google/wiki40b huggingface dataset:
Botulismetoksin

Botulinumtoksin (også kalt onabotulinumtoxin og forkortet som BTX og BoNT) er en nervegift (et protein) som lages av bakterien Clostridium botulinum, som blant annet forårsaker botulisme. Botulismetoksinet finnes i åtte varianter, benevnt som onabotulinumtoxin med en bokstav (A, B, C [C1, C2], D, E, F, G og H etter, for eksempel som onabotulinumtoxinA.
Toksinet regnes blant verdens mest potente naturlig gifter, men på tross av at virkestoffet kan benyttes til å behandle en rekke fysiske lidelser og til kosmetiske formål. Botox markedsføres kommersielt under merkevarenavnene Xeomin, Botox og Dysport.

Historie

Det var den tyske legen og poeten Justinus Kerner (1786–1862) som først utviklet idéen om en mulig terapeutisk utnyttelse av botulinumtoksinet, som han kalte pølsegift. Det var imidlertid en annen tysk lege som i 1870 først forklarte botulisme gjennom det latinske uttrykket botulus, som oversatt til norsk altså betyr pølse. Professor Emile Van Ermengem fra Belgia var den første som i 1895 isolerte bakterien (C. botulinum). Dr. Herman Sommer, ved Universitetet i Florida, var den første som i 1928 klarte å foredle onabotulinumtoxinA (BoNT-A) som en stabil syreutfelling. I 1980 ble Dr. Alan B. Scott, ved Smith-Kettlewell Eye Research Institute, den første som brukte BoNT-A på mennesker, mot skjeling. Han hadde fra 1973 brukt det i eksperimentell behandling av aper.

Nervegiften

Botulismetoksin produseres av den anaerobe sporedannende stavbakterien C. botulinum. Dette toksinet er svært giftig og kan forårsake tilstanden botulisme, som kan gi omfattende og livstruende lammelser ved inntak av mat forurenset av denne bakterien, eller ved sårinfeksjoner med denne bakterien. Giftstoffet virker ved å blokkere overføringen av nervesignaler, slik at blant annet viljestyrt muskulatur lammes og overføringen av nerveimpulser til de indre organer blokkeres. I dagens samfunn er dette heldigvis en meget sjelden tilstand som det finnes god behandling for, så fremt den blir oppdaget i tid.
Botulismetoksinet er en kraftig nervegift som også har blitt produsert som biologisk våpen av flere nasjoner. Det er anslått at 1 gram krystallisert botulinium toksin er nok til å ta livet av mer enn en million mennesker .
Dødelig dose for et menneske på 70 kg ved inhalasjon regnes som 0,80–0,90 µg, oralt 0,70 µg, og ved injeksjon 0,09–0,15 µg. Dosen som anvendes til medisinsk injeksjon ligger normalt rundt 0,00073 µg og regnes som trygg; og det få bivirkninger knyttet til medisinsk injeksjonsbehandling med botulinum, selv om det kan medføre noe ubehag.

Medisinsk utnyttelse

Benyttelse av botulinum i medisinsk behandling ble først gjennomført av dr. Alan B. Scott i 1980-årene, for  behandling av skjeling. Han injiserte Botox i øyemuskulaturen for å korrigere skjeling eller behandle spasmer i øyelokksmuskulaturen. Senere, i 1989, begynte man å benytte Botox-injeksjoner i behandlingen av rynker. Botox er nå godkjent til bruk for en rekke forskjellige tilstander.
Botulinumtoksin er også prøvd ut med lovende effekt på både migrene og klasehodepine. Ved NTNU skal de også undersøke effekten av toksinet på magekreft.
Harnes

Harnes er et gammelt gårdsnavn fra nordspissen av Harøya, Sandøy kommune i Møre og Romsdal. Navnet består av stavelsene ´har-´ antakelig i betydningen "fjell" eller "berg" og -nes (landtunge mot sjøen). Gårdsnavnet er omtalt i "Norske Gaardnavne".
Fitzroy (elv)

Fitzroy er en elv i Queensland, Australia. Elva er 480 km lang og munner ut i Stillehavet. I elvedeltaet finnes saltvannskrokodiller.
Zongzi

Zongzi (kinesisk: 粽子, pinyin: Zòng zi; Wade-Giles: Tsung-tzu; hakka: Zung ne; minnan: Bah-chàng; wu: tsoŋ tsX; kantonesisk: Zung² Zi²), eller bare zong, er en kinesisk smårett laget av klebrig ris og forskjellig annet fyll innpakket i bambusblader eller andre blader. Zongzi tilberedes ved damping eller koking.
Det finnes lignende småretter i Laos, Thailand og Kambodsja (der de kalles nom asom). I Indonesia og Malaysia heter de bakcang, bacang, eller zang (fra 肉粽, POJ: ''bah-chàng, låneord fra henholdsvis minnan og hakka, som er mer dominerende enn ren mandarin blant kinesere i Indonesia. Blant kinesisk-filippinere kalles retten gjerne machang.

Legendarisk bakgrunn

Zongzi er tradisjonell mat under dragebåtfesten, som faller på den femte dag av den femte måned i den kinesiske kalender (tilsvarer en dag mellom siste del av mai og midten av juni), til minne om den kinesiske dikter Qu Yuan. Etter at han druknet seg i sin forvilelse, skal man ha kastet små pakker med ris i elven slik at fiskene fikk noe annet å spise enn å gå løs på dikterens legeme. 
Ifølge en annen versjon kastet man ut rispakkene for å blidgjøre en kinesisk drage som holdt til i elven.

Beskrivelse

I det nordlige Kina er en zongzi bortimot tetrahedral, i det sørlige Kina er den tilnærmet sylindrisk. Utforming og oppskrifter er gjerne slektsspesifikke. Det er særlig fyllet som kan variere. Det benyttes imidlertid nesten alltid klebrig ris – bare i noen sjeldne varianter benyttes det mel. Noen zongzi kan minne om de latinamerikanske tamales.
Circellium

Utseende

En middelsstor (15-20 millimeter), svart skarabide, ligner overflatisk på en tordivel. Hodet er bredt skovlformet uten horn. Pronotum er stort, blankt og hvelvet, dekkvingene forholdsvis små og rundede.

Levevis

Billene ruller en ball av møkk, gjerne fra elefanter, denne graves ned og hunnen legger så egg på den.

Utbredelse

Arten er kjent fra spredte områder i Sør-Afrika.
Bodøelvkrysset

Bodøelvkrysset er et kryss ved Stormyra i Bodø. Krysset ligger mellom riksvei 80, Olav V gate, som forøvrig er en arm av Rv80, og Børsingveien. Krysset er det mest trafikkerte i kommunen, og er lysregulert. Krysset er ikke planskilt, og fotgjengere må benytte fotgjengerfelt. Dette gjør at Bodøelvkrysset også er å regne som Bodøs største trafikale flaskehals, sammen med veistrekningene mot Grønnåsenkrysset, Stormyrakrysset og Bodø lufthavn, som alle tre møtes ved Bodøelv.
Det er tilsammen 16 kjørefiler som går inn og ut av lyskrysset. Rv80 kommer fra begge sider som firefeltsvei, der det samtidig er en egen fil for venstreutkjøring. Børsingveien har én fil inn og én fil ut av krysset, mens Olav V gate har én ut og tre inn. To av disse er for høyreutkjøring, og mot ytre by. I tillegg til disse 16 filene er det et eget avkjøringsfelt noe lenger sørøst på Rv80, kun for de som skal mot sentrum, til en rasteplass.

Framtidsplaner

Det er politisk vedtatt at Bodøtunnelen på 2,8 kilometer skal bygges. Denne tunnelen vil gå mellom Hunstadkrysset og Bodøelvkrysset. Da skal Bodøelvkrysset deles opp i to rundkjøringer, for å unngå flaskehalseffekten. I tillegg vil det bygges firefeltsvei et stykke langs Olav V gate, for å unngå flaskehals i rundkjøringene der.
Kyststridsflotiljen

Kyststridsflotiljen er en del av det norske Sjøforsvaret. Den er delt inn i Marinejegerkommandoen, Kystjegerkommandoen og MTB-kommandoen. Den har som oppdrag å drifte enheter i Sjøforsvaret som er spesialiserte for operasjoner i kystsona.
Kongsgård (Lund)

Kongsgård er fellesbetegnelse for området hvor kongsgården på Oddernes lå på 1600-tallet. Kongsgården ble senere delt i to deler, en Øvre kongsgård og en Nedre kongsgård (der den opprinnelige kongsgården lå). Området tilhører i dag Lund i Kristiansand og er del av bydelen Kongsgård øvre-Gimlekollen. Grunnkretsene kalles i dag Nedre Kongsgård, Kongsgård I, II og III. Det tilhørte tidligere Oddernes kommune.
I området var det flere gårdsbruk, og Bybussen trafikkerte området med bussrutene 1, 5, 6 og 7 som gikk i Lundsområdet. Sentralt i området er veikrysset Østre Ringvei og Kongsgård Allé.
Ved utbyggingen av kongsgårdens tidligere arealer ved Vollevannet rundt 1960 fikk disse trafikkmessig betydning, og byggefeltene fikk betegnelsene ble Kongsgård i syd for E 18, Kongsgård II nord for E 18 øst for Vollevannet og Kongsgård III nord for Alefjærveien. Oddernes Kongsgård har betydning for stedets historie. Det eneste gjenværende gårdsbruket på stedet er Bispegra som i dag er et gartneri.

Kongsgårdbukta

Kongsgårdbukta er en del av Topdalsfjorden mellom Vige og Marvika. I en periode (etter krigen 1940-45) ble stedet brukt som fyllplass for søppel, og et pukkverk mellom fjelltoppen Ringknuten (78 moh) og Kongsgårdbukta. Senere er Kongsgårdbukta tatt i bruk som havn og utbygget med kai for skipsanløp.  Det er omstridte planer om ytterligere utvidelse av havnekapasiteten til også å gjelde container- og ferjehavn.
Landhockey under Middelhavslekene 1963

Landhockey under Middelhavslekene 1963. Landhockey var en av flere sporter under de fjerde Middelhavslekene som ble arrangert i Napoli i Italia i perioden 21. til 29. september 1963. Det var andre gangen som landhockey var med på programmet under Middelhavslekene. Det var kun herrelag som deltok i landhockeyturneringen.
West Ham United FC

Historie

Klubben rykket opp til FA Premier League igjen etter 2004/05-sesongen etter to år i the Championship. De rykket opp etter å ha slått Preston i playoff finalen på Millenium Stadium. De overrasket alle i Premier League og havnet til slutt på en sterk 9.-plass. Men høydepunktet denne sesongen var uten tvil FA-cup-finalen på Millenium Stadium. Her møtte de storfavorittene Liverpool. Kampen endte 3-3, men Liverpool vant på straffekonk.
Neste sesong hadde fansen store forventninger. Spesielt siden verdenstjernene Carlos Tevez og Javier Mascherano ble klare for klubben. Dette var sommerens sjokkovergang. Men spillerne fikk det ikke til i West Ham trøya. Mascherano gikk senere til Liverpool FC, men Tevez ble ut sesongen. Klubben ble også kjøpt opp av islendingen Eggert Magnússon i november 2006. Daværende manager Alan Pardew fikk raskt sparken etter den elendige sesongstarten. Alan Curbishley ble ansatt som ny manager. Han fikk suksess i første kamp og vant 1-0 mot Manchester United. Etter denne kampen vant ikke West Ham på 10 kamper og mange trodde at de skulle rykke ned.
Men da begynte Carlos Tevez å score. West Ham vant 7 av de 9 siste kampene, Tevez scoret 7 mål på disse kampene og West Ham sikret plassen etter 1-0 seieren mot Manchester United på Old Trafford i siste serierunde.
I 2011 rykket West Ham ned igjen til Championship. Det ble etterfulgt av en god sesong og de kjempet til seg en plass som lot de spille kvalifisering til opprykkskamp. De skal spille to play-off kamper mot Cardiff før de møtte Blackpool til finale om opprykket på Wembley. West Ham vant kampen 2-1 etter scoring av Carlton Cole og Ricardo Vaz Té, og rykket derfor direkte opp igjen til Premier League.
Reece Oxford ble 2. juli 2015 (16 år og 198 dager gammel) den yngste spilleren som noensinne har spilt for West Ham.
2015/2016- sesongen ble den siste på Upton Park før de byttet stadion til London Stadium i begynnelsen av 2016/2017- sesongen. Siste hjemmekampen på Upton Park mot Manchester United FC endte 3-2 for West Ham.
Bowling for Columbine

Handling

Sentralt for filmens utgangspunkt er massakren på Columbine High School. Tidlig om morgenen tirsdag den 20. april 1999, i den stille og velstående forstaden Littleton utenfor Denver i Colorado, møtes de to skolekameratene Eric Harris og Dylan Klebold for å spille en omgang bowling før de skal på skolen. Etter å ha bowlet ankommer de skolen, tungt bevæpnet, og dreper 12 av sine medelever og en lærer, før de dreper seg selv.
Denne massakren danner utgangspunktet for filmen. Men Bowling for Columbine er ikke bare en film om Columbine, og hvorfor Eric og Dylan gjorde det de gjorde. Hvert år blir mer enn 11 000 mennesker drept med skytevåpen i USA – flere enn i noe annet land i verden (I Storbritannia ble det i 2001 begått 68 drap med skytevåpen, i Australia 65, i Tyskland 381, i Canada 165 og i Norge syv). Michael Moore forsøker å finne et svar på hvorfor.
Moore forsøker videre å peke på det han oppfatter som en våpenfiksert nasjon og prøver å tydeliggjøre det ved blant annet å sammenligne USA med andre land, slik som Canada. Han oppdager der at selv om canadierne virker å være like våpengale som amerikanere, så er ikke kanadierne i nærheten av å drepe hverandre like hyppig som amerikanere. Moore konkluderer med at drapsraten er langt lavere i grunnet at det kanadiske samfunnet har et sosialt sikkerhetsnett og mindre sosiale forskjeller enn det amerikanske. Han forsøker også å fremheve at Canada ikke har krigshissende politikere som ønsker å dra landet ut i krig. Og at canadiske nyhetsmedier ikke er like opptatt av å presentere seerne sine for sjokkerende voldsforbrytelser som de amerikanske. 
Moore forsøker videre å vise at den intense frykten som han mener mange amerikanere føler er et større problem for det amerikanske samfunnet enn våpnene i seg selv. Det amerikanske samfunnet er nemlig, slik Moore beskriver det, grepet av en voldsom og irrasjonell frykt for ting det ikke er nødvendig å være redde for.
Han forsøker også å finne årsaken til den høye drapsraten i USA ved å kikke på landets historie, men konkluderer med at mange land med lav drapsrate har like blodig eller blodigere historie.
Filmens sluttfase inneholder et nærgående intervju med den kjente eks-skuespilleren Charlton Heston, som på det tidspunkt var leder av National Rifle Association.

Om filmen

Filmen ble meget godt mottatt av filmanmelderne og har oppnådd så mye som 96% på Rotten Tomatoes. Den kjente amerikanske filmkritikeren Roger Ebert beskrev den som «briljant» og gav den nest høyeste karakter.
Filmen ble den største kommersielle dokumentarfilm til da og innbrakte over $21 millioner på amerikanske kinoer alene og $58 millioner på verdensbasis.
Pediculidae

Utseende

Pediculidae er middelsstore, avlange lus med en forholdsvis langstrakt kroppsform. Hodet er nokså stort, antennene er lange til lus å være. Beina er forholdsvis lange og slanke, ytterst med lange og forholdsvis tynne klør. De mangler "tomler" på leggene som klørne griper an mot.

Liv og utvikling

Begge artene lever på primater. Menneskelusen lever bare på mennesker, men forekommer i to former: hodelus som bare lever i håret på hodet, og kroppslus som finnes ellers på kroppen. Hodelusen er fortsatt forholdsvis vanlig, mens kroppslusen er blitt meget sjelden på grunn av forbedret hygiene. Apelusen (Pediculus schaeffi) lever på sjimpanse mens Pediculus mjobergi lever på bredneseaper, blant andre brølaper.

Utbredelse

Menneskelus ser ut til å forekomme mer eller mindre hyppig over alt der det bor mennesker, apelusen har en begrenset utbredelse siden den lever på sjimpanser i Afrika. Den tredje arten, Pediculus mjobergi, er knyttet til bredneseaper (vestaper) i Sør- og Mellom-Amerika.
Sandviken (Bergen)

Historie

Sandviken ble tidlig utbygd med vannmøller og skipsverft. Mølledriften ved Mulelven kan muligens gå tilbake til slutten av middelalderen. Storemøllen kan spores tilbake til 1300-tallet.
Sandviken tilhørte stattholder Hannibal Sehested fram til 1651, da han måtte forlate sin stilling og Sandviken ble overtatt av kronen. Kjøpmann Gabriel Marselis (1609–1673) kjøpte Sandviken i 1657. Rundt 1660 ble eiendommen solgt til kommersedirektør Herman Garmann (1612–1674). Garmannslekten satt på eiendommen fram til 1850, da Johan Mohr kjøpte Sandviken og solgte til Bergen kommune i 1876 for 200 000 kr.
Sandviksbukten ble tatt i bruk som stapelhavn, eller avlastningshavn, for Bergen fra 1600-tallets slutt. Kjøpmenn fra Bergen bygde båtstøer og sjøboder. I 1776 var det fire reperbaner i Sandviken. På markene innenfor havneanleggene ble det i løpet av 1700- og 1800-tallet etablert bebyggelse som etter hvert dannet «grender». I Sandviken finner man Grensegrenden, Fæstergrenden, Pyttergrenden, Rosegrenden/Fjæregrenden og Strandens grend. Etterhvert som beboerne fikk bedre råd ble noen av bygningen påbygd med ark og andre etasje. På 1700-tallet ble det også bygget en rekke lyststeder i Sandviken Christinegård, Brødretomten, Måseskjæret, Elsesro, Frydenlund, Krohnstedet, Hoffmannsgård (Püttergaarden), Christineborg, Ditlefsengen og Skansehaugen.
Sandviken var lenge en isolert forstad. Forbindelsen til byen over land gikk over Rothaugen, Ladegården, Stølen og Steinkjelleren. Nye Sandviksvei ble anlagt til Rothaugen 1869–1873. I 1883 kom en 6 alen bred kjørevei til Hellen, året etter en vei til Breiviken om Nyhavn. Sporvognslinjen Nygård-Sandviken skole ble åpnet i 1897, forlenget til Sandvikstorget i 1905 og videre til Sandviksveien 127 i 1911.
1911–1914 ble Nye Sandviksvei forlenget nordover ved at den ble flyttet inn i «Rothaugen», og gatebredden utvidet til 15 m. I midten av 1920-årene var Sjøgaten langs strandlinjen fra Skuteviken til Sandvikstorget fullført. 23 000 m3 stein ble sprengt ut og for det meste brukt til byggingen av Skoltegrunnskaien. Forbindelsen videre nordover kom i stand etter hvert. Arbeidet med Helleveien tok til i 1922, parsellen til Lynghaugen var ferdig i 1927, mens resten av strekningen til Hellen ble åpnet i 1930.
Først nå kunne utbyggingen av nordre bydel for alvor komme igang. Etter den annen verdenskrig tok det tid før Sandviken ble videre utbygd. 1952-57 ble Sjøgaten og Sandviksveien modernisert. Helleveien nådde frem til Åsane i 1960-årene, parallelt med boligreisingen på strekningen.
Ytre Sandviken ble eget sogn i 1957, og fikk navnet Biskopshavn etter en folkeavstemning i 1961. Eidsvågstunnelene ble åpnet i 1956 og 1988, og i 1970 ble veistrekningen mellom Skutevikstorget og Bontelabo utvidet.

Sandviken bydel

Sandviken er også navnet på en tidligere bydel i Bergen, som i hovedtrekk inkluderte strøkene Bergenhus, Skuteviken, Ladegården, Sandviken og Ytre Sandviken. Begrepet Sandviken benyttes fortsatt om store deler av disse områdene. Sandviken bydel ble innlemmet i Bergenhus bydel i 2000.
Storjuktan

Regulering

I desember 1961 fikk Vattenfall konsesjon til å regulere Storjuktan. Anleggsarbeidet ble imidlertid påbegynt i mars 1960. Mot slutten av 1961 ble oppdemmingen påbegynt, hvor Storjuktan og Fjosoken ble forent i en og samme innsjø, med en lengde på om lag 60 kilometer. Ovenfor Åbacka måtte det bygges ny bro over Juktån. Vannmagasinets reguleringshøyde ble på 14 meter, og volumet 575 millioner kubikkmeter.
Bebyggelsene Juktå, Juktnäs og Åbacka ble omtrent helt lagt under vann, og 34 familier flyttet fra området. Som erstatning planla Vattenfall oppføringen av 16 jordbrukseiendommer på Galgatmyran ved Rankbäcken, hvor familiene ble tilbudt å flytte. Kun tre eiendommer ble tatt i bruk, da de fleste av de rammede ordnet seg selv med erstatningene de hadde fått utbetalt fra Vattenfall.
Vannet fra den regulerte Storjuktan ble vannet opprinnelig utnyttet ved pumpekraftverket ved Juktans kraftstasjon, som produserte elektrisk energi da behovet var størst. Fra Storjuktan ble vannet punpet opp til Blaiksjön drøyt 200 meter høyere opp. Etter å ha passert turbinene, ble vannet ledet enten over til Storuman i Umeälven, eller tilbake til Storjuktan. Da strømmarkedet ble avregulert, var ikke dette lengre lønnsomt, og Juktan ble bygd om til et vanlig kraftverk. Et nytt tilløpsrør ble sprengt fra Storjuktan, hvor vannet renner gjennom turbinen og videre ut i Storuman. Det nye anlegget sto klart 1996. De gamle pumpefunksjonene kan imidlertid tas i bruk igjen dersom strømmarkedet skulle bli regulert igjen. Juktans nåværende årsproduksjon er 90 GWh.
Svalgang

Svalgang eller sval betegner en overdekket gang eller utbygg på siden av et hus. Den kan være lukket, delvis åpen eller helt åpen og bygget i stavverk eller bindingsverk, delvis også i lafteverk. Vanligvis er trappen(e) lagt til svalgangen. Svalgangen på langsiden av et hus kan også tjene som korridor og adkomst til rom i begge etasjer.
Navnet antas å komme av norrønt svalr, kjølig, og en svalgang er ikke oppvarmet.
Svalganger finnes eller fantes rundt ytterveggene i mange stavkirker. De var lett fornybare konstruksjoner som hadde til formål å beskytte veggene mot klimapåkjenninger, men de kan også ha tjent som møtesteder eller «venterom» for kirkegjengere som møtte stengte dører. Svalgangene var av stavkonstuksjon, lukket eller med åpninger i form av dvergarkader, men fundamentert på sviller uavhengig av selve kirken. De forfalt raskt, mange ble dårlig vedlikeholdt, og de fleste forsvant derfor etter hvert. Stavkirkene i Borgund, Hopperstad, Heddal, Eidsborg, Fantoft og Gol har opprinnelige eller rekonstruerte svalganger. På Urnes stavkirke er svalgangen bevart foran vestfronten. På flere andre stavkirker er spor etter forsvunne svalganger synlige i form av tapphull etter sperrer i ytterveggenes staver eller tiler. 
Svalgangshus var vanlig i Norge fra ca. 1600, som bolighus både på landet og i byene.
Sister, You Ain't Had the Blues

Sister, You Ain't Had the Blues er et musikkalbum med Susanne Fuhr og Sandvika Storband, utgitt i 1982.
Slate Islands

Slate Islands er en øygruppe i Firth of Lorn på vestkysten av Skottland. Øygruppen er del av de indre Hebridene, og ligger nært det skotske fastlandet sør for Oban, nordøst for Jura og sørøst for Isle of Mull.
De viktigste øyene er Seil, Easdale, Luing, Lunga, Shuna, Torsay og Belnahua. Øyene Scarba og Kerrera som ligger henholdsvis i sørvest og nordøst regnes normalt ikke med til gruppen.
Luing er den største av øyene med et areal på 14,4 km², med knapp margin større enn Seil på 14,1 km². Seil har imidlertid øygruppens høyeste punkt med Meall Chaise på 146 meter over havet. Fem av øyene var bebodd ifølge siste folketelling med et samlet folketall på 838. Det høyeste folketallet var på Seil med 560 innbyggere i 2001. Luing hadde 212 innbyggere, Easdale 58, Lunga 7 og på Shuna var det én registrert innbygger i 2001.
Berggrunnen består av skifer («slate islands» er engelsk for «Skiferøyene»), og steinbrudd med produksjon av skiferheller var en viktig næring fra 1630 til midten av 1900-tallet.
Astronomical Journal

Astronomical Journal (ofte forkortet AJ i vitenskapelige tidsskrifter og referanser) er et fagfellevurdert månedlig vitenskapelig tidsskrift innen astronomi, etablert av Benjamin A. Gould i 1849, og som gis ut av IOP Publishing. Frem til 2008 ble tidsskriftet utgitt av University of Chicago Press på vegne av American Astronomical Society.
Fylkesvei 7060

Fylkesvei 7060 (Fv7060) i Trøndelag går mellom Selneskorsen og Selnes i Namsos kommune. Veien er 3,0 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 453 (Nord-Trøndelag).
Look Away

Om sangen

Den finske kringkasteren Yle kunngjorde vinteren 2019 at Darude skulle representere Finland i Eurovision Song Contest sammen med vokalisten Sebastian Rejman. Darude hadde i 1999 en stor hit med dancelåten «Sandstorm» og jobber som låtskriver og DJ.
I den finske finalen i Åbo lørdag 2. mars stilte duoen opp med tre låter. «Look Away» ble den klare vinneren hos både jury og seerne og ble dermed Finlands bidrag til Eurovision Song Contest 2019.

Eurovision Song Contest

I januar 2019 ble Finland trukket til å delta i semifinale 1 av Eurovision Song Contest. Semifinalen ble arrangert i Expo Tel Aviv i Israel tirsdag 14. mai, og Finland hadde startnummer 3. «Look Away» endte sist i semifinalen, og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen lørdag 18. mai. Dette var Finlands ellevte sisteplass i konkurransen.