Helge Væringsaasen

Familie

Helge Væringsaasen var sønn av skogeieren Peder Væringsaasen (1805–1888) og Inger Olsdotter Hummeldalsbækken (1805–1863). ) 1870 giftet han seg med Berthe Johansdotter Rogstad (1840–1908). Ekteparet fikk én sønn, Peer, som døde som elleveåring, og fire døtre. Én datter døde få dager etter fødselen, og datteren Astrid ble bare 30 år gammel i 1907. Av de to gjenlevende døtrene giftet Ingeborg seg med Otto Svenkerud; de overtar gården Storhof i Heradsbygd fra hans familie.
For sin tid var Væringsaasen en verdensborger. Allerede som attenåring besøkte han London for første gang. Senere i livet dro han til St. Petersburg, Jerusalem, Konstantinopel og Beirut. Han reiste også jevnlig til de nordiske hovedstedene og til Paris.

Venstremann og republikaner

Helge Væringsaasen var elev ved det første kullet på Sagatun Folkehøyskole. Basert på erfaringene derfra ble han livet ut en ivrig talsmann for folkehøyskoletanken.
Væringsaasen tilhørte Venstre-bevegelsen på slutten av 1800-tallet og var aktiv i dannelsen av Norges Venstre.
Allerede i 1877 begynte Helge Væringsaasen å flagge med rent norsk flagg, selv om datidens flagglov påla nordmenn å flagge med «Sildesalaten». Da Norge i 1905 løsrev seg fra unionen med Sverige var Væringsaasen sterkt imot å etablere et nytt monarki. Han mente at Norge måtte bli republikk.

Skog- og industrieier

Han arvet store skogeiendommer av sin far i Norge og Finland. Helge Væringsaasen tjente mye penger på skogsdrift og på videreforedling av tremasse.
I 1888 stod han sammen med Søren Sørensen fra Løten bak etableringen av Klevfos Cellulosefabrikk A/S. Væringsaasen var også medeier i det nærliggende 
Aadals Brug, der det ble drevet mekanisk industri og jernstøping. Mye av inventaret til Klevfos ble bygget ved Aadals Brug.
Både Helge Væringsaasen og Søren Sørensen var markante personligheter i sin tid. Væringsaasen hadde eierinteresser i Folldal Gruver og i Hallabolaget i Finland, mens Sørensen hadde hatt ansvaret for byggingen av Valdresbanen og Vossebanen. 
I 1892 stod et helt nytt anlegg klart, en papirmaskin som gjorde det mulig for fabrikken å videreforedle egen masse til papir, noe en tjente mer på enn bare rå tremasse. Den nye fabrikken fikk navnet Klevfos Cellulose- & Papirfabrik A/S.

Kunstmesén og samfunnsstøtte

Væringsaasen var venn med Per Sivle, som han fikk reist en bauta etter på Nordhue mellom Løten og Elverum. Bjørnstjerne Bjørnson, brødrene Bergslien og Hans Uthuslien var andre kunstnervenner som mottok Væringsaasens støtte. 
Han bygget opp Nordens største private boksamling, som talte ca. 60 000 bind. I denne samlingen finnes en sjeldent stor avdeling med bøker av H. C. Andersen, som Væringsaasen fikk i gave av dikteren selv da de bodde hos samme vertinne i København i 1872. Målet hans var at boksamlingen skulle bli til glede og nytte i lokalsamfunnet. Væringsaasens boksamling dannet senere grunnlaget for etableringen av Elverum Bibliotek.  Bokinteressen til Væringsaasen førte også til at han etablerte Alfarheim Bokhandel og Alfarheim Forlag.
Han gav også flere hus og gjenstander til Glomdalsmuseet. Også den store kunstsamlingen hans befinner seg i dag på Glomdalsmuseet; den dannet i sin tid fundamentet for etableringen av Elverum Kunstgalleri.
Sammen med andre bidro han blant annet til å etablere en rekke skoler, særlig Elverum folkehøgskule og Elverum lærerhøgskole. I 1917 etablerte han Peer Væringsaasens Nationalfond på 1 million kroner, til minne om sin sønn. Han stipulerte at avkastningen av fondets midler skulle brukes primært til å opprette en folkehøyskole på Elverum. Det overskytende skulle finansiere andre allmennyttige formål. Hans nære venner Sven Moren og Lars Eskeland ble oppnevnt som to av fondets tre forvaltere; den tredje skulle oppnevnes av Kirkedepartementet. I 1928 kunne Elverum Folkehøgskule åpne dørene. Peer Væringsaasens Nationalfond gir fortsatt støtte til sosiale og nasjonale formål, og er i dag blant annet eier av Elverum folkehøgskule.