google/wiki40b huggingface dataset:
Kärstna herregård

Kärstna herregård (estisk: Kärstna mõis, tysk: Kerstenhof) var en herregård beliggende i det tidligere Fellin, i dag i Viljandi fylke i Tarvastu kommune, Estland. Den revolusjonære debattøren Méry von Bruiningk ble født på Kerstenhof.

Historie

Godset ble grunnlagt i 1678 og har for det meste tilhørt familien von Anrep. Hovedbyningen ble ombygget i neo-klassisistisk stil på slutten av 1700-tallet, og ble igjen ombygget på slutten av 1800-tallet, da Kurt von Anrep (1866–1922) overtok. Etter en brann i 1907 fikk bygningen sitt nåværende utseende; en blanding av neo-barokk og art nouveau. Bygningene huset i nyere tid en skole, og senere et bibliotek og en barnehave.

Kirkegård

1,5 km fra herregården ligger familien von Anreps kirkegård. Gravkapellet ligger i ruiner, men her er bevart en bronseløve støpt på det kongelige jernstøperi i Berlin, til minne om general Reinhold von Anrep (1834–1888).
Minste felles multiplum

Som metafor

I dagligtale brukes minste felles multiplum for å beskrive et lite, felles område for enighet eller likhet mellom to eller flere parter.
Gutu holdeplass

Gutu stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (østre linje). Gutu stasjon ligger i Eidsberg, i Eidsberg kommune. Stasjonen ble åpnet i 1928, men er ikke lenger i bruk til passasjertransport. Fra Gutu stasjon til Oslo S er det 70,740 km.
Aix

Etymologi

Opprinnelsen til slektsnavnet Aix er uklar. Ordet aix (αιξ) stammer imidlertid fra det greske uttrykket aigos (αιγος) som betyr geit. Ifølge Gessner 1555, Aldrovandus 1599-1603 og flere autoriteter, ble aix også brukt til å beskrive vipeslekten (Vanellus) en gang i tiden. Noen nærmere forklaring på opprinnelsen har man imidlertid ikke.

Biologi

Slekten består av to arter der kjønnene regnes som monogame i hekketiden. I tillegg til hannens praktfulle hekkedrakt, har han også en utagerende kurtise ovenfor hunnen. Kurtisen skjer på vannet og inkluderer såvel merkelig svømmeatferd som annet kjekkaseri. Når rugingen begynner myter hannene, og får en mer uanselig fjærdrakt.
Jasmin Tabatabai

Bakgrunn

Hennes far er iransk og moren tysk. Foreldrene møttes under Oktoberfest i München i 1956. Hun har dobbelt statsborgerskap.

Karrière

Hun ble kjent for et større publikum i 1995 med Die Mediocren sammen Jürgen Vogel. Sitt gjennombrudd fikk hun i 1997 som «Luna» i Katja von Garniers musikkfilm bandits. Jasmin Tabatabai har spilt i flere filmer av Peter Stauch (Help the Old, Pieces of my Heart), Helmut Dietl (Late Show), Oskar Roehler (Gierig, Die Unberührbare), Xavier Koller (Gripsholm) og Ralf Huettner (Mondscheintarif).
Hun har også arbeidet som komponist og sanger. Hun grunnla plateselskapet Polytrash i 2001. Våren 2002 utgav hun sitt første soloalbum. For den amerikanske spillefilmen Iron Jawed Angels av Katja von Garnier komponerte og sang de fem sangene sammen med sin mann, den amerikanske musikeren Tico Zamora.
Mac OS

Mac OS er Apples operativsystem for Macintosh-datamaskiner. Mac OS var det første kommersielle suksessrike operativsystem som brukte et grafisk brukergrensesnitt. Apple har hevdet en stund at Microsoft plagierte deres konsept da de utviklet Windows-systemet, men Apple var ikke selv de som oppfant et grafisk brukergrensesnitt.
Begrepet Mac OS ble først lansert i 1996 med Mac OS 7.6. Tidligere var programvaren kjent som Mac System Software – eller for enkelte versjoner System Software eller bare System – etterfulgt av versjonnummeret, for eksempel System 7. Forkortelsen «OS» står for «operativsystem».
Eremeophanoides

Utbredelse

Slekten er utbredt i Tanzania.
Emmanuel-Joseph Sieyès

Bakgrunn

Emmanuel-Joseph Sieyès var femte barn til Honoré og Annabelle Sieyès i Sør-Frankrike. Sieyès' far var lokal skatteoppkrever med beskjedne innkomster, og familien, på tross av at de hadde noe adelsblod i slekten, ble regnet som del av almuen. 
Sieyès' første utdannelse ble gitt ham av privatlærere og senere av jesuittene. Han gikk også noen tid ved collèget ledet av Doctrinaires i Draguignan. Sieyès ønsket først å slutte seg til hæren og bli soldat, men hans svake helse, sammen med foreldrenes fromhet, gjorde at han heller slo inn på den kirkelige løpebane. Generalvikaren av Fréjus tilbød seg å støtte ham, ut av en følelse av forpliktelse overfor hans far.

Geistlig

Sieyès studerte ved Saint-Sulpice i Paris. Der kom han i berøring med verker av de politiske tenkere John Locke, Etienne Bonnot de Condillac og andre, og forsømte teologistudiene.
Ikke desto mindre ble han presteviet i 1774, og fra 1775 var han kannik i Tréguier. Han var skarpsindig og lærenem, og gjorde en viss kirkelig karriere. Han ble generalvikar for biskopen av Chartres. I 1787 og 1788 var han medlem av provinsialstendene for sitt bispedømmes kleresi i provinsen Orléanais.

Etter revolusjonen

Han forberedte siden statskuppet 18 brumaire-kuppet og var president i Senatet i det første keiserdømmet. Etter statskuppet ble Sieyès sammen med Roger Ducos og Napoléon Bonaparte republikkens tre konsuler. 
Sieyès hadde håpet på å skape en ny forfatning og gjøre Frankrike lykkelig, men Bonaparte skubbet ham snart til side og ordnet selv alt, mens Sieyès fikk statsdomenet Crosne som statsbelønning og til sist ble greve (1809). I de hundre dagene var Sieyès medlem av Pair-kammeret. 
Kong Ludvig XVIII av Frankrike forviste ham som kongemorder, og Sieyès bodde i Brussel til 1830. Etter sin hjemkomst ble han hedret ved at han ble tatt opp som medlem av det franske akademi.
Jankel Adler

Bakgrunn

Han ble født som nummer syv av i alt ti barn i Tuszyn, en forstad til Łódź. Han gikk i lære som gravør hos en onkel som bodde i Beograd fra 1912 til 1914. Da flyttet han til Tyskland og bodde hos en søster i Barmen hvor han gikk kunstskolen og studerte under professor Gustav Wiethücher.

Kunstner

Han dro til Łódź i 1918 og var med på å stifte en avantgarde-kunstnergruppe. Han var lite bofast, ble der litt over ett år og var ca. ett år i Berlin, deretter i Barmen, før han kom til Düsseldorf i 1922. Der ble han lærer ved Kunstakademie Düsseldorf og ble kjent med Paul Klee, som påvirket malemåten hans. Ett av hans bilder fikk gullmedalje ved utstillingen  «Deutscher Kunst - Düsseldorf» i 1928.
Han dro på studiereiser til Mallorca og Spania i 1929 og 1930.
Før Riksdagsvalget i 1933, var han og flere andre radikale kunstnere aktive med appeller mot å slippe til nazist-partiet. Til erstatning gikk de inn for kommunismen. Valget var en seier for Hitler og hans parti, og alle som var mot regimet, var i fare. Adler var i tillegg jøde og modernistisk kunstner. To av hans bilder ble hengt fram på Mannheim kunstsenter som eksempel på degenerert kunst allerede i 1933. Adler selv forlot Tyskland og søkte opphold som politisk flyktning i Paris. Derfra gjorde han mange reiser til Polen, Italia, Jugoslavia, Tsjekkoslovakia, Romania og Sovjetunionen. I 1937 ble 25 av verkene hans inndradd av myndighetene, og fire ble vist i utstillingen Entartete Kunst i München.
Ved utbruddet av den andre verdenskrigen i 1939, meldte han seg som frivillig til den polske armeen, som var under gjenoppbygging i Frankrike. Han ble dimittert av helsemessige grunner 1941 og bodde en tid i Kirkcudbright i Skottland. I 1943 flyttet han til London, hvor han døde i 1949. Det var på den tid klart at ingen av hans søsken hadde overlevd nazistenes utryddelseskampanjer.
Adlers arbeider viser klar innflytelse fra kunstnere som Picasso og Léger og som før nevnt: Klee. Han var eksperimentelt anlagt og brukte blant annet sand for å tykne malinger. Emnene var enten abstrakte, eller med jødiske motiver.
Chevrolet Camaro

Historie

Camaro ble første gang introdusert den 26. september 1966, og ble utviklet som en konkurrent til Ford Mustang. Bilen var bygget på GMs F-plattform, og delte en rekke komponenter med Pontiac Firebird, som ble introdusert samtidig. Det ble produsert fire ulike generasjoner av Camaro frem til produksjonen ble stanset i 2002, og en ny modell forventes i 2009.
Navnet «Camaro» har ingen direkte mening, men historien vil ha det til at GM fant ordet i en fransk ordbok, som et slanguttrykk for «følgesvenn». I flere motortidsskrifter før introduksjonen ble bilen kalt «Panther», mens det interne kodenavnet hos GM var «XP-836». Samtidig viser enkelte produktfotografier en bil merket «Chaparral», men det er ikke kjent om dette ble vurdert som navn. Ved introduksjonen ble Chevrolet spurt av pressen hva Camaro betød, og ble fortalt at det «er et lite, hissig dyr som spiser Mustanger», en henvisning til Fords Mustang-modell, som var Camaros konkurrent. (Mustang er også en hesterase). «Camaro» følger også opp Chevrolets vane for å navngi biler med ord på «C», som Corvair, Chevelle og Corvette.
Eddie Macons flukt

Handling

Eddie Macon (Schneider) er en uskyldig dømt som rømmer fra et fengsel i Texas med mål mot Mexico for å gjenforenes med kone og barn for å starte et nytt liv. Han blir forfulgt av den brutale politimannen Carl 'Buster' Marzack (Douglas), som ser sin sjanse til å rehabilitere seg etter tidligere å ha falt i unåde. Marzak kommer et langt steg nærmere i å innhente Macon da han får fatt på hans nedskrevne fluktrute.
Tagline: Eddie Macon is running from a nightmare... running to a dream... and running for his life.

Om filmen

Filmen hadde 16 års aldersgrense da den gikk på norske kinoer.
Moise Kean

Landslaget

20. november 2018  fikk han sin første landskamp for Italia mot USA. Han var den første spilleren  født på 2000-tallet til å spille for Italia.
Åsgårdstrand

Småbypreg

Stedet er fra 2007 klassifisert som «turistby» da antallet tilreisende og besøkende er meget høyt i forhold til bofaste. Dette medfører at samtlige butikker i den gamle bydelen, om ønskelig, kan holde søndagsåpent.
I småbyidyllen finnes gallerier og utsalg for kunsthåndverkere, flere caféer, pub og vinstue. Sommerstid åpnes også flere restauranter i den gamle delen av byen, nærmest fjorden. Åsgårdstrand har barneskole, eldresenter og flere barnehager og barneparker. 
Byens fotball-lag spiller i 5. divisjon i 2012.

Historie

Åsgårdstrand ble ladested fra 1650 under Tønsberg, fra 1660 under Holmestrand. I 1752 fikk ladestedet privilegier på å drive handel med innenlandske varer. Fra begynnelsen av 1800-tallet var Åsgårdstrand en livlig utførselshavn for trelast, blant annet til Nederland. Handelen stagnerte med seilskutetidas slutt.  Grunnet det unike lyset på stedet ble det etterhvert kjent som sentrum for bildekunstnere og siden 1880-årene har en rekke av disse søkt til Åsgårdstrand, blant dem Edvard Munch, Christian Krohg og Hans Heyerdahl.
Blant de mer kjente Munch-motivene fra Åsgårdstrand kan nevnes «Pikene på broen» fra brygga, «Livets dans» fra havneområdet, «Stormen» malt foran gamle Grand Hotell, «Kvinner» malt nedenfor Munchs hus, «Løsrivelse» fra stranda ved Munchs hus, «Aften – Melankoli – Sjalusi» også fra stranda ved Munchs hus, «To kvinner på stranden» malt nord for Munchs hus, «Den ensomme» fra stranda ved Munchs hus, «De ensomme» nord for Munchs hus, «Fire piker i Åsgårdstrand» malt ved trappa til Munchs hus og «Aftenpassiar».
Kommunen ble opprettet som Åsgårdstrand formannskapsdistrikt i 1837. Kjøpmann og skipsreder Anders Riddervold ble da valgt som første ordfører i Åsgårdstrand.
Åsgårdstrand har vært et populært ferie- og badested siden 1920-årene. Både dronning Juliana av Nederland, den italienske tenoren Formici, samt prominente gjester fra hovedstaden og andre velbemidlede valfartet til et av de fire hotellene i den idylliske sommerbyen hver sommer. Sommergjester er fortsatt med på å prege byen.
1. januar 1965 ble Åsgårdstrand og Borre kommuner, samt en del av Sem (126 innbyggere fra Stang) slått sammen til Borre kommune. Åsgårdstrand hadde ved sammenslåingen 488 innbyggere og var Norges minste kommune.
14. desember 2009 vedtok kommunestyret i Horten å gi Åsgårdstrand bystatus, en endring som trådte i kraft 1. januar 2010.
Store deler av sentrum er omfattet av NB!-registeret, Riksantikvarens liste over bymiljøer i Norge som har nasjonal kulturhistorisk verneinteresse.
Nansen dialog

Nansen Dialog ble opprettet i 1995 på Nansenskolen, Lillehammer, som en reaksjon på at det var krig i den tidligere vinter-OL-byen Sarajevo, mens vinter-OL ble arrangert på Lillehammer. Nansenskolen samlet unge ledere fra de forskjellige etniske gruppene i tidligere Jugoslavia til samtaler. Etter hvert flyttet de det meste av arbeidet til Balkan, og i dag er det 10 dialogsentre med mer enn 60 ansatte som arbeider med dialog mellom etniske grupper som har vært i krig med hverandre. Det har blitt arrangert mer enn 150 dialogseminar mellom fiender fra krigsområder på Nansenskolen. Fortsatt drives det også med kurs på Lillehammer, og dialogerfaringene har ført til at man har arrangert kurser for flere grupper fra andre konflikt- og krigsområder som Midtøsten og Afrikas horn. Leder for prosjektet er Steinar Bryn. I 2010 gikk Nansen Dialog sammen med Norsk Fredssenter og skapte Nansen Fredssenter som er en selvstendig virksomhet under stiftelsen Nansenskolen.
Djent

Djent er musikksjanger innen heavy metal, inspirert av bandet Meshuggah og utviklet via Internett. Ordet «djent» er et lydord for en dempet, dyp og forvrengt gitarakkord. Typisk sett benyttes begrepet for å referere til musikk som gjør bruk av denne lyden, til lyden i seg selv, eller til det musikkmiljøet som omgir det.

Musikere

Selv om Meshuggah er typisk nok blitt kreditert til den nyere bølgen av djent-grupper som «fedre av djent», regnes grupper og musikere innenfor denne sjangeren som Periphery, TesseracT, Chimp Spanner, Animals As Leaders og de nå oppløste Fellsilent. En del progressive metallband har også tidvis blitt betegnet innenfor sjangeren, inkludert Textures, After the Burial, Mnemic og Threat Signal
Internett har vært nøkkelen til utvikling og distribusjon av djent-musikk, med nettsteder som Got-djent.com, SoundCloud og gitar-forumet Sevenstring.org spiller en stor rolle i å skape fanbaser for mange flere populære djent-band.
Skjerstad kommunestyre 2003–2005

Kommunestyrevalget i 2003 var det siste i Skjerstads historie og kommunen ble innlemmet i Bodø kommune fra 1. januar 2005.
Ved sammenslåingen ble to representanter fra Skjerstad representert i Bodø bystyre resten av den ordinære perioden.
Saône

Etymologi

Navnet Saône stammer fra den keltiske elvegudinnen Souconna. Navnet man finner på elven fra antikk tid er Arar.
Vihara

Vihāra (sanskrit; devanagari: विहार) er generelt sett et navn på et buddhistisk kloster for munker. Begrepet er gammelt og i tidlige sanskrit og pali tekster, var det navnet på et arrangement i rom eller fasilitieter for glede og underholdning. Begrepet utviklet seg til et konsept innenfor arkitektur som refererer til et levende kvartal for munker med en delt åpen plass, spesielt innenfor buddhismen. Begrepet er også funnet i Ajivika, hinduistisk og jainistisk klosterlitteratur, og refererer vanligvis til et midlertidig tilfluktsted for vandrende munker eller nonner under de årlige indiske monsumene.
Ladies' Home Journal

Ladies' Home Journal er et amerikansk tidsskrift som utkom første gang den 16. februar 1883, og senere ble det et av de ledende dameblad i USA på 1900-tallet. Det blir i dag utgitt av Meredith Corporation.
Eurymerus

Utseende

En middelsstor, lang og tynn, lysbrun trebukk. Artsnavnet henspiller på at arten ser ut som et avmagret medlem i slekten Eburia. Antennene er tynne og en del lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene parallellsidige med hvite, avlange flekker. Beina er forholdsvis lange, lårene litt fortykkede.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Brasil, Bolivia, Paraguay, Uruguay, Argentina).
Troms fylkeskultursenter

Troms fylkeskultursenter ligger i Tromsø og er et produksjonssted for profesjonelle kunstnere og en møteplass for kunstnermiljøet i Troms. Senteret kalles også Kysten, eller Tromskysten. Det er lokalisert i bygningen til gamle Tromsø kysthospital. Fylkeskultursenteret har atelier for kunstnere i tillegg til et gjesteatelier med flere «artist-in-residence» programmer. Senteret er eid og drevet av Troms fylkeskommune.
Chamberí

Utdanning

Chamberí har 17 barnehager (to offentlige og 15 private), seks offentlige barneskoler, fem videregående skoler, 14 private skoler og 2 utenlandske læringsinstitusjoner.
Macho Like Me (dokumentar)

Handling

I dokumentaren får Helie hjelp av venninnene sine til å vise frem hele forvandlingen til en mann som heter «Harry», en rolle som hun inntar i seks måneder. I begynnelsen blir hun positivt overrasket over hva det mannlige livet har å tilby, men etter en kort stund opplever hun vanskeligheter med å måtte undertrykke sine følelser, og har en konstant frykt for å bli sett på som homoseksuell. Hun havner deretter oppi en pinlig og nesten katastrofal episode med noen svært macho gutter. På en fest i Playboy Mansion begynner hun å forstå at menn har det vanskeligere enn hun noensinne hadde forestilt seg, og hennes syn på menns privilegier og relasjoner testes.

Motivasjon og erfaring

Hennes motivasjon for å lage dokumentaren var mange strandede forhold med menn og en stereotypisk oppfatning av at menn har det lettere i livet enn kvinner etter å vokst opp med å se broren bli «behandlet som en kronprins, mens hun og hennes søster utelukkende ble sett på som ekteskapsmateriale». Lee setter derfor i gang for å se om menn har det bedre enn kvinner med all den styrke og friheten hun tillegger dem. Det viser seg imidlertid at hun får et nytt syn som overrasker henne, og hennes erfaring som mann gir henne overraskende konklusjoner som fører til at hun setter spørsmålstegn ved kjønnsrollene og hva det virkelig vil si å være en «kvinne» eller «mann». Det som startet som en kritikk av menns fordeler, blir etterhvert en uventet personlig opplevelse, hvor hun dekonstruerer den mannlige identiteten og beskriver alle slags typer menn på randen av nervøse sammenbrudd.
Høybråten kirke

Høybråten menighetshus

Høybråten menighetshus ble bygget like ved kirken, og sto klart til julen 2002.
Grunnsteinen var en kopperkiste fylt med en bibel, en salmebok, menighetsbladet, boka med Høybråtens historie, lokalavisen og byggetegningene. Kisten ble lagt ned av ordfører Per Ditlev-Simonsen og biskop Gunnar Stålsett.

Kulturminne

Høybråten kirke er et kulturminne og har nummer 84700 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Tredje Esra

Tredje Esra eller Første Esdras er et apokryfisk verk skrevet innenfor Det gamle testamentes tros- og tekstunivers. Verket er en egen gresk oversettelse av Andre krønikebok 35–36, Esras bok og Nehemjas bok 7–8. Oversettelsen ser ut til å være basert på en annen versjon av den hebraiske teksten enn den vanlige, og har noen variasjoner i forhold til denne. I tillegg finnes det et eget avsnitt (3;1–5;6) som er unikt for denne boken: om tre unge menn i den persiske kongens livgarde.
I gresk og engelsk tradisjon kalles dette verket Første Esdras. Navnet Tredje Esra er fra latinsk tradisjon, og er basert på at Esras bok var «Første Esra» mens Nehemjas bok var «Andre Esra». Boken er også omtalt som Den greske Esraboken. Det finnes også et skrift kalt Fjerde Esra. Verket er trolig skrevet i det 2. eller 1. århundre f.Kr..
Boken har 9 kapitler og forteller om tiden før det babylonske fangenskap, om bortførelsen til Babylon og forholdene der, men mest om tre hjemferder, gjenetableringen i Judea og reetableringen av jødisk tro og kultus under ledelse av Serubabel og Esra.
I Østkirken regnes boken som en del av Bibelens kanon. Den katolske kirke anser det ikke som kanonisk, og det hører derfor ikke til de deuterokanoniske bøker i deres forstand. I den anglikanske tradisjon regnes verket blant apokryfene, mens protestantene sjelden tar den med .
Rudolf Diesel

Bakgrunn

Diesel ble født i Paris. Foreldrene var tyske innvandrere som stammet fra Bayern. Han hadde sin utdannelse fra München polytekniske skole.
Etter endt utdannelse begynte han å jobbe med kjøleskap, men utviklet en forkjærlighet for motordesign.

Oppfinnervirksomhet

Diesel er kjent for motoren som han fikk to patenter på i 1893, med forbrenningskammer i en sylinder, og som han hadde videreutviklet til en motor som kunne settes i produksjon i 1897. Før han fikk den produksjonsklar, ble han nesten drept da en motor eksploderte. Dette var også den første motoren som viste at drivstoff kunne antennes uten tennplugg (gnist). Navnet han selv brukte på denne motoren var «oljemotor», og modellen han viste fram på verdensutstillingen i Paris i 1900 brukte peanøttolje som drivstoff.

Helbred

Diesel ble beskrevet som et «høytrykksmenneske». Han forsøkte metodisk å øke sin prestasjonsevne etter samme prinsipp som motoren sin. Han befant seg periodevis i en tilstand av konstant «nervespenning og åndelig opphisselse». Da han besøkte verdensutstillingen i 1889, følte han seg så overstimulert av inntrykkene at han selv trodde han holdt på å dø: «Jeg sprang ut midt i utstillingen, tok en drosje og rakk frem til doktoren før kontortiden var over...jeg var så oppjaget at jeg knapt lenger kan...,» skrev han i en stil like fragmentert som hans eget indre. I 1898 følte han et konstant hjernebrus som truet med å trykke ham ned i «en svart avgrunn», og fryktet å bli sinnssyk.
Legen forbød ham å arbeide og foreskrev halvt års opphold på et nervesanatorium, men snart var Diesel igjen manisk opptatt av vekselvis sin motors fremtid og ulike politisk-utopiske prosjekter. Dette var en selvforbrenning som førte i retning av selvmord.
Omstendighetene rundt hans død er uklare. Han forsvant fra postbåten Dresden under en overfart fra Antwerpen til Harwich. På forhånd hadde han markert dagen med et tynt blyantkors i almanakken sin.
Vevring

Vevring er ei bygd i Naustdal kommune i Sogn og Fjordane. Bygda ligger på nordsida av Førdefjorden. Bygda var sentrum i den tidligere selvstendige kommunen Vevring kommune fram til 1964. Kommunen ble opprettet som Vevring formannskapsdistrikt i 1837.
Vevring ligger midt mellom Førde og Florø, langs riksvei 611 via Stavang. Vevring har rundt 300 innbyggere, fordelt på grendene Redal, Gryta, Vevring og Kvellestad. Fra Redal i øst til Horne i vest er det omkring 10 km. Hver høst siden 1979 har det blitt arrangert en stor kunstutstilling i bygda. Der er det også en skulpturpark.

Vevring kommune 1837–1964

1. januar 1964 ble kommunen delt og slått sammen med andre kommuner. Området nord for Førdefjorden med 439 innbyggere (unntatt Steindal krets) ble slått sammen med deler av Naustdal til den nye Naustdal kommune.
Området sør for Førdefjorden med 407 innbyggere ble slått sammen med Askvoll kommune og området sør for Førdefjorden i Bru kommune til den nye Askvoll kommune.
Steindal krets i Vevring med 25 innbyggere, ble slått sammen med Florø, Eikefjord og Kinn kommuner samt deler av Bremanger og Bru til en ny kommune som fikk navnet Flora kommune.
Slutten på en kjærlighetshistorie

Handling

Filmens tema er identitetssøken, å finne seg selv. Hovedpersonene Lillian og Kris prøver å finne svar på: «Hvem er jeg», «Hva vil jeg?» I kjølvannet av deres kjærlighetsopplevelse kommer spørsmålet: «Hvorfor gikk forholdet i stykker?»
Den 16-årige gymnasiasten Lillian er mer innadvendt og drømmende enn den 17-årige yrkesskoleeleven Kris. Han er innflytter, aktiv idrettsmann, energisk og åpen.
Deres første lite vellykkede samleie får dem til å begynne og reflektere over forholdet, først Lillian og etterhvert også Kris. Ingen av dem forstår alltid hvorfor de handler slik de gjør. Iblant vil de én ting, i neste øyeblikk vil de noe annet. Omringet av disse tankene og problemene følger filmen de to ungdommene - sammen og alene i deres hverdag. Den skildrer hvordan de begge opplever slutten på kjærlighetsforholdet.

Utmerkelser

Med denne filmen vant NRK i 1974 for tredje gang Prix Jeunesse, den årlige internasjonale prisen for barne- og ungdomsprogrammer.