google/wiki40b huggingface dataset:
Marlen Hamsund

Marlen Hamsund (født 7. januar 1994) er en norsk barne- og ungdomsskuespiller fra Kristiansand. Hun er mest kjent som Sunniva i Kaptein Sabeltann og den forheksede øya, både i forestillingene i 2007, 2008 og 2009 og filmen fra 2008 som ble spilt i Kristiansand Dyrepark.
Camillidae

Utseende

Små (2 – 3,5 mm), mørke, slanke fluer. Kroppen er temmelig blank, og vingene har bare én tverr-åre i de ytre fire femdelene. Hodet er stort, litt høyere enn langt, med store fasettøyne. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det to børster (orbitalbørster), der den fremste peker fremover og den bakerste bakover. punktøynene danner en ganske stor trekant med et par kraftige, fremoverrettede børster (ocellarbørster) mellom dem. Bak disse sitter et par kortere børster (postocellarbørster) som krysser hverandre. I bakhodet er det to kraftige børster (vertikalbørster) på hver side. Antennene er tre-leddete, og peker nedover. Det andre leddet, som har flere korte børster, danner en hette over det tredje leddet. Det tredje leddet er ovalt, nokså sterkt hårete, og bærer en fjærgrenet antennebørste (arista). De har tydelige kinnbørster (vibrissae), ofte to par. Munndelene er små og neppe synlige fra siden. Brystet (thorax) er litt avflatet på ryggsiden, temmelig blankt, med fin men ikke spesielt tett hårkledning og noen lange, mørke børster. Vingene er middels store, nokså smale, klare hos de europeiske artene men noen av de afrikanske har et mørkt tverrbånd nær roten. Vingefremkanten (costa) er brutt på to steder, rett innenfor det ytterste bruddet sitter det en børste. Vingen har fire lange årer og mangler tverrårer i de ytterste fire femdelene bortsett fra mellom de to bakerste årene. Beina er forholdsvis lange og slanke. Leggene (tibiae) på de to bakerrste beinparene har en børste (preapikalbørste) på oversiden nær spissen og en tydelig spore i enden. Bakkroppen er sylindrisk. Larvene er ubeskrevet.

Levevis

Lite spesifikt er kjent om disse fluene men man tror at larvene er saprofager og sannsynligvis lever av de tørre møkk-perlene som små pattedyr produserer. Noen arter er funnet i hulene til kaniner, og to afrikanske arter har blitt funnet på møkk av klippegrevlinger. På svensk har man kalt familien "gnagarflugor" men siden verken kaniner eller klippegrevlinger er gnagere (selv om begge ligner) blir dette gjerne litt misvisende. De voksne fluene besøker av og til blomster.
Rolf Hellem

Rolf Hellem (født 26. desember 1923 i Sør-Frøya, Sør-Trøndelag) er en norsk politiker (Ap) og tidligere stortingsrepresentant. Han ble innvalgt på Stortinget fra Nordland 1965 - 1981. Han var vararepresentant i periodene 1958–1961 og 1961–1965.
Han var sønn av ingeniør Torvald Andreas Hellem (1900–1966) og syerske Aslaug Martinussen (1902–1966).
Sportsfiskerløkke

Sportsfiskerløkke eller fiskerøye («Fisker-øye», ikke «Fiske-røye» …) er en pålitelig løkke som er lett å lage og relativt lett å løsne.

Egenskaper og bruk

Sportsfiskerløkke holder også når den knyttes med vanskelige typer tau. Den er litt vanskeligere å løsne enn pålestikk. Den kan knyttes hurtig ved å kaste-surre de to siste turn før man drar den andre gjennom den første.
The Arctic Challenge

The Oakley Arctic Challenge (TAC) er en snøbrettkonkurranse som ble grunnlagt i 1999 av de norske profesjonelle snøbrettkjørerne Terje Håkonsen og Daniel Franck. Den årlige TAC-konkurransen har foregått forskjellige steder i Norge, og arrangeres vanligvis i slutten av februar. Konkurransen eies av Terje Håkonsen. Konkurransen startet i Lofoten og ble flyttet til Oslo i 2006.

Historie

På 1990-tallet var Terje Håkonsen regnet som en av de beste snøbrettkjørerne verden over, og da Terje takket nei til å være med i de olympiske leker i 1998, kom det som et sjokk på snøbrettverdenen. Men istedenfor de veletablerte snøbrettkonkurransene ledet av FIS, laget Terje et uavhengig alternativ i 1999, nemlig The Arctic Challenge. Konkurransen skulle bli en uke med fokus på kjørerne, med moro som skateboarding, surfing og snøbrett i utrolige arktiske forhold. Den første TAC-konkurransen ble arrangert i Stamsund i Lofoten i 2000, og der fortsatte de å ha konkurransen inntil 2004. I 2005 ble det meste av konkurransen avlyst på grunn av regn. I 2006 ble konkurransen flyttet til Midtstuen i Oslo fordi Terje mente konkurransen ville ligge mer sentralt til der, også fordi det var for lite snø til å lage monster-pipen i Nord-Norge. I 2008 ble The Oakley Arctic Challenge arrangert 18. – 23. februar i Holmenkollen og i 2009 i Linderudkollen. I 2010, 2011 og 2013 ble det konkurrert i slopestyle i Wyllerløypa i Oslo Vinterpark.
TAC er i dag en av de beste snøbrettkonkurransene i verden, og kjente snøbrettkjørere fra hele verden kommer for å konkurrere og ha det moro en uke i året.

Sponsorer

Oakley og Protest er pr. i dag hovedsponsorene til TAC, og i de senere årene har konkurransen båret navnet The Oakley Arctic Challenge.
Orions sverd

Orions sverd er en astronomisk asterisme i stjernebildet Orion. Den består av tre stjerner (c, Theta, og Iota Orionis) under den fremtredende asterismen, Orions belte. M42, Oriontåken, ligger i sentrum. Den peker i sørlig retning, og ligner på avstand et sverd.
Cicero og Germanicus, oversettere av Aratos' Phaenomena, uttrykte det som ensis, latinsk for «sverd». Også arabiske astronomer kalte den for Saif al Jabbār, kjempens sverd.
Flaskeknop

Flaskeknop, også kallt krukkestikk, er en knute som kan slåes på bukt, og er nyttig for å holde godt på sylindriske glatte objekter med en tykkere ende slik som en flasketut.

Utforming

Det finnes 8 forskjellige metoder beskrevet i en bok fra 100 år tilbake. Her er to av disse.

Egenskaper

Flaskeknop har to par med tråd som stikker ut av knuten mellom to bukter hver; dette gir en balansert drag når strammet.  På høyre og venstre sidene er det er det tre tråder som er hårflettede; dette gjør at knuten løsner ikke under last.
Flaskeknop består av to Burknop som er sammenslått på en bestemt måte som er symmetrisk rundt et midtpunkt. Knuten i hver burknop utgjør sammen med den motsatte side av den andre burknoppen hårflettene på yttersidene.

Bruk

Flaskeknop er perfekt for å henge en flaske etter tuten, f.eks. når man skal kjøle innholdet i et vann. Flaskeknop er også nyttig for å knytte og henge en sekk når sekkåpningen er vridd og foldet i to. 
I Sverige kan Kärleksknop, en variant av Flaskeknop, brukes for å fri:
Lophomma punctatum

Utseende

Lophomma punctatum er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Lophomma punctatum er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Historien om Pi (film)

Handling

Filmen handler om en 16 år gammel gutt ved navn Piscine Molitor «Pi» Patel, som er med i et skipsforlis hvor familien hans dør, og er strandet i stillehavet på en livbåt sammen med en bengalsk tiger.

Mottakelse

Historien om Pi har fått meget god kritikk av anmelderne og innehar 88 % positive anmeldelser på filmnettstedet Rotten Tomatoes. Filmen er nominert til 3 Golden Globe, inkludert beste dramafilm og beste regi.
Yasutaka Yoshida

Karriere

Yasutaka Yoshida startet sin profesjonelle karriere i Tanabe Pharmaceutical i 1989. Han har også spilt for Sanfrecce Hiroshima og Cosmo Oil Yokkaichi.
Bokaro kraftverk

Bokaro kraftverk er et kullkraftverk ved Bokaro Steel City i delstaten Jharkhand i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 810 MW fordelt på 8 blokker / turbiner. I alt blir 302 MW brukt til kraftproduksjon og resten til varmedamp-produksjon. Operatør er det indiske selskapet Bokaro Power Supply Comp Ltd. (BPSCL), hhvor også Damodar Valley Corp er en av deleierne.
Anlegget ble utbygd i årene 2000–2007. Brenselstypen er kull.
Årlig produksjon i 2006-07 var totalt 2,957 TWh, og utslippene av CO2 var 4,1172 mill tonn.
Fylkeskulturprisen

Fylkeskulturprisen er en årlig hederspris som blir utdelt av Sogn og Fjordane fylkeskommune. Prisen har blitt delt ut hvert år siden 1980 og har som formål å hjelpe fram kulturarbeidet i fylket. Prisen kan gies til både enkeltpersoner og lag og foreninger der det har blitt gjort en innsats for kulturlivet over flere år. Prisen består av en pengesum som er avhengig av det enkelte års budsjett, samt et diplom eller et annet tegn.
Otterøy kirke

Bygning

Kirken ble oppført etter tegning av Christian H. Grosch i et hefte med typetegninger godkjent av Kirkedepartementet. I november 1855 ble bygningskommisjonen enige å bygge kirken etter en av disse tegningene, men med unntak av tårnet som de mente ikke passet i et slikt værhardt strøk. Grosch tegnet tårnet på nytt. Bygningen er oppført i tre med Ernst Koldaas som byggmester, og deler av arbeidet ble utført på dugnad eller arbeidsplikt. Kirken ble restaurert i 1906 og 1958. Taket hadde opprinnelig belgisk tegl, men dette ble i 1900 vedtatt byttet ut med skifer. Det er omtrent 350 sitteplasser. Det er to kirkeklokker, den største fra 1791 og en mindre som har påført årstallet 1867, men som kan være eldre. De to kirkeklokkene har påskriftene «CHRISTOPHER LORENTIUS I BERGEN I NORGE 1791 ME FECIT» OG «TROLLA BRUG VED TRONDHJEM 1867». Den minste klokken er trolig eldre enn årstallet angir, for Vik sognestyre gjorde i 25. april 1867 et vedtak om at en klokke skulle sendes til Trolla Brug for reparasjon.
Rasmussen omtaler Otterøy kirke som «stavkirkestil».

Interiør

Grosch var også ansvarlig for prekestol og døpefont. Altertavlen «Jesu fødsel», et trerelieff av Maria Refsum, er fra 1931. Det første orgelet ble tatt i bruk i 1876 og var laget av den dansknorske orgelbyggeren Claus Jensen i Trondheim.  Et mekanisk orgel levert av Brødrene Torkildsen ble vigslet i 1983. Alterduker og antependium er laget av Brita Reinert i 1962 og 1992. Kirkesølvet er fra 1700-tallet. Et middelalderkrusifiks er antatt å være fra begynnelsen av 1200-tallet.

Tidligere kirkebygg

Den tidligste omtalen av Vik sogn er fra 1520 og av «Wijg kircke» fra 1589. Dette var trolig en steinkirke fra middelalderen. I 1597 blir det skrevet i Ganske Nummedals Lehns Beskrivelse: «Den tredie [Kirke i Fosnæs gjeld] kaldes Otterø eller Vigs kirke...... af en Bondegaard, som Kirken staer paa, og kaldes Vig.» Det regnes som sannsynlig at det har har stått kirke her langt tidligere, i alle fall på første halvdel av 1200-tallet. Det bevarte middelalderkrusifikset i kirken er vanskelig å datere nøyaktig, men stammer sannsynligvis fra de første tiårene etter 1200. Et alterskap fra Vik kirke som er bevart ved Vitenskapsmuseet i Trondheim, er trolig et Lübecker-arbeid og er datert til begynnelsen av 1500-tallet.
De tidligere kirkene sto på en flate omtrent 300 meter vestsørvest for den nåværende, mellom prestegården og den vesle bukta Likosen. En laftet langkirke som trolig stammet fra 1600-tallet, ble revet da den nye sto ferdig i 1858. I 1828 ble ny kirkegård tatt i bruk tvers over bukta nord for prestegården, men området ble 16 år senere vurdert som uegnet som kirketomt.
Gerhard Schøning skrev i 1774 om «Annex-Kirken Viik, paa en Gaard, af samme Navn, hvor den her værende Residerende Capellan har sin Bopæl, beliggende to Mile fra Hoved-Kirken» i Fosnes.
Freaks and Geeks

Freaks and Geeks er en amerikansk komedie- og dramaserie for ungdom som gikk på NBC fra 1999 til 2000. Serien ble skapt av Paul Feig og produsert av Judd Apatow. Atten episoder ble laget, men serien ble kansellert og tatt av luften etter at bare tolv var blitt sendt.
På grunn av tidlig kansellering og bare en sesong med atten episoder, fikk Freaks and Geeks en slags kultstatus. Serien dukket faktisk opp på magasinet Time sin liste "100 Greatest Shows of All Time" i 2007.
Piroltrupial

Taksonomi

Det vitenskapelige navnet Gymnomystax mexicanus (opprinnelig O.[riolus] mexicanus) indikerer at arten har nær tilknytning til Mexico, men dette er en feil. Nominatformen ble derimot beskrevet av den svenske legen og naturforskeren Carl von Linné i 1766, etter et eksemplar fra Fransk Guyana. Han må først ha antatt (kanskje basert på likheter i eksteriøret) at arten tilhørte slekten Oriolus, men den slekten er ikke representert i Amerika. Denne misforståelsen kan også ha påvirket det norske navnevalget.

Beskrivelse

Hannen måler cirka 30,5 cm og veier typisk 93,5 g, mens hunnen måler cirka 27 cm og veier typisk 92 g. Arten har ei distinkt fjærdrakt. Hodet og underkroppen er nærmest signalgul, mens overdelen, vingene, stjerten, nebbet og lemmene er sorte. Ungfuglene har dusere pigmentering.

Utbredelse

Arten utbredelse henger i stor grad sammen med de store de store elvene nord i Sør-Amerika. Den er utbredt i det nordre, nordøstre og vest i det sentrale Venezuela og sør til det østre Colombia (øst av Andes) og i et isolert område i Valle del Cauca. Likeledes er den utbredt i det nordøstre Guyana og det ekstremt nordlige Brasil (Roraima); i Amazonas fra det østre Ecuador, det nordøstre Peru (sør til Ucayali) og det ekstremt sørøstre Colombia og østover langs Amazonas (sør til elvene nedre Tapajós og nedre Tocantins) til Amapá, Marajó og Mexiana i Brasil og Fransk Guyana.

Habitat

Piroltrupialen er en tropisk fugl som lever i nær tilknytning til de store vannveiene i Sør-Amerika. Den trives i semi-åpent landskap med spredte trær, gressland, myrer, beitemark og dyrket mark. Noen steder opptrer den også kunstig anlagte parker og hager, samt i vegetasjonen i elvebreddebufferen og flyteøyer (várzea) og sandbanker med mer. Arten er sjelden å finner over 400 moh, selv om den unntaksvis har blitt observert opp til 950 moh.

Atferd

Piroltrupialene er standfugler som opptrer parvis og i flokker på opp imot 80 individer, men den blander seg sjelden med andre arter. Arten er tilnærmet omnivor og eter det meste. På menyen står det ofte leddyr, inkludert edderkopper (Araneae), sirisser (Gryllidae) og sommerfuglarver (Lepidoptera), men også små virveldyr (som frosker), ulike sorter frø og frukt. Arten leter etter mat på bakken og i kortvokst vegetasjon. Den er smart nok til å snu rundt på kumøkk og lignende for å finne godbitene den er på leting etter.
Arten er trolig monogam og parene hekker solitært. Hekkingen foregår til forskjellig tider i utbredelsesområdet. I mai–juni i Venezuela, i februar i det sørøstlige Colombia og i mars i Peru. Redet bygges omkring 6–7 meter over bakken, hovedsakelig av hunnen, men begge kjønn bidrar. Det bygges av gress og strå og har form av en åpen kopp med tykke vegger; omkring 17 cm i diameter (8,5 cm innvendig) og cirka 11 cm dypt (5,5 cm innvendig). Hunnen legger normalt 3 egg, som er blekblå i fargen med irregulære flekker. Inkubasjonstiden er cirka 17 dager. Avkommet mates av begge foreldrene.
Fylkesvei 5470

Fylkesveg 5470 går mellom Lindås og Fonnebost kai i Lindås kommune. Veiens lengde er 3,9 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv400.
Søren Espersen

Familiebakgrunn og yrkesliv

Han vokste opp i Svenstrup i Himmerland som sønn av skoleinspektør og klokker Peder Christian Espersen og husmor Inger Lund. Hjemmet var preget av grundtvigianismen og interesse for sang og musikk.
Etter studentereksamen ved Hasseris Gymnasium i Aalborg i 1973 og førstegangstjeneste i Søværnet studerte han teologi ved Københavns Universitet og journalistikk ved Danmarks Journalisthøjskole. Espersen var journalist i lokalavisen Dagbladet Ringsted i Ringsted i 1980, i tabloidavisen B.T. 1980–1988 og i ukebladet Billed-Bladet, som fokuserer på kongehuset, 1992–1996. Han var pressesjef i Dansk Folkeparti på Christiansborg 1997–2005.
Søren Espersen er giftet seg i 1981 med engelske Yvette Kim Fay, som har vært reklametegner for Dansk Folkeparti. Mellom 1988 og 1992 var de bosatt i London, der Espersen arbeidet som frilansjournalist. Han har barn.

Politisk arbeid

Espersen var medlem av Venstresocialisterne i Aalborg i 1960-årene, men meldte seg ut gymnastiden, fordi han var uenig i partiets kritikk av Israel. Espersen regnes stadig som en markant Israel-sympatisør i Folketinget.
Han meldte seg inn i Fremskridtspartiet etter å ha flyttet tilbake fra London i 1992, etter sigende i skepsis til EU, innvandring og oppstandelsen rundt utgivelsen av Sataniske vers av Salman Rushdie. Han var nominert til Folketinget fra Præstø krets for Fremskridtspartiet 1992–1995 og kandidat til Europaparlamentet i 1994. I 1995 fulgte han blant andre Pia Kjærsgaard over i Dansk Folkeparti, der han ble ansatt som pressesjef og valgt til formann i København-avdelingen i 1997. Espersen har spilt en sentral rolle som partistrateg og rådgiver for Kjærsgaard.
Han har vært valgt til Folketinget fra Sjællands storkrets siden 2015, og var valgt fra Københavns amtskrets 2005–2007 og Københavns omegns storkrets 2007–2015. Espersen er Dansk Folkepartis utenrikspolitiske ordfører. Han var medlem av Folketingets presidium 2007–2012 og medlem av Folketingets delegasjon til Nordisk råd 2005–2006. I 2012 overtok han den politiske nestformannsposten i partiet etter Peter Skaarup.
Unkana

Utseende

Middelsstore til store (vingespenn 50-70 millimeter) smygere, kontrastrikt tegnet i mørkbrunt og hvitt.

Levevis

Larver er funnet på planter i slektene Pandanus (skruepalmefamilien) og Psychotria (maurefamilien). Dersom det er korrekt at de bruker begge disse slektene, som står svært langt fra hverandre systematisk, har de sannsynligvis et vidt spekter av ulike næringsplanter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Perea

Perea (gresk: Περαία, Peraia, «det hinsidige land» [hinsides Jordanelven], latin: Peræa, Peraea) var en provins på østbredden av Jordanelven, i nåværende Jordan. Det var en del av Herodes den stores kongerike i det første århundre før Kristus, og ble senere styrt av hans sønn Herodes Antipas som romersk lydkonge. En del av Jesu virke kan ha funnet sted i dette området.

Beliggenhet

Perea strakk seg fra sør for Genesaretsjøen til Dødehavet. Pereas nordlige grense løp ifølge Flavius Josephus sør for byen Pella i Dekapolis, østgrensen vest for Gerasa (i dag Jerash) og Philadelphia ( i dag Amman). I sør var grensen ved strømmen Arnon sør for Machaerus, og vestgrensen var Jordanelven. Områdene rundt Chesbon og Madaba, som under Alexander Jannaeus var blitt innlemmet i det jødiske rike, tilhørte formodentlig fra Herodes den Stores død ikke lenger Perea. I sør og øst grenset Perea til nabateernes land.
Perea bestod for det meste av ørkenområder. Bare en mindre del egnet seg til dyrking av oliven, vin og dadler. De viktigste byene var  Amathous og Gadara.

Gilead

Området var tidligere en del av Gilead, som vekselvis tilhørte Syria og kongeriket Israel. Fra 733 f. Kr. tilhørte det det assyriske rike, og så til det persiske rike. Etter Aleksander den stores erobring kom det til greske bygrunnleggelser. Til om lag 200 f. Kr. tilhørte området det ptolemeiske, og deretter til det seleukidiske rike.  Pereas innvånere var den fan overveiende av ikkejødisk avstamning.

Hasmoneerne

Under makkabeernes opprør var Judas Makkabeeren og hans brødre flere ganger aktiv i Perea-området, noe som førte til spenninger mellom den ikke-jødiske majoritetsbefolkningen og den jødiske minoritet der. Etter tilblivelsen av den jødiske hasmoneerstaten utvidet Johannes Hyrkanos I den jødiske innflytelse i Perea. Ikke desto mindre varte det til Alexander Janneus' tid at Gadara og Amathous ble beleiret av hasmoneerne og til slutt erobret av dem. I 88 f. Kr. innlemmet Alexander Janneus også resten av Perea i den hasmoneiske stat.

Herodianerne

I år 57 f. Kr., ikke lenge etter at Pompeius hadde erobret Jerusalem for romerne, gjorde hans legat Aulus Gabinius Perea til ett av Jødelands fem distrikter, med Amathous som administrativt sentrum. Da hans embedstid var omme ble Gadara til Pereas hovedstad. Da Herodes den Store i 37 f. Kr. ble Jødelandets konge, ble også Peres tilregnet hans herrskapsområde. Herodes utnevnte Pheroras til guvernør av Perea. Keiser Augustus gav Pheroras etter Herodes' søknad tittel som tetrark, hvorved Perea en kort tid var et eget tetrarki innen Jødeland.
Etter Herodes' død i år 4 f. Kr. ble Perea frem til 39 e. Kr. regjert av Herodes Antipas. Han lot Johannes Døperen halshugge i festningen Machaerus. I 39–44 e. Kr. regjerte Herodes Agrippa I over området. Under denne tid ble Perea betraktet som del av Jødeland. Ettersom det rundt Passahfesten stadig var spenninger mellom jøder og samaritaner, foretrakk mange jøder fra Galilea da å ikke legge sin reise til Jerusalem gjennom Samaria, men dro gjennom Perea.
The Journal of Ayn Rand Studies

The Journal of Ayn Rand Studies (ISSN 1526-1018) er et akademisk kvartaltidsskrift viet til studie av filosofien til den russisk-amerikanske tenkeren Ayn Rand. Det ble grunnlagt i 1999 og har Chris Sciabarra, Stephen Cox og Roderick Long som redaktører.
Mao Dun

Bakgrunn og virke

Hans familie hadde vært godseiere og embedsmenn, men hadde mistet sin makt og rikdom. Familien hadde ikke råd til å la ham studere ved universitet, så han arbeidet ved Handelsforlaget i Shanghai, til å begynne med som korrekturleser. Mao Dun leste mye europeisk litteratur, og Zola og Tolstoj påvirket ham mest. 
I 1921 var Mao Dun med på å grunnlegge Selskapet for litterære studier, og han ble redaktør for månedstidsskriftet Novellen. Forfattere som Lu Xun, Lao She, Shen Congwen, Ba Jin og Ding Ling lot sine verk publisere i tidsskriftet. I 1921 ble Mao Dun også medlem av kommunistpartiet og fra 1923 egnet han seg til politisk arbeid.
Han har skrevet en lang rekke noveller og romaner, vært redaktør for kinesiske tidsskrifter, kulturminister og ordfører i forfatterforbundet i Kina. Mao Dun debuterte 1927 under sitt nye navn/pseudonym. Hans tre første romaner, Shi, Dongyao og Zhuiqui skildrer personer som dras mot revolusjonen, men blir skuffet på grunn av korrupsjonen og det rådende kaoset. Neste roman, Hong utkom i 1929 handler om en ung kvinnes frigjøring. I romanen forekommer en oppsetning av Ibsens «Et dukkehjem» og romanen er klart inspirert av dette dramaet.
I 1930 ble han medlem av Venstrefløyforfatternes forbund i Shanghai.
Fra 1953 til sin død i 1981 var han formann for Den kinesiske forfatterforening.