google/wiki40b huggingface dataset:
Bryan D. Breidenthal

Komponist

Breidenthal er også komponist og fikk 3. premie i Ung Kirkesang Komponistkonkurranse 2001 med motetten Ef. 2,1-10: For vi er hans verk, skapt i Kristus Jesus til gode gjerninger. I konkurransen i 2004 hvor det var krav om komposisjoner for barn 5 – 8 år, med piano eller orgelakkompagnement til valgfri bibelsk tekst, fikk han hederlig omtale for Rop høyt av glede Sions datter, omtalt som «en frisk melodi, velegnet for aldersgruppen».

Annen komponering

Han har også komponert melodi til et lokalt meget kjent julekonsert kalt Res Miranda – en norsk julevandring. Utover dette har han komponert utallige melodier og sanger som brukes mye i forbindelse med hans arbeid i Vanse Guttekor--Deo Gloria.
Johan Henrik Nebelong

Bakgrunn

Johan Henrik Nebelong var sønn av skomakermester Johan Henrik Nebelong og hustru Anna Christine (født Schreyber). Han var yngre bror av arkitekten Niels Sigfred Nebelong (1806–1871). 11. november 1843 ble han gift i Christiania med Christiane Palmine Wunderlich (født 7. april 1816 i København, død samme sted 31. januar 1918). Han ble utdannet ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i København i perioden 1833-1839, hvor han hadde 
professor G.F. Hetsch som lærer og ble tildelt utmerkelsene lille sølvmedalje 1838 og store sølvmedalje i 1839.

Karriere

Nebelong kom til Norge i 1840 for å assistere Hans Ditlev Franciscus von Linstow i arbeidet med Det kongelige slott. Han arbeidet samtidig som lærer ved Kunst- og Håndverksskolen i Christiania fram til 1853. 
Sammen med blant andre I.C. Dahl var han med på å stifte Foreningen til Norske Fortidsminnesmerkers Bevaring i 1844 og satt i styret fram til 1853, da han vendte tilbake til København og arbeidet ved Kunstakademiets Arkitektskole i årene 1853-1855. Han var medlem av Charlottenborgs Utstillingskommisjon 1858-1866 og bygningsinspektør for Københavns 1. Distrikt 1856-1858. Han ble utnevnt til titulær professor 1860 og medlem av Akademiet fra 1855.
Sverre Olafssøn Klingenberg

Familie

Han var født og oppvokst i Trondhjem som sønn av fogd i Strinda og Selbu fogderi Olaf Hannibal Sommerfeldt Klingenberg og hustru Henriette Schønheyder. På farssiden var han av embedsmannsslekt i Trøndelag av dansk opphav. Farbroren Halfdan Frederik Klingenberg grunnla et fremgangsrikt handelshus i sitt navn. Biskop i Trondhjems stift Johan Christian Schønheyder var hans oldefar på morssiden; en slekt som også stammet fra Danmark.
Han giftet seg i 1870 med sin kusine, Hilda Klingenberg, datter av ingeniøroffiser og tollkasserer Johannes Benedictus Klingenberg og hustru Eleonore Hiortdahl i Drammen. Sverre og Hilda Klingenberg fikk syv barn: Odd, Kaare, Roar, Hedin, Sverre, Hilda og Olaf Klingenberg. Familien bodde i en bygård i Søndre gate i Trondhjem. Han kjøpte også gården Persaunet i Strinda, som han drev og brukte som sommerbolig.
I en nekrolog het det at «sakfører Klingenberg var selskapelig og kameratslig anlagt; det fulgte fest med ham. I hans og hans hustrus gjestfrie hjem samlet en vennekrets som forentes i en felles interesse for musikk og sang. Han var selv en ivrig sanger, i flere år formann i Trøndernes Mandssangforening», nå et av Norges eldste kor.

Yrke og tillitsverv

Han tok artium ved Trondhjems katedralskole i 1864 og juridisk embedseksamen ved universitetet i 1867. Han var fullmektig hos prokurator Timme i Kristiania i et års tid før han i 1868 fikk bevilling som overrettssakfører og flyttet hjem til Trondhjem. I 1870 gikk han i kompaniskap med Jacob Lindboe og etablerte det advokatfirmaet som fortsatt eksisterer under navnet Bjerkan Stav. Lindboe gikk ut, men Klingenberg fortsatte alene og tok etter hvert opp sønnene Odd og Olaf i firmaet. De opparbeidet en allsidig sakførerforretning med sterke forbindelser til trøndersk næringsliv.
Han ble beskrevet som «en skarpsindig og innsiktsfull jurist». «Hans omhyggelige arbeidsmåte fant også uttrykk i hans stil: den var skarp og klar, til det ytterste konsentrert, konsis og knapp.» Karaktertrekkene som hjalp Klingenberg med å bygge sin sakførerforretning kom også til sitt rett i styrearbeid. Klingenberg ble formann i direksjonen i E. C. Dahls bryggeri i 1901 og i Trondhjems Sparebank i 1910, og satt frem til sin død. Han var også medlem av flere andre bestyrelser, og kommisjonær for Norges Hypotekbank. 
Klingenberg hadde lite tid til offentlige verv. «Hans tilbøyelighet gikk heller ikke den retning, skjønt han var varmt interessert for sin by», het det i en nekrolog. Han var likevel medlem av Trondhjem bystyre 1891–1898 og 1902–1907 (varamann 1899–1901), medlem av formannskapet 1891–1894 og ordfører 1893–1894.

Død og begravelse

Klingenberg led i sine siste leveår av «fremskreden åreforkalkning», det vil si demens, og døde som følge av et slagtilfelle i 1913. Han ble bisatt fra Nidaros domkirke under stor deltagelse, og gravlagt i Klingenbergs familiegrav på Domkirkegården.

Æresbevisninger

Klingenberg ble i 1874 opptatt som medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Landsforeningen Norske Malere

Landsforeningen Norske Malere, forkortet LNM, er en norsk forening for billedkunstnere med fokus på maleri i Norge. LNM har 600 av landets aktive samtidskunstnere blant sine medlemmer. Foreningen eier og driver galleriet LNM ved Bankplassen i Oslo som hvert år viser omkring 11 salgsutstillinger av norsk samtidsmaleri.  Daglig leder ved LNM var i over ti år Agnethe Berentsen, frem til 2019 da Randi Thommessen ble ansatt i rollen.
Ålkatj

Ålkatj (lulesamisk: Oalgásj) er et fjellmassiv i Sareks nasjonalpark i svensk Lappland.
Fjellmassivet ligger i de sentrale og vestlige delene av Sarek og avgrenses av Rapadalen i øst, Álggavágge i nord og Sarvesvágge i sør. De høyeste toppene i Ålkatjmassivet er Áhkátjåhkkå (1974 moh.) og Kanalberget (1937 moh). De største isbreene i fjellmassivet er Jågåsjgaskajiegŋa og Oarjep Oalgásjjiegŋa.
Olav Skogen (lyriker)

Ettermæle

Høsten 1960 ble Skogen minnet med et program på NRK radio, der forfatteren Per Arneberg fortalte om Olav Skogen og skuespilleren Finn Kvalem leste fra Skogens diktsamlinger. 
I Kirkeparken på Notodden ble det i 1997 avduket et relieff av Skogen, utført av kunstneren Kari Buen.
Olympisk rekordhistorikk på 200 m fri

Olympisk rekordhistorikk på 200 m fri noteres kun for langbane (50 meter basseng).
CARE Norge

Spare- og lånegrupper

Spare- og lånegrupper er CAREs viktigste verktøy i kampen mot fattigdom. Gruppene er CAREs egen mikrofinansmetode som ble utviklet i Niger for snart 20 år siden. Disse gruppene er lokale sparebanker, som eies og drives av fattige kvinner. CAREs mål er at kvinnene skal klare seg selv økonomisk, noe som betyr mat på bordet, helsetjenester til barna og utdanning til hele familien. CARE gir ikke penger til gruppene, men lærer kvinnene å spare og låne fra egen lomme. Et viktig grep i spare- og lånegruppene til CARE er at deltakerne ikke får mulighet til å låne mer enn de klarer å betale tilbake. Renten fastsettes av medlemmene selv, som en forsikring mot gjeldsslaveri.

Historie

CARE ble etablert i 1945 av 22 nordamerikanske organisasjoner som ønsket å hjelpe Europa etter andre verdenskrig. Mange var immigrantorganisasjoner der med­lemmene ønsket å bistå sine hjemland.

CARE-pakker til Norge

Norge mottok 300 000 CARE-pakker med mat, klær, bøker og leker i perioden 1946–50. Det var daværende statsminister Einar Gerhardsen som skrev under på avtalen. CARE-pakkene ble et symbol på medfølelse og sjenerøsitet. Mens Marshall-hjelpen var støtte fra amerikanske myndigheter til den norske staten, var CARE-pakkene hjelp fra menneske til menneske. «Every CARE-package is a personal contribution to the world peace our nation seeks. It expresses America’s concern and friendship in a language all peoples understand,» sa president John F. Kennedy i 1962.
Senere, da Vest-Europa var kommet på fote igjen etter andre verdenskrig, rettet organisasjonen blikket mot andre verdensdeler som hadde behov for hjelp. Rollen som nødhjelps- og bistandsaktør ble for alvor slått fast i 1970-årene.

Navnet

Det opprinnelige navnet var «C.A.R.E – Cooperative for American Remittances for Europe». Senere ble navnet endret til «Co-operative for Aid and Relief Everywhere».

TV-aksjonen

I 2009 ble CARE tildelt TV-aksjonen på NRK TV 18. oktober. Aksjonen samlet inn 194 millioner kroner til CAREs arbeid for jenters og kvinners rettigheter og muligheter. Midlene brukes i ti land, og det overordnede målet er å styrke kvinnenes stilling i samfunnene. Felles for alt arbeidet er tanken om at økt likestilling best oppnås ved å engasjere menn.
CARE er tildelt TV-aksjonen for 2019. Målet er å gi minst 400 000 kvinner i noen av verdens mest sårbare områder muligheten til å oppfylle sin rett til å stå på egne ben.
Government of Wales Act 2006

Government of Wales Act 2006 er den walisiske hjemmestyrelov. Loven ble vedtatt av Det britiske parlamentet i 2006 og ble stadfestet av dronning Elisabeth II av Storbritannia den 25. juli samme år.

Lovgivende nasjonalforsamling

Loven gir Nasjonalforsamlingen for Wales lovgivende myndighet på de områder hvor lovgivningskompetansen er overført til walisiske myndigheter.
Nasjonalforsamlingen ble opprettet som en rådgivende forsamling i 1999, i henhold til Government of Wales Act 1998.

Britisk forfatning

Government of Wales Act 2006 betraktes som en del av Storbritannias konstitusjon. Loven er ikke traktat mellom Storbritannia og Wales, og denne kan derfor ensidig bli trukket tilbake av det britiske parlamentet.
Arne Senstad

Karriere

Senstad var hovedtrener for Storhamars kvinnelag fra 2006 til 2013, og ledet laget til tre bronsemedaljer i Postenligaen; i 2007/08-, 2009/10-, og 2011/12-sesongen. Han ble også kåret til «årets trener» i den siste bronsesesongen.
Etter 2012/13-sesongen forlot han Storhamar til fordel for Oppsal. Han ledet klubbens kvinnelag til 4.-plass i sin andre sesong som trener.
Han returnerte til Storhamar foran 2015/16-sesongen til tross for at klubben ikke fikk fornyet eliteserielisens og ble degradert til 1. divisjon.
19. august 2019 ble det kjent at Senstad i september vil erstatte Leszek Krowicki som landslagssjef for Polens kvinnelandslag.

Privatliv

Senstad er samboer med håndballspiller Lise Løke som han har to barn sammen med. Han har også én sønn fra et tidligere forhold.
Dub

Dub er en musikkstil som oppsto på Jamaica på 1960-tallet. Opprinnelsen ligger i at disk jockeyer begynte å toaste til instrumentalversjoner av kjente reggaelåter. Etter hvert begynte man også å legge til flere effekter, og artister og produsenter begynte så i sin tur å gi ut egne dub-utgivelser. I nyere tid knyttes dub gjerne opp mot musikkstiler som jungle og drum and bass.
Klassisk dub kjennetegnes gjerne av et minimalistisk lydbilde, med mye bruk av ekko-effekter. Bassen utgjør også et sentralt element i dub-musikken. Flere ska- og reggaeband har fått produsenter til å lage dub-versjoner av sine egne låter, deriblant Black Uhuru og Israel Vibration. Et av de få norske eksemplene på dette er da The Aller Værste! produserte en dub-versjon av sin egen Ideal! Ideal!. Blant de mer kjente rene dub-artistene kan nevnes King Tubby, Lee «Scratch» Perry, The Mad Professor, Dub Syndicate og Nucleus Roots.
Gente di mare

Bakgrunn

Sangen er en popballade med blues-elementer, og den forteller om kvalitetene til «havets folk». Sangerne beskriver seg selv som «slettefolk» som er «fanget av byen», og de sammenligner dette med friheten til «havfolket».
«Gente di mare» var det syvende bidraget ut på scenen under Eurovision Song Contest 1987 i Brussel i Belgia. Sangen ble fremført etter Sveriges Lotta Engberg og «Boogaloo», og før Portugals Nevada og låten «Neste barco à vela». Da avstemningen var over, hadde Italia fått 103 poeng og ble nummer 3 av 22 deltakere. 
Tross at sangen ikke vant, fikk den betydelig kommersiell suksess etter finalen. Den ble gitt ut i hele Europa og nådde topp 10 på singellister i flere europeiske land samme sommer. Sangen var også med på samlealbumet Winners and Classics som ble utgitt i forbindelse med jubileumsshowet Congratulations: 50 Years of the Eurovision Song Contest i 2005.
Amtsinspektør

Historie

Ved Lov om Folkeskolen paa Landet av 26. juni 1889 ble det opprettet amtsskolestyrer i hvert amt. Amtsskolestyrene skulle ivareta amtets oppgaver på skolefeltet, deriblant avgi forslag til bruk av amtsskolekassens midler og føre tilsyn med amtets folkeskoler og fortsettelsesskoler. Til å hjelpe seg med tilsynsoppgavene kunne amtsskolestyret ansette en amtsinspektør og fastsette dennes oppgaver (§ 70). Amtsinspektørene skulle rapportere om sin virksomhet til amtsskolestyrene. I 1919 skiftet amtsskoleinspektørene navn til fylkesinspektører.
Ordningen med fylkesinspektør var ikke obligatorisk, og det var ikke mange fylker som opprettet disse stillingene. Rundt 1960 var det bare to fylker som hadde opprettet stillinger for fylkesskoleinspektører; Nordland og Vestfold. To andre igjen hadde ordninger med egne kontorsjefer som skulle ta hånd om fylkesskolestyrets saker. Andre igjen hadde sekretærer, gjerne i deltidsstillinger, som betjente fylkesskolestyret. I de øvrige fylkene var det fylkesskolestyrets formann som utførte både forberedende saksbehandling og sekretærarbeid for fylkesskolestyrene. I Lov om folkeskolen av 10. april 1959 ble bestemmelsen om fylkesinspektører tatt bort.

Arkiv

I og med at ordningen med amtsinspektører ikke ble utbredt i særlig grad, er det begrenset med arkivmateriale etter denne. For de fylkene som hadde opprettet stillinger som amtsinspektør, vil eksisterende arkivmateriale være avlevert det respektive statsarkiv. Det kan også være relevant dokumentasjon i fylkesarkivet.
Birgittaklosteret i Tallinn

Det gamle kloster

Det gamle klosteret ligger i ruiner. Det dreier seg om ruinene av et av Nordeuropas største middelalderklostre, og var Livlands største. Det var i virksomhet fra 1417 til 1575. Byggingen begynte i år 1417 og ble ferdigstilt i 1436.  
Tanken om å grunnlegge et kloster i området kan tilbakeføres til kjøpmennene H. Huxer, G. Kruse og H. Swalbart) i Tallinn omkring år 1400. I 1407 kom det to munker fra  Vadstena kloster for å gi kjøpmennene råd og anvisninger. Den første tillatelse til å bryte dolomitt til brtuk som bygningsmateriale ble innhentet i 1417. Konventet ble oppført under ledelse av arkitekten Heinrich Swalbart. 
Klosterets hovedkirke ble konsekrert 15. august 1436 Tallinns biskop Heinrich II. Flere av kjøpmennene som hadde gått inn for klosterprosjektet trådte inn og ble munker der. Klosteret var et dobbeltkloster;her var det nonner, og i en egen avdeling munker.
Nedgangstider begynte for klosteret etter at den protestantiske reformasjon ble antatt i Estland i 1525, skjønt det ble tillatt of fortsette å virke. Men under den livlandske krig (1558–1583) og den russiske invasjon av Tallinn under ledelse av Ivan IV av Russland i januar i 1575 ble klosteret nedbrent av de russiske styrker. Nonnene ble fordrevet. Klostergodset tilhørene birgittinerne ble deretter lagt inn under den svenske krone. 
I den sovjetiske tid, da Estland var en av sovjetrepublikkene, begynte patriotiske estere å betrakte klosterruinene som et nasjonalt symbol.

Nytt kloster

Rett nord for, of ved siden av ruinene av middelalderklosteret, står det siden 15. september 2001 også et nytt kloster. Der bor det (2019) åtte nonner tilhørende birgittinerordenen, fra Mexico og India. Årene 2001–2004 ble det styrk av moder Patrizia, fra 2004 av moder Riccarda.
Back to Titanic

Informasjon

«Come Josephine, in My Flying Machine» blir brukt som en gjentakende låt i filmen, og blir sunget av Jack til Rose rett før de deler sitt første kyss ved baugen av skipet, og senere av Rose da hun ligger på sengegavlen i det iskalde havet. Sangen har også blitt benyttet i en av filmens 29 bortklipte scener. Låten var veldig populær året før RMS «Titanic» forliste.
I tillegg er flere av musikkinnslagene fra filmen tatt med inn i det andre albumet. Fra «Nearer My God to Thee» til hese rør og trommerytmer hørt i den irske folkemusikken som ble spilt i de nedre dekkene. Disse valgene skulle gjenskape de mest gripende øyeblikkene i livet og døden av det store skipet.
Sandringhamtid

Sandringhamtid er navnet som er gitt de idiosynkratiske endringene som Kong Edvard VII foretok med innstillingen av klokkene ved det kongelige godset Sandringham. Det var ikke, som ryktet vil ha det til, igangsatt for å hjelpe Dronning Alexandra, som alltid var for sen, men for å få mer tid til jakt om vinteren. Den var i bruk i perioden 1901 til 1936.
Kongen ga ordre om at alle klokkene på godset skulle stilles til en halv time før Greenwich middeltid. I senere år ble praksisen også fulgt ved slottene Windsor og Balmoral. Skikken med Sandringhamtid fortsatte etter Edwards død, og vedvarte gjennom hele regjeringstiden til hans sønn George V. Imidlertid, på grunn forvirringen som denne tidsforskjellen forårsaket og som ble forsterket i Georges siste timer, ble tradisjonen avskaffet av Edward VIII i hans korte tid på tronen.
I dag ville Sandringhamtid tilsvare UTC+0:30.
University of New Brunswick

University of New Brunswick et universitet i provinsen New Brunswick i Canada. Det er Canadas eldste engelskspråkelige universitet (grunnlagt i 1785). Universitetet er fordelt på to campus, et i provinshovedstaden Fredericton og det andre i St John. Det største campuset ligger i Fredericton med over 10 000 studenter. Det er det blant de fire eldste universitetene i Nord-Amerika.
Nesodden Tennisklubb

Nesodden Tennisklubb er en tennisklubb som ble stiftet 5. juni 1971. Klubben er medlem av Norges Tennisforbund som særforbund. Den er også medlem av Norges idrettsforbund gjennom Akershus idrettskrets.
Nesodden Tennisklubb hører hjemme i Nesodden kommune og er medlem av Nesodden idrettsråd.
Klubben hadde 385 registrerte medlemmer pr. 31. desember 2011.
Tennisklubben har 3 utebaner og er i ferd med å bygge ny tennishall med 3 innendørsbaner som skal være ferdige til bruk innen mai 2013.
Hater (album)

Hater er det selvtitulerte debutalbumet til Hater, utgitt i 1993. Albumet klarte seg ikke så bra kommersielt og det ble tolv år til neste studioalbum ville bli gitt ut. Dette er det første albumet der Ben Shepherd synger i alle sangene.
Chickamauga-demningen

Chickamauga-demningen er en demning med vannkraftverk beliggende i Rhea County, delstaten Tennessee i USA. Det regulerer Tennessee River, og skaper Chickamaugasjøen (Chickamauga Lake) på 53,85 km². Dette reservoaret strekker seg 95 km oppover elva til Watts Bar-demningen.
Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 142 – 159 MW, fordelt på fire turbiner. Demningen er 1 800 m lang og 39 m høy. Nedenfor dammen starter Nickajacksjøen (Nickajack Lake), som skapes av Nickajack-demningen. Operatør er Tennessee Valley Authority. Utbyggingen skjedde fra 1936 til 1940.
Biliverdin

Biliverdin er et nedbrytningprodukt av hemoglobin i blodet. Biliverdin er grønlig av farge. Biliverdin finnes blant annet i galle, og er ansvarlig for grønnfargen. Videre nedbryting reduserer biliverdin til bilirubin, som er gult. Effekten av denne nedbrytingen kan ofte sees på blåmerker, som gjerne går gjennom en grønn eller blålig fase før de blir gule.
Biliverdin er en viktig faktor i eggeskall hos spurvefugler og enkelte andre fuglegrupper, der de står for den blå fargen som er vanlig på eggeskall. Dette biliverdinet produseres i kjertlene som lager eggeskall i hunnens kloakk, ikke fra nedbrytning av blod. mengden biliverdin i et egg kan vær en indikasjon på hunnens fitness, og er derfor sannsynligvis påvirket av seksuell seleksjon. Biliverdin er det aktive fargestoffet i blodet til øgleslekten Prasinohaema. Stoffet beskytter muligens disse dyrene mot malaria. Det finnes også en frosk, Chiromantis samkosensis, som også har grønt blod og turkise knokler.
Piramerd

Bakgrunn

Hamza ble født i Gwêje, et nabolag i byen Suleimania i Sør-Kurdistan. Han kom fra en prominent familie, og hans bestefar hadde vært minister i det frem til 1850 administrativt autonome kurdiske fyrtstedømme Baban.
Han studerte arabisk og islamsk fiqh (religiøst lovverk) i Suleimania og i Baneh i Iran.

Karriere

Fra 1882 til 1895 arbeidet han som ansatt i ulike lokale myndighetskontorer i Suleimania og andre steder. I 1898 ble han invitert av den osmanske sultan Abd-ul-Hamid til Istanbul hvor han ble i et år før han dro på pilegrimsreisen hajj. Han ble også gitt tittelen bey («høvding») av sultanen. Etter dette ble hans tittel Haji Tawfeq Bey. Han møtte den kurdiske poeten Wafaei på pilegrimsreisen.
I 1899 ble han utpekt som medlem av høymajisene av Istanbul, og innenfor den samme perioden begynte han å studere juss i Istanbul. I 1907 ble han medlem av den kurdiske organisasjonen Komela Kurd i Istanbul.
Fra 1909 til 1923 fungerte han som guvernør av flere distrikter i Tyrkia og Kurdistan. I 1925 kom han tilbake til Suleimania via Bagdad og året etter ble han redaktør av den kurdiske avisen Jîyan. I 1932 ble han disponent av avisen og i 1938 endret han navnet på avisen til Jîn, og fortsatte å utgi den fram til 1950 da han døde.
Han er også kreditert for etableringen av den første private kurdiske skolen i Kurdistan, Partukxane i Zanistî («vitenskapelig skole»).
Som forfatter utga han et titalls bøker, bestående av dikt og noveller foruten en del oversettelser.
Den usynlige muren

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn fra 6. mars til 30. juni 1944. Eksteriørscener ble blant annet filmet i Vikhög i Skåne og ombord på fartøyet Tonghai i Göteborg. For scenene i hotellvestibylen ble kinoen Palladiums foajé anvendt.

Handling

Et ikke-navngitt land har blitt okkupert av en fremmed makt. En offiser fra okkupasjonsmakten blir skutt ihjel på en jernbanestasjon i rushtiden. Noen personer rekker å forlate stasjonen før utgangene blir sperret. Blant dem er Paul Brandt. Til tross for sin raske gange blir han tatt igjen av en opprørt dame, kledd i sort. Damen er en utlending med navn Lina Boyd. Hun ber Paul om å få lov til å bli med ham. Reisebyråeieren Victor Reis rekker også å forlate jernbanestasjonen i tide. Når han er vel framme på sitt kontor, trekker han en lettelsens sukk. Victor er nemlig medlem av motstandsbevegelsen og har båret en del kompromitterende materiale med seg.
Marie de Troy er ansatt på Victors reisebyrå. Hun er utlending, men avskyr okkupasjonsmakten like mye som landets egne borgere. Like etter Victors ankomst kommer fiendeoffiseren Stefan Becker inn på reisebyrået. For flere år tilbake var han og Marie nær ved å innlede et kjærlighetsforhold. Nå går Marie under stor tvil med på å la Becker invitere henne ut på middag.
Paul har tatt med seg Lina til hans fars fullt belagte pensjonist, hvor også Marie de Troy bor. Marie låner ut ett av sine to rom til Lina et par dager. Marie og Stefan oppnår aldri riktig kontakt på restauranten. Deres nærvær vekker imidlertid oppmerksomhet, ikke minst blant enkelte av Stefans kollegaer. Lino betror seg samme kveld for Marie at det var hun som stod bak attentatet på jernbanestasjonen. Marie får Lina til å love og sende en bekjennelse til politiet etter at hun har reist. Det skulle i det minste kunne lindre attentatets følger for mange skyldige mennesker. En mengde personer, deriblant Paul, blir innkalt til avhør om attentatet. Undersøkelsesledelsen viser også en viss interesse for Marie.  
Okkupasjonsmakten innfører unntakstilstand. Pensjonatets jødiske gjester gjør seg klare til å flykte. Marie hjelper til med å ordne flukten. Bare et ungt par rekker å komme seg avsted etter å ha plassert sitt spedbarn hos snille mennesker på landet. En eldre herre og en eldre dame er igjen når en gruppe soldater kommer til pensjonatet for å rense ut «ikke-ønskverdige elementer». 
Lina skriver et bekjennelsesbrev, slik hun lovet. Deretter tar hun sitt liv. Marie får en kopi av bevet, hvor det tydelig framkommer at hun har hjulpet Lina og dermed er medskyldig. Hun må forlate landet umiddelbart. Victor har selv tenkt på å forlate landet og gir Marie sin plass på en flyktningebåt, som skal avseile samme natt. Maria oppsøker Stefan for å ta farvel. Samtidig har Linas brev nådd sin adressat. Spaningene leder til Stefan.