Zebulon Pike

Familie

Pike nedstamemt fra John Pike, en tidlig engelsk innvandrer som kom som barn i 1635 og ble siden grunnlegger av Woodbridge i New Jersey i 1665. Zebulon ble født i Lamberton i New Jersey, i dag en del av Trenton. Hans far var Zebulon Pike, offiser i Den kontinentale armé under general George Washington, og tjenestegjorde den amerikanske hær etter at den amerikanske uavhengighetskrigen var over.
Unge Pike vokste opp med sin familie i en rekke militære utposter i Midtvesten — the frontier, USAs ytterste grense østover på denne tiden — i Ohio og Illinois. I 1774 gikk han inn i hæren i sin fars regiment som kadett i en alder av 15 år, tjente som fenrik i 1799 og som premierløytnant senere det samme året.
Zebulon Pike giftet seg med Clarissa Harlow Brown i 1801. De fikk et barn som overlevde barndommen, Clarissa Brown Pike, som senere giftet seg med John Cleves Symmes Harrison, en sønn av president William Henry Harrison. Zebulon Pike døde uten en sønn og uten mannlige arvinger. Et DNA-prosjekt på etternavn til mannlige enkeltindivider med etternavnet Pike, viste at genetiske prøver som ble gitt hadde bortimot 20 prosent var i samme mannlige slektslinje som Zebulon Pike. Denne mannlige linjen nedstammet fra en mannlig stamfar fra 1600- eller 1700-tallet.

Militær karriere

Pike fortsatte sin militære karriere, arbeidet logistikk og utbetalinger ved en rekke grenseposter, inkludert Fort Bellefontaine i nærheten av St. Louis. General James Wilkinson, utpekt som guvernør av det øvre Louisianaterritoriet og hadde sitt hovedkvarter der, ble hans mentor. I 1805 beordret Wilkinson Pike til å finne kilden for Mississippi og han reist oppover langs elven og inn i det nordlige området.
Of Patriots and Traitors («Om patrioter og forrædere») av Joshua Gornitsky, foruten også en rekke andre kilder, hevder at general Wilkinson var dobbeltagent for Spania. Wilkinsons rolle som agent ble ikke oppdaget før over hundre år senere da spanske offisielle papirer ble frisatt av Spania. Wilkinson hadde fått personlige handelskonsesjoner. Etter Pikes første ekspedisjon, ble han bortimot øyeblikkelig i 1806 utkommandert på en andre ekspedisjon av Wilkinson for å undersøke og kartlegge elven Red River, evaluere naturressursene og etablere vennlige relasjoner med de innfødte indianerne. På denne ekspedisjonen oppdaget han toppen som senere fikk hans navn. Som Wilkinson hadde planlagt, ble Pike tatt til fange av spanjolene som kontrollerte Mexico. Som fange i Mexico ble Pike behandlet bra, inviterte til formelle middagsselskaper, men dog ikke behandling som en besøkende verdighet. Meksikanske myndigheter fryktet spredningen av både demokrati og en annen religion enn katolisismen som kunne underminere deres monarki. Til sist ble Pike og hans menn løslatt. Elven Red River, som skilte territoriet Oklahoma fra Texas, ble deretter undersøkt av den skjebnesvangre Woolley-ekspedisjonen av 1815 hvor oberst Woolley døde, og kun to syke menn kom tilbake og hvor en av dem senere døde.

Pike-ekspedisjonen

Kort tid etter at han kom tilbake i 1806 ble Pike beordret til å lede en undersøkende ekspedisjonen til den sørvestlige delen av Louisianaterritoriet for å finne kilden til elvene Arkansas og Red River. Den 15. juli 1806 satte Pike ut for å undersøke de sørvestlige områdene. General Wilkinsons sønn fungerte som en av hans løytnanter.
Tidlig i november 1806 nedtegnet Pike og hans gruppe utsikten til toppen av det fjellet som siden fikk navn etter ham, Pikes Peak. De forsøkte også å klatre opp. Uforberedt på forholdene kom de så langt som til fjellet Mount Rosa som ligger sørøst for Pikes Peak, og ga opp videre ferd opp over i den dype snøen. De hadde gått bortimot to dager uten mat.
Pike-ekspedisjonen, som den ble kjent som, er for hva Zebulon Pike huskes mest for, og den ble avsluttet da spanske autoriteter tok ham og en del av hans følge til fange i nordlige New Mexico, i dag en del av sørlige Colorado, den 26. februar 1807. Etter at de hadde gått seg bort i søken etter Red River, hadde de bygd seg et fort der for vinteren.
Pike og hans menn ble ført til Santa Fe, og derfra til hovedstaden Chihuahua i delstaten av samme navn hvor han ble ført fram for kommandant general Salcedo, som også var guvernør for delstaten. Salcedo huset Pike sammen med Juan Pedro Walker, en kartograf som også fungerte som tolk. Walker transkriberte og oversatte Pikes konfiskerte dokumenter, blant annet hans reisedagbok.
I løpet av denne tiden hadde Pike tilgang til ulike kart over sørvesten og lærte mer fra meksikanske dokumenter. Spanjolene protesterte offisielt til USA angående Pikes ekspedisjon, men de to nasjonene var ikke i krig med hverandre, og guvernøren løslot til sist amerikanerne. En spansk eskorte fulgte Pike og de fleste av mennene hans nordover, og løslot dem ved grensen til Louisiana den 1. juli 1807. En del av hans soldater ble holdt tilbake i Mexico i flere år.

Påfølgende militær plikt

Pike ble forfremmet til kaptein mens han var på ekspedisjonen i sørvest. I 1811 ble listet som kapteinløytnant Zebulon M. Pike med 4. infanteriregiment i slaget ved Tippecanoe. Han ble forfremmet til oberst i 1812. Han fortsatte i militæret, tjenestegjorde som deputert kvartermester-general i New Orleans og som overinspektør-general i den britisk-amerikanske krigen i 1812
Pike ble forfremmet til brigadegeneral i 1813. Sammen med general Jacob Brown forlot Pike det nylig befestede rurale militære utposten ved Sackets Harbor ved New Yorks kyst ved Ontariosjøen, for hans siste militære felttog. På denne kampanjen kommanderte Pike angrepstropper på et suksessfullt angrep på York (i dag Toronto) den 27. april 1813. Pike ble drept av flyvende steiner og andre rester da den forlatte britiske garnison sprengte sitt ammunisjonslager mens Pike og hans soldater nærmet seg festningen Fort York. Hans legeme ble ført tilbake sjøvegen til Sackets Harbor hvor han ble gravlagt ved den militære gravlunden.

Journaler

De spanske autoritene konfiskerte Pike reisedagbok og de ble ikke gitt tilbake til USA fra Mexico før på 1900-tallet. Mangelen av disse hadde Pike skrevet en redegjørelse fra hukommelsen om sine ekspedisjoner som ble utgitt i 1810, kalt The expeditions of Zebulon Montgomery Pike to Headwaters of the Mississippi River, through Louisiana Territory, and in New Spain, during the Years 1805-6-7  Den ble meget populær og ble senere oversatt til fransk, tysk, og nederlandske for utenlandske utgivelser. Hans fortelling ble en påkrevet lesning for alle amerikanske utforskere og oppdagelsesreisende som fulgte ham på 1800-tallet.
Hans fangenskap hos spanjolene og reiser gjennom sørvestlige Amerika ga Pike en innsikt i region som få andre. Han beskrev politikken i Chihuahua som førte til den meksikanske uavhengighetsbevegelsen. Han beskrev også handelsforbindelsene i de spanske territoriene New Mexico og Chihuahua, som bidro til utviklingen av Santa Fe-vegen.