google/wiki40b huggingface dataset:
Qwaqwaini

Utseende

En liten (ca. 2,5 millimeter), rødbrun gallveps. Hodet er kort og bredt, nesten så bredt som thorax. Thorax er hvelvet, med tydelig mikroskulptur, lengdefurer på ryggen og fine, korte hår. Bakkroppen er flattrykt fra sidene, glatt og blank. Vingene har et forholdsvis velutviklet årenett til gallveps å være. Antennene er lyst brunrøde og sylindriske, ikke spesielt lange.

Levevis

Arten danner galler på treet Scolopia mundi (vierfamilien) .

Utbredelse

Gruppen er bare kjent fra Sør-Afrika.
25-manna

25-manna er en internasjonal svensk orienteringsstafett, som blir arrangert hver år utenfor Stockholm i Sverige. Den første 25-mannastafetten ble arrangert i Ågesta i Huddinge i Sverige i 1974. Hvert år siden har stafetten blitt arrangert tidlig på høsten.  
25-manna har fått sitt navn ut ifra hvordan stafetten er satt sammen. Lagene som deltar i stafetten er satt sammen av 25 personer som løper tilsammen 10 etapper med 25 løyper. De to første etappene i stafetten forgår i konvensjonell stafettstil, som betyr at det er én løper per etappe. Videre i etappe 3-7 går det derimot 4 løpere ut per etappe, mens løpet igjen vender tilbake til slik det startet med bare én løper per etappe på de siste 23-25 etappene.
Klart svar

Seertall

Premieren ble sett av 260 000, noe som var gode tall for TVNorge. Den andre sendingen ble sett av 350 000.
Klart svar var (målt blant de 1,5 millioner innbyggere som tok inn både NRK, TV 2, TV3 og TVNorge) det mest sette debattprogrammet på norsk TV i 1994.
Sølsnes

Sølsnes er et fergested på sambandet Sølsnes–Åfarnes som inngår i fylkesvei 64 ytterst i Langfjorden i Molde kommune. Fergen krysser Langfjorden til Åfarnes i Rauma kommune. Verdens første gassdrevne ferge, MF «Glutra», gikk opprinnelig i dette sambandet.
Foruten fergekaia ligger blant annet Veøy kirke her. Navnet Sølsnes kommer av skjæret Søljo (sølvspenne) rett utenfor. Sølsnes gård er den rikeste på oltidsminner innenfor gamle Veøy herred og er en av de eldste i distriktet. Det har vært påvist 10 gravrøyser på gården, en av dem fra yngre jernalder. Gården Sølsnes var Jonas Lieds eie, og Lied etterlot seg der en samling russiske kunstverk av stor kulturhistorisk interesse, oljemalerier, grafikk, skulptur, samt akvarellportretter og miniatyrer av aristokratiske personer, malt på elfenben. Kunstverkene var fra tsartiden og kjøpt av Lied omkring revolusjonen.
Susanne (film)

Handling

Tenåringsjenta Susanne er det eneste barnet til familien Dahlman. Hennes foreldre, som bor i en stor villa, har lite tid til overs for henne, da de har en omfattende sosial omgang. Susanne begynner å omgås en raggargjeng. Ungdommene holder fester i et hus, danser, drikker og kjører rundt i sine biler. Politiet kommer til deres tilholdssted, men de overbemanner konstabelen som skal kontrollere dem. Når de merker at forsterkninger har blitt tilkalt, flykter de. Susanne er forelsket i Ole. De flykter fra stedet sammen, men kolliderer med en møtende bil. Dennes sjåfør mister livet. Susanne får store hodeskader og ligger lenge bevisstløs. Olle får sprukket milt. Begge blir operert.
Etter sykehusoppholdet har Susanne blitt følelseskald og likegyldig for nesten alt. Hun vender tilbake til Olle. Susanne blir gravid, gifter seg med ham og føder barnet. De psykiske lidelsene har hun fremdeles og hun er ulykkelig. Susannes barn er nær ved å omkomme når barnevogna ruller ut i gaten. Dette sjokket påvirker henne og gjør at hun kan møte virkeligheten på en ny måte.
Soknavassdraget

Sognavassdraget, Soknavassdraget eller Soknedalsvassdraget (Drammensvassdraget) er et mindre vassdrag i Ringerike kommune i Buskerud, som renner ut i Nordfjorden (den nordlige delen av Tyrifjorden) mellom Ask og Karlsrudtangen naturreservat. Vassdragets nedbørfelt er på cirka 644,1 km² (kilde NVE). De høyeste delene når 1220 moh., mens utløpet i Tyrifjorden ligger cirka 63 moh.
Deler av vassdraget ligger i Flå, Krødsherad, Sør-Aurdal (i Oppland) og Modum kommuner. Det omfatter Bergsjøvassdraget, Rudsvassdraget, Kollsjøvassdraget og Strømsoddbygdvassdraget og hovedelva Sogna med sideelver fra Sokna og ned gjennom Soknedalen til utløpet i Tyrifjorden.
Sognavassdraget med Sogna ned til Tyrifjorden ble vernet mot kraftutbygging i 1993 gjennom Verneplan IV for vassdrag, på grunn av frilufts-, natur- og miljøverninteresser. Det ligger imidlertid to små, private kraftverk der. Heierenfossen kraftverk er et såkalt minikraftverk som ligger ved Heierenfossen i nedre del av Sogna og har en installert ytelse på 600 kW. Rud Gårdskraftverk er et såkalt minikraftverk som ligger ved som ligger ved Rudsfossen i Rudselva og har en installert ytelse på 90 kW.
Gjertruds Sigøynerorkester (album)

Gjertruds Sigøynerorkester er et musikkalbum utgitt av Gjertruds sigøynerorkester den 3. mars 1996.
Gabunsaphanidus

Utseende

En middelsstor, nokså kraftig, brunsvart trebukk. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er ganske tynne og middels lange.

Utbredelse

Arten er utbredt i Gabon.
Kermit Roosevelt

Kermit Roosevelt (født 10. oktober 1889 død 4. juni 1943) var sønn av den amerikanske presidenten Theodore Roosevelt.
Han var en forfatter og en utforsker, som utforsket eksotiske strøk med sin far. Han kjempet en lang kamp mot depresjon og alkoholisme, og endte til slutt opp med å begå selvmord.
Nordnesgaten 23 (Håndverkerhuset)

Nordnesgaten 23 eller Håndverkerhuset er en bygning fra Nordnes i Bergen som er flyttet til Gamle Bergen Museum i Sandviken.

Bygningen

Huset ble bygd på Nordnes en gang mellom bybrannen i 1756 og 1778, da huset er nevnt i en branntakst. Bygningen lå i forlengelsen av Strandgaten, som fram til 1945 het Nordnesgaten. Huset har halvannen etasje med utsvaiet saltak i nord og valmtak i sør. På østsiden har huset en asymmetrisk plassert pulttaksark. Hovedfasaden mot nord er symmetrisk utformet og har et tydelig empirepreg.

Fredning, demontering og gjenreising

Nordnesgaten 23 ble fredet av Riksantikvaren i 1927, sammen med de nærliggende bygningene Nordnesgaten 25, Allersgården og Sliberget 1-3. Huset ble skadet i eksplosjonen i 1944. Bygningen ble demontert i 1963 og gjenreist på Gamle Bergen Museum i årene 1964-1965.

Håndverkerhuset

Nordnesgaten 23 ble opprinnelig brukt som bolig, men på museet har ulike håndverkerverksteder blitt bygd inn i huset. Huset inneholder nå boktrykkeri, bokbinderverksted, Bergens Tidende-kontor, blikkenslagerverksted og fotoatelier med venterom.
Prøvehopper

En prøvehopper er en skihopper som hopper i forkant av eller under konkurranser for å teste farten eller forholdene, eller holde sporet i stand. Under konkurranser i snøvær brukes prøvehoppere ved behov mellom konkurransedeltakerne, for å hjelpe til med å holde sporet fritt for snø når det oppstår pauser i konkurransen på grunn av værforholdene, fall eller justering av farten og omstart underveis i konkurransen.
Prøvehoppere deltar ikke i konkurransen og får ikke stilkarakterer, men kan imidlertid sette personlige lengderekorder når de hopper med samme fart som deltakerne i konkurransen. Ofte er prøvehoppere lokale hoppere som ikke er kvalifisert til konkurransen, men også andre hoppere kan være prøvehoppere, og kombinertløpere er ikke sjelden prøvehoppere ved konkurranser i spesielt hopp.
Prøvehoppere tilsvarer delvis prøvekjørere i alpint, som ved behov tester slalåm- eller utforløypene før og under konkurranser.
I internasjonale konkurranser krever FIS at arrangøren skal ha tilgjengelig minst 12 kvalifiserte prøvehoppere for hver konkurransedag. Disse prøvehopperne må være minst 18 år gamle, og i stand til å hoppe fra den avsatsen som juryen bestemmer.
Sergej Krikaljov

Fremtidige ferder

Det har vært rykter om at Krikaljov skal delta i romferdene Sojuz TMA-14 og ISS Ekspedisjon 19, men dette er ikke endelig bekreftet.
Bettino Ricasoli

Bakgrunn

Ricasoli kom fra gammel toskansk adel og bar tittelen baron. I en alder av 18 år brøt han sine universitetsstudier, etter at den siste av hans foreldre var gått bor. Foreldrearven krevde meget, og storhertugen erklærte ham myndig ved et særlig dekret. Dette ga ham ansvaret for å ta seg av både godset og hans yngre brødre. 
På familiens gods Castello di Brolio ved Gaiole in Chianti drev han blant annet med oppdrett av silkeormer, åkerbruk og ikke minst med vin. Det var Ricasoli som utviklet blandingen av druesorter, i den vin som er kjent under merkenavnet Chianti. Vinen måtte inneholde minimum 80 % sangiovesedrue. De resterende druesortene kunne vinbøndene velge som de selv ønsket, med lokale tilpasninger.

Politikk i Toscana

Ricasoli grunnla tidsskriftet La Patria. Der tok han i 1847 til orde for samling av Italia under en konstitusjonell konge. I sin hjemby, Firenze, ble han utnevnt til gonfaloniere, et kommunalt lederverv. I revolusjonsårene 1848/49 sluttet han seg ikke til republikanere, men medvirket likevel i den moderate regjering. Denne klarte å få hjem den fordrevne habsburgeren Leopold II. Men Ricasoli ble skuffet, da det viste seg Leopolds reformvilje var redusert. Da østerrikerne okkuperte landet i den første italienske frigjøringskrig, trakk Ricasoli seg tilbake til landbruket. 
Ricasoli var i 1859 en sterk tilhenger av Camillo Cavour. Han ble utnevnt som diktator i Toscana i 1859, og var der generalguvernør til sammenslåingen med Sardinia i 1860.

Statsminister i Italia

Bettino Ricasoli ble i 1861 utnevnt som Kongeriket Italias statsminister; som Cavours direkte etterfølger. Som statsminister inkorporerte han Garibaldis frivillige styrker i den regulære hæren, trakk tilbake eksildekretet mot Giuseppe Mazzini, og forsøkte å oppnå en forsoning med Pavestolen. Dette siste strandet på pavens non possumus. I tillegg til å være regjeringssjef var han også utenriks- og innenriksminister, samt krigsminister i egen regjering. Samarbeidsproblemer med Giuseppe Garibaldi gjorde at han i 1862, måtte tre tilbake til fordel for Urbano Rattazzi. 
I den etterfølgende perioden fulgte han politikken fra sin plass i parlamentet. I 1866 ble han på nytt ble utnevnt som statsminister, og i tillegg utenriks- og innenriksminister. Etter sin avgang som statsminister i 1867, trakk han seg helt tilbake fra politikken.
Innenrikspolitisk sto Ricasoli for desentralisering av makten og var tilhenger av Cavours ide om en «fri kirke i en fri stat». I utenrikspolitikken var Ricasoli orientert mot Preussen. 
Ricasoli er betegnet som en alvorsmann, hardt arbeidende og karakterfast, og helt uten behov for å skulle oppnå folkets gunst. Han ble heller aldri populær.
Harpalus rufipes

Utseende

Harpalus rufipes er 10-16,7 mm lang og den største nordiske arten i slekten Harpalus. Kroppen er mørk, blå-svart. Beina og antennene er rødlige. Antennens fjerde og tredje ledd med fine korte hår og noen lange hårbørster i spissen. Dekkvingene har fin gullglinsende kort hårbekledning. (Krever forstørrelse for å se). Brystskjoldet er bredt og mangler børsten, et stivt hår oppstående hår, ved bakhjørnet. Bakfotens første ledd (tars) er kortere enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis

Harpalus rufipes er ganske vanlig, også i kulturlandskapet, finnes ofte der det er leirholdig grunn. Den er vanligvis nattaktiv og lever som planter, noen ganger kan den være plagsom for jordbærdyrkere.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
J.H.E. Bernstorff

Karriere

Bernstrorffs virke som innflytelsesrik politiker og diplomat, strakte seg over mer enn 20 år og han tjente under tre forskjellige konger. (Christian VI, Frederik V og Christian VII). Bernstorff startet sin karriere som gesandt i Frankrike og gjorde store deler av forarbeidet i forbindelse med den franske forbundsavtalen inngått mellom Danmark-Norge og Frankrike på 1740-tallet. Vel tilbake i Danmark igjen, gikk han inn i statsrådet. Hans innflytelse steg og etter hvert var det slik at alle viktige saker, både innenriks og utenrikssaker, gikk gjennom hans hånd. Dette var i en periode hvor kongen hadde liten interesse for regjeringsspørsmålene og det utviklet seg til et kabinettstyre. 
I sitt virke hadde  Bernstorff to hovedmål med politikken; løsningen av det Holstein-Gottorpske spørsmål og å holde Danmark-Norge utenfor alle krigene som raste i Europa på 1700-tallet. Som et ledd i dette arbeidet han for en nøytralitetsavtale med Sverige og avtalen om væpnet nøytralitetsforbund ble inngått i 1756. Problemene i forhold til Holstein-Gottorp ble imidlertid ikke løst før i 1773, etter Bernstorffs død.

Avskjed og siste år

Christian VII overtok tronen i 1766. Kongen var sinnssyk og ute av stand til å regjere. Bernstorff var i kraft av sin stilling som president for det tyske Kancelli utenriksminister i denne perioden. Dette innebar at han hadde utvidede fullmakter omtrent slik en kombinert statsminister og utenriksminister ville hatt i dag. 
Og det var Bernstorff som formulerte mesteparten av den danske politikken i denne perioden. Dette ble det en ende på da Johann Friedrich Struensee ville oppnå stillingen som kongens fortrolige. Struensee måtte kvitte seg med Bernstorff og lyktes med å finne en anledning til det.  Bernstorff hadde sendt to orlogsskip på straffeaksjon mot algirske pirater, som hadde oppbrakt utallige danske og andre europeiske handelsskip i Middelhavet. Toktet endte som en katastrofe. 15. september 1770 ble han avskjediget og forlot Danmark. Den siste tiden av sitt liv levde han i Hamburg.

Utmerkelser

Bernstorff var innehaver av Dannebrogordenen, Elefantordenen og Troskapsordenen.

Bernstorffstøtten

I 1783 ble det avduket et minnesmerke over Bernstorff i Gentofte; Bernstorffstøtten utført av Johannes Wiedewelt.
Rockstor

Rockstor er en Linuxdistribusjon fra USA som er basert på Fedora. Distribusjonen er konstruert for Network Attached Storage (NAS) og private nettskyløsninger. Den bruker filsystemet btrfs og programmet Docker for henting av applikasjoner i programvare-kontainere.
Distribusjonen støttet datamaskinarkitekturen 64-biter x86-64.
Versjon 3.8-9 ble lansert 29. oktober 2015. Versjon 3.8-14 ble lansert 20. juni 2016.
TurboSPARC

Bruk

TurboSPARC var en oppgraderingsprosessor for de mindre kostbare arbeidsstasjonene fra Sun Microsystems. I mars 1994 lanserte selskapet SPARCstation 5. Disse arbeidsstasjonene hadde kundestøtte frem til desember 1998. De hadde opptil 256 MB hovedminne, og benyttet mikroprosessoren microSPARC II i 70, 85 eller 110 MHz.
TurboSPARC ble lansert 30. september 1996. Prisen var 499 amerikanske dollar for 170 MHz-versjonen i kvantiteter på 1000.
En oppgradering fra microSPARC II 110 MHz til TurboSPARC 160 MHz doblet ytelsen ved heltallsberegninger og ga 1,5 ganger raskere utførelse av flyttallsberegninger.
Etterhvert ble 170 MHz-utgaven av TurboSPARC en standard opsjon på SPARCstation 5 og ikke en oppgradering.
Andre selskaper benyttet 170 MHz og 180 MHz versjoner i arbeidsstasjoner, bærbare datamaskiner og innebygde systemer. TurboSPARC ble tatt i bruk av Force Computers, RDI Computer, Opus Systems, Tadpole Technologies, Tatung Science and Technology og Themis Computers.

Karakteristika

TurboSPARC bestod av 3.0 millioner transistorer, produsert av Fujitsu i en 0,35 mikrometers, 4-lags CMOS-prosess kalt CS-60ALE. Størrelsen var 11.5 x 11.5 mm, eller 132.25 mm². Den hadde 416 pinner. Prosessoren benyttet en 3.3 Volts strømforsyning, og hadde et effekt-forbruk på 9 Watt.
Prosessoren hadde en enkel skalær oppbygning, med én heltallsenhet og én desimaltallsenhet. 16 KB nivå-1 cache for data og 16 KB nivå-1 cache for instruksjoner var integrert i brikken. Den hadde også en integrert kontroller for ekstern nivå-2 cache på 256 KB, 512 KB eller 1 MB, som kjørte i halvparten eller en tredjedel av hastigheten til prosessoren. På en 170 MHz TurboSPARC kjørte nivå-2 cachen således i 85 eller 56.67 MHz.
Prosessoren hadde en integrert minnekontroller, som støttet mellom 8 og 256 MB FPM DRAM. Nivå-2 cache og DRAM delte en 72-bit systembuss, der 64 bit ble brukt til å overføre data.
En integrert AFX kontroller for skjermkort gjorde det mulig for disse kortene å kommunisere direkte med minnet ved å bruke samme systembuss som nivå-2 cache og minnet. Skjermkortenes kontrollsignaler ble imidlertid overført på en separat buss. TurboSPARC hadde også en integrert SBus-kontroller som støttet SBus-hastigheter på mellom16.67 og 25 Mhz.
TurboSPARC hadde ikke støtte for multiprosessering.
Ofjorden

Ofjorden, også kalt Åfjorden, (nordsamisk: Uffirvuodna) er en fjord på nordsiden av Sørøya i Hasvik kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg ni kilometer sørøstover til Ofjordbukta i enden av fjorden.
Fjorden har innløp mellom Ofjordnæringen i sørvest og Steinnæringen i nordøst. Øst for Stennæringen ligger Bølefjorden, mens Sandfjorden ligger vest for Ofjordnæringen. Fjorden er 74 meter på det dypeste, nesten helt innerst i fjorden.
Det er ingen bosetninger ved fjorden.
Machine Gun Kelly

Karrière

I forbudstiden på 1920- og 1930-tallet arbeidet Kelly som spritsmugler for seg selv, så vel som for en kollega. Etter kort tid, og flere raid av det lokale Memphis-politiet bestemte han seg for å forlate byen og flytte vestover med sin kjæreste. For å beskytte sin familie og unnslippe politiet forandret han navnet sitt til George R. Kelly. Han fortsatte å begå mindre forbrytelser og spritsmugling. Han ble arrestert i Tulsa, Oklahoma for å ha smuglet brennevin inn i et indianerreservat i1928, og ble dømt til tre år i Leavenworth Fengsel, Kansas i begynnelsen av februar 1928. Han var angivelig en ideell fange og slapp ut før tiden. Kort tid etterpå giftet Kelly seg med Kathryn Thorne, og  kjøpte Kellys første maskingevær og gikk langt for å få et navn i den kriminelle verden.
Likevel, Kelly's siste kriminelle aktivitet viste seg å 
bli katastrofal da han kidnappet en velstående Oklahoma City borger, Charles F. Urschel og hans venn Walter R. Jarrett. Urschel, etter å ha fått bind for øynene, la merke til blant annet bakgrunneslyder og telte skritt og etterlot  fingeravtrykk på overflater. Dette viste seg å være til uvurderlig nytte for FBI i deres etterforskning, og agentene konkluderte med at Urschel hadde blitt ført til Paradis, Texas, basert på lyder som Urschel husket å ha hørt mens han ble holdt som gissel.
En undersøkelse gjennomført i Memphis avdekket at Kellys bodde i bolig som tilhørte J. C. Tichenor. Spesielle agenter fra Birmingham, Alabama ble umiddelbart sendt til Memphis, der, i de tidlige morgentimene den 26. september 1933 ble raidet gjennomført. George og Kathryn Kelly ble tatt i forvaring av FBI-agenter og Memphis-politiet. Fanget uten våpen skulle George Kelly angivelig ha ropt «ikke skyt, G-Menn! Ikke skyt, G-Menn!» da han overga seg til FBI-agentene. Uttrykket «G-menn» som til da hadde omfattet alle føderale etterforskere ble synonymt med FBI-agenter. Paret ble umiddelbart flyttet til Oklahoma City.
Arrestasjonen av Kellys ble overskygget av rømming av ti innsatte, inkludert alle medlemmer av den fremtidige Dillinger gjengen fra fengsel i Michigan City, Indiana samme kveld.
Den 12. oktober 1933 ble George og Kathryn Kelly kjent skyldig og dømt til livsvarig fengsel. Rettssaken ble holdt på postkontoret i den Føderale kontorbygning i Oklahoma City.
Hans von Seeckt

Bakgrunn

Hans von Seeckt var tredje barn av den senere prøyssiske General der Infanterie Richard von Seeckt (1833-1909) og hans hustru Auguste.

Karriere

Etter abitur i 1885 ble Seeckt offiser i 1887 i infanteriet og i 1897 ble han offiser ved den tyske generalstaben. I 1913 ble han oberstløytnant og stabssjef ved 3. armékorps, en stilling han hadde i de første måneder under første verdenskrig.

Første verdenskrig

Seeckt var aktivt med under første verdenskrig og hadde en stor del av ansvaret for sin enhets framganger både på Vestfronten, på Østfronten og i Serbia.
I 1915 ble han oberst og stabssjef ved 11. armé under August von Mackensen, og samme år ble han generalmajor og stabssjef ved armégruppe Mackensen, samt i 1916 stabssjef ved armégruppe Erkehertug Karl og fra november samme år  ved Erkehertug Josef. Fra desember 1917 til november 1918 var Seeckt generalstabssjef i den osmanske arméen under Enver Pasja. Han var de facto osmanenes generalstabssjef frem til våpenhvilen i Moudros.

Mellomkrigstiden

Etter første verdenskrig ble han i januar 1919 først generalstabssjef ved «Oberkommando Nord», men allerede samme år overtok han som sjef for Tysklands generalstab, organisert som Riksvernsministeriets Truppenamt («Troppekontor»). I juni 1920 ble han utnevnt til generalløytnant og den høyeste militære befalingsmann.
Samme år ble han general i infanteriet og i januar 1926 generaloberst.
I årene 1930-1932 representerte Seeckt det høyreorienterte partiet DVP i den tyske riksdagen. Han forsøkte uten hell å la seg nominere for det katolske Zentrum. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 kom Seeckt på kollisjonskurs med Adolf Hitler da han gikk inn for at Reichswehr skulle stå utenfor politikken. Hitler ønsket at de militære styrker skulle sverge en egen og personlig troskapsed til ham.
I årene 1933-1935 var han flere ganger i Kina som Chiang Kai-sheks militære rådgiver i kampen mot kommunistene. Hans virksomhet var med på å legge grunnlaget for det kinesisk-tyske samarbeidet som bestod i flere år fremover, til man til slutt - og etter von Seeckts død - valgte Japans side i det østlige krigsteater.
Arkivsenter Østafjells

Arkivsenter Østafjells er et samarbeid mellom Statsarkivet i Kongsberg og IKA Kongsberg. Arkivet gir tilgang til offentlig arkiv fra Buskerud, Telemark og Vestfold - i tillegg til noen privatarkiv. Arkivsenteret er under etablering og er estimert å være ferdigstilt 1. mars 2014.
Huaiji

Huaiji (kinesisk: 怀集县; pinyin:  Huáijí Xiàn) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Zhaoqing. Arealet er på 3 573 km². 
Befolkningen var på 902 730 innbyggere i 1999.
Det internasjonale pengefondet

Medlemsland

De 188 medlemmene av IMF inkluderer 187 medlemmer av FN og Republikken Kosovo. Alle medlemmer av IMF er også medlemmer av Den internasjonale bank for gjenoppbygging og utvikling (IBRD) og vice versa. 
Tidligere medlemmer er Cuba (som trakk seg i 1964) og Republikken Kina, som ble kastet ut fra FN i 1980 etter å ha mistet støtten fra daværende amerikanske president Jimmy Carter og ble erstattet av Folkerepublikken Kina. "Taiwanprovinsen i Kina" er fremdeles oppført i de offisielle IMF indeksene. 
I tillegg til Cuba er de andre FN-statene som ikke tilhører IMF Nord-Korea, Andorra, Monaco, Liechtenstein og Nauru. Også ikke-medlemmer er med, Cookøyene, Niue, Vatikanstaten, Palestina og noen stater med begrenset anerkjennelse. 
Den tidligere staten Tsjekkoslovakia ble utvist i 1954 for "ikke å gi nødvendige opplysninger" og ble gjenopptatt i 1990, etter fløyelsrevolusjonen. Polen trakk seg ut i 1950 - angivelig presset av Sovjetunionen - men returnerte i 1986.

Kvalifikasjoner

Ethvert land kan søke om å være en del av IMF. Etter opprettelsen av IMF, i den tidlige etterkrigstiden, ble reglene for IMF-medlemskap etterlatt relativt løse. Medlemmene trengte å foreta periodiske medlemskapsbetalinger, de måtte avstå fra valutarestriksjoner med mindre det var gitt tillatelse fra IMF, de skulle overholde reglene for god oppførsel i oppført i IMFs vedtekter, og sørge for å oppgi nasjonal økonomisk informasjon. Imidlertid ble strengere regler pålagt regjeringer som søkte midler hos IMF. 
De landene som sluttet seg til IMF mellom 1945 og 1971 ble enige om å holde sine valutakurser på at stabilt nivå som bare kunne justeres for å rette en "grunnleggende ubalanse" i utenriksregnskapet, og bare med IMFs godkjennelse.. 
Noen medlemmer har en svært vanskelig forhold med IMF og selv når de fortsatt er medlemmer nekter de å la seg overvåke. Argentina, for eksempel, nekter å delta i en artikkel IV konsultasjon med IMF.

Fordeler

Medlemslandene i IMF har tilgang til informasjon om den økonomiske politikken i alle medlemsland, mulighet til å påvirke andre medlemmers økonomiske politikk, teknisk assistanse i bank, skattevesen og valutasaker, økonomisk støtte i tider med betalingsproblemer og økte muligheter for handel og investeringer.