Hopperstad stavkirke

Historie

Kirken skal ha stått noenlunde uendret til 1600-tallet. Da ble skipet forlenget mot vest, og det ble bygget et klokketårn over den nye delen. Mot øst fikk kirken en tømret utvidelse og mot sør et nytt våpenhus med en ny inngang. Den største utvidelsen kom mot nord med den tømrede «Nyekyrkja». Utbyggingen var ferdig på 1700-tallet og fikk stå til ca. 1875. Det finnes ingen interiørbilder fra denne tiden, men en beretning av presten Niels Dahl, som skal ha besøkt kirken i 1824. Han forteller at kirken hadde gallerier i tre høyder rundt alle veggene, og at den var lavloftet og tømret med trapper opp til galleriene. Døpefonten var plassert under den middelalderske baldakinen. Veggene var bemalt med en rekke bibelsitater i klare farger.

Virkninger av kirkelov

I 1851 kom en ny lov som fastslo at kirkene skulle ha plass til 3/10 av sognets befolkning og at det skulle holdes gudstjeneste to ganger hver søndag for 2/10. Loven førte til at en rekke kirker ble for små. I noen tilfeller ble de utvidet, i andre ble det bygget ny kirke og den gamle ble revet. Det ble derfor bygget en ny kirke i Vik i 1877.
Vik hadde også en steinkirke, Hove kirke, men hadde ikke økonomi til å holde alle tre. Fortidsminneforeningen kom derfor med et tilbud til kommunen om å kjøpe kirken. Men prisen var for høy, 1200 kroner. Derfor ble det avtalt at foreningen skulle få kjøpe middelalderdelen for 600 kroner, mens tilføyelsene fra 1600–tallet skulle tas ned og tømmeret selges. Fortidsminneforeningen fikk overta kirken i 1880 etter at den nye delen var tatt ned og solgt for 800 kroner.
Fortidsminneforeningen ville flytte kirken til Nygårdsparken i Bergen, men etter en del diskusjon ble det besluttet å restaurere den på stedet. 
Til restaurering og rekonstruksjon ble arkitekt Peter Andreas Blix (1831–1901) engasjert. Arbeidet ble gjennomført fra 1885 til 1891.

Stavkirken etter restaureringen

Restaureringen av kirken ble en blanding av bevaring, rekonstruksjon og komplettering.

Eksteriør

Ombyggingene på 1600-tallet hadde medført at svært lite av eksteriøret var bevart. Dette ble rekonstruert med Borgund stavkirke som modell. Kirken fikk apside med tårn, takrytter på hovedmønet og svalgang. Dette var slik en mente at kirken kunne ha sett ut. Den opprinnelige kirken finnes innenfor svalgangen og har grunnstokker, sviller, veggtiler, stavlegjer og hjørnestaver med store baser bevart.

Portaler

Kirken har tre portaler. På nordsiden av koret er der en smal døråpning dekorert med enkel dyreornamentikk. På sørsiden finner vi en vanlig søyleportal, men denne er også utsøkt laget. Her finnes det også en glugge i veggen som ble anvendt som skrifteluke. Sørportalen skal ha blitt brukt av kvinner som kom til kirken første gang etter en fødsel, og som ble regnet for urene til de hadde vært igjennom en seremoni.
Hovedportalen mot vest har dragemotiv, et innfløkt dyremotiv der drager slynger seg rundt hverandre og biter hverandre i halene. Denne er av høy kvalitet, og det er mulig at den er skåret av en mester som har dekorert flere kirker, da denne har likheter med portalen i Borgund.

Interiør

Interiøret domineres av 18 staver formet som søyler med romanske terningkapiteler, forbundet med rundbuede arkader, 6 på hver langside og 3 på kortsidene. Disse er 8 m høye og hviler nederst på grunnstokker som danner en firkantet ramme. Kirken har stor likhet med Urnes stavkirke, og muligens er de oppført omtrent samtidig. Det spekuleres i om motivet med søyler og kapiteler kan være overført til tre fra 1100-tallets steinarkitektur. 
Opprinnelig var ikke kirken avstivet med andreaskors og tenger, disse delene må være satt inn på et seinere tidspunkt. Det må også korskillet være, siden de trekløverformede åpningene har gotiske trekk. Dette er det eneste middelalderske korskillet som er bevart i en norsk stavkirke. Det kan ha vært en hel vegg som på 1300-tallet ble ombygd og åpnet opp slik at kirkelyden skulle kunne følge med i hva som foregikk rundt alteret. Men av og til ønsket en å lukke igjen, og dette ble gjort med draperier som var festet på knagger langs veggene. Store deler av takkonstruksjonen og bordgulvet er også fra middelalderen.

Madonnaen i Bergen Museum

I Bergen Museum finnes en Madonna med barnet fra 1230–1235 av eiketre, som skal ha kommet fra Hopperstads nabokirke Hove kirke. Det har imidlertid vært spekulasjoner om hun kan ha vært i ciboriet i Hopperstad og så blitt flyttet til Hove. Skulpturen er en av de fineste unggotiske skulpturene som er bevart i Norge. En vet ikke om hun er laget i England eller om hun er skåret ut i Bergen av en engelsk treskjærer.