Politikk i Oslo

Styreform

Oslo er eneste kommune i Norge som også er et eget fylke, tidligere hadde Bergen samme status, men ble slått sammen med Hordaland i 1972. Bystyret i Oslo fungerer dermed også som fylkesting.
Oslo kommune har siden 1986 hatt en parlamentarisk styreform med et bystyre som fungerer som kommunens parlament, og en byråd som fungerer som kommunens utøvende organ og øverste ledelse av kommunens administrasjon i stedet for administrasjonssjefen. Bystyret er Oslo kommunes øverste politiske myndighet og er Oslos kommunestyre og fylkesting. Bystyret ledes av ordføreren og har et overordnet tilsynsansvar som omfatter alle sider ved kommunens virksomhet. Den kommunale parlamentarismen skiller seg fra parlamentarisme på nasjonalt nvå ved at all kommunal virksomhet og myndighetsutøvelse skjer på vegne av bystyret gjennom delegert fullmakt. Bystyret kan etter bestemte regler endre styringsform tilbake til formannskapsmodellen.
Byrådet består av inntil åtte medlemmer og ledes av en byrådsleder. Byrådene, som har hvert sitt politiske ansvarsområde, trenger ikke være medlem av bystyret. Byrådet leder kommunens administrasjon, legger frem forslag for bystyret, har det øverste arbeidsgiveransvaret og er ansvarlig for gjennomføring av kommunale vedtak. Hver byråd er politisk leder av en byrådsavdeling, som kan sammenlignes med departementer. Hver byrådsavdeling ledes administrativt av en kommunaldirektør, som tilsvarer departementsråd, og er oppdelt i seksjoner. Byrådsavdelingene er sekretariater for den politiske ledelsen og har ansvar for å følge opp og føre tilsyn med forvaltningen i kommunale etater og foretak og bydelene.
Siden 1973 har Oslo hatt en ordning med bydeler. Etter bydelsreformen i 2004 har Oslo hatt 15 bydeler med bydelsutvalg som politisk ledelse og bydelsadministrasjon som utførende organ. Bydelsutvalgene består av 15 folkevalgte representanter som velges samtidig med bystyret i kommune- og fylkestingsvalg. Bydelene i Oslo har ansvar for blant annet hjemmesykepleie, barnevern, barnehager og bestilling av sykehjemsplasser.

Ordføreren

Ordføreren velges blant bystyrets medlemmer og er kommunens rettslige representant. Valget foretas for hele valgperioden. Han eller hun underskriver på kommunens vegne i alle tilfeller hvor myndighet ikke er tildelt andre. Ordføreren leder bystyrets møter, og har møte- og talerett i alle andre kommunale organer, bortsett fra i byrådet og byrådets organer. Ordføreren leder også forretningsutvalget og velges normalt til leder av valgstyret i kommunen. I tillegg skal ordføreren ivareta kommunens sentrale representasjon.
Siden kommunevalget 2015 har Marianne Borgen fra SV vært ordfører, mens Kamzy Gunaratnam fra Arbeiderpartiet har vært varaordfører.

Bydelene i Oslo

Oslo kommune er delt inn i 15 bydeler. Hovedoppgaven til bydelene er å forvalte, ivareta og drive sosial-, eldre- og primærhelsetjenesten. Alle de 15 bydelene har en egen bydelsadministrasjon som forbereder saker for bydelspolitikerne og iverksetter det som besluttes. Bydelsutvalgene ble tidligere oppnevnt av bystyret. Bydelenes oppgaver er i hovedsak knyttet til omsorgstjenester i hjem og institusjon, barnehager, barnevern, forebyggende helsetjenester og en del nærmiljøtiltak. Bydelene har videre – i samarbeid med NAV – ansvaret for sosialtjenestene, herunder tildeling av økonomisk sosialhjelp. Bydelene utfører dels tjenester med eget personell, dels har de bestillerfunksjon. Bydelene er også høringsinstans i en del saker, for eksempel ved reguleringsplaner og ved tildeling av skjenke- og salgsbevillinger for alkohol. 
Som en prøveordning ble fire av utvalgene i 1995 og 1999 valgt direkte av befolkningen. I 2003 gjennomførte fire av Oslos bydeler for tredje gang forsøk med direkte valg til bydelsutvalg, og fra 2007 ble det innført direktevalg til alle bydelsutvalg. Bydelsutvalgene består av 15 medlemmer som velger en leder og nestleder blant bydelsutvalgsmedlemmene. 
Sammenslåingen av Oslo og Aker kommuner i 1948 gjorde slutt på de lokale strukturer man hadde hatt i gamle Aker kommune og skapte en storkommune. Det ble tidlig klart at avstanden mellom innbyggerne og politikerne på Råshuset ble for stor, og i 1964 foreslo kommunens administrasjonskomité at kommunen måtte desentraliseres. I desember 1972 vedtok bystyret å opprette bydelsutvalg. Oslo bestod fra 1973 til 30. juni 1988 av 40 bydeler. Noen av disse eksisterte bare på papiret, ettersom de skulle opprettes etter hvert som områdene ble utbygd. Ordningen var sterkt kritisert fordi utvalgene hadde for liten innflytelse, og det ble derfor satt i gang reformer. I 1981 vedtok bystyret å redusere antall bydeler og opprette en prøveordning med desentralisert helse- og sosialforvaltning. Oslo bestod fra 1. juli 1988 til 31. desember 2003 av 25 bydeler, men etter bydelsreformen i 2004 reduserte man antallet bydeler til 15 og ga dem flere ansvarsoppgaver.