google/wiki40b huggingface dataset:
Suiter for cello solo (Bach)

Suiter for cello solo (BWV 1007-1012) av Johann Sebastian Bach hører til de viktigste og mest spilte solostykkene for strykeinstrumenter. De seks suitene regnes som den ypperste testen på en cellists tekniske musikalske kapasitet og «kvintessensen av Bachs verk».

Tilblivelse

Lite er kjent om hvordan stykkene kom til, men det antas at det skjedde i perioden 1717–1723 mens Bach var kapellmester i Köthen; sannsynligvis var de skrevet for gambistene og cellistene Christian Ferdinand Abel og Christian Linike som var ansatt ved Leopold av Anhalt-Köthens hoff. Autografen regnes som tapt, så kun enkelte tidlige kopier tjener som kildemateriale. Den tidligste er skrevet av Johann Peter Kellner, mens Anna Magdalena Bachs er den viktigste.
Blant annet på grunn av den manglende urtextversjonen finnes det i dag utgaver med store forskjeller med hensyn på  artikulasjon, notasjon av flerklanger (som akkorder eller forslag og ornamentikk). Det er tildels også forskjeller i taktangivelser (alla breve eller 4/4), på noen steder til og med ulik tonehøyde. I Suite Is Menuett II er for eksempel 3. takts siste tone i noen utgaver E, i andre Ess.

Mottakelse

Etter Bachs død ble cellosuitene ganske snart glemt, noe som kan bero på at spesielt de siste overskred samtidens cellisters tekniske ferdigheter. Det antas at den sjette suiten ble regnet som umulig å spille. Naturligvis beskjeftiget musikere seg med stykkene, men de ble stort sett forstått som etyder. Robert Schumann skrev et klaverakkompagnement til, og sørget dermed for en viss gjenoppdagelse, men stykkene ble ikke kjent for den brede offentlighet før på begynnelsen av 1900-tallet, da Pablo Casals ble den første til å framføre den komplette syklusen. Først mange år senere følte han seg klar til å spille dem inn. Deretter tiltok stykkenes popularitet hurtig, og i dag er de en naturlig del av konsertlivet. For mange cellister har Bachs stykker en helt spesiell stilling. Mischa Maisky uttrykker det slik: «Om jeg sier at musikk er min religion, så er disse seks solosuitene min bibel» Casals spilte suitene daglig så lenge han levde, og Rostropovitsj sa: «Uten Bach ville jeg ikke hatt noe liv.»
Karamellpudding

Karamellpudding eller crème caramel er en ovnsbakt dessert laget på egg, fløte, sukker og melk og som serveres kald med karamellsaus. Det er også vanlig å pynte desserten med pisket krem og friske bær.
Tradisjonelt skal karamellpuddingen serveres med den sausen som dannes i formen under bakingen etter at formen er glasert med brunet sukker.
Innsiden av en form pensles med karamellsaus (sukkerglasur). En lunken blanding av sukker, melk og egg helles deretter i formen, og dette bakes i vannbad i ovn. Etter at den er avkjølt helles puddingen opp på et fat for servering.
Gudea

Gudea var en fyrste i bystaten Lagasj i Sumer. I henhold til en kronologi var han samtidig og en undersått av Ur-Nammu, stamfaren til det tredje dynastiet i Ur (2112-2004 f.Kr.).
Tekstene om Gudea er blant de lengste og mest komplette litterære tekstene som er kjent på sumerisk. Han fremstilles både i tekstene og på statuene av ham først og fremst som en from prestekonge, men tekstene omtaler også utenrikspolitikk med kriger og handel. Det meste av teksten skildrer imidlertid tempelbygging til Ningirsus ære. Teksten «Gudeas drøm» finnes i to deler, på hver sin skriftsylinder. Den første delen handler om at Enlil bestemmer at et tempel skal bygges og at Ningirsu sender Gudea et budskap i en drøm. Gudea besøker flere tempel for å lære og for å få drømmen tolket. Etterhvert får han også flere instruksjoner fra Ningirsu. Den andre delen skildrer ferdigstillelsen av tempelet, og hvordan gudene flytter inn.
Gudea er kjent fra en rekke steinstatuer som alle viser ham sittende eller stående. Statuene har innskrift på sumerisk. De fleste finnes i dag bevart i Louvre.
Fylkesvei 324 (Hedmark)

Fylkesvei 324 (Fv324) i Hedmark går mellom Buåa og Mobekk i Eidskog kommune. Veien er 5,9 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 1960.
Fylkesvei 4042

Fylkesvei 4042 går mellom Øvre Øydna i Audnedal og Bjærum bru i Hægebostad. Veien er 7,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 512.
Noel Redding

Karriere

Redding ble profesjonell musiker som 17-åring, og spilte med Neil Landon and the Burnettes fra 1962 og The Loving Kind fra november 1965. I 1966 ble han med i The Jimi Hendrix Experience, og spilte på bandets tre legendariske album Are You Experienced, Axis: Bold As Love og Electric Ladyland. I juni 1969 spilte han sin siste konsert med Hendrix. 
Han startet bandet Fat Matress i 1968 mens han fremdeles var medlem av Hendrix' band. Fat Matress ga i 1969 ut sitt selvtitulerte debutalbum, men ble oppløst i 1970 kort tid etter utgivelsen av album nummer to, Fat Matress II. 
En stund etter Woodstockfestivalen i 1969  ble det gjort forsøk på en gjenforening av The Jimi Hendrix Experience, men dette ble det aldri noe av. Redding flyttet til Los Angeles og ble med i bandet Road. Bandet ga ut et selvtitulert album i 1972 før det ble oppløst. Senere i 1972 flyttet han til Clonakilty i Irland der han startet The Noel Redding Band. Bandet ble oppløst i 1976 på grunn av konflikter med managementet etter to album. 
Noel Redding hadde i 1974 blitt tvunget til å underskrive en kontrakt der han frasa seg fremtidige honorarer fra salg av Jimi Hendrix-album, med begrunnelsen at det ikke skulle gis ut flere Hendrix-album i fremtiden. Han mottok 100 000 pund i engangsutbetaling, noe Redding senere angret på. Han planla helt frem til sin død å gå rettens vei for å få sin del av det etterhvert enorme salget av Hendrix-album.
11. mai 2003 ble Redding funnet død i sitt hjem i Clonakilty, 57 år gammel. Dødsårsaken var knyttet til skrumplever.
Rmaich

Rmaich er en landsby i distriktet Bint Jbeil i det sørlige Libanon, og er den sørligste landsbyen i hele landet. Den ligger kun to km nord for grensen til Israel. 
I Rmeich finner vi Al-Tajali Sport Club og et libanesisk Røde Kors førstehjelpssenter.

Geografi

Rmeich ligger på en slette 560–650 meter over havet. Det viktigste jordbruksproduktet er tobakk. Innbyggerne i Rmeich er libanesere og medlemmer av Den maronittiske kirke. Byen har ca. 11 000 innbyggere

2006

I juli 2006 kom Rmeich, på samme måte som andre landsbyer langs Libanons sørlige grense, som Ain Ebel, Debel, Qaouzah  Yaroun, i ildlinjen mellom Hezbollah og den israelske hæren. Rmeich tok imot tusener av flyktninger fra omkringliggende byer i løpet av krigen.
Cölln

Cölln er en historisk by innenfor grensene av sentrum i det nåværende Berlin. Byen lå på en øy i Spree og var en av to byer som i senmiddelalderen vokste sammen til dobbeltbyen Berlin-Cölln. Dagens Berlin har sitt opphav i denne dobbelbyen.
Cölln nevnes første gang 28. oktober 1237, mens Berlin ble nevnt første gang i 1244. Byene ble slått sammen i 1707.
I middelalderen hadde Cölln 1 400 innbyggere. Som bydel i Berlin hadde Cölln i 1871 16 554 innbyggere. I 1910 var innbyggertallet sunket til 1 400 og i 1920 ble Cölln innlemmet i den daværende bydelen Mitte. I den andre verdenskrigen fikk Cölln meget store skader og kan idag ikke gjenkjennes som historisk bydel. Navnet Cölln eller Alt-Cölln blir ikke lenger brukt som stedsangivelse i alminnelig språkbruk.
Carl Sibbern

Utmerkelser

Sibbern var innehaver av St. Olavs Orden og Nordstjerneordenen.
Peter Wertheimer

I Romania

Peter Wertheimers far var fiolinisten Andrei Wertheimer (også født i Satu Mare, i 1927). Peter tilbrakte barndommen sin i Timișoara, der faren var en pionér når det gjaldt jazzmusikk, og der han var konsertmester i Operaen. Han begynte å spille fiolin i femårsalderen, først med sin far og etterpå ved Musikkskolen i Timișoara. Da foreldrene søkte om å emigrere til Israel, ble de avskjediget og Peter ble kastet ut fra Musikkskolen. Senere flyttet han til București, der han gjenopptok studiene og studerte ved Musikkakademiet. Han spilte i barer, teatre, kulturhus, og ble til slutt ansatt ved den rumenske rikskringkastingens lettmusikkorkester. I 1974 foretok han en turné sammen med det statlige plateselskapet Electrecords orkester til Vest-Tyskland og Sveits.
Han deltok i jazzfestivaler i Sibiu, București, og senere i Gărâna. 
Han har spilt sammen med blant andre Johnny Răducanu, Eugen Gondi, Marius Popp, Dan Mândrilă, Radu Goldiș og Adrian Enescu.

I Israel

I 1977 emigrerte han til Israel. Først bodde han i landsbyen Kfar Gevirol i nærheten av Rehovot, senere flyttet han til Tel Aviv. Med Nancy Brandes' hjelp begynte han å være aktiv i den lokale lettmusikkbransjen. Sin første noenlunde kjente opptreden var sammen med sangeren Ilanit med sangen «Hine ba hashalom» (norsk: Se, freden kommer). Han har samarbeidet med Izhar Cohen, Arik Lavi («Mihu meyalel baruah»), gruppen Givatron, komponisten og sangeren Hanna Dinur, og med andre jazzartister, så som Avi Adrian, Arik Livnat, Sophie Milman. Han har spilt som solist sammen med Israels filharmoniske orkester fra Tel Aviv og med Camerata Jerusalem Orchestra. Han har også opptrådt i fjernsynsprogrammer, spilt inn musikkfilm, spilt på teater, opptredt i barneprogrammer. Wertheimer har arrangert for jazz komposisjoner av Johann Sebastian Bach. 
Den israelske komponisten Rafi Kadishson har skrevet stykket Concerto for Peter and Orchestra (1996) spesielt for ham. I 2006 holdt Camerata Jerusalem Orchestra under ledelse av Kadishson en speasialkonsert i forbindelse med Wertheimers 60-årsdag.
Peter Wertheimer var gift i 25 år med den rumenskfødte israelske skuespilleren Adi Lev (1953–2006), som døde av kreft. Han har to barn: Alon og Shirley.
Grunnkretser i Rælingen kommune

Grunnkretser i Rælingen kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Rælingen kommune, Akershus, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Pocketbok

Pocketbok, også kalt paperback eller bare pocket, er en bok som har myke omslag og er passe stor til å ha i en romslig lomme, derav navnet pocket som på engelsk betyr «lomme». Heftede, myke pocketbøker tar mindre plass, veier mindre og er enklere å ta med seg enn tilsvarende bøker som er innbundet. Slike bøker har limfrest rygg, ofte dårligere papir og er derfor billigere å produsere. Mange forlag, også i Norge, gjenutgir innbundne romaner og populære bøker i pocketbokversjoner i store opplag og med lavere pris.
Su Bingtian

Idrettskarriere

Su markerte seg på asiatisk nivå i 2009, da han vant 100 meter i alle tre stevnene ved Asian Grand Prix. Senere samme år deltok han ved Kinalekene i friidrett (National Games of the People's Republic of China), der laget hans som representerte Guangdong vant 4 x 100 meter stafett. Han begynte å representere Kina internasjonalt i 2009, og deltok ved Asialekene i friidrett innendørs 2009, der han vant 60 meter med ny personlig rekord på 6,65 sekunder. Ved Asiamesterskapet i friidrett 2009 vant han 4x100 meter, sammen med Guo Fan, Liang Jiahong og Zhang Peimeng, og ved Østasialekene 2009 vant han 100 meter, foran Shintaro Kimura og Yi Wei-Chen. 
I 2010 tangerte han den kinesiske rekorden innendørs, da han løp 60 meter på 6,58. Ved Asialekene 2010 deltok han på kinas stafettlag som vant 4 x 100 meter stafett. De løp på 38,78, som var mesterskapsrekord og kinesisk rekord. 
I mars 2011 satte Su kinesisk rekord på 60 meter innendørs, med 6,56, og han etablerte seg som Kinas fremste sprinter da han vant 100 meter ved Asiamesterskapet i friidrett 2011, med ny personlig rekord på 10,21, og fikk bronse ved Universiaden 2011 i Shenzhen. Han deltok også på 4 x 100 meter stafett ved VM i friidrett 2011, men Kina ble slått ut i kvalifiseringsheatet der de løp på 38,87. Han avsluttet 2011-sesongen med å slå den kinesiske rekorden på 100 meter ved det kinesiske mesterskapet i friidrett, der han løp på 10,16. Den forrige rekorden var på 10,17, og ble holdt av Zhou Wei (1998) and Chen Haijian (2003). 
Han nådde semifinalen på 60 meter ved VM i friidrett innendørs 2012 og på 100 meter ved sommer-OL 2012, og han forsvarte tittelen sin på 100 meter ved det kinesiske mesterskapet i friidrett i september. Han var to ganger med og senket den kinesiske rekorden på 4 x 100 meter - først til 38,72 i mai, deretter til 38,38 ved sommer-OL i London. 
2013-sesongen startet med at Su senket den kinesiske rekorden på 60 meter innendørs to ganger - først til 6,56, deretter til 6,55, ved et stevne i Nanjing. Zhang Peimeng slo Sus kinesiske rekord på 100 meter i mai 2013, men Su tok denne tilbake i mai, ved IAAF World Challenge Beijing-stevnet, der han løp på 10,06. Han vant også 100 meter ved Asiamesterskapet i friidrett 2013 i juli. 
Den 30. mai 2015 ble han den første asiatiskfødte utøveren som løp 100 meter på under 10 sekunder, da han løp på 9,99 ved Prefontaine Classic i Eugene i Oregon. Ved Asiamesterskapet i friidrett 2015 deltok han på det kinesiske laget som vant 4 x 100 meter stafett. Han deltok ved VM i friidrett 2015, der han kvalifiserte seg til finalen etter å ha tangert sin egen nasjonale rekord i semifinalen med 9,99 sekunder. I finalen løp han på 10,06 og endte på 9.-plass.
Fjordane Skikrins

Fjordane Skikrins (stiftet 7. mars 1936) er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Sogn og Fjordane Skikrins ble delt i Sogn Skikrins og Fjordane Skikrins i 1936.
De to kretsene ble slått sammen igjen i 1986.
Chase Josey

Karriere

Josey fikk sin debut i X Games med en 11.-plass under Vinter-X Games Aspen 2016, og fikk sin første X Games-medalje da han tok bronse i SuperPipe under X Games Oslo 2016.
Neometanastes

Levevis

Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse

Arten er utbredt på Molukkene.
Den syndikalistiske kvinnegruppe Samhold

Den syndikalistiske kvinnegruppe Samhold ble startet innen Norsk Syndikalistisk Føderasjon (NSF) i 1935.

Under okkupasjonen

Kvinnegruppen Samhold måtte legge ned under krigen. Det vil ikke si at gruppens medlemmer la inn årene. Et par møter ble holdt, medlemmene ble samlet og kom etter hvert inn i det illegale arbeidet på forskjellige områder, blant annet med innsamling av mat til fanger, spredning av illegale aviser og underhold av de som var gått i dekning m.m. Nelly Andersen var fra først til sist med i det illegale arbeide mot nazismen. Flere kvinner fikk bøte for sin aktivitet. Ruth Alfhilde Viktoria Blomberg var den første som angiverne fikk fatt på. Hun satt på Grini mens Gestapo plyndret hennes hjem. Alt hva hun eide, ─ møbler, klær, mat, bøker og bilder, ─ alt tok de med seg. Bare de illegale sakene tilhørende NSF som hun hadde bortgjemt i et vedskjul gikk deres øyne forbi. Siden ble Louise Abelone Sahlin og Mary Senora Gjevang. De ble sittende på Grini. Mary ble stygt mishandlet og slått. En fjerde måtte stikke over grensen for å kunne holde seg i sikkerhet.

Etterkrigstiden

Etter andre verdenskrig fortsatte Kvinnegruppen Samhold energisk for den revolusjonære syndikalismens idéer, i hovedsak i Oslo. Etter en innbydelse fra Göteborg syndikalistiske Kvinneklubb dro Gerda Johansen og enda én kvinne til en konferanse i Göteborg i mars 1946. 6/10 1946 avholdt Kvinnegruppen Samhold et interskandinavisk kameratmøte i Oslo med besøk fra Sverige. Fra Solidaritet 12/1947 fikk bladet en fast kvinnespalte. Denne tok bl.a. opp arbeidsforhold, militarisme og alkoholmisbruk. I 1948 sendte Kvinnegruppen Samhold gavepakker til tyske syndikalister som hadde sittet i konsentrasjonsleir i opp til åtte og ti år.
Ellesmereøya

Historie

Øya ble først oppdaget av William Baffin (c. 1584-1622) i 1616. Den ble navngitt i 1852 av Sir Edward A. Inglefield under hans leteekspedisjon etter Francis Egerton, 1st Earl of Ellesmere. Deler av øya ble kartlagt av Otto Sverdrups ekspedisjon på den andre «Fram»-ferden 1898–1902.
Under den kalde krigen hadde det kanadiske flyvåpenet en større base på øya for forhåndsvarsling av interkontinentale raketter – den nordligste i verden. Denne er nå kraftig nedbemannet.
I 1988 ble Quittinirpaaq nasjonalpark etablert nord på øya.

Geografi og klima

Hele øya er dypt oppskåret av fjorder, og den nordlige kysten er forlenget av isbremmer. Den nordlige delen av øya domineres av Grant Land-fjellene, en taggete rekke av sedimentære fjell som er rundt 100 000 år gamle, og dekket av et rundt 900 meter tykt isdekke. Noen fjelltopper rager over isen, og Barbeau Peak (2 616 moh.) er den høyeste toppen i det østlige Nord-Amerika. Lenger mot sør, på Hazen-platået er landskapet blitt flatere. Her ligger Hazensjøen som er den største innsjøen i den polare delen av Canada. Midnattssola sørger for at innsjøen er isfri 70 dager i året. I den sentrale delen av øya reiser fjellene seg til en høyde rundt 2 000 meter.
Ellesmereøya er en polar ørken, noen steder med bare 70 mm nedbør årlig. Vegetasjonen er sparsom, men øya har et overraskende mangfold av plantearter, blant annet 151 arter av mose.

«The 2008 Ellesmere Expedition: Four Nations, One Task»

Amerikaneren Will Steger har vært leder for en ekspedisjon til Ellesmereøya i arktisk Canada. Ekspedisjonen begynte 1. april 2008. Målet var å dokumentere klimaendringenes påvirkning.
Sammen med Steger deltok to canadiere, en amerikaner, briten Sam Branson (sønn av Virgins grunnlegger Richard Branson) samt nordmennene Sigrid Ekran og Tobias Thorleifsson. Samtlige er per 7. juni 2008 i alderen 22–28 år.
Will Steger er mest kjent for sine legendariske polarekspedisjoner gjennom førti år. Han har vært leder for noen av historiens viktigste ekspedisjoner.
Bonifatius VI

Bakgrunn

Bonifatius var romer, og var sønn av en biskop ved navn Hadrianus. Bonifatius var to ganger blitt dømt til å frakjennes sin verdighet som viet til kirken, både som subdiakon og senere, etter at han var blitt gjenopptatt i det kirkelige fellesskap, som prest. Det forefaller som at han ikke skulle ha blitt gjeninnsatt i presteembetet etter den andre degraderingen.

Pave

Han ble valgt til pave Formosus ettertreder på pavestol av det romerske parti den 11. april 896, under et folkelig opprør som utbrøt straks etter Formosus' død, et upprør som framtvang folkets vilje. 
Han døde ette bare 15 dagers pontifikat av urinsyregikt. Andre kilder gjør gjeldende at han ble tvunget til å avgå for å gi plass for ettertrederen Stefan VI, som ble støttet av Spoletopartiet. Ved en synode i Roma som pave Johannes IX holdt i år 898 ble det erklært at hans krav på pontifikat var ugyldig.
Scobura

Utseende

Middelsstore, brune smygere. På undersiden har de mørk-kantede, hvite flekker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Fokker-svøpen

Tidlig krigføring

I begynnelsen av 1915 var de allierte, (spesielt franske) ledende over tyskerne i å montere maskingevær i flyene som førte til krigen..De første flyene som med en viss suksess brukte denne krigføringen var jagerfly som de britiske Vickers F. B. 5 og det franske Morane-Saulnier Type N.Antall fly i første linje var lite og av luftkampen var rudimentær, men den tyske overkommando hadde bestilt maskingevær montert flyene for å møte de allierte, inkludert den aggressive innsetting av nye væpnede to-setere ("C" - typer) og  to-motors jagerfly som AEG, G. II.
Den 18. april 1915 ble en Morane-Saulnier ført av Roland Garros ble tatt av tyskerne Siden 1.april hadde Garros skutt ned tre tyske fly ved hjelp av flyet som hadde et maskingevær som kunne skyte gjennom propellbuen. Kuler som ellers ville ha ødelagt propell. ble styrt av liten kile som utllste skuddene.Selv om Garros forsøkte å dette fyr på sitt fly etter nødlanding bak tyske linjer, var ikke dette tilstrekkelig til å skjule mekanismen.Betydningen av denne oppfinnelsen ble umiddelbart satt pris på av tyske myndigheter, som raskt bad flere fly produsenter, inkludert Anthony Fokker om å lage en kopi
Troll-elgen

Handling

Den morløse elgkalven blir av bygdefolket kalt Rauten fordi den rauter som et krøtter i høstkveldene. Etterhvert bygger det seg opp myter omkring denne elgen, som ikke setter vanlige elgfar, som bly ikke biter på og som folk sjelden kan få øye på. Jegere flest vil ikke jage Rauten, som de ser på som et åndelig vesen. Men én jeger, Gaupa, gir seg ikke og gjør det til sin livsgjerning å få ram på "Trollelgen".
Krupp-prosessen

Krupp-prosessen, offisielt The United States of America vs. Alfried Krupp, et. al., var en rettergang som omhandlet krigsforbrytelser begått av Kruppkonsernet under andre verdenskrig.
Ved Krupp-prosessen 1947-1948 ble Alfried Krupp von Bohlen und Halbach og elleve andre tjenestemenn innen Kruppkonsernet tiltalt for krigsforbrytelser begått under andre verdenskrig. Alfried Krupp tok formelt over ledelsen av konsernet i 1943, men hadde siden 1940 tatt over det meste av den daglige driften etter at faren Gustav Krupp von Bohlen und Halbach måtte trekke seg tilbake av helsemessige årsaker. De begge hadde vært sentrale i nazistregimets opprustning og utnyttelse av tvangsarbeidere under andre verdenskrig. Gustav Krupp ble tiltalt under Nürnbergprosessen i 1945-1946, men tiltalen ble frafalt da han var senil.
Under rettssaken ble det lagt fram bevis for Kruppkonsernets samrøre med nazistene fra 1930-tallet og fram til 1945. Konsernet hadde allerede ved den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 innledet et samarbeid med nasjonalsosialistene som ble sterkere da opprustningen startet året etter og dette ga konsernet store ordrer. Adolf Hitler besøkte Kruppverket i Essen flere ganger.
Under krigen benyttet konsernet seg av tusenvis av tvangsarbeidere fra de okkuperte områdene og fra de tyske konsentrasjonsleirene. I 1944 fantes det 70 000 tvangsarbeidere ved konsernets fabrikker. Flere vitner fortalte domstolen om de umenneskelige forholdene og de brutale SS-vaktene som konsernet benyttet seg av. Alfried Krupp holdt en lav profil under hele prosessen og holdt bare en redegjørelse helt på slutten av rettsforhandlingene.
Alfried Krupp ble dømt til 12 års fengsel for plyndring og bruk av slavearbeidere. Han satt i Landsberg fengsel i Landsberg am Lech, og hans eiendom Villa Hügel ble konfiskert av de allierte. Han satt fengslet i tre år og ble løslatt i 1951. Han gikk da igang med å bygge opp konsernet igjen. Villa Hügel ble senere tilbakelevert.
Deezer

Deezer er et fransk nettsted/nettsamfunn hvor man kan streame musikk lovlig. En liten andel av musikken er riktignok utilgjengelig for enkelte land ettersom Deezer ikke har inngått avtaler med rettighetsholderne for alle land.
Det er ingen grense for hvor mange ganger man kan høre på en sang. Ved medlemskap kan man lage egne spillelister med musikk som allerede finnes i databasen, eller laste opp og lage spillelister med musikk fra egen datamaskin.
Det finnes ulike abonnementer som strekker seg fra gratismedlemskap til abonnement som tilbyr høy kvalitet.
This Gig Almost Got Me Killed

This Gig Almost Got Me Killed er et musikkalbum med Ovi, utgitt høsten 2009. Albumet ble utgitt på nytt i 2010.
Det Kongelige Kapel

Det Kongelige Kapel (engelsk, The Royal Danish Orchestra) kan føre sine røtter tilbake til det trompeterkorps, som Christian I grunnla i 1448. Deretter ble korpset i flere omganger utvidet; men i de økonomisk trange årene under Danmarks deltagelse i tredveårskrigen ble besetningen beskåret. Omkring 1700 begynte det å vokse igjen, og dets oppgaver ble utvidet til også at omfatte operaoppførelser.
1769 ble trompeterkorpset nedlagt, og orkestret var deretter operaorkester. Da Johan Svendsen ble kapellmester i 1883, begynte han å avholde Kapelkonserter, som siden har utgjort en viktig del av orkestrets liv og gitt det mulighet for å prøve krefter med den store symfoniske musikken.
Mange store dirigenter og komponister har i årenes løp arbeidet med Det Kongelige Kapel. Blant de største navn kan nevnes Wilhelm Furtwängler, Carl Maria von Weber, Carl Nielsen, Richard Strauss, Igor Stravinskij, Sergiu Celibidache og Leonard Bernstein.
Orkestrets nåværende sjefdirigent er dansken Michael Schønwandt.