google/wiki40b huggingface dataset:
Chromatomyia

Utseende

Små til middelsstore (1-6 mm lange), slanke fluer, vanligvis med store vinger. Artene i denne slekten er ofte grå- eller gulaktige (gjerne grå på ryggen og mer eller mindre gule på sidene) med glassklare vinger. Hodet  er rundt med runde fasettøyne. Langs innerkanten av fasettøynene sitter det flere børster, men disse kan variere mye i størrelse og antall. Pannen er bred, og de tre punktøynene sitter på en litt opphøyet trekant som ofte er annerledes farget enn resten av pannen. Antennene er av vanlig fluetype, tre-leddete, det ytterste leddet kan være ganske stort eller tilspisset, og bærer en ganske lang og kraftig antennebørste (arista) på oversiden nær roten. Kinnbørste (vibrissa) finnes, munndelene er av vanlig fluetype, ikke påfallende store. Brystet (thorax) har vanligvis kraftige børster på ryggen og sidene. Vingene er store sammenlignet med kroppen, vanligvis gjennomsiktige uten fargeflekker. Beina er korte og kraftige. Bakkroppen er kort og kjegleformet. Hunnene har et kort, men kraftig eggleggingsrør (ovipositor). Larvene er pølseformede, ganske tykke. De eneste tydelige strukturene sett fra utsiden er åndehullene (spiraklene), som sitter på opphøyde vorter på den fremste og bakerste segmentet.

Levevis

Alle minérfluene har larver som lever inne i planter, de fleste i blad, men også noen i stengler, røtter og frø. Chromatomyia-artene angriper særlig planter i gressfamilien, men også kardeborrefamilien og andre. Noen arter kan angripe et vidt spenn av vertsarter. Eggene stikkes inn under huden på planten, og larven klekkes etter noen få dager. Larvene spiser opp vevet innenfor ytterhuden og etterlater seg ganger i blad eller stengler, som er synlige utenfra som hvite felter eller tunneler. Disse kalles miner. Lignende miner lages av mange små sommerfugler og enkelte biller og planteveps. Larveutviklingstiden varierer fra en uke til flere måneder. Når larven er utvokst, kryper den vanligvis ut av planten og faller ned på bakken, der den forvandler seg til en puppe. Noen minérfluer kan gjøre stor skade, på jordbruksvekster og særlig på prydplanter der de lyse minene er skjemmende og kan gjøre planten uselgelig. Formen på minene kan ofte brukes til å bestemme arten av minérflue.
Marcus Selmer

Utmerkelser

I 1862 mottok han den danske medaljen Ingenio et arti.
Origo Exploration

Origo Exploration AS var et uavhengig norsk oljeselskap grunnlagt i 2014 med fokus på letevirksomhet på norsk og britisk sokkel. Selskapet ble i 2017 overtatt av DNO og skiftet navn til DNO Norge.

Historie

Origo Exploration ble etablert i 2014 av 6 gründere: Andrew Armour, Timothy Sullivan og Svein Ilebekk, som alle tre tidligere hadde vært med på å grunnlegge selskapene Revus og Agora, samt Erik Samuelsen (med bakgrunn fra Agora), Kenth Høgseth (bakgrunn fra Statoil) og Ørjan Gjerde (bakgrunn fra Noreco). Ilebekk fikk rollen som CEO og Andrew Armour rollen som styreleder. Selskapets kontorer lå i Stavanger. Selskapet var finansiert av tre investeringsbanker: Barclays Natural Resource Investments, Riverstone og Temasek med i alt 525 millioner dollar.
Etter ett par år ønsket ikke lenger de tre investeringsbankene å satse på norsk sokkel, og selskapet ble solgt til DNO.

Strategi

Bore 25 letebrønner i perioden 2015 til 2019 og bringe funn fram til utbygging og produksjon. Letelisenser på norsk og britisk sokkel skaffes gjennom deltakelse i lisensrunder, kjøp av lisenser og oppkjøp og fusjoner med andre selskap.
Ruder Josip Bosković

Navneformer

I forskjellige lands faglitteratur er navnet gjengitt på forskjellige måter: Ruggiero Giuseppe Boscovich , Ruđer (Roger) Bošković, Ruđer Josip Bošković, Ruggero Giuseppe Boscovich, Roger Joseph Boscovich,  Roger Boscovich, Josip Ruđer Bošković, Rugjer (Rudjer) Josip Bošković.

Bakgrunn

Bošković var det syvende barnet til Nikola Bošković og Paola Bettera. Faren var serber eller kroat og kom fra landsbyen Orahov Do i det som nå er  Bosnia-Hercegovina, og flyttet til Ragusa der han traff moren. Ruđers mor, Paola, tilhørte den veletablerte ragusiske familieen Bettera som opprinnelig hadde sine røtter fra det nordlige Italia.

Karriere

Ruger gikk på skoler drevet av jesuittordenen, og trådte selv inn i denne presteordenen (prestevielse 1744). 1740 ble Bošković lærer i matematikk og filosofi i Collegium Romanum. Av paven fikk han i oppdrag å undersøke muligheten av å restaurere Peterskirkens kuppel, og dessuten om å foreta meridianmålinger i Kirkestaten.
I 1756 gikk hans første diplomatiske sendeferd til det mellomitalienske Lucca og til Wien. Tre år etter forlot han Roma og reiste til Paris, ett år senere til London, Flandern og Tyskland. Andre reiser førte ham til Polen og Warszawa, og til den osmanske hovedstad Konstantinopel.
Etter disse reisene ble han i 1764 professor i Pavia, og så i Paris, og deretter i Milano. I Milano grunnla han - delvis med egne midler - et astronomisk observatorium.
Han pleiet under sitt aktive virke kontakter med en mengde både ledere og vitenskapsfolk: Flere regenter og paver, mange ministre og diplomater, vitenskapsfolk som Laura Bassi, James Bradley, Alexis Clairaut, Benjamin Franklin, Jérôme Lalande, Pierre-Simon Laplace, Jean-Jacques Dortous de Mairan, John Michell og forskjellige filosofer, geovitenskapsfolk som Pierre Bouguer, Joseph Liesganig, Christopher Maire, Pierre Louis Maupertuis og Carl Scherffer. Han stod i aktiv meningsutveksling også med motstandere som for eksempel d'Alembert.
Etter at jesuittordenen ble opphevet i 1773 vendte Bošković tilbake til Paris, der han av kongen fikk en årspensjon, og ansettelse som direktør ved flåtens optiske avdeling.
På grunn av uenigheter med de franske encyklopedistne flyttet Bošković til Bassano, der han bedrev utgivelsen av egne skrifter.
Hans prestelige virke skinner gjennom blant annet i hans naturfilosofi, sin poesi med mange religiøse og astronomiske allusjoner, hans mariafromhet (hans skrev heksametervers om jomfru Maria) og ved hans virke som skriftefar i Peterskirken.
Verneting

Norge

I sivile saker (tvistemål) er hovedregelen at saken må reises ved saksøktes hjemting, det vil si den rettskrets hvor han har sin bopel, se for norsk retts vedkommende tvistemålsloven § 17. Dette kalles også alminnelig verneting. For juridiske personer gjelder det særlige regler, se nærmere i § 21. Staten har hjemting i Oslo, de enkelte kommuner vil ha hjemting i den rettskrets kommunen hører under, mens selskaper vil ha hjemting der styret sist hadde sitt sete. 
Det finnes imidlertid en del unntak fra dette utgangspunktet i loven. For eksempel kan søksmål som gjelder fast eiendom anlegges i den rettskrets hvor eiendommen ligger (§§ 22-23), og søksmål om erstatningsansvar og visse lignende spørsmål som angår skadevoldende handlinger kan anlegges i den rettskrets hvor den skadevoldende handling fant sted (§ 28). Som hovedregel kan dessuten partene avtale et annet verneting enn det som følger av loven, så lenge avtalen er begrenset til et spesielt rettsforhold, eventuelt et særskilt søksmål. Unntak gjelder for enkelte vernetingsregler, som er preseptoriske (ufravikelige), blant annet § 22. Dette kan være et alternativ til å avtale voldgift.
I straffesaker er utgangspunktet at saken må reises i den rettskrets hvor den straffbare handlingen fant sted, se straffeprosessloven § 10.
Chaitya

Chaitya er et buddhistisk tempel eller en bønnehall med en stupa i den ene enden. I moderne tekster om indisk arkitektur, er begrepet chaitya-griha ofte brukt om et forsamlingshus eller en bønnehall som huser en stupa.
Feltpost

Feltpost er det samme som militærpost, og brukes når militære avdelinger er i felten. Det opprettes da feltpostkontor, og post til militære mannskaper sendes til en feltpostadresse som er den samme uansett hvor avdelingen måtte befinne seg. Mange land benytter feltpostsystemet.

Norske feltpostadresser

Feltpost har vært brukt i Norge siden slutten på 1800-tallet. Feltpostnummer ble brukt på Østlandet siden forrige århundreskifte. Senere ble standplassen også benyttet som feltpostkontor, f.eks. Heistadmoen feltpostkontor og Gardermoen feltpostkontor. Både britiske og tyske styrker i Norge under og like etter Andre verdenskrig hadde sine feltposttjenester i Norge.
I Norbatts første kontingent i 1978 var feltpostnummer ennå ikke tatt i bruk, og adresseringen var da slik:
NN, 1. TR/KP 3/NORBATT, Den norske FN-styrke i Libanon, OSLO – AVGANG UTLAND. 

Feltpostnummer gitt Norbatt fra og med kontingent II.

Post og kurérteneste i de russiske væpnede styrker

Dette er en tjeneste med egne organ, sambandssentraler og knutepunkt og blir også kalt feltjegerpostsamband (FPS).
Tjenesten inkluderer også organisering av staber og andre organer samt etablering av framføringsakser for hemmelege postruter.
Historia for utvikling av feltjegerpostsambandet (FPS) begynte i 1716 i Det russiske imperiet og har i 2017 flere hundre feltpostnummer (FPN) som raskt knytter samband til den enkelte militære enhet. Det eneste man trenger for å sende post til en militær avdeling, er feltpostnummeret.
Coney Island

Coney Island er en halvøy, tidligere en øy, i den sørlige delen av Brooklyn og Queens i New York, USA. Navnet stammer, ifølge den mest utbredte teorien, fra den tiden dette området var den nederlandske kolonien Nieuw Amsterdam og hvor det på et kart fra 1639 er kalt «Conyne Eylandt», eller «Konijn Eiland» med dagens skrivemåte, noe som kan oversettes med «Kaninøya». Området ble brukt til kaninjakt helt fram til det ble utbygget som feriested etter borgerkrigen da Coney Island ble knyttet til byen med først med en jernbanelinje og fra 1860-årene ble knyttet til trikkesystemet i New York. Det ble også etablert dampbåtlinje og strandområdet ble utbygget med hoteller. Stedet har rundt 60 000 innbyggere.
Coney Island er kjent for sine nå noe gamle fornøyelsesparker, sirkuser, sideshows, badestranden mot Atlanterhavet og sine store russisk-amerikanske befolkning. Stedet assosieres også med fast food-mat og er opprinnelige stedet til Hot dog. 
Fornøyelsesparkene nådde sitt høydepunkt tidlig på 1900-tallet, populariteten dalte etter andre verdenskrig. Etter flere års forfall er området blitt revitalisert gjennom åpningen av KeySpan Park og andre større utbyggingsprosjekter. KeySpan Park er stadion for det suksessfylte Brooklyn Cyclones, et Minor League Baseball-lag.
Oslo distrikt

Oslo distrikt er en av ni jernbanedistrikter som ble opprettet 1. april 1883 som en administrativ oppdeling av de statlige eide jernbanene i Norge. Jernbanedistriktene ble til som en del av en administrativ nyordning som også medførte at begrepet Norges Statsbaner ble tatt i bruk. Distriktsordningen opphørte fra og med 1. januar 1989.

Navn

Oslo distrikt het opprinnelig 1. distrikt, fra 1913 Kristiania distrikt, og så Oslo distrikt fra 1925 i tråd med endringen av byens navn.

Administrasjon

Distriktet ble ledet av en distriktssjef (Dc) med sete i byen som bar distritkets navn, altså Oslo i dette tilfellet. Dc Oslo hadde kontorer på Østbanestasjonen.

Utbredelse

Distriktet omfattet fra starten i 1883 Smaalensbanen og Kongsvingerbanen, og ble senere utvidet med Solørbanen (1893 og 1910) og Gjøvikbanen med sidelinjer (fra 1900). Senere inngikk også de tidligere private Hovedbanen (1926), Valdresbanen (1937) og Aurskog-Hølandbanen (1945).
Distriktets yttergrenser var Oslo Ø/S, Hønefoss stasjon mot Hønefoss-Roabanen (selve stasjonen tilhørte Drammen distrikt), Eidsvoll stasjon, Elverum stasjon mot Solørbanen (selve stasjonen tilhørte Hamar distrikt), Charlottenberg grense og Kornsjø grense.
Melolontha

Utseende

Middelsstore til ganske store (de fleste mellom 20-30 millimeter), avlange, gulbrune eller rødbrune biller med avlang kroppsform. Hodet er mer eller mindre firkantet med fint randet forkant, antennene ender i noen lange blader (lameller), disse er særlig påfallende hos hannene. Pronotum er forholdsvis flatt, uten påfallende utvekster. Dekkvingene er forholdsvis tynne, har et par lave lengdelister, og dekker ikke de bakerste bakkroppsleddene. Undersiden er kledt med lange hår, på sidene er det tette duker av korte, hvite hår. Beina er nokså kraftige, leggene (tibiae) med noen tenner på yttersiden. Hos hunnene finnes det er uttrukket eggleggingsrør på bakkroppen.
Larvene er C-formede (scarabaeiforme), vanligvis med tynn og delvis gjennomsiktig hud. De har kraftige kjever og korte bein.

Levevis

Larvene lever i ofte to år, og lever av røttene på mange ulike planter. Eggene legges i flere omganger i jorden. For de artene som lever i kaldt klima overvintrer larvene ved å trekke seg ned i jorden under frostlaget. Neste vår kommer de opp og eter videre eller klekker til  voksne biller.
De voksne billene er oftest skumrings- eller nattaktive og kommer gjerne til lys. De er planteetere, mange eter blader men det er også en del som lever av pollen.

Skadedyr

Flere av oldenborre-artene har vært regnet som alvorlige skadedyr i jord- og hagebruk, både fordi larvene gnager på røttene av mange ulike planter og, i mindre gard, fordi de voksne billene også eter på blader. Med bruk av moderne insektmidler er bestandene sterkt redusert, slik at oldenborrene i dag er blitt sjeldne i noen områder der de tidligere var at et stort problem.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Palearktis.
Kimba Kano

Kimba Kano er en programvare som kan integreres med Internet Explorer og Mozilla Firefox for å muligjøre søk i Wikipedia, Amazon.com, eBay, Phoebe og Google.
Programvaren ble første gang utgitt november 2004 som Coeus etter den greske Titan av kunnskap, men endret navnet i februar 2005 til Kimba Kano fordi Coeus allerede var et eksisterende Massachusetts Institute of Technology-varemerke.
Programvaren ble oppkalt etter en meningsløs linje i sangteksten til David Bowies sang Velvet Goldmine som debuterte på albumet Space Oddity i 1975 og ble gjennutgitt på Rykodisc-versjonen av Ziggy Stardust i 1990 som et bonusspor. Det strides over de eksakte ordene i teksten noe som ikke hjelpes av at gjengivelsen av sangteksten i heftet klart er feil. Teksten kan tydes som enten «I'll be your kimba kano right for you again and again» eller «I'll be your king volcano right for you again and again».
Farmen: Sesongoversikt

Farmen: Sesongoversikt er en oversikt over sesongene i den norske reality-serien Farmen.
Seabraellus

Utseende

Middelsstore, avlange, blankt svarte trebukker, dekkvingenes med en rustrød ved "skuldrene". Antennene er litt kraftige, betydelig lengre enn kroppen, hvert ledd rødlig i den indre delen og svart i spissen. Pronotum er sekskantet, bredere enn langt, med en stor, butt tann bak midten på hver side, noe knudrete. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene nokså slanke.

Utbredelse

Artene er kjent fra Fransk Guyana og Brasil.
Strabomantidae

Utbredelse

Brachycephalidae finnes i tropiske og subtropiske strøk i Sør-Amerika og er i hovedsak knyttet til regnskog.

Formering

Eggene legges på land i fuktig mose eller på andre fuktige steder og gjennomgår direkte utvikling. Fordi egget ligger på land, kan ikke ammoniakk-holdig avfall fra fosterets metabolisme diffundere ut i vannet slik det er vanlig hos amfibier. Familien har derved i motsetning til andre familier en velutviklet allantois som samlet opp avfall under fosterutviklingen.
Et annet problem med å legge slike egg på land er at amfibier mangler amnion, en fosterhinne som hos amnioter aktivt frakter karbondioksid ut av egget og oksigen inn. Disse stoffene må derved diffundere naturlig. Dette begrenser størrelsen på eggene, og derved også på de voksne dyrene. De minste froskeartene i verden finnes i nettopp denne familien.
Emil August Fieldorf

Bakgrunn

Emil August Fieldorfs forfedre var delvis tysk. He was born on March 20, 1895 in Kraków. Der gikk han på et mannskollegium og begynte etterpå på presteseminar. Men i 1910 sluttet han seg i en polsk paramilitær uavhengighetsgruppe, som han ble fullt medlem av i 1912.

Militær

Emil August Fieldorf begynte sin militære karriere ved utbruddet av første verdenskrig. Etter det tyske overfall på Polen i 1939 og ødeleggensen av den polske hær, flyktet han til Frankrike, der han trådte inn i 1. polske korps. 
Fra 1940 til 1942 oppholdt Fieldorf seg i det okkuperte Polen og var der aktiv i den polske undergrunnsbevegelse og motstandshær Armia Krajowa. Hans dekknavn var på denne tid Nil. På hans ordre ble SS-general Franz Kutschera drept den 2. februar 1944 av Szare Szeregi («De grå geledd»).
Den 7. mars 1945 ble han arrestert av sovjetiske NKVD-styrker i Milanówek, feilaktig identifisert som Walenty Gdanicki og sent til en slavearbeidsleir i Uralfjellene. 
Han ble sluppet fri i 1947 og kom tilbake til Polen, hvor han levde under det falske navnet. Stalinistregimet, som forfulgte tidligere motstandsfolk som var lojale til eksilregjeringen i London, offentliggjorde et tilbud om amnesti i 1948. Dette var imidlertid bare en felle for å ta til fange motstandsfolk, og etter at Fieldorf meldte seg til myndighetene ble han arrestert. Til tross for at han ble torturert, nektet han å samarbeide med kommunistene. Han ble anklaget av den kommunistiske aktoren Helena Wolińska-Brus for å være «en fascistisk-hitleristisk kriminell», og etter en politisk skueprosess fikk han dødsdom 16. april 1952 av den kommunistiske dommeren Maria Gurowska. 
Den 24. februar 1953 ble han hengt i det beryktede Mokotówfengselet i Warszawa.
Det er ukjent hvor han ble gravlagt, men i 2009 mente en britisk avis å vite at han var gravlagt i en massegrav i Warszawa sammen med 248 andre drepte polske patrioter. I 1989 ble dommen erklært ugyldig og i 2006 ble han posthumt tildelt Den hvite ørns orden av president Lech Kaczyński.
Fra 1999 krevde Polen utlevering av Helena Wolińska-Brus fra Storbritannia, hvor hun bodde, som ble anklaget for stalinistiske forbrytelser med en strafferamme på ti års fengsel, men hun døde i 2008 uten å ha blitt utlevert eller stilt for retten.
I mai 2009 hadde den polske filmen Generał Nil, som handler om Fieldorfs liv, premiere (Nil var Fieldorfs dekknavn under andre verdenskrig).
Gnathocera angolensis

Utseende

En middelsstor ( millimeter), litt flat, blank, brunrød gullbasse Hodet har to korte horn foran og et par avlange, gule flekker. Pronotums sider er gule i den fremre delen. Beina er brunrøde.

Levevis

Arten er knyttet til gressenger. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.

Utbredelse

Arten er utbredt i Angola og Kongo.
Selenidera

Etymologi

Det vitenskapelige slektsnavnet Selenidera følger av de greske uttrykkene selēnē  (σεληνη = måne) og dera (δερα = nakke, hals, strupe). Navnet henspiller på artenes smale gule bånd.
Apachyidae

Utseende

Middelsstore (10 – 25 mm), sterkt flattrykte saksedyr. Antennene er lange og trådformede. Hodet har små, runde fasettøyne og markerte bakhjørner, tydelig "hals". Vingene er vanligvis velutviklede. Det bakerste kroppsleddet har en stor, skjoldformet ryggplate. Tangen på bakkroppsspissen er symmetrisk, formen er karakteristisk for hver art og også forskjellig hos hann og hunn, gjerne svært krumme hos hannen og forholdsvis rette hos hunnen.

Levevis

Apachyidae lever i skog. Den flate kroppen tyder på at de holder til under barken på døde trær, og for minst én av artene vet man at dette er tilfelle. 
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde og men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.

Utbredelse

De lever i varme områder i den Gamle verden.
Via Krupp

Via Krupp er en historisk asfaltert stil med hårnålssvinger på Capri som forbinder klosteret Certosa di San Giacomo og Augustus' hager med Marina Piccola. Stien ble delvis bekostet av den tyske industriherre Friedrich Alfred Krupp, som bidro med 25 000 lire. Stien har en høydeforskjell på om lag 100 m.
Den ble bygget mellem 1900 og 1902. Hensikten var å anlegge en forbindelse for Krupp mellom hans luksushotell, Grand Hotel Quisisana og Marina Piccola, hvor hans havforskningsfartøy var oppankret. Tross hemmelighold, ble det kjent at stien også var en forbindelse til Grotta di Fra Felice, en grotte hvor sexorgier med lokale gutter skal ha forekommet. Dette fikk uønsket oppmerksomhet i Italia og Tyskland den sosialdemokratiske avisen Vorwärts i 1902 avslørte Krupps sexskandaler i hulen. Krupp ble da bedt om å forlate Italia i 1902. og han døde brått 22. november samme år, antakelse som følge av selvmord.
Da skandelen ble kjent, (gjennom oppsag i den sosialdemokratiske tyske avisen Vorwärts),
Siden 1976 har Via Krupp for det meste vært stengt på grunn av fare for steinsprang.
Taylor Lautner

Oppvekst

Lautner ble født i Grand Rapids, Michigan, sønnen til Deborah og Daniel Lautner. Han er fransk, nederlandsk, tysk og indianer.
Lautner begynte med karate da han var 3 år. Han trente på Fabiano's Karate-skole i Holland, Michigan. I løpet av det neste året begynte han å vinne turneringer. Han var fort invitert til å bli trent av sju ganger verdensmester Mike Chat. Da han var åtte år ble han spurt om å representere landet hans i 12års-verdensmesterskapet, der han ble juniormester. Han fikk svart belte da han var 8år.
Lautner begynte med skuespillkarrieren sin da han ble overtalt til å gå på audition for en Burger King-reklame i Los Angeles. Selv om han ikke fikk rollen, syntes han det var så gøy at han ville bli skuespiller.

Karriere

Han begynte med skuespill i 2001 i TV-serien Shadow Fury. Etter det hadde han roller i seriene Summerland og The Bernie Mac Show, og My Wife and Kids. Han hadde også en stemmerolle i tegnefilmen Danny Phantom som YoungBlood. I 2005 fikk han rollen som Sharkboy i The Adventures of Sharkboy and Lavagirl der han fikk vist sine karate-kunnskaper.
Han har hatt noen små roller i Tv-Show og filmer, inkludert The Nick and Jessica Variety Hour.
Han slo gjennom med rollen som Sharkboy i filmen The Adventures of Sharkboy and Lavagirl in 3-D.
Lautner spilte Jacob Black i Twilight – Evighetens kyss, basert på boka Twilight av Stephenie Meyer, og i oppfølgeren New Moon. Lautner spiller også i oppfølgerne Eclipse og Breaking Dawn

Personlig liv

Han har en yngre søster som heter Makena. Han gikk på Valencia High School, men nå tar han college-timer istendenfor. På fritiden elsker Lautner å spille fotball og baseball, han er fan av Texas Longhorns og Michigan Wolverines. Han var med hip-hopdansegruppa "LA hip kids" og "Hot Shots", en jazz-dansegruppe.
Dødsfall under andre verdenskrig

Dødsfall under andre verdenskrig gir oversikt over militære og sivile dødsfall under verdenshistoriens mest kostbare konflikt, hvor flere titalls millioner liv gikk tapt. Tabellene nedenfor gir et detaljert bilde over antall døde, gruppert på land.

Totale tap av menneskeliv

Totalt sett estimeres det at andre verdenskrig krevde omtrent 72 millioner menneskeliv. Sivile tap var på omtrent 47 millioner, inkludert 20 millioner på grunn av sult og sykdom. Militære tap var på omtrent 25 millioner, inkludert omtrent fem millioner døde i krigsfangenskap. De allierte mistet omtrent 61 millioner, mens aksemaktene mistet 11 millioner.

Forskning i senere tid

Det er store variasjoner i statistikken over tapstallene i andre verdenskrig. Estimatene går fra 50 - til over 70 millioner døde. Nyere forskning har kastet nytt lys over tapstallene i krigen. Forskning i Russland etter kommunismens fall har gitt nye estimater over tapene i Sovjetunionen. Sovjetiske tap, gitt innenfor førkrigsgrensene, estimeres nå til 26,6 millioner, av dem døde kun 6.9 million soldater ved fronten. Historikere i Polen anslår nå at de polske tap påført av tyskerne var på mellom 4,9 og 5,1 millioner mennesker, ikke inkludert 120 000 til 350 000 drept av sovjeterne. Den tyske militærhistorikeren Dr. Rüdiger Overmans publiserte i 2000 en studie som viste at de tyske militære tapene var på 5,3 millioner døde. Oversikten over Det britiske samveldets tap er i denne artikkelen hentet fra Commonwealth War Graves Commissions forsøk på å identifisere døde fra samveldeland. Denne oversikten inkluderer omtrent 12 millioner døde av sult i Kina, Indonesia, Indokina og India, noe som ofte utelates fra slike oversikter.
Nordlia (Bergen)

Nordlia er en vei på Ulsmåg og Nordrevoll i Fana bydel i Bergen kommune. Veien går nordover fra Austlia og så vestover til Stemmelia. Veien er om lag 600 meter lang. 
Navnet ble vedtatt i 1962.