google/wiki40b huggingface dataset:
Elias Dahlgren

Bakgrunn

Elias Johannesson Dahlgreen ble født 17. mai 1816 i Töftedals socken, Älvsborgs län, Sverige. Foreldre var Johannes og Britta Maja Dahlgreen. Paret hadde seks barn, tre av dem døde som små. Da Elias var femten år gammel døde hans mor, da han var atten døde hans far. Elias fikk utdannelse som snekker.
I 1838 flyttet han til Norge. Året etter ble han for første gang straffedømt, og fikk to år for tyveri. Han flyttet etterpå tilbake til Sverige, hvor han i 1843 fikk en ny dom for tyveri. I 1846 ble han for tredje gang dømt for tyveri, i 1853 for fjerde gang. Etter denne siste dommen flyktet han over til Norge igjen, hvor han sammen med en annen forbryter, den såkalte «Mode-Johannes» livnærte seg ved tyveri og ran mens de bodde i huler i skogen. I 1855 ble Elias dømt til seks års fengsel i Norge for tyveri.

Forbrytelse

I oktober 1860, da Elias ble løslatt, skulle han deporteres tilbake til Sverige. Han rømte mens transporten befant seg i nærheten av Moss. Den 30. desember 1860 befant han seg i Enningdalen utenfor Halden. Han tok inn hos et eldre ektepar, Tønnes (68 år) og Eli Lien (72 år). Paret var fattige og levde av offentlig understøttelse. Etter å ha overnattet hos dem vendte han 1. januar 1861 tilbake og tok inn på ny hos de to gamle. Om natten, mens de sov, gikk han løs på dem med øks og kvestet begge to med flere øksehugg mot hodet. Deretter plyndret han huset for mat og 12 skilling i mynt. På veien ut låste han døren. De to ble funnet 3. januar 1861, ille medtatt og nedkjølt. Den 8. januar 1861 ble Elias Dahlgreen arrestert i Sverige og utlevert til Norge.

Etterforskning

Ved arrestasjonen i Sverige oppga han falsk navn. Han var imidlertid blitt fotografert, og ble på basis av fotografiet identifisert. Den 10. januar 1861 tilsto han overfallet. Den 26. februar 1861 døde Eli Lien, og tiltalen ble skjerpet.

Rettssak og eksekusjon

Under rettssaken hevdet Dahlgreen at han ikke hatt til hensikt å myrde noen da han brukte øksen, og at heller ikke plyndringen var overlagt. På dette punkt ble han imidlertid ikke trodd. Han ble dømt i Idd og Marker Sorenskriveri etter § 20-4 i straffeloven av 1842 om røveri til dødsstraff. Dommen ble bekreftet i Akershus Stiftsoverrett og senere i Høyesterett 14. juli 1861. Den 31. august 1861 avslo kong Karl IV benådningssøknaden.
Den 14. oktober 1861 var den første datoen fastsatt for hans henrettelse. Elias Dahlgreen hevdet da at han ville tilstå flere forbrytelser, og eksekusjonen ble derfor utsatt til 21. oktober 1861. Skarpretteren var Samson Isberg, og dette var hans tiende forretning. Henrettelsen foregikk i Enningdalen rett ved gjerningsstedet, og liket er begravet på Prestebakke kirkegård i det sørvestlige hjørne.
Tiempo Transcurrido

Tiempo Transcurrido er det meksikanske bandet Café Tacvbas første samlealbum. Det ble gitt ut som CD 21. august 2001, og inneholder låter fra gruppas fire første studioalbum. Albumet er også gitt ut som DVD, med musikkvideoene til låtene.
Calathus ambiguus

Utbredelse

Calathus ambiguus finnes i Europa, østover i Asia. Også i Norge, men har en mer sørlig utbredelse i Europa og er sjelden i Norden.

Utseende

Calathus ambiguus er 8,5-12 mm lang og en generelt litt smale løpebiller med lange slanke bein. Oversiden er ganske flat, mens buksiden er mer rund. Den er brunlig svart på farge. Hunnen er mattere enn hannen som av og til kan ha en svak metallisk glans. Antenner og bein er lyse, gul-røde. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Kloen (kloleddet) ytterst på beina har fine tenner på innsiden. Dekkvingene to børstepunkt i det tredje rillemellomrom. Brystskjoldets bakhjørner litt nedtrykt, med tydelige bakhjørnevinkler, ikke avrundet. Den ligner Calathus erratus som er vanligere i Norden og er noe mørkere på farge.

Levevis

Calathus ambiguus lever på sandholdig mark. Larvene lever som predatore.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Håndball under Panamerikanske leker 2007

Håndball under Panamerikanske leker 2007. Håndball var med som en av flere sporter i de femtende Panamerikanske leker som ble arrangert i Rio de Janeiro i Brasil i perioden 13. til 29. juli 2007. Det var åtte dame- og åtte herrelag som deltok, Brasil vant både dame- og herreturneringen.
Waldemar Theodor Dons

Waldemar Theodor Dons (født 26. mars 1849 i Trondheim, død 2. januar 1917 i Kristiania) var en norsk filosof.
Han var sønn av adjunkt ved Trondheim katedralskole Carl Jacob Waldemar Dons (1810–78) og Severine Dorthea Lindemann (f. 1814). Etter å ha blitt student med utmerkelse 1867, begynte han å studere filosofi og oppholdt seg i 1873 med kongelig reisestipend ved Universitetet i Uppsala. Fra 1. november 1875 ble han ansatt som universitetsstipendiat i filosofi.
Sommeren 1877 dro han ut på en vitenskapelig reise til utlandet. Han oppholdt seg mest i Tyskland, før han vendte tilbake i mars 1878. I andre semester 1879 påbegynte han en rekke forelesninger på universitetet, over spørsmålet «Hvorvidt kan en sand religiøs Livsanskuelse forbindes med den moder Videnskabs resultater?» Forelesningene ble imidlertid innstilt på grunn av sykdom. Fra sommeren 1880 til sommeren 1881 oppholdt han seg med stipendium i Tyskland og Frankrike for å studere moderne filosofi. Med utløpet av første semester 1882 opphørte hans forbindelse med universitetet.
Samtidig med at Dons hadde studert protestantisk teologi ved universitetet, hadde han under pater Stubs veiledning studerte katolsk teologi ved den katolske misjonen i Kristiania. Under sitt opphold i Berlin lot han seg 16. januar 1881 oppta i den katolske kirke, og i konfirmasjonens sakrament Allehelgens søndag 1883 mottok han navnet Alexius, som han føyde til sine tidligere navn. Etter å ha fratrådt stillingen ved universitetet, oppholdt han seg en tid i Trondheim, hvor han holdt offentlige foredrag om katolisisme og protestantisme.
Etter professor Lyngs død sommeren 1884 vendte han tilbake til Kristiania, hvor han levde som privatlærer i filosofi og meldte seg blant flere ansøkere til Lyngs ledige professoratet. I begynnelsen av 1885 holdt han en rekke foredrag om katolisisme og protestantisme i Kristiania, og dro senere ut på en utenlandsreise på den katolske misjonens vegne.
Amerikansk Samoas flagg

Amerikansk Samoas flagg er i USAs farger blått, hvitt og rødt. I flaggets frie ende vises en hvithodehavørn (Haliaeetus leucocephalus) som holder i klørne en fluepisk (fue) og en seremoniell kniv (nifo oti). Ørnen er et amerikansk nasjonalsymbol som i flagget til Amerikansk Samoa skal vise til at øyene står under USAs beskyttelse. Fluepisken er et statussymbol for samoanske tradisjonelle ledere, og henspiller på deres visdom. Koblingen av amerikanske og samoanske elementer skal vise til vennskapet mellom de to folkene. Flagget ble innført 27. april 1960.
Hornindal

Historie

Hornindal var egen kommune fram til 1965, da den ble delt. Den største, østlige delen ble slått sammen med Stryn kommune, mens en mindre del i vest (Navelsaker og Holmøyvik) ble slått sammen med Eid kommune. I 1977 ble den delen som hadde vært en del av Stryn skilt ut igjen som egen kommune. Da kommunen ble gjenopprettet, var Hornindal den minste kommunen i Sogn og Fjordane etter folketall, men er per i dag den nest minste.
Kommunestyret vedtok 30. juni 2016 at de ønsker å slå seg sammen med Volda kommune. Volda har fattet tilsvarende vedtak. Endelig vedtak ble gjort av Kongen i statsråd høsten 2017. Hornindal og Volda kommune går sammen i nye Volda kommune fra 1.1.2020, og Hornindal blir dermed en del av Møre og Romsdal.

Kommunevåpenet

Kommunevåpenet til Hornindal viser tre ljåer. Hornindal har lang historie med ljå- og navarproduksjon. På 1800- og 1900-tallet var det smie på omtrent hver eneste gård i Hornindal. Kommunehuset i Hornindal (bygget 1995) heter derfor «Smia».

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted kalles «Laurapromenaden», og omfatter arealet langs Hornindalsvatnet – fra Grodås brygge til badestranden på Kyrkjhorn.
Vaholmen

Vaholmen er en odde nordøst på Brøtsø i Færder kommune. Den er bundet til fastlandet i nord, og i vest ligger Holmebukta. Det er enkelte boliger på odden.
Marcus Licinius Crassus

Marcus Licinius Crassus (latin M·LICINIVS·P·F·P·N·CRASSVS, født 105 f.Kr., død 53 f.Kr.) var en romersk general og politiker, mest kjent for å ha slått ned slaveopprøret til Spartacus og sin delaktighet i det første triumvirat sammen med Cæsar og Pompeius. Crassus ble drept i slaget ved Carrhae, under et felttog mot parterne i Syria.
Som sønnesønn av Lucius Licinius Crassus og sønn av Publius Licinius Crassus, begge tidligere konsuler, var han av god familie og bestemt for en karriere i det offentlige. Som ung mann måtte han på grunn av gale politiske tilhørsforhold gå i dekning seg i Spania for tilhengerne av Marius og Cinna. Under Sulla fikk han så oppreisning og en militærpost. 
Senere ga han seg i kast med å handle i fast eiendom og kjøpte besittelser som hadde tilhørt ofrene for proskripsjonene. Han sies å ha benyttet særdeles lyssky metoder, deriblant ildspåsettelse, for å tvinge folk til å betale for hans private brannvesen. 
Crassus gjorde seg for alvor kjent da han stoppet det store slaveopprøret kjent som Spartacusopprøret under Spartacus i 71 f.Kr. Det var Crassus som beordret korsfestelsen av 6000 overlevende opprørere langs Via Appia.
I år 70 f.Kr. var Crassus konsul sammen med Gnaeus Pompeius. Senere, og mens Pompeius var i Asia for å bekjempe Mithridates av Pontus, bygget Crassus ut sitt eget maktapparat i Roma. Ryktet sa at Crassus var involvert i Catilinas sammensvergelse, men fikk kalde føtter og lekket opplysninger til Marcus Tullius Cicero.
I år 60 f.Kr. dannet Crassus med Cæsar og Pompeius det første triumvirat. De tre mennenes samarbeid var aldri riktig preget av noen gjensidig sympati.
Cæsars suksess med erobringen av Gallia lokket likevel Crassus til å forsøke noe tilsvarende. I likhet med Cæsar besluttet han å søke en provins hvor han kunne føre en erobringskrig fra. I motsetning til Cæsars base i det sydlige Gallia var hans valg av stillingen som prokonsul i Syria ikke så heldig. 
I år 53 f.Kr. innledet han mot senatets vilje krig mot partherne. Selv om hans innledende manøvrer gikk godt, ble han med sine legioner ført i bakhold, og måtte trekke seg tilbake til den lille byen Carrhae. Her ble han mot sin vilje og av sine egne menn tvunget til å forhandle med parthernes leder. Igjen ble Crassus forrådt. Han ble slått ihjel, og hodet hans ble hugget av. Hodet og den ene hånden ble sendt til Armenia, hvor de ble brukt som teaterrekvisitter i en oppførelse av Evripides' Bacchae til ære for parthernes konge Orodes.
De standarter som Crassus mistet i Partia, ble senere erobret tilbake av keiser Augustus, noe han regnet som sin største triumf noensinne.
Fokker 50

Fokker 50 i Norge

I Norge ble Fokker 50 brukt av flyselskapet SAS Norge frem til 2010. Flyene ble brukt til flygninger på Vestlandet. Tidligere har også flyselskapene Busy Bee og Norwegian Air Shuttle benyttet flytypen. Fokker 50 ble også benyttet av det nå nedlagte selskapet Vildanden som fra januar 2005 opererte en rute mellom Skien og Bergen.
Fokker benyttes også av forsvaret i Afghanistan for å frakte soldater i fiendtlige områder.
Soestprogrammet

Soestprogrammet var et politisk valgprogram som ble vedtatt den 28. oktober 1870 av 47 personer under en partisamling i Soest innenfor Deutsche Zentrumspartei. Programmet var avgjørende for den videre utviklingen av den politiske katolisismen i Tyskland. Under mottoet «For sannhet, rettferdighet og frihet» ble det fremmet kirkepolitiske krav. Det sjette kravet inkluderte «desentralisering av forvaltningen på grunnlag av selvstendighet til de politiske korporasjoner i kommuner, kretser og provinser». Kravet var rettet mot den utøvende makt i det overveiende protestantiske Preussen, men kan også tolkes som et tidlig politisk uttrykk for det kristen-konservative subsidiaritetsprinsippet.
Kronprins Olav Kyst

Kronprins Olav Kyst er en kyststrekning i Dronning Maud Land i Antarktis, beliggende mellom Shirasebreen innerst i Lützow-Holmbukta (om lag 39° øst) og 45° øst og oppkalt etter kronprins Olav. Kronprins Olav Kyst grenser til Prins Harald Kyst i vest og Enderby Land i øst.
Kystlandet ble utforsket av norske ekspedisjoner på 1930-tallet og navngitt etter medlemmer av den norske kongefamilien. Fram til 1973 ble den vestlige utstrkningen av Kronprins Olav Kyst definert ved 40° øst.
World Idol

World Idol var den første (og eneste) internasjonale versjonen av TV-serien Idol, og ble avholdt i desember 2003. Deltakerne var de første nasjonale Idol-vinnerne fra 11 nasjoner. Etter å ha presentert deltakerne skulle seerne fra de 11 deltakende nasjonene stemme på hvem de syntes var flinkest, uten å stemme på deltakeren fra sitt eget land. Alle deltakerne sang på engelsk unntatt Diana Karazon fra Saudi-Arabia som sang på arabisk. Vertene for programmet var de britiske programlederne «Ant og Dec» og sendingen gikk fra London.
Simon Cowell var veldig kritisk til formatet, og gikk så langt som å si at han hatet det. Han mente også at det førte til at vinnerne fra de 10 landene som ikke vant World Idol ville bli sett på som tapere. Han deltok likevel som dommer i programmet.
Knox

Geografi

Byen har et areal på totalt 76,0 km². 0,68% er vann.
Vagle Skofabrikk

Sandnes var i begynnelsen av 1900-tallet en handelsby hvor det oppsto flere fabrikker. En av dem var den skofabrikken, som senere kom til å hete Vagle skofabrikk.

Historien om Vagle skofabrikk

Den første skofabrikken på Sandnes ble opprettet som aktieselskap i 1896 av blant annet Peder Jensen Lunde. Denne skofabrikken ble i 1902 overtatt av et annet aktieselskap med navnet Sandnes nye Skofabrikk AS i 1902.
Sandnes nye Skofabrikk AS ble grunnlagt i 1902 som aktieselskap i Sandnes av Olaus Vagle (født 4. mars 1873, død 1956), Svend Svendsen og deres felles læremester P. Mandius Braastein, alle tre var skomakere. Også Th. H. Idland og Konrad Hetland investerte i den nye skofabrikken. Olaus Vagle og Svend Svendsen ble begge ledere av fabrikken. De begynte i et hus nær Krossen. I 1905 hadde de et ganske bra resultat, de produserte for 26.000 kr og hadde 11 tilsatte. I 1909 var antall tilsette steget til 26 og resultatet til 26.000 kr.
I 1913 flyttet fabrikken inn i et 3-etasjers bakhus på hjørnet av Kirkegate og Langgata i Sandnes. Forhuset hadde i lang tid vært skobutikk.
Olaus Vagle overtok i perioden frem til 1920 flere og flere av aktiene i fabrikken og var eneeier i årene 1920-1956. Sønnen overtok driften etter hans død. Da endret skofabrikken navn til Vagle skofabrikken. Vagle Skofabrikk var den siste skofabrikk i Sandnes og gjenstander fra skofabrikken inngår i Byhistorisk utstilling på Vitenfabrikken.
I 1918 ble fabrikken utvidet og flyttet til en 4-etasjers bygning i Fintergate i Sandnes overfor skobutikken. I 1930 åpner fabrikken skobutikk i Kirkegate 3 i Sandnes.
Etter endt læretid dro Svend Svendsen til København for videreutdanning og da han dro seg ut av aktieselselskapet Sandnes nye skofabrikk opprettet han Svend Svendsens Skofabrikk. Svend Svendsens Skofabrikk overtok en større fabrikksbygning (tidligere trevarefabrikk) i Gjesdalsveien, og denne skofabrikken ble med tiden den største skofabrikken mellom Skien og Bergen med 50 tilsatte.

Utstillingen om Vagle skofabrikk

Utstillingen på Vagle skofabrikk ble lagt på Sandnes Museum, nå Vitenfabrikken, i 19xx. Utstillingen ble tatt ned i begynnelsen av 2015 pga. renovering av Solaveien 10.
Vagabond (band)

Vagabond var et norsk hardrock-band som eksisterte i perioden 1993 til 1996.
Bandet ble startet av TNT-medlemmene Ronni Le Tekrø (gitar) og Morty Black (bass) etter at TNT hadde bestemt seg for å ta en pause. Øvrige medlemmer var TNTs live-medlem Dag Stokke på keyboard, trommeslager Steinar Krokstad fra Stage Dolls og Hans-Olav Solli fra Sons of Angels som bandets første vokalist. Solli ble etter kort tid byttet ut med den da relativt ukjente vokalisten Jørn Lande.
Bandets debutabum, Vagabond, ble gitt ut på EMI i 1994 og solgte 10 000 eksemplarer i Norge. EMI droppet deretter bandet som signerte med et japansk plateselskap. Bandets andre album, A Huge Fan of Life, ble gitt ut i 1996 og ble sluppet i Japan et halvt år før det ble gitt ut i Norge og Europa på egen label. Bandet ble oppløst da TNT ble gjenforent i 1996.
Songs From Hellbilly Heaven

Songs From Hellbilly Heaven er et samlealbum med The Respatexans, utgitt i 2010. Albumet lå fire uker på VG-lista og endte med 15.-plass som beste plassering.
Laksefiske i Jemen

Bakgrunnsinformasjon

Filmens manus av Simon Beaufoy, er basert på romanen med samme navn fra 2007, skrevet av Paul Torday. Filmen handler om en fiskeekspert som blir rekruttert til et prosjekt der en sjeiks visjon er å kunne drive sportsfiske av laks i ørkenen i Jemen.
Filmen ble spilt inn i London, Skottland og Marokko fra august til oktober 2010.
Filmen var nominert til beste drama- eller musikalfilm under Golden Globe 2013. Begge hovedrolleinnehaverne ble også nominert til beste mannlige og kvinnelige skuespiller under samme prisutdeling. Norske anmeldere var derimot mindre fornøyd med filmen.
Alexej von Jawlensky

Bakgrunn

Han ble født som barn nummer fem i en aristokratfamilie i Tver, Russland. Familien flyttet til Moskva da han var ti år, der han senere tjenestegjorde i tsarens garde som offiser. Han ble interessert i kunst, og begynte å studere ved kunstakademiet i St. Petersburg som elev av Ilja Repin etter ca. 1880.

Maler

Han flyttet til München i 1896 og ble student hos Anton Azbé, hvor han møtte Vasilij Kandinskij. Han prøvde flere stilarter. Fra 1908 viste hans egen stil seg, som ekspresjonisme med fransk-inspirert (frisk) fargebruk. Denne varte ved til første verdenskrig, men beveget seg mot forenkling og åndelighet.
I 1909 var han med på å stifte München nye kunstnerforening, sammen med blant andre Kandinskij, Adolf Erbslöh, Gabriele Münter og Marianne von Werefkin. Denne var forløper til Blaue Reiter som han sto nært knyttet til. Han stilte malerier sammen med gruppen, bl. a. i 1912 i et München-galleri.
På grunn av krigen, dro Jawlensky til Sveits i 1914 og ble i St. Prex ved Genfersjøen til han kom tilbake. Han hadde svake lunger, så han reiste til Ascona i 1918, og flyttet til Wiesbaden i 1921, hvor han ble boende til han døde i 1941.
Under oppholdet i Sveits begynte han å arbeide i serier, med «Variasjoner over et landskapelig tema» som den første. I Wiesbaden ble han kjent med samleren og mesénen Heinrich Kirchhoff, som både kjøpte arbeider, og støttet ham økonomisk.
Jawlensky, Vasilij Kandinskij, Paul Klee og Lyonel Feininger stiftet kunstnergruppen Die Blauen Vier i 1924. De stilte ut sammen i Tyskland og – ikke minst i USA.
I 1936 ble han medlem av det tyske Rikskulturkammeret – og i 1937 ble 72 av verkene hans i Tyskland erklært entartet. Maleforbudet som fulgte, berørte ham lite – han hadde pådradd seg en polyartritt, med så kraftig virkning at han var tilnærmet lammet det neste året. 18 verk er registrert som beslaglagt.
Mange av de beslaglagte verkene ble vist posthumt på documenta 1 i Kassel i 1955.
Felix Mendelssohn

Liv og virke

Mendelssohn fikk pianoundervisning av sin mor da han var seks, og da han var sju ble han undervist av Marie Bigot i Paris. Fra 1818 studerte han komposisjon med Carl Friedrich Zelter i Berlin. Han gjorde antakelig sin første offentlige konsertopptreden i en alder av ni, da han deltok på en kammerkonsert. Han var tidlig en produktiv komponist, og skrev sitt første publiserte verk, en pianokvartett, da han var 13 år gammel. Goethe møtte den unge Mendelssohn og fikk straks sansen for ham: «Når jeg er trist, kom og muntre meg opp med ditt spill.»
Mendelssohn skrev sin første symfoni da han var 15, og da han var 17 skrev han en ouverture til Shakespeares En midtsommernattsdrøm, som trolig kan sies å være Mendelssohns første velkjente verk (han skrev senere mer musikk til stykket). I 1827 så han for første gang en oppsetning av en av sine operaer, Die Hochzeit des Camacho. Han hadde skrevet flere operaer tidligere.
I 1830 skrev Mendelssohn konsertouverturen Die Hebriden (Hebridene) — et stykke som fremdeles er populært i dag. Det var inspirert av besøk han gjorde i Skottland på slutten av 1820-tallet. Disse besøkene inspirerte også til den tredje symfonien hans, Den skotske symfonien, som ble skrevet i ledige stunder omkring perioden 1830 til 1842. Mendelssohn reiste vidt omkring i Europa i løpet av livet, og et besøk til Italia ga inspirasjon til et av de mest kjente verkene hans, Symfoni Nr. 4, Den italienske — fullført i sin endelige versjon i 1834. Alt i alt skrev Mendelssohn fem symfonier. Han skrev også to klaverkonserter og en berømt fiolinkonsert som er et standardverk for profesjonelle fiolinister.
I tillegg til orkestermusikk skrev Mendelssohn også kammermusikk, inkludert en strykeoktett (1825), pianomusikk, inkludert Lieder ohne Worte og to store oratorier, Paulus (1836) og Elias (1846). Oratoriene var sterkt inspirert av Johann Sebastian Bach — en komponist som Mendelssohn har hovedæren for å ha brakt frem igjen i lyset etter å ha vært noe bortglemt en tid. En særlig viktig hendelse i forbindelse med dette var Mendelssohns svært vellykkede oppsettelse av Matteuspasjonen av Bach i 1829.
I 1843 skrev Mendelssohn scenemusikk for Shakespeares skuespill En midtsommernattsdrøm, inkludert den berømte bryllupsmarsjen som blir brukt (særlig brukt for brudens inngang) i mange brylluper. Den andre mest populære bryllupsmarsjen (særlig ved utgangen) er Brudekoret fra operaen Lohengrin av Richard Wagner. Disse to marsjene ble første gang valgt for bruk sammen av prinsesse Victoria, eldste datter av dronning Victoria av Storbritannia og Irland for bryllupet hennes med kronprins Friedrich Wilhelm av Preussen den 25. januar 1858, og har blitt en svært utbredt tradisjon i ettertid.
Mendelssohn slet med dårlig helse i de siste årene av sitt liv, og det er sagt at han var svært melankolsk etter at hans søster, Fanny, døde i mai 1847. Felix Mendelssohn døde den 4. november 1847 i Leipzig. Han ble gravlagt i Berlin, på Gravlundene ved Halleporten.
Static Random Access Memory (SRAM)

Static Random Access Memory (SRAM) er en form for halvlederminne og har en annen oppbygning enn DRAM, og trenger ikke å bli frisket opp kontinuerlig. Bitcellene holder på bitverdien så lenge det er strøm til stede (statisk). SRAM er mye raskere enn DRAM og brukes derfor til hurtigminne.
Ulempen med SRAM er at den tar større plass og er dyrere å konstruere enn DRAM. Fire transistorer går med til hver bitcelle. Bruksområdene er omtrent like som DRAM bare ikke like mye laget pga. kostnader og størrelse, men også andre steder enn DRAM slik som i hurtigminne.
Talavera parvistyla

Utseende

Talavera parvistyla er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Hodet har åtte øyne, to uvanlig store midt foran, og to litt mindre på hver side. De resterende fire øynene er plassert på siden av hodet. Hoppeedderkoppene skiller seg ut ved at de har evnen til i en viss grad å fokusere blikket.