google/wiki40b huggingface dataset:
Tang (alge)

Bruksområder

Tang som har drevet i land på strendene, ble brukt før som gjødsel på åkre. I tillegg brukes tangen som isolasjon i husvegger og taket i stedet for halm. Fortsatt brukes tang i liten skala som gjødsel, men mer effektivt gjødsel er tilgjengelig i dag, er det ikke lenger så lønnsomt med tang. Videre er havene i dag mye mer forurenset enn de var før, noe som betyr at flere alger inneholder giftstoffer, og dermed blir et dårlig alternativ som gjødsel.
Valberget

Valberget er en liten høyde i Stavanger sentrum. På Valberget er det noen hus, et stort tårn (Valbergtårnet), asfalterte veier og en mindre park (Valbergsparken).
Navnet ble fra gammelt uttalt som "Valbergje". Språklig sa en tidligere at folk som bodde ved Valberget, bodde i Valberget. De som bodde på nedsiden av Valberget mot sjøen, bodde "under Valberget".
Den østlige delen av Valberget var i middelalderen en del av kongens gård i Stavanger.
Valberget omtales første gang skriftlig i regnskapsåret 1602-1603. Da bodde Claus Reinildsen på Valberget. Han betalte grunnleie til kongen, som da eide tomta.
I 1656 ble det på byens bekostning bygget et hus for skarpretteren på Valberget.
Før dagens tårn har det også vært eldre vakttårn. I 1658-1659 ble det satt opp et vakttårn på Valberget med en klokke. Vakttårn hadde i 1716 både funksjon som vakttårn mot fiendtlige skip under den store nordiske krigen og mot brann. I 1736 ble det slått fast at det var borgernes ansvar å istandsette tårnet. I 1770 var tårnet gjort av bindingsverk og "breder". Tårnet var ikke høyt, men strakte seg vidt særlig i øst og sør. På Valberget sto også en del hus. En vekter holdt vakt i tårnet hver natt.
I 1830 ble det fremmet forslag for byen om å bygge et nytt vakttårn. I 1837 var tårnet med klokke taksert til 320 riksdaler.
På Skagen, Holmen, Valberggata og Kirkegata var det hus som hadde hager opp mot Valberget. I 1790 ga Børge Rosenkilde sin hage på Valberget til byen. Forutsetningen for gaven var at det skulle brukes som en åpen plass. Valbergparken ble da den første offentlige parken i byen.
Tårnet som står i dag ble bygget i årene 1850-1852 som utkikkstårn for byens vektere, og er 26,66 meter høyt. Årstallet 1850 står over døra, og 1852 på værhanen. Det er bygget i granitt fra en av øyene i Boknafjorden.
Under krigen hadde tyskere en vaktpost i Valbergtårnet. Hele Skagenkaien var underminert og kunne sprenges fra Valbergtårnet.
Under berget ligger det en parkeringshall. Broken Column, eller «Brutt søyle» er et kunstprosjekt av Antony Gormley og en av i alt 23 jernmenn er plassert i parkeringshallen under Valberget.
Navnet Stavanger kan komme fra det norrøne navnet Stafangr, som er sammensatt av stafr, som betyr stav, og angr, som betyr fjord. Ifølge historikeren Knut Helle må det dreie seg om det rette fjordløpet inn til Vågen, med stafr som skal vise til Valbergets bratte skrent øst for Vågen.
Alfeios

Alfeios (gresk: Ἀλφειός, i betydningen «hvitlig/hvitaktig»), var i henhold til gresk mytologi en elvgud og en elv, elven Asopos på Peloponnes i Hellas som renner nordover gjennom Arkadia og munner ut i Det joniske hav i nærheten av byen Olympia.

Elvegud

Som de fleste elveguder var han en sønn av Okeanos og Tethys. Telegone, datter av Faris, født hans sønn, kong Orsilochos i Ferai i Thessalia. Gjennom sin sønn ble Alfeios bestefar til Diokles og oldefar til to krigere, Kreton og Orsilochos som ble drept av Aineias i løpet av Trojakrigen.

Jakten på nymfen

I henhold til geografen Pausanias var Alfeios en ivrig jeger og kom over en nymfe, Arethusa, som han begjærte, men hun flyktet fra ham til øya Ortygia utenfor Sicilia ved den greske bystaten Siracusa hvor hun forvandlet seg til en brønn, og deretter ble Alfeios til en elv som strømmer gjennom Peloponnes og ut i havet og til Ortygia hvor deres vann blir forent i brønnen.
Denne fortellingen er fortalt noe annerledes av den romerske forfatteren Ovid: Arethusa, en vakker nymfe, badet en gang i elven Alfiós i Arkaida, og ble da overrasket av elveguden, men hun flyktet fra ham. Da han fulgte etter henne fikk gudinnen Artemis medynk med henne og forvandlet henne til en brønn på øya Ortygia.
I henhold til andre tradisjoner var det selveste Artemis som var objektet for Alfeios' begjær. Da hun flyktet fra ham, fulgte han etter. Hun kom seg til Letrini i Elis hvor hun dekket til sitt ansikt med leire og det samme med de nymfene som fulgte med henne. Da Alfeios ikke maktet å oppdage henne, ble han tvunget til å vende tilbake. Det ble bakgrunnen, hevdes det, til at det ble bygd et tempel for Artemis Alfaea på Letrini. I henhold til enda en tradisjon flyktet gudinnen til Ortygia hvor hun likeledes hadde et tempel for seg under navnet Artemis Alfaea. En hentydning til Alfeios' kjærlighet til Artemis er også vist ved Olympia hvor de to guddommene har et alter til felles.
I disse fortellingene er det to eller flere adskilte historier som synes å ha blitt blandet samme, men de hadde antagelig alle sin opprinnelse i den populære overbevisning om at det var en naturlig underjordisk forbindelse mellom elven Alfiós og brønnen Arethusa. Det var tenkt at en kopp som ble kastet i Alfeios' elv ville ende opp i Arethusas brønn på Ortygia.

Plutarks versjon

Plutark har gitt en redegjørelse som ikke er forbundet med fortellingene nevnt over.
I henhold til ham var Alfeios en sønn av Helios og drepte sin bror Kerkafos i en kappestrid. Plaget av sorg og forfulgt av hevngudinnene erinnyere hoppet han i elven Nyktimos, som siden ble oppkalt etter ham.
Alfeios er også den elv som Herakles i den femte av sine stordåder lot endre løpet på, for å kunne rengjøre stallene til kong Augias i Elis i løpet av en dag, en oppgave som var bedømt som umulig.
OverOslo

OverOslo er en musikkfestival med pop, rock, hiphop og elektronika som arrangeres på Grefsenkollen i Oslo i juni hvert år. Festivalen ble arrangert første gang i 2011, og har gradvis vokst til å bli en av Oslos og landets største musikkfestivaler, med mer enn 22 000 besøkende.

Historikk

OverOslo-festivalen arrangeres av Scene Grefsenkollen AS, som ble dannet i 2009 av gründerne Lars Petter Fosdahl og Thorkild Gundersen, i samarbeid med Grefsenkollen Drift AS. Scene Grefsenkollen arrangerte sine første konserter i Festsalen på Grefsenkollen Restaurant i Oslo høsten 2009. Den offisielle åpningen av konserttilbudet fant sted 16. september 2009. Olav Viksmo-Slettan var konferansier, og blant artistene som spilte var Ila Auto, Knut Reiersrud og Ingrid Olava. Bugge Wesseltoft klippet snoren og erklærte konserttilbudet på Grefsenkollen for offisielt åpnet.
Utover høsten 2009 og vinteren 2010 arrangerte Scene Grefsenkollen flere intimkonserter i Festsalen på Grefsenkollen. Jan Eggum var den aller første. Salen rommer bare 130 tilskuere, og blir alltid raskt utsolgt. I årene som fulgte arrangerte Scene GK mer enn 70 intimkonserter i Festsalen, med navn som Odd Nordstoga, Jonas Fjeld, Ole Paus, Jarle Bernhoft, Susanne Sundfør, Minor Majority, Jo Nesbø, Bugge Wesseltoft og mange flere.
Sommeren 2010 arrangerte Scene Grefsenkollen utekonserter for første gang, under navnet «Sommerkonserter på Grefsenkollen» En liten scene oppe på platået foran restauranten ga plass til 500 tilskuere, som fikk servert artister som Lars Lillo Stenberg, Silje Nergård, Ingrid Bjørnov, Bugge Wesseltoft, Nils Petter Molvær og Penthouse Playboys. Konsertserien ga mersmak, og i 2011 besluttet ledelsen å flytte scenen ned i amfiet foran restauranten. Publikum kunne nå sitte i lia og se utover hele Oslo – samtidig som de var på konsert. Svenske Bo Kaspers Orkester ble booket som det store trekkplasteret, og festivalen fikk sitt navn; OverOslo. Åpenbart av hvilken grunn.
I 2011 var OverOslo først og fremst et lokalt fenomen, det vil si området Grefsen, Kjelsås, Årvoll. Men med bookinger som Jarle Bernhoft og Maria Mena i 2012 vokste oppmerksomheten rundt festivalen i hele byen. Dette bare fortsatte i 2013, da Kaizers Orchestra gjorde en sagnomsust konsert, midt under tropestormen «Geir». Publikum også tok turen fra omkringliggende områder som Asker/Bærum, Romerike og Follo. 
I 2014 ble DnB hovedpartner for OverOslo-festivalen, og det har de fortsatt med til dags dato. Med sin kapasitet på 5 500 personer har ikke festivalen mulighet til vokse mer i antall publikummere per dag. Grunnet stor etterspørsel etter billetter økte derfor festivalen til fem dager i 2016, tilbake til fire dager i 2017. Til sammen besøkte mer enn 22 000 mennesker OverOslo i 2018.
Festivalgrunderne Fosdahl og Gundersen deler på tittelen Festivalsjef. Organisasjonen Scene Grefsenkollen sysselsetter 2,5 stilling gjennom året, og står selv for booking og produksjon av OverOslo-festivalen, i tillegg til flere store og små kulturarrangement på Grefsenkollen restaurant gjennom året.
1270-årene

-- 1270 -- 1271 -- 1272 -- 1273 -- 1274 -- 1275 -- 1276 -- 1277 -- 1278 -- 1279
Tiårsoversikt
Foreldrefradrag

Foreldrefradrag er et norsk skattefradrag for faktiske kostnader til pass og stell av hjemmeværende barn under 12 år. For barn som «på grunn av handikap e.l. har særskilt behov for omsorg og pleie» er det ingen 12 års aldersgrense.
Størrelsen på foreldrefradraget fastsettes årlig i Stortingets skattevedtak. For året 2012 var foreldrefradraget på maksimalt 25 000 kr for ett barn og 15 000 kr for hvert ytterligere barn.
Fradraget og beløpsgrensene gjelder likt for både ektefeller og enslige forsørgere. Fradraget gjelder også for samboere med fellesbarn. Samboere med særkullsbarn har hver sin beløpsgrense. Hvis foreldrene ikke bor sammen gis fradraget til den som har omsorg for barnet.
Nisje (marked)

En nisje i et marked er en mer snevert definert gruppe enn et markedssegment. Et markedssegment består av en kundegruppe som har omtrent de samme behovene. Nisjer i et marked identifiseres ved å dele markedssegmentene inn i undersegmenter.
Kotler beskriver en attraktiv nisje slik: «Kundene i nisjen har et karakteristisk sett av behov og er villige til å premiere det firmaet som tilfredsstiller deres behov best. Det er lite sannsynlig at nisjen vil tiltrekke seg andre konkurrenter. Produsenter for et nisjemarked oppnår besparelser gjennom spesialisering. Nisjen har et potensial når det gjelder størrelse, profitt og vekst.»
Segmenter i et market er ganske store og tiltrekker seg ofte flere konkurrenter i motsetning til nisjer som er forholdsvis små og normalt bare tiltrekker seg én eller to konkurrenter.
Kotler mener at nisjemarkedsførere typisk kjenner sine kunders behov og at kundene gladelig betaler prisen, som eksempel nevner han de lojale kundene til Ferrari. Kotler viser til at de lave kostnadene ved å etablere seg på nett har ført til at mange små bedrifter ønsker å ha en nisje som målgruppe. I 2003 skrev han at 15% av de kommersielle internettsidene med færre enn 10 ansatte tjente mer enn 100 000 US$ og to prosent av dem mer enn 1 million US$. Som eksempel på en vellykket «webentrepreneur» viser han til ostrichesonline.com som på et tidspunkt hvor amazon.com ikke enda tjente penger, hadde millioninntekter på å selge strutseprodukter til mer enn 10 000 kunder i 100 land.
Kotler viser også til at den tyske økonomien har mer enn 300 000 små og mellomstore bedrifter (kjent som der Mittelstand) som tilsammen bidro til to tredjedeler av Tysklands bruttonalsjalprodukt og at mange av dem har over 50 prosent av markedsandelene i veldefinerte globale nisjer. Disse nisjebedriftene kalt HIdden Champions (ukjente seierherrer) som Hermann Simon skriver om i boken med samme tittel fra 1996 finnes i mange land foruten Tyskland og har alle høy produktorientering kombinert med geografisk mangfold. De har også det beste ryktet i sin nisje.
Ottavio Farnese

Bakgrunn

Ottavio var nest eldste sønn til Pier Luigi Farnese, som var hertug av Parma og Piacenza. Han var sønnesønn til Pave Paul III, og bror til Kardinal Ranuccio Farnese.

Ekteskap

Ottavio giftet seg med Margaret av Østerrike, Karl Vs uekte datter. Ottavio var da 15 år gammel, mens Margaret var 16, og var nylig blitt enke etter Alessandro de' Medici. I starten likte hun ikke at brudgommen var så ung, men da han skadd returnerte fra Alger i 1541 ble hennes aversjon snudd til kjærlighet.

Virke

Ottavio hadde blitt lord i Camerino i 1540, men han ga opp sitt len der da hans far ble hertug i Parma i 1545. Etter at den parmesanske adelsstanden snikmyrdet Ottavios far, Pierluigi Farnese, i 1547, inntok og okkuperte keiserens guvernør i Milan Piacenza. Pave Paul III forsøkte å få Piacenza tilbake, bl.a. ved å sette til side Ottavios krav om å overta hertugdømmet Parma der han hadde fått et pavelig legat, og gi ham Camerino i gjengjeld. Paven krevde så Piacenza tilbake fra keiseren – ikke for adelsfamilien Farnese, men for Kirken. 
Men Ottavio fant seg ikke i å bli satt til sides. Han førsøkte å innta Parma med makt, med mislyktes, og gikk i forhandlinger med opprøreren Ferrante Gonzaga. Etter pavens død, 10. november 1549, brukte Ottavio denne paveløse perioden til å innynde seg for guvernøren i Parma, for å få ham til å overgi byen til ham. Dette lyktes fortsatt ikke. Imidlertid ble hertugdømmet overført til ham like etterpå, i 1551, da Giovan Maria Giocchi ble valgt til pave Julius III
Dette endte ikke Ottavios krangel med keiser Karl V. Gonzaga nektet å gi tilbake Piacenza, og truet med å okkupere Parma slik at Ottavia skulle bli drevet inn i franskmennenes armer. Julius III, som var opptatt av å etablere et godt forhold til Karl V på grunn av det sittende Konsilet i Trient, beordret Farnese til å overgi Parma til pavemakten nok en gang. Farnese nektet, noe som førte til sterk kritikk fra Paven, og Farnese ble fratatt sine romerske lensgods. Karlv V gjorde samtidig tilsvarende mot hertugene i Lombardia. En fransk armé kom for å beskytte Parma, krig brøt ut, og Gonsaga beleiret byen igjen. Men hertugen inngikk en avtale med sin svigerfar, Karl V, slik at han fikk tilbake Piacenza og sine andre lensgods. Han tilbragte resten av sitt liv rolig, hjemme, der hans ved sin visdom og styremåte gjorde at han var godt likt av folket. 
Da han døde i 1586 ble han etterfulgt av sin sønn, Alessandro Farnese, som var general under kong Filip II av Spania.
Sad Movies (Make Me Cry)

«Sad Movies (Make Me Cry)» er en amerikansk popsang fra 1961, skrevet av John D. Loudermilk. Versjonen til Sue Thompson ble utgitt på singlen Hickory 45-1153 i 1961. B-siden var «Nine Little Teardrops». «Sad Movies» finnes også på hennes album Meet Sue Thompson, utgitt for Hickory Records i 1962.
Selv om Thompson var i trettiårene da hun spilte inn «Sad Movies» appellerte hennes sangstil og stemme, som hørtes ung ut, til mange av Baby Boomerne, hvis innflytelse begynte å bli tydelig på de amerikanske musikklistene. Loudermilk ble inspirert til å skrive sangen etter at ei venninne av ham dro for å se filmen Spartacus (1960): «Etter at filmen begynte slukket de de sterke lysene og det var bare en stemningsdreper. Personen jeg var sammen med hadde tårer i sine øyner og sa: «Triste filmer får meg til å gråte»».

Svensk versjon

Britt Lindeborg har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Trist story».
Fysisk konstant

I naturvitenskapen er en fysisk konstant en størrelse hvis numeriske verdi ikke endres. En fysisk konstant kan være avledet fra en fysisk lov, eller den kan være en fundamental naturkonstant som må bestemmes ved måling.

Fotnoter

¹Verdiene er oppgitt i såkalt konsis form. Tallet i parentes er standardavviket, som er verdien multiplisert med relativt standardavvik.
²Dette er dette er den internasjonalt brukte verdien for volt funnet ved Josephson-effekten.
³Dette er den internasjonalt brukte verdien for ohm funnet ved Kvante-Hall-effekten.
Rhaphuma

Utseende

Små, slanke og langbeinte trebukker, ofte farget i gulaktig og svart. Antennene er spinkle og betydelig kortere enn kroppen. Pronotum er sylindrisk, mye lengre enn bredt. Dekkvingene er parallellsidige, beina lange og tynne. Artene ligner gjerne litt på veps, men denne vernelikheten er ikke svært påfallende hos denne slekten.

Levevis

Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer. De besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Rhaphuma gracilipes lever i Mellom-Europa. Forøvrig er slekten vidt utbredt i Sørøst-Asia.
Hornnes

Hornnes er en tidligere kommune i Aust-Agder. Før sammenslåingen med Evje, så var ikke Hornnes en del av Setesdal. Hornnes ble selvstendig kommune 1. januar 1886 da det tidligere Hornnes og Iveland formannskapsdistrikt ble delt i to enheter: Hornnes og Iveland kommuner.
1. januar 1960 ble Hornnes og Evje kommuner slått sammen til en enhet med navnet Evje og Hornnes kommune.
1. januar 1986 ble gårdsnummer 125, Lislevand i Birkenes, tillagt Evje og Hornnes kommue.

Severdigheter

Hornnes stasjon på den nå nedlagte Setesdalsbanen er tegnet av arkitekt Paul Due og ble oppført i 1895. Stasjonbygningen, privetbygningen og restene av stasjonhagen ble fredet i 2002.
Hornnes kirke er en laftebygd, 8-kantet kirke med plass til 300. Den er bygd i 1828. Hornnes er dokumentert som kirkested tilbake til 1327. I tienderegnskapene i Roma er kirken omskrevet som «Ornes i Odralen provincis».
I Hornnes ligger Setesdal Mineralpark som har en 1 100m² utstillingshall innsprengt i fjellet med mineraler og bergarter .
Fjelltoppen «Masi» er et utsiktspunkt over Hornnes, og et populært turmål for lokalbefolkningen.
Tredje venstre

Tredje venstre er et begrep som først ble lansert av Jan Otto Andersson i det finske Vänsterförbundet. For Andersson var begrepet ment å betegne en ny form for sosialisme som overskred kommunismen og sosialdemokratiet. Begrepet har senere blitt utviklet av blant andre Boris Kagarlitskij.
I Norge er det fremfor alt tidligere Attac-leder Magnus Marsdal og forlagsredaktør Bendik Wold som gjennom sin bok Tredje venstre har vært talspersoner for begrepet. For Marsdal/Wold, og delvis også for Andersson og Kakarlitskij, er de såkalte nye bevegelsene en helt sentral del av det tredje venstre.
Stiftelsen Manifest bygger i stor grad på disse teoriene, og både innenfor Sosialistisk Venstreparti og Rødt er det strømninger som ligger nært opp til dette idealet.
Zarina (bille)

Utbredelse

Artene lever på Madagaskar.
Elatotrypes

Utseende

En middelsstor, avlang trebukk, mørkt rødbrun med lysere flekker. Antennene er tynne og rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotum er ovalt, bredere enn langt, med tre opphøyde lengdekjøler. Dekkvingene er jevnbrede, hver dekkvinge med én, litt buet, lengdekjøl. Beina er tynne.

Levevis

Larvene utvikler seg under barken på døde trestammer.

Utbredelse

Arten er kjent fra Colorado og Nevada.
Ron Jeremy

Biografi

Ron Jeremy er rangert som nummer en i AVN 100 Top Porn Stars of All Time.
Jeremy har også bidratt i ikke-pornografiske filmer som The Boondock Saints og er en kjent talsmann for pornoindustrien og han har selv påstått å ha ligget med 2000 jenter over en 30 års periode i filmindustrien.
Sarpang

Sarpang (eller Geylegphug, Gaylegphug eller Gelephu (Sarbhang))er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan. Fylket ligger i de fruktbare sydvendte skråningene som utgjør en utypisk lavlandsdel av landet. Høyde over havet varierer fra 200 til 3600 moh.
Fylkeshovedstaden Sarpang har i lang tid vært en markedsplass for handel mellom India og de sentrale fylkene i Bhutan. De fruktbare åssidene, og nærheten til markedene i India, gjør at landbruket i fylket har gode vilkår. Vanlige produkter er kardemomme, appelsiner, sitroner, guava, ingefær, bananer, mango og betel.
Interessesfære

Interessesfære er et begrep som benyttes i forbindelse med internasjonal politikk og staters forbindelser med hverandre og hvor en stat har betydelig kulturell, økonomisk, militær eller politisk innflytelse over et område. 
Selv om det kan være en formell allianse mellom landet som dominerer og landet som blir dominert, er ikke det nødvendig for å bruke begrepet. Tilsvarende behøver ikke en formell allianse mellom to land bety at det ene ligger i det andres interessesfære. 
I mer ekstreme tilfeller kan et land som ligger i et annet lands interessesfære bli en satellittstat eller en de facto koloni. Systemet med interessesfærer hvor mektige makter blander seg inn i svakere lands forhold gjelder fremdeles.
Under andre verdenskrig hadde for eksempel Tyskland en stor interessesfære, i tillegg til land det direkte okkuperte, dominerte det for eksempel Sverige og Sveits, land som formelt var nøytrale. Det er også eksempler på at deler av land er i ulike interessesfærer, i kolonitiden var Iran delt mellom Russland og Storbritannia, mens etter andre verdenskrig ble Tyskland delt mellom Sovjetunionen og USA. Et eksempel på en interessesfære som dekker et helt kontinent er den som følger av Monroedoktrinen, hvor USA i snart 200 år har hevdet et spesielt ansvar for området.
Nadya Suleman

Øvrige barn

Suleman begynte med IVF-behandlinger 1997 og fikk seks barn som er født mellon 2001 og 2006.
Alle fjorten barna har samme far, en foreløpig ukjent venn av Suleman.
Ambroise Thomas

Bakgrunn

Ambroise Thomas' begge foreldre var musikklærere. Da han var ti år hadde han alt erfaring som pianist og fiolinist. Thomas ble i 1828 student ved Conservatoire de Paris, der han var elev av Friedrich Kalkbrenner, Victor Dourlen, Pierre Zimmermann og Jean-François Lesueur.

Komponist

Han vant i 1832 Prix de Rome med kantaten Herman et Ketty og oppholdt seg tre år i Italia. Deretter ernærte han seg som operakomponist i Paris. Etter Aubers død 1871 ble Thomas direktør for musikkonservatoriet i Paris der han stod for den nykonservative stil.
Ved siden av nitten operaer, hvorav Hamlet og Mignon fikk mest suksess, komponerte Thomas en ballett, to kantater, et rekviem, kammermusikalske verk, motetter, canzoner og mannssangkvartetter. 
Han komponerte bare to operaer etter Hamlet, Gille et Gillotin (1874) og Françoise de Rimini (1882) som aldri fikk fotfeste i repertoaret.
De siste tjuefem åren av sitt liv ble Thomas innadvendt og en enstøing og kjøpte seg en grantitgrav til seg selv på en øy utenfor den franske kysten (men fikk en storstilt begravelse på Montmartre i Paris (der Jules Massenet holdt tale), ettersom hans Mignon var en like stor suksess da han døde som ved premieren. Mignon var blitt oppført over tusen ganger ved hans død i 1896 og var Frankrikes mest populære opera ved det tidspunkt. Ved tiden for andre verdenskrig var den oppført over 2000 ganger. Senere er imidlertid populariteten falmen endel.
Thomas' operastil sies å ligge i et hybridtilstand - den er inte lengre grand opéra og ikke enda opéra-comique .  Andre komposisjoner er balletter, sanger og instrumentalverk, med mer.
Han ble begravet på Cimetière de Montmartre.
Fylkesvei 4262

Fylkesvei 4262 går mellom Paraksvika og Barstad i Sokndal kommune. Veien er 1,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 31.
«Det Store Relief»

«Det Store Relief» er et billedhuggerarbeid utført av J.F. Willumsen i årene 1923–1928.
Kunstverket består av flerfarget marmor og andre stenarter samt forgylt bronse og måler 440 x 646 cm. Kunstverket er utstilt på J.F. Willumsens museum.
Verket er et av Willumsens hovedverker og er utvalgt til Kulturkanonen for billedkunst.