Dizzy Miss Lizzy

The Beatles' versjon

Våren 1965 var The Beatles travelt opptatt med innspillingen av filmen Help! samtidig som de også var i Abbey Road Studios for å spille inn sanger som skulle bli med i filmen og på deres fremtidige album Help!. Samtidig hadde de press på seg for å fylle opp sangkvoten på elleve sanger på et nær fremtidig amerikansk album ved navn Beatles VI. De manglet to spor og hadde ikke ferdigskrevet nye sanger per 10. mai 1965 da de var booket for innspilling.
John Lennon var stor beundrer av Larry Williams og det ble bestemt at gruppen skulle spille inn to sanger skrevet av Williams, Året før hadde The Beatles spilt inn Williams sang «Slow Down» (som forøvrig Williams hadde som b-side på singlen Dizzy Miss Lizzy). Men nå var det «Dizzie Miss Lizzy» og «Bad Boy» som skulle festes til teip. Begge sangene hadde de fremført på spillejobber i 1960/1961/1962. Det spesielle var at Williams fylte 30 år den 10. mai 1965. Et drøyt halvt år i forveien hadde The Beatles spilt inn Chuck Berrys «Rock and Roll Music» på Berrys fødselsdag.
The Beatles startet opp i studio kl 20 og første låt ut var «Dizzy Miss Lizzy» i to tagninger. Lennon følte da at tagning to var god nok for utgivelse, og så startet de opp innspillingen av «Bad Boy». Produsent George Martin var ikke enig med Lennon om at tagning 2 av «Dizzy Miss Lizzy» var bra nok, og mente den kunne gjøres bedre. En sliten Lennon ble sur, og spurte sarkastisk om ikke Martin kunne synge den i stedet. Martin fikk viljen sin og ytterligere fem tagninger måtte til for at alle var fornøyd. Grunnkompet ble fordelt på to spor, og bestod av trommer og bassgitar på et spor, mens rytmegitar, sologitar, elektrisk piano og kubjelle havnet på neste. Dette kan tyde på at George Martin spilte pianoet, mens Beatles assistenten Mal Evans slo på kubjella. De resterende to tilgjenglige spor på firesporsteipen ble viet et vokalpålegg fra Lennon og et med enda en sologitar fra George Harrison.
Dagen etter ble opptaket sendt avgårde med fly til Los Angeles. «Dizzie Miss Lizzy» ble først utgitt 14. juni 1965 på det amerikanske albumet Beatles VI. 6. august 1965 ble den utgitt på gruppens femte britiske album Help!. Det samme skjedde med sangene «You Like Me Too Much» og «Tell Me What You See». «Bad Boy» ble også inkludert på Beatles VI, mens den i Storbritannia ble utgitt først i desember 1966 på A Collection of Beatles Oldies.

Andre versjoner av «Dizzy Miss Lizzy» med The Beatles

26. mai 1965 var gruppen i BBC Piccadilly Studios for å spille inn BBC programmet The Beatles Invite You to Take a Ticket to Ride som ble kringkastet 7. juni 1965. «Dizzy Miss Lizzy» var med og og opptaket ble utgitt i 1994 på The Beatles Live at the BBC. Gruppen holder seg til arrangementet fra studioversjonen men uten piano og kubjelle. Lennons rytmegitar kopierer saksofon-arrangementet fra Williams original. Dessuten er tempoet sakket ned en smule.
«Dizzy Miss Lizzy» ble inkludert på The Beatles' sett-liste da de la ut på USA-turnè siste halvdel av august 1965. Konsertfilmen The Beatles at Shea Stadium som ble filmet da spilte i New York City 15. august 1965 har «Dizzy Miss Lizzy» inkludert. Forskjell fra studioversjonen, er at Harrison legger seg på samme riff som Lennon i versene, mens i intro og instrumentalpartiene spiller han det karakteristiske gitarriffet fra originalen. 5. januar 1966 var gruppen i CTS Studios i London hvor Paul spilte inn en ny bass på Shea Stadium versjonen.
I mai 1977 ble The Beatles at the Hollywood Bowl utgitt, og opptaket av «Dizzy Miss Lizzy» stammer fra nettopp Hollywood Bowl. Gruppen holdt konsert der både 29. og 30. august 1965. Paul McCartneys mikrofon virket dårlig den 29., men siden han ikke synger «Dizzy Miss Lizzy», kunne man benytte den versjonen også til utgivelse. Ulovlige utgivelser (såkalte bootlegs) av den komplette konsertfremførelsen fra 30. august har lenge sirkulert blant samlere og når man lytter til den, viser det seg at «Dizzy Miss Lizzy» på The Beatles at the Hollywood er en sammenklippet versjon av opptakene fra både 29. og 30. august. Harrison hadde tydeligvis følt for å utvikle gitarspillet sitt på denne sangen mens USA-turnèen pågikk. I andre vers spiller han riffet fra Roy Orbisons «Oh, Pretty Woman». Og i første instrumentalparti, spiller han hovedriffet med toklang (à la Chuck Berry).