Eivindvik

Navnet

Prestegården i Gulen har vært kalt Eivindvik  fra etter reformasjonen, som var i 1536 . I Diploma Norwegicus IV er det skrevet om «ecclesia de Æyvinddarviik» eller kirken i Eivindvik. Navnet på gården før den ble prestegård er ikke kjent, men en antar at det kan ha vært Haugr eller Haugar. 
I kristen tid har det så vært et navnebytte, muligens etter at den første presten bosatt seg her. 
I Gulen si bygdebok, utgitt i 1973, skriver Ivar Kleiva at det forekommer at eldre folk uttaler navnet «øi'nnjevik». En lignende notering finner man i en utgave av «Budstikken» fra 1824, der prost Dahl skriver at han har hørt at navnet er «Ønevig» eller «Eyarvig». Dahl skriver blant annet: «Virkelig udtales det ogsaa af Almuen Ønevig, og ikke Evindvig».
Skrivemåtene har variert mye: Øyuindarviik, Øyfindarvik, Æyvindarviik, Ewyndeveyck, Evendvijg, Evindvig, Evenvik, Eivinvik og Eivindvik. Edvindvik skal også forekomme på et gammelt kart. 
Noen påstår at navnet kan ha utvikla seg fra Eidvin, som visst nok skulle bety «sletta der de gjorde eden». E. Bjordø, som har skrevet avhandlinger om kirka og plassen ellers. I en artikkel i «Syn og Segn» fra desember 1917 skriver Albert Joleik også dette. Her nevner han også navneformene «Øyuindarviik, Øyfindarvik, Æyvindarviik, Ewyndeveyck, Evendvijg, Evindvig, Evenvik, Eivinvik og Eivindvik. Edvindvik skal også forekomme på et gammelt kart». Han legger til at navneformen Eivinvik er mer eller mindre i samsvar med det som var normal uttale da (1917), «ingen segjer namnet med d, utan naar dei les».
En annen mulighet er at plassen har fått sitt navn av en kjent person, som Eivind, Øyvind eller lignende. Dersom dette skulle være tilfelle vil noen hevde at plassen har hatt et annet navn tidligere.
En annen mulighet er en vindvik, som tyder nettopp det, det er vindfullt. Prost Dahl brukte det opprinnelige navnet som var Evjevik.

Eivindvik prestegård

I 1360 er Eivindvik ( Øyuindarviih) nemnt som skattebetalende gård.
Sognepresten i Eivindvik hadde ikke bare den store embetsgården. I tillegg hadde han s benefisert gods på mange gårder og gårdparter rundt omkring i det store prestegjeldet.Han bygslet også bort en del jord. Til dette kom noen gårder i Solund, Brekke og Bø sogn.
En har ikke navn på de lutherske prestene i Eivindvik før i 1556. I årene 1556–64 er det nevnt en Niels eller Nicolaus Jørgensson fra Fyn i Danmark. 
I Årene 1705–26 var Nikolai Stabel sogneprest i Eivindvik. I 1724 kjøpte han kirken i Eivindvik med  eiendommer og inntekter. Kirkekjøperen forpliktet seg til å holde kirken i skikkelig stand og holde den med nødvendig utstyr som brød og vin til altertjenesten, renhold og messebøker. Den gamle kirken var trolig bygget rundt 1600. Men det var dyrt å ha en kirke og den ble dårlig vedlikeholdt.
1734–69 var Thomas Sommer sogneprest i Gulen. I hans tid ble det bygget noen nye hus på prestegården. I 1754 kjøpte han kirken av Matias Stabel som hadde arvet kirken etter far sin. Thomas enke Ingeborg Stoltenberg kom i gjeld og måtte selge en rekke eiendommer. Kirken ble solgt til  sogneprest i Fana Iver Munthe Daae i 1809.

Prost Dahl

En viktig person i Eivindviks historie er prosten Niels Griis Alstrup Dahl (1778—1852). 
Dahl gjorde et stort arbeid på prestegården i Eivindvik. Han gjorde mye dreneringsarbeid og prøvde ut nye plantesorter. I tillegg bygde han et to kilometer langt steingjerde rundt markene. Dette gjerdet står fremdeles. I 1819 fikk han bygd den staslige prestegården i Eivindvik. Han bygget også «Herresalen»  som var kommunehus i Gulen og  nå blir brukt til bibliotek. Mot sjøen bygde han en kai som går under navnet «prestekaien» og videre en forsegjort trapp til kirken. Han bygde også et hus som skulle tjene som mal for bøndenes hus. Dette ble senere den første faste skolen i ytre Sogn. I 1829 opprettet Dahl Gulen folkeboksamling som en av de første i landet. Boksamlingen fikk 134 av hans egne bøker og noen og tjue fra bispearkivet. Det er satt opp en minnestøtte over Niels Griis Alstrup Dahl i Eivindvik som er laget av Elisabeth Steen.

Ny kirke

Sogneprest Arnold Meyer 1857–77 klaget på kirken, først og fremst fordi den var for liten. I noen år drøftet han kirkeutvidelse med eieren prostinne Daae i Fana, men hun nektet å gjøre dette. I 1859 skrev derfor Meyer til prostinne Daae og medeiere og spurte om de kunne få kjøpe kirken tilbake. I 1860 fikk de det. I noen år ble det diskutert om en skulle utvide kirken eller bygge en ny. 16. april 1863 vedtok en at det skulle bygges en ny kirken og tegningene til den ble godkjent. Året etter ble den gamle kirken revet og det ble holdt auksjon på «gamlekirken» med innbo. Den nye kirken ble overtatt 28. august 1864.

Matrikkel

I 1360 er Eivindvik (Øyuindarviih) nemdt som skattebetalende gård.
Da matrikkelen skulle settes opp i 1868, ble gården beskrevet. Gården lå nær sjøen, men den var tungdrevet og hadde verken fiske eller fiskerettigheter. Jordene var spredt, den hadde syv husmannsplasser.

1900-tallet

På 1900-tallet ble det vanlig at prestegården ble paktet bort.
I årene 1957–64 var Johannes Sivertsson Holten sogneprest i Gulen. I hans tid kjøpte Gulen kommune størstedelen av prestegården. Mye av det kommunen kjøpte ble brukt til tomter. I 1967 ble den store uthusbygningen på gården revet og det ble også pakterboligen. Noen år før var store deler av den beste bøen blitt fraskilt og brukt til utviding av kirkegården.  Det meste av skogen eies fortsatt av staten.
Det ble bygget en ny kommunal prestebolig på Kirkeneset og Signe Margrethe Sandberg, som var prest i Gulen i årene 1985–93, var den første som tok den i bruk.

Kulturminner

Herredshuset, kirka, steinkorsene og den gamle steingarden omkring prestegarden i Eivindvik er viktige historiske kulturminner.
Gulen kirke fra 1860-tallet ligger i Eivindvik. Dette kan være den tredje kirkebygningen da det finnes kilder som omtaler tidligere kirker.

Tusenårssted

Tusenårsstedet for Gulen og Sogn og Fjordane ligger på Flolid like utenfor Eivindvik på den plassen Gulatinget har ligget. Her er det reist et monument over tingstedet laget av billedhoggeren Bård Breivik.

Kai og butikk

I 1901–02 bygget Peder Rasmusson Sandal, som var ekspeditør for Fylkesbaatane kai på Kirekneset. I 1924 ble det støpt kaidekke. I 1905 ble butikken flyttet ned på kaien til en bu som var satt opp der. I 1930 ble det satt opp et nytt hus til butikken. Kaien ble utvidet i 1936. I 1937 fikk en solaroljetank på 50 kubikkmeter fra Norsk Brændselolje a/s i Bergen.  I 1953–54 ble det oppført et nytt forretningsbygg i mur. Lagerbygningen ble oppført i 1960, og utvidet med en etasje som kunne brukes til bolig i 1964. I 1986 ble det bygget en ny forretning i forlengelsen av de tidligere tre butikkene. Den siste butikken ble leid ut til postkontor i en periode fra 1988. Posten ble flyttet til butikken i Dingja etter at det var kommet vei dit i 2007.

Andre bygninger

Gulen sykehjem som ligger på Krossteig  ble oppført i 1959–60, og er blitt utvidet og modernisert flere ganger.
Gulen Sparebank fikk en tomt i 1975. 
Eivindvik Fjordhotell ble oppført i 1979 under navnet Eivindvik Vertshus, etter initiativ fra bygdefolket. Det ligger på Kirkeneset som fra gammelt av var bruk nummer 4 i Eivindvik. Arkitekt var Erik Dogger.  Hotellet gikk konkurs et par år senere og ble kjøpt av E. Galtung Døsvik som var kjøpmann i Bergen. Hotellet ble utleid til forskjellige bestyrer før det sommeren 1995 ble solgt til Jonny Pedersen fra Sotra.  Siden august 2006 er det drevet av Laila Indrebø og Gustav-Erik Blaalid. Hotellet  ligger i Eivindvik sentrum ikke langt fra butikken, banken og båthavnen. Nærmeste nabo var lensmannen som nå er slått sammen med andre lensmannsdistrikt. Det har 46 sengeplasser,storsal, 2 konferanserom og restaurant.
I 1979 ble også Eivindvik Sosialsenter  med legekontor, trygdekontor og lensmannsetat oppført. Det ble satt av tomter til prestebolig, Bolig og omsorgsenter og privatboliger i området. I 1996 ble det åpnet et husflidutsalg i kjelleren under Eivindvik Sosialsenter.

Eivindvik Slipp og mekaniske verkstad

Lars Johannesson Nygård fikk bygsle en del av Gulen prestegård og tok til med å reparere småbåter. I 1955 ble verkstedet utvidet, og nye hus ble bygget. Lars og sømmen Johannes gikk sammen om å bygge opp Eivindvik Slipp og mekaniske verkstad. To slipper ble satt opp, og den største kan ta båter på opptil 83 fot samtidig som en kan ta mindre båter på den andre slippen. Verkstedet har flere ganger blitt utvidet. Inntil 1960 hadde Lars bodd over verkstedet, men da fikk han kjøpe en tomt og satt opp et hus. På verkstedet arbeidet tre personer i 1995.