google/wiki40b huggingface dataset:
Ropicapomecyna

Utseende

En middelsstor, slank, brunlig trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum tønneformet, dekkvingene jevnbrede.

Utbredelse

Arten lever på Madagaskar.
Kvalvika (Bodø)

Kvalvika er et strøk i bydel Rønvik og er det nordligste strøket i tettstedet Bodø. Det er beregnet at det bor ca. 150–200 i strøket, og en bratt bergkam skiller strøket fra strøkene Nedre Rønvik og Burøya. Spesielt med Kvalvika er at strøket har den eneste gjenværende stranden i Rønvika, og er bydelens lokale badested.
Opéra-ballet

Opéra-ballet («Ballettopera») er en operasjanger fra den franske barokken. 
En typisk opéra-ballet består av en prolog fulgt av flere uavhengige akter (entrées) som ofte er løselig gruppert rundt et enkelt tema. Aktene kan også oppføres enkeltvis og ble da kalt actes de ballet. 
Ballettopera inneholder mer dansemusikk enn Lullys tragédie en musique og plottene er ikke nødvendigvis hentet fra antikkens mytologi. De kan også inneholde komiske elementer. 
Som det første verket i sjangeren regnes Pascal Collasses Ballet des saisons (1695), mens André Campra med L'Europe galante (1697) skapte det mest kjente. Jean-Philippe Rameau skrev flere operaballetter, som Les Indes galantes (1735) og Les fêtes d'Hébé (1739).  Joseph Bodin de Boismortier skrev også en kjent opera i sjangeren, Don Quichotte chez la Duchesse (1743).
Rhipidocerus

Utseende

En middelsstor, mørk trebukk. Hannens antenner er lange og kamformede, med lange sidegrener. Fasettøynene er store og rundede. Pronotum er bare litt bredere enn hodet, med rundede sider. Dekkvingene er parallellsidige, grønnlig på farge. Hunnen er mye større enn hannen, med trådformede antenner. Arten kjennes lett fra de aller fleste andre Prioninae på de grønne dekkvingene.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia (Queensland).
Sykes-Picot-avtalen

Innholdet

I avtalen ble Frankrike blant annet tilkjent Syria, Libanon, Kurdistan, det nordlige Irak og Mosul. Russland skulle overta Istanbul, de tyrkiske streder og det osmanske Armenia. Storbritannia fikk området svarende til det senere Jordan, det sørlige Irak samt et mindre område ved Haifa. Av andre arabiske områder, som hadde inngått i det oppløste osmanske rike, skulle det dannes en konføderasjon av arabiske stater.

Dobbeltspill

Sykes-Picot-avtalens innhold stod i motstrid ved tilsagn gikk av britene  i den såkalte Hussein-McMahon-korrespondansen årene 1915/16. Mens man i korrespondensen med araberne hadde forsikret araberne om Storbritannias støtte dersom de gikk til opprør mot Det osmanske rike og stilt i utsikt en britisk anerkjennelse av en påfølgende arabisk selvstendighet i hele området - og ved tvetydig språk forsikret om at britene kunne tilforsikre dette også på franskmennes vegne, foreskrev altså Sykes-Picot en deling av svært vesentlige deler av området i en fransk og en britisk interessesfære.

Offentliggjøringen

Avtalen ble ikke offentliggjort før etter at bolsjevikene åpnet tsartidens russiske arkiver. Avsløringen av inneholdet ble publisert først i Izvestija og Pravda den 23. november 1917. Noen dager senere ble avtalen beskrevet i The Manchester Guardian. For de involverte partene var avsløringen pinlig og skapte økende misstemning mellom partene og araberne.
Britene hadde lovet eller i det minste forespeilet araberne en selvstendig arabisk statsdannelse, hvis de gjorde opprør mot tyrkerne. Støtte til dette hadde de blant andre fått av obersten T. E. Lawrence - han visste ikke om Sykes-Picot.
Da han fikk kjennskap til den (noe før den lekket ut til pressen), opplevet han den som et svik og gjorde sitt beste for å få gjort den i praksis uaktuell ved å pådrive arabernes felttog mot Damaskus for der å etablere en egen stat der.
Ballenyøyene

Historie

Området ble oppdaget i 1839 av de engelske sjøfarerne John Balleny og Thomas Freeman. Freeman ble den 9. februar 1839 den første til å gå i land på øyene.
Sesongen 1929/30 fanget en hvalekspedisjon med fabrikkskipet «Kosmos» hval nordøst av Ballenyøyene. Som et forsøk hadde ekspedisjonen med et fly av typen de Havilland 80 (N-42) som skulle lete opp hval og gi melding til fangstbåtene. Flyet forsvant sporløst under en flygning 26. desember med flygeren Leif Lier og skipslegen Ingvald Schreiner.
Kalender

En kalender er et hjelpemiddel for å holde orden på tiden gjennom et solår/serie av solår eller måneår. Som et minimum  viser en kalender vanligvis årets oppdeling i måneder og uker samt hvilken ukedag som faller på hver dato.
I Norge brukes den gregorianske kalenderen. Ifølge denne kalenderen er det i dag  tirsdag 1. oktober 2019.
Det siste døgnet i den julianske kalenderen i Danmark og Norge var søndag 18. februar 1700.

Den gregorianske kalenderen begynte i Danmark og Norge døgnet etter med mandag 1. mars 1700.
Type 054 (Jiangkai I)

Type 054 er klassifiseringen av noen av Folkerepublikken Kinas marines mest moderne fregatter. NATO-betegnelsen er Jiangkai I class). Byggingen av det første fartøyet i klassen tok til i 2002.
Type 054 lignet på den franske La Fayette-klassen i dens tidlige utforming og deplasement. Dessuten benyttet kineserne franske, eller fransk-type, elektronikk og våpen. Frankrike eksporterte disse systemer til Folkerepublikken Kina i 1980-årene, og gav landet senere produksjonslisenser. Dette var dermed systemer som minnet om La Fayette-fregattene i 1980-årene.
Bare to fregatter, 525 «Ma'anshan» og 526 «Wenzhou», ble bygd - i 2005 begynte man på en oppdatert versjon av klassen (Type 054A). I 2013 ble enda en oppdatering kunngjort, Type 054B, men intet skip er byggetd av denne versjonen så langt (2014).
Chengdu–Kunming-jernbanen

Chengdu-Kunming-jernbanen (forenklet kinesisk: 成昆铁路; pinyin: Cheng-Kun tielu) er en jernbanestrekning som løper fra Chengdu i provinsen Sichuan til Kunming i Yunnan i Folkerepublikken Kina. Den er en av de viktigste jerrnbanestrekningene i det sørvestre Kina.
Lengden er på rundt 1 100 km. Byggingen varte fra 1958 til 1970. Strekningen fører gjennom fjellpartiet Hengduan Shan, og krysser de store elvene Min Jiang, Qingyi Jiang, Dadu He og Jinsha Jiang (Chang Jiang).
De viktigste av de 124 stasjonene er Chengdu, Pengshan, Jiajiang, Emei, Ebian, Ganluo, Xide, Xichang, Dechang, Miyi og Panzhihua i Sichuan, og Yuanmou, Lufeng, Anning og Kunming i Yunnan.

Historie

Planleggingen av linjen begynte i 1952 og flere traseer ble vurdert. Den vestligste, som fører gjennom vanskeligst terreng, ble valgt i 1956. Byggingen begynte i 1958 under «det store spranget» og skjøt fart i 1964. I juli 1970 var byggingen ferdig, og trafikken ble satt i gang i januar 1971. Byggeprosessen var farefull og 2 100 arbeidere omkom. I august 2000 var hele linjen blitt elektrifisert.
Landinfo

Landinfo er en norsk statlig fagenhet som samler og gjør tilgjengelig informasjon om menneskerettighetssituasjonen i land Norge mottar asylsøkere fra. Landinfo ble opprettet 1. januar 2005 på bakgrunn av en politisk beslutning i Kommunal- og regionaldepartementet ved en sammenslåing av eksisterende landinformasjonsavdelinger i Utlendingsdirektoratet (UDI) og Utlendingsnemnda (UNE).
Landinfo er administrativt underlagt UDI, men uavhengig i faglige saker. De ansatte (kalt «landrådgivere») tar ikke del i saksbehandlingen i UDI og UNE. Det er 18 ansatte, hvorav 11 er landrådgivere. Landinfo holder til i Storgata 33A i Oslo.
Serbias geografi

Topografi

Serbias landskap varierer mellom de fruktbare slettene nord i Vojvodina til kalksteinsklipper og daler i øst og gamle fjellandskaper i sørøst. Den nordlige delen av landet har tatt sterkt preg av Donau, mens en sideelv til denne, Morava, renner gjennom de mer fjellrike områdene i sør.
Sentralt i Serbia består terrenget for det meste av åser og lave fjell, med tallrike elver og bekker. Hovedkommunikasjonslinjen i landet strekker seg sørover fra hovedstaden Beograd, mot Niš og Skopje (i Nord-Makedonia), langs Moravaelven. De fleste storbyene ligger langs denne linjen, hvor også landets viktigste jernbanelinje og motorvei går. Østover reiser terrenget seg raskt inn i sandsteinsfjellene Stara Planina og Homolje, relativt tynt befolkede områder. Vestover blir fjellene gradvis høyere mot sørvest. De høyeste fjellene i området er Zlatibor og Kopaonik.

Klima

Serbia har et moderat innlandsklima med lokale variasjoner på grunn av topografi, elver og innsjøer, vegetasjon og urbanisering. Nærheten til Alpene, Karpatene, Rodopifjellene og Adriaterhavet og Den pannoniske slette påvirker også klimaet. Raviner og sletter i nord kan slippe inn polare luftstrømmer om vinteren, mens varm luft fra Sahara ofte finner veien over Middelhavet om sommeren.
Gjennomsnittstemepraturen i perioden 1961-1990 for høyder under 300 meter ligger på 10,9 °C, områdene mellom 300 og 500 meter rundt 10 °C, og områdene over 1000 meter ligger på 6 °C.
Generelt sett øker nedbørsmengden med høyden. I de lavere områdene ligger årsnormalen på mellom 540 og 820 mm, mens høydene over 1000 meter ligger på mellom 700 og 1000 mm. Noen fjelltopper særvest i Serbia kan få opp til 1500 mm i året. Størstedelen av landet har et kontinentalt nedbørsmønster med topp om sommeren, men i de sørvestre områdene kommer det mest nedbør om høsten. Juni er måneden med mest regn, i snitt kommer 12-13% av årsnedbøren da. De tørreste månedene er februar og oktober. Snø kan ligge fra november til mars, men de fleste snødagene kommer gjerne i januar.
Luftsirkulasjonen er for en stor del påvirket av orografisk heving. I den varme sesongen dominerer vindene fra vest og nordvest. I Vojvodina og Nord-Serbia preges været om høsten og vinteren av košavavinden.
Ebusus ebusus

Utseende

En middelsstor (vingespenn 40-45 millimeter), brun smyger. Oversiden er brun med en stor, snøhvit flekk ved bakvingens innerkant. På undersiden er forvingen brun med noen hvite flekker som danner et uregelmessig, skrått tverrbånd i vingens ytre del, noen små flekker innefor disse. Bakvingen er brunhvit med noen brune flekker, og to sølvfargede, halvt gjennomsiktihge flekker ved ytterkanten.

Utbredelse

Arten lever i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Bolivia i sør.
From Norway to Nashville

From Norway to Nashville er et musikkalbum med Tom Bråthen, utgitt i 2000.
Seminarium annuntiationis

Seminarium annuntiationis (kinesisk: 领报修院, pinyin: Lingbao xiuyuan) er et presteseminar med kirke som ble bygd mellom 1895 og 1908 i fransk nygotisk stil i landsbyen Shuyuancun (书院村) i storkommunen Bailu (白鹿镇) i byfylket Pengzhou i Chengdu, i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Til å begynne med var det bare en kirke, seminaret for presteutdannelse av prester for hele det sørvestlige Kina kom etterhvert. Det ble bygd av misjonskongregasjonen Det parisiske ytremisjonsselskap. I 1934 ble en rekke av bygningene der ødelagt eller skadet av et leirras, og de ble ikke gjenoppbygd. Kirken ble en populære kulisse for bryllupsfotografier. (Photo, Foto fra samme dag som jordskjelvet).
Fra 2006 ble Seminarium annuntiationis satt på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminnesmerker.
Etter det store jordskjelvet i Wenchuan den 12. mai 2008 ble så godt som hele det gjenstående anlegget fullstendig ødelagt (Foto).
Zambalesfjellene

Zambalesfjellene er en fjellkjede vest på øya Luzon i Filippinene. Fjellene skiller Luzons sentrale sletteland fra Sørkinahavet. Den mest prominente delan av fjellene heter Cabusilanfjellene og består av Mount Pinatubo, Mount Negron og Mount Cuadrado, som alle antas å være deler av et eldre og mektigere Pinatubo. 
Zambalesfjellenes høyeste punkt er på  Mount Tapulao, også kjent som High Peak, i provinsen Zambales, og er på 2037 moh. Grupper av urfolket aetaene holder til i fjellene.

Utstrekning

Zambalesfjellene dekker et areal på 300 km² og strekker seg fra nord til sør fra fjellene vest i provinsen Pangasinan, langs Zambales' fulle lengde, og til ytterst på Bataanhalvøya som omslutter deler av Manilabukten.  Fjellkjeden omfatter hele eller deler av kommunene og byene Bamban, Capas, San Jose, San Clemente, Mayantoc, Santa Ignacia, Camiling i provinsen Tarlac.  I Pampanga strekker fjellene seg inn i kommunene Floridablanca, Porac, Angeles City og Mabalacat.

Vulkaner

Selv om fjellene er vulkanske av opprinnelse er Pinatubo den eneste nå aktive vulkan der. Dens utbrudd 15. juni 1991 var det 20. århundres nest kraftigste vulkanutbrudd etter utbruddet i 1912 av Novarupta i Alaska. Utbruddet, som sammenfalt med en taifuns ankomst, spredte tykk vulkansk aske og lahar over store områder, blant annet den amerikaske basen Clark Field nær Angeles City i Pampanga.
Fotballrekorder i England

Fotballrekorder i England inneholder noen rekorder for klubber, spillere og managere i Premier League, The Football League, FA-cupen, ligacupen, Charity Shield/Community Shield samt Englands herrelandslag i fotball.
Playing for Pussy

Playing for Pussy er et musikkalbum med Abnormal, utgitt i 1997.
Anoplodera

Utseende

Nokså små, mørke trebukker, oftest med noe avdempet, metallisk glans, pronotum kan være rødt. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Kroppsformen er forholdsvis slank. Pronotum er mer eller mindre klokkeformet, dekkvingene oftest tydelig avsmalnende bakover. Beina er nokså lange og tynne.

Levevis

De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Ingen angriper levende planter. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Holarktis og Asia.
Ferrari 288 GTO

Ferrari 288 GTO (1984–87) er en serie italienske sportsbiler levert som to-seter coupe med ordentlig tak og to dører.  Modellen hadde to turboer laget av japanske IHI Corporation og utviklet nesten 400 hestekrefter. Den ble omtalt som en  «superbil», men var egentlig bare en lettet variant av den Pininfarina-designede Ferrari 308 GTB, der bagasjerommet måtte vike for å få plass til motoren. Betegnelsen 288 henspilte på 2.8 L motor og 8 sylindre (V8), mens GTO betød Gran Turismo Omologato. I  likhet med Ferrari 250 GTO fra 1960-tallet, hadde Ferrari laget modellen kun for å få produsert nok enheter til å få delta i konkurranser.  Nå ble 288 GTO mest solgt for privat bruk. I tillegg til de 272 eksemplarene som ble produsert, laget Ferrari fem 288 GTO Evoluzione som hadde omtrent 650 hestekrefter og veide bare 940 kilo.  I 2013 ble en 288 GTO stilt ut på Oslo Motorshow.
Hematofobi

Årsaker

Det er vanskelig og finne ut av hva som forårsaket denne fobien, men skyldes som oftest av direkte eller vikariende traumer i barndommen/ungdomsårene. Det kan også skyldes av dramatiske livserfaringer som medfører overdrivelse av større farer.

Behandling

Fobien kan bli behandlet innen kognitiv- og eksponeringsterapi, men standarden for behandlig av fobien er det samme som med andre fobier; kognitiv-atferdsterapi, desensitivisering, og muligens medisiner for å hjelpe til med angst og ubehag.I disse årene bruker vi en ny taktikk, teknikken kalles anvendt spenning, og søker spenning til musklene i et forsøk på å øke blodtrykket, har i økende grad fått favør som en ofte effektiv behandling for blodfobi forbundet med blodtrykksfall og besvimelse.
Älta

Älta er et tettsted i Nacka kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 9 989 innbyggere.
Storumans lufthavn

Ruter og selskaper

Det er fra juni 2010 ingen planlagt flytrafikk ved flyplassen.

Historie

Den ble bygget som en militær flybase (kalt Gunnarn), og dermed den relativt lange rullebanen. Planlagt passasjer-trafikk begynte i 1993. Regjeringen og luftfartsmyndighetene bestemte seg for ikke å støtte trafikken økonomisk fra høsten 2008. Årsaken er at Vilhelmina lufthavn ligger bare 75 km fra Storuman sentrum. Hemavan flyplass ligger også i Storuman kommune.
Flytrafikken kunne ikke fortsette uten offentlig støtte. Kommunen mente det var viktig å ha egen flyplass, og finansierte en flygeleder fra 2009. Den 18. januar 2010 besluttet Storuman kommune å slutte å støtte flytrafikken og å avslutte avtalen med Avion Express.  Trafikken fortsatte med bare en flytur per dag til juni 2010 da all planlagt trafikk endte.
Franz Anton von Sporck

Liv og virke

Sporck var svært musikkinteressert. Under et besøk i Versailles i 1682 ble han kjent med valthornet og tilbake i Böhmen arbeidet han for å utbre kjennskapet til dette instrumentet. Snart produserte instrumentbyggere i Nürnberg valthorn. Han finansierte lenge en permanent operascene med et ensemble som overveiende besto av italienske musikere. Flere av Antonio Vivaldis operaer ble uroppført av dette ensemblet, eksempelvis Argippo.
Greven var liberal og åpen sjel, og søkte sine senere år til Leipzig, den gang et fritt sted kjent for sine litterater og et offentlig musikkliv. Picander åpnet sin første diktsamling (1725) med en ode til Sporck. Med de vennskapsbånd som her ble knyttet er det rimelig å anta at Sporck var en gjest i huset til Johann Sebastian Bach og at den gjensidige sympatien gav opphav til komposisjoner tilpasset grevens smak. I det autografe partituret til Messe i h-molls «Sanctus» skrev Bach at enkeltstemmene var «in Böhmen bey Graff Sporck», noe som tyder på at Sporck ikke hadde returnert dem slik at nye måtte kopieres. Også Lutherske messer, fire eksisterende kantater som Bach utstyrte med latinske messetekster, settes i sammenheng med Sporck.
Tore Stangebye

Biografisk skisse

Tore Stangebye vokste opp i bydelen Bøler i Oslo, og spilte i ungdomsårene fotball for Vålerenga fotballklubbs juniorlag. Han er utdannet bedriftsøkonom fra BI, og har en MBA i strategisk ledelse fra Markedshøyskolen i Bergen.
I årene 1991 til 1997 var han administrerende direktør for Dagbladet Trykk, før han overtok jobben som administrerende direktør for Drammens Tidende i fire år, (fra 1997 til 2001). Tore Stangebye jobbet som konserndirektør i Mecoms norske selskap Edda Media (tidligere Orkla Media Dagspresse), hvor han fra 2001 fikk eieransvar for lokalavisene i Vestfold, Telemark, Buskerud og Østfold. I januar 2007 takket han ja til å ta over jobben som ny konserndirektør for Avishuset Dagbladet. I en kortere overgangsfase fungerte Jan Lindh som konstituert konsernsjef mens Stangebye ble løst fra sin forrige stilling.
Alt for Norge (TV-serie, 2005)

Alt for Norge (TV-serie) var en norsk dokumentarsierie i 12 deler som gikk på TV 2 i 2005 i forbindelse med Norges 100-årsjubileum. Serien hadde premiere på TV 2 1. mars.
Gjennom tolv episoder blir man i denne serien med på en reise gjennom norgeshistorien etter unionsoppløsningen, fylt av undrende humor og skråblikk på både kjente og ukjente kapitler av landets historie. Serien ser nærmere på hva en nordmann egentlig er, og belyser den norske nasjonalismen fra et undrende og varmt humoristisk perspektiv.
Serien var et samarbeide mellom TV 2 og filmproduksjonsselskapet Motlys. En kortere versjon av denne serien ble sendt på kino og hadde Odd Børretzen som fortellerstemme. I serien ved samme navn var Mads Ousdal og Maria Bonnevie fortellerstemmer.
Rune Denstad Langlo og Sigve Endresen i Motlys var produsenter for både serien og kinodokumentaren.
Yuki Fushimi

Landslaget

Yuki Fushimi spilte 1 landskamp for Japans kvinnelandslag.
Srem

Srem (serbisk: Срем; kroatisk: Srijem; tysk: Syrmien; latin: Syrmia / Sirmium) er en fruktbar region på Den pannoniske slette som ligger mellom Donau til Sava.
RTCG

Historie

Radiosendinger i Montenegro har røtter helt tilbake til august 1904, da en sender ble satt i drift på en fjelltopp i nærheten av byen Bar. Dette var den første radiosenderen i Sørøst-Europa. 27. november 1944 startet Radio Cetinje sendinger i byen Cetinje, sør i Montenegro. Cetinje var nylig befridd fra nazistene, og den unge radiokanalen sendte nyheter og rapporter fra slagmarken. De neste årene utvidet kanalen sitt sendeområde, og i 1949 ble Radio Titograd grunnlagt. Kanalen skiftet navn til Radio Crna Gora i 1990.
De første offisielle tv-sendingene i Montenegro startet 4. mai 1964 med opprettelsen av Titograd televizija. Radiostasjonen og tv-stasjonen ble siden slått sammen til RTV Titograd, som senere ble RTCG. Under jugoslavia-tiden var kringkasteren underlagt den føderale jugoslaviske kringkasteren JRT.
Gjennom lov er RTCG pålagt å kringkaste for alle montenegrinske borgere – uavhengig av politisk, religiøs og kulturell tilknytning og uansett rase og kjønn. Kringkasteren styres av et råd på ni medlemmer, som velges av landets parlament. Medlemmene kommer fra ulike organisasjoner og skal være uavhengige Montenegros politiske institusjoner. Enkelte av rådets medlemmer kommer fra organisasjoner som har mottatt statsstøtte, noe som har fått Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa og Europarådet til å uttrykke bekymring for å rådets politiske uavhengighet. Tross dette anser flertallet av landets innbyggere RTCG som uavhengig av regjeringen.
RTCG finansieres av statlig støtte over statsbudsjettet samt reklame- og salgsinntekter. Kringkasterens økonomi og gjeldssituasjon har blitt forverret etter finanskrisen.

Kanaltilbud

RTCG driver tre tv-kanaler: to riksdekkende og én internasjonal.
Hexathelidae

Utseende

Middelsstore til store (10-50 mm), middels kraftige edderkopper, rødlige eller brune til svarte, lite hårete. De har store og meget kraftige chelicerer. Forkroppen er mer eller mindre blank, øynene sitter tett sammen nær forkanten. Det ytre paret av spinnvorter er tre-leddete og svært lange, og holdes oppoverrettet.

Levevis

Hexathelidae lever i ofte ganske dype, silkekledte ganger i jorda. De bygger traktformede nett, edderkoppen sitter i bunnen av trakten og venter på bytte. De kan leve flere år. Mange av artene lever i regnskogs-områder, en del, blant andre Atrax robustus, er ofte å finne nær hus.

Giftige arter

Disse edderkoppene har meget kraftige chelicerer som har store giftkjertler som sitter inne i chelicerene. Selv om de ikke er av de største mygalomorfe edderkoppene, har de meget kraftige bitt, det er kjent at de kan bite gjennom fingernegler. Tre slekter er regnet som farlige for mennesker: Atrax og Hadronyche i Australia og Macrothele i Sørøst-Asia (de to europeiske artene i den sistnevnte slekten er ikke regnet som farlige). Særlig beryktet er Atrax robustus, som er utbredt i et ganske lite område rundt Sydney i Australia. Den er meget giftig og har også ord på seg for å være aggressiv. Hunnene lever hele sitt liv i dype ganger i jorda og kommer sjelden i kontakt med mennesker med mindre noen graver ut gangene, mens hannene kan vandre rundt om nettene på leting etter hunner, da kan det hende at mennesker blir bitt. Hannene blir tiltrukket til vann, og faller ofte ut i svømmebassenger eller lignende. Mange bitt har skjedd når mennesker har plukket opp en tilsynelatende livløs edderkopp fra vannet. Et annet risikomoment er dersom katter fanger edderkoppene og drar dem inn i hus – katter er helt ufølsomme for giften. Lokale sykehus har beredskap med motgift mot denne arten, så det er i dag sjelden at noen kommer alvorlig til skade på grunn av denne arten, og det har ikke vært registrert dødsfall siden motgiften ble tatt i bruk i 1981.

Utbredelse

De fleste artene i denne familien finnes i Australia, New Zealand og tropisk Asia. Utover dette finnes det to arter i det vestlige middelhavsområdet, to arter i Sentral-Afrika og to arter i det sørlige Sør-Amerika.
Marskalk av Sovjetunionen

Marskalk av Sovjetunionen (russisk: Marsjal Sovetskogo Sojuza [Маршал Советского Союза]) var den de facto høyeste militære grad i Sovjetunionen (den høyeste graden, generalissimo av Sovjetunionen ble opprettet for Josef Stalin og ble kun innehatt av han). Graden marskalk av Sovjetunionen ble opprettet i 1935 og avskaffet med Sovjetunionens oppløsning i 1991. Tilsvarende grad i det sovjetiske sjøforsvaret var flåteadmiral av Sovjetunionen.