google/wiki40b huggingface dataset:
Philip Pullman

Liv og arbeid

Forfatteren ble født i Norwich i England, skjønt han tilbrakte betydelig deler av oppveksten i Zimbabwe, Australia og Wales. Han studerte senere engelsk ved Exeter College i Oxford, og i en alder av 25 fant han veien til en lærerstilling i barneskolen. Philip Pullman skrev bøker ved siden av læreryrket, og han har gitt ut bøker med ujevne mellomrom siden 1972. Nevneverdige verk er Grev Karlstein (1982) og Sally Lockhart-serien. Han største gjennomslag kom likevel i 1995, da Scholastic publiserte Det gylne kompasset, første del i Den mørke materien-trilogien. Oppfølgerne Den skarpeste kniven (1997) og En kikkert av rav (2000) ble også store suksesser, og de tre bøkene er per i dag oversatt til 37 forskjellige språk. Torstein Bugge Høverstads norske oversettelser har bidratt til norsk interesse for verket, selv om majoriteten av Pullmans lesere likevel er britiske. Dette er ventet at blir forandret etter at New Line Cinema lanserte Det gylne kompasset som film i desember 2007.
Philip Pullman har vært en aktiv debattant i flere hete diskusjonstemaer den siste tiden, noen hvor hans egne bøker av og til har vært selve utgangspunktet. Den mørke materien har, som Harry Potter-bøkene, fått hard kritikk fra kristne fundamentalistiske grupper. Noen omtaler trilogien som «blasfemisk» og som et «angrep på kristendommen». Pullman selv avviser dette, og sier at det ikke er kristendommen i seg selv som får gjennomgå i bøkene hans, men snarere teokrati og undertrykkende religion. Folk har tanker om at Pullman er i mot organisert religion, men noen tror annerledes. Her har forfatteren fått støtte fra erkebiskopen av Canterbury, som har gått så langt som å foreslå at Den mørke materien blir en del av religionsundervisningen i skolen.
Pullman har vunnet flere priser for sin litteratur. Trilogiens siste del ble tildelt Whitbread Book of the Year-prisen i januar 2002, som første barnebok noen sinne. I 2005 ble han dessuten belønnet med Astrid Lindgren-prisen. I 2018 ble han utnevnt til Knight Bachelor.  Han ble med det opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.
Aksjon Vern Husebyskogen

Aksjon Vern Husebyskogen var en norsk interesseorganisasjon, etablert i 2005 for å kjempe mot byggeplanene i en av Oslos grønne lunger, Husebyskogen. Aksjonen oppstod etter at den amerikanske ambassaden fikk kjøpe 40 mål av Husebyskogen for å bygge en ny ambassade.
Aksjonsgruppen gikk sammen med andre organisasjoner til sak mot Oslo kommune for å få omgjort en beslutning i bystyret, fattet med en stemmes overvekt, om å la USA få bygge ambassade i Husebyskogen. Saksøkerne tapte saken i Høyesterett i slutten av mai 2009.
Leder for Aksjon Vern Husebyskogen var Margrethe Geelmuyden.
Heteronychus intermedius

Utseende

En middelsstor (ca. 15 millimeter), oval, halvmatt svart hornbille som overflatisk minner om en tordivel (Geotrupidae). Kjønnene er overflatisk like. Hodet er uten horn, men med to små knøler, snuten med noen korte tenner. Pronotum er rundet uten horn eller groper, svært fint punktert. Dekkvingene har nokså kraftige lengdestriper.

Levevis

Larvene lever i jorda, der de spiser røtter og råtnende organisk materiale. Utviklingen tar omtrent et halvt år.

Utbredelse

Arten lever i Yunnan, Kina.
Aorist

Aorist (gresk ἀόριστος (aoristos), «udefinert/ubegrenset») er i språkvitenskapen, særlig i gresk og gammelindisk grammatikk, hva som defineres som grammatisk tid eller et aspekt i enkelte indoeuropeiske språk. Det er en verbalform som uttrykker en verbalhandling uten hensyn til hvor lenge det varer.
I urindoeuropeisk språk var aorist et rent aspekt, men ser ut til å ha utviklet seg til å være både en tid og et aspekt ettersom denne dobbeltheten finnes både i sanskrit og gammelgresk. På gresk er aorist en fortidsform i indikativ modus, mens den i andre modi er et aspekt som uttrykker at noe har skjedd uten å indikere om handlingen er avsluttet eller ikke.
Aorist uttrykker en forskjell i aspekt, det vil si at en handling beskrives som overskuet og ferdig i motsetningen til imperfektiv hvor det beskriver handlingen i dens begynnelse. Eksempelvis gammelgresk égrapsa (ἔγραψα) ~ égraphon (ἔγραφον) og gresk égrapsa (έγραψα) ~ égrafa (έγραφα), henviser til «jeg skrev» og «jeg var i ferd med å skrive».
Macrodorcas (Miwanus) formosana

Utseende

En nokså liten til middelsstor (hannen 23-37 millimeter), spinkel, rødbrun hjortebille. Hannen har lange, slanke kjever med tenner bare i spissen, der det er en spiss, motstående tann slik at kjevespissen ligner en flaskeåpner. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene.

Levevis

Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

Utbredelse

Arten er kjent fra Kina, Vietnam og Taiwan.
Cyrenia martia

Utseende

En middelsstor (vingespenn ca. 40 millimeter), kraftig, svart sommerfugl. Hver vinge har en mer eller mindre rund, hvit flekk, i tillegg har bakvingen en liten, rød flekk ved siden av bakkroppsspissen.

Utbredelse

Arten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Costa Rica i nord til Brasil (Amazonas) i sør.
Gullruten for beste skuespiller

Beste skuespiller er en av prisklassene under prisutdelingen Gullruten. Skuespiller-prisen er blitt delt ut siden første utdeling i 1998 og var de første årene en kjønnsnøytral klasse. Under Gullruten 2002 og fra 2003 til 2018 var den delt i en kvinnelig og en mannlig klasse. Det ble ikke delt ut skuespillerpris i 2004 og 2005.
Frem til og med 2019-utdelingen er det blitt delt ut 34 priser hvor NRK har vunnet 24 av dem. Skuespiller Anders Baasmo Christiansen, TV 2-serien Dag og NRK-serien Berlinerpoplene har vunnet tre priser hver.
Coelocorynus clarkei

Utseende

En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, brunrød gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.

Levevis

Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.

Utbredelse

Arten lever i Afrika.
NM i svømming kortbane 1981

NM i svømming kortbane 1981 ble arrangert i Stavanger 3.-5. april 1981.
Morten Moldskred

Hødd og Moss

Moldskred startet sin karriere i Hødd fra Ulstenvik, hvor han A-lagsdebuterte i 1999, og spilte ut 2001-sesongen før han ble solgt til Moss. I 2002-sesongen fikk han prøvd seg på det øverste nivået, og fikk elleve seriekamper (ett mål) for Moss, som rykket ned samme år.

Aalesunds FK

Moldskred ble solgt til Aalesund, og fikk spille alle Aalesunds kamper i 2003-sesongen i eliteserien. Fasiten ble fire seriemål, men Moldskred opplevde for andre år på rad å være med på et nedrykk fra eliteserien. I 2004-sesongen fikk hans sin til da beste sesong, da han scoret 15 mål på 29 kamper i Adeccoligaen, og bidro til at AaFK igjen rykket opp til den gjeveste divisjonen. Gjensynet med Eliteserien året etterpå ble ingen suksess og Moldskred endte sesongen med kun ett mål på 24 kamper, og opplevde nedrykk for tredje gang.
Moldskred scoret tidenes siste mål på Kråmyra stadion i 2004, da AaFK slo Kongsvinger 3-1.

Haugesund FK

Etter 2005-sesongen ble han vraket av AaFK og solgt til Haugesund FK. Kort tid etter overgangen pådro Moldskred seg en korsbåndskade og måtte opereres.

Tromsø IL

Hans tidligere trener i AaFK Ivar Morten Normark, som på dette tidspunktet var TIL-trener, hadde tro på sin tidligere elev, og hentet den skadde spissen til Tromsø sommeren 2006.
Det var ventet at Moldskred skulle være ute hele sesongen, men han gjorde store fremskritt og fikk sin debut i TIL-trøya allerede 30. juli 2006 i hjemmekampen mot Molde. Men det skulle bare bli to kamper til før uhellet var ute igjen, og Moldskred måtte gjennom en ny operasjon og var ute for resten av 2006-sesongen. 
Da Ole Martin Årst ble solgt til Start sommeren 2007, fikk Moldskred endelig sitt store gjennombrudd. Skadefri og spillelysten scoret han mål nærmest på bestilling høsten 2007 og dannet sammen med Sigurd Rushfeldt et av de mest fryktede spisspar i Eliteserien. Etter en fantastisk høst endte han til slutt opp med 12 seriemål, men den skadeforfulgte spissen var nok en gang uheldig og fikk ødelagt oppkjøringen til 2008-sesongen av skader. Han kom på en niendeplass i kåringen av Årets tromsøværing i 2007.
I 2009 scoret Moldskred sju Tippeligamål for Tromsø, og ble også tatt ut på landslaget for første gang. Han debuterte for Norge i en VM-kvalifiseringskamp mot Island 5. september 2009.

Rosenborg

Moldskreds kontrakt med Tromsø gikk ut etter 2009-sesongen, og 11. januar 2010 ble det bekreftet at Moldskred hadde skrevet under på en treårskontrakt med Rosenborg. Moldskred klarte ikke å finne nettmaskene like regelmessig i RBK-trøya som han gjorde i Tromsø, og scoret bare åtte mål i løpet av to sesonger på Lerkendal. Han bokførte imidlertid sitt første og eneste landslagsmål som RBK-spiller, i en privatlandskamp mot Slovakia 3. mars 2010. I 2012 ble Moldskred solgt til danske AGF Aarhus, men dette oppholdet ble kortvarig, og Moldskred ble fristilt fra kontrakten med AGF våren 2013, og han returnerte deretter til Tromsø.
Marco Casagrande

Bøker

Casagrande utga i 1997 Mostarin Tien Liftarit (under forfatternavnet Luca Moconesi). I boken beskrives forskjellige hendelser av en leiesoldatavdelings fremfart i Bosniakrigen. Beskrivelsene inneholder flere hendelser som klassifiseres som krigsforbrytelser, blant annet nedskytingen av skadede personer. Bokens skildringer ledet til en politietterforskning som ble henlagt på grunn av uklarheter rundt hendelsene. Casagrande selv påsto at alt var fiksjon. I 2001 ble kom hendelsene igjen frem i lyset, ettersom Casagrande da påsto at alt som sto i teksten hadde skjedd i virkeligheten. En ny politietterforskning ble iverksatt, men også denne ble henlagt. Årsaken var at det ikke fantes tilstrekkelig med tilforlatelig informasjon.

Karriere og verk

Marco Casagrande studerte arkitektur i Finland. Han fikk i 2004 jobb som professor i økologisk byplanlegging i Tamkang universitet i Taiwan. Han arbeider med forskjellige temaer og i sine verk kombinerer han  forskjellige elementer fra arkitektur, miljøkunst og byplanlegging. Casagrande arbeidet i perioden 1999-2003 sammen med Sami Rintala i arkitektbyrået Casagrande & Rintala. Fra og med 2003 har han arbeidet i Casagrande Laboratory. Verkene fra Casagrande & Rintala var kunstneriske arkitektoniske installasjoner, mens de senere verk har konsentrert seg om økologisk byplanlegging og teorien om den tredje generasjonens by.
Casagrandes verk, som står i krysningspunktet mellom arkitektur og kunst, har blitt valgt til Veneziabiennalen tre ganger, 2000, 2004 og 2006, samt til følgende utstillinger og begivenheter: Havanna Biennalen 2000, Yokohama triennalen 2001, New Trends of Architecture in Europe and Japan 2001, Firenze Biennalen 2001, Demeter 2002, Montreal Biennalen 2002, Biennalen i Puerto Rico 2002, Alaska Design Forum 2003, Etchigo Tsumari Triennalen 2003, Greetings from London och Londons Arkitekturbiennal 2004, Camp for Oppositional Architecture 2004, Taiwan New Landscapes 204, Sensoria 2004, Future Pavillion / Taiwan Design Forum 2005, Urban Flashes Mumbai 2006, World Architecture Festival 2009, Shenzhen & Hong Kong Biennial of Urbanism/Architecture 2009 og 2012, Beaufort04 Triennial of Contemporary Art 2012 .
Gul prestekragerotvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 13-15 millimeter), kraftig bygd vikler. Vingenes grunnfarge er brun. Forvingen har en stor, gul, kommaformet flekk ved bakkanten, og noen små, hvite flekker ved forkanten. I vingens ytre del er det et innslag av lysere skjell som gjerne danner mer eller mindre tydelige tverrbånd. Arten ligner mye på reinfannrotvikler ( Dichrorampha flavidorsana), for å skille disse to artene må man oftest undersøke kjønnsorganene, men hos gul prestekragerotvikler er den gule flekken ved bakkanten av forvingen gjerne noe bredere enn hos D. flavidorsana, og forvingens grunnfarge gjerne mindre gråaktig.

Levevis

Larvene utvikler seg på røttene av prestekrage (Leucanthemum vulgare), i likhet med flere andre rotviklere.
De voksne viklerne flyr i juni-august.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa, unntatt den østligste delen, og i det nordlige Asia.
I Norge er den funnet spredt nord til Nordland, men ser ut til å mangle på Vestlandet.
Abeokuta

Historie

Abeokuta ble grunnlagt på den steinete østbredden av Okun-elven rundt 1830, av egbaer som gjemte seg der for å unngå slavehandlere fra Dahomey og Ibadan. Navnet er fra joruba og betyr 'tilflukt mellom steinene'.
I 1893 skrev Abeokuta-riket under på en avtale med Storbritannia, der britene anerkjente dem. I 1914 ble byen tatt inn i det britiske protektoratet Nigeria.

Økonomi og kommunikasjon

Abeokuta har hatt jernbaneforbindelse med Lagos siden 1899.
Byen er et jordbrukssentrum, blant annet for handel med kakao, kolanøtter, palmeolje, ris og bomull.
Summer Drop EP

Summer Drop EP er en EP med Admiral P, utgitt i juni 2013.
Propell

Vridbare propellblad

Endel motorbåter, skip og fly har propeller med vridbare blad.  På større båter kan ofte propellbladenes stilling på navet (stigning) justeres ved hjelp av hydraulikk. Vridning av propellbladene tillater en tilpassing av turtall til kraftuttak og hastighet på tilsvarende måte som en girkasse gjør for en bil. På gamle snekkemotorer er det ofte montert vribare propeller som styres av et eget håndtak ved motoren.
Propellbladene på endel fly og båter kan vris slik at propellen gir en reverserende kraft uten å forandre rotasjonsretning. Noen propeller kan stilles slik at bladene ligger flatt langs bevegelsesretningen. Dette er aktuelt på seilbåter og på to-motors propellfly slik at fremdriften sikres av seil eller av den andre propellen. Den stillestående propellen gir i slik stilling minst mulig motstand gjennom væsken, eller gassen.

Flypropeller

Fly har helt siden brødrene Wrights tid vært drevet av propeller. Først med propellen anbragt direkte på motorakslingen, som er vanlig på småfly, mens på moderne turbopropmotorer og på mange mikrofly, er propellen koblet til motoren gjennom et reduksjonsgir. De fleste propellfly benytter seg av propeller som trekker flyet forover (traktorpropell), men det fins også enkelte flymotorer som skyver flyet forover (pusherpropell). For å beskytte motoren  ligger et deksel som kalles cowling mellom motorrommet og propellen. På trekkende flypropeller er navet dekket av et kjegleformet deksel, kalt spinner, med spissen til kjeglen i fartsretningen, slik at noe av luften presses utover mot der propellbladene er effektive.

Constant Speed propell i fly

Også på flypropeller er det vanlig med stillbare propellblader, for å oppnå størst mulig nyttevirkning under ulike flyforhold. Disse kalles "constant speed propell" (også på norsk.) I flyet stilles turtallet til motoren på en hastighetsregulator. Regulatoren og hydraulikk i propellens nav gjør at bladene får større angrepsvinkel om turtallet er for høyt, og mindre angrepsvinkel om turtallet er for lavt. Siden gasspådraget og kraftuttaket fra motoren bør stå i forhold til turtallet, stilles manifoldtrykket og turtallet i forhold til hverandre. For dette brukes turteller og måler for manifoldtrykket. En regulering for hastighetsregulatoren regulerer turtallet, og gasspådraget regulerer manifoldtrykket. 
I småfly vil manifoldtrykket synke ved økende høyde, så gasspådraget må økes for å få samme effekt fra motoren. En slik propell fungerer nesten som et automatgir siden propellbladenes vinkel blir mindre ved lav hastighet og større ved høy hastighet.

Andre bruksområder

Propeller brukes også til andre ting enn framdrift, for eksempel i vifter, pumper og generatorer.
Daler silvermynt

Daler silvermynt (daler SM) var en valuta som var i bruk i Sverige mellom 1633 og 1776. 1 daler silvermynt ble 16. august 1633 fastsatt til 2 daler (enkelt) kobbermynt, 24. mars 1643 til 2,5 daler (enkelt) kobbermynt og 7. oktober 1665 til 3 daler (enkelt) kobbermynt. Etter 1776 ble hovedvalutaen endret til riksdaler (specie).
Mellom 1715 og 1719 ble det gitt ut nødmynt, som var av kobber og skulle tilsvare verdien på 1 daler silvermynt. De veide bare cirka 6 gram og ble derfor en kredittmynt.
1 riksdaler = 3 daler SM = 96 øre silvermynt.

1 daler silvermynt = 2 daler carolin = 4 mark = 32 øre SM (1 øre silvermynt = 24 penninger).

De laveste nominalene 1 og 2 øre silvermynt var preget i kobber.
I bokføring fra denne tiden (1633-1776) bruktes ofte kolonnene: daler SM, øre SM og penninger.

Vekslingskurs

1719 – 1776 var 1 riksdaler = 3 daler silvermynt = 9 daler kobbermynt.

1776 - 1 riksdaler = 6 daler silvermynt.

En tønne gull var 100 000 daler silvermynt.
Kong Carl XVI Gustavs jubileumsminnetegn 2013

Kong Carl XVI Gustavs jubileumsminnetegn 2013 er en svensk minnemedalje innstiftet i anledning kong Carl XVI Gustavs 40 år på Sveriges trone. Den ble innstiftet av kongen i hoffprotokoll datert 28. august 2013.

Utforming

Medaljen er i forgylt finsølv (rent sølv) og har oval form med kongelig krone. Den er i størrelse 9,5 i det svenske systemet for medaljestørrelser. På avers har den portrett av kongen innenfor en krans av laurbær og eik. På revers står årstallene for regjeringsperioden med «1973» øverst og «2013» nederst. I midten står innskriften «CARL XIV GUSTAF / SVERIGES KONUNG» over to linjer.
Medaljebåndet er lyst blått, som i Serafimerordenens bånd, med fire gullstriper. For herrer er medaljebåndet rett og smalnende nederst ved opphenget, for kvinner er det utformet som en sløyfe.
Medaljen er tegnet av Tom Bergroth og benytter et portrett av kongen modellert av kunstneren Ernst Nordin. Den er produsert av firmaet Sporrong i Ekenäs i Finland.

Tildeling

Kong Carl XVI Gustavs jubileumsminnetegn 2013 ble tildelt medlemmer av Sveriges kongehus, tjenestegjørende ved hoffet og gjester som deltok i Te Deum i Slottskyrkan på Stockholms slott den 15. september 2013.
Det ble utdelt 477 medaljer. Blant mottakerne er kong Harald og dronning Sonja.
Isaac Cuenca

Teknisk profil

Han spiller vanligvis ute på sidene, enten høyre eller venstre. Men som ungdomspiller spilte han vanligvis som offensiv midtbanespiller, det var ikke før han spilte på U18-nivå at han lærte å spille ving. Det forklarer hans tendens til å drive inn mot sentrum av banen, spesielt når han bruker sin svakere fot.
Heteromyzidae

Utseende

Små til middelsstore, brunlige fluer. Hodet er forholdsvis stort og høyt, fasettøynene er store, ovale, men møtes ikke i pannen hos hannene. Kinnet har en rad av børster langs underkanten ("skjegg"). Antennene er forholdsvis korte, det tredje leddet kort ovalt med and lang, korthårete antennebørste (arista). Det er én kraftig børste ved innerkanten av hvert fasettøye og et par par børster i bakhodet. Kroppen er kledt med ganske lange men ikke særlig tette hår. Vingen mangler påfallende, pigglignende børster langs forkanten, som er uten brudd. Det er to tverr-årer i vingen, en fremre, kort mellom R-årene og M-årene og en lengre nær vingespissen mellom de to m-årene. Bakkroppen er slank og omtrent sylindrisk, i alle fall hos hannene.

Utbredelse

Gruppen har en holarktisk utbredelse.
FLK «Sir James Clark Ross» (1930)

FLK «Sir James Clark Ross» (II) var et flytende hvalkokeri som ble påbegynt som et prosjekt av Anders Jahre i Sandefjord i samarbeid med A.P. Møller i København mot slutten av 1929. Det viste seg fort at skipet ville bli for stort for de tenkte fangstfeltene og Hvalfanger A/S Rosshavet (Johan Rasmussen og Magnus Konow, Sandefjord) tok over kontrakten på skipet. Med i avtalen var at Fraternitaskompagniet (Jahre og Møller) tok over gamle "Sir James Clark Ross" samt tre hvalbåter. Gamle «Rossen» ble døpt om til "«Fraternitas». Kokeriet ble sjøsatt som «Sir James Clark Ross» ved Tees Furness Shipbuilding i 1930.
Sesongen 1931/32 lå hun i opplag sammen med de andre norske hvalfangstekspedisjonene.
På vei hjem fra fangstfeltet i 1940 ble hun omdirigert til Halifax via Montevideo, Rio og Barbados. Hun gikk deretter i diverse konvoier og oppdrag for Ministry of War Transport. Etter 1943 var hun det eneste norske spesialbygde kokeriet som var igjen («Thorshammer» og «Suderøy» var konvertert fra eksisterende skip). Sesongen 1944/45 var hun i fangst i området rundt Sør-Georgia. På våren 1945 gikk hun hjem til Sandefjord via Panama-kanalen, New York, Boston og Halifax. 16. juni var hun hjemme igjen etter 5 år, 8 måneder og 22 dager.
Natt til 28. januar 1963 oppsto det en 6 meter høy revne i skipssida på «Rossen», som hadde ligget på været i mellom 1 og 2 uker. Mannskapet fikk tettet midlertidig fra innsiden mens skipet sakte haltet seg tilbake til Cape Town i sørøst storm for å gå i dokk. Alle hvalbåtene hadde streng beskjed om å ligge så nærme som de turte i tilfelle hun skulle gå ned. Turen til Cape Town fra området mellom Bouvetøya og Sør-Georgia tok ca. en uke. Hvalbåtene ble liggende på reden i sju uker mens reparasjonene pågikk. Eneste hvalbåten som fikk lov til å gå inn til havna var «Star I» som hadde dekksplass nok til å hente forsyninger til alle de andre. Tanken var at ekspedisjonen skulle gå ut på fangst igjen, men da reparasjonene var utført var moralen så lav og tiden igjen av sesongen så kort at resten av sesongen ble avblåst. Rossen gikk hjem via Tristan da Cunha for å losse av utstyr. Med fangsten før havariet og innskudd fra forsikringsselskapet ble resultatet allikevel akseptabelt. En matros på «Star I» fikk 12-13 000 kroner etter sesongen inkludert fangsten før havariet og oppgjør fra forsikringen, noe som tilsvarer ca. 136 000 kroner i 2015. Beregnet lønn før starten av sesongen var ca. 230 000 2015-kroner, så det var en betydelig smell for alle som var med, men allikevel mye penger på den tiden.
I september 1966, samme dag som rederen Johan Rasmussen ble gravlagt, satte hun kursen for en strand i Taiwan for hugging. Hun hadde da 30 sesonger i Antarktis bak seg og hadde produsert 2,9 millioner fat hvalolje og 160 000 fat spermolje.