google/wiki40b huggingface dataset:
De vestlige Qinggravene

De vestlige Qinggravene (kinesisk: 清西陵; pinyin: Qing Xi líng) befinner seg ca. 140 km sørvest for Beijing i provinsen Hebei, i fylket  Yi. De er en nekropolis med fire keiserlige mausoleer der 78 fyrstelige personer er gravlagt. Her er fire av Qing-dynastiets keisere, deres keiserinner, keiserlige konkubiner, prinser og prinsesser, og en rekke andre.

Historie

Byggingen av anlegget begynte under Yongzheng-keiseren som brøt med gammel skikk ved at han nektet å bli begravet i De østlige Qinggravene. Noen har spekulert – uten å ha beviser å vise til – at Yongzheng var kommet til makt illegitimt etter å ha sjaltet ut sine brødre, og at motivet for gravfeltskiftet var at han ikke ønsket å ligge nær sin far Kangxi-keiseren. Senere bestemte også hans sønn Qianlong-keiseren at han skulle begraves i de østlige gravene, og at man så skulle alternere mellom det østlige og det vestlige anlegget. Slik ble det, skjønt ikke alltid helt konsekvent.  
Den første graven, Tailing, ble ferdig i 1737, to år etter Yongzhengkeiserens tid. 
Den siste keiserlige begravelse var i 1998, da asken etter Aisin Gioro Henry Puyi, den siste av keiserne, ble flyttet til et kommersielt gravfelt her. Det var hans femte hustru, Li Shuxian, som hadde bedt om at dette ble gjort. Imidlertid ble hennes eget testamentariske ønske om å bli gravlagt i samme grav innfridd.

De viktigste gravanleggene

De fire keisermausoleene er:
Tailing for Yongzheng-keiseren (1678-1735, den 3. Qing-keiser)
Changling for Jiaqing-keiseren (1760-1820, den 5. keiser)
Muling for Daoguang-keiseren (1782-1850, den 6. keiser)
Chongling for Guangxu-keiseren (1871-1908, den 9. keiser)

Turisme

De vestlige Qing-gravene får ikke like stor turistoppmerksomhet som Minggravene. Changling- og  Chonglingmausoleet er åpnet for offentligheten.
Alois Stadlober

Karriere

Karrieren til Alois Stadlober nådde sitt toppunkt i VM 1999, da han var med på det østerrikske laget som vant stafetten (de andre på laget var Markus Gandler, Christian Hoffmann og Mikhail Botvinov. Bare få dager senere tok han også sølv på 10 km klassisk. I løpet av en lang internasjonal karriere deltok Stadlober i hele fem OL, uten å vinne noen medaljer.
Alois Stadlober er gift med den tidligere østerrikske alpinisten Roswitha Stadlober (født Steiner).
Spesialpistol

Spesialpistol er en nasjonal skytegren innen Norges Skytterforbund hvor man benytter forholdsvis små pistoler som må passe innenfor en boks med dimensjonene 185 x 125 x 35 mm, veie maksimalt 800 g og ha en avtrekksvekt på minst 1360 g. Disiplinen skytes både under feltskyting (spesialfelt) og baneskyting (hurtigpistol).
Nitcho Reinhardt

Biografi

Reinhardt begynte å spille gitar da han var 15 år. Han ga ut sitt debyalbum Latcho Dykk i 2008 og i 2011 albumet Une Histoire med sine brødre Tony og Youri Reinhardt på rytmegitar, og i tillegg til bassist Thierry Chanteloup. Med sin egen Nitcho Reinhardt Trio med Thierry Chanteloup og Benji Winterstein, ga han ut albumet Geronimo i 2018.
Ernst Stavro Blofeld

Ernst Stavro Blofeld er en fiktiv person og en av erkefiendene fra James Bondseriens bøker og filmer. Karakteren ble skapt av Ian Fleming og Kevin McClory. Blofeld er et ondskapsfullt geni og leder av den globale kriminelle organisasjonen Spectre, en organisasjon som hadde ambisjoner om verdensherredømme. Han kalles gjerne Number 1 noe som viser til han som leder i et numerisk hierarki.
Blofeld opptrer i syv James Bond-filmer; From Russia with Love fra 1963, Thunderball fra 1965, You Only Live Twice fra 1967, On Her Majesty's Secret Service fra 1969, Diamonds Are Forever fra 1971 og For Your Eyes Only fra 1981. I sistnevnte får vi i sekvensen før rulletekst ved starten se en person som ligner Blofeldt falle i døden. Han er også med i filmen Never Say Never Again, en ny versjon av Thunderball fra 1983. Sist var han med i Spectre fra 2015.
Fem skuespillere har hatt rollen som Blofeld i James Bond-filmene. Disse er Donald Pleasence, Telly Savalas, Charles Gray, Max von Sydow og Christoph Waltz. I de tidlige filmene fikk vi ikke se Blofelds ansikt, kun nærbilder der han stryker sin perserkatt.
Alceste (Gluck)

Handling

Handligen er basert på Evripides' drama Alkestis. Kong Admetos ligger for døden, men gudene lover å spare ham dersom noen ofrer seg for ham. Dronning Alceste tilbyr seg å gå i hans sted. I mellomtiden friskner Admetos til og forstår at Alceste har ofret seg for ham, og erklærer at han ikke kan leve uten henne. Men offeret er gjort og Alceste stiger ned i dødsriket. Herkules lover å redde begge og kjemper seg ned i Hades. Apollo blir så imponert av Admetus og Alcestis' gjensidige kjærlighet og Herkules' tapperhet at han lar alle leve.
NTNU Tyholt

Historikk

I 1951 etablerte Skipsteknisk forskningsinstitutt seg i NTH-miljøet. Hovedtyngden av instituttets virksomhet var innen samme felt som var omfattet av NTHs skipsinstitutter, men NSFI arbeidet i hovedsak med anvendt forskning, mens NTHs forskning primært var mer langsiktig og grunnleggende. Det var i begge institusjoners interesse at det var et nært faglig samarbeid mellom forskere og lærere. 
I 1966 ble det avgitt en innstilling fra Virksomhetskomiteen for skipslinjen. Der ble det fremhevet som en forutsetning at NSFI og NTHs skipsinstitutter måtte ligge geografisk samlet, både for å lette samarbeidet mellom institusjonene og for å få bedre utnyttelse av ressurser som laboratorier og utstyr. 
For å få til en geografisk samling av all skipsteknisk undervisning- og forskningsvirksomhet, ble det planlagt å bygge videre på miljøet på Tyholt, der Skipsmodelltanken med Kavitasjonslaboratoriet allerede lå. Planlegging av et slikt senter ble støttet av skipsnæringen, som samlet inn midler til et fond til fremme av undervisning og forskning. Et større beløp av fondet ble gitt som bidrag til finansiering av Marinteknisk senter. 
Det ferdige anlegget var på nesten 20 000 m². Det er tegnet av arkitektkontoret Asplan AS. Byggherre var Statens bygge- og eiendomsdirektorat. Bygget inneholder kontorer, laboratorier, bibliotek, undervisningslokaler, kantine m.m.
Eucomatocera

Utseende

Langstrakte, middelsstore, mer eller mindre gråbrunlige trebukker med lange, tynne antenner. Pronotum er sylindrisk, dekkvingene parallellsidige. Artene kjennes på at antennene har et "flagg" av lange hår på de tre-fire nest-ytterste leddene.

Utbredelse

Slekten er spredt utbredt i Sørøst-Asia.
Brevik og Holmestrand

Brevik og Holmestrand var en valgkrets ved stortingsvalgene 1909 - 1918.

Liste over stortingsrepresentanter fra Brevik

Listen dekker alle som representerte kjøpstedene Brevik og Holmestrand på Stortinget fra 1848 til 1921. Listen omfatter alle faste representanter og alle som møtte fast som vara for regjeringsmedlemmer eller avdøde representanter.

Valgresultater

Valgene før 1906 foregikk i to omganger. Først valgte et valgting et gitt antall valgmenn. Det påfølgende valgmannstinget valgte stortingsrepresentant og og vara. Siden 1906 har det vært direkte valg til Stortinget, de første fem gangene i enkeltmannskretser.
4 skritt tilbake

4 skritt tilbake er et konsertalbum utgitt av Åge Aleksandersen & Sambandet i 2005. Opptaket er fra en konsert i 2004.
NM i troppsgymnastikk 2017 for senior (nasjonale klasser)

NM i troppsgymnastikk 2017 i nasjonale klasser for senior ble arrangert 24. juni 2017, i Haugesund. Arrangør er Haugesund Turnforening.
I konkurranseformen nasjonale klasser konkurrerer lagene i frittstående, tumbling og trampett som separate konkurranser, i motsetning til TeamGym, der det konkurreres sammenlagt.
Det konkurreres i klassene herrer, kvinner og mix.
Sancho Panza

Sancho Panza er en oppdiktet figur i romanen «Don Quixote» skrevet av den spanske forfatteren Don Miguel de Cervantes Saavedra i 1602. I fortellingen er bonden Sancho Panza venn og nabo med godseieren Don Quixote. Panza får rollen som væpner for Don Quixote da han som den komiske «ridderen av den bedrøvelige skikkelse» legger ut på sine eventyr. Panza blir dermed heltens «sidekick» i historien, en medhjelper som viser seg som både snarrådig og smart, og som tvinges til å lure sin herre for at han skal bevare illusjonene sine. Panza kommer derfor med kommentarer gjennom hele fortellingen, kjent som sanchismos, som er en blanding av folkelig humor, ironiske spanske ordtak og sunt bondevett.
Panza betyr «vom, buk» og kan også staves pança.
Leopold II av Belgia

Biografi

Hans helse var i unge år dårlig, da primært lungene og et ben. Dette gjorde at kronprinsen i unge år dro på flere reiser utenlands til sjøs. I 1854-1855 var han i Egypt og Midtøsten, og 1864-1865 i India og Kina. Han hadde allerede på denne tid bestemt seg for å gjøre Belgia mektigere ved å skaffe landet kolonier, noe også hans far hadde hatt som visjon, men som (i farens tilfelle) løp ut i sanden etter et mislykket forsøk i Sør-Amerika.
Leopold giftet seg første gang den 22. august 1853 med Maria Henrietta av Østerrike (1836–1902), datter av erkehertug Josef Anton av Østerrike. Han valgte på grunn av sykdom å ikke være til stede ved seremonien selv, men sendte sin svoger for å representere seg.
Hans andre ekteskap (1909) var med en tidligere fransk prostituert, Caroline Lacroix (1883–1948; titulert baronesse de Vaughan). Sammen hadde de to sønner og giftet seg i en religiøs seremoni fem dager før Leopolds død. Ekteskapet ble ikke gjeldende under belgisk lov. Leopold ga henne store gaver, penger, eiendommer og en adelstittel. Hun var upopulær i Belgia og fikk økenavnet Reine du Congo (Kongos dronning) ettersom hun mottok penger Leopold hadde skaffet gjennom sitt harde styre over Kongostaten.
Leopold ble kritisert for sitt skandaløse privatliv, med stadige kontroverser med sine døtre og en hel del elskerinner. Cléo de Mérode, en kjent danser, ble utpekt som Leopolds elskerinne, men dette er ikke klarlagt og ble alltid bestridt av henne selv.

Kong Leopold og Norge

Kong Leopold II ble 13. juli 1897 utnevnt til storkors av St. Olavs Orden. Norge var et av hans favorittreisemål. Han ferierte her fire ganger mellom 1896 og 1904. Han besøkte Christian Thams og skal ha gått på hjortejakt med ham. Thams fikk i oppdrag å tegne Kongostatens hovedkontor i Brussel, selv om han delegerte dette til arkitekt Finn Knudsen. Thams fikk også oppdraget med å tegne kongens villa i Oostende, som Leopold ønsket å omskape til et slags belgisk Brighton. Endelig stod Thams også for restaureringen av domkirken i Laeken, der den belgiske kongefamilien ligger begravd. Leopold var begeistret for dragestilen som var på mote i Norge, og penger tjent på grusomhetene i Kongo fant nå veien til Orkdal som betaling til tømrere, snekkere og treskjærere som arbeidet på kongens prosjekter.
Jacob Peter Meyer

Bakgrunn

Jacob Peter Meyer var sønn av høker og trelasthandler Peter Petersen Meyer og Louise Lorentzdatter Helmer, og tilhørte slekten Meyer. Han ble gift i 1805 med Ingeborg Marie Barth Muus (datter av forvalter Johan Henrich Muus og Anne Dorph Falch). De fikk tolv barn, blant annet Thorvald Meyer og har mange etterkommere.
Han vokste opp i Lille Strandgate 4 i Christiania, like ved Bernt Ankers Paléet.

Forretningsmannen

Det var på kontoret til Bernt Anker han begynte sin karriere. Han tok siden over trelastforretningen og høkerbutikken etter sin far. I 1805 tok han handelsborgerskap. Han ble etterhvert også en av byens største skipsreder og trelasthandler. Han hadde litt av et forretningstalent, og da han døde ble han omtalt som en av byens rikeste menn.
Jacob Meyer er det største navn i norsk travsports historie. Han var en av stifterne av landets første hesteavlsforening 1832 og var også en av initiativtakerne til det første offentlige travløp i Norge. Det foregikk på Bjørvika under Christiania-markedet samme år. Det store klassiske travløpet «Jacob Meyers pokalløp» gikk av stabelen første gang 1896 til hans minne, og det var hans sønn Thorvald som bekostet pokalen. Fremdeles er dette løpet en av de store årlige festdager på Bjerke travbane.
1813–32 var Meyer sjef for Den ridende Borgergarde eller Det Gule Kor, og denne stillingen gav ham tittelen rittmester. 1822 ble han utnevnt til ridder av den svenske Vasaorden.
Hans Albertsen

Hans Albertsen, Iohannes Albertus (født 1525, død 25. mai 1569) var en dansk teologiprofessor og biskop i Sjælland fra 1560 til sin død.
Hans Albertsen var født i København og kom i en ung alder til universitetet, hvor han i 1544 tok den filosofiske bachelorgrad, og i 1546 tok han magistergraden. Selv om han ikke hadde studert i utlandet ble han likevel professor i gresk ved Københavns Universitet, senere (1554) i dialektikk.
Da biskop Peder Palladius i sine siste år var meget svak, hjalp Hans Albertsen ham med hans teologiske forelesninger. Den 1. april 1558 tok han bachelorgrad i teologi, og 31. mai samme år ble han teologiprofessor.
I slutten av 1559 ble han Palladius' medhjelper i bispeembetet, og etter hans bortgang ble han 29. mai 1560 valgt til superintendent eller biskop i Sjællands stift. 28. januar 1563 ble han dr.theol.
Han døde 25. mai 1569 som universitetets rektor. Han var gift 1550 med Karine, datter av lektor Anders Jensen Ljung, sogneprest i Malmö. En sønn av ham var magister Albert Hansen, som senere ble biskop i Århus.
Energi21

Energi 21 er den norske nasjonale strategien for forskning, utvikling, demonstrasjon og kommersialisering av energiløsninger etablert i 2008.

Bakgrunn

Initiativet til Energi21 ble tatt av olje- og energiminister Odd Roger Enoksen vinteren 2007. Formålet var å etablere en bred og samlende FoU-strategi for energisektoren. Verdiskapingspotensial, miljøhensyn, forsyningssikkerhet og effektiv utnyttelse av energiressursene var prioritert i mandatet til strategigruppen. I tillegg skulle den bygge videre på eksisterende kompetanse i forskning og næringsliv.
Jaworzno kullkraftverk

Jeworzno kraftverk er et kullkraftverk i Polen. Det har en installert produksjonskapasitet på 1275 MW fordelt på 9 turbiner à hnhv 5 x 225 MW, 1 x 220 MW, 2 x 70 MW og 1 x 60 MW. Anlegget ble utbygd etappevis med første byggefase 1975–1979, og utvidelse av anlegg II i 1998. Det nyere anlegget Jaworzno III ligger sør for anlegg II. Brenselstypen er steinkull, samt andre typer bitumenøst kull. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 5 645 000 tonn, pluss i tillegg 905 750 tonn ved Jaworzno II-anlegget, litt over kvotemålet.
Caleb M. Fundanga

Familiebakgrunn

Han ble født i Mufulira, men familien flyttet tidlig til Mulungushi utenfor Kabwe. Foreldrene kom opprinnelig fra Nsofu i Mkushi-distriktet; faren var handelsmann, med en liten kolonialhandel, og moren var gårdbruker. Han gikk først på Mulungushi Primary School, deretter Imanza Primary School, som var en kostskole der de bodde hele uken på skolen, fra søndag til fredag. I 1967 begynte han på Mumbwa Secondary School, som er en First National Development Plan-skole. Der var han ferdig i 1971, hvorpå han fortsatte sin skolegang ved University of Zambia (UNZA), fra 1972.
Han er gift og har tre barn.

Utdanning

Da han begynte ved University of Zambia gikk han først humanistiske fag, men byttet til sosialøkonomi. Han studerte her fra 1972 til 1976, og flyttet deretter til Manchester for å studere videre. Her tok han en mastergrad i sosialøkonomi fra University of Manchester.
Etter dette flyttet han tilbake til Zambia, og underviste i statistikk fra 1980 til 1981. Da flyttet han til Tyskland, og tok der doktorgrad (Ph.D) i sosialøkonomi ved Universität Konstanz, som han fullførte i 1985.

Yrkeskarriere

Da Fundanga var ferdig med sin doktorgrad fortsatte han å undervise ved University of Zambia. Han underviste fra 1985 til 1987, og ledet avdelingen for sosialøkonomi. I 1987 fikk han sin første jobb innen statsforvaltningen, da som Permanent Secretary i Finansdepartementet, under finansminister Gibson Chigaga. I november samme år ble han overført til Statsministerens Kontor, som Permanent Secretary for økonomi og finans. Denne stillingen hadde han til 1993, da han ble Permanent Secretary i Presidentens Kontor, med ansvar for Den nasjonale kommisjonen for utviklingsplanlegging.
I 1995 flyttet han til Elfenbenskysten, da han ble administrere direktør for Den afrikanske utviklingsbanken i Abidjan, med ansvar for Lesotho, Mauritius, Zambia, Malawi, Swaziland, og etterhvert Sør-Afrika. Dette var en treårsperiode, og da denne gikk ut var planen å flytte tilbake til Zambia, men da han ble utpekt til seniorrådgiver for presidenten i Den afrikanske utviklingsbanken i 1998 ble hjemreisen utsatt, til han i mars 2002 ble utnevnt til sentralbanksjef i Zambia, som en del av president Levy Mwanawasas «New Deal government». Den nyinnsatte president Michael Sata avskjediget Fundanga 29. september 2011, i sin første uke som president. Michael Mikayeli Gondwe overtok sok sentralbanksjef etter Fundanga.
Bjellandsvad bru

Bjellandsvad bru er ei bru på E18 i Lillesand kommune. Brua, som egentlig består av to bruer, er 400 meter lang og veien ligger 60 meter over bakkenivå. Brua ble åpnet i 2009 som en del av den nye firefelts motorvei mellom Kristiansand og Grimstad. Brua går inn i den 1500 meter lange Brattheiatunnelen på vestsiden. Øst for brua ligger Brønningsmyrkrysset, hvor fylkesvei 420 tar av til vestlige deler av Lillesand.
Perleugle

Beskrivelse

Perleugla blir cirka 21–28 cm lang og veier omkring 120–195 g. Hunnen blir størst. Arten har et vingespenn på cirka 53–60 cm. Den er brun på oversiden med hvite flekker (som perler) på skulderpartiet og hodet, som er stort med gule øyne og ansikt rundt med gråhvite ansiktsparaboler. Brystet er gråhvitt med brunt stripemønster.
De forskjellige underartene varierer noe i utfarging. I Nordøst-Sibir (Kolyma og Kamtsjatkahalvøya) er den generelt noe lysere enn på våre trakter. I Nord-Amerika er den derimot snarere litt mørkere, noe som kommer til uttrykk gjennom at ansiktsparabolene er mer grå og tydeligere markert.

Ernæring

Ugla jakter etter mat stort sett om natten, de spiser lemen, små pattedyr og i en del tilfeller andre småfugler. Langt mot nord uten fullt dagslys hender det at de også jakter om dagen.

Hekking

Perleugla lager reiret sitt som oftest i et tre, gjerne i et hull som tidligere har vært brukt av hakkespett og svartspett. Den kalles derfor en sekundær hullruger. Det hender også at de bruker fuglekasser. Hvis man lager fuglekasse til denne uglen, er man nødt for å fylle flis i bunnen av kassen. Perleugla lager ikke reir. Hunnen legger fra 2 til 7 egg som hun ruger i cirka 27 dager. Ungene får føde i cirka 3 uker. Etter den perioden er over splittes familien opp. Bestandstørrelsen påvirkes av såkalte smågnagersvingninger.
I motsetning til mange andre ugler, og forsåvidt andre fugler – er denne svært vant til mennesker, nærmest tam og viser få tegn til frykt. Om du stikker hode inn i en kasse hvor Perleuglen holder til, vil den som regel sitt i samme tre å se på, eller like i nærheten. Ungene er heller ikke redde når de begynner å hoppe ut av kassen/reiret.
Felleskjøpet Vestlandet

Felleskjøpet Vestlandet var fram til 1999 et frittstående samvirkeselskap med målsetting å forsyne medlemmene (eierne) med rimelige driftsmidler til landbruksdrift. Selskapet ble opprinnelig stiftet i Bergen i året 1900 under navnet «De vestenfjeldske landhusholdningsselskabers fællesindkjøbsforening» og var i starten en ren ordreforretning. Før stiftelsen var det gjort vesentlige forberedelser. Stavanger Amt (Rogaland), som allerede i 1893 hadde stiftet sin egen fellesinnkjøpsforening, ble kontaktet, og det ble arbeidet for at denne foreningen skulle inngå i den nye fellesinnkjøpsforeningen. Dersom rogalandsbøndene ble med, ville den nye foreningen geografisk omfatte de tre amtene Søndre og Nordre Bergenhus (Hordaland og Sogn og Fjordane), Romsdal (Møre og Romsdal) og i tillegg Stavanger Amt (Rogaland).
Men rogalandsbøndene var ikke helt samstemte og trengte tid for å komme til en avgjørelse. Etter at styret i Stavanger Amts Landhusholdningsselskap i september 1899 først hadde gitt grønt lys til en sammenslåing, gjorde de også et vedtak i november, der Norges Vel ble brakt inn som et alternativ. Dette hadde Norges Vel tidligere prinsipielt gått mot, og der sto saken. Et større landbruksmøte i Stavanger i januar 1900 viste at de fremste bøndene i amtet var for en sammenslåing, og på årsmøtet den 23. mai 1900 ble det utfallet. På stiftelsesmøtet den 25. og 26. juni 1900 møtte en representant fra hvert av de fire vestlandsamtene og «De vestenfjeldske landhusholdningsselskabers fællesindkjøpsfoirening» ble stiftet.
Forretningen samordnet felles innkjøp og levering av kunstgjødsel, kraftfôr og såvarer to ganger i året (vår og høst), basert på faste bestillinger fra bøndene. Bestillingene fra bøndene ble samordnet gjennom landhusholdningsselskapene, (også benevnt som jordbrukslag), sine avdelinger i distriktene som videresendte ordren til Fællesinnkjøbsforeningen i Bergen.
I 1999 ble Felleskjøpet Vestlandet og Felleskjøpet Østlandet slått sammen og tok navnet Felleskjøpet Øst Vest. I 2007 ble dette foretaket slått sammen med Felleskjøpet Trondheim, og tok da navnet Felleskjøpet Agri.
Fritz Haber

Liv og virke

Haber ble født i en jødisk familie i Breslau i Schlesien. Han studerte ved universitetet i Heidelberg fra 1886 til 1891 under Robert Bunsen, ved Berlin-universitetet i A. W. Hoffmanns gruppe, og ved det tekniske universitetet i Charlottenburg under Carl Liebermann. I 1891 tok han doktorgraden. To år senere konverterte han fra jødedommen til protestantismen.
Haber var en ivrig tysk nasjonalist, og gjorde en stor innsats for nasjonen under første verdenskrig med sin forskning innen industriell kjemi, som var av vital betydning for tysk krigsindustri. Blant annet oppfant han nye måter å fremstille sprengstoff på og oppfant nervegassen. Han mottok tallrike utmerkelser, ble direktør for Kaiser-Wilhelm-Institut für Physikalische Chemie und Elektrochemie i Berlin i 1911 og ble tildelt den militære graden kaptein av keiseren personlig, en sjelden ære for en vitenskapsmann som var for gammel til å tjenestegjøre i hæren.
Etter første verdenskrig beskyldte ententemaktene ham for «krigsforbrytelser» på grunn av sitt arbeid med stridsgass, og han flyktet for et kortere tidsrom til Sveits. I sine memoarer nevnte Otto Hahn en samtale med Haber, hvor Haber sa at det var franskmennene som hadde begynt med gasskrigføringen i første verdenskrig gjennom sin gassfylte geværammunisjon. Han mente også dette ville bidra til å forkorte krigen og dermed spare mange liv.
Han var gift med Clara Immerwahr, også hun konvertitt og en fremstående kjemiker. Immerwahr var pasifist og fortvilet over at mannen brukte vitenskapen til krigføring. Hun skjøt seg med mannens pistol i 1915, dagen etter reiste Haber til østfronten for å gjennomføre det først gassangrepet mot russerne. Deres sønn Hermann Haber tok sitt eget liv i 1946. Flere av stesøsterens familiemedlemmer ble utryddet av nazistene i Auschwitz, trolig med Zyklon B som opprinnelig ble utviklet i Habers eget laboratorium. 
Etter 1919 arbeidet Haber i seks år forgjeves med å utvinne gull fra havet, for å hjelpe å betale krigsskadeerstatningene seiersmaktene hadde pålagt landet.
Etter grunnleggelsen av kjemikonsernet IG Farben i 1925, satt han i konsernstyret.
For Haber, som var stolt av innsatsen han hadde gjort for landet sitt, og var både jøde og en kompromissløs tysk patriot med en sterk militaristisk orientering, var nazistenes maktovertagelse, som førte til at han ble nødt til å forlate landet, et stort sjokk. Han døde i Basel.
Instituttet han var direktør for er idag oppkalt etter ham (Fritz-Haber-Institut).
Habers store drøm var å bli anerkjent som prøyssisk aristokrat, en drøm som var i ferd med å gå i oppfyllelse da Tyskland og Preussen ble republikker og alle adelsutnevnelser opphørte.