google/wiki40b huggingface dataset:
Konisk stråhatt

Konisk stråhatt, på norsk kalt kulihatt (etter kuliene), kinahatt, kjeglehatt, bambushatt,  rishatt og annet, er et enkelt, kjegleformet hodeplagg som blir båret av kvinner og menn i Øst- og Sørøst-Asia. I disse områdene har ulike varianter av stive stråhatter med mer eller mindre konisk fasong lange tradisjoner. De brukes i arbeid og fritid til beskyttelse mot sol og regn, omtrent som en liten paraply. Hattene er flettet av plantefibre, er gjerne formet som vide, flate kjegler og holdes på hodet ved hjelp av en hakereim av tekstil, for eksempel silke. Hattene kan også brukes som bæreredskap og som vifter når det er veldig varmt.
Nasjonale varianter og navn er blant annet nón lá i Vietnam, dǒulì i Kina og Taiwan, kasa (sugegasa, jingasa) i Japan, satgat i Korea, caping i Indonesia, salakot (saklat) i Filippinene, sabah i Malaysia og  jaapi i Assam i India.
Kjegleformede stråhatter har for mange i Vesten blitt et ikonisk kjennetegn på folk i regionen, og hodeplagget er mange steder en populær turistsuvenir.
Deeyah Khan

Musikkarriere

Deeyah Khan ble født i Oslo og vokste opp på Lambertseter og Tåsen, familien har bakgrunn av Pakistan. Khan er søster til danseren Adil Khan.  Hun studerte khayal-musikkformen med Ustad Fateh Ali Khan, og senere med Ustad Sultan Khan. I tolvårsalderen spilte hun inn improvisasjonsstykker sammen med blant annet Jan Garbarek,  og hun ga ut sin første soloplate I Alt Slags Lys (1992), som femtenåring i samarbeid med blant annet Knut Reiersrud, Paolo Vinaccia, og Audun Erlien, Ustad Shaukat Hussain Khan og Ustad Sultan Khan.
I 1995 forlot hun Norge og bosatte seg i London, etter vedvarende hets fra konservative muslimer. På sin siste soloplate fra 2007, Ataraxis, samarbeidet hun med pianisten Bob James, Police-gitaristen Andy Summers, og Nils Petter Molvær.

Sister-hood

I 2017 lanserte Deeyah Sister-hood for å gi en plattform til muslimske kvinner for å uttrykke seg kunstnerisk. I 2016 ble Sister-hood gjenopprettet som et nettmagasin som fremmer stemmene til kvinner med muslimske bakgrunn
. Seks månder etter oppstart som et nettmagasin vant Sister-hood Espoke Living Best Website hos Asian Media Awards i 2016 for å markere kvinnelig likestilling, samt skape bevissthet om problemer som rammer muslimske kvinner  .

Filmkarriere

Khans dokumentarfilm, Banaz: A Love Story, handler om den britisk-kurdiske 21-åringen Banaz som ble æresdrept av sin familie. Filmen ble tildelt Emmy-prisen i 2013. Dette var Norges første Emmy-pris innen «nyhets- og dokumentarprogrammer»-kategorien. I 2015 laget hun filmen Jihad, hvor hun over to år følger briter som sluttet seg til ISIS, samt intervjuer imamer som forsøker å overtale unge muslimer til å slutte seg til ISIS.
Münster

Historie

Byens navn er avledet fra latin monasterium (kloster) og refererer til grunnleggelsen av bispedømmet Münster av Karl den store i år 793. I middelalderen var Münster en ledende hanseatisk by. 
I 1534 tok gjendøperne makten i byen. Det kom til billedstorm og ødeleggelser i kirker og klostre. Alt sølv og gull ble plyndret. Deretter ble alle de innbyggere som ikke hadde flyktet, gjendøpt i løpet av tre dager. De som ikke lot seg døpe, ble fordrevet. Gjendøperne grunnla så en demokratisk proto-sosialistisk stat. Den var særlig inspirert av en forventning om verdens snarlige undergang. Blant deres religiøse anførere var Melchior Hoffmann, som forkynte at Gud forlangte av de troende at de fysisk skulle tilintetgjøre de vantro. De trodde også på en lære om et guddommelig indre lys i mennesket; slik kom guddommelige inngivelser som var viktigere enn det som lot seg avlede av Bibelen. Byen ble gjenerobret i 1535, overløpere innenfor bymurerne hjalp beleirerne inn. I dagene etter gjenerobringen ble rundt 600 gjendøpere drept eller henrettet. Året etter ble tre av de overlevende anførere, Jan van Leiden (som var blitt torturert i ukevis), Bernd Knipperdollnick og Heinz Krechting dømt til døden for kirkeskjending og opprør, De ble henrettet ved at kjøtt ble revet av deres knokler med glødende tenger og etterpå hjertet gjennomboret av glødende jern, og likene ble hengt opp til skrekk og advarsel.
Inngåelsen av freden i Westfalen etter religionskrigene i 1648 i Münster og Osnabrück garanterte fremtiden til fyrstbiskopen og bispedømmet; området skulle være eksklusivt romersk-katolsk.
I 1802 ble Münster erobret av Preussen under Napoleonskrigene, og ble hovedstad for den prøyssiske provinsen Westfalen.

Utdanning

Westfälische Wilhelms-Universität i Münster er et av Tysklands største universiteter, og ble åpnet i 1780.

Politikk

Münster hadde et byråd allerede på 1100-tallet. Det er idag en utpreget konservativ by. CDU er største parti. Byens 20 æresborgere inkluderer generalfeltmarskalk og rikspresident Paul von Hindenburg (siden 1933), rikskansler Heinrich Brüning (siden 1932) og kardinal Clemens August von Galen (siden 1946).
Naturpark Hohe Mark

Naturpark Hohe Mark er den største naturparken i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Naturparken har et areal på 1040,87 km².
Crown of Creation (band)

Starten

Crown of Creation ble grunnlagt i 1985. Bandets navn ble tatt fra albumet «Crown of Creation» av Jefferson Airplane som sä ble til «gudfar» for bandet.

Debutalbumet

Bandet begynte i Großmoor (Adelheidsdorf kommune) og flyttet til Hannover i 1987. Etter flere line-up-forandringer og mange innspillinger, gikk bandet pä nytt i studio i 1993, denne gangen med Nicole Sukar og Rick J. Jordan (fra bandet Scooter) og med støtte fra musikkprodusent Herman Frank (Accept). Debutalbumet het «Real Life». Etter utgivelsen i 1994 ble Olaf Oppermann gitarist i bandet.

1994–1998

I 1994 og 1995 var bandet i Seine-et-Marne, i nærheten av Paris på turné. Bandet fortsatte videre men ble oppløst i 1998.

2009–gjenforening

Etter 11 års fravær ble Crown of Creation i 2009 gjenforenet, denne gangen med en nye vokalist, Anne Crönert.
I 2010 ble maxi-CD-en «Darkness in your Life» produsert. I den forbindelse utviklet Dance Factory fra Lachendorf en tilhörende video. I mai 2010 og flere uker fremover, ble historien om Crown of Creation, «Wathlinger Boter» ellers kjent som «Wathlinger Echo», presentert i fakta og nyheter fra de siste 25 årene.
Julen 2010 dedikerte bandet sangen «At Christmas Time» til sin hjemby Hannover.
Koret fra barneskolen i Adelheidsdorf var med bandet i august 2011 for å synge inn refrenget til «Child’s Eyes» og tre andre passasjer pä tysk. I 2012 bidro Crown of Creation med en ny låt til veldedighets produksjonen «Made in Ce(lle)», som ble utgitt til en innsamling til fordel for omsorg for barn med begrensede leveutsikter. Crown of Creation var ledende i utgivelsen og markedsføringen av denne produksjon. 
I 2013 fulgte utgivelsen av maxi-CD-en «With the Rhythm in my Mind». I den anledningen produserte videoleverandør emovion videoen til hovedtittelen «Child’s Eyes».
Drektighetsforgiftning hos sau

Drektighetsforgiftning eller ovine pregnancy toxaemia er en sykdom som kan ramme sauer. Årsaksforholdet er det samme som for ketoacidose hos mennesker, og kan også ramme storfe etter kalving.

Forekomst

Drektighetsforgiftning oppstår i de siste to måneder av drektighetstiden, og er vanligst hos søyer med flere fostre.

Symptom

Diagnosen er vanskelig å stille. Normal kroppstemperatur, manglende matlyst. Mage/tarm-funksjoner stopper opp. Søyen vil ikke flytte seg og har et «sløvt» uttrykk. Hodet blir holdt i en unaturlig stilling, ofte til en side og enten svært høyt eller svært lavt. Eventuelle bevegelser er stabbende, og søyen kan synes blind. Den reagerer lite på mennesker og dyr. Noen har skjelving i lepper, nesebor og ører. Etterhvert blir dyrene liggende og dør etter 1 til 6 dager.

Behandling

Det finnes ingen effektiv medisin, det beste er om søyen blir kvitt fosteret. Dette kan framprovoseres med store mengder dexamethason (20 ml Vorenvet) eller ved keisersnitt. Glukose rett i blodet kan hjelpe, samt Ewolyt.

Forebygging

Rikelig med fôr og vann.
Goff-Gratch-ligningen

Goff-Gratch-ligningen er en av mange ligninger for å estimere mettingsvanndamptrykket ved en viss temperatur. Alle slike ligninger er derimot bare tilnærminger, men dette er kanskje den beste en har kommet frem til så langt.

Historie

Ligningen er kalt opp etter forfatterne av den opprinnelige vitenskapelige artikkelen som beskrev hvordan en kunne regne ut mettingsvanndamptrykket over en fri vannflate som en funksjon av temperatur (Goff og Gratch, 1946). Goff (1957) utbedret senere formelen, og i 1988 ble den anbefalt til bruk av World Meteorological Organization, med videre utbedring i 2000.
Ulvik stavkirke

Ulvik stavkirke var en stavkirke i Ulvik i Hardanger som ble revet rundt 1711. Det er bevart to planker fra en portal i kirken. Kirken stod på gården Nedre Hakastad, omtrent en halv kilometer nordøst for der kirken i Ulvik står nå.

Historie

En kirke i Ulvik er første gang nevnt i 1309, da en Torgils er nevnt som prest i kirken. En rapport fra 1709 sier at kirken var «en meget gammel og forfalden stavkirke, som høilig behøver at bygges ganske af nyt tømmer». Det var ikke lenger trygt å holde gudstjeneste i kirken, men bøndene kviet seg for kostnadene ved å bygge ny kirke, og holdt derfor på den gamle. I 1711 ble det likevel bygget en ny kyrkje, «en smuk ny tømmerkirke», ifølge rapporten fra 1722. To utskårne portalplanker fra stavkirken ble satt inn i den nye tømmerkirken. Denne kirken ble i sin tur revet i 1859 og erstattet med dagens Ulvik kirke. Portalplankene havnet da i Bergen museum.

Utseende

En befaringsrapport fra 1665 nevner «taget over koret og det stykke ved og under taarnet». Dette viser at kirken har hatt en takrytter eller et tårn. Rapporten fra 1665 nevner også svalganger og et stigehus. Ifølge regnskaper fra 1699–1701 var kirken en stavkirke med svalgang omkring. De bevarte plankene fra en portal i kirken er skåret i en stil som Lorentz Dietrichson kalte «den sogn-valdreske type». Han skildret portalen som et «ypperlig arbeide». Overstykket på portalen som de var en del av, mangler. Dietrichson mente at portalen, og dermed stavkirken, måtte være laget på første halvdel av 1200-tallet.
Valle Idrottslag

Historie

Lagets første formann var Tarald Nomeland. I begynnelsen var skiidrett viktig, men foreningen satset også på friidrett og svømming. I årenes løp har idrettslaget vært involvert i flere idrettsgrener som langrenn, slalåm, hopp, friidrett, sykkel og fotball. På 1990-tallet fikk idrettslaget også en egen klatregruppe. I 1984 gav idrettslaget ut en egen årskalender.
Valle Idrottslag ble i 2003 slått sammen med Hylestad Idrottslag.

Sesilåmi

Valle IL har siden 1976 vært medarrangør på skirennet Sesilåmi. Sesilåmi er et klassisk høyfjellsskirenn fra Brokke i Setesdal til Sinnes i Sirdal. Skirennet er 53 km langt.
Isla Colón

Isla Colón er den nordligste øya i øygruppa Bocas del Toro i Panama. Den er også den viktigste av øyene, og provinsen Bocas del Toros administrasjonssentrum, byen Bocas del Toro, ligger her. Isla Colón har også en flyplass og en havn. Øya er et svært populært turistmål. Den går regelmessige båter til og fra fastlandet, og man kan ta vanntaxi til alle de andre øyene i øygruppa.
Synnøve Anker Aurdal

Liv og virke

Hun var utdannet ved Karen og Ragnhild Prestgards vevskole i Lillehammer og ved Statens Kvinnelige Industriskole i Oslo 1932–34. Hun debuterte i 1941 med en separatutstilling i Kunstnerforbundet, og hadde flere separatutstillinger, blant annet i Nasjonalgalleriet 1968 og 1978, Blaafarveværket 1989 og Grand Palais i Paris 1976.
Allerede hennes første arbeider var preget av kjennskap til samtidens billedkunst og norsk vevtradisjon. Hennes kunstneriske utvikling skjøt fart i 1960-årene, samtidig med at hun begynte å trekke inn andre materialer enn ull. I det store teppet «När månen steg röd över ön» (Oslo helseråd, 1968) bruker hun rødlakkert kobbertråd sammen med ull, og senere brukte hun også metall, hamp, nylon og plast. Den modne Aurdal preges av «dristig og samtidig beherskede komposisjoner, større formater og farger i sterke kontraster».
Innen norsk billedvev var Aurdal samtidig med Hannah Ryggen, men en generasjon eldre og tidligere enn det meste av fri, kunstnerisk billedvev. «Mens Hannah Ryggen skapte mesterverk med figurative fortellende billedvev, ble Synnøve Anker Aurdal eneren som introduserte og slo fast det nonfigurative bildet innenfor norsk billedvev».
Hun var gift med maleren Leon Aurdal fra 1944 til 1949 og billedkunstneren Ludvig Eikaas fra 1949. Hun var sønnedatter av Herman Anker (1839–96) og mor til billedkunstneren Siri Aurdal.

Priser og anerkjennelse

Aurdal ble i 1980 utnevnt til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden. I 1991 fikk hun Norsk kulturråds ærespris. Fra 1983 mottok hun Statens kunstnerlønn. Hun mottok også Jacobprisen (1967), Oslo bys kunstnerpris (1978) og den svenske Prins Eugen-medaljen (1990).
Synnøve Anker Aurdals arbeider er innkjøpt av landets tre kunstindustrimuseer, av Nasjonalgalleriet, Bergen Kunstmuseum og en rekke andre museer, gallerier og private samlinger i inn- og utland. Hun utførte utsmykninger til flere offentlige bygg: blant annet Det kongelige slott, Statsministerens kontor, Stortinget, Norges Bank Oslo, Norges Bank Stavanger, Konserthuset i Oslo, Freia og Maihaugen. Sammen med arbeider av Hannah Ryggen og Benny Motzfeldt er Aurdals arbeider siden 1998 utstilt i Nordenfjeldske Kunstindustrimuseums permanente utstilling Tre kvinner – Tre kunstnere. Hennes 100-årsjubileum ble markert med en utstilling i Tømmerlåven på Nyfossum ved Blaafarveværket.
Da hesten dro lasset

Da hesten dro lasset er en samling lokalhistoriske fortellinger fra Hærland i Eidsberg kommune av Arne Sandem, utgitt på eget forlag i 1978. Året etter (1979) kom en utvidet utgave (Da hesten dro lasset : tekster, ordliste og grammatikk : fra målføret i Hærland sogn, Eidsberg i Østfold).
8. divisjon fotball for menn 2011

Vestfold Fotballkrets

¹ Fevang 2 trakk laget etter seks runder.
Eggcelle

Eggcellen er den hunnlige kjønnscelle hos planter, dyr, sopp og enkelte protister, dannet ved meiose. Eggceller hører til de største av cellene til dyrene. Hos noen organismer kan eggcellen begynne cellekløyving og gjennomgå fosterutviklingen uten å bli befruktet, men i de fleste tilfeller vil en eggcelle måtte smelte sammen med en sædcelle for å kunne utvikle seg. En eggcelle som har smeltet sammen med en sædcelle kalles en zygote.

Genetikk

En eggcelle dannes ved meiose i nesten alle tilfeller. En slik eggcelle er haploid, og inneholde bare et kromosom fra hvert av kromosomparene. Får å få et fullt diploid kromosomsett må eggcellen ta opp i seg kjernen fra en sædcelle.
Noen eggceller vil imidlertid utvikle seg selv uten befruktnng. Hos mange encellede organismer vil en slik organisme gjennomføre et helt livsløp som haploid, og selv produsere sæd- og eggceller uten foregående meiose. Et slik system gir opphav til generasjonsveksling, der annenhver generasjon er haploid og annenhver diploid. Slike egg kalles gjerne sporer, og de diploide individene kalles gametofytter. Generasjonsveksling finnes hos mange alger, men også hos primitive landplanter som moser og karsporeplanter.
Hos en del dyr vil ubefruktede haploide eggceller gi opphav til hanner, mens befruktede egg gir opphav til hunner. Dette er særlig vanlig hos sosiale insekter som veps og maur, der en hunn vil lagre større mengder spermier fra flere paringer og bruke disse til å lage arbeidere. Når sædlageret er tomt, vil det dannes haploide egg, som gir opphav til hanner. Dette systemet finnes hos alle årevinger (veps, maur), skallskjoldlus og trips, og finnes hos enkelte arter av barkebiller og hjuldyr.
Enkelte eggceller dannes uten at de gjennomgår meiose. Disse eggene vil ha morens fulle diploide kromosomsett og vil ikke trenge befruktning for å begynne fosterutviklingen. Dette fenomenet kalles partenogenese, og individer som vokser opp fra slike eggceller vil være naturlige kloner av moren. Dette systemet finnes hos flere grupper både hos insekter, krepsdyr, fisk, amfibier og krypdyr, men er ukjent hos pattedyr og fugler. I de fleste tilfellene vil artene veksle mellom generasjoner med kjønnet og ukjønnet formering.

Eggceller hos pattedyr

Pattedyrenes eggceller (herunder menneskets) er en kvinnelig kimcelle. Eggcellen dannes ved meiose der nesten all cytoplasma blir i den ene dattercellen. Den andre cellen kalles en «polcelle»og er svært mye mindre og går normalt i oppløsning. Deretter følger en ny celledeling, der hvert kromosom strippes ned til enkle DNA-tråder. Igjen vil det dannes en polcelle. Etter modning løsner eggcellen fra eggstokken og blir fanget opp av egglederen (ovulasjon, eggløsning). Hos de aller fleste pattedyr vil disse hormonene også være aktive i å bringe hunnen i løpetid, der kroppen hennes blir klargjort for paring. I egglederen blir eggcellen liggende i et par døgn, og kan da bli befruktet. Eggcellen gjennomgår en utvikling som er regulert av hormoner.
I ekstremt sjeldne tilfeller kan eggcellen befruktes av en av polcellene fra meiosen og gro fram til fødsel.
Trichostola

Utseende

Nokså små (ca. 2 millimeter), mørke, blanke, fint hårete bladbiller.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i på Maskarenene (Mauritius, Réunion og Rodrigues). Arter fra Afrika som har vært plassert i denne slekten bør trolig plasseres i andre slekter, dette gjelder kanskje også artene fra Madagaskar.  Trichostola Weise, 1923 fra Australia er etter alt å dømme en egen slekt, som bør bytte navn, men artene er listet opp i neste avsnitt.
Mercure de France

Mercure galant (iblant stavet Mercure gallant, fra 1724 Mercure de France) var opprinnelig et innflytelsesrikt franskspråklig tidsskrift som kom ut i årene 1672 til 1674 og fra 1678 til 1714. Temaene var en blanding av politikk, poesi, musikk, men også anekdoter, sladder, småskandaler, motestoff og lignende.
I første periode kom utgivelsene med ujevne mellomrom. I denne perioden var Claude Barbin, Theodore Girard og H. Loyson i Paris utgivere, den sentrale redaktøren var Jean Donneau de Visé (1638–1710).
I andre periode var bladet et månedstidsskrift. Sentrale redaktører var Jean Donneau de Visé, Thomas Corneille og Charles Du Fresny. Underveis skiftet tidsskriftet navn til Nouveau Mercure galant og endelig til Mercure de France i 1724. Under denne tittelen har tidsskriftet blitt gitt ut fram til i dag, om enn med mange opphold. I dag gis Mercure de France ut av forlagsgruppen Éditions Gallimard.
Aker Pusnes

MacGregor Pusnes, tidligere Aker Pusnes er et av verdens ledende firmaer innen utvikling, design og leveranser av dekksmaskineri og forankringssystemer for skip og offshoreinstallasjoner. I tillegg er bedriften kjent for utvikling og leveranser av laste- og lossesystemer for krevende operasjoner i åpent hav og under klimatisk krevende forhold. Firmaet holder til på Pusnes på Tromøy i Arendal kommune i Aust-Agder, og var en del av Aker-konsernet Aker Solutions inntil 30. januar 2014 da det ble solgt til Cargotec og innlemmet i MacGregor. Kjøpet omfattet Aker Pusnes AS, Aker Porsgrunn AS og Woodfield Systems Co. Ltd og Aker Solutions Pusnes Korea.  
Firmaets spesialitet er dekksvinsjer som brukes på skip og ikke minst på oljeplattformer. 
Firmaet ble etablert som Pusnes Mekaniske Verksted i 1875, på Tromøy og var lenge det største skipsmekaniske verksted i Arendalsregionen. Verkstedet både bygde og reparerte skip, produserte dampdrevne vinsjer, senere også både hydraulisk og elektrisk drevne vinsjer. Dekksmaskineri har i mer enn hundre år vært et viktig produkt ved bedriften på Tromøy. 
Pusnes var på 1700-tallet et av de mange steder i Arendalsområdet der det ble bygd seilskuter.
Torstein Dale

Utdanning og karrière

Torstein Dale var sønn av fabrikkarbeider Albert Martin Dale (1880–1959) og Oline Neset (1878–1954). Han tok tok examen artium i 1927, studerte deretter medisin og var cand.med. i 1934. Han arbeidet deretter som lege og så for seg en karrière som forsker, han hadde spesiell interesse for nyrebarken og det indresekretoriske system. 
Ved utbruddet av andre verdenskrig var han under videre utdannelse ved sykehus. Da vinterkrigen begynte i 1939 ved Sovjetunionens angrep på Finland meldte Dale seg som frivillig på finsk side og tjenestegjorde som lege i en Røde Kors ambulanse. Hans erfaringer fra Finland la grunnlaget for et livslangt virke som lege i forsvaret. Etter den tyske invasjonen av Norge i 1940 deltok Dale i saniteten, først under kampene i Sør-Norge, deretter under kampene i Nord-Norge. Etter den norske kapitulasjonen i juni 1940 reiste Dale tilbake til Oslo og arbeidet ved Røde Kors klinikk som lege.
Mot slutten av 1941 flyktet Dale til Sverige, og kom seg derfra videre til Storbritannia i april 1942. Han begynte som avdelingslege med løytnants grad ved den norske brigaden i Skottland, og ble allerede i oktober samme år sjef for sykehuset med kapteins grad. I mai 1944 ble han beordret som brigadelege og i oktober samme år distriktskommando-lege i de frigjorte områdene i Nord-Norge, en stilling han hadde, med majors grad fra september 1945, til februar 1946.
Fra 1946 var han stabssjef i Forsvarets sanitet, til han fra 1. mai 1947 ble oberst og sjefslege i hæren. Han var generalmajor og sjef for Forsvarets sanitet fra 1. mars 1951 til 1972, og ansees som den som formet sanitetsarbeidet i det norske forsvaret i etterkrigstiden. Dale bidro vesentlig til at Norge stilte med sanitet i Korea under Koreakrigen fra 1951, i Suez 1956 under Suezkrisen og Kongo 1960 under Kongokrisa. Torstein Dale var blant de sentrale bidragsyterne til opprettelsen av kontoret for katastrofepsykiatri ved Universitetet i Oslo, hvor han støttet Arne Sund, verdens første professor i katastrofepsykiatri. 
Fra 1966 til 1975 var han president i Norges Røde Kors,  Som president for Norges Røde Kors er Dale blant annet kjent for å ha tatt initiativ til hjelpeaksjoner for sivile i Gaza, ved Biafrakrigen, for flomrammede i Bangladesh i 1974 og hungersrammede under sultkatastrofen i Sahel i Afrika i begynnelsen av 1970-årene.
Torstein Dale døde 18. mars 1975 i Genève i forbindelse med et Røde Kors-møte i Genève i Sveits.

Organisasjonsarbeid

Torstein Dale var en dyktig og engasjert organisasjonsmann, formann for Hærens Offisers-forbund 1950–1954, deltok i dannelsen av Befalets Fellesorganisasjon (BFO), og var i en periode leder for organisasjonen. Dale gjorde forarbeidet for Yrkesorganisasjonenes Hovedsammenslutning for Embets- og tjenestemenn (YH, som senere ble til YS) og ble organisasjonens første formann.

Utmerkelser

Torstein Dale ble kommandør av St. Olavs Orden i 1968. Dale ble tildelt Deltagermedaljen med rosett, Haakon VIIs 70-årsmedalje, Norges Røde Kors Hederstegn, Frihetskorsets 4 klass (finsk), Medaille commemorative de la Guerre (fransk), Högkvarterets minnekors (finsk).
Ferjesambandet Lauvøy–Barøy

Ferjesambandet Lauvøy–Barøy var en forbindelse mellom Lauvøya og Barøy på fastlandet i Åfjord kommune. En tid ble også Lysøysund i Bjugn betjent.
Fergeforbindelsen ble etablert i 1969. Den første ferja var MF «Lauvøy» som gikk på sambandet til 1974, da den ble avløst av MF «Stoksundferja» som betjente sambandete til 1982. Siste ferje var MF «Fjellværøy», som betjente sambandet til det ble erstattet av en molo med vei 1987.