google/wiki40b huggingface dataset:
Le petit cordonnier

«Le petit cordonnier» er en fransk sang med melodi av Rudi Revil. Den franskspråklige originalteksten var skrevet av Francois Lemarque. Engelsk tittel er «The Little Shoemaker». Den engelskspråklige teksten var skrevet av Geoffrey Claremont Parsons, Nathan Korb (Francois Lemarque) og John Turner.
I USA ble den bestselgende versjonen spilt inn på plate av The Gaylords. Den kom på Billboard Best Seller-listen i 1954. I Storbritannia ble «The Little Shoemaker» den første listeplasserte hiten for Petula Clark samme år.
Innspillingen med The Gaylords ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 70403.
Innspillingen med The Hugo Winterhalter Orchestra fra 25. april 1954 ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-5769. Den andre siden var «The Magic Tango».
Sangen ble også spilt inn på plate av Rosemary Clooney 9. juli 1954 og kombinerte den engelske teksten med noe av den franske originalteksten.
Alma Cogan and The Kordites with orchestra cond. by Frank Cordell spilte den inn i London 7. april 1954. Sangen ble utgitt av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognumrene B 10698 og 7M 219. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3475. Den andre siden på alle utgivelsene var «Chiqui Chaqui».
Knud Pfeiffer har skrevet en dansk tekst. Den danske tittelen er «Den lille skomager». Raquel Rastenni, akk. Harry Felberts sekstett, Dir.: Harry Felbert spilte den inn i København i 1954. Sangen ble utgitt på His Master's Voice X 8211 (i Danmark) og på His Master's Voice A.L. 3459 (i Norge). Den ble arrangert av Ole Mortensen.
Det er også skrevet en islandsk tekst. Den islansdske tittelen er «Tøfraskornir». Adda Ørnulfsdottir med B.G. Kvintettinn spilte den inn 5, januar 1955 Sangen ble utgitt på 78-platen HSH (Hjlodfæraverzlun Sigridar Helgadottir) Nr.

Norsk versjon

Erik Diesen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Den lille skomaker». The Monn Keys med Egil Monn-Iversens orkester har spilt den inn. Den ble utgitt på Musica A 5106 i 1954.
Utropstegn

Bruk i matematikk

I matematikk er n!, kalt n-fakultet, en funksjon som beregner produktet av de naturlige tallene fra 1 til n. For eksempel er 3! = 1 x 2 x 3 = 6.

Annen bruk

Et tegn som er helt likt utropstegnet ǃ, brukes i det internasjonale fonetiske alfabetet og khoisan-språkene, som et skrifttegn som angir en klikkelyd.
I et engelsk stedsnavn, Westward Ho!, inngår utropstegnet fordi stedsnavnet er hentet direkte fra tittelen på en roman. I Canada finner man Saint-Louis-du-Ha! Ha!, med to utropstegn. Navnet har antageligvis opphav i en misforståelse.
Utropstegn brukes ofte som symbol for fare eller i sammenhengen der en ønsker oppmerksomhet.  Et velkjent eksempel er trafikkskiltet «Annen fare».  Beskrivelse av årsaken til fare-varslingen er vanligvis gitt på et underskilt.
Hvaler og klovdyr

Systematikk

Gruppen er delt opp i en rekke familier. Rekkefølgen under bør taes som en rent provisorisk oppstilling, det råder foreløpig ingen vitenskapelig enighet om hvor hvalene hører hjemme i systematikken (se under).
Firekanta

Firekanta er er serienavnet på en rekke vitsetegninger, eller énrutere, skrevet og tegnet av Nils Axle Kanten. Den norske serieskaperen, som også lager den daglige stripeserien Hjalmar, produserer én ny Firekanta hver uke for publisering i aviser og blader. Firekanta er formmessig i slekt med amerikanske Gary Larsons The Far Side og Frode Øverlis Rutetid, men har en distinkt tegnestil og egne poenger. Serien har ikke noen faste hovedpersoner eller gjennomgangsfigurer, og et stort spenn i motiver og tema. Ofte er serien samtidig og aktuell, av og til dykker den i historien og noen ganger blander den det historiske og samtidige for en absurd eller humoristisk effekt. Blant tilbakevendende motiver er facebook, tv-serier, småbarn og familieliv, kjente historiske hendelser, glamourmodeller og populærkulturelle ikoner som Tarzan, Supermann og James Bond.

Bakgrunn

Mellom jobber som animatør på tv-serier og filmer for animasjonsstudioer i Oslo, sendte Nils Axle Kanten inn en serie vitsetegninger til VGs tegneseriekonkurranse i 2008. Vitsetegningene, som han ga serietittelen Firekanta, gikk til topps i konkurransen, og fikk senere publisering i Pondus-bladet og VG. Etter å ha nådd et større publikum gjennom publiseringsavtaler med flere aviser, og en økende popularitet som biserie i bladene Pondus og Rutetid, opplevde Kanten et foreløpig høydepunkt i begynnelsen av mai 2012 da Firekanta utkom med sitt første nummer som eget album på Egmont Serieforlaget samtidig som han ble belønnet med Pondus-prisen for 2012 for sine tegneserier.

Publisering i Norge og utlandet

I dag publiseres Firekanta i et tjuetalls norske aviser og blader, blant annet Bergens Tidende, Stavanger Aftenblad, Adresseavisen, Fædrelandsvennen, VG Pluss, Vi Menn og Rutetid-bladet.
Børsen (Oslo)

Børshagen

Børshagen er en park som ligger rundt Børsen. Den var Oslos første offentlig anlagte park i 1819, den gang med navnet «Grønningen». Parken avgrenses av Tollbugata i nord, Strandgata i øst, Rådhusgata i sør og Fred Olsens gate i vest. Europavei 18 passerer ved det sydøstlige hjørnet av parken. Parken er ca. 4 dekar stor. Børshagen er gjerdet inn og ikke tilgjengelig for publikum.
Foran inngangen til Børsen står en fontenefigur i bronse av den romerske handelsguden Merkur, gitt av grosserer Conrad Langaard ved innvielsen av tilbygget til Børsen i 1911. På sokkelen finnes fire løvehoder.
Børshagen brukes også om den indre hagen midt i børsbygningen. Denne hagen fikk glasstak i 1988.
Faro Journalen

FaroJournalen er et norsk bransjetidsskrift for musikk-, video og multimediabransjen. Bladet utgis ukentlig i abonnement og har også en nettversjon. For å få tilgang på det meste av informasjonen på nett må man imidlertid være abonnent. Bladet utgis av Faro Publishing as og ble lansert i 1995.
Innholdsmessig fokuserer bladet på bransjeinformasjon fra de tre bransjene og prøver å holde sine lesere oppdatert om nyheter og trender. I tillegg offentliggjør tidsskriftet en rekke hitlister og playlister både for musikk, video og videospill.
Ansvarlig redaktør er Silje Larsen Borgan.
Tsaparang

Tsaparang er en ruinby i Tibet. Byen var i en periode hovedstad for det tibetanske kongedømmet Guge. Det hadde sin storhetstid i århundrene forut for 1630-årene. I dag ligger det meste forlatt eller i ruiner. De fleste av bygningene der, som enten er hogd ut av stein eller bygd av leirbrikker, ble ødelagt under kulturrevolusjonen. Men de tre primærkapellene som inneholder Tsaparangs skatter er intakte. De viktigste templene er Lhakhang Karpo, Lhakhang Marpo og Dorje Jigje Lhakhang.
Kongedømmet Guge ble grunnlagt på 800-tallet etter at king Langdarma, som hadde forfulgt buddhistene, var blitt snikmyrdet. På 1000-tallet ble buddhismen gjeninnført i dette vesttibetanske området, og en rekke små tempelbyer ble bygd. Blant de viktigste var Tsaparang og Tholing. Kongedømmets innflytelse strakk seg etterhvert i fjellandet fra Kashmir til Assam.
I 1624 kom den portugisiske jesuitt pater António de Andrade til det vestre Tibet. Han virket som misjonær særlig i Tsaparang. På få år vant han så mange konvertitter til katolisismen at stedlige buddhister ble sterkt urolige. De samarbeidet med nabokongedømmet Ladakh med å fordrive de nye kristne fra Tsaparang og områdene rundt. Men de muslimske ladhakiene gjorde mer enn å hjelpe med denne oppgaven; deres invasjon i 1632 betydde Guge-kongedømmets undergang.
I 1948 kom en tysk buddhistmunk, Lama Govinda, til Tsaparang og Tholing med sin hustru, Li Gotama, og fotograferte alt. Av den grunn er det kjent hvordan stedet og det templer så ut før rødegardistene kom i 1967. De ødela mange av statuene og raserte mye av det gjenværende.
Lomapteroides

Utseende

En middelsstor, avlang, skinnende grønn gullbasse. "Snuten" (clypeus) er dypt V-formet kløvet i spissen. Pronotum er kileformet tilbaketrukket i midten slik at det dekker scutellum. Sidene av pronotum og dekkvingene er rødbrune. Beina er rødbrune.

Levevis

Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale. De voksne billene finnes gjerne på blomster der de eter pollen.

Utbredelse

Arten finnes i Queensland.
Mediastud

MediaStud AS det tidligere navnet på paraplyorganisasjonen for studentmedier i Trondheim. 1. juli 2014 endret det navn til Studentmediene i Trondheim AS. Selskapet er et driftselskap for studentmedia i Trondheim. Selskapet eies av Studentersamfundet i Trondhjem og Studentsamskipnaden, hver med en eierandel på 50%.
Målet med Mediastud er å gi studenter i Trondheim et bredt tilbud av medier drevet av ulønnede studenter.

Selskapets historie

Mediastud ble opprettet 27. januar 1988, og omfattet da bare Under Dusken og Studentradio'n. I 1991 etablerte Mediastud Student-TV som sin tredje medievirksomhet. Avtalen mellom eierne ble reforhandlet i 1995 og finansiering av Student-TV ble tatt opp i avtalen. Samtidig ble driftsutgiftene fordelt med 60 prosent på Samskipnaden og 40 prosent på Samfundet, mot 50-50 tidligere.
I 1997 vedtok Velferdstinget i Trondheim å be Studentsamskipnaden å si opp Mediastud-avtalen. Avtalen ble allikevel videreført, og ved reforhandling av avtalen i perioden 2006-2007 stilte Velferdtinget seg bak Mediastud-avtalen så lenge redaksjonen var uavhengig og upolitisk valgt.
I 2008 ble det meste av de tre studentmedienes arbeidsarealer samlet i Lucas-bygget på Singsakerbakken 2E på grunn av en prekær mangel på arbeidsarealer i Studentersamfundet og Radio Revolt sin satsing på 24/7-radio. I forkant av flyttingen varslet Samfundets leder Marie Stølen at studentmediene ville miste sine lokaler på Studentersamfundet dersom de flyttet, men dette har enda ikke slått til. Ett av målene med flytting var økte muligheter for samarbeid, men selskapet har blitt kritisert for ikke å realisere disse mulighetene.
Etter flyttingen til Lucas-bygget har selskapet gått med underskudd på grunn av leieutgifter og investeringer. Selskapet vedtok i 2010 at det ønsker lokaler i tilknytning til Samfundets bygningsmasse, men dette blir neppe mulig før Studentersamfundets nybygg reises.
I 2010 ble filmproduksjonsselskapet Prosjektor, opprinnelig en spin-off fra Student-TV, skilt ut fra selskapet og opprettet som Prosjektor Filmproduksjon, en selvstendig frivillig organisasjon.
i 2013 ble markedsplassen iBok.no en del av Mediastud.
Adjektivfortelling

En adjektivfortelling er en selskapslek der deltakerne skal velge tilfeldige adjektiver til en skrevet fortelling som holdes skjult. En spilleder skriver inn adjektivene foran substantivene i teksten og leser opp historien når alle ordene er på plass. Fordi fortellingen er ukjent for deltakerne, blir adjektivene merkelige og morsomme i forhold til de ordene de skal beskrive. Historien er vanligvis skrevet på forhånd, men kan også skrives underveis og handle om eller nevne personene som er til stede, for at det skal blir mer aktuelt. 
Det er vanlig å bruke adjektiv som verken er kjedelig eller provoserende. Leken ligner på den amerikanske ordleken mad libs, med den viktige forskjellen at man her ikke bare utelater adjektiv, men også verb, substantiv og adverb. I mad libs utelater man ofte bare enkelte av ordene for ikke å gjøre det for vanskelig.
Adjektivfortellinger brukes ofte på skolen for å lære unge elever om adjektiv på en morsom måte.
Sosialt arbeid

Sosialt arbeid er en akademisk disiplin og en profesjon som fokuserer på individer, familier, grupper og samfunn og handler om å forbedre deres sosiale funksjon og velferd. Sosialt arbeid er tverrfaglig og bygger på fagområder som sosiologi, kriminologi, psykologi, statsvitenskap, folkehelse, byutvikling, jus og økonomi. Sosialt arbeid undervises i som akademisk fag ved universiteter og høyskoler i mange land. Sosialt arbeid er et svært bredt fagområde og studier i faget kan kvalifisere for mange ulike typer stillinger innen sosiale tjenester, barnevern, ulike former for psykologisk eller pedagogisk-psykologisk arbeid, kriminalomsorg og andre felt.

Definisjoner av faget

Sosialt arbeid fremmer sosial forandring og problemløsning i menneskelige relasjoner, og støtter det enkelte mennesket i å frigjøre seg og bli i stand til å øke sin trivsel. Ved hjelp av teorier om menneskelig adferd og sosiale systemer, griper sosialt arbeid inn på de områder hvor mennesker og miljø påvirker hverandre. Prinsippene for menneskerettigheter og sosial rettferdighet er fundamentale for sosialt arbeid.

Sosialt arbeid som fagfelt i Norge

I Norge er sosialt arbeid en akademisk disiplin ved flere universiteter og høyskoler, og det tilbys utdannelse opp til doktorgradsnivå i faget.
Utdannelse i sosialt arbeid kvalifiserer i Norge tradisjonelt først og fremst for stillinger i privat og offentlig sosial hjelpevirksomhet, bl.a. som sosionom og barnevernspedagog. Sosialarbeider er en bred fellesbetegnelse for personer som arbeider med sosialt arbeid i en eller annen form. Sosialarbeidere trenger imidlertid ikke å ha sin utdannelse innen sosialt arbeid; de kan også ha utdanningsbakgrunn i psykologi eller andre fagfelt.
Da faget Social Case-work ble innført i etterkrigstidens Norge, ble det diskusjon om hvordan dette skulle benevnes. I tidens løp ga man opp forsøkene på å lage gode norske uttrykk som ikke var direkte folkespråk, og sosialt arbeid og sosialt gruppearbeid ble navnet.

Annen bruk av begrepet

Uttrykket brukes også i andre sammenhenger, gjerne i tilknytning til idealister og humanitære organisasjoner.
Zemskij sobor

Zemskij sobor (russisk: зе́мский собо́р, omtrent «landsmøte») var navnet på de russiske stenderforsamlingene på 1500- og 1600-tallet. Forsamlingen besto av representanter fra alle stendene, unntatt de livegne. Forsamlingen møttes ikke regelmessig, men ble ved behov sammenkalt av tsaren, patriarken eller bojardumaen.
Zemskij sobor oppsto med utviklingen av den russiske enhetsstaten, svekkelsen av bojar-aristokratiet, styrkingen av lavadelens politiske makt og framveksten av byborgerskapet.
Den første zemskij sobor trådte sammen i 1549, under regjeringstida til Ivan IV «den grusomme». Denne forsamlingen besto av representanter for geistlige og godseiere. Fra 1560-årene deltok også representanter for de forretningsdrivende, kjøpmannstanden og håndverkerne. I 1598 valgte zemskij sobor Boris Godunov til tsar og i 1613 Mikhail I.
Med framveksten av eneveldet mistet zemski sobor sin funksjon og forsvant tilslutt. 
Som kuriositet kan nevnes at den japansk-kontrollerte provisoriske Amur-regjeringen i 1922 sammenkalte en zemskij sobor som valgte storfyrst Nikolaj Nikolajevitsj Romanov til «tsar».
Vest-Australias flagg

Vest-Australias flagg er laget etter mønster av en britisk blue ensign der delstaten Vest-Australia er representert ved merket i flaggets frie ende: en svart svane på en gul skive. Flagget er i størrelsesforholdet 1:2.
Vest-Australias flagg fra omkring 1870, det vi si fra da området var en britisk koloni og kjent som Swan River Settlement. I 1953 ble flagget offisielt vedtatt av delstaten og utseendet ble endret slik at svanen vender hodet mot flaggstangen. Tidligere vendte den hodet mot flaggets frie ende. Flagget ble igjen gjenstand for spesifikasjoner i lov av 24. august 2006.
Den svarte svanen, som har vært offisielt delstatssymbol siden 1973, finnes også i Vest-Australias våpenskjold. Den er da vist på sølv bakgrunn og med blå bølger under. Den svarte svanen, Cygnus atratus, finnes bare i Australia.
Eremittkolibrier

Taksonomi

Eremitter er ei basal gruppe med kolibrier, og det er sterk støtte i bevismaterialet for at eremittene er søstergruppen til topazene (Florisuginae). Linjen som førte til dannelsen av topazer og eremitter oppsto for omkring 22,4 millioner år siden (36.9–47.4 Ma), sannsynligvis i sentrale lavereliggende strøk i Sør-Amerika. En tidligere studie ga svake beviser for at topazene kunne være søster til alle andre kolibrier.

Beskrivelse

Eremittkolibrier er mindre prangende enn typiske kolibrier (Trochilinae). Fjærdrakten hos disse fuglene domineres av fargene grønn, brun, rødbrun og grå og er typisk mindre fargesterke. Innslag av kinnflekker og brystflekker i sterkere farger er vanlig. Noe innslag av iriserende (metallisk glisende) grønt eller bronse kan finnes på oversiden eller i nakkeregionen hos flere arter. Kjønnene er relativt like. Arter i slekten Phaethornis, med unntak av P. koepkeae, P. philippii og P. bourcieri, har typisk langt, nedoverkrummet nebb.

Habitat

Flertallet eremittkolibrier trives i utkanten av fuktig tropisk skog og fjellområder opp mot 2 000 moh. Noen holder også til i tett underskog eller på mer åpne hogstflater med gjenvekst.

Evolusjon

Moderne forskning bekrefter at Phaethornithinae og Trochilinae (underfamilier) er de to eneste grunnleggende undergruppene blant dagens arter i familien Trochilidae. Disse splittet trolig lag for omkring 17 millioner år siden, på en tid da de sørlige og midtre Andesfjellene trolig ikke oversteg 1 000–1 500 moh. Først sent i miocen og pliocen steg Andesfjellene til nærmere dagens høyder.
Buzău kraftverk

Buzău kraftverk er et varmekraftverk ved Buzău i Romania. Det har en installert produksjonskapasitet på 207 MW, fordelt på fem generatorer og like mange dampturbiner. Brenseltypen er kull, koks og naturgass. Kraftverket sto ferdig i 1967.
No (japansk teaterform)

No (japansk: 能 Nō) er en klassisk japansk teaterform fra 1300-tallet.

Historikk

I likhet med den nærliggende kyogen-farsen har no utvikla seg fra ei blanding av eldre aristokratiske kunstformer, som for eksempel dengaku, shirabyoshi og gagaku. Dramaet har i ettertid hatt stor innflytelse på utviklinga av andre japanske dramaformer, som kabuki og butoh.
I løpet av Meiji-epoken ble no og kyogen regna som to av de tre nasjonale dramaformene i Japan.
Kan'ami Motokiyo og sønnen Zeami Motokiyo regnes for de viktigste skikkelsene bak no-tradisjonens framvekst.
Siden 2001 har teaterformen vært oppført på UNESCOs liste over mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv som del av Nōgaku.
Kari Iveland

Karriere

Kari Iveland er født i Bihar i India og bodde som barn i Sylhet, Bangladesh, som misjonærbarn og datter av Tobias og Else Iveland,  før familien flyttet til Norge i 1970. Kari har bachelorgrad i utøvende musikk, Norges musikkhøgskole/ Universitetet i Oslo, og musikk/vokalstudier fra Dick Grove School of Music http://www.dickgrove.com/ i Los Angeles. Hun har utgitt to fagbøker, «Veiet og funnet for lett», en anorektikers dagbok i 2002 og «Sangeren- en guide til artistlivet» (2007) I 2012 skrev hun libretto til operaen «Alkymisten», et bestillingsverk fra Operaen i Kristiansund.
Kari Iveland ble kjent som artist gjennom debutalbumet og dokumentarfilmen «Vektløs» fra 2002. Filmen ble laget av dokumentarfilmskaper Sigve Endresen, Motlys.
Sangene på albumet skrev hun sammen med Hilde Heltberg som satte musikk til Karis tekster. I september 2010 kom Karis andre soloalbum «Lille livet» , i 2014 "Tre" og "Ingenting" kom i 2018, alle med eget materiale. På "Ingenting", produsert av Kari Iveland og Ulf Holand, har hun med seg Jason Rebello[], Rune Arnesen, Mats Eilertsen og Petter Wettre
Marit Lyckander

Bakgrunn

Lyckander er utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustri skole (1973 – 1977) og Statens kunstakademi (1977 – 1982) i Oslo. 
I 1983 videreutdannet hun seg i Pietrasanta (nær marmorsteinbruddet i Carrara) i Italia. Lyckander hadde sin første separatutstilling i Galleri Tanum i Oslo 1984.
Drammens Atletklubb

Bryting

Perioden 1950–1960 var klubbens stor med Sverre Johansen som tok 9 gull 5 sølv og 1 bronse i NM. Sverre fikk kongepokalen i 1958.
Jentene har hentet mye heder og ære til klubben. Nora Lauvstad tok i senior NM 3 gull (1999,2002,2003), 2 sølv og 1 bronse. På landslaget deltok hun i VM og EM med 4.-plass i 2003 som beste resultat. I 1988 ble det bronse i EM til Runi Andresen. Gunhild Fretland vant 2 NM (2006,2007). Lisa Schei Blikeng vant NM i 2007. Marit Molstad Andresen var generalsekretær i Norges Bryteforbund i ti år og før det medlem av Norges Bryteforbund styre som første kvinne. Datteren Hilde Molstad Andresen ble norges første internasjonale kvinnedommer.
I perioden 2003 til 2011 brøt tvillingene Anders og Thomas Rønningen for klubben. Anders hentet 6 gull, 1 sølv og 2 bronse i NM senior. Thomas tok 3 gull og 2 bronse i NM senior for Drammens AK. Brødrene dominerte i lang tid på landslaget og vant Nordisk mesterskap, internasjonale turneringer og deltok i EM, VM og OL kvalik.
Senior NM 2007 var klubbens store år med 4 gull og 1 bronse. Anders Rønningen vant 55kg, Thomas Rønningen vant 60kg, Lisa Schei Blikeng vant 55kg og Gunhild Fretland vant 72kg. Ali Cetin tok bronse i 120-kilosklassen. Gunhild Fretland fikk 5.-plass i EM dette året.
Odd Johansen 2 NM (1956,57) og Reidar Johansen 2 NM (1935,36)
Klubben har en rekke mestere i aldersbestemte klasser :
NM Piker
Lisa Scei Blikeng (2004,2005)
NM Gutter
Thomas Rønningen (2000,2001)
Samet Cetin (2014,2015)
Eirik Hulaas (2014,2015)
Husen Karmurzoev (2016, 2017)
Ragnar Sjøberg (1961), Jan Ruben Celius (1974), Per Kristian Lopez (1975), Henning Moe (1977), Bjørn Erik Berntsen (1980), Magomed Aldamov (2008), Anders Rønningen (2000)
NM Ungdom
Thomas Rønningen (1999,2001,2003)
Anders Rønningen (2000,2002,2003)
Eirik Hulaas (2014,2016, 2017)
Axel Onshuus (1997,1998)
Anders Trogstad (1999,2000)
Samet Cetin (2016, 2017)
NM Ungdom kvinner
Lisa Scei Blikeng (2004,2005,2006,2007)
Nora Lauvstad (2000,2001)
NM Junior
Anders Rønningen (2003,2004,2005,2006)
Thomas Rønningen (2001,2002)
Birk Bjørnstad Vikesland (2010,2011)
Bjarne K Aasgaard (1936), Sverre Johansen (1948), Leif Trogstad (1951), Svein Knutsen (1956), Kjell Børresen (1957), Jonny Benjaminsen (1968), Ragnar Sjøberg (1968),
NM Junior kvinner
Lisa Schei Blikeng (2005,2007,2010)
Database for Drammens AK

Boksing

Perioden 1920–1925 var klubbens storhetstid med Einar Nilsen Skar som frontfigur med 3 NM-gull. Andre boksere med meritter i NM er Aage Pedersen med bronse (eller var det sølv?) i NM 1923, Halvard Aulie med sølv i NM 1954 og Øistein Langbach med bronse i NM 1964 og sølv i NM 1965. Kay Tverberg vant kongepokalen i 2003.
Krokodilletårer

Krokodilletårer er et fast uttrykk for gråte falske tårer, hykle medlidenhet eller sorg. Det betyr at den som feller krokodilletårer bare later som om vedkommende er lei seg.
Uttrykket stammer fra middelalderen, da trodde man at krokodiller kunne lage gråtelyder som en baby, for å lokke til seg mennesker for å spise dem. Selv om krokodiller faktisk har tårekanaler, benyttes disse for å smøre øynene, vanligvis når de har vært ute av vannet i en lengre tidsperiode og øynene kan begynne å tørke ut.
En samling med ordspråk tilskrevet Plutark antyder at frasen «krokodilletårer» var velkjent i antikken: å sammenligne krokodillens oppførsel med folk som ønsker eller foresaker at noen dør, men som deretter offentlig sørger for dem. Fortellingen er gitt en kristen glans i Bibliotheka (gresk: Βιβλιοθήκη) av Fotios, patriark av Konstantinopel på 800-tallet. Fotios benyttet fortellingen til illustrere det kristne konseptet om anger. Fortellingen spredte seg på engelsk i fortellingene om reisene til John de Mandeville på 1300-tallet.
Anaches

Utseende

Middelsstore, avlange, sylindriske, brune trebukker, den bakre delen av dekkvingene er skittenhvit. Dette er trolig kamuflasje som får artene til å ligne på fugleskitt. Antennene er nokså tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum har buede sider uten tenner. Dekkvingene er jevnbrede, med et bredt, skrått, skittenhvitt tverbånd som strekker seg nesten bak til spissen.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, tre av artene på Taiwan og den fjerde i Kina.