Lomme

Ordbakgrunn

Opprinnelsen til ordet lomme er uklar, men det kunne tidligere også betegne fritthengende poser som bindes til kroppen eller sys til klærne. Da klesplaggene i Europa ble forsynt med lommer på 1500-tallet, fortsatte man å kalle de nye innretningene for «pung», «pose» og liknende: på fransk brukte man poche og engelsk pocket (en diminutivform av det frankiske poque, «veske»), på nederlandsk zack («sekk») og tysk Tasche («taske»). Også på dansk var betegnelsen Taske vanlig. Seinere kom Fik og Fikke som er beholdt i det svenske ficka. I dansk og norsk ble etterhvert lumme tatt i bruk, et ord som kanskje henger sammen med det dialektale lum, «litt varm, lun», og den seinere avledede formen lummer, «innestengt, trykkende, kvalmende». For øvrig var ordet for «lommetyv» på dansk opprinnelig Taske-Snider, Pung-Snider og seinere Lumme-Søger.

Andre betydninger

Siden 1800- og 1900-tallet kan ordet lomme også brukes om andre smårom, det vil si lommeliknende hulrom, fordypninger, utbuktninger og sidefelt, for eksempel busslommer, luft- eller gasslommer.

Sammensatte ord med «lomme»

«Lomme» forekommer ofte i ordsammensetninger som navn på gjenstander som ofte oppbevares i lommer eller er i lommeformat eller lommestørrelse, det vil si små nok til å få plass i ei tøylomme: lommetørkle, lommebok, lommekniv, lommekalkulator (lommeregner), lommelykt, lommeur, lommekamera, lommelerke (flat lommeflaske til sprit), lommeapotek, lommedatamaskin (PDA), lomme-PC, lommeharddisk, lommedisko (walkman), lommealarm og lommehåndbok (lommeordbok, lommeparlør, lommealmanakk, lommekalender, lommeguide, lommeleksikon, lommeatlas, lommerute osv.). Også i engelsk er det vanlig å legge til pocket («lomme») om miniatyrutgaver av noe, for eksempel pocketbok og hunderasen pocket beagel. Lommepenger er penger som noen får til forskjellige småutgifter, lommeslagskip er lett slagskip og lommetennis er slang for onani. Plastlomme er ulike typer omslag av plast for å oppbevare kort og papirer.

Faste uttrykk med «lomme»

Det er ellers en rekke gamle idiomer og ordtak der ordet lomme blir brukt. For eksempel betyr «å være lommekjent» at man kjenner et (geografisk) område like godt «som sin egen bukselomme», altså svært godt. Det tyske aus der Tasche spielen, «spille ut av lomma», har gitt opphav til ordet taskenspiller om tryllekunstnere og markedsgjøglere som utførte triks ved hjelp av skjulte lommer eller poser, og seinere nedsettende om en sjarlatan eller bedrager.

Før lommene

Lommer er kjent fra en kjortel i Frankrike allerede på 1000-tallet, og fra sjeldne tilfeller i seinmiddelalderen. Før lommene oppstod i herremoten på 1500-tallet, ble imidlertid mynter, nøkler og små personlige gjenstander pakket inn i et stykke tøy og dyttet inn forskjellige steder i klærne, for eksempel i halslinninga, hettetuppen, skamkapselen eller ermet. Dette tøystykket utviklet seg til en pose med snurpelukking som deretter ble gjemt bort i klærne.

Lommer i mannsklær

På 1500-tallet kom små lommer i form av poser sydd fast til mennenes hosebroker, det vil si trange beinklær. Dette var små «hengelommer», løsthengende punger og tasker av tøy, skinn eller lær som også kunne henge i et belte. De runde pludderbuksene, som ofte var stoppet ut med krøllhår, fikk da lommer som gjemmesteder for småting og for å varme hendene. De fastsydde posene ble videreført til knebuksene som kom på 1600-tallet. Jakkelommer kom først med de populære justaucorpsene, livkjoler i form av trange frakker eller jakker med vide skjøter og smale ermer med store oppslag, i barokkmoten på 1600-tallet. Dette var utenpåsatte lommer først med loddrette åpninger, siden med vannrette og plassert nærmere livet. Fra sist i dette århundret fikk jakkelommene dessuten store klaffer, gjerne rikt dekorert med brede bånd og broderier. Snart fikk også de side vestene liknende lommer. I rokokkodrakta brukte menn lite smykker, men fingerringer og ganske store klokker i bukselommene. Ut av lommene hang også segl, stempler med familiemerker og annet på. Mennene brukte dessuten små strikkede punger, hansker, spaserstokker, lommetørklær og muffer som i barokken. Det ble også sydd lommer inn i klærne, både for menn og kvinner, til urter som skulle holde utøy borte.
På 1800-tallet oppstod en mengde lommetyper, først og fremst i herreklærne, som siden er beholdt i dresser, og overført og videreutviklet i moderne fritidsplagg og kvinneklær. Baklommene kom for eksempel i herrebuksene under historisismen mot slutten av århundret, sammen med oppbrett i nederkant av buksebeina. Store påsydde lommer kunne bli tatt i bruk som figurformende element på frakker og mye seinere også i kvinneklær. På liknende måte påvirket den «moderne» uniformsdrakter bruken av lommer i arbeids- og friluftsantrekk.

Lommer i kvinneklær

Kvinnedrakta ble utstyrt med lommer omkring 1650. Lommene bestod da av to poser under skjørtet som ble knyttet med en snor rundt livet. Skjørtet ble åpnet med splitter i sidesømmene som ga tilgang til posene. Disse løse hengelommene ble erstattet av små damevesker i perioden fra omkring 1790 til 1815 da kjolemoten ble smal og florlett og avslørte utbuktninger under tøyet. Hengelommene kom tilbake da stoffene ble tyngre og figuren videre. Fra omkring 1850 ble lommene sydd fast direkte i skjørtene. Betegnelsen lommepose om fôret i lommer stammer fra slike hengelommer. Lommer i skjørtene gjorde det for øvrig mindre nødvendig med vesker.