google/wiki40b huggingface dataset:
Bombeangrepet mot Fædrelandsvennen

Bombeangrepet mot Fædrelandsvennen var en hendelse som fant sted i 1972 og var rettet mot avisen Fædrelandsvennen i Kristiansand. Natt til søndag 27. februar 1972 ble avislokalene rammet av fem kraftige eksplosjoner. Bygningen, som var rundt 70 år gammel, ble totalskadet i eksplosjonene. Ingen mennesker ble skadet eller drept i eksplosjonene.

Skader

Eksplosjonene var så kraftige at mennesker som sov i nabolaget, ble kastet ut av sengene sine. Gjenstander ble slynget opptil 90 meter vekk fra avishuset. Ingen kom til skade i bombeattentatet, men verdier for 15 millioner kroner gikk tapt. Sprengladningene var plassert slik at de to hovedinngangene til avishuset ble sperret, samtidig som en ladning eksploderte inn i bygningen. De kraftigste eksplosjonene utløste en voldsom brann i lokalene.
Tross at avishuset ble totalskadet, klarte avisredaksjonen å utgi avisen som planlagt mandag 28. februar 1972. Fra provisoriske lokaler i Handelens hus i Kristiansand fikk redaksjonen utgitt en åttesiders utgave som ble trykket i trykkeriet til konkurrenten Dagbladet Sørlandet. Alle abonnentene fikk avisen, og løssalget satte nye rekorder med 5000–6000 flere eksemplarer enn en ordinær avisdag.

Gjerningsmannen

Vitner hadde sett en mann med ryggsekk ved avishuset, men til tross for at politiet hadde lagt en jernring rundt Kristiansand, klarte de ikke å fakke attentatsmannen. Senere ble en 18 år gammel typograf-lærling som arbeidet i avisen arrestert for ugjerningen. Han tilstod attentatet. Natt til lørdag hadde han krøpet gjennom et kjellervindu som han hadde latt stå åpent. På fem steder plasserte han til sammen 234 dynamittgubber på i alt 50 kilogram. Han uttalte at sprengningen var en hevn mot kollegaer hadde behandlet ham dårlig.
Vedkommende ble høsten 1972 dømt til 7 års fengsel og 5 års sikring. En 19-årig kamerat fikk 18 måneders fengsel for medvirkning. Begge anket imidlertid dommen til Høyesterett. I januar 1973 dømte Høyesterett hovedmannen til 9 års fengsel og medhjelperen til 2 år og 3 måneder.
Sjangermaleri

Sjangermaleri, også kalt sjangerbilde, sjangerkunst og sjangerscene etter fransk petit genre (i motsetning til grand genre, det vil si «historiemaleri»), er malerier og andre bilder i kunsthistorien som viser motiver fra dagliglivet. De er forsøk på å fremstille ulike sider ved hverdagslivet gjennom portretter av alminnelige mennesker i vanlige, trivielle situasjoner, gjerne scener fra markeder, hjem, fester, vertshus og gater. Innholdet kan være fortellende, ofte lett anekdotisk, fra malerens samtid, men også religiøst, allegorisk eller historisk. Framstillingene kan være realistiske, oppdiktede eller romantiserte.
De tidligste sjangerscenene finnes i bakgrunnen i religiøse bilder, men etterhvert utviklet de seg til å bli et selvstendig motiv. Folkelivsskildringer ble populære i 1600-tallets Holland, og kunstnere som Johannes Vermeer og Frans Hals malte mange sjangerscener, ofte figurer i interiører. Sjangermaleriet finner vi også igjen hos franske malere på 1700-tallet, som Chardin og Antoine Watteau. På grunn av det gjenkjennelige, og ofte sentimentale innholdet har sjangermaleriet vært en populær kunstform blant borgerskapet og middelklassen.
Sjangermalerier står i motsetning til andre typer malerier, som stilleben, historiemaleri, portrettmalerier, marinemalerier og landskapsmalerier. Betegnelsen sjangerbilde brukes imidlertid iblant også feilaktig om et bilde som er bestemt etter sjanger, altså etter et visst innhold eller motiv. I likhet med seinere tiders sjangerlitteratur og sjangerfilm, knyttes da sjangermaleriet til en tydelig sjanger. Det vil si at kunstuttrykket bevisst følger konvensjoner eller tradisjoner for form og innhold og er utført etter en mer eller mindre klart definert oppskrift eller formel.
Degallieridium

Utseende

Små, ovale, høyt hvelvede, brunsvarte skarabider. Oversiden er kledt med korte, lyse børster.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil og Bolivia).
Rick Wakeman

Strawbs og Yes

Wakeman fikk et stort navn da han i 1970 spilte med Strawbs, men fikk i 1971 tilbud om å ta over etter Tony Kaye i Yes. Wakeman var først medlem fra og med albumet Fragile i 1971 til og med albumet Tales from Topographic Oceans og den påfølgende turneen, og han sluttet i bandet i 1974 på sin 25-årsdag. Senere ble han på sen-høsten 1976 på ny medlem i Yes, og ble der til 1979 da han etter «Golden Age (Paris-innspillingene)» forlot bandet for andre gang.
Han ble så med i bandet Anderson Bruford Wakeman Howe (ABWH) i 1989, også kalt Yes East, i motsetning til Chris Squire (som hadde rettigheten til band-navnet Yes), Trevor Rabin, Alan White, Tony Kaye og Billy Sherwood som på folkemunne het Yes West. De to fraksjonene ble samlet til albumet 'Union' med påfølgende tur 1991 og 1992 med begge fraksjonene på scenen. Etter dette sluttet han nok en gang i Yes. Så var han medlem i 1996 under innspillingene av Keys to Ascension og Keys to Ascension 2 og forsvant i 1997 ut av bandet igjen. 
I 2002 var han for femte gang blitt medlem i Yes, som nå turnerte verden rundt som en del av sitt 35-årsjubileum. På grunn av sviktende helse måtte han i 2006 for kanskje siste gang slutte i Yes. Han medvirket på totalt åtte studioalbum med Yes, i tillegg til et studioalbum med ABWH.

Utenfor musikken

Hans barn har også blitt musikere: Adam Wakeman, Oliver Wakeman, Oscar Wakeman, Jemma Wakeman, Ben Wakeman og Manda Wakeman. Rick Wakeman har vært direktør for fotballklubben Brentford F.C., men etter uvennskap med styret har han senere registrert seg som supporter av Manchester City F.C.. 
På 1970- og 1980-tallet slet han med alkoholisme, men siden 1985 har han holdt seg unna sterke drikkevarer. Han har de siste årene fått en del helseproblemer, og har blitt beordret av sin lege å kutte ned på turnévirksomhet. Han er også kjent som en humoristisk mann og litt av en «practical joker». I England har han blitt en TV-personlighet for sin deltagelse i diverse talkshow. Han regnes som en av rockens mest produktive artister.
Canal de Briare

Canal de Briare er en av Frankrikes eldste kanaler. Den knytter forbindelse mellom elvedalene til elvene Loire og Seine. Den er 57 kilometer (35 miles) lang og del av Bourbonnaisruten fra Saint-Mammès ved Seinen til Chalon-sur-Saône ved Saône.
Kanalen stiger gjennom tolv sluser om lag 41 m (135 ft) og faller så 85 m (279 ft) gjennom de gjenværende 24 sluser.

Konstruksjon

Kanalen ble påbegynt av Maximilien de Béthune, duc de Sully, med støtte fra kong Henrik IV, for å fremme kornhandelen og redusere matmangel. Byggingen begynte i 1604 og kanalen var ferdig i 1642. Mellom seks og tolv tusen mann arbeidet påprosjektet. Hugues Cosnier fikk kontrakten til denne første kanal i Europa som krysset et vannskille. For dette var det nødvendig med sluser. En trapp med syv sluser ble bygd i Rogny-les-Sept-Écluses. (Denne ble omgått i 1887, men er bevart som minnesmerke.)
Etter at Henrik IV ble myrdet måtte Hugues Cosnier oppgi prosjektet i 1611. I 1638 søkte Guillaume Boutheroue og Jacques Guyon om å få gjenoppta arbeidet, og fikk brevpatent på det av Ludvig XIII. Sammen med andre adelsmenn opprettet de «Compagnie des seigneurs du canal de Loyre en Seine», og arbeidet var fullført i 1642.
Det ble bygd mange reservoarer, i Turfs, Chesnoy, Grand-rû, Tilery, Du Chateau, Cahauderie, Beaurois og Bourdon, og dessuten Moutiersreservoaret ved elven Loing.  Vannkilden var Étang de la Gazonne.

Bruk

På midten av 1700-tallet var det mer enn 500 vinlektere som bragte viner fra Auvergne, Mâcon, Beaujolais, Sancerre og Languedoc på kanalen. Andre fraktvarer var tennved, tømmer, kull og jern, fajanse fra Nevers og frukt fra Auvergne. Pramgragingen ble foretatt av mennesker, vanligvis to per båt.
Vannmangel i reservoarene og i Loire førte ofte til stillstand  2–3 måneder i året.

Modifikasjoner

Staten kjøpte tilbake kanalen i 1860. På grunn av tørkeperiodene som førte til for lav vannstand, ble det bygd en pumpestasjon i 1894 og 1895 for å få pumpet vann opp tiil kanalens høyeste punkt. Briareakvadukten ble bygd over Loire i Briare mellom 1890 og 1896 av ingeniøren Abel Mazoyer for å knytte kanalen sammen med Canal latéral à la Loire (bygd mellom 1820 og 1830).
Planetesimal

Planetesimal er et asteroidelignende himmellegeme. De første planetesimalene ble oppdaget i 1997. Størrelsen på disse legemene kan være opp til noen kilometer i diameter.
Solsystemet har sitt opphav i gass- og støvskyer som kan ha oppstått fra eksploderende supernovaer. Disse gass- og støvskyene begynte å kollidere med hverandre og etter noen millioner år ble de samlet og akkumulert til planetesimaler. Jorden har blitt truffet av mange planetesimaler, men vår atmosfære har erodert bort disse kraterene.
Mange planetesimaler knustes i småbiter, andre faller inn mot Solen, men til slutt gjorde gravitasjonen at de tilsammen formet protoplaneter.
Axinopalpis

Utseende

Middelsstore, spinkle, mørkt brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum mer eller mindre tønneformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er parallellsidige. Beina er forholdsvis lange med klubbeformede lår.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa, og i Midtøsten (Kypros, Tyrkia, Syria og Israel).
Alidopsis

Utseende

En middelsstor, kraftig, mørkbrun trebukk, dekkvingen med et rett, gult tverrbånd. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rektangulært uten pigger på sidene. Dekkvingene er betydelig bredere enn pronotum, med markerte "skuldre", jevnbrede med kraftige, mørke punkter.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Arten er kjent fra Sulawesi.
Changheba-demningen

Changheba-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i provinsen Sichuan i Kina, i midtre løp av vassdraget Dadu He, ei sideelv til Chang Jiang. Det ble igangsatt med byggearbeider i 2009, og skal etter planen stå ferdig i 2015. 
Total effekt blir inntil 2 200 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de 80 kraftigste i verden.
William Sverdrup

Liv

William Sverdrup var sønn av den klassiske filologen og professoren Georg Sverdrup og fetter av politikeren Johan Sverdrup. Han ble student i 1827 og cand. theol. i 1832. Fra 1834 var han ansatt som annen amanuensis ved universitetsbiblioteket. Fra 1840 var han residerende kapellan i Gran og fra 1847 garnisons- og sogneprest i Fredriksvern (dagens Stavern).
Han var gift med Elisabeth Treschow, datter av Willum Frederik Treschow.

Sigholt-saken

9. november 1849 begikk kapteinløytnant Johan Georg Sigholt selvmord, etter at han dagen før var blitt dømt i høyesterett for falske angivelser. Foranledningen var at Sigholt hadde levert anmeldelser mot flere av sine offiserskolleger. Ved begravelsen 12. november talte Sverdrup over skriftstedet «Hvo som er ren, han kaste den første sten». Sigholts motstandere blant offiserene tolket dette som rettet mot dem, og klaget over Sverdrup til biskop Arup. Følgen var at Sverdrup ble irettesatt av biskopen og Kirkedepartementet. Da han i de neste årene søkte om ledige presteembeter, ble han hver gang avvist av biskopen og departementet. Han valgte derfor å gå av i 1865.

Verk

Han utga en Logik (1836) og en påvisning av Dødsstraffens Uretmæssighed (1836). Utenom Niels Treschow var Sverdrups Logik den eneste norske utgivelsen innenfor filosofien på lange tider. Boken ble anmeldt av Anton Martin Schweigaard i Den Constitutionelle, i en artikkel hvor Schweigaard benyttet anledningen til å legge fram sitt eget syn på vitenskapelig tenkning.

Utmerkelser

William Sverdrup ble utnevnt til ridder av Sankt Olavs Orden i 1871 for gavmildhet mot offentlige innretninger, særlig universitetet, som han ga 2000 bøker. En gate i Stavern er oppkalt etter ham.
Nagpur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 4 653 171 innbyggere i distriktet, mot 4 067 637 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 68,30 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,35% i 2011 mot 12,93% i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 926 i 2011 mot 942 i 2001.
Foxcatcher

Handling

I 1996 ble Dave Schultz (Mark Ruffalo), en tidligere olympisk mester i bryting, skutt og drept av hans paranoide og schizofrene venn og sponsor John E. du Pont mens han trente til OL med sitt eget private lag The Foxcatcher. Historien blir sett fra synspunktet til Daves bror, Mark Schultz (Channing Tatum), også tidligere olympisk mester i bryting.
Timrå kommune

Geografi

Barskogkledd åslandskap i innlandet. Delvis oppdyrka kystlandskap mot Østersjøen. Indalsälven munner ut i havet i Timrå.
E4 går gjennom kommunen. Timrå er forbundet med det svenske jernbanenettet gjennom Ådalsbanan. Sundsvall-Härnösand flyplass ligger i kommunen.
Relasjoner mellom Mali og Russland

Relasjoner mellom Mali og Russland (russisk: Российско-малийские отношения) utgjør det bilaterale forholdet mellom Mali og Russland.

Relasjoner i sovjettiden

Sovjetunionen anerkjente Malis uavhengighet den 7. juli 1960, og diplomatiske relasjoner mellom de to landene startet 14. oktober 1960. Som følge av Mali-føderasjonens kollaps og den franske støtten til Senegal, knyttet Modibo Keïta, den første presidenten av Mali, sterkere bånd til Sovjetunionen. I 1961 signerte de to landene handels- og kulturpakter, og Sovjetunionen lovet Mali lån og annen hjelp, blant annet kjøp av to Ilyushin Il-18 passasjerfly for Air Mali. Som en del av den undertegnede kulturpakten sendte Russland sirkusartister, sportstrenere og et fotballag til Mali.
Keïta ble byttet ut med Moussa Traoré efter et statskupp i 1968. Traoré forbedret relasjonene til Frankrike og andre vestlige land, selv om Mali forble avhengig av Sovjetunionen for å væpne og trene militærvesenet sitt. Omtrent 50 sovjetiske instruktører ga våpen-, artilleri- og fallskjermtrening til Malis militærvesen, og trente alle dets piloter. Sovjetunionen forbedret også Armée de l'Air du Mali-basen i Mopti, og brukte ved enkelte anledninger maliske flystriper hvor nødfly kunne lande.

Diplomatiske bånd

16. januar 1992 anerkjente Mali Den russiske føderasjon som en etterfølger til Sovjetunionen. Russland har en ambassade i Bamako, og Mali har en ambassade i Moskva. Den nåværende russiske ambassadøren i Mali er Anatolij Pavlovitsj Smirnov, som presenterte sine akkreditiver til presidenten av Mali den 4. november 2005. Den nåværende malisiske ambassadøren i Russland er Bréhima Coulibaly, som presenterte sine akkreditiver til den russiske presidenten Dmitry Medvedev den 16. januar 2009.
Brittany Byrnes

Personlige liv

Byrnes ble født i Australia. Fra 4 årsalder gikk hun ved Bradshaw Dancers Performing Arts Academy og lærte i alle former for dans. Hun gikk på Terra Sancta College i Quakers Hill i ungdomsskoleårene.
Byrnes har hatt roller siden hun var 7 år. da hun spilte i filmen Babe. Hun fikk senere hovedrollen i TV-filmen When Good Ghouls Go Bad. Hennes siste rolle er 'Charlotte Watsford' i Nick's H2O: Just Add Water.

Skuespillerkarrière

Byrnes' første rolle var i Babe, hvor hun spilte barnebarnet. Deretter hadde hun roller i filmene Little Oberon, Mermaids og Swimming Upstream. Hun har også vært med i fjernsynsprogrammene Beastmaster, All Saints og den andre sesongen av det australske programmet H2O: Just Add Water hvor hun spiller den nye jenta, Charlotte Watsford.
I 2005 ble Byrnes nominert til en AFI-pris (de unge skuespillernes pris) for sin rolle i Little Oberon.
I 2008 ble hun nominert igjen til en AFI-pris (beste kvinnelige birolle i et fjernsynsdrama) for rollen i H2O: Just Add Water.
Masahiro Fukuda

Japans herrelandslag

Masahiro Fukuda spilte 45 landskamper for Japans herrelandslag.
Burg Frankenstein

Burg Frankenstein er en borg som ligger på en bakketopp i kommunen Mühltal, omtrent 5 kilometer syd for Darmstadt i Tyskland. Borgen ble bygget av Konrad Reiz von Breuberg før 1250. I dag gjenstår bare to tårn og et kapell.
Enkelte mener at slottet og sagnene rundt det har hatt innflytelse på Mary Shelleys forfatterskap, uten at det skal finnes bevis for dette.
Ruukki Profiler

Ruukki Profiler AS, opprinnelig kalt Rautaruukki Profiler AS, var en finskeid produsent av jern og stål. Foretaket var et datterselskap av den finske Ruukki Gruppen AS, og hadde sine produksjonslokaler i Mo i Rana i Rana kommune i Nordland. Ruukki Profiler AS ble opprettet 20. februar 1995 i Mo industripark i kjølvannet av nedleggelsen av Norsk Jernverk i 1990. Selskapet videreførte da driften av det tidligere profilvalseverket, hvor det produserte skipsprofiler og flenser til vindmøller.
Den globale finanskrisen 2007–2010 rammet selskapet hardt. Med nesten total svikt i skipsbyggingen i Europa falt bunnen ut for produsentens kundegrunnlag, og 11. mai 2010 ble bedriften nedlagt.
I slutten av februar 2012 ble produksjonslokalene oppkjøpt av Celsa Armeringsstål AS, som har benyttet lokalene til lager av såvel skrapmetall som av ferdige produkter.
Warlocks

Historie

Rapgruppen «Warlocks of Mayhem» ble stiftet i 1992 av tvillingene André «Tech Rock» Eriksen og Kevin «Karma» Eriksen, sammen med kameratene Haakon «Hawk» Lund, Jan Erik «Small MC» Nøkleby og Kenneth «Kennybong» Engen i 1992. «Warlocks of Mayhem» var nært knyttet til miljøet rundt Blitzhuset i Oslo. De holdt sine første konserter der og ble intervjuet av blitzavisen Smørsyra.
Navnet ble senere endret til bare «Warlocks». Nøkleby og Engen sluttet kort tid etter og startet sin egen gruppe, «Valuable Scamps».
Warlocks har utgitt fem album og har i tillegg bidratt på album med artister som Diaz, Tommy Tee og Ken Ring. Bandet vant Alarmprisen 2002 i klassen hiphop/rap for albumet Afterlife. De laget også musikken til den norske spillefilmen Sønner i 2006.
Eriksen-tvillingene er også medlemmer av breakdancegruppen Atomic B-Boys. Haakon Lund arbeider som radioshowvert og som musikkprodusent, der han arbeider mest med mixtapes og EP-er i eget navn og eget plateselskap. Han står bak produksjonen for rapperne Simon Divine og Andyboy. Kevin Eriksen har en solokarriere under artistnavnet Kevin.
Bordtennis under Asialekene 1998

Bordtennis under Asialekene 1998. Bordtennis var en av sportene under de trettende Asialekene som ble arrangert i perioden 6. til 20. desember 1998 i Bangkok i Thailand. Det var tiende gangen som bordtennis var med på programmet i Asialekene. Det var i alt sju turneringer; single-, double og lagkonkurranse for menn og damer samt mixeddouble. Kina ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Sør-Korea med en.
Mark Lynch

Manchester United

Lynch gikk gradene i ungdomsakademiet til United og etablerte seg siden som juniorspiller og reservelagsspiller for klubben. Han fikk en førstelagsopptreden mot Deportivo de La Coruña i en kamp i UEFA Champions League i mars 2003, hvor han uheldigvis skårte et selvmål. Mens han var i Manchester United ble han også lånt ut til den skotske klubben St. Johnstone i 2001, hvor han noterte seg for 20 ligakamper.

Sunderland

I juli 2004 dro Lynch fra United til Sunderland på en fri overgang. Her fikk kun elleve kamper for klubben før han ble fristilt fra kontrakten av Sunderland etter kun én sesong.

Hull City

Lynch skrev deretter under på en kontrakt for Hull City i juli 2005. Han pådro seg uheldigvis en kneskade i det første minuttet av sin Hull City-debut i august 2005 mot QPR. Etter at han var tilbake fra skade i sin første kamp mot Coventry ble han også utvist. Han fikk totalt 16 ligakamper for Hull i 2005/2006–sesongen, før han på slutten av sesongen ble satt på overgangslisten av lagets manager Peter Taylor.

Yeovil Town

Lynch flyttet deretter til Yeovil Town i august 2006, og fikk over 30 ligakamper for klubben frem til hans tjenester ikke lenger var ønsket i 2008.

Rotherham United

Lynch gikk deretter fra en fristilling av Yeovil til Rotherham United i 2008 på en toårskontrakt. Han fikk sin Rotherham-debut mot Lincoln City, og i hans tredje opptreden for klubben mot Morecambe skårte han to mål.
Ordspill

Ordspill er en lek med ord som lyder likt eller som har flere betydninger. 
En rekke forfattere er kjent for sine treffende ordspill. I Alexander Kiellands roman Garman & Worse blir for eksempel en gammel mann som stammer, omtalt som «Stamfaderen». I vår tid har særlig skribenten Niels Christian Geelmuyden brukt ordspill i sine intervjuer og kåserier. Bruken av ordspill er ellers hovedpoenget i svært mange vitser, i revytekster og i reklame. Humorduoen Lystad & Mjøen baserte store deler av sin radioserie Bedre sent enn alvor på nettopp ordspill. Også Øystein Sunde er kjent for sine ordspill. Fordi ordspill leker med konkrete ord i et språk, er det ofte vanskelig å gjendikte morsomhetene til nye ordlyder på et annet språk.
Betegnelsen ordspill kan også brukes om scrabble og andre spill der ordlaging er en del av leken.
Ordspill kalles på tysk «Wortspiel», på fransk «jeu de mots».

Andre betydninger

Ordspill blir også brukt om brettspillet Scrabble.
Britiske imperie- og samveldeleker 1966

De britiske imperie- og samveldeleker 1966 (British Empire and Commonwealth Games) var de åttende lekene som senere (fra 1978) ble til Samveldelekene (Commonwealth Games). De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1954–1966) het (British Empire and Commonwealth Games). Lekene i 1966 ble arrangert i Kingston i Jamaica i perioden 4. til 13. august 1966. Det var 1364 utøvere fra 34 nasjoner som deltok i ti grener. England ble beste nasjon med 33 gullmedaljer foran Australia med tjuetre.
Daimler AG

Historie

I 2002 hadde selskapet to uavhengige produktporteføljer, med få tegn på integrasjon. I 2003 ble det hevdet av avisen Detroit News at det som ble presentert som en sammenslåing av to likeverdige selskaper egentlig var et oppkjøp. Påstanden ble forsterket da nye produkter som Chrysler Crossfire (bygget hovedsakelig på Mercedes-deler) og Dodge Sprinter/Freightliner Sprinter (en omdøpt Mercedes-Benz Sprinter) kom på markedet.
Fusjonen, som var verdt 36 milliarder amerikanske dollar, ble gjenstanden for flere søksmål, inkludert et som ble innlevert av milliardæren og investoren Kirk Kerkorian. Den 7. april 2005 gav dommeren Joseph Farnan Jr. medhold til DaimlerChrysler, og Kerkorian tapte søksmålet.
I mai 2007 solgte selskapet 80,9% av aksjene i Chrysler-divisjonen til det amerikansk investeringsselskapet Cerberus. DaimlerChrysler beholdt de resterende 19,9% av aksjene.

Lederskap

Dieter Zetsche, tidligere administrerende direktør i Chrysler-gruppen og Mercedes' bildivisjon, ble styreleder i DaimlerChrysler den 1. januar 2006, da den tidligere styrelederen Jürgen E. Schrempp trakk seg fra sin stilling som leder i verdens femte største bilprodusent. I en avtale mellom styret og Schrempp avsluttet han sitt ansettelsesforhold tidlig (kontrakten hans varte ut 2008). Shrempp har fått skylden for fallet i selskapets aksjekurs etter Daimler-Benz' fusjon med Chrysler i 1998, som det var Schrempp som arrangerte.
Via Julia Augusta

Via Julia Augusta var en romervei som forbandt Piacenza med elven Var og videre over til Arles ved Rhône.
Thomsonfallene

Thomsonfallene (eng. Thomson's Falls) er en 74 m høy (243 ft) foss i elven Ewaso Ng'iro som renner fra Aberdarefjellene. Vannfallet befinner seg tre kilometer fra byen Nyahururu i det sentrale Kenya, på 2 360 meter over havet. I 1883 var Joseph Thomson den første europeer som nådde Thomsonfallene, og han ga dem navn etter sin far. Han var en skotsk geolog og naturhistoriker, og var også den første europeer som gikk fra Mombasa til Victoriasjøen tidlig på 1880-tallet.
Tåken fra fossen vanner skogen nedenfor. Besøkende kan se fossen ovenfra, eller følge en sti ned til bunnen av ravinen. Oppstrøms for vannfallet er en av Kenyas høyest beliggende vannhull for flodhest. Fossefallet er en viktig økonomisk ressurs for den nærliggende byen Nyahururu. Den største inntekten er fra turister, både nasjonale og utenlandske, som må betale inngangsbillett.
Fossen vises i Agatha Christie-filmen The Man in the Brown Suit fra 1988.