Den armenske diasporaen

Terminologi

På armensk refereres diasporaen til som «spjurk» (klassisk armensk rettskrivning: սփիւռք; reformert stavemåte: սփյուռք; IPA: [spʰʏrkʰ]). Tidligere har ordet «gaghut» (armensk: գաղութ; IPA: [ɡɑˈʁutʰ]) blitt brukt til å referere til armenske bosetninger utenfor Det armenske hjemlandet. Det er et lånord fra arameisk, som er et kognat til hebraisk «galut» (גלות).

Historie

Den armenske diasporaen har eksistert i over 1700 år. Den moderne armenske diasporaen dukket opp etter første verdenskrig etter folkemordet på armenerne. Ifølge Randall Hansen har de armenere i verden utviklet seg på betydelig forskjellige måter avhengig av hvor i verden de bor og hva slags folkeslag de bor sammen med.
Allerede i det fjerde århundret fantes det armenske bosetninger utenfor Storarmenia. Diasporiske lokalsamfunn med armenere dukket opp i Sasanideriket og Perserriket, nær grensene til Østromerriket. Armenerne ble forflyttet dit av perserne for å befolke de områdene ved grensene til Østromerriket, siden disse områdene var ganske lite befolket. Noen armenere konverterte til gresk-ortodoks kristendom, mens de fortsatte å bruke armensk som språk. Andre konverterte ikke, og fortsatte å tro på armensk-ortodoks kristendom. Mange armenere migrerte frivillig til Kilikia i løpet av det ellevte og tolvte århundret. Etter at Kilikia ble tatt over av Mamelukk-sultanatet i 1375, flyktet rundt 150 000 armenere til Kypros, Balkan og Italia. Selv om det allerede fantes en armensk diaspora i antikken og middelalderen, så ble den større etter emigrering fra Det osmanske riket, Iran, Det russiske imperiet og Kaukasus på denne tiden.
Etter at Det osmanske riket ble oppløst tok tyrkiske nasjonalister over Vest-Armenia, ledet av Mustafa Kemal Atatürk. På grunn av folkemordet på armenerne, ble de nødt til å flykte til andre deler av verden (rundt en halv million armenere flyktet fra Tyrkia) og grunnlegge nye armenske samfunn der de flyktet til. Over tid har mengden armenere i den armenske diasporaen økt, så antallet armenere som bor utenfor armenere har økt betydelig siden folkemordet. På grunn av Sovjetunionens oppløsning, som førte til økonomiske problemer i Armenia, ble enda en million armenere med i diasporaen, siden de flyttet også ut av Armenia. Den armenske diasporaen ble betydelig større etter første verdenskrig, siden Det osmanske riket ble oppløst. Mange armenere døde på grunn av folkemordet på armenerne, men flere flyktet og etablerte seg i andre deler av verden.

Distribusjon

Den armenske befolkningen på verdensbasis er rundt 11 millioner armenere i verden. Av disse bor bare tre millioner i Armenia, mens 130 000 bor i Republikken Nagorno-Karabakh. 120 000 bor i Javakhk i nabolandet Georgia. Dette betyr at det er rundt syv millioner armenere i diasporaen, og av disse bor mesteparten i Russland, USA, Frankrike, Argentina, Syria, Tyrkia, Canada, Hellas og Australia.
Mindre enn en tredjedel av den armenske befolkningen i verden bor i Armenia. Før første verdenskrig dekket det armenske hjemlandet et område som var cirka seks ganger så stort som dagens Armenia, og inkluderte de østlige delene av Tyrkia, nordlige deler av Iran, sørlige deler av Georgia, Nagorno-Karabakh og Nakhitsjevan i Aserbajdsjan.