Hallvard Vebjørnsson

Liv og død

Man vet lite sikkert om Sankt Hallvards liv, men ifølge de islandske annalene ble han drept i år 1043. Ifølge legenden ble gutten som skulle bli den hellige Hallvard født Hallvard Vebjørnsson i Lier. Han skal ha vært sønn av storbonden Vebjørn på Husaby og Thorny, som var søster eller søsterdatter til Åsta Gudbrandsdatter. Åsta var på sin side mor til de norske kongene Olav den hellige og Harald Hardråde. Hallvard skal ha vokst opp hos sine foreldre på gården Husaby i Ytre Lier, og var ifølge legenden med sin far på handelsreiser, blant annet til Gotland.
En maidag i 1043, da Hallvard skulle krysse Drammensfjorden, kom en gravid trell løpende opp til ham og ba om å få bli rodd over. Hun ble forfulgt av tre menn som beskyldte henne for å ha brutt seg inn i et hus og stjålet. Hun hadde nektet for å ha gjort det, men mennene trodde henne ikke. Hun rømte fra dem i frykt for sitt liv. Straffen for tyveri var døden. Kvinnen sa seg villig til å bære jernbyrd for å bevise at hun ikke hadde stjålet noe. Hallvard trodde på hennes uskyld og tok henne opp i båten.
Da de hadde så vidt kommet ut i fjorden nådde kvinnens forfølgere stranden. Fra strandbredden prøvde de å overtale Hallvard til å overlate kvinnen til dem, men han nektet. Mennene ble rasende og skjøt på Hallvard. Han ble truffet i halsen og døde. Så slo de kvinnen i hjel. Deretter bandt de en kvernstein til Hallvards lik, og senket liket i sjøen for å skjule sine ugjerninger.
Til tross for den tunge kvernsteinen fløt liket av St. Hallvard opp mot vannflaten. Venner av Hallvard soknet etter ham, fisket ham opp med vidjekvister, og ga ham en praktfull begravelse i hjembygden hans. Men det viste seg snart jærtegn ved graven hans; vidjekvistene som hadde blitt brukt i sokningen begynte å spire, og hans ry som hellig mann vokste. Fordi han døde i forsvar for en uskyldig kvinne, ble Hallvard dyrket av folket som en martyr.

Helgenkultus

Det tidligste vitnemålet om Hallvards helgenkåring er Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum, en krønike skrevet av presten Adam av Bremen mellom 1073 og 1076, altså rundt 30 år etter Hallvards død.
Sankt Hallvard ble dyrket i Norge og på Island, men også i Skara i Sverige . Mest viktig ble likevel Hallvardkultusen i Sør-Norge; St. Hallvard ble Oslos skytshelgen og er gjengitt i Oslos byvåpen. Man finner blant annet byvåpenet på vestveggen i Oslo rådhus. Byvåpenet viser St. Hallvard som i sin høyre hånd holder kvernsteinen som drapsmennene bandt fast til ham. De tre pilene Hallvard holder i den andre hånden representerer de tre som ble skutt av forfølgerne; Hallvard selv, kvinnen han prøvde å berge og hennes ufødte barn.

St. Hallvard i nyere tid

St. Hallvard kirke og kloster på Enerhaugen er sognekirke for den katolske menigheten for Oslo øst for Akerselven. Sankt Hallvars brønn er en fontene på Bragernes torg i Drammen. I Lier finnes St. Hallvard videregående skole som har røtter tilbake til 1911, selv om skolen først fikk «St. Hallvard» i navnet i 1965.  
På Gilhusodden i Lier holdes annenhvert år et utespill «Hallvards valg» om hendelsen.  
I Oslo feires St. Hallvards festdag hvert år den 15. mai gjennom ulike arrangementer i Middelalderbyen. Denne dagen kalles også Oslo-dagen.   
St. Hallvardsdagen er også datoen for utdeling av St. Hallvard-medaljen.  
«St. Hallvards menn» er et av kallenavnene til fotballaget Vålerenga.