google/wiki40b huggingface dataset:
Sven Fischer

Før skiskytterkarrieren tok av

Ved årsskiftet 1982/-83 gikk Fischer over fra friidrett til vintersport. Ved BSG Stahl i Seligenthal lærte han å gå langrenn av Stefan Luck (en onkel av Frank Luck). Her hadde han så stor suksess at han på våren samme år ble anbefalt til KJS  (Kinder- und Jugend sport Schule / barne- og ungdomsskole) i Oberhof. Den 1. september 1983 ble han tatt opp ved KJS i 7. klasse, i skiskytingsgruppa. På grunn av sin spesielle timeplan, gjorde denne internatskolen det mulig med intensiv sport trening ved siden av den tradisjonelle skolen. Etter eksamen i 1989 dro han til NVA (Nationale Volksarmee), hvor han i tillegg i en kort tid studerte til sportslærer. 
Etter den tyske gjenforeningen og sammenslåingen av NVA og Bundeswehr, var det ikke lenger mulig å fortsette studiene. Av helsemessige årsaker ble det så en vanskelig tid. Riktignok hadde han sitt beste resultat i 1989 da han ble DDR-juniormester. Men samme år fikk han store kneproblemer og i august 1989 ble det etter en artroskopi, diagnostisert en alvorlig bruskskade i begge knær som hadde oppstått på grunn av for store belastninger på knærne i vekstfasen. Etter en operasjon i september 1989 så det ut som om hans karriere som idrettsutøver var slutt.  
Etter et hvileår, hvor svømming var den eneste sport han kunne utføre, ble han etterhvert bedre og kunne gjenoppta treningen. Men også på dette tidspunktet var ting vanskelig. Den tyske gjenforeningen førte nødvendigvis også til en sammenslåing av begge de tyske lagene. Takket være den tyske landslagtreneren Frank Ullrich fikk han en sjanse. Ullrich klarte å få ham med på landslaget som reserve, og allerede i desember 1991 vant han sin første Europa-cup seier i sprint i Hochfilzen. En uke senere gjorde han sin debut i verdenscupen, i stafett. Etter gode resultater i det tyske mesterskapet i 1992, kvalifiserte han seg til verdenscupen i Pokljuka i desember samme året. 
Hans sportslige karriere tok for alvor fart i 1993. I sitt første verdensmesterskap vant han gull på lagkonkurransen i Borovets. En måned senere vant han sitt første verdenscuprenn i sprint i Kontiolahti. Den første OL-medaljen kom på Lillehammer i 1994.
Balkhasjsjøen

Historie

Helt sien 103 f.kr. og opp til 700-tallet var Balkhasj-regionen kjent for kineserne som Pu-Ku/Bu-Ku. Fra 700-tallet var landet sør for innsjøen, mellom den og Tien Shan-fjellene, kjent som «Sju elver» (Jetisu på tyrkiske språk, Semiretsje på russisk). Det var et land hvor nomadiske tyrkere og mongoler fra steppene blandet sin kultur med de bofaste folkeslagene i Sentral-Asia. Under Kinas Qing-dynasti (1644 – 1911), utgjorde innsjøen imperiets nordvestre grense. I 1864 ble innsjøen og området rundt avstått til Keiserdømmet Russland. Gjennom oppløsningen av Sovjetunionen i 1991 ble innsjøen en del av Kasakhstan.

Geografi

Innsjøen har for tiden et areal på 16 996 km², men i likhet med Aralsjøen krymper den på grunn av at vann blir ledet bort fra sjøen og elvene som renner inn i den. Innsjøen har en midlere dybde på 5,8 meter, og en maksimal dybde på 25,6 meter. Den vestlige halvdelen av sjøen er ferskvann, mens den østlige er saltholdig.  Middeldybden i den østlige halvdelen er 1,7 ganger hva den er i den vestlige delen. Sjøen er islagt fra november til mars.
Balkhasj-bekkenet drenerer til Balkhasjsjøen via sju elver, hvorav den viktigste er Ili, som bidrar med mesteparten av overflatevannføringen til sjøen. Andre elver, som Karatal bidrar med både overflate- og underjordisk vannføring. Ili får sitt vann fra nedbør (hovedsakelig snøsmelting) fra fjellene i Kinas Xinjiang-provins. Balkhasj-bekkenet er i seg selv endorheisk, det er intet utløp, og Balkhasj lider under de samme problemene som andre endorheiske innsjøer.

Økonomisk utvikling

Vannet i Ili og Balkhasjsjøen er av avgjørende økonomisk betydning for Kasakhstan. Ili er oppdemt for vannkraft ved Kaptsjagajskoje, og elvas vann er i stor utstrekning ledet bort for irrigasjon og industri. Balkhasjsjøen selv har et betydelig fiskeri.

Miljømessige og politiske problemer

Etter som befolkningen og graden av industrialisering i det vestlige Kina øker, og med tradisjonelt dårlige politiske forbindelser mellom Kasakhstan og Folkerepublikken, så er det sannsynlig at konflikten over Ilis begrensede vannressurser bli mere intens. Lignende internasjonale disputter over bruk av vann i tørre regioner har blant annet ført til uttørkingen av Aralsjøen, og Balkhasj ser ut til å følge en lignende vei.
Vannforurensingen i Balkhasj intensiveres etter hvert som urbaniseringen og industrialiseringen i regionen vokser hurtig. Utrydding av dyrearter i sjøen som følge av inntørking og overfiske gir grunn til bekymring blant miljøorganisasjoner over hele verden.
Live in Scandinavia

Live in Scandinavia er et konsertalbum med Ane Brun. Platen kom ut i 2007.
Pepperbox

En pepperbox (av engelsk pepperkværn) er en type pistol med flere løp, der løpene sitter rundt en sentral akse, slik at de et etter ett kan vris foran avfyringsmekansismen, på samme måte som tønna på en revolver. Pepperbox-pistolene er en forløper for revolveren.
Pepperbox-pistolene kom på markedet ved innføringen av perkusjonshetter på 1830-tallet. De ble særlig laget i Storbritannia, men ble også laget og brukt i andre deler av verden. Under gullrushet i California fant disse hendige flerskuddsvåpnenen fort veien til USA. Etter hvert som mer driftsikre revolvere ble utviklet i 1850-årene, ble pepperbox-pistolene fort konkurrert ut. Pepperbox-pistoler hadde et oppsving blant forbryterbander i Paris på 1890-tallet, men har ikke blitt brukt i nevneverdig grad siden.

Mekanisme

Pepperbox-pistolene hadde omtrent de samme mekanismene som tidlige revolvere. De første pistolene hadde ingen mekanisk lenke mellom avtrekker/hane og løpene, slik at tønne måtte vris manuelt for hvert skudd. Senere kom mekanismer der spenning av hanen også vred på løpene, slik det kjennes fra de fleste revolvere. Det fantes pepperbox-pistoler med bare hanespenn («single action»), modeller med både hanespenn og avtrekkerspenning («double action») og modeller uten ytre hane (kun avtrekkerspenn). De første pepperbox-pistolene var bygget for perkusjon, men senere modeller kunne ta patroner, særlig de tidlige stiftpatronenen.
Disse våpnene var et stort framskritt over tidlige enkeltskuddspistoler, men vekten på løpene gjorde dem tunge og satte begrensninger på kaliber og antall skudd. Våpen med mer enn 4 skudd ville måtte ha for lavt kaliber til å være praktiske som militærvåpen, og pepperboxene ble derved nesten utelukkende laget for de sivile markedet.
Île d'Oléron

Historie

Under navnet Ularius var øya omtalt i romertiden og ble ifølge Plinius brukt som rekreasjonssted om sommeren. I senere århundrer var den, som mange andre kystnære øyer i Atlanterhavet, gjenstand for strid mellom Frankrike og England.
Den i utgangspunktet mektige Eleonora av Aquitaine tilbragte store deler av sine 16 års fengsling på øya, i fangenskap beordret av ektemannen kong Henrik II av England, fordi hun hadde støttet sine eldste sønners oppstand mot ektemannen. Det var på denne tiden at øya fikk navnet tilpasset til Oleron (nærmere Eleonora). Herfra introduserte hertuginnen en gang mellom 1152 og 1160 de første maritime lovene i denne delen av verden, Rôles d'Oléron (Oléron-rullene). 
I 1306 gav Edward I av England øya til sin sønn Edward II som en del av hertugdømmet Aquitaine.
På 1500-tallet var øyas befolkning for det meste blitt tilhengere av hugenottisk protestantisk tro. I 1623 tok Ludvig XIII øya i sin besittelse.
Carl Constantin von Hessen-Rheinfels-Rotenburg ble internert på øya fra 1800 til 1803, etter sitt attentat på Napoléon Bonaparte med en såkalt helvetesmaskin rett før jul 1800 (Rue Saint-Nicaisekonspirasjonen). 
Under den tyske okkupasjon under annen verdenskrig var øya del av den såkalte atlanterhavsvollen, og fikk omfattende bunkere og forsvarsanlegg.

De fire havnene

De fira største havnene har forskjellige virksomheter.  
Regionens største fiskerhavn ligger i La Cotinière på øas vestre kyst. Her finnes 100 fiskebåter som hver dag klokken tre selger sin fangst på et livlig fiskemarked ved havnen. 
Om La Cotinière i Saint-Pierre-d’Oléron er den viktigste fiskerhavnen i Charente-Maritime, er Le Château-d’Oléron (på østkysten) en viktig østershavn, likesom  Marennes på fastlandet. Le Château-d'Oléron er derfor preget av østersnæringen. Mange av de små østershusene er blitt forvandlet til kunstnerateliéer og salgsboder.  
Boyardville i Saint-Georges-d'Oléron trafikkeres av en ferge fra La Rochelle, mens Saint-Denis-d’Oléron er den største seilerhavnen på øya.

Transport

Siden 1966 har øya vært tilknyttet fastlandet via en bro, den har en lengde på 3 027 m, og er den lengste broen i Frankrike. Inntil 1991 var det bompenger for å passere broen.
Taoufik Makhloufi

Karriere

Makhloufi ble senior i 2009, og ved Middelhavslekene 2009 kom han på 4.-plass på 1500 meter med tiden 3:39,37. Hans landsmann Antar Zerguelaine vant gullet på denne distansen. Ved Golden Gala samme år satte han ny personlig rekord på 3:34,34 på 1500 meter, og han vant sin første nasjonale tittel dette året. Ved VM i friidrett 2009 nådde han semifinalen, men ble der slått ut med tiden 3:37,87. Han vant sin første algeriske tittel på 1500 meter i 2009. 
I 2010 foredret han sin personlige rekord til 3:32,94 ved Herculis-stevnet i Monaco, den 26. beste tiden utendørs i verden i 2010. Han nådde finalen på 1500 meter ved Afrikamesterskapet i friidrett 2010, men fullførte ikke løpet.
Hans raskeste 1500 meterløp i 2011, 3:34,4 minutter, oppnådde han på et stevne i Alger i juli. Han deltok i to Diamond League-løp denne sesongen (Doha og Stockholm, uten å plukke poeng. Etter å ha vunnet sin andre nasjonale tittel ble han kvalifisert til VM i friidrett 2011 i Daegu i Sør-Korea. Der nådde han semifinalen, men ble der slått ut. Hans internasjonale gjennombrudd kom i Panafrikanske leker 2011, der han fikk bronse på 1500 meter, bak kenyanerne Caleb Ndiku og Collins Cheboi. I tillegg vant han gull på 800 meter, der han slo Boaz Lalang med 8 hundredeler. 
I 2012 begynte han å konkurrere mer på 800 meter. Hans første 1500 meter var ved stevnet Rabat Meeting, der han fikk andreplass. Han deltok på 800 meter ved DN Galan i Stockholm, der han forbedret sin personlige rekord til 1:44,88. Videre vant han gull på 800 meter ved Aftikamesterskapet i friidrett 2012, med ny personlig rekord på 1:43,88, og han satte også ny personlig rekord på 1500 meter ved Herculis-stevnet i Monaco, med tiden 3:30,80. 
Ved sommer-OL 2012 i London vant han gull på 1500 meter. Han var også påmeldt i 800 meter, men ønsket ikke å løpe denne distansen. Den algeriske olympiske komiteen meldte ham ikke av, og han måtte dermed stille til start i kvalifiseringsheatet. For å spare krefter løp han sakte, og avbrøt løpet. Fordi han ikke hadde løpt sitt beste ble han først diskvalifisert fra OL, men IAAF omgjorde dette vedtaket samme dag, og han kunne delta videre i OL, og løpe finalen på 1500 meter. 
Den 17. august 2012 satte han ny personlig rekord på 800 meter ved DN Galan i Diamond League, med 1:43,71, og kom på andreplass i dette stevnet, bak Mohammed Aman.
Han tok sølv under Sommer-OL 2016.
Thames and Hudson

Thames & Hudson (også Thames and Hudson og forkortet T&H) er et anglo-amerikansk forlagshus som har spesialisert seg på kunstbøker og illustrerte verker. 
Forlaget ble grunnlagt av Walther og Eva Neurath i 1949 og er fortsatt familieeid. Navnet er valgt etter Thames river og Hudson river for å markere tilknytning på begge sider av Atlanterhavet.
Hovedsetet er i London, med datterselskaper i New York (Thames & Hudson USA) og Paris. Emner de spesielt er inne i omfatter arkeologi, arkitektur, dekorativ kunst/brukskunst, historie, kunst og kunsthistorie, fotografi, religion og spiritisme/åndsfilosofi. Enkelte barnebøker er også gitt ut.
Thames & Hudsons World of Art serie er velkjent. De gir ofte ut bøker til større internasjonale vandreutstillinger og minneutstillinger for kjente kunstnernavn og samarbeider da gjerne med forlag i andre land.
Flip Your Wig

Bakgrunn

Med hver nye utgivelse bandet slapp ut utviklet sounden seg til å bli mer raffinert, og når dette albumet ble sluppet ut satt bandet med en kontrakt på Warner Bros. Bandet følte imidlertid de skyldte SST Records et album så de gav rettighetene til de. Albumet fikk generelt høye karakterer, selv om produksjonen og musikken var mer melodisk enn deres tidligere utgivelser. Dette reagerte fansen forskjellig på, og albumet har ikke fått den samme klassikker-statusen i ettertid som New Day Rising og Zen Arcade. Tittelsporet og «Keep Hanging on» ble raskt livefavoritter blant fansen, mens «Makes No Sense At All» ble gitt ut som singel og fikk egen musikkvideo. Bob Mould framførte denne låten ofte live under hans solokarriere på 1990-tallet. Albumet inkluderer to instrumentaler.
«Makes No Sense At All» ble sluppet ut som singel fra albumet, sammen med «Love Is All Around» (kjenningsmelodien fra Mary Tyler Moore Show) på b-siden. «Makes No Sense At All» videoen som ble laget inkluderer begge låtene.
Flip Your Wig har som resten av bandets katalog på SST Records ikke blitt remasteret.
Paracrania chrysolepidella

Utseende

En liten (vingespenn 8–13 mm), purpurfarget møll med lyse flekker. Den kan kjennes på at forvingene er ganske smale uten markerte tegninger. Antennene er mørke og litt over halvparten så lange som forvingen. Forvingen er purpurfarget med spredte, gylne skjell, uten en lys flekk ved bakkanten. Bakvingen er gråaktig, tynr skjellkledt, i den ytre delen med purpurglans. Larven er lang og tynn, hvit, med en lysbrun hodekapsel.

Levevis

Denne arten forekommer i skog med agnbøk (Carpinus betulus) og hassel (Corylus avellana), der larvene utvikler seg i flekk-miner på bladene. De voksne sommerfuglene flyr rundt trekronene i april–mai. Hunnene legger egg på bladknopper, og larven utvikler seg i mai–juni.

Utbredelse

Den finnes i Mellom- og den sørligste delen av Nord-Europa, men er lokal og sjelden. I Norden er den funnet noen steder i den sørøstlige Sverige og på Fyn og det østlige Jylland i Danmark.
George J. Borjas

Bakgrunn og karriere

George Borjas ble født i Havanna i 1950. Faren døde i 1961. I 1962 innvandret han sammen med sin mor til USA. Familien bosatte seg først i Miami og deretter i Hoboken, New Jersey hvor mora jobbet som syerske.
I 1975 avla Borjas en doktorgrad i økonomi ved Columbia University. Fra 1972 til 1978 arbeidet han som forsker ved National Bureau of Economic Research. Fra 1978 til 1995 var han ansatt ved University of California, Santa Barbara. Fra 1995 har han undervist ved Harvard Kennedy School. Han er også forsker ved National Bureau of Economic Research og Institut zur Zukunft der Arbeit.
Borjas har i flere bøker og innlegg tatt til orde for en mer restriktiv og selektiv innvandringspolitikk i USA. Han finner at innvandring totalt sett har liten nettoeffekt på amerikansk økonomi, men at stor innvandring av lavt kvalifisert arbeidskraft primært gavner arbeidsgivere og høyt utdannede som får billigere tjenester, mens folk med lavere utdanning opplever dårligere økonomiske kår gjennom at lønningene drives nedover. Han mener høy innvandring forklarer en stor del av de økte klasseforskjellene i USA etter innvandringsreglene ble kraftig myket opp på 1960-tallet.
Ripipterygidae

Utseende

Små gresshopper, vanligvis brokete farget i svart, hvitt, gult og rødt, mange ligner noe på veps.
Hodet er avrundet med forholdsvis store fasettøyne, antennene er lengre enn hode + thorax til sammen. For- og mellombeina er forholdsvis lange og slanke. Bakbeina holdes gjerne oppkrummet slik at føttene ikke kommer nedi underlaget bortsett fra når de skal hoppe. Forvingene er gjerne lange, smale og rette.

Levevis

Ripipterygidene lever mest i fuktige eller våte miljøer, blant annet mellom bregner i høytliggende regnskog (tåkeskog). Mange svømmer godt. De ser ut til å være noe selskapelige, og kan lage felles reir av mudder eller planterester der de tilbringer natten. Man antar at de spiser blant annet alger, men nesten ingenting er kjent om biologien deres.
De beveger seg gjerne i raske, rykkvise forflytninger, dette øker likheten med veps.

Utbredelse

De er utbredt fra det nordlige Argentina i sør til Mexico i nord, også på noen av de karibiske øyene.
Alpine grener under Asiatiske vinterleker 1999

Alpine grener under Asialekene 1999. Alpine grener var en av flere sporter under de fjerde Asiatiske vinterleker som ble arrangert i Gangwon i Sør-Korea. Det var seks øvelser i alpint, slalåm, storslalåm og Super-G for både menn og kvinner. Konkurransene ble avviklet mellom 31. januar og 5. februar 1999. Sør-Korea ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Japan med to.
Pavle av Jugoslavia

Bakgrunn og tidlig liv

Prins Paul var eneste sønn av prins Arsen av Jugoslavia og prinsesse Aurora Demidov. Gjennom sin mormor Aurora Stiernvall hade han slektinger i Norden. Han studerte ved Oxfords universitet, og det sies at han var britisk av måtrn, og hans nermeste venner var alle briter.
Han giftet seg i 1923 med prinsesse Olga av Hellas og Danmark, og den blivende Georg VI av Storbritannia var forlover ved bryllupet i Beograd. Han giftet dermed inn seg i de nordeuropeiske kongehusene.

Regenttid 1934-1914

Hans nevø kong Alexander I av Jugoslavia ble myrdet i Marseille i 1934, og den 9. oktober ble han formynderregent i landet, idet Peter II av Jugoslavia bare var elleve år.
Ved at Pavle var regent i sin umyndige nevøs sønns sted ble han den nest siste regenten av Jugoslavia, og den siste som regjerte lenge nok til å ha hatt noen reell betydning. Etterfølgeren regjerte i kun tre uker innen han gikk i landflyktighet.
Den 25. mars 1941 gikk han med på å underskrive tremaktspakten med aksemaktene i Wien. Dette foranlediget veldige demonstrasjoner i Beograd, og som følge av det gjorde Peter II et coup d'état den 27. mars 1941, med støtte av noen probritiske offiserer og middelklassepolitikere. General Dušan Simović ble tilsatt som statsminister, og Jugoslavia trakk seg ut av aksemaktene.

Avsettelse og eksil

Selv om Peter IIs regjering var motstander av Tyskland, var de redde for at Hitler skulle angripe dem, og at britene ikke skulle være i stand til å kunne forsvare dem. For landets sikkerhet gikk de med i pakten. Tyskland invaderte dem likevel, og kongefamilien gikk i landflyktighet, også prins Pavle.
Under resten av krigen holdt britene prins Pavle og hans familie i husarrest i Sør-Afrika.
Prins Pavle døde i Paris 14. september 1976 uten noensinne å ha vendt tilbake til Jugoslavia.

Annet

Prins Pavle ble far til prinsesse Jelisaveta (Elisabeth) av Jugoslavia, prins Alexander av Jugoslavia, og prins Nicola av Jugoslavia, samt morfar til den amerikanske skuespillerinnen Catherine Oxenberg.
I 1990 publiserte prinsesse Jelisaveta, hans datter, en biografi over sin far som inneholdt materiale hun hadde funnet i det britiske utenriksdepartementets arkiv. Boken ble utgitt på serbisk. Det var en revidert utgave av en biografi som Neil Balfour gav ut i 1980 i London.
Grøvu

Geografi

Vassdraget er 32,3 km langt, drenerer et nedbørsfelt på 424 km² og har sitt utspring i det innerste av to tjern (1 588 moh.) sørvest for Søre Salhøtjønne i Lesja kommune. Elven flyter nordover gjennom de tre Salhøtjønnene der grensen mellom kommunene Lesja og Sunndal går tvers over Midtre Salhøtjønne (1 412 moh.). Videre renner den ned Storgrøvudalsbotnen med Litlvatnet (1 137 moh.), deretter dalsøkket Fegran (starten på Grøvudalen) hvor den tar opp Grønliåa. Derfra renner elva ned gjennom Grøvudalen og inn i Hafsåsen der den tar opp Geitåa. Her vender den østover ned Elvdalen, snur nord-nordøst, tar opp Lindøla og Grødøla i Åmotan før elvesystemet renner ut i Driva på 180 moh. ved tettstedet Gjøra. Feltet har relativt mange mindre tjern. Foruten Styggvatnet (starten på Svøu), Storvatnet (1,1 km²) og Rundvatnet, alle en del av elvestrengen Svøu vest for Vangshaugen, ligger også Storvatnet i Grødalen vest for Grøvuvassdraget. Øst for Grøvu ligger Storvatnet (1,7 km²) i Skirådalen, Storvatnet i Lindalen (1 km²) og Istjønna (1,2 km²).

Næringsliv

Grøvudalen er en seterdal hvor det i dag fremdeles finnes setre som er i drift. På Gammelsetra har det vært drevet seterkurs siden 1972 først på Heimer Gammelsetra under Oppigard Gravem. Virksomheten ble flyttet til Inner Gammelsetra under Nestu Svisdal i 1996. I Hafsåsen ligger det totalt åtte garder der tre fremdels er bebodd og to i drift.

Vern

Vassdraget er vernet ved Stortingsvedtak av 19. juni 1986, om Verneplan III for vassdrag Driva, delfeltet Grøvu
Animalenemy

Animalenemy er et musikkalbum med Pete Johansen og hans band The Scarr, utgitt i 2001 under det finske plateselskapet Spikefarm Records. Dette er hans første soloplate.
Slangebæreren (roman)

Handling

Boka åpner med at en mann blir funnet død i en bygård i Oslo av to barn. Han er stukket i hjel og strupen er kuttet over. Ved liket ligger en lapp med en versjelinje fra et dikt, men ingen bevis finnes på åstedet. Det viser seg snart at drapet har flere likhetstrekk med drapet på en viss Bashir Khan. Etterhvert som etterforskningen fortsetter blir det klart at en seriemorder er løs i Oslo, og det blir en svært vanskelig sak å løse for kriminalbetjent Cato Isaksen.
Peter Wilhelm Bøckman

Biografi

Han tok examen artium i Tromsø i 1944 og ble cand.theol. fra Universitetet i Oslo i 1953. praktikum tok han ved Union Theological Seminary, New York i 1956, og samme sted tok han Master of Theology i 1961 på en avhandling om Walter Rauschenbuschs betydning for politisk etikk. 
Fra 1959 var Peter Wilhelm Bøckman vikarprest i Oslo bispedømme, men i 1962 fikk han et forskningsstipend hos NAVF og deretter ble han universitetsstipendiat i teologi ved Universitetet i Oslo. I 1967 ble han universitetslektor i kristendomskunnskap der. Fra 1975 til han ble pensjonist i 1997 var han professor i religionsvitenskap ved Universitetet i Trondheim. Gjennom årene hadde han  en rekke studieopphold i Sverige, USA og Tyskland.

Verv

Peter Wilhelm Bøckman deltok aktivt i økumenisk arbeide og var styremedlem i Nordiska Ekumeniska Institutet fra 1976 til 1983 og formann 1982-83, rådsmedlem i Conference of European Churches fra 1979 til 1986 og medlem av Mellomkirkelig Råd for Den norske kirke fra 1974 til 1983. Han var formann i Norske Kirkeakademikers Kontaktråd/Fellesråd fra 1978 til 1983 og 1985-86.
Han var formann i Nordiske kristne buddhistmisjon 1992-96 og formann i Vår Frues menighetsråd 1990-91. Han var representant for Høyre i Trondheim bystyre fra 1980 til 87 og medlem av Videnskabernes Selskab i Throndhjem siden 1977.
Mer

Mer er en liten by med 5 884 innbyggere 1999 i departementet Loir-et-Cher og regionen Centre i Frankrike.