google/wiki40b huggingface dataset:
H. Mounier

Historie

Cognachuset ble etablert i 1858 av Henri Mounier, sammen med kjellermesteren Jean Salmon og Eugène Bellet. Henri Mounier hadde en karriere bak seg som kaptein i den franske handelsflåten. Selskapet fikk navnet «Mounier & Cie». Eksporten gikk først til Nederland, senere også andre land i nordlige Europa. 
I starten solgte de cognac kun i tønner, som var vanlig den gang. Dette skiftet imidlertid i andre halvdel av 1800-tallet, og i 1874 bestemte Henri Mounier seg for å gjøre det samme. Han etablerte et nytt selskap, «Henri Mounier & Co», senere byttet selskapet navn til «H. Mounier», som de heter den dag i dag.

Utvalg

H. Mounier leverer ikke bare cognac, men også andre brennevinstyper, samt vin. De leverer cognac under flere merker (serier). «Polignac» er deres hovedmerke. «Paul Bocuse» ble lansert i 1983, «De Bonnefont» i 1965, «La Fayette» i 1954 og «Vigier Latour» i 1937. 
Også andre alkoholholdige drikker selger de under andre merker enn «H. Mounier».
Gott mit uns

Gott mit uns («Gud med oss») var det prøyssiske kongehusets valgspråk fra 1701, og fra 1871 også de tyske keiseres valgspråk. Det var en del av det prøyssiske og tyske militære øvrighetstegn. Også etter monarkiets fall i 1918 ble valgspråket benyttet av den tyske hæren. Det tyske politiet brukte valgspråket frem til 1970-tallet.
Valgspråket ble også benyttet av den svenske kong Gustav II Adolf, og var slagord for hans hær og for Brandenburgs hær under tredveårskrigen.

Også kommunevåpenet til Halden kommune har inskripsjonen «Gud med oss» rundt rammen.
Sleiv

Sleiv (slev) er et kjøkkenredskap til å røre i gryter og stekepanner med under matlaging og å øse opp maten med når den serveres. En sleiv har form som en stor skje med blad og skaft og kan lages i tre, metall eller plast. Sleiver lages i en lang rekke størrelser tilpasset kokekar og serveringsfat, og kan være opptil 40-50 cm lange. Enkelte har en praktisk mothake øverst på skaftet for å forhindre at de faller ned i gryten. I sammesetninger er blant annet ordene tresleiv og grøtsleiv vanlig.

Ystesleiv

Ved koking av ost og prim brukte amn en stor sleiv med langt skaft eller en ystespade (spade med langt skaft og flatt blad) til å røre med.

Rømmesleiv

Stor sleiv til å ta rømmen fra toppen av melkeringer. Rømmesleiver kan være laget av tre eller horn. De har gjerne et ovalt, grunt blad og et relativt kort skaft. Det har også vært brukt rømmeskeier eller rømmesleiver av blikk, med et rundt blad og et innoverbøyd skaft.

Annet

Størrelsen på sleivbladet har gitt opphav til uttrykket sleivkjeft som brukes om folk som er uforsiktige med hva de sier, er store i munnen eller flåkjeftet.
Klebelsbergbreen

Klebelsbergbreen er en isbre i Antarktis. Den er om lag 13 km lang og 4 km bred og ligger ved sørsiden av Finsterwalderbreen og flyter nordvestover fra det sentrale platået i Graham Land mot enden av Lallemandfjorden. Sammen med Finsterwalderbreen og Haefelibreen flyter den inn i Sharpbreen der denne møter fjorden.
Breen ble først kartlagt fra platået i 1946-47 av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS), og ble navnsatt av dem etter Raimund von Klebelsberg, en østerriksk glasiolog.
Gabriel's Message

Innspillinger

Den kanskje mest kjente innspillingen av sangen er gjort av Sting, som hadde den som B-side på singelen Russians i 1985. Hans versjon av sangen var også med på veldedighetsalbumet A Very Special Christmas (1987), og en nyinnspilling var med på hans album If On a Winter's Night... (2009). Den britiske rockegruppa Marillion spilte inn en versjon av sangen til sin fanklubb-CD Christmas.Marillion i 1999, og den var også med på deres DVD Christmas in the Chapel i 2003. De canadiske roots-musikerne Terry McDade og The McDades hadde sangen med på sitt album Midwinter i 2001, og den amerikanske kristenrock-gruppa Jars of Clay hadde den på albumet Christmas Songs i 2007.
I 2012 framførte den baskiske gruppa Kalakan sangen i en versjon basert på den baskiske sangtradisjonen under åpningen av Madonnas MDNA Tour.
Papuana timorensis

Utseende

En middelsstor (ca. 20 millimeter), nokså bred, blankt brunsvart hornbille. Dekkvingene har kraftige punktrader. Hunnen mangler horn i pannen, man har et par lave knøler, pronotum er rundet.

Levevis

Larvene lever i jorda der de spiser råtnende plantemateriale. De voksne billene kan gjøre en del skade, særlig på taro, men også på andre rotfrukter som søtpoteter, ved at de ganger ganger i røttene. I tillegg til selve gnagskadene forårsaker der dermed også betydelige råteskader. Dette er et stort problem siden taro er en svært viktig avling i de aktuelle områdene.

Utbredelse

Arten lever på Timor.
Cribrihammus

Utseende

Middelsstore, blanke, brunsvarte trebukker med forholdsvis lange antenner. Oversiden er nokså kraftig punktert. Scutellum er hvitt, sterkt kontrasterende mot resten av dyret.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Øst-Afrika (Kenya, Tanzania).
Dobbeltspor

Dobbeltspor er innenfor jernbaneteknikk en betegnelse på en jernbaner der to parallelle spor utgjør linjen (banestrekningen mellom to stasjoner).

Bruk

Hensikten med dobbeltspor er å øke kapasiteten på en jernbanestrekning.
På en enkeltsporet jernbane må tog møte eller forbikjøre hverandre på en stasjon, som i teknisk forstand er utstyrt med et dobbeltspor over en kortere strekning (typisk 500 meter). Stasjoner i denne forstand har normalt et eller annet sikringsanlegg som sørger for at det kun befinner seg ett tog om gang mellom to stasjoner (eller to etterfølgende i samme kjøreretning dersom strekningen er utstyrt med en mellomliggende blokkpost).
På en dobbeltsporet strekning er stasjonens møte- og forbikjøringsmulighet utvidet til å gjelde hele banestrekningen. Fortsatt benyttes sikringsanlegg for å sikre at det bare befinner seg ett tog om gangen på en veldefinert sporstrekning beskyttet av signaler.
Normalt brukes sporene til bestemte kjøreretninger. I Norge er det høyrekjøring, mens det f.eks. i Sverige er venstrekjøring på jernbanene. Likevel kan toglederen bestemme at ett av sporene på en dobbelsporet strekning skal brukes til en vilkårlig kjøreretning, for eksempel for å kunne foreta en forbikjøring der begge togene er i fart, eller dersom det ene sporet er sperret på grunn av sporvedlikehold.

Flere enn to spor

Dersom kapasiteten er for liten med dobbeltspor, kan man utvide antall parallelle spor til både tre (trippelspor) og fire (kvadrupelspor). I realiteten har man driftsmessig kvadrupelspor mellom Lysaker og Asker, og mellom Vålerenga og Lillestrøm, selv om de fire sporene bare kortere steder faktisk ligger helt ved siden av hverandre. I USA eksisterte det endel strekninger med kvadrupelspor som ble redusert til dobbeltspor i forbindelse med at det ble installert fjernstyring av stasjonene. Dette økte framføringskapasiteten så mye, at man at ikke trengte dobbeltspor for hver kjøreretning.
Valget i Hessen 2018

Utgangsposisjon

Hessens landdag hadde minimum 110 medlemmer, men ordningen med overskuddsmandater kunne ifølge valgreglene gjøre at antallet ble større. Etter valget i 2013 var det 110 medlemmer av landdagen.
Ved valget i 2013 ble CDU det største partiet med 47 medlemmer av landdagen. Nest største parti ble SPD med 37 landdagsmedlemmer, deretter fulgte Bündnis 90/Die Grünen med 14, og Die Linke og FDP med seks medlemmer hver.

Folkeavsteminger

Samtidig med landdagsvalget fant det sted også 15 folkeavstemninger om endringer av delstatens grunnlov. En av folkeavstemningene gjaldt et forslag om opphevelse av adgangen til å avsi dødsstraff. I Tysklands grunnlov (Grundgesetz) fra 1949 er dødsstraffen opphevet, og den omfattet også Hessen. Forslaget om endring i delstatsforfatningen gjorde dette klart.
Hessens befolkning bestemte under folkeavstemningen i 2018, med 83,2 % av stemmene å endre bestemmelsen i Hessens grunnlov som ga hjemmel for dødsstraff.

Valgresultat

Valget resulterte i en sterk tilbakegang for CDU (-11,3 %) og SPD (-10,9 %). De øvrige partiene, og særlig Bündnis 90/Die Grünen opplevde fremgang. AfD kom inn i delstatsforsamlingen for første gang. Landdagen besto etter valget av 137 medlemmer.
Valgresultatet for CDU medførte at daværende kansler og partileder Angela Merkel at hun ikke kom til å stille til gjenvalg som partileder i 2018. Hun ville imidlertid sitte som forbundskansler ut perioden.
Boksing under de britiske imperielekene 1930

Boksing under de britiske imperielekene 1930. Boksing var en av flere sporter under de første britiske imperieleker som ble arrangert i Hamilton i Ontario i Canada 16. til 23. august 1930. Det var åtte vektklasser, kun for menn.  England ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Sør-Afrika med to.
Gulin

Gulin (kinesisk: 古蔺县; pinyin:  Gǔlìn Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Luzhou.
I 1999 hadde fylket et folketall på 730 036.
Baingoin

Baingoin (kinesisk: 班戈县; pinyin: Bāngē Xiàn; tibetansk: དཔལ་མགོན་རྫོང་ ; Wylie: dpal mgon rdzong) er et fylke i prefekturet Nagchu i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 31 797 innbyggere i 1999.
Calometopus kamerunensis

Utseende

Små til middelsstore, avlange, litt matte gullbasser. Hodet er forholdsvis stort med tydelig "hals", foran med en U-formet innskjæring. De er mørke med lyse flekker.

Utbredelse

Arten er utbredt i Kamerun.
Ġgantija

Konstruksjon

Templene er formet som kløverblad (tredelt), bygd opp med kyklopisk steiner mot hverandre og fylt med jord og småstein. Hver var konstruert som en rekke av delvis sirkulære apsider sammenknyttet av en hall i sentrum. Arkeologer antar at apsidene ble opprinnelig dekket av en mursteinskuppel. Strukturene er meget mer imponerende ved å ha blitt reist på en tid hvor metallverktøy ennå ikke var tilgjengelig for beboerne på de maltesiske øyene, og i tillegg var hjulet heller ikke oppdaget. Små steinkuler har også blitt oppdaget. Det er antatt at disse ble benyttet som en form for kulelager for å transportere de enorme steinblokkene til byggverkene.

Form

Det sørlige tempelet er eldre og mer omfattende av de to. Den dateres tilbake til en gang rundt 3600 f.Kr. Tempelet, som ved andre megalittsteder på de maltesiske øyene, er vendt mot sørøst. Det sørlige tempelet strekker til en høyde på rundt seks meter. Ved inngangen står en stor steinblokk med en fordypning. Noen arkeologer har spekulert om det var et sted for å rense seg før man skrittet videre inn i komplekset. De fem apsidene inneholder ulike altere, bevist ved dyrebein på stedet som antyder at det ble benyttet for å ofre dyr. Utskjæringer som dekorerer stedet avbilder geiter, sauer, og griser av begge kjønn, muligens for å vise hvilke dyr som ble benyttet i ofringskulten.
Utgravninger og anerkjennelse
Ġgantija-tempelene ble utgravd i 1827 av oberst John Otto Bayer, viseguvernør på Gozo
Imidlertid, etter at Bayer reiste fra Gozo ble templene ikke vedlikeholdt og holdt i forsvarlig stand. Etter kort tid ble de fylt med søppel og forfalt. Det var kun etter at Ġgantija-tempelene kom på UNESCOs liste over Verdensarven i 1980 at behørig restaurering og gjenreisning kom i stand.

Beslektede steder

Det er lignende strukturer andre steder på Malta: ta’ Hagrat, Mnajdra, Tarxien og Ħaġar Qim.
Biljana Plavšić

Bakgrunn

Biljana Plavšić vokste opp i en velstående familie; hennes far var biolog og avdelingssjef på et naturhistorisk museum i Sarajevo.
Hun studerte biologi ved Universitetet i Sarajevo, der hun også disputerte, og mottok etter eksamen et forskningsstipendium ved Cornell University i New York i to år. Hun har også studert i London og Praha. Hun var professor i biologi (botanisk morfologi) ved Universitetet i Sarajevo.

Politisk karrière

Som kandidat for det nystiftede Serbias Demokratiske Parti ble hun etter landets første flerpartivalg i november 1990 medlem i presidentskapet i  Den sosialistiske føderale republikken Bosnia-Hercegovina. Mellom februar og mai 1992 var hun én av to midlertidige presidenter i den da utropte serbiske republikken Bosnia-Hercegovina, og senere én av to visepresidenter i Republika Srpska. Fra november 1992 var hun medlem i overkommandoen for utbryterrepublikkens krigsmakt, og ble under borgerkrigen omtalt som jernkvinnen. Hun ble kjent for å føre en hard serbisk-nasjonalistisk linje og for sin hyllest av den serbiske paramilitære lederen Arkan på en slagmark med drepte fiender. 
I april 1996, etter at Radovan Karadžić ble tvunget til avgå etter fredsavtalen 1995 (Daytonavtalen), ble hun valgt som Det demokratiske partiets kandidat til president i Republika Srpska. I november samme år ble hun ekskludert fra dette partiet etter en maktkamp med sin forgjenger, og dannet et nytt parti, Srpski Narodni Savez (Den serbiske folkealliansen). Som president forsøkte hun å åpne veien for en ny ordning etter borgerkrigen,
og hjalp fram sosialdemokraten Milorad Dodik til statsministerposten. Hun avgikk som president etter tapet i presidentvalget 1998, og etterfulgtes av Nikola Poplašen, som agiterte for en hardere serbisk-nasjonalistisk politikk.

Tiltale for krigsforbrytelser og andre lovbrudd

Biljana Plavšić ble i 1998 tiltalt for Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia (ICTY) i Haag. Tiltalen inneholdt åtte punkter for folkemord, forbrytelser mot menneskeheten og krigsforbrytelser. I januar 2001 overga hun seg til krigsforbrytertribunalet, og i desember 2002 erklærte hun seg skyldig i forbrytelser mot menneskeheten. Tiltalen ble frafalt på de øvrige punktene. I januar 2003 ble Biljana Plavšić dømt til elleve års fengsel. Fra juni 2003 sonet hun etter eget ønske sin straff i Sverige, og ble plassert på kvinnefengselet Hinseberg. Den svenske regjeringen avslo søknader om benådning i april 2007 og desember 2008. I oktober 2009 besluttet regjeringen, etter konsultasjon med krigsforbrytertribunalet i Haag, og etter at hun hadde sonet to tredeler av straffen, å løslate henne på vilkår.
Hun bosatte seg deretter i Beograd i Serbia.
Jesusbukta

Jesusbukta, eller offisielt Østre Veggbukt, er ei bukt og et badested nordøst på Løvøya i Horten kommune i Vestfold. 
Navnet kommer av at kristne ungdommer malte «Tro paa Jesus» på en stor stein i bukta på 1940-tallet. Det offisielle navnet Østre Veggbukt kommer av at bukta ligger øst for Veggefjell.
Klippene i sydvest bidrar til å avgrense og avskjerme bukta. De gjør også at sola forvinner tidlig. Vannet er rent, men sandstranden har mange skjell og steiner. Den sørlige delen av bukta ligger innenfor naturvernområdet på Løvøya.
En tursti går ned til bukta fra Veggesletta fra vest. Man kan også gå ned til bukta ved å følge stien til Turistforeningen fra sydøst. Bukta er ikke tilgjengelig med bil. Det går en krevende klatresti fra bukta opp til Røverstien og Røverhula.
I 2013 ble det oppdaget to svært sjeldne maurarter ved stien ned til Jesusbukta: fireflekket tremaur (Dolichoderus quadripunctatus) og skogsmalmaur.
Nordisk samarbeidsminister (Island)

Islands nordiske samarbeidsminister er en ministerpost i den islandske regjeringen. 
Posten ligger under Statsministerens kontor, og har ikke et eget departement, men bistås av Sekretariatet for Nordisk Samarbeid. Ministerposten tillegges en minister, som har denne posten i tillegg til sin ordinære ministerpost.  
Ministeren for nordisk samarbeid er ansvarlig for å koordinere Islands aktiviteter mot Nordisk råd. 
Den nordiske samarbejdsminister er Eygló Harðardóttir (2016).
Bradford City AFC

Kjente spillere

Klubbens mest kjente spiller på 2000-tallet tør sies å være Dean Windass, mens det allment går for å være den skotske midtbaneterrieren Stuart McCall som er deres største spiller gjennom tidene, tett fulgt av den nordirske landslagsspissen Bobby Campbell. Begge sistnevnte figurerte for Bradford City på åttitallet.
LaRue County

Befolkningsutvikling

1790-1960 1900-1990

1990-2000 2010-2013
Yngern

Yngern er en innsjø i Nykvarn kommune i landskapet Södermanland og i Stockholms län, i Sverige. Innsjøen ligger sørøst for Nykvarn, og er kommunens største innsjø, med et overflateareal på 14 km². En bukt i Yngern ligger i Södermanlands län. Yngern ligger 38 meter over havet, og dreneres via Turingeån til Mälaren. I innsjøen er det mange øyer, hvor den største er Yngsön. Ved Yngern ligger Bommersvik.
Aglaophyton

Aglaophyton major er en utdødd art i slekten Aglaophyton – en forhistorisk gruppe av planter. Dette var den første sporofytt-generasjon av diploid-haploide planter som skilte lag med karplanter i devon, for om lag 400 millioner år siden. De var en slags mellomstadie mellom moser og karplanter. Noen av dem var trolig forfedre til våre dagers kråkefotplanter (Lycopsida). 
Aglaophyton skilte lag med det som skulle bli karplantene omtrent samtidig med slektene Horneophyton og Cooksonia, ohg disse tre utgjør antakelig slekter i mellomstadiet Polysporangiophyte umiddelbart før utviklingen av karplantene.
Stammene var runde og inntil 6 mm i diameter, planten var 15-50 cm høy. Gruppen ble beskrevet i 1920, utfra fossiler funnet i blant annet Skottland. Vevet kunne frakte vann men hadde ikke fullt utviklet vedvev eller silvev slik vi kjenner det fra karsporeplantene. Noen arter var blant de første som levde i symbiose med arter av sopp.
Strengereid Idrettslag

Strengereid Idrettslag (stiftet tidlig på 1900-tallet) er en idrettslag fra Arendal, som driver med bueskyting og friidrett.
Klubbens hovedaktivitet har vært friidrett, men de senere årene har idrettslaget også fått en egen gruppe som driver med bueskyting. SIL eide og drev Strengereid grendehus sammen med Strengereid Krets velforening, frem til brannen i 2006.
Walsum kraftverk

Walsum kraftverk  er et omfattende varmekraftverk med flere historiske byggetrinn, i Duisburg i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 710 MW, fordelt på 3 fortsatt operative blokker levert av MAN og Siemens. Innen 2010 bygges en ny Hitachi-blokk Walsum-10 på 750 MW, og anlegget når 1 460 MW effekt.
Anlegget ble påbegynt omkring 1959 og stod ferdig i 1988, mens Walsum-ao gjennomførte sin første kokertest for det nye anlegget i 2009. Brenselkilden er kull. Operatør er energiselskapet STEAG AG. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 024 500 tonn, mens det samme årets kvote var 1,543 mill tonn.
Lamento

Lamento (italiensk «klage») er en klage- eller sørgesang. 
Det tidligste kjente eksempelet på et lamentostykke er Lamento di Tristan fra 1200-tallet. Betegnelsen ble på 1600- og 1700-tallet brukt om komposisjoner med spesifikke musikalske kjennetegn, som lamenti i operaer. Et av de mest kjente eksemplene er  «Lamento d'Arianna» («Ariadnes klage») i Claudio Monteverdis opera L'Arianna (1608); et annet kroneksempel er samme komponists «Lamento della Ninfa» fra Madrigali Guerrieri et Amorosi (1638).
Typiske musikalske kjennetegn for lamento-komposisjonene er diatonisk eller kromatisk fallende kvart-baserte tonerekker mellom toneartens grunn- og kvinttone (i a-moll for eksempel a–g–f–e eller a–gis–g–fis–f–e). Lamentobasser er ikke sjelden grunnlag for ostinate komposisjoner. Noen eksempler er Didos arie «When I am laid» fra Henry Purcells  Dido and Aeneas, Johann Sebastian Bachs, «Crucifixus» fra Messe i h-moll BWV 232 og Wolfgang Amadeus Mozarts «Qui tollis peccata mundi» fra Messe i c-Moll KV 427.
Det er helt fram til vår tid blitt skrevet stykker som kan betegnes som lamenti eller som bare bygger på musikalsk materiale fra lamento-tradisjonen.

Eksempler

Monteverdis «Lamento della Ninfa» fra Madrigali Guerrieri et Amorosi
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Monteverdis «Lamento d'Arianna» fra L'Arianna
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Spilomyia

Utseende

Store (de nordiske artene 15-17 mm) vepselignende blomsterfluer. De er kontrastrikt farget i gult og svart og kjennes lett på at fasettøynene har to lyse bånd og at vingene er brune i den fremre halvdelen. Hodet er stort og bredt, fasettøynene nakne, mørke med to lyse bånd. De møtes såvidt i pannen hos hannene, men er bredt skilte hos hunnene. Antennene sitter festet på et trekantet framspring i pannen, er smale og middels lange – omtrent så lange som hodet om man regner med antennebørsten (arista). Ansiktet er blankt og gult, noe mørkt på sidene. Thorax er svart, temmelig firkantet, litt lengre enn bred. Ved skuldrene er det fire gule flekker som danner en tverr-rad, foran scutellum to korte, gule skråstriper som danner en omvendt V. Scutellum er gult eller rødt langs kanten. Bakkroppen er langt oval, svart, fint hårete. Leddene 2-4 har gul bakkant og en gul, buet tverrstripe lenger fremme på leddet, sistnevnte er oftest smalt avbrutt i midten. Beina er ganske lange, rødbrune, kraftige, men ingen deler påfallende fortykkede. Baklåret har en kort pigg på undersiden et stykke utenfor midten. Vingene er brune i den fremre halvdelen, melkehvite i den bakre.

Levevis

Disse fluene finnes i løvskog. Larvene utvikler seg i råtehull i ulike løvtrær, eller annen fuktig, råtnende ved. De voksne fluene finner man særlig rundt slike råtehull men de besøker også blomster. De flyr i mai-juli.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt men mangler i Afrika og Australia. I Norge er de to artene funnet på Østlandet.
I Was Kaiser Bill's Batman

«I Was Kaiser Bill's Batman» var en britisk hitsingle fra 1967, Roger Cook og Roger Greenaway. Det var en noveltyplate og ble mest fremført gjennom plystring. Den ble kreditert Whistling Jack Smith og Billy Moeller brukte det navnet, skjønt plystringen egentlig ble fremført av John O'Neill, skaffet som sessionmusiker fra The Mike Sammes Singers.
Mange fans av oval race vil være kjent med denne låten som temamusikk for Saloon Stox. Sangen er kjent for sin falske avslutning, hvor etter at den slutter etter siste refrenget og en mannsstemme roper OY, starter sangen opp igjen med refrenget og fader snart ut.

Norsk versjon

Edgar Rufus har skrevet en norsk tekst. På norsk heter den «Klara og Sara og Trine».
Hanshu

Han Shu (kinesisk: 漢書; pinyin: Hàn Shū; «Det tidlige Han-dynastiets historie») er et kinesisk historisk krønikeverk som tar for seg det tidlige Han-dynastiet og usurpatoren  Wang Mangs periode. Det ble påbegynt år 36 av Ban Biao, fortsatt av hans sønn Ban Gu, og etter sistnevntes henrettelse i år 92 sluttført av hans søster Ban Zhao (ca. år 110).
Etter forbilde fra Shiji er det inndelt i keiserannaler, tabeller, biografier (også med beskrivelse av fremmede folkeslag) og monografier. Det omfatter også arbeider om litteratur og geografi av Ban Gu, og om astronomi av Ban Zhao. Bibliografien i dette verket er den eldste daterte referansen til Konfutses Samtaler.
Bror av historikersøskenparet var general Ban Chao, som i forbindelse med sine erobringstokter nådde helt frem til Kaspihavet. Det er sikkert han som er kilde til det som skrives i Hanshu om de vestlige regioner.
Et neste verk, Hou Hanshu («Det senere Han-dynastiets historie») dekker den østlige Han-perioden 25 til 220, og ble satt sammen på 400-tallet av historikeren Fan Ye (398–445).
Halvaper

Halvaper (blir ikke lenger regnet som en systematisk gruppe) er de dyrene innen gruppen primater som i liten grad ligner det man mest forbinder med aper. Gruppen omfatter lemurene og aye-ayen på Madagaskar, galagoer og potto fra Afrika og lorier fra Sørøst-Asia, samt spøkelsesaper, en gruppe som fylogenestisk står nærmere de høyere apene enn de andre halvapene. Gruppen er derved parafyletisk. De regnes som mer primitive enn de andre nålevende primatene; og representerer et tidlig stadium i primatenes utvikling til aper, men gruppen har likevel fortsatt å bli brukt som systematisk enhet i mange arbeider.
Halvapene har i likhet med høyere aper gripehender og gripeføtter og de fleste artene er trelevende. I motsetning til de høyere apene er de for det meste nattdyr. Ingen av dem har rødt-grønt fargesyn. Få av halvapene er fruktetere, men livnærer seg hovedsakelig ved å jakte små insekter og andre smådyr i trærne. Livmoren er todelt (såkalt uturus bicornatus), og halvapene før vanligvis kull med unger, og ikke én og én som hos høyere aper.