google/wiki40b huggingface dataset:
UCI WorldTour

Bakgrunn

Frem til og med 2004-sesongen avhold UCI to sesongkonkurranser, en verdensranking der alle ritt sanksjonert av UCI gav poeng, og en verdenscup der ti utvalgte endagsritt var poenggivende. Fra og med 2005 seongen ble begge disse konkurransene erstattet av UCI ProTour og UCIs kontinentaltourer for å sikre tryggere rammevilkår for de 20 såkalte ProTour-lagene, disse ble garantert deltakelse i alle ProTour-ritt. UCI ønsket også å kunne inkorperere prestisjeritt som Tour de France, Giro d'Italia og Vuelta a España i en UCI sanksjonert konkurranse. 
UCI, arrangør av ProTouren og ASO, RCS og Unipublic (arrangørene av Tour de France, Giro d'Italia og Vuelta a España) var siden opprettelsen av ProTouren ueninge om formatet på ProTouren. I 2006 var det lenge uklart om hvilke løp arrangert av ASO, RCS og Unipublic som skulle være med i ProTouren, men partene kom til enighet til slutt.
Kjernen i striden var at arrangørene av de tre Grand Tour ønsket å kunne invitere de populære lagene fra de kontinentale tourene, og å ekskludere ProTour-lag de ikke ønsket skulle delta i sine konkurranser. Partene kom til enighet den 5. mars 2007. Det svenske laget Unibet.com og Astana Team fra Sveits ble ikke garantert å få stille i alle ProTour-ritt. I tillegg fikk arrangørene gi såkalte «Wild cards», invitasjoner, til lag fra de kontinentale tourene. Denne løsningen gikk særlig ut over Unibet-laget som ikke fikk stille til start i noen av Grand Tourene, eller andre ritt arrangert av ASO.
Etter en lengre strid mellom UCI og arrangørene av de store rittene, blant annet om hvilke lag som skal være med, ble det i september 2007 bestemt at rittene til disse arrangørene skulle ut av ProTouren og inn på UCI Europe Tour. Dette innebar at ProTour-lagene ikke lenger var garantert å få stille i disse rittene (med unntak av Tour de France som inngikk i verdenskalenderen sammen med OL og VM).
Før 2009-sesongen gikk de 14 gjenværende ProTour-rittene inn som en del av UCI Verdenskalenderen. I 2011 ble serien og rankingen omtalt som UCI World Tour.

Ranking

Ryttere får poeng etter plasseringer på etapper og i sammendraget i etapperitt. Et lags poengsum regnes ut ved å legge sammen poengsummene til de fem høyest rankede rytterne som representerer det aktuelle laget. De samme reglene gjelder i nasjonskonkurransen. Poengsummene til de fem høyest rankede rytterne som representerer for eksempel Italia blir lagt sammen og utgjør dermed Italias poengsum.
Nemesis (stjerne)

Nemesis er en hypotetisk stjerne som sammen med solen skulle utgjøre en dobbeltstjerne. Teorien om Nemesis har blitt fremlagt som forklaring for det sekulære fenomenet av regelmessige forstyrringer av Oorts sky, som antas å gi opphav til kraftige meteorittnedslag og påfølgende masseutryddelse omtrent hvert 26.-27. millioner år.
Ifølge teorien skulle Nemesis kretse rundt solen i en avstand på 50 000–100 000 AE, utenfor Oorts sky. Richard A. Muller foreslår at det mest sannsynlige objektet er en rød dverg med en tilsynelatende størrelsesklasse mellom +7 og +12, mens andre forskere tror snarere at det er en brun dverg. En så lyssterk rød dverg finnes med sikkerhet allerede i eksisterende stjernekataloger, men dens sanne natur vil bare kunne oppdages gjennom å måle parallaksen. En stjerne som kretser rundt solen vil fremvise svært lite egenbevegelse og vil derfor ikke oppdages av katalogiseringer av egenbevegelsen, som har oppdaget stjerner som Barnards stjerne med en størrelsesklasse på 9.
Jebel Ali kraftverk

Jebel Ali kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Dubai i De forente arabiske emirater (FAE). Det har en installert produksjonskapasitet i enhet D som er på 450 MW fordelt på 3 like store blokker/turbiner. Anlegg D ble installert i perioden 2000–2001. Brenselkilden er råolje eller naturgass. Dette er blant landets største kraftverk målt etter installert effekt.
Anlegget ligger ute i havne- og frisonen Jebel Ali vest for Dubai.
Jebel Ali kraftverk har en installert produksjonskapasitet på 7801 MW: Anlegg D har en installert produksjonskapasitet på 1,027 MW, Anlegg E 616 MW, Anlegg G 818 MW, Anlegg K 918 MW, Anlegg L 2362 MW, Anlegg M 2060 MW.
Bruttotonn

Bruttotonn (BT, forskrift forkortet GT), bruttotonnasje er mål for volumet av alle benyttede, innelukkede rom i et fartøy etter Skipsmålingskonvensjonen av 1969 uttrykt i tonnasjeenheter, forkortet TE eller TU (Tonnage Units). 
Bruttotonnasje 'BT' erstatter det tidligere brukte uttrykket Brutto registertonn 'brt'.  1 BT er ikke samme som 1 brt selv om måleenheten for begge tilsvarer 100 engelske kubikkfot = 2,83 m³, siden oppmålingene er forskjellige, Et skip på 100BT har ikke samme størrelse som et skip på 100brt. 
MERK: bruttotonn og bruttotonnasje har ingenting med skipets vekt eller bæreevne i kilo å gjøre, det er kun et volummål.
Goldfrapp

Goldfrapp er en britisk musikkgruppe som ble dannet i 1999 i London og består av de to medlemmene Alison Goldfrapp (sang, keyboard, synthesizer) og Will Gregory (keyboard, synthesizer). Duoen spiller electronica-musikk i rolig tempo, basert på keyboard og synthesizer. Den mest fremstående i gruppen er Alison Goldfrapp, som pryder omslagene til alle studioalbumene.
Til tross for at bandets debutalbum Felt Mountain (2000) ble hyllet av kritikere, nådde ikke albumet opp på hitlistene. Deres tredje album, Supernature, ble nominert til prisen for «beste electronic/dance-album» ved den 49. utdelingen av Grammy Awards.
Blant bandets populære låter er singlene «Lovely Head», «Ooh La La», «Number 1», «Ride a White Horse» og «A&E».
Nora Brockstedt

Artistliv

Nora Berg debuterte på Chat Noir 20. juli 1944 i Harmony Duo der hun sang sammen med Oddvar Sørensen (senere Sanne). De hadde da spilt sammen siden 1943 og hadde opptrådt blant annet på Kongsberg og i Trondheim.
Brockstedt platedebuterte 21. februar 1945 sammen med Oddvar Sanne, som Harmony Duo, med Kristian Haugers orkester. De sang inn «Kanskje engang tilbake den kommer» / «Enn en gang skal fuglene synge». Hun var medlem av en vokalkvintett som spilte inn 78-platen Love in Bloom / Gotta Be This or That med Pete Browns orkester i 1946.
I 1951 platedebuterte The Monn Keys, som da besto av Brockstedt, Per Asplin, Oddvar Sanne, Fredrik Conradi og Sølvi Wang.  Egil Monn-Iversen hadde den musikalske ledelsen. Arne Bendiksen ble medlem da Conradi sluttet i kvintetten tre år senere.
«Du, du, du» kom ut i 1953 og ble hennes første plate som soloartist. Seinere opptrådte hun med Thore Ehrlings orkester i Sverige. «Tango for to» var hennes første låtsamarbeide med Alf Prøysen, og det samarbeidet fortsatte med andre sanger «som «Klara på Dal» (1957), «Mari du bedåre» (1958) og «Æille så nær som a Ingebjørg» (1962). Hun opptrådte også i musikalen Hu Dagmar, og hun kom ut med «Slipsteinsvæilsen».
Hennes første album i Sverige ble gitt ut i 1959.
I 1960 hadde hun førsteplassen på VG-lista i fem uker på rad (fra uke 6) med «Er du glad i meg ennå, Karl Johan?».
Nora Brockstedt debuterte for Norge i Eurovision Song Contest i 1960, der hun kom på en 4.-plass. Hun deltok igjen i 1961.
Noe nytt, fra 1970, var hennes første norske album.
Hun spilte i fjernsynsserien Tøydokke-Anna og i NRKs populære adventskalender fra 1979 Jul i skomakergata der hun spilte Fru Enebær, en torgkone, med egen bod på Lilletorget.
Hun turnerte for Rikskonsertene på 1980-tallet.
I 2004 utkom albumet As Time Goes By. I 2005 fulgte hun opp med julealbumet Christmas Songs og gav i forbindelse med sin 85-årsdag 20. januar 2008 ut albumet Nora – for swingende!. Hennes siste plassering på VG-lista før hun døde kom med «Nora – for swingende - på 38.-plass.
Platemerker som hennes innspillinger originalt ble utgitt på er blant annet Telefunken, Musica og RCA Victor for Nera, men i 1960 skiftet hun selskap til Egil Monn-Iversen A/S og merket Karusell, og seinere også til JazzAvdelingen og Park Grammofon.

Privatliv

Hun giftet seg med herr Brockstedt etter den andre verdenskrigen. Hun var i sitt andre ekteskap gift med sangtekstforfatteren Arne Riis, som døde i 2009.
Brockstedt døde etter kort tids sykeleie 5. november 2015.
Steane

Steane er et lite sted og en gard i Kviteseid kommune i Telemark.
Steane ligger 5-6 kilometer sør for Vrådal, og ligger ved innsjøen Nisser. 38Fylkesvei 38 og Riksvei 41 går gjennom Steane.
Echydna

Utseende

Ganske små (vingespenn ca. 25 millimeter), kraftige, mørke sommerfugler. Hannenes overside er svartaktig, overstrødd med bittesmå, hvite flekker.

Levevis

Sommerfuglene lever i våt lavlands-regnskog mellom 200 – 800 meter over havet. De er mest aktive på overskyede dager. I motsetning til mange andre Riodinidae samles de gjerne mange sammen.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Ecuador, Peru, Bolivia og Brasil (Amazonas).
I.M. Pei

Bakgrunn

Pei ble født i Kanton i en velstående familie fra Suzhou. Hans familie hadde bodd i Suzhou siden 1400-tallet. Hans far var bankmann og ble senere direktør for Bank of China og guvernør i Kinas sentralbank. Hans familie flyttet senere til Hongkong, der de bodde i Peis grunnskoletid og flyttet deretter til Shanghai da hans far ble sjef for Bank of China.

Studier

Pei utdannet seg ved St. Paul's College i Hongkong og på universitet i Shanghai, før han i 1935 flyttet til USA. Da han var 18 år begynte han på studier i arkitektur ved University of Pennsylvania. I 1940 tok han også en eksamen ved Massachusetts Institute of Technology. Han studerte senere ved Harvard. Kort etter studiene ble han medlem av National Defense Research Committee i Princeton.
I 1944 vendte Pei tilbake til Harvard og studerte under den tyske arkitekten Walter Gropius, som tidligere hadde vært assosiert med Bauhaus. I 1946 tok Pei magistereksamen i arkitektur. Han fikk utmerkelsen Wheelwright Traveling Fellowship i 1951. I 1954 ble han amerikansk statsborger.

Karriere

I 1948 traff Pei entreprenøren William Zeckendorf, noe som resulterte i samarbeid i flere storskalaprosjekter i USA. I 1955 startet Pei arkitektkontor i eget navn og hadde siden det prosjekter verden over.
Hans arkitektur kan beskrives som sterkt forankret modernisme, oppblandet med oppløste strukturer, asymmetri og lekenhet. Flertallet av bygningene Pei har tegnet er offentlige bygninger oppført i stål, betong og glass.
Pei er mannen bak den omfattende restaurering og utbygging av Louvre i Paris med hovedinngangen Den store pyramide i den sentrale slottsgården og underetasje med lobby, metrostasjon, butikker og multietnisk restaurant.
Han tegnet Swissôtel The Stamford, som er 226 meter høyt.
Han døde den 16. mai 2019 på Manhattan i New York.
Feidong

Feidong (kinesisk: 肥东县; pinyin: Féidōng Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Hefei.
Befolkningen var på 1 088 438 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Basen for Den tidligere generalfrontkomite for Kryss-Yangtze-felttoget (Dujiang zhanyi zong qianwei jiuzhi, 渡江战役总前委旧址) i landsbyen Yaogang er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Milwaukee Mile

Milwaukee Mile er om lag en mil, 1,6 km lang oval racerbane i det sentrale USA på Wisconsin State Fair Park i Vest Allis, Wisconsin, en forstad vest for Milwaukee. Den har tribuneplass til om lag 37 000 tilskuere. Den ble asfaltert for 64 år siden i 1954, var opprinnelig en dirt track. I tillegg til ovalen er det er en 2,8 km vei på indre bane.
Milwaukee Mile kan skilte med å være den nest-eldste operative speedway i verden, har vært vertskap hvert år siden 1903 (bortsett fra under USAS deltakelse under andre verdenskrig). Banen har arrangert store løp, for eksempel American Automobile Association, USAC, NASCAR, Cart/Champ Car World Series og IndyCar Serien. Det har også vært mange løp i regionale serier som ARTGO.
Kjente førere som har deltatt på denne banen omfatter: Barney Oldfield, Ralph DePalma, Walt Faulkner, Parnelli Jones, A. J. Foyt, Al Live, Bobby Live, Mario Andretti, Bobby Rahal, Jim Clark, Darrell Waltrip, Alan Kulwicki, Emerson Fittipaldi, Bobby Allison, Davey Allison, Nigel Mansell, Michael Andretti, Alex Zanardi, Harry Gant, Rustne Wallace, Walker Evans og Dario Franchitti, samt nåværende  stjerner. Danica Patrick, Dale Earnhardt Jr, Jeff Gordon, Tony Kanaan, Scott Dixon, Hélio Castroneves og mange andre.
Luino

Historie

Luino er velkjent for det ukelige markedet sitt, som finner sted om onsdager og sies å være det største i Europa. Rundt byen er det også et imponerende landskap, og Luino er dermed en populær turistdestinasjon, spesielt blant turister fra Sveits, Tyskland og Nederland.
Jernbanestasjonen i byen er også historisk viktig siden det står på banen som en gang var den eneste ruten mot St. Gotthard-tunnelen. Stasjonen blir fremdeles brukt både av den italienske og den sveitsiske statsbanen.

Økonomi

Før slutten av 1800-tallet var Luino blitt en industriby. Tekstilindustrien var særlig sterk her på grunn av de mange vassdragene som kunne brukes for å produsere kraft til maskineriet. Mange tekstilfabrikker ble grunnlagt av sveitsiske industrimenn. Selv om noen tegn på dette tidligere næringslivet forblir i gate- og villanavn i Luino og andre byer i området (f.eks. Villa Hussy i Luino og via Stehli i nabokommunen Germignaga), aktiviteten i sektoren er nå betydelig redusert.
Et fenomen som er svært utbredt her er grensearbeidet, dvs. folk som bor i Luino og omegn og reiser til arbeidet i Sveits hver dag (på italiensk heter disse arbeiderne frontalieri). Slik er Luino og nabokommunene blitt sovebyer til en viss grad.

Berømte innbyggere

Folk fra Luino har bidratt mye til italiensk 1900-talls litteratur. Både forfatteren Piero Chiara og dikteren Vittorio Sereni var født her.
Dramatikeren og mottakeren av Nobelprisen i litteratur i 1997 Dario Fo tilbrakte også en del av ungdommen her og i Porto Valtravaglia, som ligger noen kilometer sør for Luino.
Dyptliggende pilarstasjon

Pilar/veggstasjon

En variant av pilarstasjoner er såkalte «pilar/veggstasjoner», der en del av mellomrommet mellom pilarene erstattes med vegger for å gi økt motstandskraft mot jordtrykket ovenfra, i tilfelle der grunnforholdene er vanskelige. Eksempler på slike stasjoner er Krestjanskaja Zastava og Dubrovka på Moskvas metro.
En fiende å dø for

Handling

Det handler om en internasjonal samling av forskere som, like før andre verdenskrig, reiser på ekspedisjon til Svalbard for å lete etter bevis på at Alfred Wegeners Pangaea-teori er riktig. Når krigen bryter ut, er ekspedisjonsmedlemmene tvunget til å velge side i krigen, selv de nøytrale svenskene. Etter hvert utvikler det seg til en thriller.
Knutens

Knutens er et punkband av totninger i Oslo. Bandet består av Simen Lindviksmoen (vokal og bass), Håkon Schjønsby (gitar), Lars Petter Lunden (gitar), Kjetil Nordengen (gitar) og Terje Engesveen (slagverk). Bandet ble dannet i 2002 på Amatøren på Sogn studentby.
Bandet arrangerer blant annet Skaugstockfestivalen på Toten hvert år. I 2006 vant Knutens Universitas sin årlige konkurranse Demoboks, som kårer Oslos beste studentband. I anmeldelsen skrev Universitas-journalisten om Knutens: «En av suksessformlene deres er at de skriver tekster hvor det ikke er rom for tvil eller tolkninger. Og viktigst av alt: enderim!»
Greske bilnumre

Greske nummerplater benytter bokstavene Α, Β, Ε, Ζ, Η, Ι, Κ, Μ, Ν, Ο, Ρ, Τ, Υ og Χ, altså bokstavene som eksisterer med samme majuskelform i både det greske og det latinske alfabet.
Etter det nyeste systemet, består skiltene av tre bokstaver og fire sifre. De to første bokstavene markerer prefekturet hvor nummerplaten ble utstedt, evt. viser en bestemt kategori kjøretøyer. Unntakene er Athen og Thessaloniki, hvor første bokstav alene markerer prefekturet. Bokstavene svarer i mange tilfeller til de første bokstavene i distriktet.
Den tredje bokstaven er i mange distrikter avhengig av type kjøretøy, visse bokstaver benyttes altså bare for motorsykler, andre bare for personbiler.
De fleste nummerplatene er hvite med sort skrift. For enkelte spesielle kategorier utstedes skilter med andre farger. De nye skiltene av «europeisk type» har til venstre et blått felt med EU-symbolet og Hellas' internasjonale bilkjennetegn (GR).

Historie

Da nummerplater ble innført i Hellas, bestod de kun av sifre og på slutten av 50-tallet var formen X-XXX og XX-XXX. På 60-tallet ble formen XXX-XXX benyttet. Bokstaver ble introdusert i 1972 og formen var YY-XXX (Y markerer bokstav, X markerer siffer), mens lastebiler benyttet Y-XXX. Dette systemet varte frem til 1983, da det ble skiftet til YYY-XXXX, som fortsatt blir benyttet i dag.

Spesielle kategorier

For kjøretøyer som normalt ikke sirkulerer utenfor Hellas, benyttes også bokstaver som ikke eksisterer i det latinske alfabetet.

Athos

På Athosfjellet benyttes forskjellige typer skilter for kjøretøyene med bokstavene ΑΟ. De eldre hadde formen ΑΟ XXX, hvor XXX er 1 til 3 sifre. De nye «europeiske» skiltene, som til venstre har et blått felt med EU-symbolet og Hellas' internasjonale bilkjennetegn (GR), har formen AO XXX XX. Mellom bokstavene og sifrene er det en tohodet ørn.
Wilhelm Meisters læreår

Om Wilhelm Meisters læreår

Goethe startet manuset om «Wilhelm Meister» allerede i 1777, da under tittelen Wilhelm Meisters theatralische Sendung (som ble gjenoppdaget i 1911). Da hadde han erfaring fra Sturm und Drang-perioden (som for Goethe var kort) og noen år i hoffet ved hertugdømmet Weimar. For hans poetiske arbeid så var disse oppgavene han fikk ved hoffet hemmende, men han så at han fikk likevel gevinst av dette i form av erfaring som hjalp han til å utvikle seg. Men det skulle ta mer en 20 år og at den franske revolusjon hadde påvirket samfunnene i Europa at Goethe kom ut i 1796 med Wilhelm Meisters lærerår, der han kom med et nytt syn på det som man var opptatt av i tysk litteratur (tanker rundt jeg og verden). 
I dag har romanen, sammen med fortsettelsen, er fått status som verdenslitteraturens berømte verker og påvirket mange andre romaner som Mannen uten egenskaper av Robert Musil og vært viktig for gjenoppbygging av Tyskland etter gjenforeningen i 1990.   
Fortsettelsen Wilhelm Meisters vandreår utkom i 1821.

Handling

Romanen handler om Wilhelm Meisters liv og dannelsesutvikling. I begynnelsen av romanen møter man Wilhelm som nysgjerrig og holdningsløs person som har kun to interesser, hans forelskelse til skuespillerinnen Mariane og hans sterke lidenskap til teaterkunsten. Dette irriterer hans far som ønsker at sønnen skal ta seg sammen og bli mer borgerlig slik at han kan gå i hans fotspor når Wilhelm en dag skal ta over familiebedriften. Men Wilhelm velger å forlate det trygge hjemmet som hans far har skapt til fordel for teateret, som blir arenaen for hans dannelsesutvikling og åpner en mer friere, seksuell, kreativ og utfordrende verden for han. Ved slutten av romanen har han gått over til å bli er en mer karakterfast person.
Romanen blir også sett på som Goethes mening om hvordan teateret skal brukes bl.a. til fremførelse av William Shakespeares Hamlet og hvordan kulturelle og personmessige omgivelser former menneskene.

Tolkning

«Wilhelm Meisters læreår» blir ofte tolket som en opprør mot kunnskapssamfunnet. Goethe var en motstander av at man kun skulle lære av fornuft og kunnskaper som man får gjennom å lese bøker for å oppnå dannelse. Han mente at gjennom erfaring og følelser vil man få den dannelsen man trenger i livet for å klare seg og at fornuft og kunnskaper skulle komme i tillegg. For å illustrer dette, har Goethe valgt teateret som arena for å hovedpersonens utviklingen siden teateret avhenger av mye erfaring og følelser. Dessuten er de ulike menneskene som Wilhelm møter under sin dannelsesreise, lærerne for han og gir han de ulike aspektene av samfunnet som han trenger for å leve i samfunnet. Av Mariane og de andre kvinnene han elsker lærer han det uborgerlige og lekende lettsindighet elementet. Av hans far og Werner lærer han det borgerlige forretningsliv elementet. Av Lothario lærer han det politiske planleggende elementet. Av Therese lærer han det huslige og praktiske elementet. Av abbéen lærer han filantropisk tjenende virksomhet elementet og av Natalie lærer han den naturlige godhet elementet.
Angelo Weiss

Karriere

Han debuterte i verdenscupen i 1992 i Crans-Montana.
I 1994 deltok han under OL på Lillehammer, der han ble nr. 8 i storslalåm. Under OL 1998 i Nagano ble han nr. 16 i samme disiplin. I 1995 ble han italiensk mester i slalåm. I 2000 vant han sin eneste seier i verdenscupen (dette var også han eneste pallplassering) – 9. januar gikk han til topps i slalåmrennet i Chamonix.
Han la opp som alpinist sommeren 2003. I 2005 ble han trener for det italienske kvinnelandslaget.
Alingsås

Presse

Alingsås har to lokale aviser, morgenavisen Alingsås Tidning som utgis tre ganger i uken, og Alingsås Kuriren som utgis en gang i uken.
Korsvik

Korsvik er et tettsted og nabolag i Kristiansand kommune, som er adskilt fra Kristiansand tettsted av Topdalsfjorden, som krysses av Varoddbrua. Korsvik ligger i bydelene Randesund og Søm. Her ligger blant annet Korsvik marina og Randesund golfklubb, og omfattende boligbebyggelse med hovedsakelig eneboliger.
Stedet ligger ca. 9 km østenfor Kristiansand sentrum, og hadde 16 820 innbyggere per 1. januar 2015.
Zenocolaspis

Utseende

Små, avlangt ovale, blanke, mørke bladbiller. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen, som er fint punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika  nordover til Texas.
Refrenget nr. 3

Refrenget nr. 3 er et musikkalbum med Inger Jacobsen og Thore Skogman, utgitt i 1970.