google/wiki40b huggingface dataset:
Iolaini

Utseende

Middelsstore stjertvinger, bakvingene ender bakerst i to eller flere tynne, ofte ganske lange stjerter. Oversiden er mørk med metallisk glans. Undersiden er vanligvis gulbrun eller rødbrun med få tegninger.

Levevis

De fleste artene har larver som lever på halvparasittiske planter i mistelteinfamilien.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia. Den artsrike slekten Iolaus lever i Afrika, de øvrige (for det meste artsfattige) slektene i Sørøst-Asia.
Big One

Big One er en serie frossenpizzaer som markedsføres av Stabburet. Pizzaene kjennetegnes ved at den har en tykk bunn, og finnes i mange varianter.
Den første Big One-pizzaen (nå kjent under betegnelsen «Big One Classic») ble lansert i 1991.
I Sverige selges Big One-pizzaer under merkenavnet «Grandiosa», men de er likevel de samme som selges som «Big One» i Norge.
Pelmeni

Pelmeni er en russisk, opprinnelig sibirsk matrett. 
Den er laget ved at man kjevler ut i tynne flak en deig av mel, vann og salt. Kan også bruke egg, men det er ikke nødvendig. Deretter stikker man ut sirkler av deigen, legger en klatt med krydret kjøttdeig på midten og «pakker inn» fyllet, så resultatet ligner Tortellini. Deigen klemmes sammen langs kanten. 
Ordet «pelmeni» kommer fra komispråket og betyr «brødører». Man bruker vanligvis å ha rømme på dem, eller matolje, og drysse over med friskt grønt, dill eller lignende.
Kudat

Historie

Balambangan, Banggi og Borneos nordkyst kom under britisk administrasjon i 1752. I 1773 ble en av Malaysias første handelsstasjoner opprettet på Balambangan, men etter konflikt med Suluk-folket ble bosetningen forlatt i 1775. Øya ble bosatt på nytt i 1803 og forlatt for andre gang i 1805.

Kultur

Kudat er hovedområdet for urfolket rungus, som også er den dominerende folkegruppen, og deres tradisjonelle langhus er vanlige i distriktet. I Kampung Sumangkap er det produksjon av det tradisjonelle musikkinstrumentet gong, og i Tomborungus arrangeres det en årlig kokosnøttfestival, Pesta Kelapa.

Byen

Byen Kudat har 29 025 innbyggere. Den ble grunnlagt av A.H. Everett den 7. desember 1881 av North Borneo Chartered Company, og ble Britisk Nord-Borneos første hovedstad frem til 1884, da den ble flyttet til Sandakan. Frem til 1970-tallet var Kudat kun tilgjengelig med båt opp elven fra den lille kystbyen Sikuati, 20 kilometer vest.
Flyplassen, og den lokale havnen betjener hele Kudat-divisjonen. Byen er utgangspunktet for fergen til Banggi.
Sidensjö

Sidensjö er et tettsted i Örnsköldsvik kommune i Västernorrlands län i landskapet Ångermanland i Sverige. Det ligger cirka tjuetre kilometer vest for Örnsköldsvik. I 2010 hadde tettstedet 399 innbyggere.
Båstad kommune

Geografi

Kommunen omfatter mesteparten av Bjärehalvøya, som ligger mot Kattegat sør for Laholmsbukten og nord for Skälderviken. Høydedraget Hallandsås strekker seg østover på halvøya fra Hovs Hallar, og har tradisjonelt vært regna som grensa mellom landskapene Halland og Skåne. Mange fine sandstrender langs kysten, og sommerturisme er en betydelig næring i kommunen. Helt i vest ligger øya Hallands Väderö som har status som naturreservat. 
E6/E20 går gjennom kommunen. Båstad er knytta til det svenske jernbanenettet gjennom Västkustbanan.
Folketellingen 1920

Folketellingen 1920 i Norge ble avholdt 1. desember 1920. Denne tellingen inneholdt mye ny informasjon om norske boligforhold og den viste at folk bodde bedre, byggeskikkene i byer og bygder var i endring, men øst var øst, mens vest var vest, ifølge SSB.
Norge hadde 2 649 775 hjemmehørende innbyggere i denne folketellingen.
Folketellingen 1920 er i sin helhet skannet, men unntatt offentlighet, til den blir publisert ved midnatt 1. desember 2020, da klausulen på 100 år opphører. jf. statistikkloven §2-7.
Diskret matematikk

Diskret matematikk er læren om matematiske strukturer som er «diskrete». Med dette menes at strukturene ikke støtter eller behøver et begrep om kontinuitet. De fleste strukturer i endelig matematikk er opptatt av er tellbare mengder, slik som heltallene. Den delen av diskret matematikk som omhandler endelige mengder kalles noen ganger for endelig matematikk.
Diskret matematikk er ingen ny disiplin, men er blitt populær som en følge av dens anvendelser innen informatikk. Begreper og notasjon fra diskret matematikk er nyttig for å studere eller uttrykke objekter eller problemer innen algoritmer og programmeringsspråk.
Mianchi

Mianchi (kinesisk: 渑池县; pinyin: Miǎnchí Xiàn) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Sanmenxia.
Fylket hadde 326 131 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Funnstedet Yangshao (Yangshao cun yizhi, 仰韶村遗址) som har gitt navn til den neolittiske Yangshaokulturen ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner. Det ble oppdaget i 1921 av den svenske arkeologen Johan Gunnar Andersson (1874–1960).

Samferdsel

Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.
Anastrangalia sanguinolenta

Utseende

En middelsstor (9-13 mm), svart trebukk med røde eller gule dekkvinger. Den ligner sterkt på den beslektede arten Anastrangalia reyi men skiller seg fra denne på at dekkvingene er blodrøde hos hunnen og brungule hos hannen (hos A. reyi er de teglrøde hos begge kjønn) og mangler svart ytterkant. Antennene er mørke og litt over halvparten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis stort og bredt. Pronotum er tydelig lengre enn bredt, rundet, grovt punktert og matt svart. Dekkvingene er middels grovt punkterte. Hunnen har et eggleggingsrør som stikker litt ut bak dekkvingene. Beina er slanke og svarte.

Levevis

Larvene utvikler seg i gammel, barkløs, død ved av bartrær. Veden bør være ganske uttørket. Larvene kan utnytte samme tørrtre i flere tiår. Utviklingen tar minst to år. De voksne billene kan finnes på åpne blomster i juni-juli.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa og i Sibir. I Norge finnes den over det meste av Sør-Norge, men synes å mangle i noen sentrale strøk, og mer flekkvis i Trøndelag og Nord-Norge.
Raps

Dyrkingsteknikker til raps

Raps er en plante som trenger mye Svovel (S) og også ganske mye Nitrogen (N). Raps trenger ikke ugrassprøyting på grunn av rask etablering om våren. Dette gjør at rapsen konkurrerer ut ugraset. I konvensjonelt landbruk behandles rapsplanten med 2-3 skadedyrbehandlinger: 1-2 behandlinger mot Rapsglansbille og i enkelte år så trenger raps en behandling mot Jordloppe. Rapsplanten behandles også under blomstringen mot soppsykdommer som storknollet råtesopp. Rapsfrøene er meget små, noe som gjør at såmengden er 0,7-1,2 kg pr mål.

Varianter

Raps finnes i to varianter, høstraps og vårraps, avhengig av årstiden de sås på. Vårrapsen er mer hardfør og krever mindre gjødsel, mens høstrapsen har høyere oljeinnhold. Det er vårrapsen som er mest populær i Norge, men høstraps dyrkes også innenfor Norges grenser.

Bruk

Oljen som presses fra de små, svarte frøene kalles rapsolje, og kan brukes som matolje og brensel (biodiesel). Melet som blir igjen brukes i kraftfôrindustrien
Fasci Italiani di Combattimento

Fasci Italiani di Combattimento (FIC) var et italiensk paramilitært kampforbund opprettet av Benito Mussolini i 1919. Det var en sammenslåing av to av Mussolinis tidligere forbund, Fasci d’Azione Internazionalista og Fasci Autonomi d’Azione Rivoluzionaria. Kampforbundet ble senere ble omdannet til Det nasjonale fascistpartiet (Partito Nazionale Fascista) i Italia i 1921.

Historie

Som en følge av første verdenskrig opplevde Italia store økonomiske, politiske og sosiale problemer. 23. mars 1919 ble FIC opprettet som en ny nasjonalistisk gruppe. Medlemmene hadde bakgrunn fra flere forskjellige hold, både fra revolusjonær nasjonalsyndikalisme, sosialisme, samt futurister og veteraner etter første verdenskrig. Eks-soldatene, kalt svartskjorter eller squadristi, ble senere grunnlaget for den paramilitære bevegelsen Den frivillige milits for nasjonal sikkerhet (MVSN) opprettet i 1923.

Ideologi og voldsbruk

Kampforbundet ble opprinnelig opprettet som et revolusjonært sosialistisk forbund. Mussolini omtalte likevel den nyopprettede kampgruppen for et anti-parti, og medlemmene som anti-politiske politikere. Mussolini mente en revolusjon var eneste alternativ for Italia, da han allerede i 1909 viste anti-parlamentariske tegn og hadde et verdenssyn drevet av propaganda. En ny nasjonalistisk elite som kunne mobilisere massene for en italiensk revolusjon var i sentrum av kampforbundets program. Likevel var FICs første metode for å tiltrekke seg medlemmer blant annet å love demokratisk valIg av en ny nasjonalforsamling, avskaffelse av det elitistiske senatet og stemmerett for både menn og kvinner ved alder 21.
FIC ble raskt knyttet til voldsutøvelse. Allerede 15. april 1919 angrep en gruppe krigsveteraner en folkemengde med sosialister under en demonstrasjon. Tre mennesker ble drept, og bygningen til den daglige sosialistiske avisen Avanti ble brent ned. Det var ikke et planlagt motivert angrep. Generelt gjennom 1919 var det tidlige fascistforbundet lite involvert i voldelige handlinger, men fra 1920 ble de såkalte svartskjortene eller squadristi offisielt opprettet. Vold ble brukt mot motstandere i byene, blant annet mot katolikker, anarkister og andre sosialister. Høsten 1920 flyttet volden seg også til landsbygda. Squadristi-gruppene inneholdt stort sett 30-50 medlemmer og ble ofte ledet av tidligere militære ledere. Samtidig høsten 1920 dukket ordet "fascisme" opp, nettopp for å beskrive FICs økende voldelige fraksjon. Året etter fant overgangen fra kampgruppe til politisk parti sted, og Det nasjonale fascistpartiet ble opprettet 9. november 1921.
Michael Treschow (1741)

Familie

Treschow ble født i Vågå, hvor faren Herman Treschow var prest.
Treschow giftet seg den 8. april 1778 med Christina Elisabeth Wasserfall (døpt 26. juli 1753–31. mars 1823), datter av kjøpmann Peter Wasserfall og enken etter Peter Henningsen, deputert i Det tyske Kancelli. Ekteparet hadde sønnene Herman Gerhard Treschow (1780–1836), amtmann, Willum Frederik Treschow (1786–1869; senere kjent som Frederik Wilhelm) og Michael Hendrich Johan Daniel Treschow (1791–1869).
Datteren Petronelle Marie (1781-1849) var gift med professor og eidsvollsmann Georg Sverdrup.

Utdannelse og yrkesliv

Treschow ble i 1755 privat dimittert til Københavns Universitet, hvor han studerte teologi og deretter byttet studium for i 1764 å avlegge latinsk-juridisk embetseksamen.
Treschow ble i 1766 sekretær i Det danske Kancelli, datidens regjering i staten Danmark–Norge. Der gjorde han seg fordelaktig bemerket som sekretær for forskjellige viktige kommisjoner.
Treschow var fra 1771 høyesterettsassessor og mellom 1800 og 1808 amtmann over Roskilde amt. Treschow var fra 1774 justisråd, fra 1779 etatsråd, fra 1784 konferensråd og fra 1812 kommandør av Dannebrogordenen.
I tillegg innehadde Treschow flere verv. Etter en vitenskapelig utenlandsreise i 1775 ble han medlem av direksjonen for Det kongelige Teater, samt i 1784 medlem av den da nedsatte kommisjon som skulle undersøke teaterets tilstand. Treschow ble i 1781 medlem og i 1798 leder av Det kongelige danske Selskab for Fædrenelandets Historie og Sprog, og til det av selskapet utgitte Nye danske Magazin inngav han et betydelig antall bidrag.
Treschow ble i 1812 adlet som dansk og norsk adelsmann. Han er således stamfar til den første adelige slekt Treschow.
Élections Canada

Élections Canada er en canadisk føderal etat som er direkte underlagt Canadas parlament. Etaten, formelt Le Bureau du directeur général des élections (fransk) eller Office of the Chief Electoral Officer (engelsk), har til oppgave å administrere føderale valg, suppleringsvalg og folkeavstemninger, samt sørge for registrering av politiske partier og vedlikeholde manntallet.
Etaten har omkring 500 fast ansatte og er organisert under en valgdirektør, stabssjef og sjefsrevisor i seks sektorer. Dessuten inkluderer etaten en kringkastingskommissær (arbitre en matière de radiodiffusion) som har ansvar for å fordele betalt og gratis kringkastingstid til de politiske partiene og løse tvister om kjøp av reklametid i en valgkamp.
Die Violetten

Die Violetten er et tysk småparti som framholder behovet for åndelighet i politiken. Miljøvern og dyrerettigheter står også sentralt, slik som direktedemokrati og borgerlønn.
Xylofon

En xylofon (gresk; ξυλω tre, φον lyd, uttale: [sylofon]) er et musikkinstrument i slagverkfamilien. Xylofonen er i slekt med marimbaen, og det er vanskelig å si hvor skillet går. Marimbaen er så å si det afrikanske kontinentets xylofon og xylofonen Asias marimba. Ulike variasjoner av samme prinsippet forekom samtidig i Asia og Afrika, og de afrikanske slavene tok instrumentet med til Sør-Amerika. I Indonesia utviklet instrumentet seg mye og ble på 1300-tallet brukt i Javanesiske tempel. Xylofonen har mange ulike navn i ulike land og deler av verden: Pattala i Burma, Roneát i India, Ranak-ek (lys) Ranak–thume/mai (lav) i Thailand. Den moderne xylofonen består av en rekke staver (taster) av tre som varierer i lengde, og som blir slått på av klubber (køller) av plast, tre, garn eller gummi. Hver tast er stemt i en spesiell tone, og de er arrangert etter en kromatisk skala. Plasseringen av tastene er som på et piano.
Xylofonen har en lysere tone enn marimba, og har en kortere klang (engelsk: sustain). Moderne xylofoner har resonansrør hengende under taster.
I Afrika finnes mange forskjellige typer xylofoner og marimbaer, og det omtrent hundre ulike navn på disse instrumentene, som f.eks. balafon og amadinda.
71° nord

Seertall og mottakelse

Serien hadde en beskjeden start med bare 113 000 seere på premieren, men etterhvert steg seertallene betraktelig. Andre sesong hadde et snitt på 283 000. Programmet ble imidlertid svært populært etter få sesonger.
Håkon Schjærin

Håkon Schjærin fra Flisa er en norsk racerfører.
Schjærin startet sin karriere i svensk langdistanseracing før han begynte å kjøre i det tyske langdistansemesterskapet VLN, som arrangerer alle sin løp på Nürburgring Nordschleife i 1995. I 2000 vant han sin klasse i 24-timersløpet på Nürburgring, blant annet sammen med Roger Sandberg.
Siden 2008 har han kjørt for Møller Bil Motorsport, blant annet sammen med Atle Gulbrandsen og Kenneth Østvold.
Gymnastikk under Samveldelekene 2002

Gymnastikk under Samveldelekene 2002. Gymnastikk var en av flere sporter under de syttende samveldelekene som ble arrangert i Manchester i England i perioden 25. juli til 4. august 2002. Det var femte gangen gymnastikk var med på programmet i Samveldelekene. Det ble kun konkurrert i turn med 14 øvelser, åtte for menn og seks for kvinner. Australia ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Canada med fire.
Fierce People

Handling

Finn Earl (Anton Yelchin) er en 15 år gammel gutt som drømmer om å få tilbringe sommeren hos sin far i Sør-Amerika, der han studerer en gammel krigerstamme. Moren Liz (Diane Lane) er massasjeterapist, og hun har også et kokainproblem. I et forsøk på å bli frisk fra problemene og å få bedre kontakt med sønnen, insisterer hun i stedet på å flytte inn i et gjestehus hos familien til den rike eks-klienten Ogden C. Osbourne (Donald Sutherland) for sommeren.
Finn og Liz studerer der rikmannslivet på nært hold, og familien er like mystisk som den er eksentrisk. Finn forelsker seg i Osbournes barnebarn, Maya (Kristen Stewart) og blir venner med hennes eldre bror, Bryce (Chris Evans), samtidig som han kommer på godfot med Osbourne. Liz prøver også å få bukt med problemene sine, og ser ut til å være på bedringens vei. Men det viser seg straks at familien er eksentrisk på mer enn én måte, og at de er svært selektive når det gjelder å slippe inn nye medlemmer i sin eksklusive stamme.
Australopithecus afarensis

Australopithecus afarensis (sydlige ape fra Afar) er en utdødd hominid som levde for ca 3,9 og 2.9 millioner år siden i det østlige Afrika.
The Lost Vikings

The Lost Vikings er et strategispill fra 1992 til Nintendo-maskinen Super Nintendo Entertaining System, eller SNES. Spillet ble gitt ut av Blizzard Entertainment, som også har gjort spillet tilgjengelig for Gameboy Advance. Spillet har også vært utgitt for Amiga, Amiga CD32, MS-DOS og Sega Mega Drive.

Spillet

De tre vikingene Eric «the swift», Baleog «the fierce» og Olaf «the stout», skal styres gjennom forskjellige nivåer med økende vanskelighetsgrad, dette for å slå romvesenet «Tomator».
Eric «the swift», Baleog «the fierce» og Olaf «the stout» gjør også en opptreden i World of Warcraft, et annet spill fra Blizzard entertainment. De kan her bli truffet i Uldaman, hvor de har barrikert seg under konstante angrep. De er knyttet opp mot flere oppdrag, og har samme våpen som i det originale spillet.
Lauvøya (Dønna)

Lauvøya (tradisjonell uttale låvøiæ) er en øy i Dønna kommune på Helgeland. Det er ikke lenger fast bosetning på øya.
Eiendommen Lauvøya tilhørte fra gammelt av Herøy kirke. I 1777 fikk Ole Hartvigsen Jentoft løyve til å drive gjestgiveri i handelshuset på øya. I 1801 kjøpte Jentoft eiendommen, ved å gjøre en byttehandel der han overdro eiendommene Skorpa og Sørra til kirkegodset.
Handelshuset på Lauvøya ble drevet fram til midt på 1900-tallet. Lauvøya hadde postkontor (Lauvøy i Helgeland, Løvø i Helgeland) til tidlig på 1960-tallet. På 1920-tallet var det også en sildoljefabrikk på øya.
I 1965 kjøpte Helgeland Skogselskap Lauvøygarden, og det meste av eiendommen, 315 dekar, ble i årene 1965-67 tilplantet med 92 000 sitkagran. Innmarka måtte plantes opp igjen i 1969 og 1970. Sitkagrana på Lauvøya har vokst særskilt godt.
På slutten av 1990-tallet overdro Skogselskapet våningshuset til Dønna kystlag. Utenom våningshuset er det meste av hus knyttet til handelsstaden revet, men mange strandsitter- og husmannsstuer er ennå i bruk som hytter.

Lille Lauvøya

Ved siden av Lauvøya, som også blir kalt Store Lauvøya, ligger Lille Lauvøya. Denne øya er også avfolka nå.
Zbigniew Brzeziński

Bakgrunn

Zbigniew Brzeziński var sønn av den polske diplomaten Tadeusz Brzeziński og hans hustru Leonia Roman. Familien var adelig. Han tilbrakte en del av sin sin barndom i Frankrike og Tyskland før han flyttet med sin familie til Canada. Han studerte på McGill-universitetet i Montréal der han tok en Bachelor of Arts i 1949 og en Master of Arts i 1950.

Akademisk virke

I 1953 tok han doktorgrad i statsvitenskap på Harvard University der han også kom til å bli lærer. I 1960 flyttet han over til Columbia University der han overtok ledelsen av det nye instituttet for kommunistiske anliggender (Institute on Communist Affairs). Mot slutten av sitt liv var han knyttet til Paul H. Nitze School of Advanced International Studies (SAIS) ved Johns Hopkins University i Washington, D.C.

Politisk virke

Brzeziński ble amerikansk statsborger i 1958. På 1960-tallet var han rådgiver i Kennedy- og Johnson-regjeringene. I president Lyndon B. Johnsons siste år som president var han Hubert Humphreys utenrikspolitiske rådgiver.
I 1973 ble Brzezinski den første lederen for den såkalte trilaterale kommisjon, en gruppe av prominente politiske, akademiske og økonomiske ledere fra USA, Vest-Europa og Japan. Gruppens mål var å styrke båndene mellom disse regioner. Den kommende amerikanske presidenten Jimmy Carter var medlem, og da han i 1974 offentliggjorde sitt presidentkandidatur ble Brzeziński, kritiker av Nixon-Kissingers utenrikspolitikk, hans rådgiver for utenrikspolitiske spørsmål.
Etter sin seier i 1976 gjorde Carter så Brzeziński til sin nasjonale sikkerhetsrådgiver. Brzeziński fikk som Carters sikkerhetsrådgiver (1977-1981) et rykte på seg som hard (hardliner), fremfor alt i sin politikk overfor Sovjetunionen.
Han var gift med skulptøren Emilie Benes. Med henne fikk han tre barn: ekspert i utenrikspolitikk Ian Brzezinski, jurist og ambassadør Mark Brzezinski og journalist og programleder Mika Brzezinski.
Brzeziński ble i 1981 tildelt Presidentens frihetsmedalje. I 1995 mottok han Den hvite ørns orden fra Polens president.
Jean-François Marmontel

Bakgrunn

Jean-François Marmontel ble født av fattige foreldre. Faren var skreddermesteren (maître tailleur d'habits) Martin Marmontel (født 1690) og moren var hans hustru Marianne Gourdes (født 1700). Han hadde to yngre brødre, Jean (født 1731) og Antoine François Marmontel (født 1735) og de fire søstrene Anne (født 1727), Marie-Jeanne (født 1728), Antoinette (født 1730) og Jeanne (født 1739).
Etter å ha lest hos en av jesuitterordenens skoler i Mauriac i Cantal, mottok han som 16-åring tonsur, og underviste han som lærer i filosofi på deres skole i Clermont og ved cisterciensernes seminar i Toulouse.

Forfatter

Etter Voltaires råd reiste han i 1745 til Paris for å prøve lykken som forfatter. Mellom 1748 og 1753 skrev han en lang rwkke tragedier (Denys le Tyran (1748); Aristomene (1749); Cleopâtre (1750); Heraclides (1752); Egyptus (1753)), som imidlertid kun oppnådde moderat suksess på scenen, men som sikret ham opptagelse i Paris' fasjonable litterære kretser.
Marmontel bodde for en tid under Mme Geoffrins tak, og var med på hjennes berømte aftensmåltider for kunsnere; han var velkommen i dhjemmene til de fleste av dem, ikke minst hos den krets som senere ble kjent som encyklopedistene. Han skrev en del artikler til Denis Diderots Encyclopédie som viste stor kritisk innsikt - de omhandlet ikke minst de personligheter han hadde blitt kjent med. Artiklene blev samlet og utgitt i et selvstendig verk med tittelen Eléments de Littérature, som stadig regnes for en klassiker i fransk litteratur. Han skrev også atskillige humoristiske operaer, av hvilke de to beste er Sylvain (1770) og Zémire et Azore (1771).
I kontroversen mellom Christoph Willibald Gluck og Niccolò Piccinni var han en ivrig forkjemper for Piccinni, med hvem han samarbeidet om verkene Didon (1783) og Penelope (1785).
Han ble redusert til armod av den franske revolusjon, og trakk seg under Terrorveldet tilbake til Evreux, og kort etter til et lite hus i Abloville (næar Saint-Aubin-sur-Gaillon) i departementet Eure. Der skrev han Mémoires d'un père pour servir à l'instruction de ses enfants (4 bind, utgitt 1804), om sitt liv, med et pittoreskt overblikk over to viktige kongelige herredømmers litterære historie, et omfattende portrettgalleri som strakk seg fra den erværdige Jean Baptiste Massillon, som han hadde truffet et halvt århundre tidligere i Clermont, og frem til Honoré Mirabeau. Boken var tenkt av korfatteren for sine barns senere formasjon. Den gir et utsøkt innblikk i hans egen barndom i Limousin; dent verdi for litteraturhistorikere er stor.