Frank O'Farrell

Som spiller

Frank O'Farrell startet sin spillerkarriere for Cork United, men han og lagkameraten Tommy Moroney ble overført til West Ham United i 1948.  Han brukte noe tid på å etablere seg på Upton Park, men ble etterhvert velrespektert. Han ligadebuterte i november 1950 borte mot Notts County, noe som endte med 1-4 tap. O'Farrell spilte fast på laget de neste seks sesongene. I løpet av den tiden spilte han ni kamper og scoret to mål for Irland. Lanndskampdebuten kom mot Østerrike i Wien 7. mai 1952, da Irland tapte hele 6-0.
I november 1956 forlot han West Ham til fordel for Preston North End, i en byttehandel mot Eddie Lewis. Laget kom på andreplass i toppserien i 1957-58 sesongen, bare bak Wolverhampton Wandererers. Ironisk nok vant hans gamle lagkamerater i West Ham 2. divisjon den samme sesongen. Det var et mål han hadde forsøkt å hjelpe klubben til i årevis.  Han la opp som spiller i 1961 på grunn av en skade. Likevel var han registrert som spillende manager for Weymouth fra mai 1961.

Som manager

Etter noen år hos non-league-laget Weymouth overtok han som manager etter Eric Webber i Torquay United i mai 1965. Han tok laget til opprykk i sin første sesong. De påfølgende årene endte på henholdsvis 6. og 7.-plass i 3. divisjon. Som manager i Torquay hentet han hele tre spillere fra sin tidligere klubb West Ham: John Bond, Ken Brown og Bill Kitchener.
I desember 1968 tok han over Leicester City, da han ble foretrukket til stillingen fremfor Luton Town-manager Allan Brown. Sistnevnte ble faktisk sparket fra sin stilling i Luton fordi han viste interesse for denne jobben. Ironisk nok endte det med at Brown fikk O'Farrell sin gamle stilling i Torquay. Leicester City rykket ned mot slutten av sesongen, men han tok dem til FA-cupfinalen på Wembley, der laget tapte 0-1 mot Manchester City. 
I juni 1971, etter  å ha ledet Leicester City til opprykk ved å vinne tittelen i 2. divisjon, fikk han jobben som manager i Manchester United. Der fikk han en 5-årskontrakt verdt £12.000 i året. Han ankom klubben bare tre år etter de vant Serievinnercupen. Laget var på hell og endte på 8.-plass begge sesongene før O'Farrell overtok. I begynnelsen gikk det bra, og på et tidspunkt ledet United serien med 10 poeng. Fra første nyttårsdag 1972 tapte imidlertid klubben syv kamper på rad. Til slutt endte man på 8.-plass også denne sesongen. Påfølgende sesong startet elendig og da laget tapte 0-5 mot Crystal Palace], ledet av Don Rogers, ble O'Farrell sparket. Han ble erstattet av den mer karismatiske Tommy Docherty. Da hadde han fremdeles 3,5 år igjen av kontrakten, og saksøkte derfor Manchester United for £72.000. Saken kom imidlertid aldri for retten, ettersom partene ordnet opp i minnelighet. Han ledet United i 81 kamper, der 30 endte med seier, 27 uavgjort og 24 tap.
Han ble manager for Torquay United i november 1973, men i april 1974 sluttet han for å overta Irans landslag. Han ledet dem blant annet til Asia Cup i 1976. Han ledet dem i 15 kamper, der 10 endte med seier, 3 uavgjort og 2 tap.
I november 1976 returnerte han til Torquay United som manager, men ble daglig leder da Mike Green overtok manager-stillingen i mars 1977. Men i juni 1981 var han tilbake i samme stilling, men ble daglig leder igjen i juni 1982, da Bruce Rioch fikk stillingen. Han ledet klubben til 1983, da han pensjonerte seg og levde videre i samme by. I januar 2006 ble O'Farrell invitert til Iran i en seremoni til ære for tidligere spillere hos klubben Persepolis F.C., sammen med blant annet Alan Rogers.