Den mørke materien

Daimoner

Hovedpersonens univers, som vanligvis forbindes med Den mørke materien, avviker fra vårt eget på flere måter. Den mest markante forskjellen er muligens at ethvert menneske ledsages av en daimon (uttales som demon, staves dæmon på engelsk). Pullmans daimoner tolkes ofte som legemliggjørelser av menneskenes sjel, som i forfatterens fantasiverden tar form som ulike dyr. Barns daimoner evner å veksle form mellom flere forskjellige dyr. Denne muligheten forsvinner derimot i puberteten, når daimonene tar form som ett spesielt dyr. Det sies ofte at det gjeldende dyret reflekterer det tilhørende menneskets karakter. Essensen av dette forholdet mellom mennesker og daimoner er at de alltid må holde seg svært nært hverandre, til tross for at de ikke er fysisk forbundet (med unntak for hekser og deres daimoner).

Et antidogmatisk budskap

Forfatteren oppgir særlig tre litterære innflytelser til verket. Det gjelder i all hovedsak John Miltons Det tapte paradis, hvorfra han har hentet både trilogiens tittel og flere grunnleggende ideer. I tillegg nevner han verkene til William Blake og et essay av Heinrich von Kleist kalt «Über das Marionettentheater».
Den mørke materien baserer seg også på gnostiske ideer, og bøkene har, spesielt i hjemlandet, vært et kontroversielt tema blant flere kristne grupper. De anklager Philip Pullman for å sette religion, eller kristendommen spesielt, i et svært negativt lys, og sier at slike angrep ikke hører hjemme i barnebøker. Forfatteren har likevel også fått støtte fra noen kristne, blant annet Rowan Douglas Williams, erkebiskopen av Canterbury, som mener at Pullmans angrep er fokusert på farene ved dogmatisme og bruken av religion for å undertrykke, snarere enn kristendommen i seg selv. Pullman har senere uttalt at dette argumentet kan utvides til alle religioner.

Karakterer

Lyra Belacqua, ei 12 år gammel jente, er trilogiens hovedperson. Lyra tror innledningsvis at foreldrene hennes er døde, og hun har tilsynelatende vokst opp uten dem på Jordan-kollegiet i Oxford, hvor hun kjennetegnes av lærerne ved dårlig oppførsel. Hun er en utmerket løgner og dikter gjerne opp kompliserte historier mens hun prater. Dette skal vise seg å bli Lyras redning ved flere anledninger, og panserbjørnen Jorek gir henne derfor tilnavnet Sølvtunge (Lyra Sølvtunge, på engelsk Lyra Silvertongue). Tidlig i trilogien blir hun tildelt alethiometeret, et svært sjeldent kompassliknende instrument som «viser sannheten». Daimonen hennes heter Pantalaimon, og han blir en mår i slutten av bok tre.
Will Parry er Lyras jevnaldrede følgesvenn gjennom størstedelen av trilogien. Han bærer preg av å være svært fornuftig og selvstendig, mye grunnet hans psykisk syke mor som han har tatt vare siden veldig ung alder. Han er særdeles flink til å opptre uanselig i omgivelsene, i motsetning til Lyra som ofte tiltrekker seg oppmerksomhet. Midtveis i andre bind blir han bæreren av Kniven, som gir Lyra og Will muligheten til å reise mellom forskjellige universer. Will er fra vår verden, men i slutten av trilogien oppdager han at også han har en daimon. Will sin er en katt og får navnet Kirjava.
Lord Asriel er Lyras far, til tross for at hun innledningsvis kjente ham som «onkel Asriel». Han bygger en bro mellom to universer i sin jakt på Støv, og han har et sterkt ønske om å etablere Himlenes republikk for å rivalisere med Autoritetens Rike. Han bruker også sin makt til å skape en hær på kryss av universene, med samme formål. Daimonen hans heter Stelmaria og er en snøleopard.
Mrs. Coulter er den meget vakre og høyst manipulerende moren til Lyra. Hun er i midten av trettiårene, men oppfattes ofte som mye yngre. Hun bruker sin sjarm som verktøy for å kidnappe barn til Kirkens eksperimenter på Svalbard. Mrs. Coulter bruker mye av sin tid på å prøve å fange Lyra, noe hun lykkes i litt over midtveis i trilogien. Hun doper sin datter ned og gjemmer henne i en forlatt grotte. Senere veksler mrs. Coulter stadig side, fra Autoritetens til lord Asriels. Hun ender med å bedra Autoriteten og samarbeide med sin tidligere ektemann. I sammen drar de den mektige engelen Metatron ned i avgrunnen, hvilket leder til Autoritetens endelikt. Mrs. Coulters daimon er en liten apekatt hvis farge er gyllen. Den er aldri omtalt ved navn.
Mary Malone er en fysiker og tidligere nonne fra Will sin verden. Hennes studier av Støv (kalt Skygger i hennes verden) trekker henne inn i Lyras eventyr. Hun tilbringer en betydelig periode hos mulefaene, en svært intelligent type vesener som hun lærer seg å kommunisere med. Ved å bygge en kikkert som tillater en å se Støv, forklarer hun hvorfor de livsviktige partiklene forlater universet. Til Lyra og Will relaterer hun en historie om en tapt kjærlighet, og hun fungerer dermed som en katalysator til deres kjærlighet for hverandre, samtidig som at hun påvirker Støvets flukt fra universet til å opphøre. Mary Malone oppdager, som Will, sin egen daimon. Hennes er en alpekaie (en fugl i kråkefamilien).
Jorek Byrnison (engelsk: Iorek Byrnison) er en panserbjørn (isbjørn med rustning). Han er utstøtt fra sitt hjem på Svalbard og berøvet for sitt panser. Med Lyras hjelp gjenvinner han rustningen sin, hvorpå han vender hjem igjen for å ta tilbake sin ære og tronen han har rett på. Dette går blant annet til gjennom en episode der Lyras utmerkede egenskaper som løgner får gjennombrudd hos den nåværende kongen, Jofur Raknison. Jorek gir henne deretter navnet Lyra Sølvtunge. Når Kniven ved en anledning går i stykker, reparerer Jorek den slik at den kan følge Will videre i kampen mot Autoriteten.
Lee Scoresby er en aeronaut fra «landet Texas». Han bistår Lyra og gøynerne med varmluftsballongen sin i deres ekspedisjon til Svalbard. Lee Scoresby er også en gammel venn av Jorek. Selv om han opprinnelig deltok i ekspedisjonen for betalingens skyld, utvikler han med tiden et svært nært forhold til Lyra, faktisk så nært at han ser på henne som en egen datter, og han unnsetter henne ved flere anledninger. Han dør i å forsvare Wills far, John Parry (eller Stanislaus Grumman) i et fjellpass når en zeppeliner angriper. Han beskytter passet mens John Parry flykter, de 30 mennene som angriper etter å ha heist seg ned fra zeppelineren møter alle sin bane i Lee Scoresby, inntil han dør av skadene noen sekunder etter å ha sendt sin siste kule i zeppelineren og fått den til og eksplodere, og de fem mennene som ikke turte å angripe Lee i tillegg til en som flyktet ble brent ihjel. Lees daimon er en hare som heter Hester. 
Serafina Pekkala er den vakre dronningen av en hekseklan i nord. Gøynerne ber om klanen hennes sin bistand i ekspedisjonen til Svalbard, hvor heksene blant annet hjelper til ved å trekke Scoresbys ballong gjennom vær og vind. Siden Serafina Pekkala er en heks, er hun i mye mindre grad bundet til daimonen sin (en gås) gjennom avstandsmessige begrensninger.
Roger Parslow er Lyras beste venn på Jordan-kollegiet. Hans død i lord Asriels hender åpner en bro til en annen verden, gjennom hvilken Lyra og lord Asriel reiser i jakten på kilden til Støv. Med samvittighetsnag for sin beste venns død, reiser hun inn i de dødes land for å si unnskyld og frigjøre ham. Daimonen hans het Salcilia og tok ofte form som en terrier.
John Faa og Farder Coram er ledere av et samfunn av elvegøynere. Når gøynernes barn blir kidnappet til Bolvangar på Svalbard som forsøkspersoner til Kirkens eksperimenter, planlegger og gjennomfører de en ekspedisjon som ender i frigjøring.

Bearbeidet for andre medier

Den første av bøkene ble i 2007 filmatisert under tittelen Det gylne kompasset. 
En teaterversjon av trilogien, skrevet av Nicholas Wright, hadde premiere på Londons Royal National Theatre 20. desember 2003. Skuespillet, som var regissert av Nicholas Hytner, varte i seks timer, og ble vist over to kvelder.
En hørespillversjon ble sendt på BBC Radio 4 i januar 2004. Stykket ble skrevet av Lavinia Murray og regissert av David Hunter, og de tre innspillingene er hver 150 minutter lange. Hørespillet er senere blitt utgitt på CD og kassett. Den største forskjellen fra bøkene er at engelen Balthamos, som i utgangspunktet ikke spilte en veldig stor rolle, er omgjort til historiens forteller. Samme året produserte den irske kringkastingen (RTÉ) et hørespill basert på Det gylne kompasset.

Norsk utgave

Torstein Bugge Høverstad står bak den norske oversettelsen, utgitt av Aschehoug i 1997, 1999 og 2002. De to første bøkene ble relansert med nye titler da den avsluttende delen, En kikkert av rav utkom. 
Bøkene er utgitt som lydbøker, lest av Trond Espen Seim, på forlaget Gammafon.