Panzer II

Historie og utvikling

I løpet av 1934 ble det åpenbart at både uviklingingen og produksjonen av Panzer III og Panzer IV ble forsinket. Krupp, MAN, Henschel and Daimler-Benz ble bedt om å komme med forslag til en midlertidig løsning. Designet som ble valgt var basert på Panzer I, men større og med en 20 mm panservernkanon i tårnet. Produksjonen begynte i 1935, men det tok 18 måneder før den første kampklare stridsvognen ble levert.
Panzer II var hovedbestykningen til de tyske panserdivisjonene fra invasjonen av Frankrike fram til Panzer III og Panzer IV kom i 1940/1941. Etter dette ble den brukt til oppklaring. Den ble brukt i felttogene i Polen, Frankrike, Danmark, Norge, Nord-Afrika og Sovjetunionen. Etter at den hadde utspilt sin rolle ved fronten ble den brukt i andre linje og til patruljering.
20 mm-kanonen viste seg å være lite effektiv mot de fleste allierte stridsvogner, og det ble gjort forsøk på å bytte den ut med en 37 mm kanon, men det ble aldri gjennomført i praksis. Prototyper ble også bygget med en 50 mm panservernkanon, men på den tiden hadde Panzer II blitt så umoderne at det ikke var mulig å oppgradere den til en brukbar stridsvogn. Noe som hadde større effekt var å bytte ut ammunisjonen med panserbrytende ammunisjon med wolframkjerne, men på grunn av materialmangel var denne ammunisjonstypen alltid vanskelig å få levert.

Teknisk

Panzer II hadde et mannskap på tre. Vognføreren satt foran i skroget, vognkommandøren satt i tårnet og betjente kanonen mens en lader/radiotelefonist sto på gulvet av vogna under tårnet.
Panzer II A, B og C hadde 14 mm stålpanser rundt om, og 10 mm på dekk og under. Fra D-varianten av ble den oppgradert med 30 mm frontpanser og fra F-varianten fikk den 35 mm frontpanser og 20 mm på sidene. Dette skjedde etter hvert som erfaringene fra kamphandlinger ble analysert, og det viste seg av 14 mm var for lite til praktisk bruk.
De fleste stridsvognutgavene av Panzer II var bevæpnet med en 20 mm KwK 30 L/55 kanon. Noen senere utgaver hadde 20 mm KwK 38 L/55 som var ganske lik. Denne var basert på 20 mm FlaK 30 luftvernkanon, og hadde en skuddtakt på 280 skudd i minuttet, noe som er veldig høyt for en stridsvogn. Panzer II hadde også en 7,92 mm mitraljøse montert koaksialt med hovedskytset.
Stridsvognen ble også bygget om til en kanonplattform for 50 mm PaK 38 panservernkanon, men denne var allerede utilstrekkelig, og en større 76,2 mm PaK 36(r) ble installert som en nødløsning. Den vanligste panserjager-versjonen hadde en 75 mm PaK 40, som viste seg effektiv i kamp.
Artillerivarianter ble bygget med 150 mm sIG 33 feltkanoner, men den vanligste og mest effektive var med 105 mm leFH 18 feltkanon. De fleste av disse hadde et MG34 maskingevær mot fly og infanteri.
Alle produksjonsvariantene av Panzer II hadde en Maybach HL 62 TRM sekssylindret bensinmotor og girkasse fra ZF. A-, B- og C-variantene hadde en toppfart på 40 km/h.  D- og E-variantene hadde hjuloppheng av Christie-typen og en bedre girkasse, noe som ga de en topphastighet på 55 km/h, men resultatet var dårligere terrengkjøringsegenskaper, noe som gjorde at F-varianten fikk tilbake bladfjærer i hjulopphenget. Alle variantene hadde en rekkevidde på 200 km.