google/wiki40b huggingface dataset:
Golden Feelings

Låter på andre utgivelser av Beck

«Special People», «Trouble All My Days» og «Super Golden Black Sunchild» ble utgitt på singelutgaven av «Pay No Mind (Snoozer)», de ble tatt direkte fra albumet. «No Money No Honey» ble spilt inn på nytt og utgitt på Stereopathetic Soulmanure. «Totally Confused» ble spilt inn på nytt og utgitt på A Western Harvest Field by Moonlight og singelutgaven av «Beercan». «Mutherfukka» ble spilt inn på nytt og kalt «Mutherfuker», den ble utgitt på singelen «Steve Threw Up» og albumet Mellow Gold. «Heartland Feeling» ble fremført av Beck på en gjesteopptreden på The Larry Sanders Show.
Askøy Energi

Askøy Energi har vært Askøyværingenes lokale strømleverandør gjennom 100 år, 24. desember 1918 så de lyset på øyen for første gang. Det var kostbart å bygge strømnett, da som nå, og først i 1953 hadde hele øyen strøm.
Eddie Taylor

Bakgrunn

Eddie Taylors oppvekst var preget av bluesmusikk.  Memphis Minnie var venninne med Eddies mor, og hun stelte Eddie som liten. Eddie var selvlært som gitarist, med inspirasjonskilder som Charlie Patton, Big Joe Williams, Son House, Tommy McClennan, Robert Johnson og Peetie Wheatstraw.

Musikerkarriere

Eddie Taylor flyttet til Chicago i 1949, og begynte snart å spille på Maxwell Street.  Eddie ble en del av dette bluesmiljøet, sammen med blant andre Eddie Jones, Floyd Jones og Little Walter.
Sine første innspillinger gjorde Taylor for VeeJay den 07. februar 1954 (Steady Pistol/Stroll Out West), men disse ble ikke utgitt.  Han var tilbake igjen i platestudioet 18. januar 1955, og spilte inn Bad Boy/ E. T. Blues. Disse innspillingene ble sluppet på VeeJay samme år, som VJ 149. Bad Boy har blitt en klassiker. 5. desember 1955 var Taylor tilbake i platestudioet igjen, og resultatet ble singelen Ride Em On Down/Big Town Playboy, som ble en lokal hit.  Eddie Taylor fungerte tildels som husgitarist i VeeJay, og var med på innspillinger for artister som John Lee Hooker, Elmore James og Jimmy Reed.
Eddie Taylor og Jimmy Reed var barndomsvenner, og Eddie hevdet selv at han lærte Jimmy Reed å spille gitar.  De slo seg sammen, og Taylor deltok på mange av Reeds innspillinger for VeeJay. Taylor ga et vesentlig bidrag til Reeds «sound»
Eddie Taylor har deltatt på utallige plateinnspillinger. På senere år var han blant annet gitarist på plata Big Walter Horton With Carey Bell med Big Walter Horton på Alligator Records fra 1972.
Eddie Taylors sønn Eddie Taylor JR er bluesgitarist i Chicago, og stesønnen Larry Taylor er blues trommeslager og sanger. Kona Vera var søster til Detroit bluesmusikerne Eddie Burns og Jimmy Burns.
Eddie Taylor døde i Chicago i 1985, og er gravlagt på The Restvale Cemetry i Alsip, Illinois.
Dagen H

«Dagen H» (H = høyre, svensk höger etter «Högertrafikomläggningen») betegner den 3. september 1967 da Sverige innførte høyrekjøring i trafikken.

Historie

I 1955 ble det gjennomført en rådgivende folkeavstemning om innføring av høyrekjøring, og 82,9 % av befolkningen i Sverige stemte da imot innføringen.
Sveriges riksdag fattet likevel den 10. mai 1963 beslutningen om å innføre høyrekjøring. Startpunktet ble satt til 3. september 1967, klokka 5.00 om morgenen, og man startet forberedelsene. Det første som ble gjennomført, var trykking av rikelige mengder utførlig informasjonsmateriale som ble fordelt til alle innbyggere.

Bakgrunn

Ettersom det ennå fantes veldig liten trafikk over grensene mellom nabostatene, var det nesten betydningsløst på hvilken side på veien man beveget seg. Også i den svensk-norske unionen fra 1814 hadde Norge høyrekjøring (stadfestet i vegloven av 1824), mens Sverige hadde venstrekjøring. På 1900-tallet økte imidlertid mobiliteten, tallet på biler steg og samtidig opplevde man mer trafikk over grensene til nabolandene, områder hvor man hadde høyrekjøring. Også derfra reiste det folk inn i Sverige og det inntraff bilulykker, ettersom de besøkende ikke var vant til venstrekjøring.

Kjøretøyer i Sverige

De svenske bilene hadde gjennomgående rattet på venstre side, likesom bilene i landene med høyretrafikk, noe som også gjaldt importerte biler fra Storbritannia. Rattet på venstre side, det vil si ut mot siden av kjørebanen, vanskeliggjorde forbikjøringer.
Bussene derimot hadde dørene på venstre og rattet på høyre side. Etter beslutningen om innføring av høyrekjøring begynte man å bygge busser med dører på begge sider slik at de kunne benyttes både ved venstre- og høyrekjøring.
Etter omleggingen ble venstrebussene gitt bort til Pakistan og Kenya.

Gjennomføring

Allerede en stund før startskuddet den 3. september 1967, klokka 5.00 hadde man begynt å forberede veiene. Ny markering ble lagt på veiene og trafikkskiltene ble plassert på den andre siden, men disse var tildekket inntil Dagen H.
Den 2. september, om ettermiddagen, ble all privat trafikk forbudt. Forbudet varte til 3. september. Hver by bestemte selv tidsintervall for begynnelse og slutt på kjøreforbudet før og etter høyretrafikkomleggingen. Bilene som fikk kjøre i dette tidsrommet skulle stanse der de var klokka 04.50, så forsiktig kjøre over på høyre side av veien og der stoppe igjen. Derefter skulle man vente til klokka 05.00, da man kunne begynne høyrekjøringen innenfor midlertidig nedsatte fartsgrenser.

Trikker

I mange byer betydde høyrekjøringsomleggingen slutten for sporvognstrafikken. Bare Göteborg og Norrköping beholdt trikkene sine. Stockholm fikk også tilbake noen linjer. I Malmö overlevde sporvognstrafikken til 1973.
Mariinskijballetten

Mariinskijballetten er et klassisk ballettensamble med hovedscene i Mariinskij-teatret i St. Petersburg i Russland. Balletten ble grunnlagt i det 18. århundre.
I tsartiden bar ensemblet navnet Mariinskij-teatrets keiserlige ballett, men ble i 1935 omdøpt til Kirovballetten etter den sovjetiske politikeren Sergej Kirov som ble myrdet året før. Under turneer utenfor Russland markedsføres de ofte som Kirovballetten  selv om det det offisielle navnet har vært Sankt Petersburgs Mariinskij-ballett siden 1991. Mariinskijballetten driver Vaganova ballettakademi, en ledende internasjonal ballettskole.
Mange av Russlands fremste ballettdansere var tilknyttet Mariinskijballetten, blant andre Olga Preobrajenskaja, 
Matilda Ksjesinskaja, Anna Pavlova, Tamara Karsavina, Vatslav Nizjinskij, George Balanchine, Lydia Lopokova, Galina Ulanova, ‎Marina Semjonova, Rudolf Nurejev, Mikhail Barysjnikov og Svetlana Zakharova.
Isle of Wight-festivalen

En ny giv for festivalen

Musikkfestivalen ble tatt opp igjen fra 2002 uten at den helt har nådd opp mot gamle høyder, men har gradvis økt i besøkende. Siden 2004 har den gått under navnet «The Nokia Isle of Wight Festival».
Vinkelavstand

Vinkelavstand (også vinkelseparasjon, tilsynelatende avstand eller tilsynelatende separasjon) er innen matematikken og naturvitenskapelige emner (inklusive astronomi og geofysikk) størrelsen på vinkelen mellom to retninger til to ulike objekter sett fra en observatør. Vinkelavstanden er dermed synonymt med selve vinkelen, men brukes ofte for å referere til den (ofte store eller økende) lineære avstanden mellom disse objektene, for eksempel to stjerner sett fra jorden.

Måling

Ettersom vinkelavstanden (eller separasjonen) er konseptuelt identisk med en vinkel, måles de med samme enheter, for eksempel grader eller radianer. Til målingen brukes verktøy som et goniometer eller optiske instrumenter spesielt designet for å kunne rettes i veldefinerte retninger og måle den tilsvarende vinkelen (for eksempel teleskop).
All the Men in Dresses

All the Men in Dresses er et musikkalbum med HGH, utgitt i 2007.
Sámal Joensen-Mikines

Familiebakgrunn

Han var sønn av odelsbonde Johannes Frederik Joensen (død 1934) og hustru Anna Katrine (født Abrahamsen, død 1954) på øya Mykines, og ble døpt Samuel Elias Frederik Joensen. Han brukte den færøyske formen Sámal av døpenavnet Samuel, og endret formelt navn til Sámal Joensen-Mikines i 1943. Han beholdt imidlertid de danske formene av mellomnavnene Elias og Frederik.
Han giftet seg i 1944 med den færøyske grafikeren Elinborg Lützen (født 1919), men ekteskapet ble oppløst i 1952. Mikines giftet seg i 1954 med den danske sykepleieren Karen Nielsen (født 1919).
Carlo Buonaparte

Bakgrunn

Familien Buonaparte var av lavadelen, og stammet mest umiddelbart fra Sarzana i Liguria, der de tilhørte byen patrisiere, og kom i 1490 til Korsika som del av den genovesiske kolonisering. Men aller først var slekten toskansk, altså før slekten kom til Luguria. 
Carlo mistet i en alder av fire år sin mor Maria Saveria Paravisini (1715–1750). Da han var 17 år mistet han sin far Giuseppe Maria Buonaparte (1713–1763). Dennes bror, erkediakon Luciano Buonaparte (1718–1791), hadde da allerede tidligere begynt å ta seg av Carlo og sendte ham til utdannelse i Corte. I Corte ble Pasquale Paoli, som var anfører for de mange korsikanske byer som langt på vei hadde klart å unndra seg republikken Genovas effektive kontroll og i realiteten nå uavhengighet, oppmerksom på Carlo. Etter hans råd studerte Carlo rettsvitenskap fra 1762 ved universitetet i Pisa. To år etter avbrøt han studiene på grunn av gifteplaner. Han giftet seg den 3. juni 1764 i katedralen i Ajaccio med den vakre, enda ikke fjorten år fylte Laetitia Ramolino.

Opprørskjempe, så alliert med franskmennene

Han deltok på Pasquale Paolis side i Korsikas store opprør mot Genova. Det brøt ut etter at genoveserne solgte øya til Frankrike den 15. mai 1768. Da Paoli innledet kampen sluttet Buonaparte seg til den, og dro med seg sin svangre hustru og sin nyfødte sønn Giuseppe opp i fjellene. Som capitano for et kompani partisaner klarte Buonaparte å ta over 500 fanger ved et angrep på Borgo, og fremtvang en våpenhvile fra den franske øverstkommanderende Chauvelin. Den holdt til inn i vinteren. 
Etter Paolis nederlag 9. mai 1769 ved Ponte Nuovo fortsatte Buonaparte motstanden fra en hule i Korsikas nest høyeste fjell, Monte Rotondo. Etter to uker gav han opp, idet en fransk parlamentær den 23. mai innbød han til forhandlinger med grev Vaux. Sønnen Napoléon ble altså født bare noen måneder etter at den korsikanske motstands mot det nye franske overherredømme var brutt. 
Buonaparte sluttet seg så til franskmennene, og ble siden en støttespiller for det franske partiet på Korsika. 
I 1778 ble han deputert for den korsikanske adel i Versailles og 1781 medlem av Korsikas adelsråd.
Passengers

Handling

En romferge som er på vei til en koloniplanet langt unna jordkloden og som har 5365 passasjerer rammes av en feil etter et sammenstøt med en meteoritt. Feilen bidrar til at en mannlig passasjer, Jim Paterson, våkner 90 år for tidlig. I frykt for å bli gammel og dø alene bestemmer han seg etterhvert for å vekke en av de andre passasjerene, Aurora Lane.
Kongesjaluppen «Stjernen»

Historie

Kongesjaluppen ble bygget av Akers mekaniske verksted på oppdrag av Kong Oscar II i 1899. Fra 1905 frem til første verdenskrig ble den brukt av Kong Haakon VII. I mellomkrigstiden ble den brukt om sommeren til forskjellige oppgaver, blant annet som turbåt på Oslofjorden. Etter at tyske offiserer hadde benyttet båten under andre verdenskrig ble den kassert på grunn av dårlig forfatning og solgt. Den ble transportert til Mjøsa og ombygd til fraktebåt. 
Sjaluppen ble senere gjenoppdaget ved Mjøsa, den var i en svært dårlig forfatning. Ved hjelp av gaver og av dugnader organisert av foreningen Marinemuseets Matroser ble den satt i stand igjen, så mye som mulig av båtens opprinnelige substans ble bevart. 21. mars 2000 ble den sjøsatt igjen.
I 1996 ble «Stjernen» erklært verneverdig av riksantikvaren.
Maria Ubach Font

Liv og virke

Etter skolegang i landets franske skolevesen studerte hun ved universiteter i Frankrike. Etter først å ha studert internasjonal politikk ved Université Panthéon-Sorbonne i Paris, der hun fikk graden magistère i 1997, studerte hun økonomi ved universitetene i Toulouse og Grenoble og oppnådde lisensiatgrad i 1998. Senere har hun gjennomført kurs i USA, ved Universitat d'Andorra og École nationale d'administration.
Hun begynte i 1998 å arbeide i Andorras utenriksdepartement. Samme år ble hun postert i Strasbourg, der hun tjenestegjorde ved Andorras representasjon til Europarådet. Fra 2001 til 2006 var hun ved ambassaden i Frankrike. Etter en periode i hjemlandet, ble hun i oktober 2011 ambassadør til Frankrike og samtidig også ambassadør til Portugal, permanent delegat ved Unesco og statsministerens personlige representant til Organisation internationale de la francophonies faste råd. I juni 2015 ble hun ambassadør i Belgia, Luxembourg og Nederland, samt Tyskland og sjef for Andorras representasjon til Den europeiske union.
I juli 2017 ble hun sitt lands utenriksminister.
Skihopping under Asiatiske vinterleker 2003

Skihopping under Asiatiske vinterleker 2003. Skihopping var en av flere sporter under de femte Asiatiske vinterleker som ble arrangert i Aomori i Japan. Det var første gangen skihopping var med på programmet i de asiatiske vinterleker etter å ha vært med som demonstrasjonsgren i tre leker 1986, 1990 og 1996. Det var to øvelser, individuelt og lagkonkurranse, kun for menn. Det var 14 utøvere fra fire nasjoner som deltok i konkurransene som ble avviklet i perioden 4. til 6. februar 2003.
Rønning (podkast)

Rønning er en norsk podkast med Jon Niklas Rønning (kjent fra Bye & Rønning), hvor han inviterer en komiker/revyartist, regissør eller forfattere som Tore Ryen, Tom Sterri, Marianne Krogness, Atle Antonsen, Tom Mathisen, Knut Lystad, Anne-Kat. Hærland, Tommy Steine, Trond-Viggo Torgersen, Herodes Falsk, Hege Schøyen, Nils Vogt, Andreas Diesen, Dag Vågsås og Jørg-Fr. Ellertsen for å snakke om karrieren, lage humor, historier fra egne eller andres humorliv og personlige eller andres erfaringer og oppvekst. Podkasten ble startet torsdag 17. mars 2016 med fem samtaler og har fra 1. april 2016 publisert nye samtaler nesten hver fredag hvor han tar humorister på alvor og har vært produsert av bl.a. Morten Næss, Stian Letessier, Joachim Sandvik, Magnus Solli Andersen og Hans Kristian Heide for Både Og og med vignettmusikk av Lenny Kittilsen.
Woodstock (Oxfordshire)

Historie

Byen har siden tidlig middelalder hatt en tilknytning til den engelske monarken. Navnet er av angelsaksisk opphav, og betyr «lysning i skogen». Dette viser til at kongene tok ut tømmer i området. I Domesday Book (1086) omtales stedet som Wodestock, Wodestok og Wodestole, og var da en kongelig skog. Andre kilder hevder at Alfred den store skal ha oppholdt seg der i 890, og at Æhelred II holdt råd der og utstedte en lov som er kjent som IX Æthelred. Henrik I skal ha opprettet et menasjeri der i 1125. I 1179 ble Woodstock en by da den fikk sitt charter av Henrik II. Denne statusen har stedet beholdt til tross for det lave innbyggertallet.
Prinsesse Elizabeth ble holdt som fange i Woodstock. Hun ble da plassert i porthuset til Woodstock Manor, ettersom selve herregården var i for dårlig stand til at hun kunne bo der. Mens hun var holdt fanget skrev Elizabeth et dikt: «Much suspected by [of] me, None proved can be.»
På 1600-tallet ble Woodstock svært forandret, etter at hertugen av Marlborough slo seg ned der. Like utenfor Woodstock står Blenheim Palace, hvor Winston Churchill ble født i 1874.
Sognekirken, St. Maria Magdalenas kirke har en normannisk dørkarm, og et klokkespill som ringer hver time. Rådhuset er fra 1766 og ble tegnet av William Chambers, og det finnes flere bygninger fra 1600-tallet i sentrum. Chaucer's House var i en periode Geoffrey Chaucers hjem.
Byen hadde fra 1500-tallet gode inntekter fra produksjon av hansker. I senere tid er turisme viktigste inntektskilde, spesielt i forbindelse med de mange besøkende til Blenheim Palace. Oxfordshire Museum er plassert i Fletcher's House, en stor historisk bygning i sentrum.
I kveld med Thomas Giertsen

Seertall og omtale

Hver sending ble i gjennomsnitt sett av en kvart million, noe som gjorde det til en av de mest sette program på TVNorge i 1999.
VGs TV-anmelder gav premieren terningkast fire. Anmelderen mente Giertsen fikk en meget dårlig start på programmet og beskrev vitsene han serverte som dårlige, flaue, platte og kjedelige, men at han tok seg inn etterhvert. Han gav mye ros til hans medhjelpere: Jon Øigarden og Espen Eckbo. Også Dagbladets anmelder gav den forholdsvis god omtale og gav særlig mye ros til Eckbo. Aftenpostens mottakelse var sånn midt på treet. Også han gav mest skryt til Eckbo.
Bow Creek

Bow Creek er navnet på de siste 3,6 kilometerne av elven Lee i London og er en del av Bow Bac-elvene. Dette stykket av elven skiller seg ut fra resten ved at det er påvirket av tidevann fra Themsen, som den renner inn i. Den regnes derfor i praksis ofte som en egen elv. Nedenfor slusene Bow Locks danner elven en grense mellom Londons bydel (borough) Newham og Tower Hamlets i østlige London.
Tidligere var det skipsverft ved Orchard House Yard, og skipene ble sjøsatt på elven slik at de kunne seile nordover på Lee Navigation via slusene Bow Locks, eller sørover til Themsen. I 1810 ble det bygget en jernbro over elven.
Jämtlands landsjämnadsting

Landsjämning

Landsjämning var den kontanterstatning som ble utbetalt til de som skysset sognenes representanter til landstinget.

Historie

I forbindelse med at Jämtland ble svensk ved Freden i Brömsebro i 1645 ble deler av ansvaret overført fra Jämtlands urgamle allting, Jamtamot, til det svenske landsjämnadstinget.
Under Skånska kriget og i innledningen av gjenerobringen av Jämtland i 1677 innkalte Carl Larson Sparre Jämtlands landsjämnadsting hvor han søkte støtte for å forsvare Sverige (og Jämtland) fra norske tropper. Jemtene lovte å bistå ham med hester, båter og mannskap. Da de skulle overlevere det de hadde lovet, oppdaget Sparre at alle jemtene i nærområdet hadde gjemt sine båter, tatt med seg sine hester og flyktet til skogs for å bistå nordmennenes forsøk på å gjenerobre Jämtland.
I årene 1841 og 1842 holdt landsjämnadstinget på å bli et vedheng til länsstyrelsen i Jämtlands län (som ble innstiftet i 1810) gjennom et forslag som innebar at länsstyrelsen skulle overta kontrollen over landsjämnadstinget, ansvaret over bruer, ferger med mer. Det skapte protester i tinget og Lars Olofson i Tullus (faren til Nils Larson i Tullus) overtalte de øvrige representantene  til å slutte seg bak et forslag som innebar at fire fullmäktige, utnevnt av tingets representanter, skulle ha ansvaret for tinget. Forslaget gikk igjennom og landstinget forble selvstendig.
I 1857 avholdt landstinget en ekstrasesjon. Landssekreteraren Anders Jakob Thomée (som S/S Thomée er oppkalt etter) la da fram ett forslag om at hele Jämtland skulle hjelpe til med å finansiere en ferdselsåre tvers igjennom Jämtland fra Trøndelag til Västernorrland. Forslaget fikk bred støtte og tilmed landshövdingen Jacob Axel Dahlström var positivt innstilt. Det ble bevilget midler til ferdselsåren.
Nettopp den beslutningen ble anvendt av riksdagsmannen og bondestandens siste talman, jemten Nils Larson i Tullus, da han argumenterte for å opprette landsting i hele Sverige. I 1858 ble det nedsatt en komité for å utrede spørsmålet og Larson var den eneste fra bondestanden som deltok i komitéen som bestod av fem menn. Han var dessuten den eneste som selv hadde sittet i et landsting. Larson hadde blitt valgt inn i Jämtlands landsjämnadsting allerede i 1846. I 1862 trådte et vedtak i kraft og landsting ble opprettet rundt om i landet. Jämtlands landsjämnadstings budsjettvedtak fra 1862 lå til grunn til det budsjettvedtaket som ble fattet i 1863, med den eneste forskjellen at nå var også representanter fra sogn i Härjedalen delaktige. Jämtlands läns landsting er således det eneste i Sverige som har sitt opphav tusen år tilbake.
Svelvik Tennisklubb

Svelvik Tennisklubb (stiftet 24. mai 1929) er en tennisklubb i Svelvik kommune.

Historikk

Konstituerende møte ble avholdt 24. mai 1929 og kontorsjef Thoresen ble valgt til første formann.
Tomt for én tennisbane ble kjøpt av Svelvik Gartneri, med forkjøpsrett til ytterligere én bane, og 26.juni samme året sto klubbens grusbane ved det som i mange år var Svelvik Barnehage ferdig for offisiell åpning. Anleggskostnad beløp seg til kr 2 333,28. (jf. kostnadene for klubbens baner på Ebbestad som i 1985 kostet ca. kr 225 000,-).
Medlemstallet første året var 32. De betalte kontingent à kr 20,- hver, kr 10,- for juniorer og kr 5,- i «indskrivingspenge».
Tennisklubbens første lover ble vedtatt på generalforsamlingen 10. januar 1930. 
I 1938 ble tennisklubben opptatt i Norges Tennisforbund. En del spillere var da aktive utenfor klubben. Men 1. januar 1940 meldte man seg ut igjen, da det kun var trimspillere i klubben. Som i de fleste andre idrettslag lå aktiviteten nede mellom 1940 og 45. Under krigen passet kommunen på å overta klubbens tomt for kr. 643,48. I 1947 kjøpte tennisklubben tilbake tomta, nå fra Svelvik Papirfabrikk, hvor for øvrig direktør Hans Nelson spilte en viktig rolle som økonomisk støtte for klubben i flere vanskelige år. I 1945 måtte banene gjennomgå en større opprusting.
Bestefars stall

Bestefars stall er det fjerde albumet til countrygruppa Western Swingers. Albumet ble spilt inn i Busk Lydstudio i Det hvite hus i Porsgrunn i 1989. 
CD-utgivelsen inneholdt tolv nye sanger fra 1989 og åtte bonusmelodier fra tidligere album. Kassetten inneholdt bare de tolv nye sangene.
Langenstein-Zwieberge

Langenstein-Zwieberge var en konsentrasjonsleir. Den var en av mange «underleirer» tilknyttet konsentrasjonsleiren Buchenwald. Fra april 1944 til april 1945 var totalt mer enn 7 000 fanger fra minst 23 land fengslet her. I 1949 ble et minnesmerke plassert der hvor massegravene lå, og siden 1976 har det også vært et museum ved minnesmerket.
Storfyrstedømmet Litauen

Storfyrstedømmet Litauen (litauisk: Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė, hviterussisk: Вялі́кае Кня́ства Літо́ўскае (ВКЛ), ukrainsk: Велике Князівство Литовське (ВКЛ), polsk: Wielkie Księstwo Litewskie rutensk: Великое князство Литовъское) var en østeuropeisk stat som eksisterte fra 1200- til 1500-tallet. 
Storfyrstedømmet ble grunnlagt av  hedenske, baltiske litauere på første halvdel av 1200-tallet, og kom snart til å omfatte det tradisjonelle litauiske området samtidig som det la under seg store områder av det tidligere Kiev-riket. Derved dekket det i dets storhetstid på 1400-tallet det geografiske området til dagens Litauen, Hviterussland, Ukraina, Transnistria og delvis Polen og Russland. Ved Krevo-unionen i 1386 ble Storfyrstedømmet Litauen tilknyttet Kongedømmet Polen under Vladislav II Jagello ved en personalunion. Fra Lublin-unionen i 1569 var Storfyrstedømmet Litauen en integrert del av Polen-Litauen (med separate lover, en hær og statskasse) til den siste delingen av denne staten i 1795.