google/wiki40b huggingface dataset:
Dick James

Karriere

James sang med forskjellige band tidlig i tenårene, og da han var 17, var han en etablert vokalist ved Cricklewood Palais. Han ble etter hver med i bandet til Henry Hall, og gjorde sinn første radioopptreden i 1940. To år senere ble han med i den britiske hæren. Etter andre verdenskrig fortsatte han å synge i flere band, deriblant The Stargazers. Han hadde også flere kjenningsmelodier på samvittigheten, inkludert The Adventures of Robin Hood og The Buccaneers, begge fra 1950-tallet.
James var venn av George Martin, og Martin anbefalte ham til Brian Epstein. Epstein og James dannet deretter Northern Songs. De hadde først rettighetene til samtlige Beatles-sanger, men George Harrison og Ringo Starr trakk seg i 1968. Både Harrison, som ga ut sangen «Only a Northern Song», Starr og etter hvert John Lennon og Paul McCartney ble svært misfornøyde med James, spesielt etter at han solgte sin del av Northern Songs uten å tilby dem å kjøpe den.
James oppdaget også da ukjente Reg Dwight og hans låtskriver Bernie Taupin etter at Dicks sønn Stephen oppdaget at de brukte studio uten tillatelse. Det var James' sønn Stephen som fikk Dwight til å skifte navn til Elton John. John brukte DJM Records fram til 1976, da han byttet plateselskap. 
James døde av hjerteinfarkt den 1. februar 1986, 65 år gammel.
Den norske FN-styrken i Libanon

Avdelinger

Norair og Normedcoy ble trukket ut etter henholdsvis ett og to år, og ble erstattet med en italiensk helikopterving og et svensk feltsykehus. Norbatt, Normaintcoy, samt en stor gruppe i UNIFILs hovedkvarter, blant annet MP-kompaniet, samt en norsk tropp i den mobile styrken FMR, fortsatte. Ved siden av nordmennene som tjenestegjør i Naqoura, Tibnin og i Norbatt, var det ofte norske representanter ved MP-avdelingen i Tyr, Metullah, Beirut, Nahariya og Tel Aviv. I tillegg til de ca. 900 nordmennene som ofte utgjorde den største nasjonale UNIFIL-styrken, jobber noen nordmenn som sivile i UNIFIL, og noen er i OGL (Observerer Group Lebanon), som ligger under UNIFIL, selv om de tjenestegjør i UNTSO.

Norco i Naqoura

FN-styrken hadde en stedlig ledelse ved UNIFILs hovedkvarter i Naqoura. Norge hadde ingen egen avdeling ved HQ, men en betydelig gruppe nordmenn fylte på slutten av 1980-årene posisjoner i ulike stabselementer i Naqoura. Administrativt var de tilknyttet det såkalte Norco-elementet, og MP-kompaniet iberegnet var det ca. 50 nordmenn ved hovedkvarteret.
Selv om de norske tjenestegjørende i Naqoura var spredt på en rekke avdelinger og kontorer, hadde to naturlige samlingspunkter: Norco-kontoret, som var administrasjonskontor for hele den norske kontingenten, og Norway House – et sosialt møtested i fritida. Nordmennene var fordelt på hovedkvarterets tre hovedavdelinger: Operasjoner, forsyninger og administrasjon og personell.

Unifil-undersøkelsen 2016

Unifil-undersøkelsen var en omfattende spørreundersøkelse som ble sendt ut til veteraner som hadde tjenestegjort i perioden 1978 til 1998. Bakgrunnen for undersøkelsen var regjeringens handlingsplan I tjeneste for Norge fra 2011 påla Forsvarets Sanitet å videreføre etterundersøkelser av veteraner. Tidligere hadde Forsvarets Sanitet gjennomført en tidligere Unifil-undersøkelse i 1993. Av over 20 000 veteraner som tjenestegjorde i Libanon svarte 10 605 veteraner på undersøkelsen. Sammenlignet med den øvrige norske befolkningen fremstår Unifil-veteranene som minst like friske, men det er en sammenheng mellom de som har opplevd belastende hendelser i tjenesten og de som har psykiske helseplager i dag. Flertallet av veteraner, også de som har opplevd belastende hendelser har ikke psykiske helseplager siden. En av undersøkelsens konklusjoner er «grunnet lang oppfølgingstid, er det knyttet stor usikkerhet hvorvidt den enkelte veterans psykiske lidelse er forårsaket av tjenesten».
Rádio – Top 100 (Slovakia)

Rádio – Top 100 (opprinnelig Rádio Top 100 Oficiální) er  Slovakias nasjonale airplay-hitliste og utgis ukentlig av IFPI i nabolandet Tsjekkia, etter at den slovakiske IFPI-filialen ble nedlagt 31. desember 2009. Hitlisten er en ukentlig rangering av de 100 mest spilte sangene på et utvalg slovakiske radiostasjoner den foregående uken. 
Utenom den offisielle topp 100-listen, finnes også listen Rádio Top 50 som kun lister sanger med tsjekkiske og slovakiske artister. Hitlistene offentliggjøres på internett på nettsiden ifpicr.cz/hitparadask.
DS «Mercur»

Historie

Etter å ha gått i ruten Oslo – Hamburg for Det Søndenfjelds-Norske Dampskibsselskab under navnet «Kong Dag», ble skipet i august 1889 kjøpt av Det Bergenske Dampskibsselskab. I november samme år ble hun omdøpt til DS «Mercur», og i 1900 ble hun satt inn på ruten Bergen – Newcastle. Etter en grunnstøting i 1906 gjennomgikk DS «Mercur» en hovedreparasjon og fikk nye salonger og master. 22. oktober 1919 var skipet underveis fra Trondheim til Bergen med stykkgods da hun grunnstøtte og sank ved Leksa i Trondheimsfjorden. DS «Mercur» ble hevet i juli 1920 og slept til Mjellem & Karlsen Verft i Bergen for reparasjon. Skipet fikk ny innredning, og i 1922 var hun ferdig reparert. DS «Mercur» gikk i kombinertruten langs norskekysten, og var også avløserskip i hurtigruten på 1930-tallet. 11. januar 1939 kjøpte Einar Cook i Bergen skipet, rigget henne ned til lekter. Lekteren ble solgt til Kristiania Portland Cementfabrik i Oslo senere samme år, og omdøpt «Else». I 1951 kjøpte Johan Nilsen i Fredrikstad lekteren, og i februar 1952 ble den solgt til Belgia. Den videre skjebnen er ukjent.

Skipet

DS «Mercur»s tonnasje var ved levering 989 bruttoregistertonn, 569 nettoregistertonn, og lasteevnen var 750 dødvekttonn. Lasterommene var plassert forut og akter, og volumet var på totalt 934 m³. Lasting og lossing foregikk ved hjelp av en kran forut og en kran akter. Hovedmaskinen var en kullfyrt tosylindret compound dampmaskin med ytelse 850 ihk (indikerte hestekrefter), og 165 nhk (nominelle hestekrefter), noe som ga en toppfart på 11,5 knop. I 1902 ble hovedmaskinen ombygget med ny høytrykkssylinder og ny foring i lavtrykkssylinderen. Samtidig ble ny donkeykjele (separat kjele til hjelpemaskineri) installert, passasjerbekvemmelighetene ble ominnredet, og skipet fikk nye ankere uten tverrstokker (stockless). I 1911 ble DS «Mercur» det første skipet i Det Bergenske Dampskibsselskab som fikk installert overheter (superheater) i kjelen. Ved levering hadde skipet 33 køyeplasser på 1. plass (1. klasse), 13 på 2. plass, og 6 på 3. plass. Etter ombyggingen i 1921 var DS «Mercur» et toklasse-skip, og hadde 31 køyeplasser på 1. plass og 36 på 2. plass. I 1907 var skipet sertifisert for 270 passasjerer i kystfart og 91 i europeisk fart.
Colima

Geografi

Colima er en liten delstat, men med høye fjell. Høyest når Nevado de Colima (4330 moh), som har navnet sitt etter snøen som av og til legger seg på toppen. Fuego de Colima (3960 moh) er en aktiv vulkan med stadige utbrudd. Potensielt er Fuego de Colima også en trussel mot Colima by. I tillegg ligger også delstaten i den mest aktive jordskjelvssonen i Mexico. Delstaten har en smal kystslette med tropisk klima, mens temperaturen avtar jo høyere opp man kommer.

Historie

Fra ca. 200 f.Kr. blomstret høykulturene i Colima, og på 250 steder i delstaten har man funnet keramikk av høy kvalitet. Mange kulturtrekk skiller seg sterkt fra resten av Mexico, men finnes igjen lengre sør. Dermed kan innbyggerne i Colima ha hatt kontakt sjøveien med kulturer langt borte.
I århundrene før den spanske erobringen var området dominert av Chimalhuacán-føderasjonen av fire kongedømmer. To spanske ekspedisjoner fra Mexico by ble slått tilbake før Gonazalo de Sandoval, en av Hernán Cortés' offiserer erobret området i 1523. Samme året ble Colima by grunnlagt, en av de eldste i Ny-Spania. Byen ble flyttet til sitt nåværende sted i 1527. Den spanske erobringen var total, og i dag er det få spor av urfolkskultur i Colima. Mot slutten av året 1810 ble Colima erobret av den meksikanske frigjøringsbevegelsen, men ble gjenerobret av Spania i 1811. I 1857 ble Colima egen delstat.

Interessant i Colima

Hovedstaden Colima by har en lang historie, men har blitt ødelagt av så mange jordskjelv at det ikke er mye historie å se. Mot nord ligger landsbyer som Comala og Suchitlán, som er kjent for sitt håndverk. På kysten ligger det flere badebyer, mest kjent er Manzanillo.
Laelida

Utseende

Middelsstore, gråbrune trebukker, hannen med svært lange antenner. Dekkvingene ender i en liten spiss.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Vest-Malaysia, Borneo).
EMD JT42CWR

CD 66

CD 66 ble benyttet av CargoNet for godstrafikken på Nordlandsbanen. Forkortelsen CD står for CargoNet Diesel. CargoNet faset ut CD 66 da de fikk CD 312.
I august 2000 kom to lok av typen med båt til Uddevalla. Disse ble modifisert av togselskapet TÅGAB i Kristinehamn, fikk litra T66 og ble operert av TGOJ Trafik. Lokene var grønne, og fikk derfor klengenavnet "Agurken". Etter en omfattende test under norske forhold gjennomført av NSB Gods i 2001, ble seks slike lok tatt i bruk av CargoNet i 2003 og fikk nummer 401–406.
Paractenodes

Utseende

Middelsstore (gjerne 20-30 millimeter), avlange, metallisk fargede praktbiller. Fasettøynene er forholdsvis store, antennene ganske korte. Dekkvingene har opphøyde lengderibber.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika (Den demokratiske republikken Kongo).
Paso Bonilla

Transport

Ruta 5 forbinder Paso Bonilla med Montevideo og Rivera.
Euryprosopus

Utseende

En middelsstor, avlang, matt gulbrun trebukk, dekkvingene med svarte spisser. Antennene er tynne og lengre enn kroppen, svarte mot spissen. Det tredje leddet har en liten dusk av svarte hår i spissen. Pronotum har rundede sider, dekkvingene er parallellsidige.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørøstlige Brasil.
Alan Sorrenti

Biografi

Sorrentis karriere begynte tidlig i 1970-årene. Han ga ut sitt første album, Aria i 1972, etterfulgt av Come un vecchio incensiere all'alba di un villaggio deserto (1973). Begge albumene besto hovedsakelig av progressiv rock og eksperimentelle spor.
I 1976 skiftet Alan Sorrenti sjanger og ga ut spor som lå nærmere discosjangeren. Alan Sorrenti ga ut sitt siste album i 1992.
Sorrenti representerte Italia i Eurovision Song Contest 1980, med sangen «Non so che darei». Han kom på sjetteplass.
I 2006 deltok han på festivalen O' Scià på øya Lampedusa.
Alan Sorrentis yngre søster, Jenny Sorrenti, er også plateartist. Hun har utgitt mange album med sitt folkrockband, Saint Just.
Northern – Thomas Playford kullkraftverk

Northern – Thomas Playford kullkraftverk er to kullkraftverk i delstaten Southern Australia i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 760 MW fordelt på 2 kokere / turbiner à 260 MW hver (Northern), og 42 på 15 MW hver (Thomas Playford). Anlegget ble ferdig 1960–1985.
Hilaira excisa

Utseende

Hilaira excisa er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kjøllefjorden

Kjøllefjorden (nordsamisk: Gilevuotna) er en fjord på vestsiden av Nordkinnhalvøya i Lebesby kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 8,5 kilometer sørøstover til tettstedet Kjøllefjord innerst i fjorden.
Fjorden har innløp mellom Kjøllefjordneset i nord og Store Finnkjerka i sør. Vest for Finnkjerka går Laksefjorden sørover. Bortsett frå Kjøllefjord er det ingen andre bosetninger ved fjorden. Fjorden ligger mellom Dyfjordhalvøyen i sør og Skjøtningberghalvøyen i nord.
Asparukh Lesjnikov

Bakgrunn

Asparukh Lesjnikov var yngste sønn av en postfunksjonær og en lærerinne. Han hadde to søsken. Som barn sang han i det lokale kirkekoret. Fra 1908 til 1916 gikk han på gymnas i Khaskovo. 
Fra 1916 gjorde han militærtjeneste på en kadettskole i Sofia. Ved slutten av 1. verdenskrig var han blitt løytnant og gjorde en kort tid tjeneste ved fronten. I 1920 ble han demobilisert.
Fra 1920 studerte Lesjnikov sang i Sofia hos operasangeren Ivan Vulpe. Han drog til Berlin i 1922 for å videreutdanne seg. Fra 1923 til 1926 var han stipendiat ved Sternsches Konservatorium og arbeidet ved siden av som kelner.

Sang, komposisjon

I 1926 fikk han kontrakt som korsanger ved Großes Schauspielhaus i Berlin. Der ble han kjent med Robert Biberti som i 1927 introduserte ham for Harry Frommermann. På Frommermanns initiativ startet de vokalsekstetten Comedian Harmonists.
I årene 1928 til 1935 hadde Lesjnikov stor kunstnerisk og økonomisk suksess med Comedian Harmonists (se egen artikkel).
Etter at Comedian Harmonists ble oppløst som følge av det nazistiske styrets forbud mot å la jøder opptre, fortsatte Lesjnikov en stund som sanger i det etterfølgende «ariske» ensemblet Meister-Sextett i Tyskland. I 1940 drog han tilbake til Sofia, der han hadde kjøpt seg en leiegård for inntektene fra Comedian Harmonists og Meister-Sextett. I 1942 gjorde han noen grammofoninnspillinger som solosanger, men ble samme år innkalt til den militære reserven og gjorde tjeneste som adjutant for kommandanten for jernbanen i Sofia. Da leiegården han hadde kjøpt ble ødelagt i et luftangrep i 1944 mistet han livsgrunnlaget og ble avhengig av hjelp fra venner. Hans kone og barn forlot ham, han ble senere fraskilt i 1947.
I årene 1947–56 opptrådte Lesjnikov innenfor rammen av et kulturensemble som sanger ved forskjellige anledninger, også i radio. I 1952 giftet han seg på nytt og fikk en sønn nummer to i 1958. Han livnærte seg blant annet som hjelpearbeider, lagerarbeider og kommunal gartner i Sofia. Fra 1962 fikk han en liten pensjon. Han skrev flere brev til Robert Biberti, et av de andre medlemmene av Comedian Harmonists, som hadde tiltatt seg alle inntekter og rettigheter etter gruppa og bad om å få utbetalt honorar for plateutgivelser, men Biberti avslo.
I 1965 ble Lesjnikov invitert til DDR av en beundrer av Comedian Harmonists. Han fikk på grunn av dette endel oppmerksomhet i Øst-Tyskland. Han opptrådte blant annet i Friedrichstadt-Palast i Berlin, det tidligere Großes Schauspielhaus, ved å fortelle om sitt liv. Man ble også oppmerksom på hans fortid i Bulgaria, og det ble gjenutgitt noen grammofonplater. Dette endret imidlertid ikke mye på hans økonomiske stilling.
Det ble laget dokumentarfilm om Comedian Harmonists i Tyskland i 1976 der han medvirket, etter dette mottok han mange brev, og det ble også samlet inn penger. Dette lyste opp de siste årene av hans liv. Han døde likevel som en fattig mann i 1978.
Sandnes skole (Bjugn)

Sandnes skole var en norsk grunnskole fra klasse 1-10, lokalisert i tettbygden Vallersund i Bjugn kommune. Den har vært et skolebygg i Vallersund helt i fra høsten 1886, til den ble revet, og bygd på nytt i 2006. Den fikk det nye navnet Vallersund Oppvekstsenter.
I byggeperioden ble lærere og elever ved Sandnes skole overført til andre skoler i kommunen. 1.-7. trinn ble flytta til Oksvoll skole.
Elevene ble flyttet tilbake til Vallersund skole Oktober 2008.
Vallersund Oppvekstsenter er en grunnskole fra 1-7. klasse. Den hadde også et 1-10 klasse, men ungdomstrinnet (8-10. klasse) ble høsten 2014, flyttet til Botngård skole grunnet innsparinger.
Det er også en barnehage på Vallersund oppvekstsenter som er en del av bygget.
An Phoblacht

An Phoblacht/Republican News er avisen til den republikanske bevegelsen i Irland. Den utkommer ukentlig, og har ifølge egne opplysninger et opplag på opptil 15 000 hver uke.
Avisen ble grunnlagt i 1979 etter at de to avisene An Phoblacht («Republikken») og Republican News ble slått sammen. Den opprinnelige An Phoblacht ble grunnlagt av Jimmy Steele i 1970. Under konflikten i Nord-Irland støttet den Den provisoriske IRA, og hadde spalten «War news» hver uke, der IRAs siste aksjoner ble presentert og hyllet.
Etter Belfastavtalen av 1998 har avisen stått på Sinn Féins linje, og den støtter fredsprosessen.
Vri-åtter

Oppsett

Det deles ut fem–åtte kort til hver spiller. De gjenstående kortene ligger i en bunke midt på spilleområdet med baksiden opp. Hensikten er å bli kvitt samtlige kort ved å følge farve eller verdi på øverste kort i bunken eller å skifte til en annen farve («vri») ved hjelp av en åtter eller et kort med samme verdi som ligger øverst i bunken. Man kan vri med en åtter også når det ligger en åtter øverst i bunken fra før.

Olsen

Dette kortspillet er også kjent under andre navn, deriblant Olsen. Den eneste forskjellen i reglene er at man i stedet for å si «ett kort igjen», sier noe annet, f.eks. «Olsen», når man har ett kort igjen. Resten av spillet er identisk.

Svenskevri

Kortspillet er også kjent under navnet Svenskevri med kun mindre justeringer i reglene. Hvis en spiller legger på et ess, må alle andre spillere trekke et kort hver.
Cerro La Cruz del Marqués

Cerro La Cruz del Marqués er den høyeste fjelltoppen i fjellkjeden Ajusco sør i Mexicos føderale distrikt. Toppen befinner seg 3 930 meter over havet. Den er en del av Cumbres del Ajusco nasjonalpark.
Polyptychus affinis

Utseende

En nokså liten, lysbrun svermer. Bakkroppen er påfallende lang, sylindrisk. Forvingen er noe sigdformet, med markerte bakhjørner. Frem- og ytterkantene er smalt mørkebrune. Bakvingen er ensfarget lysbrun bortsett fra en diffus, mørk flekk ved bakhjørnet. Ytterkanten er noe innskåret fremfor denne.
Xun Zi

Xun Zi (kinesisk: 荀子, pinyin: Xúnzĭ, Wade-Giles: Hsüntse; født 310 i Kina, død 237 f.Kr.) var en kinesisk konfuciansk filosof. I motsetning til Mencius mente Xun Zi at mennesket var grunnleggende ondt og egoistisk og at naturtilstanden for et menneskelig samfunn er lovløshet, endeløs kriging og kaos. 
Xun Zi så på moral som en sosial institusjon og mente at godhet bare kan oppnås gjennom utdanning og gjennom å te seg høvelig ut faå sin status i samfunnet. Ideene hans ble videreutviklet av blant annet Li Si og Han Feizi. I deres fasong ble de til det filosofiske system legalismen, som skulle få sin sjanse under Qin-dynastiet. Den brutalitet som rådet der kastet en lang skygge også over filosofiens stamfar Xun Zi, som derfor ikke lenger ble ansett som konfucianer (tilhenger av ruxue) etter Tang-dynastiets tid.
Trichoniphona

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Arten lever i Sørøst-Asia.
Conor Washington

Landslaget

Han ble tatt ut i Nord-Irlands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Sir Falcon

Sir Falcon var en australsk tegneserie fra 1950-tallet, utgitt av FREW Publications. Serien oppfattes som en variant av Fantomet, men siden serien utgis av samme forlag var det ingen opphavsrettslige problemer.
Serien handla om en mann som var den siste i en rekke kriminalitetsbekjempende riddere. Tittelen Sir Falcon hadde gått i arv fra far til sønn i 600 år fra den forfaren som kom tilbake fra korstoga og fant sitt hjem nedbrent, og sverga en ed ved sin fars grav om å bekjempe kriminalitet. (Sammenlign med Fantomets opphav.) Sir Falcon hadde en hund ved navn Flash.
Videreselger

En videreselger er innen telekommunikasjon et selskap som tilbyr teletjenester gjennom videresalg eller ikke-teknisk videreutvikling av de teletjenestene som en nettoperatør produserer i sitt nett. 
Videreselgeren kjøper hele tjenesten fra en teleoperatør (tjenesteleverandør), og videreselger så tjenesten til kunden i eget navn og med egen fakturering. Selskapet selger tjenester som fullt og helt er produsert av en annen teleoperatør med dennes utstyr. Det er dermed i hovedsak merkevaren, utvalget av tjenester, og prisplanen som utgjør den egenart eller merverdi som videreselgeren tillegger det endelige produktet.I Norge er det regulert plikt for de største teleoperatørene (nettoperatørene) til å gi adgang til videreselgere i sine nett.
Eksempler på videreselgere som driver videresalg av teletjenester fra andres nett, er Carrot og One Call
Frode Kyvåg

Skøyter

I slutten av tenårene (sesongene 1958/59–1964/65) var han aktiv som skøyteløper og representerte Nordstrand.

Politisk virke

Ved Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2015 ble Kyvåg valgt som representant for Arbeiderpartiet til Oslo bystyre. Kyvåg fikk fritak fra sin plass da han har blitt utnevnt til byrådssekretær for kultur, idrett og frivillighet. Utnevnelsen ble sterkt kritisert i en leder i tidsskriftet Kapital, hvor det ble vist til Kyvågs deltakelse i ulovlig pyramidevirksomhet og ulike forhold ved forretningsdriften i forbindelse med arrangementet Norway Cup.
Veolia Transport

Historie

Selskapet ble etablert 1. januar 1997 som CGEA Transport, da persontrafikkavdelingene til Compagnie générale des eaux (CGE) og datterselskapet Compagnie générale d'entreprises automobiles (CGEA) ble slått sammen. Navnet ble endret til Connex i 2000, og i november 2002 ble Compagnie générale française des transports et entreprises (CGFTE) innlemmet. I 2005 ble navnet endret til Veolia Transport.
23. juli 2009 ble det annonsert at Veolia Transport hadde gått i forhandlinger med det Caisse des dépôts-eide transportkonsernet Transdev om en sammenslåing av konsernene. 3. mars 2011 ble sammenslåingen et faktum, og det nye konsernet med mer enn 110 000 ansatte og virksomheter i 28 land fikk navnet Veolia Transdev.

Nord-Europa

CGEA Transport etablerte seg i Norden i 1998 ved å overta det svenske Linjebuss-konsernet, som allerede da hadde begynt å etablere seg utenfor Sverige. Linjebuss hadde etablert seg i Danmark i 1990, Finland i 1994, Belgia i 1995 og Tyskland i 1997, og i Norge var de i ferd med å etablere seg med det lille datterselskapet Nordic Bus AS i 1998, som vant et anbud i Vestfold med trafikkstart i begynnelsen av 1999. Helt i starten brukte man Linjebuss som markedsnavn på alle de nordiske selskapene, inkludert i Norge, men i mai 1999 byttet Linjebuss selskapsnavn til CGEA Transport AB, og noen av CGEA Transports virksomheter i Nederland og Polen ble overført til selskapet. I juni samme år etablerte man seg litt mer ordentlig i Norge med holdingselskapet CGEA Transport Norge AS, underlagt det svenske, som etter hvert kjøpte opp flere store norske busselskaper. I 1999 etablerte man seg også i Tsjekkia. I 2000 endret selskapene i Norge og Sverige navn til henholdsvis Connex Norge AS og Connex Transport AB. Navnet Connex hadde da allerede vært i bruk som markedsnavn på noen av CGEA Transports jernbanevirksomheter. I 2001 ble også virksomheten i Estland og resten av Nederland overført til Connex Transport, nyetablering i Slovenia i 2002, i 2003 ble virksomheten i Tyskland også overført, og i juni 2004 startet driften av Luas, den nye bybanen i Dublin, Irland.
1. juli 2005 ble Connex Transport delt i to, der selskapet byttet navn til Connex Northern Europe AB og fortsatte som eier for de nordiske landene, De britiske øyer og Be-Ne-Lux-landene, mens et nytt Connex Central Europe GmbH ble etablert i Tyskland for å overta virksomhetene i Sentral- og Øst-Europa. I forbindelse med overgangen til navnet Veolia Transport endret selskapet navn til Veolia Transport Northern Europe AB den 17. februar 2006, mens søsterselskapet endret navn til Veolia Transport Central Europe GmbH den 17. mai. I 2006 kjøpte selskapet to busselskaper i Storbritannia. I 2007 ble all virksomheten i Danmark solgt til Arriva. Etter sammenslåingen til Veolia Transdev i mars 2011 gikk det ikke mer enn to måneder før den norske delen den 6. mai ble solgt og byttet navn til Boreal Transport Norge. Veolia Transport Central Europe ble solgt til Arriva i mai 2013, mens Veolia Transport Northern Europe endret navn til Transdev Northern Europe AB i slutten av 2014.