google/wiki40b huggingface dataset:
Adolf Bjerkreim

Predikant

Knapt 20 år gammel begynte han å reise litt som predikant for Kinamisjonsforbundet. Han gikk så på Framnes ungdomsskole i Norheimsund et år før han fortsatte å reise som predikant fra 1908 til 1916. Som predikant opplevde han å få stå i store vekkelser, blant annet på Karmøy, hvor han etter hvert bosatte seg.  I denne tiden hadde han også et opphold i USA, noe som ga ham en rekke nye impulser. Fra 1916 reiste han som predikant uten å være tilknyttet noen organisasjon.

Forfatter

Samme år ble han også medutgiver av bladet Evangelisten i Kristiansand, da han erstattet Johannes Daasvand, som tidligere hadde vært en av utgiverne, men som det året trakk seg fra ansvaret.
Bjerkreim hadde etter hvert fått et navn som forfatter av kristne tekster. Allerede i 1908 hadde han skrevet teksten til sangen Tak meg, min Jesus, åleine med deg, en sang som fremdeles er mye brukt og har sin plass i Sangboken. 
I 1909 kom det første hefte av det som etter hvert skulle bli en rik produksjon av bøker. I de nærmere 40 år han var medutgiver av Evangelisten, skrev han til de aller fleste nummer av bladet, ofte i form av serier som siden ble gitt ut som bøker. Hans bøker er kommet ut i flere opplag, mange også etter hans død.
Bjerkreim var ikke redd for å stille spørsmål ved etablerte sannheter og skrev både om spørsmålet «Sabbat eller Søndag» og «Lærer Bibelen Gjenfødelse i Dåpen?».
Hálfdanar saga Brönufóstra

Kilder

Sagaen er nedskrevet i manuskriptet AM 152, fol., 571, 4° og fl. Udg. i Fas. III. Den er tatt med blant fornaldersagaene som ble samlet og utgitt av Carl Christian Rafn i 1829, og er også gjengitt hos de islandske historikerne Guðni Jónsson og Bjarni Vilhjálmsson i 1954.

Handling

Sagaen forteller om kong Ring som blir drept av vikinger, og Halfdan og hans søster Ingibjørg flykter til Bjarmeland. Med hjelp av jettekvinnen Brana redder Halfdan en kongsdatter. Halfdan drar senere til England og gifter seg med kongsdatteren Marsibils. Kong Erik av Miklagard kommer for å fri til Marsibils, men gifter seg i stedet med Ingibjørg. Halfdan hevner også drapet på sin far.
Sagaen er påvirket av middelalderens romantiske strømninger og er, ifølge Finnur Jónsson, ikke av de mest underholdende sagaer. Beskrivelsene er sterkt overdrevne og har ikke rot i virkeligheten. Tallrike sagaer inneholder analoger til den ikoniske hulkampen med Grendel og hans mor i ‘’Beowulf, ‘’men ingen er nærmere den gamle engelske epikken enn Hálfdans hulkamp med to troll. Det er også interessant at dette avsnittet ser ut til å være forpliktet til en skriftlig kilde som også brukes av Gríms saga Lodinkinna,en av de fire Hrafnistumannasögur (Ramstasagaene), som Hálfdanar Saga Brönufóstra ikke har vært knyttet til.
Flyet som forsvant

Handling

Filmen handler om en gruppe mennesker på et fly som må nødlande i Sahara-ørkenen, hundrevis av kilometer til nærmeste oase. Sjansen for at de skal bli funnet før vannreservene går tomme er minimale. To av passasjerene dør under styrten og en er hardt såret. De andre ti må kjempe for livet for å overleve tørsten og desperasjonen. Etter et par dager får en tysk ingeniør en idé om å benytte deler av vraket til å sette sammen et nytt fly. Til tross fra en del motstand går gruppen etterhvert med på å forsøke prosjektet. Det oppstår imidlertid en konflikt mellom ingeniøren og piloten. Situasjonen vanskeliggjøres ytterligere da noen berbere slår opp leir i nærheten. Etterhvert begynner flyet å ta form og en av de overlevende maler navnet "The Phoenix" (Fugl Føniks) på skroget.

Anmelderne

Flyet som forsvant ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 90 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Leonard Maltin gav den 3,5 av 4 stjerner. 
Aftenpostens anmelder gav særlig mye ros og skrev at «Det som interesserer er situasjonen som de ni mennene er havnet i, deres forhold til hverandre og virkningene av et stadig hardere nervepress». VGs anmelder gav den terningkast tre.

Popularitet og økonomi

Til tross for et imponerende rollegalleri og gode omtaler ble den ingen publikumssuksess.
Produksjonskostnadene var på mellom 3,8 og 5,4 millioner dollar.

Innspilling

Filmen ble innspilt i Imperial County, California og i Yuma, Arizona. Opptakene ble gjort i løpet av våren og sommeren 1965. 
Stuntmannen Paul Mantz døde under innspillingen.

Annet

Filmen ble satt opp på norske kinoer sommeren 1966. Den ble sendt som Mandagsfilm på NRK i 1979.
Alberich

Alberich var en legendarisk, magisk og mytisk skikkelse som forekommer i franske episke sagn fra merovingertidens dynastier fra 5. til 8. århundre e.Kr. Navnet betyr «alvekongen» (albe=alv, rich=rex). Han var beskrevet med evnen til å gjøre seg usynlig, og han var også kjent som «dvergenes konge»
I det tyske middelalderdiktet Nibelungenlied er Alberich en dverg som vokter Nibelungenes gullskatt. Alberich blir beseiret av Siegfried (som i norsk middelaldertradisjon kalles Sigurd Fåvnesbane.)
I Richard Wagners operasyklus Der Ring des Nibelungen, er Alberich en av hovedrollefigurene. Han er leder for Nibelungene (dvergene) og en gjennomgangsfigur i operaene. Wagners Alberich er en sammensatt person som vesentlig er basert på Alberich i Nibelungenlied, men også på Andvare i norrøn mytologi.
Gamlehaugen

Lyststedet Gamlehaugen

I middelalderen og fram til svartedøden var det gårdsdrift knyttet til stedet hvor Gamlehaugen ligger i dag. I 1665 ble det igjen jordbruksland knyttet til Fjøsanger hovedgård. I 1808 ble eiendommen skilt ut til Danckert Krohns niese, Marie Krohn. Nyhaugen likeved ble overtatt nevøen Albert Henrik Krohn. På begge eiendommene ble det oppført nye våningshus. Disse var tilnærmet identiske enetasjes bygninger med midtark og avvalmet mansardtak. Gamlehaugen ble senere ombygget til sveitserstil. Nyhaugen ble også ombygget før denne ble revet for å gi plass til ny bebyggelse.
Gamlehaugen ble i 1838 kjøpt av Schack Stenberg. I 1864 kjøpte Ole Bulls sønn, Alexander Bull, eiendommen. Etter to år solgt han den videre til kobbersmed Ole Andreas Gundersen. Den siste eieren som drev Gamlehugen som gård var kjøpmann Anton Mohr, som kjøpte eiendommen i 1878. Da han døde i 1890, solgte enkefru Alethe Mohr eiendommen til murmester J. G. Nilsen og byggmester Arne Gullaksen. Hun fikk forøvrig bo på stedet fram til sin død.

Villa for Michelsen

I 1898 kjøpte rederen og politikeren Christian Michelsen Gamlehaugen. Han fikk revet den eksisterende hovedbygningen for å gi plass for den nåværende bygningen i mur. Denne slottsaktige villaen ble oppført årene 1900–1902 etter tegninger av arkitekt Jens Zetlitz Monrad Kielland. 
Gjennom en folkegave ble Gamlehaugen donert som kongebolig til den norske stat i 1925.

Interiør

Hallen er i dragestil og de store dobbeltdørene har stolper med dyrehoder. På dørovestykket finner vi drager i kamp og der en omgitt av et romansk rankeverk. Forbilde er sene 1200-talls og 1300-talls stavkirkeportaler. Trappegelendere og rekkverk har dekor med motiv fra saga og mytologi. Disse arbeidene er utført av treskjæreren Ingebrigt Vik etter arkitekt Kiellands tegninger.

Parken

Villaen på Gamlehaugen er omkranset av et stor park på rundt 120 dekar. Michelsen fikk gartneren Olav Moen til å opparbeide parken rundt villaen i engelsk landskapsstil, med visse trekk av nyformalisme. I 1999 startet et rehabiliteringsarbeid som skulle opprettholde grunntrekkene i Michelsens park og tilføre nye kvaliteter i tråd med vår tid. Det er blant annet bygget nye murer mot veien og opparbeidet en badeplass. Norske anleggsgartnere - NAML tildelte parken utmerkelsen Årets grønne park 2005. Parken er åpen for besøkende, bortsett fra når kongefamilien er i Bergen.

Forvaltning

Eiendommen driftes i dag av Statsbygg etter føringene for forvaltning av gaven. Bygningene og parken er formelt ikke vedtaks- eller forskriftsfredet, men forvaltes gjennom såkalt administrativt vern hvor Riksantikvaren uttaler seg i alle saker som går utover jevnt vedlikehold.
Jerringprisen

Jerringprisen, eller Radiosportens Jerringpris, (svensk: Jerringpriset) er en pris innstiftet av sportsredaksjonen i Sveriges Radio. Prisen er oppkalt etter den svenske radiomannen Sven Jerring og deles ut på Svenska Idrottsgalan i januar hvert år. Prisen deles ut til den idrettsutøver eller det idrettslag som svenske radiolyttere gjennom avstemning kommer fram til har gjort «årets beste idrettsprestasjon».
Pascal Wehrlein

Tidlige år

Wehrlein ble født i Sigmaringen, og hadde tysk far og mor fra Mauritius. Han begynte å kjøre gokart i 2003, og konkurrerte stort sett bare i Tyskland. Etter å ha gått gradene gjennom de yngre klassene kom han i 2009 til KF2-kategorien, og kom på femteplass i ADAC Kart Masters.
I 2010 debuterte han i formelbilserien ADAC Formel Masters med ADAC Berlin-Brandenburg e.V. (også kjent som Mücke Motorsport). Wehrlein kom på sjetteplass i mesterskapet med en seier på Sachsenring og tre andre pallplasseringer. Han ble værende i mesterskapet med samme team også i 2011, og tok da sammenlagtseieren i mesterskapet og vant syv av 24 løp.
I 2012 tok Wehrlein steget opp til Formel 3 Euro Series, fortsatt med Mücke Motorsport. Han kom på andreplass i mesterskapet bak Daniel Juncadella.

DTM (2013–2015)

Wehrlein debuterte i Deutsche Tourenwagen Masters (DTM) i 2013, og han var da atten år gammel. I løpet av de tre sesongene han  kjørte i mesterskapet markerte Wehrlein seg som en av de beste førerne i feltet, tross sin unge alder. I sin debutsesong tok han 3 poeng og kom på 22.-plass i mesterskapet.
I 2014 byttet han team til HWA, hvor han ble den yngste føreren i mesterskapets historie til å ta pole position og å vinne et løp, og fullførte sesongen på åttendeplass sammenlagt med 46 poeng. Bortsett fra hans fremragende seier på Lausitzring var Wehrleins beste resultat i sesongen en femteplass på Norisring.
I 2015 gikk DTM tilbake til å kjøre to løp per løpshelg, og mesterskapet fikk dermed 18 runder i 2015. I motsetning til de fleste andre førere viste Wehrlein og HWA Team en jevnhet og pålitelighet i prestasjonene som sikret han seieren i mesterskapet, etter å ha tatt poeng i alle runder unntatt tre. Han tok fem pallplasseringer og to seire. Han er den første føreren som har vunnet mesterskapet uten å ha tatt pole position i løpet av sesongen, og var også den yngste DTM-mesteren noensinne.

Formel 1

I september 2014 ble det kunngjort at Wehrlein skulle være reservefører i Formel 1 for Mercedes. Han deltok i testrundene før sesongen på Barcelona, hvor han kjørte for både Force India og Mercedes.

Manor (2016– )

I februar 2016 ble Wehrlein ansatt som fast fører for Manor Racing. Som motytelse for å hyre Wehrlein ville Manor få tilgang til Mercedes' vindtunnel. Wehrlein tok sitt og Manors første Formel 1-poeng for sesongen med en tiendeplass i Østerrike.
Alperton

Toponymi

Stedsnavnet Alperton har betydningen «gård» eller «eiendom» assosiert med en mann ved navn Ælhbeorht, avledet fra et angelsaksisk personnavn + tūn, i betydningen «gård» eller «landsby» på angelsaksisk.
Kistefossen (Salangen)

Kistefossen er en foss i Salangselva på grensa mellom Salangen og Bardu kommuner i Troms fylke. Fylkesvei 851 mellom Brandhaug/E6 og Sjøvegan krysser elva over Kistefossbrua. Like nedenfor ligger Kistefoss mølle, som var i drift fra 1938 til ca 1950.
Panduro Hobby

Historikk

Smeden Carlo Panduro tilvirket suvenirer og smykker og startet etter hvert en egen butikk. Han begynte å selge materiale til kunder som selv ønsket å tilvirke ting. Carlos sønn Jörgen Panduro utviklet virksomheten og begynte å levere til andre offentlige institusjoner og flyttet til Sverige i 1962. Samme år i august sto den første butikken åpen på Södra Förstadsgatan i Malmö.

Produkter og sortiment

Panduro Hobby har omkring 10000 artikler i sortimentet der omtrent en fjerdedel fornyes årlig. Panduro Hobby har egen produktutvikling rett ved hovedkontoret på Järnyxegatan i Malmö. Bortsett fra ferdige produkter produserer Panduro Hobby videoinstruksjon for deler av sortimentet.
Gustav Krupp von Bohlen und Halbach

Bakgrunn

Gustav von Bohlen und Halbach ver det femte av syv barn til den tyske diplomat Gustav von Bohlen und Halbach. Han gikk på Großherzogliches Gymnasium i Karlsruhe og tok sin abitur der i 1888. Så studerte han rettsvitenskap og promerte i 1893 til Dr. jur.
Han var deretter i [Baden (land)|badisk]] statstjeneste, før ham i 1897 ble assessor i Auswärtiges Amt i Berlin. To år etter ble han legasjonssekretær ved ambassaden i Washington, D.C., senere i Beijing i Kina. Fra 1904 var han legasjonsråd ved den prøyssiske legasjon ved  Den hellige stol.

Forretningsmann

Gustav Krupp von Bohlen und Halbach overtok ledelsen av industrikonsernet Kruppkonsernet gjennom sitt ekteskap med Bertha Krupp, mens hun satt med eierskapet etter sin far. Gustav von Bohlen und Halbach tok navnet Krupp som ble knyttet til rollen som leder for selskapet og keiser Wilhelm ga tillatelse til dette gjennom en egen særlov («Lex Krupp»).
Han startet nye store satsinger og leverte våpen til begge de stridende partene i første verdenskrig. I mellomkrigstiden fortsatte konsernet satsingen på våpenindustri og utvikling av nye våpen. Dette arbeidet gikk langt utover forbudet og begrensningene i Versaillestraktaten, men bedriften lyktes med å holde dette skjult til tross for en rekke internasjonale inspeksjoner.
Særlig økte innsatsen på våpenutvikling etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933, og Krupp von Bohlen und Halbach innledet nære forbindelser med de nye makthaverne, og med Hitler især. Konsernet utviklet en rekke nye våpen for Wehrmacht, både før og under andre verdenskrig. I 1943 ble ledelsen for konsernet overført til sønnen Alfried Krupp von Bohlen und Halbach.
Etter andre verdenskrig ble Gustav stilt til anklage ved Nürnbergprosessen for konsernets bruk av slavearbeidere fra okkuperte områder, men anklagen ble frafalt på grunn av dårlig helse og at han var senil. De siste årene var han sengeliggende og ble pleiet av hustruen Bertha.
Abraham Afewerki

Biografi

Abraham ble født i Asmara, Eritrea. I en tidlig alder ble Abraham fascinert på musikkinstrumenter og etter at han fylte ni år hadde lært å spille et musikkinstrument uavhengig. På grunn av den krigen i Eritrea flyktet Abraham, med sin familie, til Sudan. Etter en stund flyktet de til Italia hvor han forfulgte sin drøm til å bli en profesjonell musiker. Mens han studerte i Roma, fortsatte Abraham å utvide sine musikalske ferdigheter ved å jobbe med internasjonalt kjente musikalske kjendiser i live opptredener, samt plateinnspillinger.
Abrahams første CD, Kozli Gaba, ble utgitt i 1991, som ble produsert og distribuert av Virgin Records i Europa. Albumet var det første av en eritreisk artist som ble produsert av et internasjonalt plateselskap og gjort tilgjengelig for det globale publikum. Abrahams musikk, var selvfølgelig dekket av en rekke internasjonale medier.
I de følgende 15 årene gå Abraham ut to album som ytterligere økte hans popularitet blant eritreere. Hans sanger ble populær på grunn av at tekstene hans uttrykte sterke og poetiske bilder av Eritreas kultur. Hans sosialt bevisste ord var stemningsfull og hans fans beskrev ofte musikken hans som inspirerende.
I sin nyeste CD, Semai ("Himmel" på tigrinja), samarbeidet Abraham med flere eritreiske musikere, hvor resultatet var en utsøkt lyd. Abraham fortsatte å blande hans musikk med jazz, R&B og reggae rytmer, samtidig som han opprettholde musikkens originalitet og autentisitet.
Makroøkologi

Makroøkologi er et felt innenfor økologi som omhandler forholdet mellom forskjellige arter på en stor skala, som prøver å karakterisere og forklare statistiske mønstre i mengde, distribusjon og mangfold av arter. Begrepet ble først brukt i 1989 av James Brown ved University of New Mexico og Brian Maurer ved Michigan State University i en rapport utgitt i tidsskriftet InScience.
Makroøkologi er basert på ideen om å studere økosystemer ved å bruke en ovenfra-tilnærming. Det søker kunnskap gjennom studiet av egenskapene til systemet som helhet. Kevin Gaston og Tim Blackburn bruker metaforen «å ikke se skogen for bare trær».
Makroøkologi viser hvordan global utvikling med klimaendringer påvirker dyre- og planteliv. Typiske økologiske spørsmål som kan studeres gjennom teknikker i makroøkologi inkluderer spørsmål om artsrikdom, breddegradsoverganger i artsmangfold, arts-områdekurve, rekkeviddestørrelse, kroppsstørrelse, og størrelse på artsbestander. For eksempel har forholdet mellom bestandsstørrelse og leveområde fått mye oppmerksomhet. Dette dreier seg om hvorfor arter som opprettholder store lokale bestandsstørrelser har en tendens til å være utbredt, mens arter som er i en mindre bestand har en tendens til å ha begrensede områder.
Nadym

Nadym (russisk: Нады́м) er en by i det autonome området Jamalo-Nenetsk i Russland. Byen ligger 7 km vest for elva Nadym, og rundt 290 km sørøst for Salekhard. Innbyggertall: 45 943 (folketelling 2002), 52 586 (folketelling 1989).
Opprinnelsen til bynavnet er usikkert. En av de mest trolige versjonene er at det er avledet av det nenetsiske ordet njaidem, som kan oversettes som «mosegrodd plass».
Nadym ble nevnt i russiske krøniker for første gang i 1598 og den dukket opp på russiske kart på 1700-tallet. Men på andre halvdel av 1800-tallet ble bosetningen forlatt. I 1968 ble den gjenetablert etter at naturgassfeltet «Medvezje» året før ble oppdaget like ved. Bosetningen fikk innvilget bystatus 9. mars 1972.
Byens hovedvirksomhet er Nadymgazprom, som står for 40 % av Russlands totale gassproduksjon. Det er også flere store selskaper innen byggebransjen i byen.
Nadym lufthavn ligger 9 km sørøst for byen.
Bembidion prasinum

Utbredelse

Bembidion prasinum finnes i nesten hele Europa, østover til Sibir i Asia. Den er også registrert fra Norge .

Utseende

Bembidion prasinum er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se), Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten Bembidion er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis

Bembidion prasinum tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Skøyenparken

Skøyenparken ligger på Skøyen i bydel Ullern i Oslo. Parken hører til Skøyen hovedgård (Søndre Skøyen). Nordre Skøyen Hovedgård ligger i bydel Østensjø, og parken rundt Nordre Skøyen omtales også i noen sammenhenger som Skøyenparken.
Parken grenser til Prinsessealleen i syd og vest, borettslaget Casinetto i øst (ble bygget på en del av parken i 1981–83), og i nord til Skøyen hovedgård.
Den midtre delen av parken er gjerdet inn som privat, og denne stelles som park. De ytre, offentlig tilgjengelige delene av parken er skog og naturpark med gangstier. 
Navnet Den engelske park, som forekommer på kart, offentlige dokumenter og i dagligtale, skyldes feillesning av en artikkel i tidsskriftet Byminner på 1970-tallet og ble ikke brukt om parken opprinnelig. Den parkstilen med myke linjer og tilpasning til landskapet som ble utviklet i England fra første halvdel av 1700-tallet (som motsetning til den barokke hagestilen), var blitt en etablert internasjonal parkstil da parken ble anlagt. Flere andre parker i Oslo er anlagt i landskapsstil, fra denne perioden ofte karakterisert som viktoriansk etter dronning Victoria, eller romantisk. Det er derfor feil å bruke egennavnet «Den engelske park» om denne hagen. I Skøienboken gjengir Skøyen-beboer August A. Butenschøn en serie fotografier fra Skøyenparken i 1977. Han bruker betegnelsene «Skøienparken» eller «haven», og omtaler den aldri som en engelsk park.
Parken ble anlagt i 1860-årene, da konsul Nicolai August Andresen eide Skøyen hovedgård. Dammen i parken har fått folkelig navn «Butensjøen» etter August Andresen Butenschøn, som eide gården senere i århundret.
I parken finnes fin edelløvskog med alm, eik og ask, og et rikt fugleliv, blant andre nattergal og kattugle.
Breheimen nasjonalpark

Geografi, landskap, geologi

Landskapet er preget av breer, fosser, frodige daler, høyfjellsområder og kulturlandskap preget av seterbruk.

Flora og fauna

Søndre del av Ottadalen villreinområde inngår i nasjonalparken.

Kulturminner

Området inneholder spor etter 6000 års bruk: fangstanlegg, jaktbuer, setre og veger.

Forvaltning og bruk av området

28% av arealet i nasjonalparken er statsallmenning, mens 54% eies av Skjåk Allmenning.
Boris B. Golitsyn

Bakgrunn

Boris Golitsyn nedstammet fra den gamle russiske fyrstefamilien Golitsyn. 
Golitsyn var student blant annet ved Sjøkadettkorpset, Lomonosovuniversitetet (1891-1893) og universitetet i Strassburg (1887).

Vitenskapsmann

Han var professor ved Universitetet i Jurjev (Dorpat) og senere frem til sin død leder ved Det russiske rikes meteorologiske tjeneste (med sete i det sentrale Nikolaj-observatoriet i Sankt Petersburg og om sommeren i Konstantinobservatoriet i det nærliggende Pavlovsk). Ved siden av holdt han forelesninger i fysikk ved høyskolene i St. Petersburg og ved den medisinske høyskole.
Han interesserte seg hovedsakelig for seismologi og konstruerte den første elektrosynamiske seismograf i 1904. Han offentleggjorde mange arbeider om spektroskopi, meteorologi og flere andre fag.
Fra 1898 var han medlem av Det russiske vitenskapsakademi. 
Han hadde i 1909 overoppsynet med etableringen av den første seismologiske tjenesie i Russland, som til å begynne med begynte med syv målestasjoner, i Pulkovo, Jurjev, Tbilisi, Jekaterinburg, Irkutsk, Vladivostok og Baku.
Tundrahumle

Kjennetegn

Tundrahumle har to orangegule bånd på brystet og de første leddene på har et bredt orangegult bånd. Bakkroppsspissen er svarthåret. Kjempehumla er også kjent for å være mer sky enn de andre humlene, og den kan være vanskelig å fange. Den flyr raskt vekk når den blir forstyrret.

Størrelse

Tundrahumle er den største av alle skandinaviske humlearter. Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.
Radial cellen: 5,53 mm (5,20-5,85 mm)

Bolet

Det er ikke gjort kjente funn av tundrahumlebol. Men man har funnet bol av andre humlearter hvor en tundrahumledronning har tatt over bolet. Dermed har tundrahumledronninga fått hjelp av de arbeiderne i det okkuperte bolet til å hjelpe seg til å få fram egne dronninger og hanner. Det er funnet flere tilfeller hvor tundrahumle har tatt over bol til polarhumle Bombus arcticus Kirby. Men det er også funnet tundrahumledronning i bol av lynghumle Bombus jonellus (Kirby)

Utbredelse

Høyfjellet over hele Norge. Mange funn er gjort på Hardangervidda, især rundt Finse.