Gene Sharp

Sharps bidrag til teorier om ikkevoldelig motstand

I sin bok The Politics of non-violent Action fra 1973, som var basert på doktorgradsavhandlingen fra 1968, nevnte Gene Sharp flere kilder for sine analyser, blant annet dybdestudier av Mohandas K. Gandhi. Han studerte også den norske læreraksjonen i 1942, som han hevdet var en av flere årsaker til hans interesse for ikkevoldelig kamp.
Sharps hovedbudskap var at makt ikke er monolittisk, det vil si at den ikke stammer fra noen iboende kvalitet ved dem som holder den politiske makten. For Sharp var politisk makt – som i kontroll over et statsapparat – noe som til slutt stammer fra innbyggerne i staten, uavhengig av hva slags stat det ellers er. Hans grunnsyn var at enhver maktstruktur er avhengig av at tilstrekkelig mange av innbyggerne adlyder ordre fra de herskende. Hvis innbyggerne ikke adlyder, har lederne ingen makt.
Etter Sharps syn har alle effektive maktstrukturer forskjellige systemer som oppmuntrer eller avkrever lydighet fra sine involverte. Statsmakter har spesielt komplekse systemer for å holde de involverte, det vil si innbyggerne, lydige. Disse systemene omfatter spesifikke institusjoner som politi, domstoler og andre regulerende myndigheter, men kan også innebære kulturelle dimensjoner som inspirerer lydighet ved å antyde at makt er monolittisk , som for eksempel gudestatusen til faraoene i oldtidens Egypt, ærbødigheten som forventes overfor presidentembetet i USA, moralske eller etiske normer og tabuer. Gjennom disse strukturene blir innbyggerne presentert for et system av sanksjoner (fengsel, bøter, utfrysing) og belønninger (titler, rikdom, berømmelse), som påvirker omfanget av deres lydighet.
Sharp identifiserte denne skjulte strukturen som en mulighet for en befolkning til å forårsake betydelig endring i sin stat. Sharp viste til innsikt av Étienne de La Boetie (1530–1563), som sa at dersom innbyggerne i en bestemt stat erkjenner at de er kilden til statens makt, så kan de nekte å forbli lydige, noe som vil frata deres leder (og statsapparatet) makten.
Sharp publiserte Waging Nonviolent Struggle: 20th Century Practice and 21st Century Potential i 2005. Den bygger på tidligere skriftlige arbeider ved å dokumentere konkrete tilfeller der ikkevoldelige metoder har blitt brukt og erfaringene fra disse hendelsene, med beskrivelse av hvordan det er mulig å planlegge ikkevoldelig kamp for å gjøre den mer effektiv.
For sitt livslange engasjement for forsvaret av frihet, demokrati og begrensning av politisk vold gjennom vitenskapelig analyse av makt og ikkevoldelige metoder fikk han 4. april 2008 prisen Courage of Conscience fra The Peace Abbey of Sherborn.
En dokumentarfilm av den skotske regissøren Ruaridh Arrow, How to start a Revolution, om den globale innflytelsen til Sharps arbeid ble utgitt i september 2011. Filmen vant både prisen for beste dokumentar og The Mass Impact Award ved Boston Film Festival i september 2011. Den europeiske premieren ble holdt på Raindance Film Festival i  London den 2. oktober 2011. Filmen vant igjen førsteprisen for beste dokumentar. Den har blitt beskrevet som den uoffisielle filmen til Occupy Wall Street-bevegelsen, og har blitt vist i byer over hele verden. Filmen ble vist i Det britiske parlamentet den 1. februar 2012. Filmen var også en sentral del av programmet på festivalen Human Rights Human Wrongs i Oslo i 2012, der både regissøren Arrow, Sharp selv, samt Jamila Raqib, daglig leder for Albert Einstein Institution, var til stede.

Sharps innflytelse på motstandskamp verden over

Sharp har blitt kalt både «ikkevoldens Machiavelli» og «den ikkevoldelig krigføringens Clausewitz».
Sharps håndbok From Dictatorship to Democracy ble publisert første gang i Burma i 1993, mens fjerde utgave ble presentert i 2010. Det har siden blitt oversatt til minst 31 andre språk ifølge utgiveren. Den har tjent som grunnlag for kampanjene til Serbias Otpor! (som også fikk noe direkte trening av Albert Einstein Institution), Georgias Kmara, Ukrainas Pora!, Kirgisistans KelKel og Hviterusslands Zubr. Poras lederskikkelse Oleh Kyriyenko sa i 2004 i et intervju med Radio Nederland: «Vår Bibel i Pora har vært bok av Gene Sharp, også brukt av Otpor, den heter: Fra diktatur til demokrati. Poras aktivister har oversatt den selv. Vi har skrevet til Mr Sharp og til Albert Einstein Institution i USA, og han uttrykte sin sympati for initiativet vårt, og institusjonen gav oss midler å trykke over 12 000 eksemplarer av denne boken gratis.»
Sharps skrifter om «sivilt forsvar», Civilian-Based Defense, ble brukt av regjeringene i Litauen, Latvia, og Estland under kampen for selvstendighet fra Sovjetunionen i 1991.
I forbindelse med uroen i Iran etter valget i 2009, anklaget den iranske regjeringen demonstrantene for å følge Gene Sharps taktikk. Avisen Teheran Times rapporterte: «Ifølge tiltalen skal en rekke av de arresterte ha tilstått at uroen etter valget var forhåndsplanlagt, og skulle igangsette en fløyelsrevolusjon, i den grad at over 100 av de 198 ikkevoldelige metodene til Gene Sharp var blitt implementert.»
Associated Press rapporterte i september 2010, mer enn fire måneder før den egyptiske revolusjonen i 2011, at Gene Sharps arbeid ble brukt av aktivister som sto den politiske lederen Mohammed ElBaradei nært. The New York Times rapporterte at Det muslimske brorskap på sin hjemmeside viste til Sharps Fra diktatur til demokrati og kalte den «sterkt anbefalt litteratur», noe Sharp også bekreftet under festivalen Human Rights Human Wrongs i Oslo 2012.
Sharp  ble i 2012 tildelt Right Livelihood Award.