google/wiki40b huggingface dataset:
Pappenheim

Pappenheim er et område i Trondheim på sletten under Kristiansten festning. Pappenheim er opprinnelig et folkelig navn på arbeiderboligene på Kristianstenssletta som ble oppført fra 1916 til 1920. 
Pappenheim var i utgangspunktet et provisorium som skulle bebygges med større og mer solide hus etter hvert. Men her som på mange andre steder i byen ble det provisoriske gradvis permanent av seg selv. I likhet med flere tradisjonelle arbeiderklassestrøk i Trondheim, som Ilsvika, Bakklandet, Lademoen og Møllenberg er boligene nå betydelig oppgradert til en god standard mens den opprinnelige stilen i stor grad er bevart. Teoriene rundt opphavet til benevnelsen Pappenheim er mange, men trolig er navnet en kombinasjon av uttrykket pappenheimer og en humoristisk harselas over områdets opprinnelige mangelfulle byggestandard, at pappmateriale brukt som isolasjon eller at papp ble benyttet til taktekking.
Med sin sentrumsnære beliggenhet mellom Bakklandet i vest, Møllenberg i nord, Kristiansten festning i øst og Singsaker i syd, er Pappenheim nå et av Trondheims mest attraktive boområder.
Seedienst Ostpreußen

Seedienst Ostpreußen var en kombinert personbåt- og fraktbåtforbindelse mellom provinsen Pommern og Østpreussen i Fristaten Preussen. Båtforbindelsen eksisterte fra 1922 til 1939.
Seedienst Ostpreußen ble besluttet opprettet av Reichsverkehrsministerium i Weimarrepublikken i januar 1920, for å gi en sjøforbindelse til Østpreussen. Provinsen var etter første verdenskrig blitt en ekslave som ellers bare var tilgjengelig ved å bruke jernbane eller bil gjennom Den polske korridor.
Den tyske regjeringen fryktet at jernbanen kunne bli en ulempe både for passasjerer, post og gods når den måtte passere gjennom Polen. Ved avsteningingen av jernbaneforbindelsen ble Seedienst Ostpreußen den eneste transportforbindelsen mellom de to delene av riket. Båtforbindelsen ble avviklet i 1939 etter Tysklands angrep på Polen.
Anoplodera rufipes

Utseende

En liten til middelsstor (7-12 mm), middels kraftig, svart trebukk med røde bein. Antennene er noe kortere enn kroppen, hodet forholdsvis kort og bredt, pronotum tydelig lengre enn bredt med litt avrundede bakhjørner. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre og er ganske grovt punkterte. Beina er middels lange.

Levevis

Larven utvikler seg i døde greiner av eik. Veden bør være fuktig og litt råtten. Larveutviklingen tar trolig flere år. De voksne billene besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Arten er utbredt i Mellom-Europa og det nordlige Sør-Europa. I Norden fantes den trolig tidligere i Halland i Sverige (men det er mulig at funnene derfra dreier seg om innførte eksemplarer), men den har ikke blitt funnet der etter 1900.
Re (album)

Re er den meksikanske alternativ rock-gruppa Café Tacvbas andre studioalbum. Det ble lagt ut for salg 22. juli 1994. Albumet regnes som gruppas beste, og et av de viktigste albumene i meksikansk musikkhistorie. Det solgte til gull i Mexico, med over 40 000 solgte eksemplarer. Den mest kjente låta fra Re er «La Ingrata». Navnet på albumet kommer fra tona re.
Desmatosuchus

Desmatosuchus var en aetosaur som levde for 225-200 millioner år siden. Den var 4,5 meter lang og var en planteeter. Fossiler av Desmatosuchus er funnet i Tecovas formasjonen i Texas, Dockum formasjonen og Chinle formasjonen. Den ble funnet i 1920 av Case. Den døde ut i Trias-Jura masseutdøingen sammen med andre arkosaurer, unntatt dinosaurene, flygeøglene og tidlige krokodiller.
Veisperringer

Diktsamlingen Veisperringer av Gunvor Hofmo (1921-1995), ble gitt ut i 1973 av Gyldendal forlag. Den består av 35 individuelle dikt, med et gjennomgående politisk tema. Diktene viser et modernistisk brudd med bundne verseformer, men benytter likevel rester av typiske trekk som rim og gjentagelser.

Diktet «Veisperringer»

Diktet «Veisperringer», som også er navnet på diktsamlingen, handler om døden og hvordan den hindrer menneskets fremtid og fører til at man glemmer sin fortid. Etter døden vil alle minner bli gravlagt av «forråtnelsens sorte engler». Døden blir beskrevet som en «veisperring» mot fremtiden. I en biografi om henne fra 2000 ble hun kalt Mørkets sangerske i tilknytning til at mange av hennes dikt i samlingen handler om død.
Real Salt Lake

Publikumsgjennomsnitt

2005: 18,037
Forskningslogen Niels Treschow

Forskningslogen Niels Treschow er en losje med patent fra Den Norske Frimurerorden, og ble innviet i Stamhuset i Oslo den 1. november 2003. Losjen er direkte underlagt Den Norske Frimurerordens Stormester.
Alle medlemmer av Den Norske Frimurerorden med III grad eller høyere kan bli såkalte korresponderende medlemmer av Forskningslogen. I tillegg har Forskningslogen 27 faste medlemmer, som utnevnes av Ordenens Stormester, og blant disse utvelges losjens embedsverk.
Hvert år avholdes det møter forskjellige steder i landet, der hovedinnholdet i møtene er et foredrag over spesifikke forskningsemner. Foredragene fra disse møtene utgis i Acta Masonica Scandinavica - årboken for de skandinaviske forskningslosjene. Man har også avholdt såkalte "historiske losjer", der tidligere tiders ritualer er gjenskapt med tidsriktige kostymer og rekvisitter.
Losjens valgspråk er Per scientiam ad certitudinem (Gjennom kunnskap til visshet).
Losjens våpenskjold er basert på Niels Treschows frimurerskjold som befinner seg i museet i Den Norske Frimurerordens Stamhus.
Forskningslosjen startet i 2012 utgivelsen av nyhetsbrevet Verba Masonica. Dette utkommer i forbindelse med Forskningslogens møter. Fra 2016 sendes Verba Masonica ut sammen med Frimurerbladet.
Estlands nasjonalmuseum

Estlands nasjonalmuseum (estisk: Eesti Rahva Muuseum) ble grunnlagt i 1909 i Tartu er et museum som bygger på den estiske folkloristen, teologen og lingvisten Jakob Hurts samlinger, og dokumenterer Estland s etnografi. 
Museets første gjenstander ble samlet i siste del av 1800-tallet. En av initiativtakerne til opprettelsen var den etniske diplomaten, folkloristen og lingvisten Oskar Kallas (1868-1946).
Museet dokumenterer det estiske folkets historie, liv og tradisjoner og presenterer kulturen og historien til andre finsk-ugriske folk og minoriteter i Estland. Det har en utfyllende samling av tradisjonelle estiske folkedrakter fra alle regionene. En samling med utskårne ølseidler illustrerer de tradisjonelle landsens fester og fritid. Samlingen inkluderer også et spekter av annet håndverk, fra håndvevde tepper til lintøy. 
Museets hovedbygning ble ødelagt under Tartu-offensiven under andre verdenskrig. I 2005 utlyste det estiske kulturdepartement og den estiske arkitektforening sammen med museet en internasjonal konkurranse for en ny bygning. Denne ble vunnet av et internasjonalt samarbeid av arkitekter, kalt Memory Field: Lina Ghotmeh (Paris), Dan Dorell (Paris) og Tsuyoshi Tane (London).
Petropavlovsk og Kamtsjatka eparki

Historie

Eparkiet ble i 1840 skilt ut fra Irkutsk eparki for å betjene Russlands fjerne østen og Russisk Amerika. Det het opprinnelig Kamtsjatka, Kurilene og Aleutene eparki og hadde sitt sete i Novoarkhangelsk (dagens Sitka) i Alaska. Setet ble i 1852 flytta til Ajan, året etter til Jakutsk og i 1858 til Blagovesjtsjensk.
1870 skifta eparkiet navn til Kamtsjatka og Blagovesjtsjensk eparki, samtidig som to nye eparkier ble skilt ut fra dets enorme areal: Aleutene og Alaska eparki ble oppretta for de amerikanske delene av eparkiet, Jakutsk eparki for områdene i innlandet. Kamtsjatka eparki beholdt landskapet langs Russlands østkyst.
1899 ble Vladivostok eparki skilt ut fra de sørlige delene av eparkiet (som i dag tilsvarer hele metropolitandistriketet Vladivostok, altså også eparkiene Arsenjevsk og Nakhod). Samtidig ble navnet endra til Blagovesjtsjensk og Kamtsjatka eparki.
1916 ble eparkiet på nytt delt i to. Den nordlige delen het fra da av Kamtsjatka og Petropavlovsk eparki og fikk sitt sete i Petropavlovsk-Kamtsjatskij. Den sørlige delen fikk navnet Blagovesjtsjensk og Ytre Mandsjuria eparki og beholdt setet i Blagovesjtsjensk (dette eparkiet inkluderte også arealene til dagens eparkier Amur, Birobidzjan, Khabarovsk og Sakhalin).
1922 ble eparkiet oppheva av de sovjetiske myndighetene. Den daværende eparken av Kamtsjatka og Petropavlovsk, Nestor Anisimov, fortsatte imidlertid å føre tittelen sin frem til 1945 som epark av den russisk-ortodokse kirke i eksil.
Eparkiet ble gjenoppretta i 1993 under navnet Petropavlovsk og Kamtsjatka og med et areal som var blitt redusert til selve halvøya (resp. provinsen Kamtsjatka). Allerede i 1991 var nemlig Magadan eparki (inkl. dagens Anadyr eparki) blitt opretta av «fastlandsdelene» av det gamle Kamtsjatka-eparkiet.
Valler videregående skole

Historie

Skolens historie går tilbake til 1888, da den ble opprettet under navnet Bærum Middelskole etter initiativ fra gårdbrukerne på gårdene Dalbo og Steen og med hjelp av Bærum sogneselskap. Undervisningen foregikk først på Valler gård, men ble senere flyttet til Sandvika sentrum. Opprinnelig var skolen privat, men fra og med 1899 mottok den også støtte fra Bærum kommune. 
Gymnaset ble offisielt åpnet den 8. juni 1938, etter å ha tatt i mot de første elever året før. Skolen er gradvis blitt oppgradert og påbygget i årenes løp i takt med befolkningsveksten i Bærum og den økte strømmen av elever til skolen. I 1941 ble skolen rekvirert av Arbeidstjenesten og det ble satt opp midlertidige brakker som ble fjernet etter krigen. Det siste tilbygget kom i 1998 da auditorium, arbeidsplasser for lærerne og nye datarom for elevene kom på plass.
Skolens motto: «Hjerte og ånd, vilje og ansvar»
Vallermarsjen ble på 1970-90-tallet arrangert ved skolen, og ble tatt opp igjen i 2012.
Norgesmesterskapet på ski 1924

Hovedlandsrennet (NM) på ski 1924 ble arrangert på Voss fra 28. februar til 2. mars 1924. Bare menn deltok.
Gateprest for ungdom

Prøveprosjekt

Gateprest for ungdom var et prøveprosjekt igangsatt 17. desember 2007 av Oslo bispedømme i Den norske kirke. Prøveprosjektet ble tilhørte bispedømmets "Gud i storby"-prosjekt, som handlet om å utvikle nye former for kirkelig nærvær i storbyen Oslo. Jan Christian Nielsen ble engasjert i prosjektet.
Våren 2008 ble prosjektet forlenget ut august 2008, og siden ut desember 2008. Prosjektet fortsatte med gradvis forlengelse fram til det i april 2010 ble gjort til en fast stilling og en strategisk satsning i Oslo bispedømme.

Tjenestens profil

Tjenesten skal være på ungdoms premisser. Dette er uttrykt gjennom fem garantier:
- Forutsigbarhet | Jeg snakker ikke om kristen tro før du tar det opp.
- Myndighet | Det er bare du som skal bestemme over ditt liv. Jeg hverken kan eller vil bestemme hva du skal tro eller gjøre. Men vi kan gjerne tenke høyt sammen.
- Taushet | Det du sier til meg, kommer ikke videre med mindre det er fare for liv og helse.
- Prioritet | Når du tar kontakt og ønsker å snakke, har jeg tid til deg.
- Ekthet | Jeg kan bare være meg selv, og det kan du også få være.

Arbeid

Gateprest for ungdom arbeider gjennom MSN, Norway Cup med tiltaket "Det stille teltet", ukentlige refleksjonsinnlegg om tro og liv som publiseres på wordpress, hjemmesiden, blogg.no og Facebook, besøk hver høst rundt 20 videregående skoler i Oslo med stand for å informere om tjenesten, som fast skribent i gatemagasinet =OSLO, og et "drop-in" i Dronningensgate, på utsiden av Kirkeristen.
Jervis Bay Territory

Jervis Bay Territory er et territorium i Føderasjonen Australia. Det ble overført fra delstaten New South Wales til føderale myndigheter i 1915 slik at den nye føderale hovedstaden i Canberra ville ha tilgang til havet.
Det har blitt administrert som del av Australian Capital Territory frem til ACT fikk territorielt selvstyre, selv om det hele tiden har vært et separat territorium. Jarvis Bay er oppkalt etter den britiske admiralen John Jervis, 1. jarl av St Vincent.
Rundt 394 mennesker bor i territoriet og flesteparten jobber og bor på marinebasen HMAS «Creswell» i territoriet. Den største byen i området er Vincentina som ligger 3 kilometer nord for grensen til New South Wales og har 2750 innbyggere.
Sent på 1960-tallet var det planlagt å bygge et atomkraftverk i territoriet. Prosjektet ble kansellert i 1971 etter at grunnarbeide og fundamentering hadde blitt gjort. Området er i dag parkeringsplass for den nærliggende stranden Murray Beach.
She's New to You

«She's New to You» er en amerikansk popsang, skrevet av Silver og Owen.
En amerikansk innspilling med Molly Bee ble utgitt på singlen Liberty 55543 i januar 1963.
Britiske Susan Maughan med Wally Stott og hans orkester og kor spilte den også inn. «She's New to You» ble utgitt på singlen Philips 326586 BF i 1963.

Listeplassering

Maughans versjon entret den britiske singlelisten 11. mai 1963 og lå der i tre uker med nummer 45 som beste plassering.
Ikke-fornybar energi

Ikke-fornybar energi er energi som baserer seg på ressurser som ikke kan fornyes og som en dag vil ta slutt. Slike ressurser kalles også lagerressurser. Eksempler på ikke-fornybar energiressurser er fossile energikilder (kull, olje, naturgass) og kjerneenergi (uran, thorium).
Motstykket til ikke-fornybar energi er fornybar energi.
I 2005 var 43% av Norges totale sluttforbruk av energi ikke-fornybar. OECD-landenes samlede energiforsyning var samme år 93,8% ikke-fornybar.
La Leyenda de los Volcanes

La Leyenda de los Volcanes («Sagnet om vulkanene») er et populært sagn fra precolumbisk tid i Mexico. Jesús Enrique Helguera ble i 1940 kjent for et maleri som formidler dette sagnet. Kopier av dette maleriet kan man finne overalt i Mexico.
I aztekisk mytologi var Popocatépetl en kriger som elsket Iztaccíhuatl. Faren til Iztaccíhuatl sendte ham til krig i Oaxaca og lovet Popocatépetl at han kunne gifte seg med hans datter om han returnerte (Noe som Iztaccíhuatl sin far antok at han ikke ville gjøre.) Når Iztaccíhuatl mottok nyhetene om at hennes elskede var død i kamp, da døde hun av sorg. Da Popocatépetl returnerte og han fikk vite om det tragiske dødsfallet til sin kjære, så døde også han av sorg på grunn av sin elskedes bortgang. Gudene ble rystet over dem og dekket dem med sne for å gjøre de om til fjell. Fjellet Iztaccíhuatl ble kalt for «Den hvite kvinne» fordi man kan ganske tydelig se formen av en liggende kvinne i dette fjellet. Popocatépetl ble forvandlet til en vulkan, som slynger ut ild mot jorden med et blindt raseri over tapet av sin elskede.
John Christian Elden

Politikk

Elden var i ungdoms- og studietiden blant annet formann i Ullern Unge Høyre i 1981, leder av Oslo gymnasiastutvalg, formann i Det Norske Studentersamfund i 1987 og leder av Studenttinget i Oslo for Den Konservative Studenterforening i 1990. Han var medlem av Oslo bystyre for Høyre 1988–1991 og deltok i blant annet finanskomiteen og byutviklingskomiteen. Han satt fra 2007-2010 i Vestre Aker bydelsutvalg. I perioden 2011-2013 var han overformynder i Oslo kommune. Siden 2013 har han vært Høyres sjette vararepresentant til Stortinget fra Oslo og møtte to dager høsten 2015.

Utdanning og yrke

Han påbegynte sine jusstudier i 1988 og avla juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1991 på rekordtid, med godt resultat. Elden fikk advokatbevilling i 1993 og møterett for Høyesterett i 1999. Han var økonomisjef i Norges Gymnasiastsamband og Operasjon Dagsverk 1985–1987, stortingsjournalist for Høyre 1987–1988, konsulent i Studentsamskipnaden i Oslo i 1991, vitenskapelig assistent ved Universitetet i Oslo 1991–1992 og advokatfullmektig hos sin far, advokat John Elden, 1991–1993. John Christian Elden er partner i Advokatfirmaet Elden fra 1993, fast forsvarer i Oslo tingrett fra 2000 og fast forsvarer i Borgarting lagmannsrett fra 2000. Han har også vært prosjektsekretær under Europarådet (FES) i Paris. Han deltok på US State Department IV Leadership Program i 2005. Elden vant kåringen om årets advokatprestasjon arrangert av Finansavisen i 2014 for sitt arbeide med Røeggen-saken som ble vunnet mot DnB i Høyesteretts storkammer.
Elden ble i 2001 kåret til Norges fremste forsvarsadvokat av Dagbladet.
Elden har deltatt i to regjeringsoppnevnte utvalg for å drøfte bruken av politimetoder; NOU 2009:15, og for å drøfte juryordningen i Norge; NOU 2011:13.
Han foreleser/veileder/sensurerer blant annet ved Politihøgskolen, Kripos, Juristforbundet og universitetenes juridiske fakulteter. Elden er mest kjent som skrankeadvokat og driver mye med strafferettslige spørsmål, herunder som medlem av Den Norske Advokatforenings hovedstyre 2006–2010 samt lovutvalget for strafferett og straffeprosess fra 2004. Elden er fagansvarlig for strafferett og straffeprosess i Store norske leksikon samt Gyldendal Rettsdata og har fra 2007-2013 vært redaktør av Rettens Gang. Fra 2014 er han redaktør med ansvar for strafferett og straffeprosess hos Lovdata. Han er leder av kontrollkomiteen i forretningsbanken Bank2 ASA fra 2005. Han er fast juridisk rådgiver for Elitehockey og dommerutvalget i Norges Ishockeyforbund samt for Elevorganisasjonen i Norge.
John Christian Elden er frimurer og tårnseiler (styremedlem). Han er kommandør av DGG og æresborger av staten Nebraska i USA.
Ingermanland

Ingermanland (ru. Ижора eller Ингерманландия, Izjorskaja zemlja, fi. Inkeri, est. Ingeri eller Ingerimaa) er et historisk landskap mellom elva Neva og Finskebukta i nord, elva Narva og Peipus-sjøen i vest og Ladoga-sjøen og Volkhov-elva i øst. Opprinnelig utgjorde Neva grensen mellom Ingermanland og Karelen, men fra omkring 1600 ble grensen trukket lenger nord på det karelske  nes. Ingermanlands befolkning snakket historisk ulike finsk-ugriske språk (se blant annet ingrisk). Etter andre verdenskrig har området vært helt russifisert.

Historie

Svensker og russere hadde konkurrerende interesser i området fra tidlig vikingtid, men den første befestningen ble først anlagt tidlig på 1300-tallet. Det var den svenske festningen Landskrona ved elva Okhtas utløp i Neva. I 1580-årene fikk Ingermanland status som svensk besittelse, ble overlevert til Russland ved freden i Teusina 1595, og ble igjen svensk i 1617 etter den ingermanlandske krigen.
Festningene Ivangorod festning (Jaanilinn), Jama (nå Kingisepp), Koporje og Nöteborg (nå Sjlisselburg) ble senter for de fire ingermanlandske (slottslän). Besittelsen ble bestyrt som en buffersone mellom Russland og Finland, og var tynt befolket. I 1664 hadde Ingermanland totalt 15 000 innbyggere. Svensk luthersk misjonering møtte motstand hos den overveiende russisk-ortodokse befolkningen, men en stadig finsk innvandring økte gradvis andelen av lutheranere til 73,8% i 1695. Festningen Nyenskans ble bygget ved munningen av Neva i 1611 og gjort til administrativt sentrum på bekostning av Ivangorod i 1642. Festningen ble sterkt skadet etter et russisk angrep i 1656. Administrasjonen ble da flyttet til Narva.
Under den store nordiske krig ble området gjenerobret av Russland. Den nye russiske hovedstaden St. Petersburg ble anlagt i nærheten av Nyenskans i 1703. Den endelige avståelsen ble avtalt ved freden i Nystad i 1721. Under russisk styre ble bøndene livegne. Livegenskapet ble avskaffet i 1861.
Som guvernement gikk området under ulike navn: Ingermanlandske guvernement 1708-1710, Sankt-Petersburgske guvernement 1710-1914, Petrogradske guvernement 1914-1924, og Leningradske guvernement 1924-1927. 
Den finsktalende befolkningen hadde økt i antall til over 140 000 ved revolusjonen i 1917. I den nordlige delen utgjorde de et flertall av 45 000 da republikken Nordingermanland (Pohjois-Inkeri) ble erklært selvstendig i 1919, med uttrykt mål om forening med Finland. Ved den russisk-finske freden i Tartu 1920 ble landet gjenforent med Russland, med et begrenset indre selvstyre inntil 1939. Da jordbruket ble kollektivisert i 1928 ble den finske befolkningen desimert ved flytting av 18 000 kulakker, Senere ble ingermanland-finnene regnet som politisk upålitelige, og flere deportasjonskampanjer fulgte. 63 000 av dem flyktet til Finland under andre verdenskrig. De færreste fant tilbake etter krigen. Etter oppløsningen av Sovjetunionen i 1991 har ingermanland-finnene fått anledning til å emigrere til Finland.
Sange fra min ø

Sange fra min ø er et musikkalbum med Ivar Bøksle, utgitt i 2001. Dette er hans første plate som soloartist.
Thiruttani

Tiruttani er en by i Tamil Nadu, India. Den ligger 84 kilometer fra Chennai og 15 kilometer fra Andhra Pradesh. Etter folketellingen i India 2011 hadde byen 44 781 innbyggere. Gjennomsnittshøyden over havet er 76 meter (249 ft).
 ,
Theodore Roosevelt Birthplace

Theodore Roosevelt Birthplace er en kopi bygd i 1919 av den amerikanske president Theodore Roosevelts opprinnelige fødehjem på 28 East 20th Street på Manhattan i New York City i USA. Det opprinnelige huset ble revet i 1916.
Stara Zagora

Stara Zagora (bulgarsk: Стара Загора) er Bulgarias sjette største by, med om lag 160 000 innbyggere. Den bulgarske ølen Zagorka stammer fra denne byen.
Catilina (drama)

Catilina er et drama av Henrik Ibsen som ble utgitt 12. april 1850. Verket ble skrevet i hans tid som apotekerlærling i Grimstad. Stykket var hans offisielle debutarbeid, skrevet under pseudonymet Brynjolf Bjarme. Catilina ble utgitt på kommisjon hos bokhandler P. F. Steensballe i Kristiania, men hadde premiere på Nya Teatern i Stockholm først 3. desember 1881. Stykket hadde norgespremiere på Det Nye Teater i Oslo 24. august 1935.

Handlingen

Handler om Catilina, en romersk statsmann, som vil gjenreise Romas storhet, men hans "tøjlesløse glæder" (erotiske feiltrinn) i fortiden hindrer hans politiske ambisjoner.
Stilett Cabaretensemble

Stilett er et norsk kabaretensemble etablert i Oslo i 2005. Stiletts kunstneriske målsetting er å formidle utfordrende, satirisk og samfunnskritisk sanger og tekster på et høyt musikalsk nivå.
De siste årene har ensemblet rendyrket kabaretsjangeren basert på Hanne T. Asheims tekster og musikk. Siden 2011 har Stilett spilt over 60 forestillinger på Oslo Nye Teater i Teaterkjelleren med kabaretene Griseflaks (2011), Sykt Frisk (2013) og Åpent Landskap (2015). I tillegg har de turnert med forestillingene på østlandet, og flere ganger spilt på Høstscena teaterfestival i Ålesund. Høsten 2011 framførte de låta Staten må ta ansvar på Chat Noir under utdelingen av komiprisen. Showet ble direktesendt på NRK1 TV.

Historikk

Sangerne i Stilett har jobbet sammen i flere år også forut før starten i 2005, i Norsk DameEnsemble. En Romantisk Aften i 2000 sammen med Åsleik Engmark og Ingrid Bjørnov og Ivar Tindberg (regi), ble starten på et lengre samarbeid med Bjørnov. I 2001 urfremførte de Tuppen og Lillemor, en minioperette av Ingrid Bjørnov i Oslo konserthus. Utdrag fra denne operetten ble senere innlemmet Bjørnovs første soloshow Eskorteservice for hverdagsmennesker på Scene West i Oslo samme år.
Åsgårdstrand Seilforening

Målsetning

Foreningens primære målsetning er å fremme interessen for seilsport på alle plan, spesielt ved å drive kursvirksomhet og trening for jolleseilere – nybegynnere og viderekomne, og arrangere konkurranser for joller, kjølbåter og havseilere. I tillegg er foreningen et fellesskap for seilbåteiere i Åsgårdstrand og omland.

Daglig virke

Hver tirsdag ettermiddag i sesongen arrangeres det en uformell regatta for tur og havseilere, som er åpen for alle.
Foreningen disponerer et eget klubbhus som ligger nord i Åsgårdstrand havn, samt nærliggende arealer og bryggeanlegg, samt et antall båter som brukes ved trening og i forbindelse med regatta-arrangementer. Bryggeanlegget er primært for jolleseilere og foreningens båter, men har også noen gjesteplasser for besøkende turbåter.
Baner for trening og regatta kan legges ganske nær havna, det er også mulig å legge en bane lenger ut i fjorden syd for Bastøya, hvor det normalt er noe mer vind. Baner for tur og hav-seiling arrangeres på faste merker som legges ut i begynnelsen av hver sesong.
Medlemskap er åpent for alle interesserte, enten de er aktive seilere eller ikke. Klubbhuset har utmerkede selskapslokaler, der medlemmer har fordeler ved leie.
Dinalupihan

Dinalupihan er en kommune i Filippinene som ligger i provinsen Bataan i regionen Central Luzon. Den har 106 371 innbyggere (2015).
Kommunen er inndeld i 46 smådistrikt, barangayer.

Kilder

National Statistical Coordination Board, Filippinene