google/wiki40b huggingface dataset:
Den Hvide Kødby

Den Hvide Kødby er populær betegnelse på den delen av Vesterbro i København, hvor de fleste matvaregrossister, spesielt kjøttgrossister holder til. Området er avgrenset av Københavns hovedbanegård Ingerslevsgade, i Halmtorvet og Skelbækgade og dekker et omrde  på om lag 400 x 600 meter. (2,4 mål)
Kødbyen er delt normalt delt i den eldre del (bygget 1878), Den Brune Kødby, som tilhører Øksnehallen (fra 1901), og den nyere delen, Den Hvide Kødby (oppført 1931-34) . Navnene kommer fra fargene på bygningene, som for den eldstes vedkommede ble opprinnelig bygget i gul murstein som senere har endret farge, mens de nyere bygningene er malt hvite. Kødbyen  hade opprinnelig forbindelse til fem veier med navn; Kvægtorvsgade, Staldgade, Slagtehusgade, Flæskeboderne og Høkerboderne. Senere er  Onkel Dannys Plads blitt en del av området.
En stor del av den Brune Kødby er ikke lenger en del av den opprinnelige virksomhet, men brukes nå til andre aktiviteter, som for eksempel kafeer. 
I 2005 besluttet Københavns  byråd å utvikle Den Hvide Kødby til hjem for kreativ næringsvirksomhet. I de siste to årene kommet en rekke restauranter, gallerier og kreative bedrifter til området, blant annet en restauranten med bar, Karriere , dekorert av kunstneren Jeppe Hein.
2007 ble både den Brune og den Hvide Kødby utpekt som et nasjonalt industriminne av kulturarvstyrelsen
Ferjesambandet Jondal–Tørvikbygd

Jondal–Tørvikbygd er et fergesamband på fylkesvei 49 (tidligere fylkesvei 550) over Hardangerfjorden mellom kommunene Jondal og Kvam. Strekningen betjenes av rederiet Norled med opptil 19 daglige avganger med MF «Tidefjord». Overfarten tar om lag 20 minutter. 
Ferjesambandet starta opp i 1972 som ei sommerrute, før det i 1973 ble et fast samband. Den første ferja i ruta var MF «Hatvik». Før det kom vegsamband mellom Jondal og Torsnes, gikk ferja noen ganger om dagen innom Torsnes. Siden det ikke var ferjelem her, måtte ombord og ilandkjøring skje ved hjelp av slisker. 
Etter at Jondalstunnelen åpnet i 2012 går raskeste vei mellom Bergen og Kristiansand over sambandet noe som har ført til en sterk trafikkøke.
Ole Rølvåg

Liv og virke

Rølvaag vokste opp i typisk kystfiskermiljø og rodde blant annet Lofotfisket, der han en gang var nær å omkomme i en storm.
I 1896 emigrerte Rølvaag til Sør-Dakota i USA. Etter å vært gårdarbeider studerte han ved St. Olaf College og et år ved Universitetet i Kristiania. I 1906 ble han professor i norsk ved St. Olaf der han underviste i norsk språk, litteratur og historie. Han publiserte grammatikkverk og lesebøker, og sørget for innsamling av studierelevant lektyre til biblioteket. Han ble amerikansk statsborger i 1908. 
Rølvaag etablerte «Nordlandslaget af Amerika og Kanada» og var lagets styreleder 1918-1922. Han var ikke tilhenger av ideologien USA som smeltedigel og var overbevist om at det ville berike det amerikanske samfunnet om immigrantene beholdt hjemlandets skikker, språk og religion. Med det mål for øye var han i 1925 medgrunnlegger av The Norwegian-American Historical Association.
Rølvaags sønn, Karl Rolvaag, var guvernør i Minnesota fra 1967 til 1969.

Priser og ettermæle

I 1926 ble Rølvaag tildelt St. Olavs Orden for sine bøker om norske innvandrere til USA. Etter at Giants in the Earth kom ut ble Rølvaag foreslått til Nobelprisen i litteratur, et forslag som fikk stor støtte. I 1929 fikk han en æresgrad fra University of Wisconsin.
Biblioteket ved St. Olaf College bærer navnet Rølvaag Memorial Library (etablert 1944). Det er reist en byste av ham på Rølvåg i Dønna. Gater og veier oppkalt etter ham finnes i Bodø, Trondheim, Sandnessjøen, Dønna og Mo i Rana.
Oppsetningen Peder Seier på Nordland Teater (2006), med Anne Meek som regissør, var basert på Rølvaags romanserie om Per Hansa, Beret og sønnen deres Peder Seier.
Lendeklede

Lendeklede er et enkelt, ofte skjørtliknende klesplagg som dekker hele eller deler av hoftepartiet.
Oslo Sanitetsforenings Revmatismesykehus

Oslo Sanitetsforenings Revmatismesykehus (OSR) var Nordens første revmatismesykehus. Sykehuset ble bygget og drevet av Oslo Sanitetsforening, den første pasienten ble mottatt 15. september 1938. Arkitekten var Lilla Hansen, Norges første kvinnelige arkitekt med en betydelig praksis, og hennes siste store oppdrag. Om dette prosjektet samarbeidet hun med arkitektene Bjercke og Eliassen, «da arbeidet skulle forceres.»  
Det var formannen i Oslo Sanitetsforening, Anna Dahl, som startet det hele. Foreningen drev et elevhjem for sykepleiere i Akersbakken, tomten der var stor, og der ble prosjektet realisert. Det var en felles innsats fra alle landets sanitetskvinner som bidro til at Norge fikk Nordens første spesialsykehus for revmatikere. Andreas Martinius Tanberg (1873–1968) ble sykehusets første overlege, i 1963 overtok Erik Kåss denne stillingen. I 1966 ble Jan Pahle ansatt som revmakirurg. 
1. januar 1962 inngikk sykehuset faglig samarbeid med Rikshospitalet og ble med dette en universitetsklinikk, der sykehusets leger var ansatt ved Rikshospitalet og hadde Revmatismesykehuset som tjenestested. I 1966 ble et professorat i revmatologi knyttet til sykehusets overlegestilling.
Sykehuset var i 1970 Norges største spesialsykehus for revmatikere med 147 sengeplasser. Sykehuset tok på den tiden imot pasienter med komplisert sykdom fra hele landet og skilte seg fra de øvrige spesialsykehusene i at 80-90% av pasientene led av betennelsesaktige revmatiske sykdommer og hadde et tilsvarende lavt belegg med pasienter med degenerative sykdommer.
Driften ble nedlagt 1. mars 2000, og ansvaret for pasientbehandlingen overført til de revmatologiske avdelingene ved Diakonhjemmet sykehus og Rikshospitalet. I 2014 kjøpte Olav Thon Gruppen Sanitetsforeningens eiendom Akersbakken 27 og utarbeidet planer for ombygging til 90 seniorleiligheter med servicearealer. Etter igangsatt ombygging fant selskapet Thongård a.s. ut at de velholdte bygningene likevel ikke egnet seg for ombygging, og fikk tillatelse til å rive hele anlegget. Det ble revet i 2017 og et nye boliger er under oppføring i 2018.
NM i fotball for kvinner 2015

Norgesmesterskapet i fotball for kvinner 2015 er det 38. offisielle norgesmesterskapet i fotball for kvinner.
Romedal almenning

Historie

1672 ble almenningen ble solgt til trelasthandlere i Christiania. Fram til 1846 er det flere forskjellige eiere, men dette året selges Romedal Almenning til Westye Egeberg & Co.. Bygdas befolkning hadde hele tida bruksrett i almenningen med uttak av virke til eget bruk, beite og seterrett, og rett til småviltjakt og fiske. I 1864 blir Romedal Almenning delt mellom almenningseieren Westye Egeberg & Co. og bygdas befolkning. Bygda fikk ½ delen nærmest bygda, og de bruksberettiges virkesrett skulle heretter dekkes fra denne. I 1929 fikk Westye Egeberg & Co. store økonomiske problemer. Da kjøpte bøndene i Romedal den resterende ½ part av almenningen tilbake slik at Romedal almenning igjen ble samlet i bygdas eie.
Eda skanse

Eda skanse lå i Eda sogn i Värmland ca. 15 km. fra den norske grensen, straks syd for Eda kirke ved hovedveien til Karlstad. Sammen med Morast skanse lenger nord var den anlagt for å forhindre norske innfall i Värmland. Eda skanse ble anlagt omkring 1650, men allerede 1657 inntatt av nordmennene. 
Under Store nordiske krig ble skansen satt i forsvarsstand igjen og tjente som replipunkt. Den samme rolle spilte den også i 1808 og 1818.
Footloose

Handling

Ren flytter fra Chicago til en liten by i Iowa med moren. I den lille byen er dansing forbudt. Sammen med bestevennen Willard (Chris Penn) og prestens datter Ariel (Lori Singer) bestemmer Ren (Kevin Bacon) seg for å gjøre noe. Vennene beslutter å holde et skoleball, men for å kunne gjøre det, må Ren overtale bystyret. Bystyret består av syv personer. En av dem er Shaw Moore (presten), spilt av John Lithgow. Og han var med på å vedta forbudet, og har tenkt å la det bli stående.
Prosopocoilus (Hoplitocranum) julietae

Utseende

En middelsstor til stor (hannene 25-48 millimeter, hunnene 18-25 millimeter), avlang, blankt mørkt rødbrun hjortebille. Store hanner har lange, rette kjever med bare én, liten tann et stykke utenfor midten. Pannene er bredt U-formet innbuktet foran. Hode og pronotum er rødlig svarte, dekkvingene brunrøde, beina røde. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet, innsnevret ved roten. Hunnen er mørkere, nesten svart bortsett fra beina som er rødlige, svært blank.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Filippinene.
Hunsrück

Hunsrück er en lav fjellkjede i Rheinland-Pfalz i Tyskland som hører til Mittelgebirge. Den grenser til elvedalene til Mosel i nord, Nahe i sør og til Rhinen i øst. Hunsrück fortsetter som fjellkjeden Taunus (Taunusgebirge) på østsiden av Rhinen. På den andre siden av Mosel ligger Eifel. Sør for Nahe ligger Pfalz.
Mange av åsene er ikke høyere enn 400 meter. Det ligger flere kjeder med høyere topper innfor Hunsrück som alle har egne navn: (Schwarzwälder) Hochwald, Idarwald, Soonwald og Binger Wald. Den høyeste av toppene er Erbeskopf på 816 meter.
Av byer innenfor Hunsrück finner vi Simmern, Kirchberg og Idar-Oberstein, Kastellaun og Morbach. Frankfurt-Hahn lufthavn ligger også i området.
Klimaet i Hunsrück er forholdsvis vått med en god del regn.
Egernsund-prammen

Prammen

Prammen som egentlige kan betegnes som en ferjepram, er 7 meter lang, 2 meter bred og 0,5 meter høy med størst dybde i midten. Konstruksjonen av prammen er på fire langsgående planker festet innbyrdes med trenagler gjennom ti bunnstokker i bunnen som er svakt buet med størst dybde midtskips. Den første bordgangen er loddrett som i L-form med de ytterste bunnbordene, men den andre bordgangen er utfallende. Naglene i prammen uten unntak er av tre, og som feste for bordgangene er bunnstokkene forlenget i L-form i den ene enden oppover i tillegg til ni spanter på hver side.
Ferjeprammen har blitt datert til ca. 1180 e.Kr med margin på 100 år på begge sider. En rekonstruksjon av prammen er bygget på Middelaldercentret ved Nykøbing Falster.
Olav (2011)

Handling

Olav Haraldsson ble født i år 995. Han var etterkommer av Harald Hårfagre, Norges første konge. Borgerkrig og strid om kongekronen holdt landet delt. Olav dro i ung alder på sine første vikingtokt, og ble kjent med den kristne tro. Han lot seg døpe i Frankrike, og forkastet sine hedenske skikker.
Tilbake i Norge brukte Olav kløkt, diplomati og krig for å samle landet under seg selv og sin tro. Kongen av Danmark og Norge, Knut II av Danmark, ville også kontrollere Norge. Norske og utenlandske stormenn stilte seg sammen mot Olav. I år 1031 ved Stiklestad møttes partene i krig, og Olav falt.
Hans liv, død og martyrdom inspirerte nordmennene. Liket av Olav ble oppbevart i Nidarosdomen, som ble et politisk og religiøst maktsentrum for store deler av Europa gjennom middelalderen.
Katong

Katong (kinesisk: 加东; tamilsk: கடோங்) er et boligområde i øst i regionen East øst i Singapore. Katong hadde 9 397 innbyggere i 2010. Katong lå opprinnelig ved kysten, men på slutten av 1960-tallet beslutta myndighetene å landfylle området utafor Katong for å opprette nye landområder for boliger og parker.
Katong har stor etnisk variasjon og er kjent for de mange restaurantene med peranakanmat.
Guteere

Guteere (også kalt gutiere eller guti) var et nomadisk folk fra Zagrosfjellene (på grensen av dagens Iran og Irak) i oldtiden. De oversvømmet sørlige Mesopotamia på den tiden det akkadiske rike gikk i oppløsning, en gang rundt 2154 f.Kr. Deres hjemland var kjent som Gutium (sumerisk kileskrift: 𒄖𒌅𒌝𒆠,Gu-tu-umᵏⁱ eller 𒄖𒋾𒌝𒆠}},Gu-ti-umᵏⁱ).
Konflikter mellom folk fra Gutium og det akkadiske rike har blitt knyttet til sammenbruddet for akkaderne mot slutten av 2000-tallet f.Kr. Guteerne invaderte sørlige Mesopotamia og dannet et kongelig dynasti i Sumer. Den sumeriske kongeliste antyder at guterne styrte over Sumer i flere generasjoner som følge av akkadernes sammenbrudd.
Guteere har i omfattende grad blitt sett på som forfedrene til kurderne, også av dagens kurdere selv.

Opprinnelse

Lite er kjent om guteernes opprinnelse, materielle kultur eller språk. Samtidige kilder har gitt få detaljer og ingen særskilte gjenstander har blitt positivt identifisert. Da det finnes ingen tekster, bortsett fra personnavn, er det ikke mulig å verifisere dets språk opp mot andre. Navnene på gutisk-sumeriske konger antyder at språket ikke var nært beslektet til andre språk i regionen, inkludert sumerisk, akkadisk, hurrittisk, hettittisk og elamittisk.
Ettersom gueernes ikke synes å ha hatt et skriftspråk må forskere støtte seg på ytre kilder, ofte fordomsfulle tekster fra deres fiender. Eksempelvis framstiller sumeriske kilder gueerne som et «ulykkelig, barbarisk og griske folk fra fjellene». Deres periode i Sumer er framstilt som kaotisk og i henhold til sumeriske kongeliste var gueernes konger «…ingen av dem var berømte; de var deres egne konger og styrte således for tre [eller fem] år.»
Karate under Stillehavslekene 2011

Karate under Stillehavslekene  2011. Karate var en av flere sporter som var med i de fjortende stillehavslekene som ble arrangert i Nouméa på Ny-Caledonia i perioden 27. august til 10. september 2011. Det var fjerde gangen som karate var med på programmet under stillehavslekene. Det ble konkurrert i seksten klasser, ni for mann og sju for kvinner. Ny-Caledonia ble beste nasjon med ni gullmedaljer foran Fiji med seks.
Zhoukou

Zhoukou (kinesisk: 周口; pinyin: Zhōukǒu) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. 
Befolkningen anslås (2004) til 10,75 millioner.
I 1938 ble området overvømmet og rasert av et demningsbrudd forårsaket av hæren.
Olaf Skavlan (1885–1949)

Yrke

Skavlan var hovedsakelig teateraktør og startet på amerikanske scener i 1906. Han bemerket seg sammen med Douglas Fairbanks i The Cub (1910). Samme år medvirket han i komedien Baby Mine og senere i en whodunit, Seven Keys to Baldplate.
Siden 1914 gjorde Skavlan fra tid til annen roller i stumfilmer. Han nådde toppen av sin karriere gjennom sin portrettering av general John J. Pershing i propagandafilmen Why America Will Win (1918). Skavlan var regissør for filmen The Yellow Traffic fra 1914.
For en neve dollar mer

Handling

Mannen uten navn (Clint Eastwood), her under navnet «Manco», og Oberst Mortimer (Lee Van Cleef) er to duserjegere på jakt etter ettersøkte forbrytere i det ville vesten. Etter filmens åpningssekvenser der hver av de to jakter ned hver sin forbryter, møtes de og bestemmer seg for å samarbeide for å få has på bankraneren El Indio (Gian Maria Volonté). Manco infiltrerer El Indios gjeng som planlegger å rane banken i El Paso og få tak i den ene million dollar som befinner seg i bankens safe. Gjengen stjeler pengene, og Manco og Mortimer bestemmer seg for å returnere pengene, men blir avslørt og må rømme. 
Etter å ha skutt ned alle medlemmene i El Indios gjeng en etter en, klarer El Indio å skyte Mortimers revolver ut av hånda hans og gjør seg klar til å skyte ham så snart lommeuret hans slutter å spille melodien sin. Mot slutten av melodien dukker Manco opp med Mortimers lommeur som har samme melodi som El Indios, et lommeur han tok fra en kvinne han voldtok tidligere i filmen. Manco setter seg ned og lar Mortimer og El Indio gjøre opp i en rettferdig duell som Mortimer vinner. Mortimer avslører at kvinnen som eide lommuret var hans egen søster, og at han nå har fått sin hevn. Han lar Manco få hele dusøren og står igjen mens Manco plukker opp dusøren og millionen og rir avgårde.
Triatlon under Middelhavslekene 2018

Triatlon under Middelhavslekene 2018 ble arrangert 23. juni 2018 i Altafulla i Spania. 
Løpet bestod av 750 meter svømming, 20 km sykling og 5 km løping.
Førkolumbisk

Førkolumbisk, førkolumbiansk eller prekolumbisk, henviser til alle tidsepoker i historien og forhistorien i Amerika før ankomsten av betydelig europeisk innflytelse på det amerikanske kontinent, både i Nord- og Sør-Amerika; også kalt for «den nye verden». Det strekker seg fra tiden for den opprinnelige bosetningen i sen paleolittisk tid (en første perioden i steinalderen) til europeisk kolonisering i løpet av tidlig moderne tid. Mens førkolumbisk reint teknisk skildrer perioden før Christofer Columbus landet i Bahamas i 1492, har den praktiske bruken av begrepet også omfattet kulturer blant den innfødt indianer- og urbefolkningen slik de fortsatte å utvikle seg fram til de ble erobret eller sterkt påvirket av folk fra Europa opp til mange tiår etter 1492.
Mange førkolumbiske sivilisasjoner etablerte kjennetegne som faste bosetninger, byer, landbruk, verdslige og monumental arkitektur, betydelige jordarbeider, og komplekse samfunnsmessige hierarkier. En del av disse sivilisasjonene hadde allerede for lenge siden forsvunnet ved den tiden de første europeiske koloniene og ankomsten av afrikanske slaver, omtrentlig slutten av 1400-tallet og tidlig på 1500-tallet, og er kjent kun via arkeologiske undersøkelser og muntlig historie. Andre sivilisasjoner var samtid med koloniperioden og ble beskrevet i europeiske redegjørelser på denne tiden. Noen få, som mayasivilisasjonen, hadde sine egne skriftlige opptegnelser. Ettersom mange kristne europeere på denne tiden vurderte slike innfødte tekster som kjetteri, ødela menn som Diego de Landa mange tekster ved å brenne dem. Kun noen få skjulte dokumenter har overlevd i deres opprinnelige språk, mens andre ble skrevet av eller diktert til spansk, noe som har gitt moderne historikere glimt av gammel kultur og kunnskap. 
Sivilisasjoner som kalles førkolumbisk, er aztekerne og maya i Mesoamerika, inka, moche og i Andes, og chibchaene i Mellom-Amerika. Innfødte amerikanske kulturer fortsatte å utvikle seg etter førkolumbiske tid. Mange av disse folkene og deres etterkommere fortsetter med tradisjonell praksis og levevis, samtidig som de tar til seg og tilpasser seg til ny kulturell praksis og teknologier.
Samfunnshuset (Hønefoss)

Samfunnshuset i Hønefoss er et næringsbygg oppført i betong i 1962. Bygget var byens første kjøpesenter og hit flyttet også den lokale kinoen, som nå er å finne i nabobygget - Sentrumskvartalet. Kjøpesenteret fikk rulletrapp, den andre i Norge. Bare Steen & Strøm i Oslo hadde rulletrapp før dette bygget.
I dag domineres bygget av kontorer. NAV har også tilhold i bygget, som dessuten rommer Byscenen og festlokaler.
Chrysotoxum

Utseende

Middelsstore (7-16 mm), kraftige, gule og svarte blomsterfluer. De kjennes lett på kroppsformen, de kontrastrike tegningene og særlig på de karakteristiske, lange antennene. Ansiktet er temmelig flatt, gult med svart midtstripe. Antennenes andre og tredje ledd er lange og smale, antennene er lengre enn hodet. Midt på ryggsiden av det tredje leddet sitter det en antennebørste (arista). Fasettøynene er store, vanligvis med korte hår, og møtes i pannen hos hannene men ikke hos hunnene. Kroppen er kontrastrikt farget, gjerne i kull-svart og sitrongult. Thorax har to avlange, gule flekker på sidene, disse er skilt av et svart område rett over vingefestet. Scutellum er vanligvis tofarget, gult og svart. Beina er slanke og gule. Vingene er mer eller mindre brunlige langs framkanten, ellers glassklare. Bakkroppen er mønstret med gule flekker eller tverrbånd, typisk har hvert ledd et par avlange tverr-flekker som blir smalere innover og nesten møtes på midten.

Levevis

Vespeblomsterfluene påtreffes vanligvis i eller i nærheten av skog, der de gjerne besøker blomster. De gule og svarte fargene gjør at de har en overflatisk likhet med veps som trolig gir dem en viss beskyttelse. Larvene lever sannsynligvis av bladlus som lever på røtter eller andre plantedeler næer bakken.

Utbredelse

Slekten er utbredt over hele verden, men de fleste artene lever i Palearktis.
Barnet Copthall

Historie

Før Saracens flyttet hit, hadde det ikke vært noen lag i øvre divisjoner som spilte på banen siden London Crusaders (nå London Broncos) spilte sine hjemmekamper i rugby league her i 1993 og 1994.
To idrettsklubber holder også til på Barnet Cophall; Barnet & District AC og Shaftesbury Barnet Harriers.  Før Saracens overtok stadionet spilte også fotballklubben Kentish Town her.
Saracens hadde leid banen Vicarage Road av Watford FC, men Watford aktiverte en klausul i kontrakten med Saracens som gjorde at avtalen ble brutt.  I november 2010 kunngjorde at de var i samtaler med Barnet bydelsråd om å flytte til stadionet.  Planen var at Saracens skulle oppgradere og modernisere det med 3 000 faste sitteplasser.  Kapasiteten skulle økes til 10 000 med bruk av tribuneseksjoner som kunne demonteres etter kamper slik at det fortsatt kunne drives friidrett.  Banen skulle også ha kunstgress, den første banen med dette i rugby union i England.
Stadion åpnet januar 2013 da Saracens spilte mot Cardiff Blues i Anglo-Welsh Cup med en begrensning på 3 500 tilskuere.  Det ble gitt gode tilbakemeldinger på kunstgresset.  Den første seriekampen var 16. februar 2013 da Saracens slo Exeter Chiefs 31-11 foran et utsolgt stadion.
2. april 2017 ble kapasiteten utvidet til 15 000 for å tilfredsstille kravene for å spille kvartfinale i European Rugby Champions Cup.
Victor Marley

Victor Derek Marley (født 27. desember 1969) er unionsleder for Syvendedags Adventistsamfunnet i Norge. Han overtok etter Reidar J. Kvinge i 2017. Marley er født og oppvokst i Watford, England. Han studerte Systematic Theology ved Newbold College i Bracknell i England. Der tok han også en BA i teologi.
Victor er grunnlegger og tidligere leder for SABU  (Syvendedags Adventistsamfunnet Barn og Ungdom). Dette var jobben til Marley i 15 år, fra 2001 til 2016. Han er også pastor for Syvendags Adventistsamfunet.