google/wiki40b huggingface dataset:
Lise Askvik

Oppvekst og utdanning

Etter oppvekst på Askviks hønseri på Nes i Akershus og på Oppegård, tok hun Oppegård videregående skole, lærte reiseliv på Wang videregående skole på Frogner. Med tillegg fra et toårig økonomisk studiested, ble det cand.mag. med språk, økonomi og journalistikk (Norsk Journalisthøgskole i 1995.

Journalist og programleder

Fra 1993 jobbet hun fem år for Radio 1 (Norge), før hun i likhet med Bjørn Faarlund sa opp i protest mot en endring av kanalens profil. Med Stein Johnsen (produsent) startet hun internett-radioen Radionett.com, samtidig som hun ble kjendisreporter for Dorthe Skappel i TV 2s God Kveld Norge. Utover å drive nettstedet parforhold.no, var hun leder for TVNorges datingshow Cyou fra 2003 og var reporter for Metropol TV. Fra 2000 til 2003 jobbet hun for Norsk Ukeblad. Høsten 2003 ble hun programleder for P4s Nitimen-konkurrent «Fornøyelig formiddag», sammen med tidligere redaktør i Norsk Ukeblad, Astrid Gunnestad (1938–2016). De fortsatte med det mediekritiske satireprogrammet (søndag) «Oss megger imellom».  I 2015 ledet hun P4s Kjærlighet uten grenser, helt til hun i 2016 sluttet i P4 og gikk over til politikken og hennes eget parti «Helsepartiet».

Kreft og helse

I 2013 ble hennes fjerde bok, Kreft ga meg kraft, utgitt. I boken skildrer hun sitt år med brystkreft, mestringsstrategier, den politiske kampen for rekonstruksjon og relasjonene i hjemmet og på jobb i P4. Boken er blitt utgitt på nytt, med et nytt sistekapittel, under tittelen Mitt år med brystkreft.  
I 2015 kom hennes sjette bok Helsesviket - brev fra helsevesenet der 17 helseansatte skriver hvert sitt brev til en fortrolig og deler dine bekymringer for helsesektoren. Askvik har skrevet bokens tre siste kapitler, stilet til alle potensielle pasienter, til topp-politikerne «Jens, Jonas og Bent» og et kapittel til journaliststanden.
Med Gunnestad opprettet hun Facebook-gruppen «Vi venter fanden meg ikke på ny pupp etter kreft», som ble opptakten til kampen for å senke ventetiden for å få nytt bryst etter kreftoperasjon. Lise Askvik har selv hatt brystkreft. Utfallet av rekonstruksjonskampen ble 150 millioner øremerket saken, 9 nye stillinger til plastikk-kirurger for alle pasientgrupper og endrede retningslinjer for brystkreft. Nå er primær rekonstruksjon også standard i Norge. Askvik ble selv rekonstruert i 2014 og 2015.
Uffe Thrugotsen

Uffe Thrugotsen (død 15. eller 16. desember 1252) var erkebiskop i Lund erkebispedømme i perioden 1228–1252.
Da han i 1228 ble valgt til erkebiskop, var han trolig kannik i Lund. Han var mere nidkjær i sine kirkelige krav enn forgjengerne Peder Saxesen og Anders Sunesen, og han forsøkte – støttet av en pavelig legat – å gjennomtvinge kravet om sølibat for prester. De skånske prestene gjorde motstand, men måtte omsider innordne seg etter reglene.

Konflikt mellom konge og kirke

Valdemar Seier lot Thrugotsen krone den valgte etterfølger Erik Plogpenning. Det lyktes erkebiskopen å få levert tilbake den største del av Bornholm og annet gods, som tidligere var blitt tatt fra Lund erkebispedømme. Da kong Valdemar gjenerobret Estland, måtte Thrugotsen dog finne seg i, at kongen utnevnte en egen biskop i Tallinn. Det var ellers konstant strid mellom kongen og erkebiskopen omkring de kirkelige embeter. Stridighetene fortsatte under kong Erik, og han medvirket sogar i skåningenes opprør over den i 1249 innførte plogskatten. I 1250 kronet han kong Abel, men konflikten mellom konge og kirke fortsatte også her.
Thrugotsen styrket Lund domkirke ved hjelp av store donasjoner. Han medvirket også til å grunnlegge fransiskanerklostre i Roskilde og Lund, samt til et sortebrødrekloster i Åhus. Han ble etterfulgt av Jakob Erlandsen.
WOW-alliansen

WOW er en global luftfartsallianse mellom luftfraktselskapene Lufthansa Cargo (Lufthansa, Thomas Cook, SunExpress), SAS Cargo Group (Scandinavian Airlines, Widerøe, Blue1, Spanair, Sterling Airways), Singapore Airlines Cargo og JAL Cargo.
Fremre Otogbanneret

Fremre Otog (kinesisk: 鄂托克前旗; pinyin: Ètuōkè Qián Qí) er et banner (fylke) i byprefekturet Ordos i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 68 168 innbyggere i 1999.
Nanjinguniversitetet

Nanjinguniversitetet (kinesisk: 南京大学 / 南京大學 Nánjīng Dàxué, kort 南大 Nándà) i Nanjing (Folkerepublikken Kina) er en av verdens eldste utdannelsesinstitusjoner. 
Det er to måter å se på universitetets historie. 
Det kan betraktes som en fortsettelse av et kinesisk akademi i Nanjing som spore sine røtter tilbake til år 258. Eller det kan betraktes som en arvtager av de første undervisningsinstitusjoner av vestlig modell som ble lagt til byen. I det siste tilfellet er forløperinstitusjonene Nanking University (1902), drevet av metodistkirken); Nanking Christian College (Disciples of Christ), og en presbyteriansk gutteskole kalt Presbyterian Academy. I 1910 ble disse skolene lagt kombinert til det som da ble kalt University of Nanking, og gjennom årene tilkom også andre protestantiske kirkelige institusjoner som beriket forskjellige aspekter ved universitetets virke. 
Nanjinguniversitetet gjelder som fødestedet for moderne vitenskap i Kina, og har spilt en ledende rolle på en rekke områder. Blant annet var der her man begynte med felles undervisning for kvinner og menn, og innførte studentsentrerte metoder i stedet for den tradisjonelle frontalundervisning. 
En rekke andre høyere utdannelsinstitusjoner ble slått sammen med universitetet etter kommunistenes seier over Kuomintang i 1949. Blant dem var et annet universitet som ofte også omtales som Nanjinguniversitetet – nemlig University of Nanjing, fra 1888. Alt etter hvilket perspektiv man anlegger kan man si at det er dette universitetet som er den eldste bestanddel av dagens universitet som et moderne universitet.  
Blant universitetes mest kjente elever er den tidligere kinesiske president  Jiang Zemin.
Nándà regnes som ett av Kinas toppuniversiteter.
Weinan

Weinan (kinesisk: 渭南; pinyin: Wèinán) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina, ikke langt øst for metropolen Xi'an. Befolkningen innen grensene anslås (2005) til 226 600.
Byen ligger i Wei He-dalen, det vil si på Guanzhongsletten, ved jernbanelinjen mellom Xi'an og Zhengzhou, hovedstaden i naboprovinsen Henan. 
Jordbruksproduksjonen i området kretser blant annet om egg, hvete og bomull. Men det dyrkes også kinesiske stikkelsbær («kiwi») her.

Historie

Arkeologiske utgravninger vitner om at Weinan var et kulturområde under det vestlige Zhou-dynasti og senere. 
I 1556 var fylket Hua i dette området episenter til verdens til nå (2008) mest dødbringende jordskjelv.

Jernbane

I Weinan stanser togene på Longhaibanen, Kinas viktigste jernbanelinje i øst-vest-retning, som løper fra Lianyungang til Lanzhou via blant annet Xuzhou, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.
Wycliffe Global Alliance

Wycliffe Global Alliance er en internasjonal ideell paraplyorganisasjon for nasjonalt organiserte bibeloversettere. Tilsammen organiserer de nærmere 100 nasjonale organisasjoner, og per 2017 står de bak rundt 80% av alle prosjekter for bibeloversettelse på verdensbasis.
Organisasjonens formål er å bidra til at bibeloversettelse, lese- og skriveopplæring, språkforskning og relatert utviklingsarbeid finner sted blant folkegrupper som har behov for det.
Wycliffe er en spesialistorganisasjon med god kompetanse innen mange fagfelt. Utsendingene besitter høy faglig ekspertise innen blant annet eksegese, lingvistikk og bibeloversettelse.
Den lokale foreningen i Norge er Wycliffe Norge.
Mmegi

Mmegi er ei engelskspråklig riksavis i Botswana, grunnlagt i 1984. Avisa gis ut av Dikgang Publishing House i hovedstaden Gaborone. Per 2006 var Mmegi Botswanas eneste uavhengige avis gitt ut daglig.
Ordet mmegi er setswana for «journalisten». Avisa går under slagordet «News we need to know» («Nyheter vi må ha»), og het fram til 1989 «Mmegi wa Dikgang/The Reporter».
Mosselhalvøya

Mosselhalvøya er en halvøy nord på Ny-Friesland, mellom Sorgfjorden og Mosselbukta. Nordspissen av Mosselhalvøya er det nordligste punktet på Spitsbergen.
Mate

Mate er en koffeinholdig drikk fremstilt av planten yerba mate (Ilex paraguariensis). Drikken er svært populær i Paraguay, Uruguay, Chile, Argentina og det sørlige Brasil. Smaken minner om vanlig te. 
Tradisjonelt drikkes mate fra en kalebass gjennom en bombilla. 
Drikken ble utviklet av indianere og ble senere populær blant de europeere som kom til området. 
Vanlige merker er blant annet Rosamonte, Canarias, Mato Grosso, Cruz de Malte, Amanda, Taragui og Fontana.

Stimulerende effekt

Indianerne brukte mate som en stimulerende drikk. Den stimulerende effekten kommer fra xantin-derivat. Mate inneholder tre forskjellige xantin-derivater: koffein, teobromin og teofyllin.
Mate inneholder en høy grad av xantin-derivat, men mindre koffein enn kaffe og te. I stedet inneholder mate mer teofyllin og teobromin.
Teofyllin utvider luftrørene og letter oksygenmetningen. Teobromin stimulerer hjertet og virker svakt muskelavslappende og urindrivende.
Mange som blir nervøse av kaffe kan drikke mate uten problem. Den stimulerende effekten av mate blir på grunn av det høye innholdet av teofyllin og teobromin mer kroppslig.
Den stimulerende effekten på hjernen blir på grunn av den høyere andelen av teobromin tydelig annerledes enn med kaffe. Teobromin er en mild stimulant som virker under lang tid. Mens koffein gir rastløs energi får man et forsiktig positivt humør av teobromin.
 

Mate i Norge

Importen av yerba mate til Norge har frem mot 2000-tallet variert sterkt fra år til år, med et gjennomsnitt på 6-700 kg (1999–2009), men  har øket sterkt de første ti årene av 2000-tallet, fra 4707 kilo i 1999, til 7693 kg i 2003, 9224 kg i 2006 og 16699 kg i 2009. Opprinnelsesland er (i tillegg til Argentina, Brasil, Chile og Paraguay) også India.
Nurfjellene

Nurfjellene er en fjellkjede i Hatayprovinsen lengst sør i Tyrkia. Det tyrkiske navnet er Nur Dağları, og i antikken ble den kalt Ἁμανός (Amanos). Fjellkjeden går i retning fra sør til nord parallelt med østkysten til İskenderunbukta. Den høyeste toppen er 2240 moh. Fjellkjeden er en naturlig grense mellom Kilikia og Syria. Det er to pass over fjellene, Belenpasset og Den amanske port.
Vestskråningene har mye nedbør, og orientbøk, som ikke tåler sommertørke, når sin sørgrense her. Den vokser sammen med alpespolebusk, libanonseder, hassel og vanlig blærenøtt. I nordskråninger vokser orientagnbøk sammen med trær og busker som mannaask, eik, Daphne sericea, vårkornell, Ilex colchica, balearbuksbom, barlind, alm, syrisk einer, Malus trilobata og svartfuru.
Store, termikkflygende fugler kan ikke krysse vide strekninger med åpent hav. Slike arter som trekker mellom Europa og tropisk Afrika, samles ved Gibraltar og Bosporos. Fuglene som følger den østlige ruten, flyr langs Nurfjellene sammen med tyrkiske hekkefugler. Vanlige arter er hvitpelikan, svartstork, stork, vepsevåk, balkanhauk og småskrikørn. En vårdag i 1992 ble det observert 9950 individer av stork i Belenpasset.
Sofija Gubajdulina

Liv

Gubajdulina studerte komposisjon og klaver ved konservatoriet i Kazan og fortsatte etter sammenslutningen i 1954 studiene ved Moskvas konservatorium fram til 1963. Under disse studiene ble musikken hennes betegnet som «pliktforsømmelse», men  Dmitrij Sjostakovitsj oppmuntret henne til å fortsette sine «avvik».
På midten av 1970-årene grunnla hun sammen med komponisten Viktor Suslin og Vjatjeslav Artjomov ensemblet Astreja, som improviserte på instrumenter brukt i russisk folkemusikk.
Gidon Kremer hjalp Gubajdulina til suksess i Vesten ved å uroppføre fiolinkonserten Offertorium i 1981. I to tiår har hun sammen med Alfred Schnittke og Edison Denisov hørt til de førende russiske komponistene i tiden etter Sjostakovitsj. Hun er medlem av Berlins kunstakademi, det frie kunstakademiet i Hamburg og Kungliga Musikaliska Akademien i Stockholm.
Siden 1992 har Sofija Gubajdulina bodd i Appen, Kreis Pinneberg utenfor Hamburg.

Musikk

Gubajdulinas musikk er inspirert av alle former for rituell musikk, men først og fremst kristen og orientalsk mystikk. Komposisjonene befinner seg ofte i spenningsfeltet mellom «notert» improvisasjon og seriell musikk. Tre av musikkens kjennetegn er massive toneklustre, kraftig aksenter, samt hurtige og akselererende vekslinger i halvtones intervaller.
Ofte bruker hun uvanlige instrumentsammensetninger. I In Erwartung kombinerer hun perkusjonsinstrumenter (blant annet bongos, güiros, temple blocks, cymbaler, tam-tam-trommer og bajan) og saksofonkvartett. Hun har skrevet stykker for 17-strengs japanske kotos og fire 13-strengs japanske kotos, for vestlig orkester og verk for zheng.
Hollow Creature

Hollow Creature er et teaterprosjekt som ble etablert i 1997 av dukkespiller og dukkemaker Kirsti Ladegaard og scenograf og regissør Gerd Zoe Christiansen.
Hollow Creature utforsker et tverrkunstnerisk uttrykk med akse i teaterdukken som plastisk og dramatisk objekt, og forestillingene blir til gjennom en prossessorientert dramaturgi. Hollow Creature har siden starten arbeidet med en rekke kunstnere som fra ulike felt har bedratt til å skape forestillinger med et sterkt visuelt og auditivt uttrykk. 
I figurteatret sirkulerer energien gjennom trianglet  spiller-objekt- tilskuer, i en komplisert informasjonsstrøm som krever presis artikulasjon av dukkespilleren, siden det er hun som til enhver tid bestemmer hvor publikum skal ha sitt fokus: på spilleren selv, eller objektet, eller relasjonen mellom de to.  Å være dukkespiller handler om evnen til å projisere pust, liv og bevegelse fra sin egen kropp til et dødt objekt.
Siden 2002 har Kirsti Ladegaard drevet Hollow Creature alene.
I 2001 ble Christiansen tildelt Heddaprisen for scenografien til Hollow Creatures produksjon Tigerhagen. Kritikerne omtalte kompaniets scenkunst som «teater i grenseland».
Evig heder

Evig heder er en norsk dokumentarserie om de norske krigsseilerne som gikk på NRK-TV i 1995. Serien er på seks episoder og var NRKs hovedmarkering av Frigjøringsjubileet i 1995. 
Den ble sendt i reprise i 2005.

Om serien

I serien står over 100 krigsseilere i inn- og utland med sin sterke historie om krigen på havet, om kamerater som ble borte i flammehavet etter tyske torpedotreff og om egen angst for å dø.
Kyst-Norges kvinner, som plutselig stod alene med ansvar for hjem og barn, har også sin plass i serien. Mange av disse kvinnene fikk aldri mannen sin tilbake, og noen av dem måtte finne seg i ydmykelsen når det viste seg at ektemannen hadde giftet seg på nytt med London-regjeringens samtykke.
Serien var egenproduksjon fra NRK Hordaland, og programansvarlig var Magne Misje.

Reaksjoner

En samlet presse gav serien uventet mye ros og oppmerksomhet: «Ingen kan sitte uberørt og se på når gamle menn gråter åpenlyst over minner de har båret med seg i over 50 år.» (Terje Valestrand i Bergens Tidende). Serien ble også tildelt såkalt SKUP-diplom i 1995, blant annet fordi: «Deler av serien er fjernsynsdokumentar på sitt beste: Den griper oss følelsesmessig, samtidig som den overleverer kunnskap.»
Matadoravl

Matadoravl er en avlsmetode som beskriver gjentatt bruk av samme hann, som regel på grunn av popularitet og/eller manglende tilgjengelighet av andre hanner.
Matadoravl er en måte å begrense utavl på, der de fleste generasjoner blir mer eller mindre i slekt med hverandre. Gjennom matadoravl kan man således sørge for at det er de beste avlsdyrenes egenskaper som blir videreført, men det bærer også med seg en risiko for reduksjon av rasens genetiske mangfold. Matadoravl kan således føre til at genfeil spres ukontrollert. Et eksempel på dette er arvelig greyhound nevropati.
Matadoravl har også mye til felles med linjeavl, men den foregår kun på et nivå.
Holm Munthe

Bakgrunn

Sammen med arkitekt Henrik Nissen tegnet han blant annet Christiania bad (1881-83, revet 1931) Otto Andersens skole (Uranienborgveien 7, 1884, nedbrent 1909) og Kristiania handelsgymnasium (Munchs gate 4, 1883-85). Kompanjongene sto også bak trebygninger ved Larvik bad med nasjonalt preg, som dannet opptakten til Munthes utvikling av den såkalte dragestilen. 
Saugbrugsforeningens portal ved Den norske industri- og kunstutstilling i Slottsparken i 1883 ble det første arbeidet i denne nye stilarten. Den ble etter utstillingen flyttet og brukt som inngang til kong Oscar IIs bygningssamling på Bygdøy kongsgård, overtatt av Norsk Folkemuseum i 1907. Etter å ha vært demontert på grunn av forfall ble den gjenreist i 1993.  
På Norske Folkemuseum finnes også en annen dragestilsbygning av Munthe fra 1883, nemlig ventehallen for dampskipspassasjerer fra Pipervika. Den ble i 1935 gjenreist som kafé på museets «festplass».

Dragestilen

Munthe hadde sitt mest betydningsfulle virke som arkitekt fra 1889, da han blant annet utformet en rekke bygninger for det nystiftede Holmenkol-Voxenkol-Selskabet. Her lot han sin egenutviklede dragestil blomstre, med bygningene Peisestuen (1889), Holmenkollen turisthotell (1889, nedbrent 1895), Frognerseteren Restaurant (1890-91, utvidet 1907-09), Midtstuen Sanatorium (1891, revet) samt sportsstuene på Frognerseteren og Holmenkollen. I Kristiania tegnet han parkrestaurantene Hasselbakken på St. Hanshaugen (1891, nedbrent 1936). 
Hans bygninger på Holmenkollen vakte begeistring hos keiser Wilhelm II under dennes statsbesøk i Kristiania i 1890, og Holm Munthe fikk flere oppdrag for keiseren. I Rominten i Øst-Preussen tegnet han i 1891 keiserens jaktvilla med tilhørende «stavkirke» (ødelagt under 2. verdenskrig) og i 1893 Matrosenstation Kongsnæs ved Potsdam, hvorav noen bygninger overlevde krigen. Hans arbeider i Tyskland førte til at han i 1893 sammen med kunsthistorikeren Lorentz Dietrichson utga plansjeverket Die Holzbaukunst Norwegens in Vergangenheit und Gegenwart med tegninger av norske stavkirker og egne bygninger i dragestil.
Dragestilen kom på moten og ble videreført etter Munthes død, blant annet av hans assistenter fra utbyggingen på Holmenkollen, Henning Kloumann, Balthazar Lange og Ole Sverre.

Det siste leveåret

Munthe ble i 1898 utnevnt til stadsarkitekt i Kristiania, men han døde innen han rakk å begynne i arbeidet. Dette året hadde han utført to skolebygninger i byen, Bolteløkken og Lilleborg, begge i upusset tegl og med et forenklet middelaldersk formspråk.

Gravsted

Holm Hansen Munthe er begravet sammen med foreldrene og ektefellen på Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Blanche (Paris Metro)

Blanche er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 2.
Tony Mowbray

Trenerkarriere

Han begynte sin trenerkarriere som trener i Ipswich i 2002, og gikk deretter til den skotske klubben Hibernian FC i de to sesongene i årene 2004 til 2006. For den første sesongen ble han utnevnt til Manager of the Year. Han gikk deretter til den engelske klubben West Bromwich Albion FC, som han siste sesongen trente til seier i Football League Championship og opprykk til Premier League, men dette førte også til nedrykk den kommende sesong.
Den 8. juni 2009 ble det klart at han erstattet Gordon Strachan som hovedtrener for Celtic. 12. september 2009 ble han kåret til Manager of the Month for august i Skottland. Imidlertid ble han avskjediget som manager 25. mars 2010 etter mange svake resultater, særlig et tap 4-0 mot St.Mirren.
Den 26. oktober 2010 ble Mowbray ansatt som ny manager i klubben han spilte ni år for, Middlesbrough. Han overtok etter Gordon Strachan etter en rekke svake resultater.
Xi Wangmu

Xi Wangmu, Xiwangmu eller Hsi Wang Mu (kinesisk: 西王母, «Dronningmoren i vest») er en gudinne i kinesisk mytologi. De eldste fremstillinger er fra bokverket Shanhaijing, der hun er et skremmende vesen. Men etterhvert ble hun oppfattet som herskerinne over et jordisk paradis og som forvalter av udødelighetens hemmelighet.
Hun er den kvinnelige part som en gang i året møtte sin mannlige motsats Dong Wang Gong i en prosess som representerte motsatsenes forening (som Yin og Yang).
Hun holdt hoff på fjellet Kunlun og kunne i blant sees flyvende på en fugls rygg. Hun var konstant betjent av sine tjenerinner jadepikene og deres trebente fugler. 
I blant hadde hun også kontakt med de legendariske første keiserne Gaoyao, Huang-Di, Ku, Shun og Yao og med 6.000 års mellomrom ble hennes magiske ferskener modne, de som kunne gi gudene udødelighet.
Elfenbenskysten under Afrikamesterskapet i friidrett 2014

Resultater (ufullstendig)

(Q, q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste, PB - personlig rekord)
Gao (Xia)

Gao (皋) eller Di Gao (帝皋), også kalt Di Hao (帝昊) eller Gao Gou (皋茍), var den 15. hersker av det halvlegendariske Xia-dynastiet i Kina.  Han regjerte muligens i elleve år, He possibly ruled 11 years. fra  1848 f.Kr. til 1837 f.Kr.
Lasaeola prona

Utseende

Lasaeola prona er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn.

Levevis

Lasaeola prona lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers. 
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk.