Nedre Røssåga kraftverk

Historisk bakgrunn

Etter en stortingsbeslutning i 1895 kjøpte staten familien Coldevins eiendommer i Sør-Rana og Korgen. Med dette fikk staten fallrettigheter til Bjerkaelva og mesteparten av fallrettighetene til i Røssåga. Etter en ny stortingsbeslutning i 1900 kjøpte staten Hattfjelldalsgodset og fikk dermed tilgang til hele strandlinjen rundt Røssvatnet. Hattfjelldallsgodset var før dette forøvrig eid av The Norse Europe Land Co. Ltd. Senere i 1909 kjøpte staten et fall på 0,5 m på høyre bredd av gården Reinamo, og i 1948 ble gården Villemoen med et tilliggende fall på 60 m (Sjøfossen) kjøpt. Med dette var alle fallrettigheter i Røssåga eid av staten.
Røssåga starter i Tustervatnet, en innsjø som var knyttet til Røssvatnet gjennom en 600 m lang strøm med et fall på 1,5 m, og renner ut i Sørfjorden, en sidearm til Ranafjorden. I Røssåga er det en foss på kalt Sjøfossen rett sør for Korgen. Fra foten av Sjøfossen til Tustervatnet er det 30 kilometer med flere fall, men med store strekninger uten fosser og stryk. Den første utredningen for kraftutbygging ble gjort i 1918, og i 1920-23 ble det laget kart og laget planer for flere alternative utbygginger. Først i 1947 vedtok stortinget at Røssåga skulle bygges ut for å levere kraft til Norsk Jernverk i Mo i Rana. En kom da frem til at Røssåga skulle bygges ut i tre anlegg som skulle være: Øvre og Nedre Røssåga kraftverk, samt et kraftverk for bielva Bleikvasselv. For øvrig ble aldri det tredje kraftverket i tilknytning til Bleikvasselva bygget, da dette fallet isteden ble utnyttet i Øvre Røssåga kraftverk. Nedre Røssåga kraftverk skulle ha Stormyrbassenget som inntak og utløp ved Korgen. Til Stormyrbassenget tilføres det vann fra Øvre Røssåga kraftverk.
Nedre Røssåga kraftverk var en av de store utbyggingen av vannkraft i Norge etter krigen. Det var Statskraftverkene som sto bak kraftverket.

Opprinnelig installasjon

Det ble planlagt å bygge kraftverket med seks francisturbiner. I første byggetrinn ble tre av turbinene installert. Fra Stormyrbassenget ble en 7,5 km lang tilløpstunnel med tverrsnitt på 65 m² bygget. Tverrsnittet av denne er eggeformet, og bare på noen korte strekninger viste det seg nødvendig med utstøping. Tilløpstunnelen ender i et fordelingsbasseng med overgang til trykksjaktene ned til turbinene i kraftstasjonen 200 meter under bakken. Hver trykksjakt har en diameter på 3,0 meter og er laget av stål. Turbinene ble levert av Kværner Brug og hver hadde en ytelse på 54 500 hk med en fallhøyde på 240 meter og 428,6 rpm. Slukeevnen ble totalt estimert til 120 m/s. Generatorene ble levert av NEBB og hadde en oppgitt nominell ytelse på 50 MVA og spenning 10,5 kV. Opprinnelig ble det i første byggetrinn etablert en 140 kV-dobbeltledning til Mo i Rana og en linje på samme spenningsnivå til Mosjøen. Kraftverket skulle for øvrig også bidra med alminnelig kraftforsyning til 19 kommuner  på Helgeland og elektrifisering av Nordlandsbanen.
Ved byggingen av kraftverket ble det benyttet mye nytt anleggsutstyr som er omtalt som en revolusjon innenfor anleggsbygging av kraftverk i Norge. Både anleggsfolk og ingeniører ble stilt overfor nye utfordringer. Ledelsen berømmet arbeiderne for deres tilegnelse av ny kunnskap og effektive bruk av nytt utstyr.