United Nations Protection Force

United Nations Protection Force (UNPROFOR) sto i Kroatia og Bosnia-Hercegovina i årene 1992–1995. 4400 nordmenn deltok i styrken i løpet av disse årene.  Det norske styrkebidraget var et feltsykehus (NORMEDCOY), deployert fra 1. oktober 1993, en logistikkbataljon (NORLOGBAT) deployert april 1994, transportkontrolltropp (NORMOVCON), deployert i 1992 og en helikopteravdeling (NORAIR), deployert 1. oktober 1993 i tillegg til ubevæpnede observatører, United Nations Military Observers (UNMO). NORMOVCON deployerte først til Sarajevo, men da krigen i Bosnia brøt ut flyttet styrken til Zagreb, men hadde avdelinger spredt i Sarajevo, Beograd, Split og Skopje.

Nordic Battallion

Fra januar 1993 deltok Norge også i den nordiske bataljonen som ble opprettet i Republikken Makedonia med et mekanisert, pansret infanterikompani, en sanitetstropp, en tropp mekanikere samt enkelte elementer av stabskompaniet og stabsmedarbeidere i bataljonstaben i Nordic Battalion eller NORDBATT som den het til daglig, samt personell i FYROM COMMAND som var ledelses elementet for operasjonen i Makedonia. (FYROM er Former Yugoslav Republic of Macedonia). Sjef for FYROM Command var den danske generalen Finn Særmark-Thomsen.
Dette var en sammensatt skandinavisk enhet med ett svensk, ett finsk og ett norsk mekanisert geværkompani. En norsk Mek- og Sanitetstropp, i hovedsak svensk stabskomani og en finsk vakttropp til bataljonshovedkvareret. Oppdraget for NORDBATT var å monitorere og rapportere all virksomhet i makedonske grenseområder som kunne destabilisere og true Makedonias eksistens.

Deployering

Det svenske kompaniets ansvarsområde var fra bulgarsk grense, nord for byen Kriva Palanka, langs grensen mellom Serbia og Makedonia til straks nord om byen Kumanovo.
Nordmennene overtok så på grensen mellom  Kosovo og Makedonia til nord om byen Tetovo, hvorfra finnene overtok og monitorerte langs makedonsk-albansk grense til byen Debar. Bataljonen var ferdig deployert langs dette ca. 400 km lange grenseområdet i slutten av februar 1993.
Bataljonens hovedkvarter lå ved landsbyen Petrovac nær ved flylassen i Skopje. Her lå et bataljonens stabskompani som besto av soldater fra alle tre nasjonene. En MP tropp med soldater fra alle tre nasjonene, en norsk sanitetstropp, en finsk vakttropp samt bataljonstaben. Kompanienes hovedkvarter lå: Svenskene i Kumanovo sammen med en norsk bilteknisk tropp, nordmennene i bydelen Gjorge Petrov i Skopje og finnene i Tetovo.

Utførelse

Bataljonen deployerte sine styrker i observasjonsposter ved grenseoverganger og i områder det var viktig å ha kontroll med. Mellom observasjonspostene ble det gått og kjørt patruljer. Det var kontakt med makedonske grensemyndigheter og med serbiske grensevakter. 
Dette viste seg å være et krevende arbeid, da ingen av de lokale politimyndigheter kunne gjøre rede for hvor de egentlige grensene var. Dermed ble det også et oppdrag i liaison mellom makedonsk og serbisk grensepoliti, som da måtte justere sine grenser inntil det hersket enighet om hvor det var akseptabelt for begge parter å ha grensen. Dette var et nitid arbeid, som måtte utføres i hvert lokale politidistrikt.

Utvidelse av styrkene

Bataljonen ble i løpet av sommeren 1993 forsterket med en redusert infanteribataljon fra Berlin-brigaden i US Army. De første FN-styrker USA noen gang hadde satt opp og som ikke sto under amerikansk kommando. NORDBATT fikk ansvar for å lære opp amerikanerne til å tenke og handle som FN-soldater og i august 1993 fikk de sin første selvstendige oppgave på grensen mot Serbia i området Ogut nord for Kriva Palanka. De amerikanske soldatene var forlagt til det militære området ved flyplassen i Skopje og med den amerikanske bataljonens ankomst ble styrken i Makedonia til en redusert brigade.