Stanisław Hosius

Bakgrunn og virke

Han ble født av tyske foreldre i Kraków. Faren, Ulrich Hos, kom fra Pforzheim og var prokurator for byen Wilno i den polske konges tjeneste. Stanisław bodde i Kraków og Wilno i barneårene. 
Stanisław ble utdannet ved universitetet i Kraków (bacclaureatus artis 1520), og han ble privatsekretær for Krakóws biskop og Polens visekansler Piotr Tomicki og privatlærer for hans nevøer. Senere studerte han videre i Italia, både i Padova (humanistiske fag under Lazaro Buonamico, og teologi) og  i Bologna (humanistiske fag under Romulo Amasio, jus under Ugo Buoncompagni, den senere pave Gregor XIII – doktorgrad utroque iure 8. juni 1534). Han talte tysk, polsk og latin. 
Etter studiene vendte han tilbake til Kraków og ble igjen biskop Tomickis privatsekretær. Da biskopen døde i 1535 fortsatte han som sekretær for den nye polske visekansler, Jan Choiński, biskop av Płock. Etter at biskop Choiński døde i 1538 ble han kongelig sekretær. 
Hosius var da allerede blitt provost av Wieluń og av Wiślica, og i 1538 ble han kannik ved domkapittelet i Frauenburg. To år etter ble han også kannik ved domkapittelet i Kraków, og i 1542 også ved kapittelet i Sandomierz. Han ble presteviet i 1543 og fikk i 1546 menighetene i Gołąb og Radłów.
Den 12. juli 1549 ble han valgt til biskop av Chełmno. Før han ble bispeviet sendte kong Sigismund I ham som legat til kong Ferdinand I i Praha og til keiser Karl V i Brussel og Gent, og lyktes i å få i stand en offensiv og defensiv alliense mellom Polen og disse to monarkiene. Bispevielsen fant sted i Kraków den 23. mars 1550. Kort tid etter, den 25. juli 1550, ble han utnevnt til Inquisitor hæreticæ pravitati for å stanse spredingen av protestantisk lære i bispedømmet Pomesania. 
Den 2. mars 1551 ble han postulert til biskop av Ermland av domkapittelet der. I juni 1551 fikk han ved provinsialsynoden i Piotrków i oppdrag å forfatte en katolsk trosbekjennelse, som så ble akseptert og undertegnet av alle biskopene. I mai 1558 kalte paven ham til Roma der han raskt ble en av den romerske kuries mest innflytelsesrike medlemmer. Pave Pius IV utnevnte ham til legat til det keiserlige hoff i Wien for sammen med keiser Ferdinand I å tilrettelegge for en gjenopptakelse av Tridentinerkonsilet, og for å forsøke å få keiserens sønn, prins Maximilian av Böhmen, som var blitt protestant, til å vende tilbake til katolisismen. Etter flere måneders metodisk forklaring av den katolske tro, og vel ved sitt gode personlige eksempel, lyktes ham dette.
Hosius ble deretter kreert til kardinal av pave Pius IV ved konsistoriet den 26. februar 1561. Kardinalsverdigheten var noe han en rekke ganger tidligere hadde avslått, men denne gangen lot han seg overbevise av både keiser og pave.
Som legat til Tridentinerkonsilet fra 10. mars 1561 forsvarte han aktivt pavens læremyndighet og var viktig for at konsilet ble vellykket. Han lyktes i å få konsilsdekretene velvillig mottatt ved den polske riksdagen i Parczów den 7. august 1564 og promulgerte tridentinerdekretene i sitt bispedømme i august året etter.
Han deltok ved pavevalget i 1565-1566 som endte med valget av kardinal Michele Ghisleri til pave Pius V. Han ble pavelig legatus a latere i Polen i desember 1566. Senere var han polsk ambassadør til Pavestolen i 1569. 
Han døde den 5. august 1579 i Capranica i bispedømmet Sutri nær Roma, og ble begravet i kirken Santa Maria in Trastevere i Roma.