Milada Blekastad

Barne- og ungdomsår

Milada Blekastad var barnebarnet til en av Prahas viktigste forleggere, František Topič, og datteren til forlegger Jaroslav Topič og oversetter Milada Topičová. I årene 1928–1933 tok hun Den høyere pikeskole i Praha hvor hun ble påvirket av sin historielærer Milada Holá. Hennes interesse for Norden og nordisk litteratur utviklet seg veldig naturlig siden forlaget til František Topič gav ut nordisk litteratur, og fordi Miladas mor også ble begeistret for nordisk kultur. I 1933 ble Milada invitert av den norske forfatteren Inge Krokann til Norge. Hun dro dit og ble der. Studiene hennes forble uavsluttet. Året etter ble hun gift med den norske maleren Hallvard Blekastad (1883–1966). Takket være sitt språklige talent (hun snakket tysk, russisk, fransk og latin) behersket hun snart både bokmål og nynorsk. Dessuten snakket hun ren Gausdalsdialekt helt uten aksent.
Etter bryllupet slo ekteparet Blekastad seg ned i Lom hos familien til Olav Aukrust. I 1936 flyttet ekteparet til Gausdal, hvor de bygget et hus kalt Bu. Mellom 1936 og 1951 fikk de sju barn. 
Under andre verdenskrig hjalp Milada Blekastad tsjekkiske intellektuelle og kunstnere som var i fare, og hun prøvde forgjeves å redde Milena Jesenská før hun ble sendt til Ravensbrück konsentrasjonsleir. Etter krigen støttet hun flyktninger fra Tsjekkoslovakia gjennom Norsk-Tsjekkoslovakisk Hjelpeforening.

Oversettelsesvirksomhet

Allerede kort tid etter sin ankomst til Norge begynte Milada Blekastad å oversette norsk litteratur til tsjekkisk. Hennes første oversettelse som ble publisert i František Topičs forlag i 1936, var Inge Krokanns roman I Dovre-sno. I 1939 begynte Milada Blekastad å utgi oversettelser fra tsjekkisk til norsk. Hennes første utgivelse var Tsjekkiske folkeeventyr (Samlaget, 1939). I 1946 utkom Billefolket av Jan Karafiát (Dreyer). Til tsjekkisk oversatte hun i de kommende årene Henrik Wergelands Jan van Huysums Blomsterstykke (Supraphon, Praha 1983) og teaterstykket Den barnløse av Erik Krag (Dilia, 1972), men det var oversettelsene fra tsjekkisk til norsk som var tyngdepunktet i hennes oversettelsesaktivitet. Hun oversatte mer enn 20 titler av forfattere som Karel Čapek, Ivan Klíma, Milan Kundera, Ludvík Vaculík, Václav Havel og andre. Ludvík Vaculík kommenterte hennes verk slik: «Det som er iøynefallende ved denne historien og dens resultat, er at det er én eneste persons påvirkning som avgjør om en nasjonallitteratur blir presentert på fremmed jord …».

Comenius – Jan Amos Komenský

I 1955 utga forlaget Dreyer Comenius' Verdens labyrint og hjartans paradis i Milada Blekastads oversettelse. Forordet til denne boka sikret henne stipend fra Norges forskningsråd. Hennes forskning førte senere til en omfattende monografi som ble publisert i tysk Comenius: Versuch eines Umrisses von Leben, Werk und Schicksal des Jan Amos Komenský (Universitetsforlaget/Akademie, Oslo/Praha 1969). Dette verket skaffet henne den filosofiske doktorgrad ved Universitetet i Oslo. Blekastad forsket på Comenius helt fram til sin død. I 1966 utga hun i egen oversettelse Informatoriet for skulen hennar mor (Universitetsforlaget) og senere utkom Comenius' hittil ukjente korrespondanse Unbekannte Briefe des Comenius und seiner Freunde: 1641–1661 (Henn, 1976). I 1977 publiserte hun Menneskenes sak (Gyldendal Norsk Forlag), som var en popularisert versjon av doktoravhandlingen hennes. Dessuten skrev hun en rekke artikler og studier, særlig til fagtidsskrifter som Scando-slavica og Acta Comeniana.

Blekastad ved Universitetet i Oslo

Mellom 1957 og 1987 foreleste Milada Blekastad ved Universitetet i Oslo i tsjekkisk litteratur. Dette emnet behandlet hun dessuten i to monografier Millom aust og vest (1958) og Millom bork og ved (1978). Selv om hun ikke hadde en formell universitetsutdannelse, hadde hun dyp innsikt i europeisk kultur, historie og språk. Hun fikk aldri en fast stilling ved universitetet, men i 1970 ble hun statsstipendiat, og så kunne hun forske og oversette fritt resten av livet.

Støtte for forfulgte forfattere

Fra 1968 jobbet Milada Blekastad systematisk med å støtte tsjekkiske forfattere som ble forfulgt av det daværende tsjekkoslovakiske regimet. Hun oversatte deres bøker og besøkte dem. Hun var blant annet en personlig venn av Ludvík Vaculík. Hun reiste regelmessig til Tsjekkoslovakia i sammenheng med sin Comenuis-forskning.

Publisistvirksomhet

Milada Blekastad publiserte gjennom hele sitt liv utallige fag- og populariseringsartikler og spalter i norske aviser, både landsdekkende og lokale. Hun laget en rekke programmer for NRK – om Jan Hus, Comenius, Václav Havel. I august 1968 formidlet hun aktuelle reportasjer fra det okkuperte Praha som ble sendt av tsjekkoslovakiske radioamatører. For tidsskriftet Syn og Segn laget hun flere bind om tsjekkoslovakisk eksillitteratur.

Medlemskap og priser

Milada Blekastad var medlem i Det Norske Videnskaps-Akademi og aktivt medlem av Norsk PEN. I 1969 fikk hun Bastianprisen, Norsk Oversetterforenings årlige pris for fremragende oversettelse av et skjønnlitterært verk til norsk, for sin oversettelse av Ludvík Vaculíks roman Øksa. Oversettelsen av Comenius' Verdens labyrint og hjartans paradis (1955) innbrakte henne Gjelsvikprisen fra Norsk Måldyrkingslag. I 1988 mottok hun en pris fra Edice Petlice for sin innsats for tsjekkisk litteratur. I 1997 ble hun dekorert med den tsjekkiske fortjenestemedalje av 1. klasse av Václav Havel.
Milada Blekastad ligger etter sitt ønske begravet i familien Topičs gravkammer på Olšany kirkegård i Praha.