google/wiki40b huggingface dataset:
Vard Group

Historie

STX Europe ble opprettet etter at det sørkoreanske industrigruppen STX konsernet kjøpte opp det børsnoterte Aker Yards ASA i 2008. Aker Yards ASA var den største skipsbyggingsgruppen i Europa, og den femte største i verden med i alt 19 skipsverft i Norge (seks verft), Finland (tre verft), Tyskland (to verft), Frankrike (to verft), Romania (tre verft), Ukraina (ett verft), Vietnam (ett verft) og Brasil (ett verft). Etter oppkjøpet av Aker Yards ASA har STX solgt de fleste Aker Yards verftene og eier i dag to verft i Finland og to verft i Frankrike sammen med den franske stat. Både verftene i Finland og Frankrike bygger cruiseskip og større passasjerferger. De norske, rumenske, brasilianske og vietnamesiske verftene som utvikler og bygger spesialfartøy for offshore har siden 2010 vært børsnotert i Singapore under navnet STX OSV og skiftet i 2013 navn til VARD i forbindelse med at STX solgte alle sine aksjer i selskapet til den italienske verftsgruppen Fincantieri, som idag er majoritetseier i VARD-konsernet.  
Det norske industrikonsernet Aker ASA etablerte Aker Yards som skipsverftsgruppe i 1998 som ved etablering omfattet seks skipsverft. Under Aker ASA periode som hovedeier i Aker Yards (1998-2007) ekspanderte verftsgruppen gjennom flere oppkjøp og organisk vekst. Aker Yards ble børsnotert i 2004 i forbindelse med at Kvaerners skipsverft ble en del av Aker Yards. Aker ASA solgte alle sine aksjer i Aker Yards ASA gjennom salg til finansielle investorer i 2007.
Evil Twin Brewing

Evil Twin Brewing er et nomadebryggeri som ble startet i 2010 av Jeppe Jarnit-Bjergsø. Jarnit-Bjergsø er tvillingbroren til Mikkel Borg Bjergsø, som driver mikrobryggeriet Mikkeller, derav navnet. Bryggeriet ble startet i Danmark, men i 2012 flyttet Jarnit-Bjergsø til New York, hvor han ved siden av bryggeriet driver gastropuben Tørst.
Ølen selges blant annet hos den amerikanske matkjeden Whole Foods.
Da nettsiden RateBeer kåret beste bryggerier i 2013 kom Evil Twin på 10.-plass, det første av ikke-amerikanske bryggerier.
Marina (sang)

«Marina» er en populær belgisk sang, skrevet av den italienskfødte sangeren Rocco Granata, som fremførte den på italiensk.
Granata utgav sangen «Manuela» med «Marina» på B-siden på single i 1959. B-siden, «Marina», ble en internasjonal kjempehit med nummer én på den belgiske singlelisten og listeplasseringer rundt om i Europa samt en 31.-plass på den amerikanske singlelisten.
«Marina» befant seg på den norske VG-listen i 27 uker og lå på en førsteplass i femten uker.
Sangen har solgt titalls millioner eksemplarer over hele verden.
I 1989 gav Granata oppdraget til å lage en dance remix av «Marina», og den toppet igjen den belgiske listen samt de i Italia og Vest-Tyskland.

Svensk versjon

Den svenske tittelen er også «Marina».

Norsk versjo n

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Marina».
EVA Records

EVA Records er et plateselskap som eies og drives som et samarbeid mellom plateselskapene EMI, Warner Music, Universal Music og Sony BMG. Plateselskapet gir hovedsakelig ut samleplater med artister fra sine eiere. Blant de mest kjente utgivelsene er Absolute Music og andre Absolute-serier som er blitt gitt ut i Norge, Sverige og Danmark.
Bokstavene EVA står for plateselskapene som opprinnelig eide EVA Records: EMI, Virgin og Ariola.
NM på skøyter, maraton

NM på skøyter, maraton var et norgesmesterskap på skøyter, som ble arrangert årlig i perioden 1988 – 1995.

Mesterskapet ble vedtatt innført på Skøytetinget under tingforhandlingene på Müllerhotell, Otta 7.–8. juni 1986, etter innkommet forslag fra Narvik Skøyteklubb.

Første mesterskap i Maraton-NM ble arrangert sesongen 1987/88.

Galleri

Årstallene viser til årstall for bilde.

Medaljevinnere
Skøytearenaer.
Spontan abort

Spontan abort er en musikk-EP med punk-bandet Betong Hysteria, utgitt i 1982.
Hans Ditlev Bendixsen

Bakgrunn

Hans Ditlev Bendixsen ble født i Thisted, Nordjylland, Danmark som sønn av Frederik Carl Bendixsen, en tobakkshandler og Mariane von Mehren Bendixsen.  Begge kom fra fremtredende danske familier. Bendixsen var lærling i et skipsbyggeri  i Aalborg i to år. Da han hadde fullført sin læretid arbeidet han ved ulike verft i København, og dro deretter til sjøs som tømmermann.

Karriere

Bendixsen kom til California via Kapp Horn, og fikk arbeide i Turners Shipyard i San Francisco i 1867, da han kom til Eureka, California. Her fikk han ansettelse i sitt søskenbarns verft før han begynte med skipsbygging for seg selv. Fra Eureka flyttet  Mr. Bendixsen sitt verft til den nærliggende Fairhaven, California. Spredt ut over et område på fjorten dekar hadde han verksteder, sagbruk, slip og boliger med hager for 150 arbeidere.
Ofte eide Bendixsen selv aksjer i de Bendixsen-byggede skipene, som gikk langs kysten med trelast. Etter mange gode år uten økonomisk krise innenfor trelastindustrien ble  Bendixsen i 1877 tvunget til å selge , slik at han kunne betale sine ansatte og kreditorer. Han leide verftet fra de nye eierne, og fortsatte å bygge skip. Syv år senere var han i stand til å kjøpe tilbake sitt gamle verft.
Mellom 1875 og 1901 bygde han over 50 tre og fire-mastede skonnerter og barkentines på sitt verft Fairhaven, og i sin levetid bygde han rundt 115 skip av alle typer, inkludert to-mastede skonnerter, Polynesiaskonnerter og brigantinere, og dampbåter. Bendixsen huskes best for de tre, fire, og fem-mastede skonnerter han bygde for trelastfarten på Vestkysten av USA. I 1901 solgte han sine anlegg for om lag en kvart million dollar.

Legacy

Enkelte av Bendixsens trelastskonnerter har overlevd inn i det 21. århundre. SS «Wawona», bygget i 1897 ble sjøsatt ved i South Lake Union Park i Seattle. SS «Wawona» ble slept til Puget Sound Shipyard 4. mars 2009 og er siden blitt nedrigget. Av Hans Bendixsens gjenværende fartøyer er «C. A. Thayer»nbygget i 1895, som ligger i San Francisco Maritime National Historical Park. «C. A. Thayer» er blitt restaurert og seilte tilbake til Hyde Street Pier 12. april 2007.
Siv Stubsveen

Private forhold

Stubsveen har ett barn (Marcus) fra et tidligere forhold (1996) med den tidligere norgesmester i tennis Morten Rønneberg. Hun fridde til Rønneberg skuddårsaften 1996 på direkten i sitt eget radioprogram «Kjærlighet uten grenser» De ble dog aldri gift. 
Stubsveen har vært bosatt på Lillehammer siden slutten av 1990-tallet.
Lasionota

Utseende

Middelsstore (gjerne 10-15 millimeter), avlange, svarte og røde eller gule praktbiller. Kroppen er mer eller mindre tett kledt med oppstående hår av varierende lengde.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.
Alkoholfritt øl

Alkoholfritt øl er øl i skatteklasse A. Alkoholloven definerer i § 1-3 alkoholfri drikk som «drikk som inneholder under 0,7 volumprosent alkohol», og øl kan derfor inneholde opp mot 0,7% alkohol selv om det betegnes som alkoholfritt i Norge. Samtidig plikter ikke produsenten å opplyse om alkoholinnholdet så lenge drikken ikke inneholder over 1,2 volumprosent alkohol.
I Norge er det særlig merkene Munkholm fra Ringnes og Clausthaler fra Hansa som benevnes som alkoholfritt øl. En helt alkoholfri ølart er vørterøl. I desember 2006 ble det solgt 915 000 liter alkoholfritt øl, det var en økning på 9% i forhold til desember 2005. Totalt økte salget av alkoholfritt øl i 2006 med 22% i forhold til 2005, mens totalomsetningen av alt øl økte med 4,1%.
Inukai Tsuyoshi

Liv og virke

Inukai ble født i Okayama i 1855, sønn av en samurai i Okayama-klanen.
I Inukais tidlige karriere, arbeidet han en periode som journalist. Han vervet seg til den keiserlige japanske hæren under Satsuma-opprøret som reporter for avisen Yūbin Hōchi Shimbun. Inukai var med på å danne det politiske partiet Rikken Kokumintō i 1882. Dette  partiet støttet liberale politikere. Inukai ble først valgt inn i underhuset i den japanske riksdagen i 1890, og deretter ble han gjenvalgt til underhuset ved de neste 17 valgene. 
Inukais første ministerpost i regjeringen var som utdanningsminister i den første administrasjon til statsministeren Shigenobu Okuma i 1898. Han satt som minister for kommunikasjon under den andre administrasjonen til statsminister Yamamoto Gonnohyoe i 1923-24. Han var en ledende skikkelse innenfor det politiske partiet Rikken Kokuminto, som til slutt klarte å velte regjeringen til statsminister Katsura Taro fra makten ved valget i 1913.
I 1929, etter det plutselige dødsfallet til statsminister Tanaka Giichi, ble Inukai valgt til den neste presidenten i partiet Rikken Seiyūkai. Inukai ble den 29. statsministeren i Japan ved valget som ble avholdt i 1931. På denne tiden var Japan inne i en alvorlig økonomisk situasjon på grunn av effektene av den store depresjonen som hadde slått ut på Wall Street i 1929, og den ubeleilige effekten som denne effekten hadde på den japanske gullstandarden.
Inukai prøvde å kutte ned på den økonomiske støtten til militæret for å få bukt med de økonomiske problemene. Han ble myrdet i et kuppforsøk den 15. mai 1932. Dette attentatet markerte effektivt slutten på den tidligere sivile politiske kontrollen over regjeringens beslutninger til etter den andre verdenskrig var avsluttet.
Inukais tredje sønn var en kjent forfatter, politiker og etter krigen ble han valgt til justisminister i administrasjonen til Inukai Takeru. Inukais oldebarn heter Sadako Ogata, og var FNs høykommissær for flyktninger mellom 1991 og 2001. 
Inukai døde i mai 1932, da han var 77 år gammel.
Hakapik

Hakapik, på norsk også kalt hakepigg, hakepik og hakapigg, er et hakkeformet jaktvåpen brukt i selfangst og -jakt.

Utforming og bruk

Hakapik likner en hakke som består av et langt skaft, gjerne av bjørk, påtredd et jern- eller stålhode med en butt hammer i den ene enden og en lang pigg eller krok i den andre.
Hammeren brukes som en klubbe for å knuse skalletaket på selen og slå den bevisstløs. Like etterpå slås piggen dypt ned i hjernen på dyret for å avlive byttet med sikkerhet og kunne trekke kadaveret med seg. Etter dette følger blodtapping, enten på isen eller ombord i fangstbåten, for å garantere døden og sørge for holdbart kjøtt av bedre kvalitet, siden flåing, spekking (fjerning av spekk fra skinnet) og videre bearbeidelse av skrotten.
Redskapet har tradisjonelt blitt brukt til å drepe selunger, mens voksne individer blir skutt med gevær. Hakapik har også blitt brukt til å avlive og slepe større dyr som er skutt.
Fangstredskapet har norsk opphav og vært uendret i over hundre år. Det brukes også i Canada og andre steder. Inuiter og andre naturfolk har tradisjonelt brukt håndholdte harpuner. Hakapik ble av norske fangstfolk på 1980-tallet regnet som et svært effektivt slagvåpen som dreper dyret fort uten å skade pelsen. Slagkrok ble innført i 1969.

Kritikk

Selv om flere eksperter anser bruk av hakapik som en rask avlivingsmetode, kan den oppleves som ekstra brutal. Bruken har derfor blitt sterkt kritisert i den internasjonale motstanden mot selfangst. Kritikken økte særlig i årene etter at NRK i 1989 sendte selfangstinspektøren Odd F. Lindbergs dokumentarfilm om selfangst. Der ble det blant annet vist inhuman nedslakting av selunger («kvitunger») med hakapik. I en rapport fra 1988 hadde Lindberg hevdet at sel ble flådd levende, og at fangstfolkene påførte selen lidelser bevisst.
Anton Corfitz Ulfeldt

Biografi

Han var sønn av Anna Maria Sinzendorf (1673–1736) og greve Leo Ulfeldt, sønn av Leonora Christine og Corfitz Ulfeldt. Etter at Corfitz og Leonora Christine forrådte Danmark-Norge, flyktet Leo til Østerrike hvor han sluttet seg til den keiserlige armé. Sønnen Anton Corfitz valgte også den militære løpebane, i 1724 ble han medlem av Rikshoffrådet, fra 1738 var han gesandt i Haag og ved den høye port i Konstantinopel. I 1742 ble han statskansler med ansvar for østerriksk utenrikspolitikk, en post han beholdt til 1753, men som han ikke hadde særlig innflytelse på.
Yuancheng

Yuancheng (kinesisk: 源城区; pinyin: Yuánchéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Heyuan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.
Yuancheng har et areal på 365 km² og teller 300 000 innbyggere (2003).

Samferdsel

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Huizhou og Shenzhen.
.38 S&W

.380" Revolver Mk II

I Britisk tjeneste oppstod det en del tvil om kulen i Mk I patronen, en rundneset kule av mykt bly, var lovlig eller falt inn under definisjonen ekspanderende prosjektil. Mk I ble derfor byttet ut med .380" Revolver Mk II, som brukte en konisk 178 grains helmantlet kule. Denne ladningen viste seg og være mindre effektiv, men holdt seg på rett side av folkeretten.
Jónsbók

Jónsbók er en islandsk lovbok som ble skrevet av den islandske lovsigemann Jón Einarsson og fikk navn etter ham. Den ble til etter initiativ fra den norske kong Magnus Lagabøte og var gjeldende i islandsk rett fra 1281 og til den ble revidert – men ikke avskaffet – i 1662. Deler av lovboka er fortsatt gjeldende på Island.

Grágás

Islands første lovsamling, Grágás, var gjeldende fra Alltinget ble opprettet på Islands rundt 930 og fram til landet kom under norsk styre i 1262. Grágás ble nedskrevet første gang i 1117 etter vedtak på Alltinget.

Járnsíða

Gjennom langvarig politisk arbeid klarte kong Håkon Håkonsson å utnytte innbyrdesstridene på Island til å få gjennomslag for norsk overherredømme på Island i 1262 i og med vedtaket av samarbeids- eller unionspakten Gissurarsáttmál, oppkalt etter jarl Gissur Þorvaldsson. Da Håkon døde i 1263 satte kong Magnus Lagabøte i gang arbeidet med lovrevisjoner, og han utarbeidet først en lovsamling for Island, kjent som Járnsíða, som avløste de tidligere lovene.

Norsk herredømme på Island

Samtidig som den norske kongen arbeidet med å samle de norske lovene til en felles landslov – Magnus Lagabøtes landslov – fikk han også islendingen Jón Einarsson (død 1306) til å skrive en ny lovsamling for Island etter norsk mønster. Ifølge historikeren Andreas Holmsen tok de nye lovene hensyn til de særegne islandske vilkårene på flere områder av nærings- og arbeidslivet, men den grep sterkt inn i den gamle samfunnsorganisasjonen, ordnet rettergang og domstoler på norsk vis og innførte helt norske styringsformer. Det islandske jarledømmet falt bort ved Gissur jarls død i 1268. Nå ble det satt inn kongelige sysselmenn og lagmenn, og Alltinget ble omdannet til et vanlig lagting med utsendinger som var oppnevnt av sysselmennene.
Den nye lovsamlingen ble etter en del motstand vedtatt på Alltinget i 1281. Den var gjeldende rett på Island helt fram til revisjonen av lovene i forbindelse med innføringen av eneveldet i Danmark-Norge i 1662. Den første trykte utgaven av Jónsbók ble utgitt i 1578 i Monumenta Typhographica Islandica. Flere håndskrevne manuskripter er kjent, blant annet fra Skarðsbók.
Nanostrangalia

Utseende

Nokså små (ca. 10 millimeter), slanke, mørkbrune til svarte trebukker, dekkvingene oftest med gule tegninger. Antennene er litt fortykkede mot spissen, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet, dekkvingene er smale, noe innsnevret i midten, og når ikke til bakkroppsspissen. Beina er lange, lårene litt klubbeformet fortykkede, føttene på bakbeina lange og tynne.

Levevis

Larvene utvikler seg trolig i død ved, men det synes ikke finnes noe sikker informasjon om dette. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse

Slekten er kjent fra det sørlige Kina, Laos og Vietnam.
Snigsfjorden

Snigsfjorden, eller Sniksfjorden, er en liten fjord i Lindesnes kommune i Vest-Agder. Den har innløp mellom de to små holmene Fløyholmen og Tolleknivane. Det meste av vestsiden av fjorden går langs Unnerøy, mens Tjaumsfjellet (109 moh.) ligger på østsiden. Mellom Unnerøy og Syrdalsfjorden i vest går det smale Navarsundet. Helt innerst i Sniksfjorden ligger tettstedet Snik og her munner elva Audna ut i fjorden. Fjorden har en lengde på litt over tre kilometer.
Gaurotes

Utseende

Middelsstore (10-20 millimeter), noe brede, blanke, mørke trebukker med mer eller mindre utpreget metallglans, pronotum ofte rødlig. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, tydelig lengre enn bredt, med en kraftig tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre", tett og kraftig punkterte. Beina er middels lange og slanke.

Levevis

De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive men er helt harmløse for mennesker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Europa og det nordlige Asia, og i det østlige Nord-Amerika.
Argyll

Argyll (skotsk-gælisk: Earra-Ghaidheal som betyr «Gallernes kystland», med første element fra gammelirske airer, «land»),  noen ganger også anglifisert som Argyllshire, er et av de historiske grevskapene i Skottland. Navnet blir også skrevet som Argyle, som også refererer til et tekstil- og klesmønster i to eller flere farger som hevdes å være likt det tartanmønsteret som Campbell-klanen i Argyll bar.
Grevskapets historiske by er Inveraray som fortsatt er setet til hertugen av Argyll. Hovedbyene er Oban, Campbeltown, Lochgilphead og Inveraray.
Ardnamurchan og Morvern, nord for øya Isle of Mull er også en del av fylket. Øyene Muck, Rum, Canna og Sanday, de små øyene, er også en del av det historiske grevskapet, selv om de har blitt administrert av Invernesshire siden 1891 sammen med Eigg.
Fellesmyndighetenes område av Argyll and Bute dekker det meste av grevskapet Argyll og øya Isle of Bute (i Buteshire) og området vest for Loch Lomond (del av Dunbartonshire). Det nåværende administrative hovedkvarteret er ved Lochgilphead.

Annen bruk av navnene Argyll og Argyle

Fotballklubben Plymouth Argyle i England har tatt navnet sitt fra Argyll i Skottland.
Tihomir Orešković

Liv og virke

Orešković ble født av kroatiske foreldre, som siden utvandret til Canada. Orešković fullførte i 1989 et studium i kjemi ved McMaster University i Canada. I 1991 fullførte han et MBA-studium i finans- og informasjonssystemer samme sted. Orešković har gjort karrière i den farmasøytiske industri, særlig i selskaper som tilhører (2016) selskapet Teva.
Den partiløse Orešković dannet i 2016 en høyre-sentrumregjering med grunnlag i det konservative partiet HDZ og partiet MOST (Broen), stiftet i 2012.
I en avstemning i Kroatias parlament 16. juni 2016, tapte Orešković et mistillitsvotum med 125 stemmer, 15 stemmer mot og to fraværende. Orešković hadde kommet i konflikt med lederen av HDZ, Tomislav Karamarko som var anklaget for å ha hatt for nære forbindelser med en lobbyist for Ungarns statlige oljeselskap.
Illegal avis

En illegal avis er en avis som blir fremstilt og distribuert i hemmelighet. De oppstår på grunn av sensur eller andre innskrenkninger av ytringsfriheten. Illegal presse har eksistert like lenge som boktrykkerkunsten. Begrepet viser i Norge som regel til aviser som ble lagd ulovlig under den andre verdenskrig.

Generelt

Det ble laget mange illegale aviser i Norge under krigen og variasjonen var stor. Noen besto bare av et dårlig stensilert ark, andre ble trykket i et opplag. Noen konsentrerte seg om nyhetsformidling, andre var organer for politiske partier som vervet eller utdannet motstandsfolk, mens noen bare oppfordret til kamp. En norsk pamflett skrev utelukkende for å veilede sabotører. Den største av de illegale avisene var London-Nytt.
Avisene var provisoriske, dårlig trykket og med et enkelt oppsett. Til tross for dette var leserkretsen svært stor, og arkene gikk fra hånd til hånd. Radio var den desidert viktigste nyhetskanalen. En engelsk radio sendte hver dag en spesiell sending med nyheter, taler og dikt på norsk. Disse sendingene var spesielt rettet mot de menneskene som skrev illegale aviser. Dikt ble til og med lest opp slik at dets tegnsetting, linjeskift og lignende tydelig kom frem.

Harde straffer

Både de som ble tatt og arrestert for å trykke slike aviser og de som leverte dem, ble ofte dømt til døden eller sendt til fangeleirer rundt om i Europa. I tillegg ble de som leverte avisene utsatt for tortur for at de skulle fortelle hvor avisene ble trykt. På den måten kunne Gestapo og NS arrestere enda flere motstandsfolk som kjempet mot den tyske okkupasjonen. Til sammen har 212 nordmenn mistet livet etter å ha deltatt i dette farlige arbeidet. De illegale avisene ble av nazistene sett på som en av de sterkeste motkreftene til den tyske okkupasjonen og den nazistiske ideologien.
Croghan

Croghan (irsk: Cruachán Uí Chinnsealaigh) er et fjell på grensen mellom grevskapene Galway og Wexford i Irland. Fjellet har en høyde på 606 meter over havet. Elven Bann har sitt utspring fra sørsiden av fjellet, der åsen Annagh Hill ligger.
Livstegn

Livstegn er et musikkalbum med Olav Stedje, utgitt i 2006.
Crawley

Utvikling og vekst

Området har vært bosatt siden steinalderen, og var et sentrum for jerntilvirking i romersk tid. Crawley utviklet seg langsomt som en markedsby fra 1200-tallet, og tjente de omliggende landsbyene i området Weald; dens lokalisering ved hovedveien fra London til Brighton førte med seg handel og fremmet utviklingen av vertshus for reisende med hestekjøretøyer. Byen ble knyttet til det britiske jernbanenettet på 1840-tallet.
Gatwick lufthavn, nå en av Storbritannias travleste internasjonale flyplasser, åpnet ved utkanten av byen på 1940-tallet og har siden oppmuntret kommersiell og industriell vekst. Etter den andre verdenskrig har de britiske myndigheter planlagt å flytte et stort antall mennesker og arbeidsplasser ut av London og til nye byer i sørøstlige England. Ved Loven om nye byer av 1946 utpekte Crawley til en av disse byene. En hovedplan ble utviklet for etableringen av nye områder for boliger, industri og kommersiell virksomhet. Den raske utviklingen førte til at byens størrelse og dens folketall økte betydelig i løpet av noen få tiår.
Byen består av tretten boligområder som strekker seg fra sentrum av den gamle markedsbyen, og adskilles ved hovedveier og jernbanespor. Nabosamfunnene, de tidligere landsbyene Ifield, Pound Hill og Three Bridges, ble absorbert inn i den nye byen under de ulike stadiene av dens utvikling. Per 2009 er ekspansjon planlagt i vest og nordvest av byen, da i samarbeid med Horsham District Council. Økonomisk har byen utviklet seg til hovedsenteret for industri og arbeid mellom London og Englands sørkyst. Et stort industriområde støtter ulike industrier og tjenester, mange av dem er knyttet til flyplassen, og disse er fortsatt i vekst.

Bydeler

Crawley er inndelt i 13 bydeler, som ikke har noen administrativ rolle. Distriktet omfatter også området Gatwick, hvor London Gatwick lufthavn ligger.