Skrivemaskin

Oppfinnelsen

I likhet med mange  andre oppfinnelser, kan skrivemaskinen ikke spores direkte tilbake til én bestemt oppfinner. Den britiske oppfinneren Henry Mill, tok i 1714 ut patent på en maskin som kan sies å være opphav til den vi senere kjenner som skrivemaskin. Andre som tidlig arbeidet med utvikling av skrivemaskiner var Pellegrino Turri (1808), som også oppfant blåpapiret (karbonpapir), og Christopher Latham Sholes bygget en forløper til den elektriske skrivemaskin i 1868. Mange av disse tidligste maskinene var utviklet slik at de kunne brukes av blinde.
I 1829 tok William Austin Burt ut patent på en maskin som han kalte «The Typographer». I likhet med flere tidlige maskiner blir den ofte betegnet som den «første skrivemaskin», mens Science Museum (London) beskriver den  som den første skrivende mekanisme som kan føres tilbake til en oppfinner — til tross for at Turri's maskin fra 1914 også er kjent. Selv når den ble brukt av oppfinneren selv, som derfor var trenet i å behandle den, gikk det langsommere å skrive med maskinen enn å skrive for hånd. Fordi en skive ble brukt til å velge bokstaver og tegn i stedet for en tast for hver bokstav, er det riktigere å kalle maskinen en «index typewriter» , og den faller utenfor den generelle definisjonen av 'skrivemaskin'. Burt og hans medhjelper John D. Sheldon fant aldri en kjøper til patentet, og maskinen ble aldri satt i produksjon.

Fra  1829 til 1870 ble det tatt ut patent på mange skrivemaskiner i  Europa og Amerika, men ingen ble satt i produksjon. Amerikaneren Charles Thurber tok ut flere patenter; den første i 1843 – utviklet som en skrivemaskin for blinde.
Den første virkelige skrivemaskin slik vi kjenner den, og som brukes i dag, ble oppfunnet i 1855 av italieneren Giuseppe Ravizza. Maskinen ble kalt «CEMBALO SCRIVANO o MACCHINA DA SCRIVERE A TASTI». Andre hevder at oppfinneren var Peter Mitterhofer fra Østerrike i året 1864, men den ble heller ikke satt i produksjon. Mitterhofer fortsatte å forbedre den opprinnelige modellen med fem forskjellige varianter frem til 1868. 
I 1867 kom Christopher Sholes, Carlos Glidden, og Samuel W. Soule frem til en annen maskin, Sholes and Glidden skrivemaskin hvor operatøren kunne skrive betydelig raskere enn for hånd. Patentet (US 79,265) ble solgt for 12,000 Dollar til Densmore and Yost, som inngikk en avtale med E. Remington and Sons (den kjente symaskinfabrikanten). Remington begynte med produksjon av sin første skrivemaskin 1. mars, 1873 i Ilion, New York. En annen tidlig produsent av skrivemaskiner var Underwood.
Det å kunne se hva som er skrevet, tar vi for gitt i dag. På de tidlige maskiner dekket tastaturet over papiret. Og det var kun mulig, først når hele dokumentet var skrevet, at det kunne leses.
I sin opprinnelige form, nå kjent som mekanisk eller manuell skrivemaskin, var hver bokstav festet til en typearm med bokstav som tilsvarer tasten på tastaturet.

Konkurranser i hurtigskrivning

Fra 1920-årene til 1950 var det å være rask på skrivemaskin en meget viktig forutsening for ansettelse på kontor. I alle handelsskoler var maskinskrivning et obligatorisk fag. Det ble også arrangert egne kurser i maskinskrivning. For å bestå eksamen var det nødvendig å kunne skrive et visst antall anslag i minuttet, noe som ble påført vitnemålet. Arbeidsgivere som skulle ansette medarbeidere til denne funksjon krevet vanligvis mellom 60 og 100 anslag i minuttet.
For å oppmuntre raske maskinskriversker ble det ofte arrangert konkurranser i regi av skoler og handelsnæringen.

Avsløring av falske dokumenter

På grunn av små mekaniske toleranser og ulik slitasje, hadde hver maskin unike karakteristiske trekk i overføringen av tegn til papir – et «fingeravtrykk» som gjorde det mulig å bevise at Get gitt dokument var skrevet på en spesifikk maskin. Også blekkskrivere har «fingeravtrykk», men langt mindre tydelige. Moderne fargeskrivere og kopieringsmaskiner avsetter et lite, kodet gul-punktet mønster på det trykte ark, som viser tilbake til maskinens serienummer.