Nissan Skyline

ALSI-1

Den første Skyline-modellen ble introdusert i 1952, under merkenavnet Prince i USA, og ble markedsført som en luksusbil. Den var utstyrt med en 1.5 liters (1482 ccm) GA-4-motor, med en ytelse på 60 hestekrefter (44 kW). Bilen veide omkring 1 300 kg og kunne oppnå en hastighet på omkring 140 km/t. Prince Skyline ble produsert som firedørs sedan eller femdørs stasjonsvogn.

ALSI-2

Skyline fikk en ansiktsløftning i 1957, som blant annet besto av firedoble hovedlykter. Modellen var utstyrt med den samme 1,5 l motoren, og ble produsert inntil 1961.

S50 / BLSID

I 1961 byttet Fuji Precision Industries navn til Prince etter en fusjon i 1954, og S50-serien ble lansert. Dette var andre generasjon, og oppnådde raskt en høy status i Japan. Den var utstyrt med G1-motoren, en 70 hestekreftersversjon av den gamle GA-4. En 1 862 ccm motor var også tilgjengelig, som bød på 91 hestekrefter.
I 1962 fikk modellen en ansiktsløftning, og fikk navnet S21S.
S50 ble videreutviklet i 1963, og ble solgt i noen markeder under navnet A150.
I 1966 slo Nissan og Prince seg sammen, og S50 ble også lansert under navnet Nissan Skyline. Modellen ble produsert frem til 1967.

BLRA-3

Skyline Sport hadde håndbygde karosserier fra Michelotti i både coupé og cabriolet-varianter. Disse bilen var utstyrt med en 1,9 liter (1862 ccm) GB-30-motor, som leverte 83 hk (61 kW). Kun noen få eksemplarer ble bygget.

S57

Skyline S50 ble oppdatert i 1967, og fikk betegnelsen S57. Den benyttet en Nissan-motor på 1,5 liter (1487 ccm) kalt G15, med overliggende kamakser. Motoren leverte 88 hk (66 kW), og var dermed den kraftigste motoren i den japanske 1500 ccm-klassen.

C10

C10-serien, som ble lansert i 1968, sannsynligvis utviklet av Prince, fikk Nissan-navnet, og det fantes ingen tilsvarende Prince-modell på markedet. Bilen hadde Nissans 1.5 liters G15 rekkemotor med fire sylindre og overliggende kamaksler, som S57-utgaven. En 1.8 liters G18-versjon var også tilgjengelig.
Samtidig ble en stasjonsvognvariant tilgjengelig, og en coupé ble introdusert i 1970.

2000GT

Det påfølgende år fikk GC10 2000GT en 2.0 liter (1998 ccm) Nissan L20 rekkemotor med seks sylindre. Chassiset var allerede designet for å ha en rekkeseksermotor, for å unngå problemene de hadde hatt med S54, hvor chassiset måtte forlenges. 105 hk (78 kW) var tilgjengelig fra den nye motoren.

GT-R

Den første Skyline GT-R dukket opp i februar 1969. Bilen ble kalt PGC-10 (KPGC-10 for den senere coupé-utgaven) internt, og Hakosuka av fans. (Hako betyr boks på japansk, mens suka betyr Skyline). Bilen var utstyrt med en 2.0 liters NIssan S20 rekkemotor med seks sylindre. Denne motoren utviklet 160 hk (119 kW), like bra som datidens beste sportsbiler, og var ganske lik GR8-motoren som ble benyttet i Nissans racerbil, Nissan R380.
GT-R var først en sedan, men en todørs coupéutgave ble introdusert i mars 1971. Bilene ble strippet for alt unødvendig utstyr for å være så lette som mulig, og bilene gikk godt på bane. Sedanutgaven vant 33 seire på mindre enn to år, mens coupéen tok 50 seire mellom 1971 og 1972.
KPGC-10s hovedkonkurrent var Mazda RX-3. Innen midten av 1972 hadde RX-3 passert GT-R på løpsstatistikken, og dermed brutt seiersrekken. GT-R ble raskt en favoritt blant unggutter som kjørte ulovlige gateløp om natten.
Det hevdes at drifting startet blant japanske gateracere mens de tilfeldigvis trakk i håndbrekket. En av sjåførene som ble kjent for dette var Drift King Keiichi Tsuchiya.

GT-R

Nissan Skyline GT-R ble lansert i september 1972, men var kun i salg frem til mars 1973, da Nissan stoppet produksjonen. Oljekrisen gjorde at mange foretrakk økonomiske biler, og sportsbiler var ikke særlig populære. Nissan trakk seg ut av racing, så det var heller ingen grunn til å produsere noen GT-R-modell. Modellen ble ikke offisielt eksportert, men Nissan planla eksport til Australia. Kun 197 eksemplarer av KPGC110 GT-R ble solgt i Japan, gjennom spesielle Nissan Performance-butikker (før Nissans sportsbilavdeling fikk navnet Nismo). Dette skulle bli den siste GT-R-modellen på 16 år, før BNR32 ble lansert i 1989.

1983

I 1983 fikk R30-modellen skivebremser på alle fire hjul som standard, og nye motorer. De kraftigste modellene hadde Nissan FJ20-motoren med doble overliggende kamaksler, fire sylindre og turbo, eller Nissan L20ET-motoren med seks sylindre, turbo og overliggende kamaksel. Disse motorene hadde omtrent samme ytelser, men den FJ-motoriserte varianten var mer en racingmodell uten så mye tungt ekstrautstyr som L-varianten (elektriske vinduer, klimaanlegg etc). Noen av de best utstyrte GT-ES-modellene hadde justerbare støtdfempere som kunne justeres under kjøring, noe som var en nyvinning for masseproduserte bilmodeller i Japan. Nissan Gloria og Laurel var også utstyrt med L-motoren. I Japan er det fortsatt en egen klasse i dragracing for FJR30 Skyline.

GT-R

Nissan Skyline GT-R kom tilbake i R32-utgave med doble turboladere, firehjulsstyring, firehjulstrekk og 280 hk (206 kW) ved 6800 omdreininger per minutt. RB26DETT-motoren leverte faktisk ~320 hk, men ble oppgitt til 280 hk på grunn av japanske bilprodusenters Gentlemans agreement, som tilsa at japanskproduserte biler ikke skulle overstige 206 kW (276 hk). Motoren ble designet for omkring 500 hestekrefter i racingform, og deretter strupet ved hjelp av eksos, turbotrykk og motorhjerne. Den elektroniske turbotrykksventilen hadde en liten, mekanisk restriktor i slangene, som var markert med gult slik at bileieren kunne fjerne den og nyte godt av en trygg økning i turbotrykk. GT-R var utstyrt med Super HICAS, en videreutvikling av Nissans firehjulsstyring-system, nå med en mer avansert datastyring.
GT-R var utstyrt med større intercooler, større bremser og forskjermer og panser i aluminium. Andre, lett gjenkjennelige trekk var bredere skjermer. Seter med mer støtte ble montert, og turbotrykksmåleren og klokken ble tatt ut av instrumentpanelet og erstattet med en dreiemomentmåler som viste hvor mye dreiemoment som ble levert til forhjulene (0 % – 50 %). Oljetemperatur, voltmeter og turbotrykksmåler ble montert under klimakontrollen.
Porsche 959 var Nissans hovedkonkurrent da de designet GT-R. Sjefsdesigneren, Naganori Itoh, ville bruke bilen i Gruppe A-racing, så spesifikasjonene ble laget med utgangspunkt i reglene for Gruppe A. Runderekorden på Nürburgring-Nordschleife den gang for en produksjonsmodell var 8 min. 45 sek., satt av en Porsche 944. Nissans testsjåfør Hiroyoshi Katoh satt ny rekord med tiden 8 min. 20 sek.
Modellen fikk snart tilnavnet Godzilla for sine ytelser på bane. R32 GT-R dominerte JTCC, og vant 29 løp av 29 deltakelser. Modellen tok gullmedalje og seier i serien hvert år fra 1989-1993.
Da bilen ble designet krevde regelboken at bilen skulle ha 16" felger, så GT-R fikk 16"-felger. Dette begrenset bremsenes størrelse, og Nissans firestemplede kalippere var ikke gode nok for konkurransebruk. En senere regelendring tillatte 17" felger, så i februar 1993 fikk GT-R V-spec (V for Victory) ble lansert med 17" BBS-felger og større bremser fra Brembo. I tillegg fikk modellen en aktiv differensial. Et år senere ble V-Spec II lansert, med bredere dekk.

1996

Skyline R33 fortsatte der R32 hadde sluppet med tanke på nyvinninger. Airbag for sjåfør ble standard i 1996, frem til 1996 hadde det vært ekstrautstyr. Airbag for passasjersiden forble ekstrautstyr. Tenningssystemet ble endret, tenningsmodulen ble ikke lenger plassert ved motordekselet og ble i stedet erstattet av ny coil og ECU. Turboen fikk kompressorhjul i nylon. I løpet av tiden R33 var i produksjon ble den levert med en lang rekke forskjellige lykter og støtfangere, men karosseriet og chassiset forble uendret. I ansiktsløftningen modellen fikk i 1996 fikk den nye hovedlykter med oppgraderte reflektorer, ny grill, et nytt panser og en annerledes støtfanger foran. R33 gikk ut av produksjon i mars 1998 med 40-årsjubileumsmodellen R33 SII.

V35

Den 11. generasjon (V35) Nissan Skyline, som ble introdusert i juni 2001, er basert på Nissans FM-plattform, som deles med Nissan 350Z. Nissan Skyline er utstyrt med en Nissan VQ35DE-motor, bakhjulstrekk (sedan-modellen kan leveres med firehjulstrekk) og har en vektfordeling på 52 % / 48 %. V35 er den første generasjon Skyline som har blitt eksportert til USA, hvor den selges under selskapets luksusmerke Infiniti, som Infiniti G35.
V35 er en stor endring for Skyline. Den har ikke rekkemotor, ikke turbo, og foreløpig ingen GT-R-variant. Nissan puttet en noe kraftigere VQ35DE-motor i 350Z, og selv om Skyline og 350Z deler plattform har 350Z mer styling og veier over 100 kilo mindre.
Tunerfirmaer som Mines, Amuse, Garage Defend, M Speed, Nagisa, MCR, HKS og Top Secret jobber fortsatt med utvikling av heftigere R32-R34 GT-R-modeller. Top Secret har bygget én V35, men der skiftet de ut VQ35DE-motoren med en VQ45DETT. Signal USA brukte en V35 i Formula D, det amerikanske mesterskapet i drifting, men der ble VQ35DE-motoren byttet med en SR20DET.

Neste generasjon

På bilutstillingen i Tokyo i 2001 viste Nissan sitt GT-R "the 35th Tokyo Motor Show"-konsept, som skulle vise et mulig design for en fremtidig GT-R. I 2003 annonserte daværende Nissan-president Carlos Ghosn at Nissan skulle lansere en ny GT-R, sannsynligvis som 2007-modell, og at denne modellen skulle lanseres over hele verden og ikke bare i Japan (og andre høyrestyrte markeder). Samtidig, på baner over hele verden, særlig på Nürburgring, hadde det blitt observert testbiler kamuflert som V35 Skyline. På bilutstillingen i Tokyo i 2005 viste Nissan GT-R PROTO, en prototype på 2007 GT-R. Det har blitt rapportert at GT-R vil være en fullblods sportsbil, og ikke basert på et sedan-chassis som de tidligere modellene. Det har blitt bekreftet at den neste GT-R skal komme i salg mot slutten av 2007 med en 3.8 liters VQ-basert motor med doble turboer, som skal yte 485 hk. Prisen starter på 9 millioner yen. Understellet på GT-R skal utvikles av Lotus på deres utviklingssenter i England.

TV og film

En gul R33 var med i The Fast And The Furious. En sølvgrå R34 GT-R med blåe striper var med i oppfølgeren 2 Fast 2 Furious, og en sølvgrå R33 var med i The Fast and the Furious: Tokyo Drift. Det kan også sees noen R34-utgaver parkert på parkeringsplassen hvor den første driftescenen utspilte seg. Mustangen som brukes mot slutten av filmen var utstyrt med en RB26DET (R34 GT-R)-motor, bygget om til singelturbo.