google/wiki40b huggingface dataset:
Trond Botnen

Diskografi

Multimal, hvor han leser dikt sammen med blant annet Bjørnar Andresen, Svein Finnerud Trio og Carl Magnus Neumann. (Polydor 2920102) (1971)
Adhemarius gannascus

Utseende

En stor (vingespenn 92 – 124 mm), slank, lysbrun svermer. Brystet er mørkebrunt til svart på sidene, bakkroppen har to små, mørke flekker midt på oversiden. Forvingen er lang og smal, noe sigdformet, ytterst i spissen med en liten innskjæring. Den har et bredt, svart skråbånd nær roten, en liten, svart flekk nær vingespissen og en rund, svart flekk nær bakkanten midt på. Forvingens bakhjørne er markert. Bakvingen er rosa med tre mørke tverrbånd. Hele undersiden er rosa hos hannen. Larven er enten gul eller grønnlig, med glatt hud. Den har en lys lengdestriper men mangler tydelige skråstriper på sidene. Hodekapselen er påfallende tilspisset i toppen.

Levevis

Larven kan finnes på avokado (Persea spp.)-trær, på slektene Ocotea og Nectandra, og på ulike busker og trær i laurbærfamilien (Lauraceae) og maurefamilien (Rubiaceae). De voksne svermerne flyr om natten og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Denne arten er vidt utbredt fra Mexico i nord til det nordlige Argentina og Paraguay i sør.
Kelly

Etymologi

Kvinnenavnet Kelly er dannet av etternavnet Kelly, en anglifisert form av det irsk gæliske etternavnet Ó Ceallaigh, som betyr «etterkommer av Ceallagh». Ceallagh er it irsk gælisk mannsnavn med usikker opprinnelse. Det kan være dannet av ceall, «kloster, kirke», eller ceallach, «krig, strid», men kan også ha betydningen «smart, lys».
Mannsnavnet Kelly er dannet som en nyere engelsk form av Ceallagh, som er beskrevet over.
Baklava

Baklava er en kjent tyrkisk dessert som også er mye utbredt i tidligere osmanske områder, samt i Sentral-Asia og Sørvest-Asia, og andre steder der det bor mange tyrkere. Den består av flere tynne lag med filodeig, fylt med nøtteblanding og trekt i honning eller sirup.

Etmyologi

Ordet baklava stammer fra de gamle tyrkiske ordene baklağu og baklağı. Det er også vært nevnt at ordet kan være en tyrkisifisering av det mongolske ordet baγla-, men dette ordet har selv tyrkisk opphav.
Papuana trinodosa

Utseende

En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blankt svart hornbille. Hannen har et nokså kort horn i pannen og en svak uthuling på pronotum, som har en rund knøti overkant av uthulingen. Dekkvingene har tydelige punktrader. Hunnen mangler hornet i pannen, man har et par lave knøler.

Levevis

Larvene lever i jorda der de spiser råtnende plantemateriale. De voksne billene kan gjøre en del skade, særlig på taro, men også på andre rotfrukter som søtpoteter, ved at de ganger ganger i røttene. I tillegg til selve gnagskadene forårsaker der dermed også betydelige råteskader. Dette er et stort problem siden taro er en svært viktig avling i de aktuelle områdene.

Utbredelse

Arten lever på Ny-Guinea.
Jing'antempelet

Jing'antempelet (tradisjonell kinesisk: 靜安寺, forenklet kinesisk: 静安寺, pinyin: Jìng'ānsì) er et buddhistisk tempel ved  Vestre Nanjinggaten i distriktet Jing'an i  Shanghai i Folkerepublikken Kina.
Det første tempelet ble bygd i år 247, og lå da ved Suzhouelven. Det ble flyttet til sitt nåværende sted, ved Nanjing lu, i 1216 under Song-dynastiet. Tempelet ble nesten helt ødelagt i 1851.
Det nåværende tempelet ble gjenoppbygd senere under Qing-dynastiet. I 1930-årene var det byens rikeste buddhisttempel, og ble ledet av den innflytelsesrike abbed Khi Vehdu, som samtidig var en gangster med et harem av konkubiner og «hvite» russiske livvakter. 
Under kulturrevolusjonen ble det brukt som et fabrikklokal. Det ble omgjort til et aktivt tempel igjen etter grundig renovering og rekonstruksjon i 1983. En senere renoveringsrunde ble avsluttet i 2003.
Termocandelaria kraftverk

Termocandelaria kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk i region Bolivar i Colombia. Det har en installert produksjonskapasitet på 238 MW fordelt på to kokere / turbiner. Anlegget ble utbygd i 2000. Brenselstypen er naturgass og olje. Det er landets tredje største fossile kraftverk.
The Bergen Pipe Band

The Bergen Pipe Band ble stiftet 14. oktober 2009 av nåværende Pipe Major Chris Jones. Bandet holder til i Bergen, og har mange aktive medlemmer i alle aldre og nivåer.

Bakgrunn

Bandet har sine røtter i Bergen Pipeband som ble startet opp i september 2005 av Chris Jones og Kirstine Folmann. The Bergen Pipe Band ble stiftet etter en splittelse av det opprinnelige Bergen Pipeband i Bergen Pipes & Drums og The Bergen Pipe Band. Det nydannede The Bergen Pipe band har videreført det musikalske repertoir av tradisjonelle skotske melodier som Bergen Pipeband spilte, men har også nye komposisjoner med større musikalsk bredde på spillelisten

Aktiviteter

The Bergen Pipe Band består av både sekkepiper og trommer, og har opptrådt i norsk TV og radio, samt spilt ved flere større arrangementer, blant annet årlig deltagelse i Pillargurifestivalen i Otta, Lillehammerreveljen sammen med Hans Majestet Kongens Garde og Oslo Caledonian Pipeband, som de jevnlig samarbeider med. Gruppen er dessuten assosiert med Nøsteboden, Hansakontoret og Det Glade Bergen, og har spilt årlig i prosesjoner på 17. mai i Bergen. Også ved diverse Buekorps-arrangement har bandet medvirket. Bandet har dessuten hatt samarbeidsprosjekter med andre typer musikkinstrument enn sekkepiper og trommer, f.eks julekonsert med Gamlekarmusikken (brassband), orgel, Studentersangforeningen i Bergen i Nykirken desember 2009, Greenland Whalefishers, m.fl.
Jesu slektsregister

Jesu slektregister, slik det er omtalt i Det nye testamentet gir informasjon om Jesus’ slekt, men i de to redegjørelsene, den ene i Matteusevangeliet og den andre i Lukasevangeliet, er vesentlig forskjellige. Matteusevangeliet begynner med Abraham mens Lukasevangeliet begynner med Adam. Listene er identiske mellom Abraham og David, men er radikalt forskjellige derfra. Tradisjonelle kristne forskere og teologer (begynnende med Eusebius av Cæsarea på 300-tallet e.Kr.) har fremmet ulike teorier for å forklare hvorfor slektregistrene er så forskjellige, slik som at Matteusevangeliet følger slekten til Josef mens Lukasevangeliet følger den til Maria. Moderne kritiske forskere, slik som Marcus Borg og John Dominic Crossan, betrakter begge slektstavlene som teologiske konstruksjoner, for å fremme det messianske påstanden inn konformitet med jødiske kriterier.
Begge omtaler Josef, Jesu fosterfar, men en vanlig oppfatning er at det i Matteus er Josefs slektsregister mens det i Lukas er Marias. I såfall regnes Josefs forfedre tilbake til kongene i tostammeriket og til Salomo, mens Maria omtales som en etterkommer av Natan, en annen sønn av David og Batseba.
Slektsregisteret i Matteus begynner med Abraham. Det begynner med å si «Abraham ble far til Isak, Isak ble far til Jakob...» og så videre. Det fortsetter gjennom Judas etterkommere til David, og Tamar, Rahab, Rut og Urias hustru (Batseba) tas med som mødre til henholdsvis Peres,  Boas, Obed og Salomo. Slektslinjen fortsetter gjennom kongene i tostammeriket, men Akasja, Joasj og Amasja samt Jojakim er utelatt. Det å utelate enkelte slektsledd forekommer også andre steder i Bibelen. Slektslinjen fortsetter gjennom Serubabel og hans etterkommere og avslutter med «Josef, Marias mann. Hun fødte Jesus, han som kalles Kristus». Slektsregisteret i Lukas begynner med å si at Jesus ble holdt for å være sønn av «Josef, sønn av Eli, sønn av Mattat...» og så videre  tilbake til Natan og David og deretter alle forfedrene helt tilbake til Adam. 
En tidlig forklaring på de to forskjellige slektregisterne for Jesus som forklares av Eusebius av Cæsarea er at jødisk odelslov opererte med to forskjellige slektskap: den arvemessige og det biologiske. Hvis en mann i felles husholdning døde barnløs skulle en av hans brødre skaffe barn i dennes sted, og dette barnet ble da juridisk sett sønn av den avdøde, selv om han ikke var barnets biologiske far. Dette kryptiske tilfellet fremmes som lov i Femte Mosebok. En annen forklaring er at Matteusevangeliet vil understreke at Jesus var et messiansk barn av kongelig avstamning med slekt tilbake til David og Salomo, mens Lukasevangeliet er prestelig og fremmer slekt tilbake til Levi.
Republikken Kongo under Afrikamesterskapet i friidrett 2004

Resultater (ufullstendig)

(Q, q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste, PB - personlig rekord)
Det store julespillet

Det store julespillet er en familiemusikal skrevet av Per-Kai Prytz og Harald Troøyen i 2007.
Det er historien om prinsen som forelsker seg i nissejenta, og den sjalu Iskongen som vil utrydde jula for bestandig. Musikalen har allerede rukket å bli en fast førjulstradisjon for mange, og musikalen settes hvert år opp i Harstad kulturhus. Regi for 2007 og 2008 var ved Tom A. Haug, for årene 2009 og 2010, Kine Hellebust.
Vestjylland

Vestjylland er det vanlige navnet for den vestlige delen av Jylland, omtrent tilsvarende Thy, Mors, Salling og det gamle Ringkjøbing amt og Ribe Amt, samt eventuelt Fjends og de nordvestlige deler av det gamle Vejle Amt. Den nordligste del kalles også Nordvestjylland, den sydlige Sydvestjylland, og den mellomste delen er identisk med Hardsyssel. En stor del av Vestjylland faller sammen med det historiske Ribe Stift.
Det vestlige Sønderjylland (Vestslesvig) regnes som regel ikke med til Vestjylland.

Utstrekning og historie

Der er ingen fast grense for hvor langt Vestjylland strekker seg mod øst. Tradisjonelt regner man hele området inn til den jyske højderyg eller hovedvej 13 for Vestjylland. Her går et relativt skarpt skille mellom det flate Vestjylland med sandjord, heder og store avstander, og det bratte Østjylland med skog, større jorder og større befolkningstetthet. Geografien avspeiler seg også kulturhistorisk i landbrukets driftsformer, eiedomsformene (selveiende bønder i vest) og den vestjyske dialekten (med foranstilt artikkel æ. Det vestjyske dialektområde omfatter også Sydøstjylland syd for Horsens Fjord.
Skillet mellom Vest- og Østjylland har tradisjonelt været skarpt i befolkningens bevissthet. På grunn av forskjellene i dialekt og sinnelag har mange, f.eks. folkeminnesamleren Evald Tang Kristensen, regnet vest- og østjyder for to forskjellige folk.
Under Frederik 8.'s reise i Vest- og Nordjylland i 1908 ankom kongetoget til Vejen østfra, og den lokale sognepresten, pastor Richter sa blant annet følgende:
Her ved Inngangsporten til Vestjylland byr vi vårt Kongepar det første vestjydske velkommen. Forholdene her i Vestjylland er meget forandrede i den siste Menneskealder, ved den store Kulturspredning og store Folkeblanding, men tross alt dette har Vestjyden bevart sitt særpræg: Utholdenhet og Trofasthet.
Først i de seneste årtier er navnet Midtjylland blitt alminnelig brukt om de østlige delene av Vestjylland og noen deler av Østjylland.
Sydjylland er en annen nyere betegnelse, som dekker over det sydlige Vestjylland samt den sydlige delen av Østjylland.
Betegnelsene overlapper til dels hverandre, fordi vi har at Thy og Mors hører til både Nordjylland og Vestjylland, Sydvestjylland er en del av både Vestjylland og Sydjylland. Et belte i det midt-vestlige Jylland, som omtrent omfatter Karup, Herning, Ikast, Brande og Grindsted, inngår både fra gammel tid i Vestjylland og i det nyere begrep Midtjylland.

Amter og regioner

Det sentrale Vestjylland hører i dag under Region Midtjylland, mens den nordligste delen hører til Region Nordjylland og den sydligste til Region Syddanmark.
Fra 1970 til 2006 omfattet Vestjylland hele Ringkjøbing amt og Ribe Amt, den vestlige halvdel av Viborg Amt og et randområde av Vejle Amt.
Før 1970 svarte Vestjylland til Thisted Amt, Ringkøbing Amt og deler av Viborg Amt og Vejle Amt.

Folketingskrets

Siden 2007 har de gamle amtskretsene vært avløst av nye storkretser ved valg til Folketinget. Den nye Vestjyllands Storkreds omfatter også et par kretser øst for den jyske højderyg.
Gödels ontologiske bevis for Gud

Aksiomene

Formelt sett så er argumentet, Gödels ontologiske bevis for Gud, gjerne gitt (nå) som logisk gyldig, men at man stiller spørsmål ved argumentets «soundness», troverdighet. «Soundness» er her en logisk term som man må forstå.
Logisk gyldighet får man hvis linjen ved «Definisjon 1» blir dedusert ved «bikondisjonal eliminasjon» og at man, gitt tiden  Gödel har skrevet dette på, behandler argumentet litt «grovt», som ved moderne Fitch-struktur, så er konklusjonen relativt grei, og som tidligere nevnt, altså gyldig, ved teorem 3, nødvendigvis så er egenskapen ved et vesen som er «som-Gud» eksemplifisert, dvs. eksisterer i virkeligheten, gitt altså bare logikken da.
Gjeter

Historikk

Gjeting av sauer er kjent fra Lilleasia for omtrent 6000 år siden. I løpet av det neste årtusenet spredte skikken seg til store deler av Eurasia.

I Norge

Fram til 1950-tallet var det ikke uvanlig at barn i Norge fikk i oppgave å passe beitende kyr om sommeren. Sauer vandrer over store områder og klarer seg selv i større grad, derfor har det tradisjonelt ikke fulgt gjetere med saueflokker i Norge. Kyr går nå stort sett ikke på sommerbeite på samme måte som i tidligere tider og det er få gjetere og lite gjeting av buskap i Norge i dag ettersom rovdyrproblemet lenge har vært lite. De senere årene har imidlertid problemet tatt seg opp igjen og det begynner i enkelte tilfeller å bli problematisk å holde husdyr særlig i områder som gjennom myndighetenes rovdyrforvaltning er tilrettelagt for ulv, bjørn, jerv og gaupe. Det har derfor  oppstått en del konflikter mellom sauebønders og rovdyrforkjemperes interesser.

Gjeter som kulturelt og religiøst symbol

I jødisk-kristen tradisjon brukes «gjeter» som metafor for Gud.  Dette kommer særlig til uttrykk i «hyrdesalmen», Salme 23 i Salmenes bok i Det gamle testamentet i Bibelen. I kristendommen omtales dessuten Jesus Kristus som «Den gode hyrde», «Den gode gjeteren» eller på latin «Pastor bonus». Jesus er gjeteren som finner den bortkomne sauen (Luk 15,3–7) og ofrer seg selv (Joh 10). 
På latin kalles gjeter pastor, en betegnelse som også brukes om prester og forstandere. Biskoper og andre geistlige bruker tradisjonelt bispestav som verdighetstegn, en seremoniell gjeter- eller hyrdestav som er utformet på litt ulikt vis. I Juleevangeliet er gjetere blant de første som får se det nyfødte jesusbarnet.
Den hinduiske guden Krishna vokser opp som kugjeter, og blir ofte framstilt mens han spiller fløyte for kyrne.
Carleton Gaidusek

Bardon og utdannelse

Gaiduseks far, Karol Gaidusek, var fra Smrdáky i Slovakia, og hans besteforeldre på morssiden var innvandrere fra Debrecen i Ungarn. De bodde i Yonkers i New York, hvor deres sønn Daniel ble født. Gaidusek var ferdig uteksaminert i 1943 fra Universitetet i Rochester (New York), hvor han studerte fysikk, biologi, kjemi og matematikk. Han fikk en MD fra Harvard University i 1946. 
Han utførte postdoktor-forskning ved Columbia University, Caltech og Harvard før han ble innkalt for å fullføre militærtjenesten ved Walter Reed Army Medical Service Graduate School som en forsknings-metamorfose. Han holdt en stilling ved Institut Pasteur i Teheran mellom 1952 og 1953. I 1954 begynte han å jobbe som gjesteforsker og professor ved Walter og Eliza Hall Institute of Medical Research i Melbourne i Australia. Det var der han begynte på arbeidet som kulminerte i en Nobelpris i medisin sammen med Blumberg.

Seksuelle overgrep

I løpet av sine mange forskningsturer til Sør-Stillehavet hadde Gaidusek brakt med seg 56 små barn (hovedsakelig små gutter) tilbake til å leve sammen med ham i USA, og han ga dem muligheten til å gå high school og få en college-utdannelse. Han ble senere anklaget av ett av disse barna, som da var blitt en voksen mann, for å ha begått flere seksuelle overgrep mot disse barna i bytte mot at han betalte for deres utdannelse i USA. 
Gaidusek ble siktet for gjentatte overgrep mot barn i april 1996. Etterforskningen var i all hovedsak basert på inkriminerende oppføringer som ble funnet i hans personlige dagbok og uttalelser fra ett av de påståtte ofrene. 
Han erklærte seg skyldig i gjentatte seksuelle overgrep på flere små gutter i 1997, og av påtalemyndighetene i USA ble han dømt til 12 måneders fengsel. Etter at han ble løslatt i 1998, fikk han tillatelse til å tilbringe prøvetiden på fem år, uten tilsyn, i Europa. Han kom aldri tilbake til USA igjen, og han bodde i denne tiden blant annet i Amsterdam, Paris og i Nord-Norge. 
Gaidusek døde den 12. desember 2008 i Tromsø i Nord-Norge, i en alder av 85 år. Han jobbet og besøkte flere av sine forsker-kolleger i Tromsø på tidspunktet for hans død.
Notre-Dame-de-Lorette

Notre-Dame-de-Lorette er en kirke i Paris, som ligger til Rue de Châteaudun i 9. arrondissement. Frisen bærer inskripsjonen BEATAE•MARIAE•VIRGINI•LAVRETANAE.
Byggetiden strakk seg fra 1823 til 1836. Arkitekt var Louis-Hippolyte Lebas, dom også var med på byggingen av Pariserbørsen, Palais Brongniart.
Bergens Glassmesterlaug

Bergens Glassmesterlaug ble stiftet 11. oktober 1909, men har lover fra 14. januar 1910 som derfor regnes som foreningens stiftelsesdag.
Glasmagere i Bergen kan dokumenteres fra begynnelsen av 1500-tallet, men det først på 1600-tallet at en egentlig laugsdannelse fant sted. Det bestod frem til 1860-årene, da det sammen med flere andre håndverkslaug, ble nedlagt. I 1909 gjenopptok glassmester A. Knag tråden og i januar 1910 ble de første lover vedtatt og Knag valgt som formann for Bergen Glassmesterlaug.
For å få med hele fagets bredde, har foreningen senere åpnet opp for at også produsenter, bearbeidere og fasadebyggere kan være medlem av lauget.
Sirion

Sirion er en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Denne elva var den største elva i Beleriand. Gjennom nesten hele elvas løp fra nord mot sør var den grenseskillet mellom øst og vest Beleriand. Karen Wynn Fonstad har antatt at lengden på elva er omtrent 627 kilometer i boka Atlas of Middle-earth.

Kilder

Sirions kilde var ved Eithel Sirion på den østre siden av Ered Wethrin, som lå mellom Ard-galen (senere Anfauglith) og Mithrim og Hithlum. Den var bevoktet av tårnet Barad Eithel bygget av Fingolfin . Kilden løp ut i den store elva Sirion i den nordre del av Beleriand.

Veien mot havet

Sirion fløt sørover langs Ered Wethrin, og passerte Serech myrene før elva rant inn i den trange brattsidede dalen mellom Ered Wethrin og fjellene Echoriath, denne dalen fikk navnet Sirions pass. Så fortsatte Sirion videre mot sør inn i Beleriand, med skogen Brethil på den vestre siden av elva, og Dimbar og senere Doriath mot øst. Etter at elva forlater Doriath ved Aelin-uial (Sirionmyrene) dykket elva ned under bakken i Sirionfallene ved Andram (Langmuren), hvor grunnen falt bratt. Et stykke lenger mot sør rant Sirion ut fra den underjordiske tunnelen, dette stedet fikk navnet Sirions porter. Derfra rant elva videre sørover gjennom skogen Nan-Tathren og videre til den møtte Balarbukta, som var en del av Belegaer, ved Sirions munninger.

Tilløp

I rekkefølge fra nord til sør er de viktigste tilløpene til elva Sirion følgende: elva Rivil som fløt fra Dorthonion til den møtte Sirion ved Serech myrene, elva Mindeb som hadde sitt utspring i Nan Dungortheb og fjellene Ered Gorgoroth, elva Teiglin, elva Esgalduin av Doriath, elva Aros som fløt sør for Dorthonion (og også forbant elva Celon fra Himring og Himlad med Sirion) som møtte Sirion ved Aelin-uial, og elva Narog som sluttet seg til Sirion i Nan-Tathren.

Krysningspunkt

De største krysningspunktene som er nevnt i Silmarillion var Brithiach, der hvor veien fra Himlad krysset Sirion. Den samme veien krysset også elva Esgalduin ved Iant Iaur. I tillegg var det Doriaths ferger.

Bebyggelse

Barad Eithel, ved Sirions kilde i fjellene Ered Wethrin, var den viktigste festningen for Fingolfin og hans sønn Fingon, og voktet antakeligvis et pass inn i deres rike Mithrim. Lenger mot sør, i Sirions pass, lå Tol Sirion (se Øyer under). Etter menneskenes komme, skapte Edain fra Haleths hus seg et hjem i skogen Brethil, og sindaene som ble styrt av kong Thingol la et beskyttende gjerde, Melians belte, rundt sitt rike Doriaht. Ved Sirions munninger, etter ødeleggelsen av Eglarest og Brithombar, ble Havnene av Sirion bygd av Círdan og hans folk.

Øyer

Den viktigste øya i elva Sirion var Tol Sirion. Den originale Minas Tirith ble bygd der av Finrod Felagund på dette strategiske stedet som kontrollerte Sirions pass der hvor det gikk inn i Beleriand mellom Ered Wethrin og Echoriath. Kort tid etter Dagor Bragollach ble festningen tatt av Sauron og øya ble da kjent som Tol-in-Gaurhoth.
ISO 3166-1 numerisk

ISO 3166-1 numerisk er tresifra landskoder definert i ISO 3166-1, en del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization (ISO) for å representere land, avhengige områder og spesielle geografiske områder. De er identiske til de tresifra kodene  utvikla og vedlikeholdt av FNs statistikkdivisjon i deres standard UN M.49. De ble først inkludert i ISO 3166-standarden i dens andre utgave fra 1981, men har blitt utgitt av FNs statistikkdivisjon siden 1970.
En fordel ved numeriske koder over alfabetiske koder er uavhengighet fra skriftsystem. De alfabetiske kodene (ISO 3166-1 alfa-2 og alfa-3) bruker bokstaver fra det engelske alfabetet, og passer for språk basert på det latinske alfabetet. For mennesker og systemer som bruker ikke-latinske skriftsystemer kan det engelske alfabetet være utilgjengelig eller vanskelig å bruke, forstå, eller tolke korrekt. Numeriske koder hjelper med tanke på skriftsystem, men kommer på bekostning av gjenkjennelighet av kodene.

Private koder

Private koder er koder som kan brukes fritt av brukere som har behov for å angi flere navn på land, områder eller geografiske enheter i deres applikasjon av ISO 3166-1, og ISO 3166/MA vil aldri bruke disse kodene ved oppdatering av standarden. De numeriske kodene 900–999 kan brukes privat.
Super Smash Bros. Brawl

Super Smash Bros. Brawl (eller bare SSBB) er et kampsport,komediespill
utviklet av Sora og utgitt av Nintendo til Wii. Det er oppfølgeren til Super Smash Bros. Melee til Nintendo GameCube, og det tredje spillet i Super Smash Bros.-serien.

Spillbare figurer

Brawl lar spilleren velge mellom 35 forskjellige figurer. Noen kan omdanne seg til alternative former, med andre angrep og bevegelser. Noen er nye, mens andre returnerer fra Melee – i noen tilfeller oppdaterte, enten i opptredenen, angrepene eller begge deler. For eksempel, Link og Fox har fått designet fra senere titler, mens Samus har evnen til å omdanne seg om til en ny form, Zero Suit Samus.
Noen tidligere representerte serier har flere karakterer lagt til i Brawl. Diddy Kong fra Donkey Kong-serien og Ike fra Fire Emblem-serien gjør deres første opptreden i Smash Bros.-serien. Noen nye figurer er de første til å representere serien sin. Disse inkluderer Pit, som representerer Kid Icarus-serien siden GameBoy-spillet Kid Icarus: Of Myth and Monsters fra 1991, og Wario fra WarioWare-serien. Solid Snake, hovedpersonen i Konamis Metal Gear-spill og Sonic fra Nintendos tidligere rival Sega er de første tredjepartsfigurene som opptrer i et Super Smash Bros.-spill.

Tilbakemeldinger

Super Smash Bros. Brawl har fått meget gode tilbakemeldinger, og er rost av kritikerne. 
Spillet ble anmeldt av Japans største spillblad; Famitsu og fikk en perfekt karakter. Det er kun seks spill som har gitt denne karakteren i bladets historie.
VG: Terningkast 6
Dagbladet:Terningkast 6
Aftenposten:Terningkast 6
Gamereactor:10/10

Utgivelsesdatoer

Super Smash Bros. Brawl ble lansert den 31. januar 2008, i Nord-Amerika den 9. mars 2008 og i Australia den 25. juni 2008.
Super Smash Bros. Brawl ble lansert den 27. juni i Europa.
NM i friidrett 1958

Norgesmesterskapet i friidrett 1958 bestod av flere arrangementer som i 1958 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert på Trondheim stadion i Trondheim i perioden 1. til 3. august. 
Arrangør var Interkretsstyret for Trøndelagskretsene.
Kongepokalvinnere ble Eilif Fredriksen og Unn Thorvaldsen.
Se også NM i mangekamp 1958.