Aelia Pulcheria

Liv og virke

Pulcheria tilhørte det theodosiske dynasti, dynastiet som regjerte i Østromerriket etter at Romerriket var blitt delt i to separate riker i 395. Hennes foreldre var keiser Arcadius og keiserinne Aelia Eudoxia. Pulcheria hadde en eldre søster Flaccilla som ble født i 397, men som sannsynligvis døde i ung alder. Hun fikk tre yngre søsken, søsteren Arcadia (født 400), broren Theodosius II (født 401) som senere ble keiser, og søsteren Marina (født 401).
Arcadius’ regjeringstid var preget av konflikten mellom hans maktsyke kone Aelia Eudoxia og erkebiskopen av Konstantinopel, Johannes Khrysostomos. Den samtidige kirkehistorikeren Sozomenos skriver at mye av konflikten skyldtes en utsmykket sølvstatue laget til ære for Eudoxia som Khrysostomos fordømte. Ifølge Sozomenos hadde Eudoxia også kritisert erkebiskopens prekener, og fikk ham forvist. Pulcheria sørget senere for at St. Johannes’ levninger (St. Johannes døde i 407 og ble helligkåret kort tid etter) ble ført tilbake til Konstantinopel i 438 i takknemlighet for hans fromme liv.

Kyskhetsløftet

På denne tiden avga også Pulcheria et løfte om kyskhet. I et brev fra pave Leo I (som tiltrådte som pave 440) skriver han at «her viser du tydelig hvor høyt du elsker den katolske tro og hvor mye du hater kjetternes feil.» Det er også mulig at Pulcheria har hatt andre motiv for å avstå fra giftermål. Ifølge flere samtidige krønikere næret hun sterk mistro til Anthemius, den avsatte vergen for Theodoris. Årsaken kan være hans motvilje mot å gi Pulcheria for mye makt. En senere historiker, Kenneth Holum, mener at Anthemius hadde ønsket å gifte seg med Pulcheria og dermed skaffe seg makten ettersom Pulcheria da hadde vært nødt til å la sin ektemann bestemme.

Rollen som Augusta Imperatrix

I 414 tildelte Senatet henne tittelen Augusta. Selv om hun var kvinne fikk hun en manns rettigheter i hoffet, og hun fikk en byste til ære for seg sammen med de andre Augusti.

Kirken og jødedommen

Pulcherias innflytelse lå først og fremst i de kirkelige og religiøse spørsmål. Pulcheria og hennes bror var kjent for å ha anti-jødiske synspunkter, og de vedtok lover mot jødedommen i Konstatinopel. Før Theodosius’ tid ble synagoger behandlet som privat eiendom under beskyttelse av regjeringen, men Theodosius vedtok en lov som forbød bygging av synagoger og som krevde at de eksisterende ble ødelagt. Pulcheria og Theodorus beordret også henrettelse av en gruppe jøder etter en strid med de kristne i Palestinaregionen. Pulcheria synes å ha næret hat til jøder og nestorianere, som på den tiden ble ansett å være en jødisk trosretning. Kenneth Holum mener imidlertid at dette mer var et politisk syn enn et etnisk eller religiøst hat.
Pulcheria var også kjent for sin filantropi. Hun fikk bygget mange kirker og bygninger for de fattige i og rundt Konstantinopel. I tillegg til dette bidro Pulcheria i betydelig grad til å gjeninnsette biskoper som urettmessig var avsatt, og hun fikk også hentet tilbake relikvier etter kristne som var døde etter forvisning som for eksempel erkebiskop Flavian av Konstantinopel.

Krigen mot Persia

Pulcherias regjeringstid ble også preget av en pågående konflikt med Sassanideriket i Persia. Hun erklærte krig mot Persia da den persiske kong Yazdegerd I henrettet en kristen biskop som hadde ødelagt et zoroastristisk alter. Pulcheria og Theodosius gikk seirende ut av konflikten, og ifølge historikerne krediterte Theodosius søsterens jomfruløfte for seieren.

Forholdet til Aelia Eudocia

Forholdet mellom Pulcheria og Theodosius’ kone Aelia Eudocia ble anstrengt på grunn av ulik bakgrunn og religiøs overbevisning. Eudocia het opprinnelig Athenais og var født i Athen som datter av en filosofi- og retorikkprofessor. Da faren døde fikk Eudocia bare småpenger, angivelig «hundre gullmynter», i arv. Hun dro til Konstantinopel der hun ble gift med Theodosius, og endret sitt navn til Eudocia. Rivaliseringen oppsto som følge av at Eudocia følte at svigerinnen hadde alt for stor innflytelse i forhold til henne selv som tross alt var keiserens kone.
Eudocia allierte seg med den administrative lederen eller førsteministeren, evnukken Chrysaphius og fikk dermed større innflytelse på Theodosius. Pulcheria flyttet derfor ut av keiserpalasset og bosatte seg i Hebdomon (nåværende Bakırköy), vest for byen. Motsetningene mellom de to kvinnene kom enda tydeligere til syne da Eudocia dro til Det hellige land og åpent støttet monofysittismen.

Keiserinnen

Keiser Theodosius II ble i 450 stygt skadet under jakt da han falt av hesten, og han døde to dager senere. Pulcheria kom da tilbake til palasset og overtok makten fra Chrysaphius. Hun regjerte alene i omtrent en måned, og det antas at hun arrangerte begravelsen for Theodosius. Selv om Pulcheria ble respektert ønsket ikke senatet å ha en kvinne som enehersker i keiserriket, og hun ble tvunget til å finne seg en ektemann. Hun utførte derfor de religiøse ritualer som var nødvendige for å både kunne overholde sitt jomfruløfte og samtidig inngå legitimt ekteskap. Hun giftet seg senere samme år med Markian, en militær uten aristokratisk bakgrunn, som var leder for livgarden og også tribun og senator. En betingelse for ekteskapet var at han måtte respektere keiserinnens jomfruløfte.

Religiøse konflikter

Under konsilet i Efesos i 431 var konflikten mellom erkebiskopen i Konstantinopel, Nestorius, og patriarken i Alexandria, Kyrill, hovedtema. Konsilet vedtok å avvise nestorianismen og patriark Nestorius ble lyst i bann som kjetter. Dette var i tråd med Pulcherias syn, og Nestorius kom med kraftige utfall mot henne.
Pulcheria viet de siste årene av sitt liv til dyrkingen av jomfru Maria og viet tre kirker i Konstantinopel til henne.

Død og ettermæle

Pulcheria døde i 453, men man kjenner ikke datoen. Hun døde i Konstantinopel, og dødsfallet kom som et sjokk på befolkningen. Hun testamenterte alt hun eide til de fattige i Konstantinopel. Etter sin død ble hun helligkåret av kirken.