Nottingham Forest FC

Historie

Nottigham Forest regnes som verdens tredje eldste ligaklubb der den eldste er Sheffield FC.
Klubben omtales ofte bare som Forest, men i motsetning til hva mange tror, stammer ikke dette navnet fra den berømte Sherwoodskogen, som vi alle er blitt kjent med gjennom historien om den fredløse legenden Robin Hood. Forest-navnet stammer fra en åpen plass i Nottingham som kalles Forest Recreation Ground, eller bare The Forest. Denne plassen var en gang en del av den store Sherwood-skogen som strakk seg fra Nottingham og langt nordover i landet, men på den tiden Nottingham Forest ble stiftet, var det en åpen plass som byens innbyggere blant annet brukte til spill og lek. På denne plassen lå også byens bane for hesteløp, en bane som 22. mars 1866 også var arena for klubbens første kamp mot byrivalen Notts County. Forest fortsatte å spille sine hjemmekamper på denne arenaen frem til og med 1878.
Etter å ha flyttet litt rundt i byen fant klubben i 1898 sitt nåværende hjem, City Ground, beliggende på sørsiden av elven Trent. Hjemmebanens beliggenhet er faktisk slik at den ligger like utenfor selve bygrensen, og således er Nottingham Forest egentlig hjemmehørende i den vesle byen West Bridgford. Byrivalen Notts Countys hjemmebane Meadow Lane ligger noen hundre meter lenger nord, innenfor den samme grensen. For øvrig er det ingen andre klubber i det engelske ligasystemet som ligger så nær hverandre som de to Nottingham-klubbene.
Da klubben ble stiftet i 1865, ble det også bestemt at klubben skulle spille i røde drakter, noe de gjør den dag i dag. I 1865 het det at draktene skulle være Garibaldi-røde, det vil si at man ved fargevalget tok utgangspunkt i skjortene til den berømte italienske frihetskjemperen Garibaldis menn. Forest var altså på mange måter de opprinnelige «Reds», et navn som senere er tatt i bruk av andre og mer kjente engelske klubber. For øvrig er Forest og deres røde drakter også grunnen til at den mer berømte London-klubben Arsenal i dag spiller i røde drakter, ettersom disse i sin tid fikk et sett med røde drakter av Forest.
Selv om klubben har lange tradisjoner, var det først på midten av 1970-tallet at den virkelig ble et lag å regne med. Under ledelse av manageren Brian Clough gikk klubben fra å være lite suksessfull til å bli et av Europas beste klubblag. Da Brian Clough ble ansatt som manager den 6. januar 1975, stod klubben i fare for å rykke ned til tredje divisjon i det engelske ligasystemet, men to og et halvt år senere var klubben igjen klar for spill i høyeste divisjon. Den påfølgende sesongen vant klubben sitt første, og fortsatt eneste, ligamesterskap i sin første sesong tilbake i toppdivisjonen. De to påfølgende sesongene vant klubben Europacupen for serievinnere, etter to 1-0 seire over henholdsvis Malmö FF (1979) og Hamburger SV (1980). 
Klubben fortsatte som et av de bedre lagene i England i årene fremover, og Brian Clough ledet den frem til et nedrykk fra Premier League i 1993. Om en ser bort fra en kort periode etter at Brian Clough forlot klubben, hvor man under ledelse av Frank Clark blant annet ble nummer tre i sin første sesong tilbake i Premier League (1994/95), har klubben siden 1993 stort sett hatt lite sportslig suksess og store økonomiske problemer. I 2005, 30 år etter at perioden med Brian Clough startet, rykket laget ned til det tredje øverste nivå i det engelske ligasystemet.
I 2008, under ledelse av Colin Calderwood, rykket Nottingham opp fra League One til The Npower Championship. Han ble senere oppsagt, og ny manager er Billy Davies. Han har tidligere ført Nottingham Forests rival, Derby County, opp i Premier League. Laget kjempet om opprykk til Premier League i sesongen 2009/10, hvor de tapte Play Off semifinalene 4-6 mot Blackpool.

Nordmenn i Nottingham Forest

Nottingham Forest er den klubben i England som har hatt nest flest nordmenn i sine rekker, etter Blackburn. Hele seks nordmenn har nemlig gjennom tidene ikledd seg den Garibaldi-røde drakten og løpt ut på City Ground. Det startet i 1981 med Einar Aas og fortsatte med Kjetil Osvold, Lars Bohinen, Alf Inge Håland, Jon Olav Hjelde og Ståle Stensaas.