Lance Armstrong

Karriere

Armstrong begynte sin idrettskarriere i triatlon, men bestemte seg etterhvert for å konsentrere seg om landeveissykling. I 1992 ble han profesjonell syklist på Motorola, og tok sin første av i alt 22 etappeseiere i Tour de France i 1993. 
Armstrong ble verdensmester i 1993 i Norge foran den daværende sykkelkongen Miguel Indurain, som samme år hadde vunnet både Giro d'Italia og Tour de France. Armstrong takket nei til en audiens med Kong Harald fordi moren hans ikke var invitert. Kongen svarte sporenstreks med å sende også henne en invitasjon.
I 1995 tok han nok en etappeseier i Tour de France da han vant den 18. etappen – få dager etter at lagkameraten Fabio Casartelli omkom i en styrt. I 1996 brøt han pga. sykdom etter syv etapper
Karrieren holdt på å ta en brå slutt i 1996, da Armstrong fikk konstatert testikkelkreft på et sent stadium. Kreften hadde  spredd seg til hjerne og lunger. Han overlevde, og gjorde comeback i 1998 for US Postal med blant annet en fjerdeplass i Vuelta a España.
I 1999 tok han fire etappeseire og vant Tour de France sammenlagt foran Alex Zülle. De kommende årene var det ingen som klarte å slå han, og han endte på syv sammenlagtseire på rad. Før Armstrong hadde ingen syklist vunnet Tour de France mer enn fem ganger på rad. Armstrong er den andre amerikaneren som har vunnet Tour de France, den første var Greg LeMond, som vant tre ganger. Han la opp som profesjonell syklist rett etter sin syvende Tour de France-seier.

Nytt comeback

I september 2008 kunngjorde Lance Armstrong at han ville gjøre comeback som profesjonell landeveissyklist. Han hevdet først at han ville prøve å ta sin åttende seier i etapperittet Tour de France, og hensikten var å skape økt oppmerksomhet om kreftsaken. Armstrong inngikk en avtale med sykkellaget Astana og sin tidligere sjef Johan Bruyneel. Første målet var deltakelse i etapperittet Tour Down Under i Australia i januar. En mulig hindring var at han ikke på det tidspunkt hadde vært innenfor UCIs dopingtest-program i seks måneder. Armstrong ville derfor ikke kunne delta før 1. februar 2009, en uke etter at Tour Down Under var ferdig. Men UCI ga Armstrong en to ukers dispensasjon til å stille. Neste ritt ble Tour of California i februar, og deretter comeback i Europa med Milano–Sanremo og Vuelta a Castilla y León. Han måtte bryte under første etappe av Vuelta a Castilla y León (23. mars) pga. en velt som førte til kragebeinsbrudd. Armstrongs stilte til tross for skaden i Giro d'Italia i mai, i hovedsak som hjelperytter for Levi Leipheimer. Dette var Armstrongs debut i det italienske etapperittet, og han endte som nummer tolv sammenlagt. Under Tour de France ble Alberto Contador for sterk, men Armstrong endte på tredjeplass sammenlagt. Under rittet annonserte han at han fra 2010 skulle sykle for Team RadioShack. Han sesongdebuterte igjen i  Tour Down Under, der han til slutt endte på 25.-plass. Den europeiske sesongdebuten kom i Vuelta a Murcia, som han avsluttet som syvendemann sammenlagt. Armstrong kjørte også i flere klassikere som Milano–Sanremo, Amstel Gold Race, Liège–Bastogne–Liège, og Flandern rundt, men problemer med gastroenteritt gjorde at han brøt fra tre av de fire løpene.  Armstrong reiste deretter til USA i midten av april for å forberede seg til Tour de France med rittene Tour of Gila og Amgen Tour of California. Uheldigvis veltet han på 5. etappe av Tour of California, og måtte bryte rittet. Skaden viste seg å ikke være så alvorlig, og dette gjorde at Armstong oppnådde andreplass i Sveits rundt og tredjeplass i Tour of Luxembourg. 
Den 28. juni annonserte han på Twitter at 2010-utgaven av Tour de France ble hans siste. Armstrong innledet Tour de France med imponerende tredjeplass på prologen, dog gjorde velt og uhell at han ikke hadde mulighet til å hevde seg i sammendraget. Han avsluttet Touren på en 23.-plass - 39 minutter og 20 sekunder bak Alberto Contador. Han hadde også en nøkkelrolle for RadioShack i lagkonkurransen, som de vant 9 min og 15 sek foran Caisse d'Epargne. 
I oktober annonserte han at han ville avslutte karrieren sin i Tour Down Under, men sa etter rittet at han fortsatt ville kjøre for RadioShack under ritt i USA. Likevel kom det den 16. februar kontramelding om at han ville legge opp for godt. Samtidig som han hadde en dopetterforsking av føderale myndigheter hengende over seg.

Familie og personlig liv

Armstrong har en sønn og tvillingdøtre med sin eks-kone Kristin Richard, som han var gift med 1998–2003. Siden 2004 hadde han et høyt profilert forhold til sangerinnen Sheryl Crow, men forholdet tok slutt tidlig i 2006. Han skal også ha hatt et kortere forhold med skuespiller Kate Hudson i 2008. Armstrong er nå kjæreste med Anna Hansen, og paret har en sønn og en datter.

Livestrong

Etter sin egen kamp mot kreften og hans økende popularitet, grunnla Armstrong i 1997 en organisasjon, Lance Armstrong Foundation, dedikert til kamp mot kreft og til støtte for kreft-syke og overlevende. Sommeren 2004 utviklet Armstrong og organisasjonen i samarbeid med Nike et gult plastarmbånd med bokstavene LiveStrong inngravert. Inntektene fra salg av båndet skulle gå til økt kunnskap om kreft og til støtte av de som var rammet. Fargen gult ble valgt etter fargen fra ledertrøyen i Tour de France som Armstrong selv har syklet med og vunnet en rekke ganger. Armbåndet ble raskt svært populær, og gikk sin seiersgang over store deler av verden. Godt hjulpet av en rekke berømte mennesker og sportshelter som begynte å bære det.

Investeringer

The Wall Street Journal rapporterte i 2008 at Lance Armstrong som del av en større investeringsavtale med Trilantic Capital Partners, investerer flere millioner dollar i den amerikanske sykkelkomponentprodusenten SRAM Corporation.

Doping

I sin senere karriere ble Armstrong en rekke ganger beskyldt for bruk av ulike dopingmidler. Armstrong hevdet på sin side at han aldri har testet positivt eller er blitt tatt med prestasjonsfremmende midler, og kalte anklagene for en heksejakt. Etter hvert var det flere indisier som pekte mot at han brukte prestasjonsfremmende midler i perioden da han vant Tour de France syv ganger. Diskusjonen blusset opp da hans tidligere lagkamerat Floyd Landis hevdet at Lance Armstrong, sammen med flere, regelmessig brukte doping gjennom karrieren. I 2011 sluttet Tyler Hamilton og George Hincapie seg til anklagene. Hincapie var Armstrongs mangeårige støttespiller og den eneste rytter som var med på laget på alle de syv seierne til Armstrong i Tour de France.
Boka L. A. Confidentiel kom ut før USADA (United States Anti-Doping Agency) i 2012 publiserte en omfattende rapport der det sås liten tvil om Armstrongs dopingbruk. En rekke profilerte syklister og støtteapparat hevder de så eller deltok i Armstrongs dopingprogram regissert av den kontroversielle treneren og doktoren Michele Ferrari. Bevismaterialet inkluderer blant annet: I 2004 ble nedfryste urinprøver fra Tour de France 1999 tatt frem og testet for EPO av det franske anti-doping byrået. Årsaken var at det i 1999 ikke fantes en test som kunne oppspore bruk av EPO. Armstrong testet positivt på seks av disse prøvene og resultatet ble publisert i L’Equipe med overskriften "The Armstrong Lie". Men siden prøvene i 1999 ble oppfattet som negative ble det ikke utført en B-prøve som kunne bekrefte A-prøven, og advokaten Emile Vrijman utnevnt av UCI konkluderte derfor i 2006 at testene var ugyldige. I tillegg til EPO, ble Armstrong beskyldt for bloddoping og bruk av testosteron og kortison. Han testet positivt på kortison etter prologen i 1999 men etter intens diskusjon ifølge Tyler Hamilton og massøren Emma O’Reilly, skal trenerne ha blitt enige om en dekkhistorie hvor Armstrong hadde fått utskrevet en kortisonsalve mot et sår rett før touren. Denne årsaken ble akseptert av UCI og Armstrong fikk fortsette rittet. Rapporten fra USADA forteller videre detaljert om dopingrelaterte observasjoner og hendelser fra 1998 til 2009, deriblant bortsminkede sprøytemerker, kunnskap om dopingtester og når de ble utført, distribusjon og hvordan Armstrong oppfordret andre til bruk av doping. Som et resultat av at Armstrong ikke ønsket å bekjempe disse dopingbeskyldningene fra USADA ble han i august 2012 fratatt samtlige Tour de France-titler, samt frakjent pengepremiene, som sies å være et beløp på 22 millioner kroner.
I et intervju med Oprah Winfrey  som ble sendt 17. januar 2013 innrømmet Armstrong at han hadde dopet seg systematisk gjennom karrieren som proffsyklist. I et brev til Armstrong 16. januar 2013 ba Den internasjonale olympiske komité om at bronsemedaljen Armstrong mottok for i temporittet i OL 2000 ble returnert.

Søksmål

I 2010 saksøkte Floyd Landis Armstrong for brudd på loven om falske krav (False Claims Act). Hvis USAs føderale rettsvesen dømmer Armstrong til å betale en erstatning til USA, så kan Landis «oppnå en belønning på rundt 15–25 prosent av det utmålte erstatningsbeløpet».
Etter dopinginnrømmelsen i januar 2013, ble det varslet en rekke søksmål mot Armstrong.