google/wiki40b huggingface dataset:
Støvsuger

En støvsuger er en husholdningsmaskin som ved hjelp av en pumpe lager et kraftig undertrykk i et rør og suger luft med støv og bøss gjennom et munnstykke og en slange, inn i en pose hvor partiklene blir liggende igjen. Luften passerer gjennom de porøse veggene i posen og videre gjennom ulike typer filtre, hvor de fineste støvpartiklene blir fjernet. Til slutt blåses lufta ut gjennom baksiden eller toppen av støvsugeren, avhengig av designet.
I gamle dager var det kun én motor og roterende luftskrue i bunnen, som blåste luften opp gjennom en stor sekk som hang på skaftet og ut gjennom veggene i sekken. Den var betydelig mindre effektiv med tanke på fjerning av det minste støvet.
En sentralstøvsuger har motoren med støvoppsamler montert et fast sted i huset. Støvsugerslangen kobles til kontakter som er koblet til støvoppsamleren via et rørsystem.
Hvor kraftig en støvsuger er, angis som regel i watt. Jo flere watt, jo kraftigere vifte kan drives ved større turtall. Det er likevel ikke mulig å oppnå større trykkfall enn 1 bar i teorien, i praksis betydelig lavere. Blir trykket for lavt i støvsugeren, blir motstanden til vifta så lav at turtallet øker drastisk. Dette vil kunne føre til overbelastning på og havari av elektromotoren.
Støvsugere kan også brukes til oppsamling av væske, da med elektronikken i en vanntett beholder, og en beholder som ikke slipper gjennom luft- man benytter seg av at vannet "faller ned" i beholderen mens luften strømmer videre.
I noen posefrie støvsugere bruker man en beholder med vann i bunnen, hvor lufta tvinges rundt en plate slik at partikler faller ned i vannet istedenfor.
De mest kjente produsentene av støvsugere er Philips, Electrolux, Bosch med flere.
Allround-VM på skøyter 1927, menn

Allround-VM på skøyter 1927, menn ble arrangert i Tammerfors, Finland 26. og 27. februar 1927. Bernt Evensen fra Norge ble verdensmester.

Poengberegning

Poengene ble beregnet frem ved dette arrangementet ved hjelp av de gjeldende verdensrekorder på de respektive distanser.
De gjeldende verdensrekorder var 43,4 på 500 meter (Oscar Mathisen), på 1 500 meter 2.17,4 (Oscar Mathisen), på 5 000 meter 8.26,5 (Harald Strøm) og på 10 000 meter 17.22,6 (Oscar Mathisen).

        Michael Staksrud                  Armand Carlsen
   500m:   (43,4/47,7)*100    =  90.9853    (43,4/48,6)*100      =  89.3004
 5 000m:  (506,5/536,8)*100   =  94.3554    (506.5/534.9)*100    =  94.6905
 1 500m:  (137,4/161,1)*100   =  85.2886    (137.4/151.2)*100    =  90.873
10 000m: (1042,6/1114,0)*100  =  93.5906    (1042.6/1086.1)*100  =  95.9948
Totalsum:                     = 364.2199                         = 370.8587
Resultatet ble deretter avrundet til tusendeler og avkortet til hundredeler.
Resultatene ble da henholdsvis 364,22 og 370,85
Yingjing

Yingjing (kinesisk: 荥经县; pinyin: Yíngjīng Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Den er understilt byprefekturet Ya'an.
I 1999 var befolkningen på 131 762 innbyggere.

Kulturminner

Funnstedet Yandao (Yandao chengzhi, 严道城址) fra Han-dynastiets tid og Kaishantempelets hovedhall (Kaishan si zhengdian, 开善寺正殿) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.
Rubén Rochina

Klubbkarriere

Rochina kom til Barcelona FC som 13-åring, etter å tilbrakt sine første år som fotballspiller for sitt lokale lag Valencia FC.
Da han fremdeles var juniorspiller, fikk han 13 kamper for Barcelonas reservelag, under ledelse av Luis Enrique. Han fikk blant annet noen innhopp da laget rykket opp til Segunda Division.
31. januar 2011, uten å ha spilt førstelagsfotball for Barcelona FC, meldte han overgang til Blackburn Rovers. Han skrev under på en 4-årskontrakt. 11. februar 2011 scoret han to mål i reservekamp mot Newcastle United, og fikk 16. april samme år sin ligadebut. Da startet han kampen mot Everton FC på Goodison Park. Et oppgjør som endte med tap.

Landslagskarriere

Rochina har landskamper for Spania både på U17, U18 og U19 nivå. Han var også med i troppen som ble europamestere for U17-lag i 2008.
Papirfly

Et papirfly er et lite lekefly laget av papir. Papirfly har egenskaper som et glidefly, og lages gjerne som den enkleste form for origami, den japanske papirbrettekunsten. Bruken av papirfly som leketøy har antatt opprinnelse i Kina for 2000 år siden, der drager var populære leker. Leonardo da Vinci er også av og til antatt som oppfinneren av papirfly, selv om dette er omstridt da kineserne oppfant både papir og draken. Da Vinci skrev imidlertid om å lage modellfly av pergament.
Den tidligste kjente datoen et papirfly ble laget er sagt å være i 1909. Den mest anerkjente versjonen er imidlertid to tiår senere i 1930 av Jack Northrop. Northrop brukte papirfly som modeller for sine ideer om ekte fly.
Verdensrekorden i papirflykast er 69,14 meter, satt i februar 2012.
Realrente

Realrente er den reelle avkastningen, som er avkastningen justert for inflasjon, en fordringshaver får fra debitoren. I beregninger av realrente er det normalt å bruke konsumprisindeksen som justeringsfaktor for inflasjonen.
Reitgjerdet sykehus

Opprettelsen

Opprinnelig var Reitgjerdet en pleiestiftelse for spedalske fra 1860-årene. Arkitektene Schirmer og von Hanno tegnet den store murbygningen med rom for 250 pasienter. Etter at Armauer Hansen oppdaget leprabasillen, ble slike pleieinstitusjoner for spedalske etter hvert overflødige, og sykehuset ble ombygget til psykiatriformål i årene 1919-23. Mellom 1957 og 1963 ble det oppført en ny sykehusfløy og funksjonærboliger, tegnet av Roar Tønseth.

Sammenslåing med Kriminalasylet

Sykehuset ble formelt slått sammen med Kriminalasylet (opprettet i 1895) i 1961 og lagt til Reitgjerdet. Overføringen av pasientene skjedde ved åpningen av et nybygg for disse pasientene 28. januar 1963. Kriminalasylet hadde vært en institusjon for de som både var sinnssyke og kriminelle. Reitgjerdet var beregnet på den samme pasientgruppen, i tillegg til de særlig vanskelige. Sammenslåingen og den store utbyggingen i 1961/63 førte til at sykehuset fikk 260 plasser, noe som senere ble sterkt kritisert. Kapasiteten ble senere redusert til 220. I perioden 1975 til 1978 ble antall plasser ytterligere redusert til 180.

Veien mot nedleggelsen

Fra høsten 1978 og i årene som fulgte var Reitgjerdet sykehus gjenstand for intens offentlig debatt og kritikk. Det var særlig bruken av ulovlig tvang på institusjonen som ble kritisert. I september 1980 kom pålegg om inntakstopp av pasienter, og i april 1982 var antall pasienter redusert til 25. 
Etter vedvarende kritikk mot forholdene på sykehuset utover på 1980-tallet, ble det lagt ned 1. juli 1987. Da hadde en  granskingskommisjon med høyesterettsdommer Knut Blom som formann uttalt seg sterkt kritisk både til sykehuset og til sentrale helsemyndigheter. Det senere Erstatningsutvalget førte til utbetalinger av store erstatningsbeløp til pasienter som hadde vært innlagt i institusjonen. 
I behandlingen av St.prp. nr. 130 (1980–81) og St.prp. nr. 116 (1981–82) Om nedleggelse av driften av Reitgjerdet sykehus, jf. Innst. S. nr. 215 (1981–82), sluttet Stortinget seg til at driften av sykehuset skulle avvikles innen fem år fra 1. juli 1982. Det ble gjennomført en gradvis tilbakeføring av de fleste pasientene til hjemkommunene i årene 1980-87. Mange av pasientene hadde levd på Reitgjerdet i mange tiår og ønsket ikke å flytte derfra. Overfor disse pasientene var overføringen det siste og største «overgrepet». Mange av disse pasientene fikk det vanskeligere dit de kom sammenlignet med hvordan de hadde hatt det på Reitgjerdet.
Den regionale sikkerhetsavdelingen ved Sør-Trøndelag psykiatriske sykehus (Brøset) ble opprettet 1. juli 1987, samme dag som Reitgjerdet ble avviklet. Denne delen av psykiatrien skulle nå desentraliseres. Egne sikkerhetsavdelinger ved fylkessykehusene, og fire regionale sikkerhetsavdelinger for særlig vanskelige og/eller farlige sinnslidende ble opprettet som erstatning for kriminalasylet.
My Pokémon Ranch

Oppbygninga av spellet

I spellet har en en gard med pokémon. I denne kan en ha flere forskjellige pokémon. En kan styre kameraet rundt og se på hva pokémonene driver med.
En kan overføre pokémonene sine fra Pokémon Diamond og Pearl, og også Platinum i Japan. Da vil pokémonene lagres på Wiien i stedet for DS-spellet, noe som gjør at en kan ha flere pokémon. En pokémon kan bare overføres til samme fil og samme spell, så viss en sletter fila si på DS-spellet vil pokémonene bli fanga i My Pokémon Ranch for alltid. Om en ikke har noe DS-spell å overføre fra vil det uansett dukke opp nye pokémoner der med jamne mellomrom, som en kan se på.
Av og til fil en få tilbud om å bytte pokémon med en figur i spellet, og når en har nådd to tall på pokémon i garden får en først tilbud om å bytte seg til en Phione, når en har 250 pokémoner i garden, og Mew når en har 999 pokémoner i garden.

Oppdatering

I Japan har spellet fått en oppdatering som gjør det mulig å overføre pokémon fra Pokémon Platinum. I tillegg gir den støtte for nye former som enkelte pokémoner fikk, til dømes Shaymin og Rotom. Det blei også lagt til flere nye leiker og animasjoner, samt at høgeste opplåsbare oppbevaringskapasitet blei auka fra 1000 pokémoner til 1500.
Dimitrij Lobanov-Rostovskij

Dimitrij Lobanov-Rostovskij var en russisk offiser og adelsmann, og guvernør for det russiske Guvernementet Livland i perioden 1810–1812, dvs under krigen mot Frankrike og Tyrkia.
Diaspila

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest-Afrika (Sierra Leone og São Tomé og Príncipe).
Ratingen

Historie

Ratingen ble grunnlagt før 849. Siden middelalderen har Ratingen hørt til grevene og senere hertugene av Berg. 11. desember 1276 fikk Ratingen byrettigheter. Ratingen var en av fire steder i Berg som opplevde en økonomisk vekst på slutten av middelalderen, men som stoppet opp under trettiårskrigen. I begynnelsen av industrialderen begynte de første fabrikkene å dukke opp i 1783. I 1815 ble Ratingen en del av Preussen.
Etter relativt få skader under andre verdenskrig opplevde Ratingen en vekst i 1960- og 1970-åra. Flere internasjonale selskap (særlig innan IT-industrien) slo seg ned i byen, som Vodafone, Sun Microsystems, Hewlett-Packard, SAP, Cemex, Tiptel og Esprit
Manus lover

Manus lover (sanskrit: मनुस्मृति, Manusmṛti), og kjent som Mānava-Dharmaśāstra (मानवधर्मशास्त्र) er en lærebok i riktig livsførsel – dharma, og er en av de tidligste tekstene i Dharmashastratradisjonen i hinduismen.
Teksten har form av undervisning gitt av Manu, hinduismens «første menneske», til en gruppe lærde. Teksten ble et standardverk som alle senere bøker i Dharmaśāstratradisjonen forholdt seg til. Ifølge hinduistisk tradisjon skal teksten være Brahmas egne ord. Vanligvis dateres teksten til en gang mellom 200 f.Kr. og 200 e.Kr.
I tillegg til etikk for de fire kastene, som er tekstens hoveddel, inneholder verket en kort drøfting av lovens kilder, og et åpningskapittel som skildrer verdens skapelse.
Avsnittet om skapelsen er oversatt til norsk og utgitt i antologien I begynnelsen, 2000. I denne hinduistiske skapelsesberetningen skildres skapelsen som en komplisert prosess i flere trinn.
IMP-16

IMP-16 er en 16-biters mikroprosessor som ble produsert av National Semiconductor. IMP-16 ble lansert i 1973 og var den første 16-biter mikroprosessor som ble produsert. Den bestod av fem integrerte kretser som var produsert ved hjelp av PMOS-transistorer: Fire identiske RALU-brikker (prosessorregistere og aritmetisk logisk enhet) som sørget for en databuss, og en CROM (kontroll og ROM) som sørget for en kontrollsekvens og lagring av mikrokode.
Svelvikstrømmen

Svelvikstrømmen er et smalt og stridt sund på 200 meter mellom indre og ytre del av Drammensfjorden, som nesten er stengt av Svelvik-morenen på tvers av fjorden. Den er Norges nest sterkeste tidevannsstrøm. Over Svelvikstrømmen går fergen MF «Svelviksund» i rutetrafikk mellom Svelvik i Vestfold, og Verket i Buskerud.

Utredning om bro

Statens vegvesen har utredet muligheten for en bilbru over Svelvikstrømmen, som vil knytte E18 fra sør inn på Oslofjordtunnelen. Det har vært stor motstand lokalt mot disse planene.

Skipstrafikken

I tillegg til ferga og fritidsbåter, må mange store fartøy passere gjennom Svelvikstrømmen for å komme til Drammen havn. Den sterke strømmen i leia gjør seilasen med store skip gjennom Svelvikstrømmen krevende. I 2004 ble gods på 2,8 millioner tonn fraktet gjennom leia. På grunn av strømmen, må sundet stadig mudres opp for å holde dybden dyp nok. Seilingsdybden er i dag på 10,5 meter. Drammen Havn har ønsket at Statnett skal øke høyden på høyspentmastene som går over Svelvikstrømmen med 30 meter, slik at høyspentstrekket går 90 meter over strømmen. Dette fordi man ønsker å ta i mot større skip til Drammen havn.

Batteriøya

Batteriøya er et rekreasjonsområdet for innbyggerne i Svelvik. Den er kjent for å være en god fiskeplass, hvor fisken søker ly fra den sterke strømmen. I 2006 la Fiskeri- og kystdepartementet frem en rapport som viste at sikkerheten på øya ikke hadde vært tilfredsstillende på grunn av mudring. Derfor har Drammen havn finansiert sikringsarbeidet, og naturperlen Batteriøya fremstår derfor i dag med tilfredsstillende sikkerhet til glede for Svelvik kommune og dens innbyggere.
Stefano Bernardi

Verk i utvalg

En rekke tonesettinger av messer og enkeltverk i antologier. De fleste verkene ble publisert av den venetianske forleggeren Vincenci.
Wohlthatmassivet

Wohlthatmassivet er et stort fjellområde i Dronning Maud Land i Antarktis. Det består av fjellkjedene Humboldtfjella, Petermannkjedene og Gruberfjella rett øst for Orvinfjella i østre del av Fimbulheimen.
Wohlthatmassivet ble oppdaget av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher og oppkalt etter ekspedisjonssjef Helmuth Wohlthat i næringsdepartementet som var involvert i planleggingen av ekspedisjonen.
Zwieselhøgda, beliggende i Petermannfjella, er med sine 2 970 moh. den høyeste fjelltoppen i Wohlthatmassivet.
Verden i dag

Verden i dag er et norsk aktualitetsprogram som gikk på NRK Radio fra 1980 til 2008. Programmet belyste aktuelt utenriksstoff fra hele verden og inneholdt saker og reportasjer laget av NRKs korrespondenter og av utenriksmedarbeiderne på Marienlyst. Det kunne også ha gjester i studio som snakket om aktuelle utenriksspørsmål. Programmet hadde et magasinformat og ble produsert av NRKs utenriksredaksjon. Verden i dag varte i 10 minutter og var en del av Dagsnytt de første årene, deretter en del av P2s nyhetsmorgen. Det ble sendt alle hverdager og ble de første årene sendt på P1, deretter på P2. 
I slutten av 2007 ble det klart at ledelsen i NYDI ønsket å legge ned P2s Nyhetsmorgen for å spare penger. Det innebar også å legge ned Verden i dag.
Første sending gikk på lufta den 5. mai 1980.
Venners nærhet

Melodi Grand Prix

Sangen var en av 30 som ulike plateselskaper sendte inn til NRKs Melodi Grand Prix 1989. Ni av dem ble plukket ut til finalen i Stavanger Forum lørdag 11. mars 1989, og «Venners nærhet» var ett av disse bidragene. 
Sangen ble framført av Britt-Synnøve Johansen og var det tredje bidraget ut på scenen i Stavanger. Den var ett av tre bidrag som gikk videre til superfinalen, og sangen vant til slutt hele konkurransen med 62 poeng. Den ble dermed Norges bidrag til Eurovision Song Contest i Lausanne i Sveits.
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 1989

Eurovision Song Contest

Det norske bidraget var det åttende ut på scenen om kvelden 6. mai 1989, etter Storbritannias Live Report med «Why Do I Always Get it Wrong?», og før Portugals Da Vinci med «Conquistador». 
Da avstemningen var over, hadde «Venners nærhet» fått 30 poeng og ble nummer 17 av 22 deltakere.
Utdypende artikkel: Eurovision Song Contest 1989

Om sangen

Sangen er en ballade som handler om kraften som et vennskap kan ha, selv om resten av verden er mot de vennene som sangen gjelder.
«Venners nærhet» fikk ikke mye positiv omtale i pressen, og Rolf Løvland mente låten ikke ville ha «nubbesjans» i den internasjonale finalen. «Det blir 17. plass!» sa Løvland til VG. Løvland fikk også helt rett – det norske bidraget ble nummer 17. Vinnermelodien havnet heller ikke på hitlistene, mens Jahn Teigens «Optimist», som også deltok i den norske finalen, lå fem uker på VG-lista med fjerdeplass som beste notering.
Pomposaklosteret

Pomposaklosteret er et benediktinerkloster utenfor Ferrara i Italia, og var et av de viktigste i Nord-Italia. Bygningene er romanske.
Man har beretninger om klosteret fra det 9. århundre, men anlegget ble sannsynligvis påbegynt 2 århundrer tidligere. Helt frem til det 14. århundre hadde klosteret eiendommer i hele Italia, men hadde allerede da gått tilbake fordi elven Po skiftet løp og oversvømte store områder rundt. Det hadde en betydelig kulturell rolle i Italia takket være skrivermunkene sine. I dette klosteret oppfant Guido av Arezzo det moderne notesystemet innen musikken. I det 19. århundre ble klosteret overtatt av den italienske staten.
Kirken, som er viet til jomfru Maria, er fra det 7. til 9. århundre, men utvidet senere. Det indre, som består av et midtskip og to sideskip, har fine mosaikkgulv og interessante freskoer av Vitale da Bologna. I refektoriet er det bilder av Riminimestrene. Videre finnes det i klosteret freskoer fra det 14. århundre, laget av en elev av Giotto.
Klokketårnet fra 1063 er 48 meter høyt, og er et av de fineste klokketårnene fra den romanske perioden.
Anna av Russland

Veien til tronen

Anna var datter av Ivan V av Russland og hans hustru Praskovja Fjodorovna Saltykova (1664–1723). Hun var også niese til Peter den store. 
Peter den store fikk henne gift med hertug Frederick William av Kurland i november 1710, men på hjemreisen fra St. Petersburg i januar 1711 døde hennes mann av forspisning. Anna fortsatte å regjere som hertuginne av Kurland (nå vestre Latvia) fra 1711 til 1730 med den russiske residenten, Peter Bestusjev, som rådgiver. 
Hun giftet seg ikke etter mannens død, men hennes fiender anklaget henne for en affære med grev Biron i mange år.

Keiserinne

Da Peter 2., Russlands keiser, døde, utnevnte Russlands Høye Råd under fyrst Dmitry Galizine Anna til keiserinne i 1730. De hadde håpet at hun ville føle seg i gjeld til adelen for sin uventede lykke og bare være en nikkedukke. I håp om å etablere et konstitusjonelt monarki i Russland overtalte de henne til å skrive under dokumenter som reduserte hennes makt. Men disse viste seg å bare være små hindringer for henne, og snart hadde hun etablert seg som en autokratisk hersker ved å bruke populariteten fra garden og lavadelen.
Anna mistrodde russiske adelsmenn, og holdt dem borte fra alle maktposisjoner. Isteden ga hun dem til baltiske tyskere. Hun hadde særlig tillit til Ernst Johann von Biron, som fikk stor betydning for Russlands utenrikspolitikk. Grev Biron fikk også - under hennes navn - henrettet 12.000 sammensvorne som planla oppørrt, og forvist ytterlige 20.000 til Sibir.
Anna av Russland allierte Russland med den tysk-romerske keiser Karl VI, og gjorde kurfyrst Friedrich August II av Sachsen til konge av Polen etter de polske arvefølgekrigene. 
I 1736 angrep hun Det ottomanske rike, men Karl sluttet separatfred med tyrkerne og tvang Anna til å gjøre det samme. Hennes styre markerte begynnelsen på Russlands store territorielle ekspansjon inn i Sentral-Asia.
Snøkrabbe

Biologi

Snøkrabben er bunnlevende og finnes både på leire-, sand- og hardbunn. Unge individer og hunner foretrekker grunnere vatn enn hannene. De lever av ymse bunndyr som andre krepsdyr, muslinger, slangestjerner, børstemark og kråkeboller.
Paringstida er tidlig på våren eller seint på vinteren. Hunnene gyter rognen i en samlet masse under halen. Og går med den som utrogn i om lag et år før den klekker rett før neste paring. Larvene lever i de frie vannmassene i noen måneder før de går slår seg ned på havbunnen tidlig på høsten. Krabben vokser sakte, det tar 8-9 år fra klekking til krabben er stor nok til kommersielt fiske. Dyrene vokser i forbindelse med skalskifte, og det tar 3-6 måneder før det nye skallet blir hardt. Små krabber skifter skall årlig, mens større individ ofte kan gå opptil to år med samme skall.
Både hanner og hunner blir kjønnsmodne og stopper veksten etter det siste skallskiftet. Hannene er da fra 58 til 165 mm brede over ryggskjoldet, mens hunnene er fra 50 til 100 mm. Krabbene kan leve i opp til 5 år etter det siste skallskiftet. Gamle krabber er vanligvis lite aktive og utgjør en svært liten del av fangsten. Man regner med at hannkrabber er tilgjengelige for kommersielt fiske i 3-4 år etter at de har blitt kjønnsmodne. Arten er ganske lik kongekrabbe på smak.

Snøkrabbe i Barentshavet

De første funnene av snøkrabbe i Barentshavet var i 1996 ved Gåsbanken, øst i Barentshavet. Fram til 2000 registrerte russiske forskere totalt 19 funn, av begge kjønn, alle i de østlige delene av området. Blant dyrene som ble registrert var det var det også hunner med rogn.
Det er usikkert hvordan krabben har kommet seg til Barentshavet, men hovedårsaken er trolig ballastvann fra tankskip. Flere naturvernorganisasjoner har forlangt internasjonale avtaler om ballastvann for å hindre spredning av fremmede arter.
I internasjonalt farvann i Barentshavet ble arten fisket av tre norske og en spansk båt, vesentlig i Smutthullet, i 2013. Russland startet fiske i sin sone i 2014.
Russiske forskere har regnet bestanden i den russiske delen av Barentshavet til rundt 1 million voksne individer.
I juli 2015 ble Norge og Russland enige om at snøkrabben skal betraktes som en sedentær art, og forvaltes etter sokkelgivning på samme måte som olje. Landingene av snøkrabbe i Norge var 8 600 tonn i 2015 og 10 000 tonn i 2016, det alt vesentlige fisket i Smutthullet.