Abdullah Öcalan

Oppvekst og bakgrunn

Öcalan vokste opp i en fattig bondefamilie i Riha (Urfa) i Tyrkia. Ifølge Al Jazeera var moren etnisk tyrker. Han fikk sin politiske skolering på 1970-tallet da han studerte statsvitenskap i Ankara.

Aktivitet

Han stiftet PKK i 1978. Han kalte PKK marxistisk-leninistisk og kritiserte samtidig Sovjetunionens regime. Etter militærkuppet i Tyrkia i 1980 ble det innført unntakstilstand i kurdiske områder og han ble tvunget til å forlate landet. Etter å ha forlatt Tyrkia bodde Öcalan 15 år i Syria hvor han blant annet arbeidet med å bygge opp et nettverk av militante støttegrupper i hele Europa. Han forlot landet i 1998 da Tyrkia med støtte fra USA begynte å øve politisk og militært press overfor Syria. Konfrontasjonen mellom Tyrkia og Syria om Öcalan skapte frykt for væpnet konflikt mellom landene. Syria hadde støttet PKK som et pressmiddel mot Tyrkia blant annet som forhandlingskort i forbindelse med Eufrat-dammen. Den anti-kurdisk polemikken i Ankara hadde bred tilslutning i Tyrkias befolkning. I 1998 innrømte Öcalan at krigen mot de tyrkiske myndighetene var tapt. Han så for seg eksil i Roma som base for en mer politisk fase i PKKs virksomhet og snakket på 1990-tallet om at tyrkere og kurdere kunne leve sammen i en føderal stat etter mønster av Sveits.
PKK regnes som en terroristorganisasjon av blant andre USA og EU.

Arrestasjon

Etter å ha blitt presset ut av Syria nektet mange land å ta imot Öcalan, Russland, Tyskland, Nederland og Hellas nektet å ta imot ham. Fra Russland reiste han til Italia der han 12. november 1998 ble anholdt på Roma flyplass med falskt pass. Italienske myndigheter holdt ham tilbake i påvente av behandling av utleveringsbegjæring fra Tyskland. Bakgrunnen for den tyske arrestasjonsordren var drapet på Zülfü Gök i Rüsselsheim i 1984. Gök var tidligere medarbeider av Öcalan i PKK og skal ha blitt drept på bestilling fra Öcalan. Det tyske kravet ble etter hvert trukket trolig på grunn av frykt for reaksjoner fra de omkring 50.000 PKK-tilhengerne i Tyskland. PKK ble på den tiden regnet som den største og best organiserte ekstremistgruppen Tyskland. Tyske myndigheter fryktet at konflikten i Tyrkia skulle spre seg til Tysklands over to millioner tyrkere hvorav en stor del etniske kurdere. Italienske myndigheter arresterte ham på grunnlag av en åtte år gammel etterlysning, mens tyske myndigheter hadde forhandlet med Öcalan og gitt PKK større frihet i Tyskland mot at de ikke trappet opp konflikten og voldsbruken. Italia ønsket ikke å utlevere ham til Tyrkia av fare for dødsstraff. Han måtte forlate Italia da hans nærvær førte til en krise i landets forhold til Tyrkia. I striden mellom Italia og Tyrkia om utlevering var det opptøyer i tyrkiske byer og masseslagsmål mellom kurdere og etniske tyrkere. Til slutt kom han i februar 1999 til Hellas' ambassade i Nairobi i Kenya. Etter et par uker i ambassaden ble han overtalt til å gjøre et nytt forsøk på å reise til Nederland. På vei til flyplassen ble han overlatt til tyrkiske sikkerhetsagenter/kommandosoldater (med bistand fra Kenyas myndigheter) og fraktet til Tyrkia. Trolig fikk Tyrkia bistand av USA til finne og ta ham til fange. På den tiden var det omkring 100 amerikanske etterretningsagenter og politimenn i Nairobi i forbindelse med etterforskning av bombingen av USAs ambassade der i august 1998. Mossad overvåket Öcalan, men det er uklart om Mossad bisto Tyrkia. For Tyrkia var det en stor seier å få Öcalan fengslet i Tyrkia.

Fredsforhandlinger

21- mars 2013 offentliggjorde Öcalan en erklæring der han oppfordret PKKs gerilja til å innføre våpenhvile og trekke seg tilbake til sine baser i Irak. Meldingen ble mottatt med jubel av hundretusener demonstranter i Amed (Diyarbakir) og av kurdere generelt. Initiativet kom etter lengre tids halv-offentlige forhandlinger mellom Öcalan og representanter for den tyrkiske regjering. Tyrkias statsminister, Erdogan, karakteriserte utspillet som et skritt i riktig retning, men la til at det nå kommer an på hvordan avtalen kan gjennomføres og utvikles.