Journey (band)

Opprinnelse

Bandet besto først av Neal Schon, George Tickner, Prairie Prince, Gregg Rolie og Ross Valory. De ble rekruttert av en gammel Santana-manager, som startet bandet gjennom bekjentskaper. De var alle tre ganske ukjente, og det hele gikk ganske sakte i begynnelsen, men de brøt til slutt gjennom og spilte etterhvert sammen med andre storband som Steve Miller Band. Journey var på den tiden sentrert rundt gitaristen Neal Schon, som ble sett på som en av de mest talentfulle gitaristene allerede i en alder av 17 år.

1980-årene

I 1977 følte manager Herbie Herbert at bandet trengte en mer kommersiell retning, og selv om de hadde en gruppe hardbarkede fans, solgte de ikke mange plater. Herbie lette så etter en ny vokalist til bandet. Den daværende vokalisten het Robert Fleichman. Herbie hørte demoen «If You Need Me, Call Me» av Steve Perry som på den tiden jobbet på stefarens kalkunranch. Steve Perry var godt kjent i Los Angeles musikkscene, men han klarte aldri å leve av musikken. Herbie Herbert skulle betale Steve Perry penger tilsvarende det han tjente på kalkunranchen for å bli med i Journeys studio. Det tok derfor ikke lang tid før Herbie deklarerte Steve Perry som Journeys nye vokalist. De originale medlemmene var dog skeptiske. Uansett så viste det seg tidlig at Neal Schon og Steve Perry kunne skape magi, hvor de skrev låten «Patiently» bare dager etter at han kom til bandet. Det første albumet Perry var med på het Infinity og ble utgitt i 1978. Journey ble kjent som et turneband, hvor de var på turne oppimot 250 dager i året. 
I 1980 sluttet keyboardisten, og originalmedlemmet Gregg Rolie fordi han var lei av å turnere. Inn kom Jonathan Cain fra The Babies, og det var hans sangskrivertalent som løftet Journey til uante høyder. Steve Perry og Jonathan Cain skrev og lagde alle låtene til albumet Escape, som er deres mestselgende album den dag i dag. Det solgte til 9 x platinaplate. De turnerte på denne tiden over hele USA og i Japan. Blant folket var de uhyre populære, men blant anmelderne ble de sett på som kommersielle og pengesultne. I 1983 ga de ut albumet Frontiers, som også ble en stor hit med låter som: «Chain Reaction» og «Faithfully». Etter ennå et langt år med turne gikk bandet fra hverandre. Journey kom derimot sammen igjen i 1985, hvor de gikk inn i studioet for å lage albumet Freedom. Steve Perry derimot ville ha det annerledes, og sparket både trommeslageren Steve Smith og bassisten Ross Valory. Steve Perry sa i en dokumentarintervju med VH1 i 2003 at han senere angret at han sparket dem. Steve Perry endret så albumnavnet til Raised on Radio, og erstattet de sparkede bandmedlemmene med studiomusikere i stedet. Bassisten Ross Valory ble erstattet av Randy Jackson, senere kjent som American Idol dommer og plateprodusent, og Larrie Londin på trommer. I 1986 kom albumet som Steve Perry både hadde endret navn på, og nesten egenhendig produsert – Raised on Radio. Det sies å være tilnærmet et Steve Perry soloalbum. Det var dog mer trøbbel i Journey-campen. Steve Perry var ekstremt knyttet til sin mor, som gikk bort under Raised on Radio-turneen og forholdet med langtidskjæresten Sherrie var blitt trøblete. Uten noe som helst avskjedskonsert sluttet Steve Perry, og Raised on Radio-turneen ble kansellert.

1996

I 1996 valgte bandet å gå sammen igjen, da med den klassiske line-upen: Ross Valory, Neal Schon, Steve Smith, Jonathan Cain og Steve Perry. Steve Perry sparket dog Herbie Herbert, deres manager siden 1977 og erstattet han med Irving Azzof. De ga ut albumet Trial by Fire, som fikk god mottakelse og låten «When you Love a Woman» ble Grammy-nominert for beste låt. I Trial by Fire møter vi et mye mer modent og melankolsk Journey. Steve Perry skulle gjøre seg klar for den påfølgende turneen med et par ukers treningsopphold på Hawaii. Under en fjelltur fikk han ekstreme smerter i benet, og det viste seg at han trengte hofteerstatning. Journey ventet over to år på at Steve Perry skulle ta hofteoperasjonen, men i 1998 kuttet de alle bånd til ham, og var dermed på leting etter en ny vokalist. Steve Smith mente at Journey ikke ville ha noen framtid uten Steve Perry, og han valgte å forlate bandet.

1998-2006

Neal Schon fant tilslutt en vokalist, Steve Augeri, kjent fra: Tyketto og Tall Stories. Steve Augeri jobbet på denne tiden i en GAP-butikk . I 1998 dro Journey, da med Steve Augeri, på turne. Fansen mente tidlig at man ikke kunne bytte ut originalen Steve Perry, og at Steve Augeri bare var en karaokesanger. De tre albumene Red 13, Arrival og Generations Journey skrev med Steve Augeri har gått mer mot en progressiv rock-retning. I 2006 ble noe overraskende Steve Augeri byttet ut med Jeff Scott Soto, og grunnen var at stemmen til Steve Augeri var brutt ned etter mange år med konserter og arrangementer. Journey brukte også sin nye trommeslager, Deen Castranovo som vokalist en kort stund.

2008-

Journey var igjen på jakt etter en ny vokalist, etter at de lot Jeff Scott Soto gå i 2007. Neal Schon surfet gjennom YouTube, og kom ganske overraskende over den filippinske sangeren Arnel Pineda, som allerede var temmelig kjent i Asia. I januar 2008 annonserte de at han var den nye vokalisten. Albumet Revelations ble bundlet med en konsert-DVD og en re-make av de klassiske Journey-låtene.