google/wiki40b huggingface dataset:
Familieterapi

Familieterapi er en form for behandling, der en terapeut arbeider med en familie i stedet for å arbeide med enkeltindivider, eller ikke-beslektede grupper. Formålet er gjerne å få familien som sosial enhet til å fungere på endrede premisser enn slik den fungerte (eller ikke fungerte) før.
Familieterapi har tradisjonelt vært inndelt i tre tilnærminger; strategisk, strukturelt og systemisk tenkning.
Bearbeiding av familierelasjoner og parveiledning/foreldrerådgivning er kjent fra flere kulturer og tidsaldere. Mange ritualer bygger opp om pardannelser, slik som ekteskapsinnstiftelse. I vestlig kultur er det vanlig å regne at familieterapi oppsto sammen med sosialt arbeide og andre bevegelser fra 1890/1900årene.
Familieterapeuter kan ha forskjellig fagbakgrunn og legge forskjellige modeller til grunn for sin spesielle arbeidsmåte. Felles er en tanke om hva en optimalt fungerende familie kan være, og metoder og teknikker velges ut fra hva den enkelte terapeut kan få til å fungere i forhold til egne evner og ferdigheter i forhold til familien som enhet.
Tanker om at familieforhold hadde betydning for barns utvikling var ikke uvanlige blant psykologer og psykiatere allerede før år 1900. Tanken om å samle familien og arbeide direkte med den kom imidlertid noe senere, da i form av ekteskapsveiledning og foreldrerådgivning. Terapiformen kan først sies å ha tatt fart i tiden etter den andre verdenskrigen.
Flere terapiformer, modeller og teknikker ble utviklet på vestkysten av USA i 1970-80-årene. Disse bygget tildels på en erfaring om at det ikke alltid var nok å få klienter/pasienter til å fungere bedre – det måtte skje i familiekretsen hvis en skulle unngå tilbakefall. Enkelte terapeuter gikk så langt som til å hevde at når ett medlem i en familie ikke fungerte sosialt, så var det fordi medlemmet var bærer av familiens samlede dysfunksjon, og dermed bidro til at de øvrige kunne fungere. Å rette opp en slik dynamikk slik at alle kunne fungere bedre ble dermed målsetting. Arbeidsmåten kunne varieres etter hva en regnet med ville fungere best i forhold til familien og dens sosiale bakgrunn.
Et eksempel fra klassisk litteratur er Jeppe på Bjerget og hans fru Nille, der Jeppe er den identifiserbare problembæreren: «Alle vet at Jeppe drikker – -». Mor Nille er hans edruelige motpol, mens Jakop Skomaker bidrar på sin måte til å vedlikeholde problemet. (« – men ingen vet hvorfor Jeppe drikker»).
En familieterapeut ville søke å påvirke dynamikken i forholdet mellom Jeppe og Nille, som synes å vedlikeholde den eksisterende situasjonen, slik at hans behov for å drikke ble redusert, helst uten å gjøre mor Nille til neste problemprodusent.

I Norge

Modum Bads nervesanatorium var blant de tidligste i etterkrigstiden til å ta opp familieterapi som eget tilbud, ved å lage en egen avdeling. Denne kunne ta inn familier til opphold, slik at terapien kunne foregå skjermet fra dagliglivets stressfaktorer.
Væla (Ådal i Ringerike)

Væla er ei lita elv som renner ut øst i Ådalselva (del av Begna) like nord for Hen i Ådal, i Ringerike kommune. Elva har utspring fra Søndre Vælsvann og renner sørvestover.
Idrettslaget Holeværingen

Tabellen 2011

Kilde: fotball.no
Storkreps

Utbredelse

Storkreps har utbredelse i hav, elver og innsjøer i hele verden. Det var per 1996 registrert minst 1 677 forskjellige arter av storkreps i nordlige strøk, dvs Nord-Atlanteren, Middelhavet, Østersjøen, Norskehavet og Barentshavet. Antall arter av underklassen Eumalacostraca («ekte storkreps») observert i nordlige farvann fordelt på de viktigste undergruppene, er: Syncarida 0 arter, Amphionidacea (krill) 15 arter, Amphionidacea 1 art, Decapoda (tifotkreps) 1 652 arter.
Underklassen Hoplocarida har bare observasjoner av to arter i nordlige strøk, begge i britiske farvann og sørover inn i Middelhavet. Underklassen Phyllocarida har observasjoner av 7 arter i nordlige strøk, herav fire arter av slekten Nebalia.
Vi finner om lag 1 000 arter av storkreps i farvann rundt Norge og Svalbard, hvorav neppe mer enn 10 arter i ferskvann og 25 arter på land, de øvrige er marine arter i havet.
Ole Høilandstøtta

Ole Høilandstøtta er en klippe som står i sjøen utenfor Victoria Terrasse på nordøstsiden av den norske Bouvetøya i Sør-Atlanteren.
Steinen har fått navn etter Ole Høiland (1797-1848) som var en kjent norsk tyv fra gården Høiland i Bjelland kommune i Vest-Agder.
Thibault Damour

Offentlig vitenskapelig kontrovers

I flere år har en offentlig vitenskapelig kontrovers, skrevet (i samarbeid med Nathalie Deruelle (fr) og Luc Blanchet (fr)) og video, motsatt Thibault Damour og Jean-Pierre Petit (en) om gyldigheten av den kosmologiske modellen Janus (fr).
MS «Pride of Telemark»

Historikk

MS «Pride of Telemark» sitt søsterskip heter MS «Stena Danica».
Likegyldighet

Likegyldighet er et dikt av Martin Niemöller (1892-1984), som var en fremstående tysk teolog og luthersk prest. Uttalelsen, som senere er publisert som et dikt ble trolig formulert i 1946 inspirert av et besøk i konsentrasjonsleiren Dachau hvor Niemöller hadde vært fange 1941-1945.
Niemöller gav flere versjoner av diktet i løpet av etterkrigstiden hvor ulike grupper ble nevnt. Versjonen fra 1946 nevnte 1. kommunistene 2. uhelbredelig syke 3. jødene / Jehovas vitner (avhengig av versjon) 4. personer i naziokkuperte land. I 1976 ble den nyeste versjonen formulert, da var gruppene 1. kommunistene 2. fagforeningsfolk 3. sosialdemokrater 4. jøder. En versjon av diktet som ble lest høyt i den amerikanske kongressen av Howard Samuels i 1968 gjorde diktet kjent i USA. Her ble følgende grupper nevnt: 1. Jøder 2. katolikker 3. Industri- / fagforeningsfolk 4. Protestantiske kirke.
Ladonia

Ladonia (også Ladonien) er en mikronasjon på ca. 1 kvadratkilometer beliggende på Kullen i det nordvestlige Skåne i Sverige. 
Ladonia med kunstneren Lars Vilks i spissen erklærte sin uavhengighet den 2. juni 1996. Bakgrunnen var en årelang rettssak mellom Vilks og de svenske myndighetene om de tre skulpturene Nimis, Arx og Omfalos som Vilks hadde oppført på det som i dag er Ladonias territorium. Myndighetene krevde skulpturene fjernet fra Kullaberg naturreservat, og som reaksjon på dette ble Ladonia utropt til en selvstendig stat. 
Ladonia er ikke anerkjent av andre, men har sitt eget flagg, sin egen valuta örtug og nasjonalhymne. Grunnet den manglende anerkjennelse er det heller ingen offisiell skiltning som kan guide de mange besøkende frem til stedet.
Francesco Landini

Liv og virke

En koppersykdom gjorde Francesco Landini blind i barndommen. Han konsentrerte seg om musikk og behersket flere instrumenter i tillegg til orgel, for eksempel lutt, og han sang, skrev poesi og komponerte. Ifølge biografen Filippo Villani, hvis Liber de origine civitatis Florentiae regnes som den biografiske hovedkilden til Landini, beskjeftiget Landini seg også med astrologi, etikk og filosofi. Dermed legemliggjorde han den typiske 1300-tallskomponisten, som så seg selv og uttrykte seg som en intellektuell personlighet – til forskjell fra komponistene i tidlig middelalder som det knapt finnes kunnskap om personligheten til. I det allerede føderal-republikansk pregede Italia kunne mektige borgere av bystater som Venezia, Siena og Firenze tilby kunstnerne samfunnsmessige fora å utfolde seg på, eksempelvis slik det kom til uttrykk i Boccaccios Dekameronen. Giovanni Gherardi da Prato forteller i Paradiso degli Alberti hvordan stedets litterati – leger, filosofer, matematikere og teologer – diskuterte med hverandre mens de lyttet til Landinis vidunderlig vakre spill på portativet.
Landini var ansatt som organist ved Santa Trinità-klosteret i Firenze, og mellom  1365 og 1397 som organist og kapellan ved San Lorenzo-kirken i Firenze.
Landini konstruerte orgler og oppfant musikkinstrumenter, eksempelvis et som ble kalt serena eller syrena syrenarum, og som kompinerte trekk fra lutt og psalterium, en antatt forgjenger for bandura.
Flashdance

Handling

Filmen handler om 18 år gamle Alexandra (Alex) Owens (Jennifer Beals) som jobber som en danser på en bar om natta, og som en sveiser om dagen. Hun bor alene i et tomt lagerhus sammen med pitbullen, Grunt. Drømmen hennes er å komme inn på en prestisjefylt danseskole. En kveld på baren, tiltrekker hun seg oppmerksomhet fra Nick Hurley (Michael Nouri), som viser seg å være sjefen hennes der hun sveiser. Etter hvert finner Nick ut at Alex er en av hans arbeidstakere.
Nick, som er en mektig mann, bruker kontaktene sine til å få Alex inn på en audition. På auditionen faller Alex i begynnelsen av dansen sin, men begynner om igjen og fullfører dansen. I siste scene ser vi Alex løpe ut og klemme Nick, som gir henne en bukett med røde roser.
Kim Traavik

Utdanningstiden

Traavik er utdannet cand.polit. (1973) med hovedfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo.  Han var i studietiden aktiv i Norges Konservative Studenterforbund, der han var medlem av seniorkollegiet 1970 til 1971.

Diplomatiet

Han gikk i 1977 inn i utenrikstjenesten, der hans første posteringer utenlands var i Finland fra 1979 til 1982 og deretter fra 1982 til 1985 ved Norges delegasjon til FN i New York. I årene 1987 til 1989 var Traavik ved Norges delegasjon til NATO i Brussel. Han ledet fra 1989 til 1992 avdelingen som har ansvar for sikkerhetspolitikk og våpenkontroll i Utenriksdepartementet. Fra 1992 til 1994 ledet han avdelingen for europeiske saker og fra 1994 til 1997 var han ministerråd ved Norges delegasjon til EU i Brussel. Traavik ble i 1997 utnevnt til ambassadør og fikk ansvar for forberedelsene til og gjennomføringen av Norges formannskap i Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) i 1999. 
I oktober 2001 ble Traavik utnevnt til statssekretær i Utenriksdepartementet. Han var statssekretær for Høyre i Kjell Magne Bondeviks andre regjering til oktober 2005 og fungerte som viseutenriksminister. 
Etter årene som politiker i Utenriksdepartementet gikk Traavik tilbake til utenrikstjenesten. I 2006 ble han utnevnt til ambassadør ved Norges faste delegasjon til NATO, et embete han har til 2010. Traavik ble i statsråd 23. april 2010 utnevnt til Norges ambassadør i Storbritannia. I 2014 ble han "spesialrådgiver" ved Statsministerens kontor.

Premier

Traavik ble i 2007 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden. I 2010 ble han utnevnt til kommandør av Republikken Italias fortjenstorden.
Gjertsens skole

Gjertsens skole for den høiere almendannelse var en norsk privatskole som ble grunnlagt av cand.philol. Fredrik Gjertsen i 1869 ved St. Olavs plass i Kristiania. I 1899 ble skolen flyttet til Frogner, hvor den siden ble drevet under navnet Frogner Høiere Almenskole/Frogner Realskole og Gymnas, ofte bare kalt Frogner skole.

Historie

Gjertsens skole var i utgangspunktet fortsettelsen av en skole som ble opprettet i 1855 av overlærer Harald Wilhelm Ottosen (1830–99) og den senere høyesterettsadvokat Anton Vilhelm Heiberg (1831–85), da med navnet Latinskolen for ældre elever.
Den ble overtatt av Emil Schreiner og Fredrik Gjertsen i 1862. Skolen var opprinnelig tenkt for elever som først i konfirmasjonsalderen hadde bestemt seg for å gå veien mot examen artium. På grunn av økende etterspørsel besluttet imidlertid Gjertsen å opprette en fullstendig skole ved siden av latinskolen for eldre elever. I 1868 kjøpte han tomten på Meyerløkka mellom St. Olavs plass, Universitetsgaten, Pilestredet og St. Olavs gate. Her ble skolebygningen oppført etter tegninger av arkitekt Wilhelm von Hanno, som selv bodde i St. Olavs gate og var arkitekt for mange av gatens leiegårder. Innflyttingen skjedde sommeren 1869, og bygningen ble i de neste årene utvidet med nye klasserom og en gymnastikkbygning.
Ved åpningen 19. august 1869 besto Gjertsens skole altså av to avdelinger: den allerede bestående latinskolen for eldre elever, og en helt ny skole organisert etter den nye skoleloven av 1869. Til denne skolen ville Gjertsen oppta elever fra seksårsalderen, som senere kunne velge om de ville gå latinlinjen eller reallinjen. Nytt var det også at undervisningen i de laveste klassene ble besørget av lærerinner. Ved starten hadde skolen 91 elever i den gamle latinskolen og 30 elever i den nye småskolen. I de neste årene kom man i gang med middelskolen, og i skoleåret 1873–1874 hadde skolen i alt 337 elever. Året etter mottok skolen 183 elever fra den nedlagte Nissens Latin- og Realskole. Etterhvert som elevene vokste opp, ble det nye latingymnaset og realgymnaset opprettet i 1876, samtidig som den gamle latinskolen for eldre elever ble nedlagt. De første kandidatene til examen artium ble dimittert i 1878. Etter lov av 16. juni 1883 fikk skolen fra 1884 rett til å avholde examen artium på linje med offentlige skoler.
Skolebestyrer Gjertsen gikk av i 1889, og skolen ble samtidig overdratt til et interessentskap, hvor den nye skolebestyreren, M. Gjør, ble formann. I 1899 flyttet skolen fra St. Olavs plass til Niels Juels gate 52 på Frogner. Året etter ble den omdøpt til Frogner Høiere Almenskole.

Skolebygningen på St. Olavs plass

Etter at Gjertsens skole flyttet til Frogner i 1899, ble bygningen brukt av Krigsskolen til 1910 og av Sjømannsskolen fra 1910 til 1917. Kristiania kommunes Sundhedskommission (fra 1924 Oslo Helseråd) overtok hele bygningen i 1917 etter å ha leid lokaler der fra 1887. Skolebygningen ble revet i 1960-årene og erstattet av Helserådets nybygg, tegnet av arkitekt Erling Viksjø.
Luigi Maglione

Liv og virke

Maglione var seminarist ved Almo Collegio Capranica i Roma, der en av hans medstudenter var Eugenio Pacelli, og studerte ved forskjellige romerske universiteter. Han tok doktorgrader i katolsk teologi og i filosofi.
Han ble presteviet 25. juli 1901 og arbeidet som kapellan i erkebispedømmet Napoli til 1908. Ved siden av dette studerte han videre.

Det pavelige diplomati

Etter tre års utdannelse ved det pavelige diplomatakademi trådte han i 1908 inn i det pavelige diplomatis tjeneste og arbeidet frem til 1918 i Statssekretariatet i Vatikanet. I årene 1915 til 1918 underviste han dessuten ved det pavelige diplomatakademi.

Sveits og Frankrike

I 1918 utnevnte pave Benedikt XV ham til midlertidig pavelig representant til Folkeforbundet i Sveits.
I 1920 ble Maglione utnevnt til titularerkebiskop av Caesarea in Palaestina og til apostolisk nuntius for Sveits. Han ble bispeviet av kardinal Pietro Gasparri. Fra 1926 til 1935 var han deretter apostolisk nuntius i Frankrike. Ved ankomsten i Frankrike ble han antatt å være pro-tysk og holdt noe på avstand, men han ble etterhvert meget godt likt av den franske regjering. Han skal i sin tid i landet ha hatt innflytelse på utformingen av Hoare-Laval-pakten under den andre italiensk-abessinske krig.

Kardinalprefekt

I 1935 utnevnte pave Pius XI ham til kardinalprest med titularkirken Santa Pudenziana og gav ham i 1938 ledelsen av Konsilskongregasjonen (senere Klerus-kongregasjonen).

Kardinalstatssekretær

Få dager etter valget av pave Pius XII ble Maglione av denne i mars 1939 utnevnt til kardinalsstatssekretær, det vil si som Pavestolens utenriksminister. Som den viktigste samarbeidspartner av Pius XII under andre verdenskrig var kardinal Maglione involvert i Den hellige stols arbeid for å redde flest mulig jøder fra nazistenes utryddelse. Maglione gav det pavelige diplomati beskjed, og i den grad mulig, økte midler, til å gripe inn i favør av jødene ble forfulgt eller levde under trussel om å bli deportert.
Han døde den 22. august 1944 i Casoria og ble også begravet der.
Olavskrossen

Olavskrossen er et minnesmerke i stein fra middelalderen plassert i Vossevangen i Voss kommune.
Olavskrossen er formet som et kors og skal i følge tradisjonen være reist av Olav den hellige i år 1023 da han reiste gjennom området for å kristne det norske folket. Det finnes imidlertid ikke pålitelige historiske kilder på dette, og første gang steinen er omtalt i skriftlige kilder er i 1670. Det er også knyttet usikkerhet til om steinen i dag står der den opprinnelig ble plassert.
Minnesmerket er plassert på et grøntareal, har en høyde på 165 cm og en bredde på 89 cm.
Samveldet av nasjoner

Historie

Samveldet er en fortsettelse av det britiske imperiet og har sitt utspring i imperiekonferansene, Imperial Conferences, som ble holdt på 1910- og 1920-tallet. De britiske koloniene som allerede hadde selvstyre ble under disse konferansene tilkjent selvstendighet, noe som senere ble formelt bekreftet i Westminsterstatutten i 1931. Innenfor imperiet skulle alle stater være frie og likeverdige, men holdes sammen av en felles troskap til den britiske kronen. 
Etter avkoloniseringen valgte de fleste tidligere britiske koloniene å bli medlemmer i Samveldet. Unntakene er Burma (selvstendig i 1948) og Sør-Jemen (1967) og noen andre stater som likevel ikke ble medlemmer. Irland var opprinnelig medlem, men forlot Samveldet ved innføringen av republikk i 1949. 
I 1950 ble det akseptert at en medlemsstat i Samveldet kunne være republikk. India kunne dermed bli medlem i Samveldet til tross for at de året før hadde vedtatt en grunnlov som definerte landet som republikk. Denne endringen i Samveldets politikk ble kjent som'London-deklarasjonen. Den medførte at det samtidig ble opprettet en stilling som Samveldets overhode. Denne symbolske posisjonen ble besatt av kong Georg VI og ble overtatt av dronning Elisabeth II. Posisjonen er imidlertid ikke arvelig, det er opp til samveldelandene statssjefer å velge nytt overhode når det er behov for det. 
Medlemskapet er åpent for alle stater som deler Samveldets grunnleggende verdier og som har eller har hatt et konstitusjonelt bånd til Storbritannia eller et annet medlem i Samveldet, men unntak kan gjøres. Mosambik ble i 1995 det første medlemslandet som ikke hadde vært en koloni under Storbritannia eller noe annet land i Samveldet. Det andre medlemslandet som ikke tidligere har tilhørt Storbritannia eller et annet land i Samveldet var Rwanda, som ble medlem i 2009. 
Fiji, Nigeria og Pakistan har fått sine medlemskap suspenderte på grunn av militærkupp mot demokratiske regjeringer. Etter å ha vært utestengt siden 2006, fikk Fiji i september 2014 igjen fullverdig medlemskap. Sør-Afrikas medlemskap var suspendert på grunn av apartheid. Zimbabwe ble i 2002 suspendert på grunn av det som ble betraktet som manipulerte valg samt rapporterte trakasseringer av hvite bønder. Landet oppga i 2003 selv medlemskapet i protest. Gambia oppga selv medlemskapet i 2013, men ble medlem igjen i 2018.
Etter skoletid

Etter skoletid var et barne- og ungdomsprogram som ble sendt på NRK1 i perioden 1999–2004. Programmet var direktesendt, og det ble sendt over 500 sendinger. I begynnelsen gikk programmet fra mandag til onsdag, men fra høsten 2002 ble programmet også sendt på torsdager. I 2001 startet også det nye leksehjelpkonseptet Puggandplay. 
Programmet hadde premiere den 14. september 1999, og aller siste sending ble sendt 19. mai 2004.
I Can't Turn You Loose

I Can't Turn You Loose er en sang skrevet av Otis Redding som ble spilt inn og gitt ut på b-siden av singelen Just One More Day med Otis Redding i 1965. Sangen ble også gitt ut på albumet The History of Otis Redding i 1967.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Live! The World Of Ike & Tina i 1973.
Schouterrassen (Oslo)

Navn og historie

Brdr. Johnsen kjøpte grunnen til deres plan om bygningene Schouterrassen i 1935 som en del av Sinsenbyen. 3 år senere kom navnet på veien. Dette var oppkalt etter familien Schou, som eide Sinsen gård før Sinsenbyen blei anlagt. Bryggerieier Christian Schou kjøpte Vestre Sinsen gård til brennerivirksomhet i 1834, mens fabrikkeier Halvor Schou bygde en herskapsbolig.

Bebyggelse

Bebyggelsen er lamellblokker fra 1930-tallet. Først ligger to lange blokker på hver side (6–7 oppganger hver), deretter følger to mindre tverrliggende blokker på hver side (det siste paret med adresse Olaf Schous vei). Det er romslige parkområder på begge sider, til dels på taket av næringslokaler nederst i Olaf Schous vei.
Pachuca de Soto

Pachuca de Soto er hovedstad i den meksikanske delstaten Hidalgo. Navnet kommer fra nahuatl «Pachoacān» som betyr «Lederens sted» eller «trangt sted». Fra 1428 til 1528 var Pachuca styrt av aztekerne men de spanske conquistadorene drepte deres leder, Ixcoatl og døpte om stedet til Real de Minas de Pachuca.
Pachuca de Soto befinner seg omtrent 96 kilometer nord for Mexico by.
Kåre Ingebrigtsen

Biografi

Ingebrigtsen spilte i en årrekke for Rosenborg, og spilte også for Malvik Idrettslag, Byåsen IL, Frigg, Utleira IL, Lillestrøm, Strømsgodset og Manchester City. Han ble cupmester med Rosenborg i 1988, 1990 og 1992 og han ble seriemester med klubben i 1988, 1990 og 1992. Ingebrigtsen spilte i tillegg 23 kamper for Norge og scoret ett mål. Han la opp i 1997 grunnet et benbrudd.
Ingebrigtsen startet trenerkarrieren som trener for Strindheims juniorlag. Han ble kjapt involvert på seniorsiden i Strindheim også. Deretter hadde han et kort opphold i Rosenborgs ungdomsavdeling, før han i 2007-sesongen ble trener for 2.-divisjonsklubben Ranheim. Ranheim endte på tredjeplass i avdeling 2. Ved sesongslutt i 2. divisjon ble han hentet inn som assistenttrener i Rosenborg resten av tippeligasesongen, under Trond Børge Henriksen, etter at Knut Tørum gikk av som hovedtrener. 
1. november 2007 ble han ansatt som hovedtrener i tippeligaklubben Bodø/Glimt. Klubben varslet 26. mai 2011 at samarbeidet var avsluttet, etter en skuffende sesongstart i Adeccoligaen. Han var fra juli 2012 til juli 2014 assistenttrener i Viking FK. 21. juli 2014 ble han midlertidig hovedtrener for Rosenborg Ballklub ut sesongen 2014. 20. november 2014 ble han permanent trener, med en treårskontrakt tilbudt av RBK-styret, og i juli 2016 forlenget de kontrakten til å vare frem til 2020.
I sin første sesong som RBK-trener vant han både serien og cupen, og fikk prisen som årets trener i Trøndelag. Han ble også tildelt prisen «Årets trener» av Norsk Fotballtrenerforening. Han ble kåret til Årets trønder for 2015.
6. mai 2019 skrev han under en toårskontrakt med den belgiske klubben KV Oostende.