Peter Wessel

Liv

Peter Wessel ble født i Trondheim 28. oktober/ 7. november 1690 som sønn av rådmann, kjøpmann og skipseier Jan Wessel, og hans femten år yngre kone Maren Schøller. Hun ble gift som femtenåring og fikk sytten barn – pluss en fosterdatter.
Peter var nummer 14 av i alt 18 søsken, født i løpet av 24 år fram til 1696. Hans storebror Jan ble skipsfører på farens skip, hukkerten «Santa Maria» som også faren ofte seilte med. (En hukkert var et mindre handelsfartøy med en eller to master.) Jan Wessel kom som innflytter til Trondheim fra Bergen. Foruten å gifte seg med Maren Schøller, deltok han i partrederier i Trondheim og fikk etter hvert tittel som rådmann. Magistraten i Trondhjem var ledet av en president som hadde fem rådmenn under seg, og Jan Wessel var således en del av byens elite. Maren Schøllers familie var en av de mest betydningsfulle i Trondheim, og hun arvet hele foreldrenes formue pluss en tantes. Maren Schøller ble ved kongelig forordning innvilget å sitte i uskiftet bo etter at ektemannen døde i 1717. Hun arvet også sønnens bo etter at han døde i 1720. Maren Schøller døde i 1742 og ble begravet fra Vår Frues kirke i Trondheim.
Peters familie på morssiden besto av fogder og lensherrer i Trøndelag, Jemtland og Herjedalen. Familien Schøller hadde flere gårder, landeiendommer, sagbruk, utleieboliger og et serveringssted i sin besittelse, og var blant de mest velstående nordafjells. Familien hadde i 1687 egen huslærer.
En brann i 1708 ødela derimot flere eiendommer og lagre, og tæret på familiens formue. Peter forsøkte ved en anledning å bruke denne hendelsen for å appellere til kongen om økonomisk støtte. Kongen la i sitt svar ikke skjul på at han ikke trodde at det sto så dårlig til.
Alle de tretten voksne arvingene etter foreldrenes formue måtte likevel tåle en sosial degradering etter morens død.
For Peter og broren Caspar ble Marinen veien til fortsatt personlig velstand.
Han vokste opp i en by hvor tidligere statsminister Peder Schumacher Griffenfeldt satt som statsfange på Munkholmen. Den unge Peter var på hyppig besøk hos Griffenfeldt både på Munkholmen og når Griffenfeldt var på land, at han nærmest så på ham en læremester.
Som 14-åring i forbindelse med at kong Frederik IV avla et besøk med flåten i Trondheim, reiste Wessel hjemmefra med kongens følge til København. Med i følget hadde Kongen hatt flåteadmiral Gyldenløve og Sjøkadettakademiets sjef, Christian Thomesen Sehested.
Noe brudd mellom Peter og foreldrene har det neppe vært, for i København bodde han hos farens ungdomsvenn, Petter Dass' fetter Peder Jespersen.
Han var allerede som 15-åring skipsgutt på det danske slaveskipet Christianus Quintus som seilte fra København til Dansk Vestindia, og i 1708–10 tjente han om bord på Fridericus Quartus som seilte til Trankebar i India. Femten år gammel skrev Peter egenhendig til Kongen i København og ba om opptak på Sjøkadettakademiet, den 28. mars 1706.
I 1709 fikk han plass som sjøkadett ved Holmens Kadettskole, og i 1711 fikk han som sekondløytnant kommandoen på snauen Ormen, bestykket med 5 kanoner
I 1712 ble han kapteinløytnant på den nybygde fregatten Løvendals Galei på 18 kanoner (8- og 6-punds), som han kort etter erobret den svenske kaperbåten Svenska Vapnet med.
Han ble adlet i 1716 under navnet Tordenskiold, og samme år vant han en oppsiktsvekkende seier ved Slaget i Dynekilen, hvor en svensk forsyningsflåte ble ødelagt – hvilket var sterkt medvirkende til at Karl XII måtte oppgi sitt første forsøk på å erobre Norge og beslutningen om å sette opp en ny kampklar armé lengre nord i 1718, og som skulle gjøre innfall nettopp i Trøndelag og fødebyen Trondheim. I desember 1718 ble han utnevnt til schoutbynacht (kontreadmiral).
Han ble øverstkommanderende for Kattegateskadren, og i 1719 erobret han Marstrand og ødela kort etter resten av den svenske flåte i Göteborg. Deretter ble han utnevnt til viseadmiral, men det var samtidig avslutningen på krigen og dermed også Tordenskiolds bedrifter.
Han ble drept 12. november 1720 i en duell med kårde ved Hildesheim i Tyskland, mot Jacob Axel Staël von Holstein, en oberst som tidligere hadde vært i svensk tjeneste.
Hans lik lå uten seremoni i Holmens kirkes krypt i København i nesten 100 år før Frederik VI lot billedhuggeren Nicolai Dajon lage en marmorsarkofag og monument som sammen med liket fikk en ny plass i Det store gravkapell i 1819, fem år etter tapet av Norge.

Myter

Det finnes en god del av myter og vandrehistorier om Tordenskiold, mer eller mindre troverdige. Alle fremstiller de ham som modig, utspekulert og snarrådig. Han går alltid seirende ut av konfrontasjoner med en overveldende fiende. Én historie forteller hvordan han som spion får rede på svenskenes planer ved å kle seg ut som fisker. En annen gang unngår han fiendens mistanke ved å rope «kära bror!» til svenskene, som dermed tror han er en av dem.
Begrepet «Tordenskiolds soldater» stammer fra erobringen av Carlstens festning, hvor Tordenskiold – ifølge en legende – fikk den svenske kommandanten til å tro at den danske styrken var langt større enn den faktisk var. Dette ved å la samme beskjedne antall soldater gå rundt samme kvartal i flere omganger, slik styrken syntes overveldende. Bjørnstjerne Bjørnson nevner Tordenskiold i tredje vers av «Ja, vi elsker».
Det skal også være en myte at Tordenskiold aldri fikk alle de prisepengene han hadde krav på. Hans offiserskolleger i den danske orlogsflåten hadde derimot ofte mye utestående, men Tordenskiold var et unntak fra denne «regelen» ved at han klarte å skaffe prisepengene på en mer direkte måte, som ved å overta prisene på auksjon, og hente prisepengene ut fra fradrag av beløpet han hadde utestående i dem. Inntektene fra auksjonene av hans priser ble derfor mer enn staten hadde regnet ut at prisen var verd, for admiralitetet oppdaget i 1724 at han hadde mottatt 19 011 riksdaler, hvorav «bare» 8 924 riksdaler var de egentlige prisepenger.
Det er også tillagt Tordenskiold uttrykket «Nej, der skal Kugle til en Trønder», men dette er forfattet av Johan Herman Wessel og omhandler en helt annen person, nemlig Johan Randulf Bull.

Våpenskjold

Også før Peter Wessel ble adlet, brukte han segl med våpenskjold – en opprett løve som holder et sverd.
I sitt adelsvåpen fikk han flere figurer med spesiell symbolikk. I våpenet er skjoldet firedelt: 1. felt blått med en gull tordenkile (såkalt «talende våpen» for navnet), 2. felt rødt med en sølv flakt ørn (erobringen av det svenske skipet Hvita Örn), 3. felt rødt med to krysslagte kanoner fulgt av tre kuler (det dansk-norske «løsen» det vil si saluttsignal), alt i gull, og 4. felt gull med en opprett blå løve som holder et sverd (løvefiguren brukte han allerede før adlingen). På hjelmen er hjelmtegnet en sølv ørnefot som holder en tordenkile, mellom to flaggstenger, hvert med et Dannebrogsflagg med splitt under en Dannebrogsvimpel. Om halsen på hjelmen henger et gull halssmykke festet i et blått bånd.
Våpenet ble brukt som slektsvåpen av sjøheltens nevø som ble adlet med samme navn, og dennes etterkommere. Ørnefeltet er i dag hovedmotiv i Holmestrands kommunevåpen, fordi en skole i byen het Den Tordenskioldske Borgerskole.
Våpenet er i sin helhet benyttet av Sjøforsvarets skole KNM Tordenskjold.

Minnesmerker

Det er statuer av Tordenskjold blant annet i Stavern, Oslo, Trondheim, Frederikshavn og København.

Filmer

Tordenskjold og Kold fra 2016 med Jakob Oftebro i rollen som Tordenskiold dramatiserer hans liv etter Den store nordiske krig fortalt gjennom kammertjener Kold.