Filmkritikk

Filmkritikk er analyse og evaluering av filmer og filmmediet. Generelt kan den deles inn i journalistisk kritikk slik den tar form regelmessig i aviser, magasiner og andre populære, massemedier og faglig kritikk av filmforskere som er informert i film teori og publisert i vitenskapelige tidsskrifter.

Inndeling av filmkritikk

Filmkritikk kan deles inn i 2 eller 3 former. Anmeldelsen (journalistisk kritikk), akademisk kritikk og essayistisk kritikk et sted mellom journalistisk og akademisk kritikk.
Anmeldelsen har nyhetsverdi da den kommer regelmessig og tar for seg nye filmer. Lavik kalder det for forbrukerveiledning, og den beskriver og evaluerer.
Akademisk kritikk har ingen regelmessighet. I motsetning til anmeldelsen så er ikke evaluering så viktig, men å klassifisere, kontekstualisere, analysere og tolke er viktig.
Essayistisk kritikk er lenger enn anmeldelser og kan også dreie seg om en komplett filmografi eller et nytt fenomen heller enn en enkelt film. Beskrivelsen er subjektiv og ligner mer en ekspertkommentar.

Journalistiske kritikk

Filmkritikere som arbeider for aviser, magasiner, kringkasting, og internettpublikasjoner, hovedsakelig anmeldelser av nye utgivelser, selv om noen anmeldere inkluderer vurderinger av de eldre «classic» - filmene. Plottoppsummeringen og beskrivelsen av en film, som utgjør flertallet av anmeldelsene kan påvirke enten lesere eller lyttere til å velge å se en film.
På 2000-tallet, har betydningen anmeldelser har på en films billettsalg og DVD-utleie/salg blitt gjenstand for debatt. Enkelte analytikere hevder at moderne film markedsføring, ved hjelp av pop-kultur-kongress tilstedeværelse (for eksempel, Comicon) og sosiale medier, sammen med tradisjonell måte å markedsføre seg på, har blitt så påtrengende og godt finansiert at etablerte anmeldere med legitim kritikk ikk blir hørt over dette salgsfremmende innhold. Videre, dette har ført, delvis, til en nedgang i lesertall av mange anmeldere for aviser og andre trykte publikasjoner. Det er mindre filmkritikere på tv og radio i de siste tretti år. de Fleste av diskusjonen om film på tv er fokusert på mengden billettkontorforretning filmen gjør, som om økonomisk suksess var den eneste kriteriet nødvendig for å definere kunstnerisk suksess. I dag har kunstkritikk generelt ikke samme betydning for publikum slik den en gang hadde.
I dag, med fan-drevet filmanalyse på nettsteder som Box Office Prophets og Box Office Guru som rutinemessig bruker publikums mening sammen med de mer erfarne anmeldere som faktorer i sin vurdering av en film.De har alltid sørget for at innholdet som blir satt opp for publikum er godt kontrollert, ikke voldelig, seksuelt misbruk, sexistisk, rasistisk eller generelt støtende. Andre nettsteder, slik som Rotten Tomatoes, kombinerer alle anmeldelser på en bestemt film publisert på internett og i trykte medier og samler dette i en samlet vurdering, som i tilfelle for Rotten Tomatoes er kjent som en «freshness rate»
Noen kjente journalistiske kritikere har inkludert: James Agee (Time (magasin), The Nation); Vincent Canby (New York Times); Roger Ebert (Chicago Sun-Times, At the Movies with Ebert & Roeper); Mark Kermode (BBC, The Observer); James Berardinelli; Philip fransk (Observatør); Pauline Kael (The New Yorker); Manny Farber (The New Republic, Time, The Nation); Peter Bradshaw (The Guardian); Michael Phillips (Chicago Tribune); Andrew Sarris (The Village Voice); Joel Siegel (Good Morning America), og Jonathan Rosenbaum (Chicago Reader).

Kritikk og leksikalsk kreativitet

«undulating curve of shifting expectations» (UCoSE) refererer til både tittelen på en regelmessig underholdningsindustri-serie i New York Magazine av den kulturelle kritiker Adam Sternbergh og også til et konsept av media analyse co-utviklet av forfatteren Emily Nussbaum.
UCoSE refererer til dynamisk spenning mellom pre-release markedsføringstiltak og påfølgende publikumsreaksjoner til underholdning media.
«…hva UCoSE gjør, er å gi oss en måte å analysere banen til underholdningsprodukter når de metamorphize sin vei gjennom dens teoretiske syv-trinns vekst figur: Pre-Buzz, Buzz, Rave Anmeldelser, Metningspunkt, Overhyped, Tilbakeslag, og til slutt, Tilbakeslag Til Tilbakeslaget.»

Akademisk kritikk

Ofte kjent som filmteori eller filmvitenskap, akademisk kritikk utforsker cinema utover journalistiske filmanmeldelser. Disse filmkritikere prøve å undersøke hvorfor filmen fungerer, hvordan det fungerer, estetisk eller politisk, hva det betyr, og hvilke virkninger det har på mennesker. Snarere enn å skrive for massemarkedpublikasjoner er deres artikler vanligvis publisert i vitenskapelige tidsskrifter og tekster som har en tendens til å være tilknyttet universiteter sine forlag, eller noen ganger i luksus magasiner.
Noen bemerkelsesverdige akademiske filmkritikere inkluderer André Bazin, Jean-Luc Godard og François Truffaut (alle forfattere for Cahiers du Cinéma); Kristin Thompson, David Bordwell, og Sergei Eisenstein.
Lavik beskylder Norge for å ha en underutviklet filmkultur, og han viser til at vi ikke har noen akademiske tidskrift for film. Videre viser han til at vi først fikk en filmskole i 1997 og han hevder at vi i Norge ikke har klart å dyrke frem auteurer som Bergman og Dreyer.
Lavik beklager at hverken han eller andre filmforskere formidler film via blogger per 2010.