google/wiki40b huggingface dataset:
Ashot Karapetyan

Sesongen 2015/16

Karapetyan deltok i Junior-VM i alpint 2016, der han kom på 47.-plass i storslalåm. Han fullførte ikke slalåmrennet.

Sesongen 2016/17

VM i alpint 2017 ble arrangert i St. Moritz i Sveits, og Karapetyan kom der på 77.-plass i slalåm. I storslalåm ble han diskvalifisert.

Sesongen 2017/18

I januar 2018 deltok han i det iranske mesterskapet i alpint, og kom der på sjuendeplass i storslalåm og tiendeplass i slalåm. Den 31. januar vant han slalåm under det armenske mesterskapet i alpint i Tsaghkadzor.  
Karapetyan representerer Armenia under Vinter-OL 2018.
Wright Exhibition Team

Wright Exhibition Team var en gruppe av tidlige flygere, opplært av brødrene Wright på Wright Flying School i Montgomery, Alabama i mars 1910.

Historie

Gruppen ble dannet i 1910 etter forslag fra A. Roy Knabenshue.
Gruppenopptrådte offentlig første gang 13. juni 1910 på Indianapolis Motor Speedway. 
Teamet utførte flykunster og satte rekorder for høyde «4 939 fot» og utholdenhet. 
Flygerne fikk betalt 20 dollar per uke og 50 dollar i døgnet når de fløy. I august var det fem separate lag som fløy samtidig. De fikk tilsammen utbetalt 186&;nbsp;000 dollar. 
Ralph Johnstone var den første som omkom. Etter forsøk på å sette ny høyderekord over Denver Overland Park i november, satte Johnstone flyet sitt i Walter Richard Brookins' spiral dip dive. Han styrtet i bakken, og ble knust. En måned senere, nyttårsaften 1910 ble Arch Hoxsey drept på samme måte. Selv om laget hadde tapt to av stjernene sine, ble ny piloter utdannet av Wesh og laget fortsatt opptre rundt i landet på 25 steder. 
Plaget av flere dødelige havarier ble gruppen oppløst i november 1911.
Eurosong (Slovakia)

Eurosong er et sang- og musikkprogram som har blitt avholdt i 2009 og i 2010 med det mål å velge Slovakias representant i Eurovision Song Contest. Programmet har blitt kringkastet og produsert av den slovakiske allmennkringkasteren STV.
Utvelgelsesprosessen har vært omfattende, med fem semifinaler i 2009 og seks kvartfinaler og to semifinaler i 2010. Slovakia deltok også i Eurovision Song Contest i 1994, 1996, 1998, 2011 og 2012.
Gymnastikk under Asialekene 1990

Gymnastikk under Asialekene 1990. Gymnastikk var en av flere sporter under de ellevte Asialekene som ble arrangert i Beijing i Kina. Det var femte gangen som gymnastikk var på programmet under Asialekene og det ble kun konkurrert i turn. Turnkonkurransene ble avviklet i perioden 23. til 26. september 1990. Det var totalt fjorten øvelser, åtte for menn (7 individuelle og en lagkonkurranse) og seks for kvinner (fem individuelle og en lagkonkurranse). Kina ble beste nasjon med elleve gullmedaljer foran Nord-Korea med to.
Montreal Locomotive Works

Montreal Locomotive Works (MLW) var en kanadisk lokomotivfabrikant i Montréal, Quebec som ble grunnlagt i 1883 som Locomotive and Machine Company of Montreal. I 1904 ble fabrikken kjøpt opp av American Locomotive Company (Alco) og drevet videre som et datterselskap. I 1908 ble navnet endret til Montreal Locomotive Works. I 1968 ble MLW skilt ut fra Alco-Worthington som MLW-Worthington. I motsetning til Alcos fabrikker i USA som ble nedlagt i 1969, gikk MLW med overskudd og kjøpte rettighetene og konstruksjonstegningene fra Alco. I 1979 kjøpte Bombardier opp selskapet, og drev det videre inntil fabrikken ble nedlagt i 1985.

Historie

Selskapet ble stiftet i 1883 som Locomotive and Machine Company of Montreal. På grunn av generelle kanadiske tollmurer hadde fabrikker i Canada stort sett det kanadiske markedet for seg selv. Tollmurene gjorde at amerikanske selskaper opprettet kanadiske datterselskaper eller rett og slett kjøpte opp etablerte selskaper for å kunne konkurrere på det kanadiske markedet. Det var akkurat dette Alco gjorde i 1904 da Locomotive Works of Montreal ble kjøpt opp i 1904. I 1908 ble fabrikken omdøpt til Montreal Locomotive Works Limited - forkortet MLW. Hovedkundene til MLW var kanadiske jernbaneselskaper som Canadian Pacific Railway (CP), Grand Trunk Railway (GT) og Canadian National Railway (CN). Lokomotiver ble også eksportert til Frankrike, India og Sør-Afrika. Under andre verdenskrig bygde Montreal Locomotive Works stridsvogner og selvdrevet artilleri for den britiske hæren.
Allerede i 1940 begynte MLW å bygge diesellokomotiver. Etter andre verdenskrig bygde MLW RS-2 diesel-elektriske universallokomotiver, og fra 1950 og utover Alcos FA-serie. Alcos diesellokomotiver hevdet seg bedre på det kanadiske markedet enn i USA, selv om EMD etterhvert etablerte sitt eget kanadiske datterselskap General Motors Diesel Limited i 1949. Produksjonen av FA-serien fortsatte i Canada selv etter at den var utgått fra produktporteføljen i USA i 1953. Helt til slutten på 1950-tallet bygde MLW passasjertogs-versjonen FPA-4 for Canadian National Railway, og noen av disse lokomotivene var i drift til 1980-tallet.
I 1968 ble lokomotivproduksjonen ved Alcos USA-baserte fabrikker avviklet, og MLW overtok rettighetene til Alcos lokomotiv-serier. Samtidig ble fabrikken utskilt fra Alco som på dette tidspunktet var en del av Studebaker-Worthington-konsernet. Under navnet MLW-Worthington fortsatte lokomotiv-byggingen, og MLW fortsatte å videreutvikle modellene. I 1979 kjøpte det kanadiske konsernet Bombardier MLW, og navnet Montreal Locomotive Works ble tatt ut av bruk på begynnelsen av 1980-tallet. I 1985 ble all lokomotivproduksjon nedlagt ved fabrikken.

Montreal Locomotive Works i dag

Fabrikken ble liggende ubrukt til 1988 da General Electric kjøpte fasilitetene for å¨drive service og overhaling av sine egne diesellokomotiver. Dette varte i noen år frem til 1993 da fabrikksbygningene atter en gang ble liggende ubrukt. I 2004 ble bygningene revet.
97 damplokomotiver fra Montreal-fabrikken er bevart, hvorav 10 er i operativ stand.
Elio Carniel

Liv og virke

Carniel begynte i 1942 som frivillig ved Wien-Film og ble mot slutten av krigen kameraassistent for Richard Angst (for eksempel i Ulli und Marei fra 1944). Som italiensk statsborger var han på denne tiden fritatt fra militærtjeneste.  Fra 1945 arbeidet han med amerikanske filmaviser før han fra 1948 begynte å arbeide med kulturdokumentariske kortfilmer. 
I 1951 fikk han sin debut som sjeffotograf innen spillefilm. Med unntak av Helmut Käutners internasjonalt anerkjente partisandrama Die letzte Brücke, begrenset Carniels arbeide seg til å gjelde lette underholdningsfilmer som Familie Schimek, Eva küßt nur Direktoren, Immer die Radfahrer, Mariandl og Waldrausch.
Fra 1963 arbeidet Carniel hovedsakelig med fjernsyn. Han fotograferte blant annet flere fremragende produksjoner av regissør Michael Kehlmann, deriblant Joseph Roth-filmatiseringen Radetzkymarsch, Hiob og Flucht ohne Ende samt Heldenfrühling som ble hans siste arbeide.
Fra tidlig på 1970-tallet foreleste han ved Wiener Hochschule für Film og Darstellende Kunst. I denne stillingen underviste han i fotografi, men fortsatte sitt praktiske arbeid. I 1976 var han med på grunnleggingen av Verband österreichischer Kameraleute og ble første formann der. 
Elio Carniel var i tillegg fotograf ved de to kontroversielle adapsjonene Und ewig singen die Wälder og Das Erbe von Björndal av Trygve Gulbranssens Bjørndaltrilogi.
Galenisk farmasi

Galenisk farmasi er læren om hvordan en skal fremstille de forskjellige  bruksferdige  legemiddelformene.
Galenisk farmasi omfatter studier omkring produksjon av legemidler fra virkestoff og hjelpestoff fram til ønsket legemiddelform. Herunder inngår undersøkelser om hvordan et preparat skal være sammensatt for å gi ønsket virkning og best mulig holdbarhet.

Galen

Navnet Galenisk farmasi stammer fra Claudius Galenos som  var en gresk lege og filosof, og levde fra år 129 til 199.
Han har gitt navn til betegnelsen galeniske preparater som tidligere ble benyttet som betegnelse på alle sammensatte legemidler.
Galen brukte legmiddel som inneholdt flere virkestoff. I boken Pharmakreutikòn beskriver han hvordan disse legemidlene skal fremstilles.

Emnet Galenisk farmasi

Emnet omfatter kunnskaper om hvordan legemiddler skal settes sammen for at det aktive virkestoffet skal bli tatt opp og transporteres til det stedet i kroppen der det skal virke. Om hvordan legemidler blir fremstilt og hvilke hjelpestoffer som må brukes. Emnet omfatter også kunnskaper om hvordan en er sikker på et legemiddels kvalitet og at det inneholder riktig mengde av virkestoffet.
Inkludert er  administrasjonsveier, fysisk-kjemiske aspekter, stabilitet, holdbarhet, produksjonmetoder, kvalitetssikring, kvalitetskontroll og biofarmasøytiske karakteristika.
En del av emnet er en introduksjon til farmakopéer, Den Europeiske Farmakopè (Ph. Eur.)  og andre.

Fremstilling av legemiddel

Galenisk farmasi er også kunnskapen om hvordan en fremstiller der forskjellige legemiddelformene og hvordan en tester dem for å se at de inneholder riktig mengde virkestoff og at de oppløses på riktig måte i kroppen. Viktig er og hvordan valg av legemiddelform har innflytelse på det terapeutiske resultatet.
Axel Haig

Samarbeidet med Burges

Haig og Burges fortsatte sitt partnerskap til Burges døde i 1881. I den tid de arbeidet samnen produserte de noen av de mest spektakulære middelalder visjoner av den Victorianske gotiske fornyelse: Cardiff Castle, Knightshayes Court, the Church of Christ the Consoler at Skelton-on-Ure, St Mary's Church, Park House, Speech Room, Harrow School, Castell Coch, Trinity College, Hartford, Connecticut og tegningene for fornyelse av St. Pauls katedral: Som Burges planla sine viktigste oppdrag, tegnet Haig dem «I Haig hadde arkitekten Burges, en middelalder drømmer funnet en kunstner verd sine drømmer».
Haig utviklet en ny karriere som etser og hans tegninger litografier av europeiske borger, slott, landskaper og katedraler ble meget populære og ettertraktet i Victoria-tidens England.  I en oversikt over hans arbeider, utarbeidet av det britske arkitektinstitutt RIBA året han døde skrev Maurice Adams at «hans evner som tegner er av akitektoniske bygg står uten tvil blant de beste i hans tid og 
hans grafiske kapasitet forblir enestående».
Haig tegnet også All Saints Church in Grayswood, Surrey. Den ble bygget mellom 1901 og 1902 i en stil beskrevet som en «Surrey byggeskikk eller "1200-talls bygg med [gotiske]  Arts and Crafts elementer». Etter loven om Bygningsvern i Storbritannia er den oppført som Grad II.
I Sverige er han mest kjent for sitt arbeide med planene om fornyelsen av Ardre kirke
Steinhuset (skulptur)

Steinhuset eller Steinkirka er én av skulpturene som er en del av Skulpturlandskap Nordland. Steinhuset er skapt av den danske kunstneren Bjørn Nørgaard og er plassert ytterst på Evenestangen ved Ofotfjorden i Evenes kommune. Skulpturen er av granitt fra Lødingen og har en høyde på 550 cm. Skulpturen ble satt opp i 1995.
Skulpturen tar sitt utgangspunkt i kirke- og tempelarkitektur, og har en likhet med norske stavkirker. Den er plassert på tradisjonelt kirkelig vis fra øst mot vest. Betrakteren kan gå fysisk inn i det beskyttende rommet som skulpturen skaper med sine steinvegger. Dens indre vegger er dekket med tegninger, der figurene i sør symboliserer dem som bor i huset, mens figurene i nord symboliserer hjemløse, urolige sjeler.
Vietnams grønne korridor

Den grønne korridor-prosjektet

Den grønne korridor-prosjektet er et fireårig initiativ som startet i juni 2004 som ble iverksatt av WWF Greater Mekong-programmet og Thua Thien Hue-provinsens skogvernavdeling. Ifølge avtalen, som ble undertegnet i Huế 7. mai 2004, har Det globale miljøfondet, WWF og SNV Netherlands Development Organisation donert to millioner amerikanske dollar for å beskytte det biologiske mangfoldet. Prosjektet får også støtte fra Thua Thien Hue-provinsens folkekomité. I tillegg har det blitt gitt støtte fra United States Fish and Wildlife Service, under Multinational Species Conservation Fund og Concannon Foundation, for primatundersøkelser og -bevaringsarbeid. En skog på 1 340 km² med dyrebar skog i distriktene A Luoi, Nam Dong og Huong Thuy i Thua Thien-Hue-provinsen skal bli bedre beskyttet med en ny metode for å sikre høyere effektivitet. Prosjektet, som varte fra 2004 til 2008, hadde til hensikt å komme til nytte for lokalsamfunnet og å redusere utnyttelse av skogens ressurser og trusler mot truede dyrearter.
Quai de la Rapée (Paris Metro)

Quai de la Rapée er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 5.
Hans Jacob Sparre Schneider

Entomologen

Far til Sparre Schneider, var lege og familien bodde noen år på Nes jernverk i Aust-Agder. Her ble han kjent med Nicolai Benjamin Aall, som hadde en stor samling av insekter og fugler. Dette ble begynnelsen på Sparre Schneider interesse for entomologi.
Sparre Schneider tok eksamen artium i Bergen i 1871. Deretter fortsatte han med studier i medisin i Kristiania, men valgte til etterhvert realfag. Det ble ingen embedseksamen på Sparre Scneider , men i Kristiania kom han i kontakt med J. H. S. Siebke, som arbeidet ved det zoologisk museet, og ble hans nære medarbeider.
Sparre Schneider var førstekonservator ved Tromsø Museum fra 1877 og helt til 1918. Da han begynte i den nyopprettede stillingen var han bare 24 år.

Insektsamler

Sparre Schneider var en ivrig samler av insekter og hans store insektsamling var ordnet i arktiske insekter, humler, eksotiske sommerfugler og palearktiske sommerfugler. Samlingen er delt mellom flere norske museer. Han samlet særlig biller, sommerfugler og humler. Som den eneste zoolog i Nord-Norge følte han også ansvar for andre dyregrupper enn bare insektene, derfor beskeftiget seg ikke bare med insekter (entomologi), men også krepsdyr og snegler (mollusker). Han hadde «ansvar» for et stort geografisk område. Faglig arbeidet han med imponerende mange dyregrupper. Han foretok mange reiser i landsdelen. Marine dyr ble ofte samlet fra robåt, særlig samlet han snegler og krepsdyr. Hans innsamlinger danner idag grunnstammen i de zoologiske samlingene ved museet i Tromsø.
Sparre Schneider framsatte i 1899, en teori om at flere dyre- og plantearter hadde overlevd på øyene, langs kysten av Nord-Norge, under siste istid. På sine innsamlingsreiser hadde han blitt oppmerksom et særlig sørlig innslag av plante og dyrearter. Teorien har fått mye oppmerksomhet.

Forfatter

Sparre Schneider store bidrag til entomologien er hans fullførelse av Siebkes serie Enumeratio Insectorum Norwegicorum. Han kaller seg bare redaktør, og lar Siebke være forfatteren. Sparre Schneider bidrag er tredje del om sommerfugler (Lepidoptera), fjerde del om tovinger (Diptera) og femte del om årevinger (Hymenoptera).
Sparre Schneider har skrevet mer enn 50 publikasjoner om dyrelivet i Nord-Norge.

Utmerkelser

Hans Jacob Sparre Schneider var ridder av St. Olavs orden.
Han Feizi (bok)

Han Feizi (kinesisk:  韓非子, pinyin: Hán Fēizĭ) er et verk forfattet av filosofen Han Feizi mot slutten av De stridende staters tid i Kina, der han i 55 avsnitt beskriver sin politiske filosofi. Verket er et uttrykk for den kinesiske filosofiske skole som kalles legalismen. Verket fikk stor betydning under Qin-dynastiet, som tok legalismen som sin statsbærende filosofi.
Verket er også av stor historisk verdi på grunn av de mange anekdotiske fortellinger om Kina under  Zhou-dynastiet.
Bringebærbiller

Utseende

Små (2,5 – 5,5 mm), avlangt ovale biller, matt brunlige eller gråaktige, oversiden svakt hvelvet, kledt med fine, lyse, silkeaktige hår. Hodet er kort og bredt med små fasettøyne. Antennene er middels lange, 11-leddete og ender i en tydelig, tre-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bakerst så bredt som dekkvingene, jevnt rundet tilsmalnet framover. Det har en markert siderand og er dekket av fine hår som ofte danner et virvelmønster. Dekkvingene er avlange, tydelig men uregelmessig punkterte. Beina er ganske korte og slanke. Larvene er de velkjente "bringebærmark", kort sylindriske, lyse og tynnhudete med en tydelig hodekapsel.

Levevis

De voksne billene spiser på ulike slags blomster, der de gjerne angriper både kronblader og støvbærere, larvene utvikler seg på ulike slags frukter.
To arter er alvorlige skadedyr på bringebær og bjørnebær, Byturus tomentosus i Europa og B. unicolor i Nord-Amerika. Disse billene gjør skade både på blomstene og på fruktene under utvikling. De voksne billene spiser på blomsterknoppene og huler dem ofte helt ut, slik kan de redusere fruktsettingen kraftig. De kommer fram tidlig på våren og mens de venter på at bringebærene skal begynne å blomstre spiser de på forskjellige slags andre blomster, særlig rogn. Hunnene legger egg på blomster eller kart og larvene utvikler seg på blomsten, fruktknuten og fruktkjernene. I tillegg til ubehaget ved å finne mark i bærene bidrar de til at mange bær råtner hvis det blir fuktig vær. En hunn kan legge opptil 100 egg, og larver kan finnes så sent som i september. Den ferdig utviklede larven slipper seg ned på bakken, graver seg ned og forvandler seg til en puppe. Den klekkes før vinteren og overvintrer som nyklekket voksen bille. Bringebærbillene bekjempes gjerne ved sprøyting når bringebærene står i knopp.
Andre arter i denne familien angriper andre plantearter, gjerne i rosefamilien. Den andre arten som forekommer i Norge, Byturus ochraceus, har larver som angriper humleblom (Geum spp.), de voksne finnes gjerne på løvetann (Taraxacum spp.).
Gunnbjørg

Etymologi

Gunnbjørg har opprinnelse i det norrøne navnet Gunnbiǫrg, som er dannet av leddene gunnr, «kamp», og bjǫrg, «hjelp, befrielse». Den andre leddet kan også være dannet av bjarga, «hjelpe, redde».
Bowls under Stillehavslekene 1979

Bowls under Stillehavslekene 1979. Bowls var en av flere sporter som var med i de sjette stillehavslekene som ble arrangert i Suva på Fiji i perioden 28. august til 8. september 1979. Det var første gangen som bowls var med på programmet i stillehavslekene. Det ble konkurrert i åtte øvelser, fire for menn og fire for kvinner, single, double triple og firemannslag. Papua Ny-Guinea ble beste nasjon, de vant begge gullmedaljene.
Emil Einersen

Rederviksomhet

Einersen gikk i 1865 inn i farens, Peter Bjørn Einersen (1811-1892) kjøpmanns- og skipsfartsvirksomhet. Etterhvert satset han fullt på rederivirksomhet. Da faren døde i 1892, drev han et selvstendig rederi, J.E Einersen. Rederdriften varte frem til staten av 1. verdenskrig. Einersen hadde også et eget verft på Støle i Vikkilen, hvor han bygde sine skip.

Lokalpolitiker

I 1871 ble Einersen valgt inn i Grimstad kommunestyre i 1871. I 1877 ble han valgt inn i formannskapet og han var i flere perioder viseordfører.

Forretningsmann og banksjef

Jens Emil Einersen var en aktiv forretningsmann og satt i styret i både Agders Gjensidige Assuranceforening og Grimstad gjensidige Fragt-Assuranceforening. I begge fungerte han i perioder som administrerende direktør.Einersen drev også trelastforretningen Dramsevikens Trælastbolag i Grimstad. 
Einersen var fra 1870 innvalgt i Grimstads Sparebanks forstanderskap. I 1896 ble han banksjef.

Arkivet

Arkivet etter Jens Emil Einersens og faren Peter Bjørn Einersens rederi- og handelsvirksomheter befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet består av korrespondanse og regnskapsprotokoller.
Haka

Haka er navnet på maorifolkets «krigsdans». Dansen har blitt kjent for et større publikum gjennom New Zealands herrelandslag i rugby union (også kjent som All Blacks), som utfører en variant av dansen foran hver kamp. Mange av de newzealandske rugbyspillerne er maorier. Dansen utføres også på brylluper og andre anledninger. De utfører også dansen ved hellige anledninger som besøk.
Bethylinae

Utseende

Små (1,5–10 mm, vanligvis 3–4 mm lange), oftest svarte eller rødlige vepser. Hodet er nokså stort og kantete, gjerne lenger enn bredt. Antennene er trådformede, ganske korte til temmelig lange, og har vanligvis 12 ledd hos hunnene, 13 hos hannene. Kroppen er slank og mer eller mindre sylindrisk, med markert vepsetalje mellom forkropp og bakkropp. Beina er temmelig korte. Vingene er smale, mange arter er vingeløse. De har 6-10 lukkede celler i forvingen men ingen i bakvingen. Bakkroppen er slank og mer eller mindre sylindrisk, hunnens eggleggingsrør stikker ikke ut utenfor bakkroppsspissen.

Levevis

Bethylidene er parasitoider som særlig angriper larver av biller og sommerfugler. Deres slanke kroppsform gjør at de kan krype inn nesten over alt, og mange er knyttet til larver som fører et skjult levevis inne i tunneler i ved, matvarer eller lignende. Et spesielt trekk er at noen arter har en form for yngelpleie. Ulikt de fleste andre snyltevepser blir hunnen værende ved den angrepne vertslarven, som den har lammet med et giftig stikk, og hjelper larvene sine. Ganske mange arter angriper insekter som gjør skade på lagrede matvarer (for eksempel melbiller, melmøll og klannere) og der er derfor å regne som nyttedyr. Noen arter fra varme strøk er spredt over det meste av verden med sine vertsdyr. Noen arter er benyttet til biologisk bekjempning.
Frederik IV av Slesvig-Holsten-Gottorp

Gottorpske raseriet

Han hadde et liv i stadig konflikt med Danmark. Da faren døde i 1695, forsterket han båndene til den svenske kongefamilien ved å gifte seg med sin kusine og Karl XIIs søster Hedvig Sophia av Sverige i 1698. Gjennom hustruen fikk hertugen et sterkt grep om sin svoger og fetter, den unge kongen av Sverige. Sammen hygget de seg frem til bryllupet med ville og farlige ablegøyer – episoder som siden har fått tilnavnet Det gottorpske raseriet. De to unge menn skal sammen ha ridd i galopp gjennom Stockholms gater og stjålet hatter og parykker av folk, slengt møbler ut av slottsvinduene samt kastet kirsebærkjerner på kongens ministre. Morskapen gjentok seg sommeren 1699, hvor en bjørn ble skjenket så full, at den falt ut av et vindu og ned i borggården.

Tett militær kontakt med Sverige

I hjemlandet omdannet Frederik sine militære styrker til en kopi av de svenske. Han utstyrte dem med blå uniformer og vervet mange svenske offiserer og soldater. I realiteten integrerte Frederik IV sin hær i den svenske. Han oppførte befestninger i strid med tidligere inngåtte avtaler med Danmark.
Krigen i 1700 kunne ha utradert de gottorpske deler av hertugdømmene om det ikke hadde vært for stormaktenes intervensjon. Ved Altonaforliket i 1689 hadde de påtatt seg å være garanter for freden. Danmark-Norges nederlag var ydmykende.

Slaget ved Kliszów

Fredrik IV deltok i sin svoger Karl XIIs polske felttog under den store nordiske krig, hvor de hadde til hensikt å få avsatt August den sterke. Polakkene og deres forbundsfeller fra Sachsen hadde gjort inntog i svensk Livland med byen Riga. Hertugen av Slesvig-Holsten-Gottorp falt under slaget ved Kliszów den 9. juli 1702.

Ettermæle

Frederik holdt av det militære liv, men han var også den siste, store representant for det gottorpske huset, med en fyrstelig fremtreden. Han var en venn av musikk og jakt, stolt og lidenskapelig med store tanker omkring absolutismen – den foretrukne styreform i hans samtid. Etter ekteskapet lot han i årene 1698–1703 oppføre den barokke sydfløyen på Gottorp slott. Han etterlot seg hustruen samt den to år gamle sønnen Carl Frederik, som skulle føre kampen for gottorpsk selvstendighet videre. Frederik ble begravet i fyrstegravkammeret i Slesvig domkirke.