google/wiki40b huggingface dataset:
Carl Nielsen (ordfører)

Bakgrunn

Carl Lauritz Nielsen var sønn av snekkermester Lars Nielsen og hustru Martha Catharina Rohde. Han hadde en yngre søster, Nicoline Josephine, som ble gift med kjøpmann Peter Johnsen i Fjordgaten og fikk flere barn.

Karriere

Han ble som ung ansatt som kontorist hos stiftsamtmann K.A. Arntzen. I 1865 ble Nielsen ansatt som kasserer, bokholder og sekretær (kontorsjef) i det nyopprettede Trondhjems Brandforsikringsselskab, en av forløperne til Gjensidige. Nielsen hadde bolig i annenetasje i forsikringsselskapets bygård i Thomas Angells gate, senere i Søndre gate.
Ordfører: Nielsen var Trondhjems varaordfører i 1893 og 1894, ordfører i 1895 og igjen varaordfører i 1896. I 15 år fungerte han som ulønnet sekretær i formannskapet. Fra 1899 til sin død satt han i byens forlikskommisjon.
Nielsen var direktør (styremedlem) i Trondhjems Sparebank fra 1887 til 1910, fra Johannes Musæus Nissens død i 1893 som direksjonens formann. Han arbeidet for et «ringt honorar», men viet mye tid til banken, som han besøkte daglig. Da Carl Nielsen døde i 1910, ble Kristian Bryn ansatt som bankens første administrerende direktør. Nielsen var også styremedlem i Trondhjems Arbeiderforenings Spareskillingsbank og Trondhjems Hospital, og blant grunnleggerne og styremedlemmene i Trondhjems Brændevinssamlag, hvis virksomhet ble overtatt av Vinmonopolet.
Han interesserte seg for sjømennenes kår, og engasjerte seg i Sjømannsmisjonen.
Han ble rammet av to lettere slagtilfeller, men var virksom frem til han døde av hjertestans. Han var gift med Antonette Christine Korsvik, som døde noen år før ham, men de etterlot seg ingen barn. Carl og Antonette Nielsen ble begravet sammen på Domkirkegården.
Hulin

Hulin (kinesisk: 虎林; pinyin: Hǔlín) er et byfylke i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Jixi.
Befolkningen var på 300 825 innbyggere i 1999.
Hulin var tidligere understilt Mudanjiang, men ble overført til byprefekturet Jixi den 14. juni 1993.
Til fylket Hulin hører også den 0,74 km² store Ussuri-øya Zhenbao Dao (territorialt identisk med kommunen Zhenbaodao), som var omstridt mellom Kina og Sovjetunionen. Grensetvisten førte i 1969 til flere væpnede trefninger.
Det var først ved den kinesisk-russiske grenseavtalen av 14. oktober 2004 at tilhørigheten ble avklart – i Kinas favør. Grenseavtalen ble ratifisert i de to land i april og mai 2005.
Engsoleie

Giftig

Når vi tar en frisk engsoleie, vil ranunculin fra snittet bli brutt ned til protoanetonin. Dette kan forårsake hudirritasjoner, og man bør derfor behandle planten med forsiktighet. Giften forsvinner ved tørking, så engsoleie i høy er ikke farlig. Dyr på beite unngår engsoleie, som derfor ofte blir stående som gule øyer på jordene.

Reproduksjon

Engsoleie pollineres trolig av mange ulike insekter, som f.eks. fluer, biller, humler og bier, siden den ikke har noen åpenbare tilpasninger til spesielle pollinatorgrupper. Når det gjelder forholdene for fjell-variantene av engsoleie, viste Ørjan Totland i sin doktoravhandling hvordan økologiske faktorer påvirker pollinerings- og reproduksjonsbiologien til alpine planter. Feltarbeidet skjedde på Finse, og Totland fant ut at fluer er de viktigste pollinatorene i dette området, men at temperaturen har stor betydning, da engsoleiene ikke mottar nok pollen til å befrukte alle frøanlegg fordi insektene ikke er aktive i kaldt vær.
Soga om Samson den fagre

Soga om Samson den fagre (norrønt Samsons saga fagra) er en islandsk tekst fra sen middelalder, skrevet som «frie fabuleringar til lått og løye».
Teksten inneholder to løst sammenføyde deler: Den er dels en nyskrevet forhistorie til Soga om kappa, som en høvisk ridderroman som foregår ved kong Arthurs hoff og som ble oversatt til norrønt mål på kong Håkon Håkonssons initiativ. Den andre halvdelen (avsnitt 16-23 av i alt 27) er en fornaldersaga om Sigurd, som er uekte sønn av kong Gudmund av Glæsvollane. Sigurd slåss med trollene i Jotunheimen og drar i viking i østerled, hvor han gifter seg med Edny, datter av kong Hårek i Bjarmeland.
Sagaen er kjent fra to håndskrifter fra 1400-tallet; AM 343 og AM 589. Den ble først oversatt til moderne norsk i 1984 til femte bind av samlingsverket Sagalitteraturen.
Peter Lawford

Barndom

Peter Sydney Ernest Aylen ble født 7. september 1923 i London, som sønn av den engelske veteranen fra første verdenskrig, sir Sydney Turing Barlow Lawford, og May Bunny Aylen. Foreldrene hans var ikke gift da han ble født, men giftet seg året etter. Lawford tilbrakte sine tidlige barneår i Frankrike, men familien flyttet etterhvert til USA der de ble en del av sosieteten i hjemstedet Palm Beach. 
Som barn skadet Lawford armen da han ifølge ham selv «prøvde å løpe gjennom en glassdør». Legene var i stand til å redde armen, men skaden var alvorlig nok til at han ikke kunne delta i andre verdenskrig.

Karriere

Lawford hadde sin filmdebut i Poor old Bill da han var sju år gammel. Før utbruddet av andre verdenskrig signerte Lawford kontrakt med Metro-Goldwyn-Mayer, og fikk sin Hollywood-debut i en liten rolle i Lord Jeff fra 1938. 
Den første store rollen hans var i A Yank At Eton fra 1942. Filmen ble en stor suksess og Lawford fikk gode kritikker for rolletolkningen sin. De neste årene spilte han i filmer som Dovers hvite klipper, Bildet av Dorian Gray og Lassies sønn, og vant en kåring i Modern Screen, der leserne skulle stemme frem den mest populære skuespilleren i Hollywood.
Lawford spilte for første gang mot Frank Sinatra i musikalen It Happened in Brooklyn fra 1947. Han innrømmet senere at det mest skremmende øyeblikket i hele karrieren hans var da han skulle fremføre sitt første musikalnummer. Samme året spilte han også i sin første komedie, My Brother Talks To Horses, og enda en musikal, Good News.
På 1950-tallet hadde han suksess med filmer som Bryllupsklokker ringer (1951), Sånn kan det gå (1954) og Brennende jungel (1959). De senere årene spilte han i filmer som Elleve om kuppet (1960), Den lengste dagen (1962) og Hvem drepte? (1972).

Privatliv

Den 24. april 1954 giftet Lawford seg med Patricia Kennedy, søsteren til daværende senator John F. Kennedy. De fikk fire barn sammen; skuespilleren Christopher Kennedy Lawford og døtrene Sydney Maleia Kennedy Lawford, Victoria Francis Lawford og Robin Elizabeth Lawford. Lawford ble amerikansk statsborger i 1960 og kunne dermed stemme på svogeren sin under presidentvalget i USA 1960. De andre medlemmene i Rat Pack hjalp også til med valgkampen til Kennedy og Demokratene.
I 1966 ble Lawford og Kennedy skilt. Den 30. oktober 1971 giftet Lawford seg med Mary Rowan, men de ble skilt 2. januar 1975. Den 25. juni 1976 giftet han seg med Deborah Gould, men året etter ble de skilt. Lawords siste ekteskap var med Patricia Seaton, som han giftet seg med noen måneder før sin død.
Lawford døde 24. desember 1984 i Los Angeles av sykdom i leveren og nyrene. Han ble kremert og asken ble satt ned på Westwood Village Memorial Park Cemetery. Den opprinnelige gravplassen hans var i nærheten av Marilyn Monroes krypt, men på grunn av en uoverensstemmelse mellom enken hans, Patricia Seaton Lawford, og Westwood Village Memorial Park Cemetery ble asken fjernet og spredt i Stillehavet.
Ludwig Andreas von Khevenhüller

Karriere

Khevenhüller tjente først under fyrst Eugene av Savoia i den spanske arvefølgekrigen, og i 1716 hadde han fått kommandoen over et av Eugenes dragonregimenter. Han utmerket seg i slaget ved Peterwardein, som fant sted 5. august 1716, og slaget ved Beograd, som fant sted året etter. I 1723 ble han generalmajor for kavaleriet (General-Feldwachtmeister), i 1726 oberst for et regiment, og i 1733 generalløytnant (Feldmarschalleutnant).
I 1734 førte den polske tronfølgekrig ham ut i felten igjen. Han var til stede under slaget ved Parma (29. juni 1734), hvor grev Mercy, som var den østerrikske kommandanten, ble drept. Han tok over som øverstkommanderende over hæren i Italia fram til feltmarskalk Königsegg ankom. Under Königsegg utmerket han seg igjen under slaget ved Guastalla 19. september 1734. Han var igjen kommandant under slaget, og de gode lederegenskapene han åpenbart hadde vist, gav han graden General av Kavaleriet. Han ble værende i militær og diplomatisk tjeneste i Italia fram til slutten av krigen.
I 1737 ble Khevenhüller forfremmet til feltmarskalk, og fyrst Eugene anbefalte ham til sine regenter som sin beste general. Ved slaget ved Radojevatz under den tyrkiske krigen, banet han og hæren seg vei gjennom en langt større tyrkisk hær. I 1738-1739 ble det gjort større nedskjæringer i forsvaret, og Khevenhüller ble kommandør for garnisonen i Wien.
Khevenhüller overgikk seg selv i den østerrikske arvefølgekrigen. Som øverstkommanderende for hæren ved Donau drev han ikke bare bort de franske og bayerske styrkene som hadde invadert Østerrike, men han rykket også inn i det sørlige Bayern og erobret München, samt at et større fransk korps i Linz ble tvunget til å overgi seg. Sommeren 1742 måtte han gi opp erobringene fordi han hadde for liten styrke, men i felttoget som fulgte, da under fyrst Karl av Lorraine, ble det sydlige Bayern gjenerobret, og keiseren ble tvunget til å inngå den ufordelaktige Nieder-Schönfeld-avtalen. Han talte mot videre avansement over Rhinen, og hendelsene som fugte viste at han skulle få rett, for østerrikerne måtte trekke seg tilbake fra Rhinen gjennom Franken og Breisgau.
Da han hadde returnert, ble han dekorert av Maria Teresia med ordenen det gylne skinn. Han døde brått i Wien 26. januar 1744.

Militære instruksjonsbøker

Khevenhüller skrev flere instruksjonsbøker for offiserer og soldater (Des G. F. M. Grafen von Khevenhüller Observationspunkte für sein Dragoner-Regiment (1734 og 1748) og et réglement for infanteriet (1737)), og to viktige verk om krig generelt, Kurzer Begriff aller militärischen Operationen (Wien, 1756; fransk versjon, Maximes de guerre, Paris, 1771); og Ideen vom Kriege.
Birgit Sadolin

Bakgrunn

Birgit Sadolin studerte hos skuespillerinnen Else Højgaard som innstilte henne til elevskolen som 17-åring. Hun ble utdannet på Det Kongelige Teaters elevskole 1951-1953 og debuterte som Elsebeth i Jean de France.

Karriere

Før det hadde hun hatt en mer uoffisiell debut på teatrets sommerturné som grevinne Olivia i Helligtrekongers Aften. Hun hadde på teatret blant annet roller som Columbine i De usynlige, Pernille i Maskerade og i Lang dags rejse mod nat.
Hun filmdebuterte i Ved Kongelunden fra 1953, men fikk sitt gjennombrudd som filmskuespiller i 1957 i Tre piger fra Jylland, hvor hun for sin hovedrolle mottok en Bodilpris. I perioden 1956-1960 fikk hun tre barn og holdt hun seg vekke fra filmen.
I 1961 fikk hun sitt egentlige gjennombrudd som Beatie i Rødder under et gjestespill på Odense Teater. Hun gjentok rollen på TV i 1963. Etter ti år på Det Kongelige Teater søkte Birgit Sadolin nye utfordringer og ble frilans i 1964. Hun var fast engasjert i en sesong ved TV-teateret. Utfordringer fikk hun i rikelig monn på samtlige københavnske scener og Aalborg Teater i de neste årtier, både i det klassiske og det moderne repertoar. Hun laget revy, TV-teater og medvirket i en mengde filmlystspill opp gjennom 1950-tallet og 60-tallet, blant annet En pige og 39 sømænd, Dyden går amok og Min søsters børn.
I 1971 var Birgit Sadolin med i Preben Harris sin åpningsforestilling på Folketeatret Ridderen uden frygt og dadler. Hun har medvirket i mange roller i Radio- og TV- teatret, hvor spesielt Farvel Thomas blir husket. Dessuten har hun medvirket i Dansk TV 2's julekalender Hallo det er jul og i Mordkommisjonen.
I begynnelsen av 1990-tallet turnerte hun sammen med Kirsten Rolffes og Malene Schwartz med forestillingen Tre kisteglade piger. Opp gjennom 1990-tallet har hun spilt på Betty Nansen Teatret, Det Danske Teater, Folketeatret og Gladsaxe Teater, på sistnevnte blant annet i Showtime i 2000. Det var i dette tiår hun blant annet. medvirket i Scener af et århundrede på Gladsaxe Teater og i Flammer og i Vild hverdag i 1998 begge forestillinger på Det Kongelige Teater.
Birgit Sadolin giftet seg i med direktør Pelle Sadolin. Ekteskapet ble oppløst i 1969. Siden var hun i en årrekke vært gift med sceneinstruktøren Henning Ørnbak.
Giant (band)

Giant er et amerikansk hardrock-band fra Nashville i Tennessee, etablert i 1987.
Jean Cocteau

Liv og virke

Jean Maurice Eugène Clément Cocteau han ble født 5. juli 1889 i hans bestefars (på morssiden) hus, som var plassert i Place Sully, Maisons-Laffitte, nærheten av Paris. Han var sønn av Georges Albert Cocteau, advokat og sporadisk maler, og hans kone, Marie Eugénie Émilie Junia Lecomte. De giftet seg 7. juli 1875 i 9. arrondissement i Paris. Hans far begikk selvmord i Paris den 5. april 1898, noe som berørte Jean Cocteau (som var 8 år gammel) i lang tid. I 1900, Cocteau begynte å studere ved Lycée Condorcet, hvor han ble gode venner med Pierre Dargelos. Men, han ble utvist fra Lycée Condorcet for dårlig oppførsel i 1904. I 1908, Edouard de Max arrangerte en poetisk morgen på Femina Theatre, med det første opplesning av dikt av Jean Cocteau. Året etter, da han var 20 år, ga han ut sin første diktsbok, “La Lampe d'Aladin”, inspirert av Tusen og en natt.  På grunn av sitt arbeid, ble han kjent i bohemske kretser som den “frivol prins”. I 1910 ga han ut sin andre diktbok, med samme tittel som hans kallenavn.
Han var en sentral person i kunstnermiljøet i Paris tidlig på 1900-tallet, og vanket sammen med størrelser som Marcel Proust, André Gide, og Maurice Barrès. Han skrev både lyrikk, romaner og dramaer. Han var også designer, filmprodusent og boksemanager.
Etter å  ha skrevet dikt i unge år, oppnådde Cocteau sin første triumf med sitt utkast for balletten Parade med musikk av Erik Satie og scenedekorasjoner og kostymer av Pablo Picasso. Under og etter første verdenskrig skrev Cocteau flere dikt, deriblant boken «Le Cap de Bonne-Esperance» (Kapp det gode håp 1919), romaner med blant annet «Svindleren Thomas» (1923) og «Les Enfants terribles» (1929) og skuespill med blant annet «Bryllup under Eiffeltårnet» (1923), et intrigeløst og oppløst surrealistisk verk som først ble fremført i 1923. 
I senere stykker gjorde han bruk av gamle myter på samme, surrealistiske måte, og brukte myten om Orfeus i «Orfee» (1926), førstegangsoppført i (1927), «Ødipus i helvetesmaskinen» (1934) og «Antigone» (1927).
Cocteau var kronikør for og venn med flere kjent forfattere, og behersket modernismen i alle kunstarter og forsvarte blant annet den atonale musikken til Igor Stravinskij. Hans velkjente filmer, for det meste basert på hans romaner og drama, innbefatter En poets blod (1932), den fantasifulle Skjønnheten og udyret (1946) og les Parents Terrible (1948) og Intime forbindelser (1962). Han var også en sterkt visuell kunstner og er kjent for sin grafikk, tegninger av andre kunstnere og freskene som han utførte i offentlig bygninger og kapeller.
Rémire

Navn

Opphavet til øyas navn er ukjent. Den er også kalt Eagle, etter et britisk skip som var innom i 1771.

Geografi

Øya er en del av Amirantene. Den ligger 245 km sørvest av Seychellenes hovedøy Mahé og 25 km sør for Africaøyene. Rémire-revet ligger nordøst for øya. Rémire har et areal på 0,27 km².
Rémire er yngleplass for karett og suppeskilpadde. Kjempeskilpadde er introdusert til øya, der arten ikke tidligere har levd. Rémire hadde i 2013 en bestand på 10–20 kjempeskilpadder.
Kilehalelire, madagaskarturteldue og rødvever hekker på øya. Det finnes også smånoddy og alveterne. Fuglebestanden på Rémire gikk fram til 1950-tallet ned som følge av eggsanking og sotternen forsvant fra øya som følge av dette. Introduserte rotter er også et problem for fuglelivet. Gråspurv og påfugl er fremmede arter som finnes på Rémire.

Forvaltning

Øya regnes som en del av De ytre øyene i Seychellene, også kalt Outer Islands eller Zil Elwannyen Sesel.

Samfunn og økonomi

Folketellingen i 2002 viste et innbyggertall på seks.
Det drives jordbruk og fiske i liten skala. Fra slutten av 1800-tallet ble det tatt ut guano fra øya, inntil det i 1905 ikke var mer igjen å utvinne. Det var også produksjon av tømmer fra casuarina. I første halvdel av 1900-tallet ble det samlet egg.
Det er kokosplantasje på øya og det finnes overnattingsmuligheter for turister. Ramire eies av den seychelliske stat og forvaltes av det statlige selskapet Islands Development Company. Det er flystripe på øya.
Pseudocoladenia

Utseende

Middelsstore, brune smygere. Forvingen har hvite eller gulaktige flekker.
Artene ligner sterkt på slekten Coladenia (Tagiadini), og ble før regnet til denne, men er neppe nært beslektet med den.

Levevis

Larvene lever på planter i amarantfamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Sulawesi i øst.
Cyrioides

Utseende

Ganske store (25-40 millimeter), avlange, blankt svarte praktbiller uten metallisk glans. De fleste av artene har gule eller oransje tegninger.

Levevis

Disse billene er knyttet til busker og trær i slekten Banksia (Proteaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Prometeusspinner

Utseende

En ganske stor (vingespenn 75 – 95 mm) spinner med store vinger. Det er stor forskjell i utseende på kjønnene, hunnen er rødbrun mens hannen er svart med lyse vingekanter. Larven er blekgrønn.

Levevis

Larvene går på en lang rekke forskjellige løvtrær og busker. Hannene flyr om ettermiddagen og tidlig på kvelden på leting etter hunnene, som sitter stille og sender ut feromoner. Hunnene flyr om natten for å legge egg, og de kan da komme til lys. Som andre påfuglspinnere tar de ikke næring til seg som voksne, men lever på fett de har lagret fra larvetiden. Prometeusspinneren flyr i mai – juli i den nordlige delen av utbredelsesområdet, i sør har den to generasjoner hvert år.

Utbredelse

Arten er utbredt i det østlige Nord-Amerika, fra Quebec i nord til Florida og Texas i sør.
Svartnakkepirol

Taksonomi

Pirolene deles ofte inn i klader, etter evolusjonær opprinnelse. Svartnakkepirolen inngår i klade IV; gule piroler fra Asia og Afrika (som ikke er inkludert i klade III). Kladen er trolig polytomisk med kladene II og III. Studier indikerer dessuten at O. chinensis trolig er en polyfyletisk art, så man må påregne endringer blant underartene når disse blir nærmere studert.

Beskrivelse

Svartnakkepirol måler cirka 23–28 cm og veier typisk 65–100 g.
Svartnakkepirolen likner på både vanlig pirol (O. oriolus) og gullpirol (O. auratus), som tilhører samme klade. Fjærdrakten er hovedsakelig tilnærmet signalgul og sort, med kraftig markert sort øyestripe som fortsetter over i et svart nakkefelt (som er opphavet til det norske navnet). Kjønnene er nokså like, men hunnen har lys olivengrønn overside og gråsort nebb. Hannen har rødrosa nebb. Nebbet er dessuten kraftigere enn hos vanlig pirol og gullpirol, men det varierer med underarten.
Arten eksisterer i kraft av 20 underarter, som alle varierer litt i pigmenteringen. Variasjonene dreier seg i hovedsak om innslaget av sort på hodet, vingene og stjerten, men det kan også være små forskjeller i størrelse og fargen på nebbet, vingestørrelsen og i den generelle størrelsen på fuglene.

Atferd

Svartnakkepirolen er ikke en sann trekkfugl, fordi bare deler av populasjonen trekker, mens resten opptrer som standfugler. Den eter mest frukt og bær.
Mosvik og Verran

Mosvik og Verran er en tidligere kommune i Nord-Trøndelag, etablert i 1867 ved utskilling fra Ytterøy kommune. Kommunen ble delt i 1901 til de daværende Mosvik og Verran kommuner.
Kommunen ble opprettet 1. januar 1867 da Ytterøy kommune ble delt og Mosvik og Verran ble skilt ut som egen kommune med 2 949 innbyggere. Kommunen omfattet Mosvik og Framverran og de sørlige delene av nåværende Verran kommune, dvs Verran uten Malm kommune. Kommunen eksisterte frem til 1. januar 1901 da den ble delt i to. Mosvik kommune hadde ved opprettelsen 969 innbyggere, Verran 1 456.
Merwedekanaal gasskraftverk

Merwedekanaal gasskraftverk er et gasskraftverk i Nederland. Det har en installert produksjonskapasitet på 427 MW fordelt på 2 turbiner à 100 MW og én på 227 MW. Anlegget ble ferdig i 1978–1989. Brenselstypen er naturgass . Operatøren er energiselskapet NUON.
Castletown Golf Links

Castletown Golf Links er en golfbane på halvøya Langness på Man. Banen er tegnet av Old Tom Morris og ombygget av Mackenzie Ross, og har vært arena for flere store turneringer, inkludert PGA Cup (1979), Europro Tour 2002, Manx Classic Pro Am og Duke of York Young Champions Trophy i 2003 og 2005.
Castletown Golf Links ble grunnlagt i 1892 og regnes blant de beste på De britiske øyer. Banen ble kåret til nummer 81 på listen over de 100 beste banene av Golf World Magazine i 2004 for annen gang på fire år, og nummer 79 av de 120 beste av Golf Monthly.
Banen er 6707 yards med par 72, fra utslagsstedene som brukes i turneringer. Det er kun ett tre på hele banen, og ingen dype strekker der det er ly fra vinden. På 17. hull slår man ut «over Irskesjøen».
Alantstengelvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 14-16 millimeter), mørkbrun vikler. Kroppsbygningen er ganske kraftig. Forvingen er svært mørkt brunspraglete med en hvit flekk ved bakkanten.

Levevis

Larvene utvikler seg i stengelen på krattalant (Inula salicina).
Arten forekommer på enger på kalkgrunn der næringsplanten vokser.

Utbredelse

Arten er utbredt i Mellom- og Nord-Europa. I Norge er den sjelden, bare kjent fra en håndfull lokaliteter i Oslo-området og ytre Telemark. Den blir vurdert som Sterkt truet (EN) på den norske rødlisten fra 2010.
3D-film

3D-film er film der bildene skal skape en tredimensjonal dybdeillusjon ved hjelp av visuelle presentasjonssystemer som gir forskjellige synsinntrykk til høyre og venstre øye hos betrakteren og dermed etterlikner opplevelsen av å se et virkelig rom.
Teknikken innebærer filming av to bilder på samme tid, med to kameraer plassert ved siden av hverandre, enten rettet mot hverandre mens de filmer på en 90 graders vinkel via speil, eller parallelt tett nok til å gjenskape avstanden mellom våre to øyne. Det kan også benyttes shiftoptikk for å forskyve begge eller det ene bildet, med perfekt synkronisering mellom kameraene, og med identiske tekniske innstillinger på begge. Når man skal se en 3D-film, må hvert øye se hver sin film, og da vil hjernen tolke de to bildene til ett enkelt tredimensjonalt bilde, slik vi også tolker vårt ordinære synsfelt. Man kan også skape 3D animasjonsfilm ved å sette opp to "virtuelle" kameraer, som igjen "filmer" hver sin film. Avspillingsteknologien blir den samme.
Moderne datateknologi gjør det også mulig å produsere 3D-filmer uten doble kameraer. Dette må da gjøres ved å mappe tredimensjonale objekter med bilder. Å skape 3D-film av 2D-film kan ikke gjøres uten videre, da man i utgangspunktet mangler informasjon om den tredje dimensjonen.