google/wiki40b huggingface dataset:
Kroatias flagg

Kroatias flagg består av tre like brede horisontale striper i rødt, hvitt og blått. Midt på flagget er Kroatias riksvåpen. Riksvåpenet i midten gjør det mulig å skille Kroatias trikolor fra Nederlands, de to flaggene er ellers identiske.
Den røde, hvite og blå trikoloren har vært brukt som Kroatias flagg siden 1848. Fargene forklares ofte som de panslaviske, men er hentet fra våpenskjoldene til de sentrale kroatiske områdene. Kroatias våpen er rødt og hvitt, mens blått er bakgrunnsfargen i Dalmatias og Slavonias våpen. I sistnevnte våpenmerke forekommer også rødt og hvitt. Kombinasjonen av nettopp disse områdenes farger henger sammen med at Kroatia på 1800-tallet gikk under betegnelsen det treente Kongedømmet Kroatia, Slavonia og Dalmatia. Flagget ble gjort offisielt da Kroatia vant selvstendighet etter det habsburgske rikets sammenbrudd etter den første verdenskrig. Bruken av flagget ble kortvarig da landet gikk inn i union med nabolandene, først som del av Kongedømmet av Serbere, kroater og slovenere (1918–1929), fra 1929 under navnet Kongedømmet Jugoslavia. Den første tiden, som var preget av sentralisme, var den kroatiske trikoloren ikke offisielt anerkjent, men i 1938 endret dette seg da Kroatia ble gjort til eget banat. Bruken av flagget fortsatte under den nominelt uavhengige kroatiske staten under ledelse av Ustasja-partiet, men flagget fikk, i tillegg til det tradisjonelle kroatiske sjakkrutemønstrede riksvåpenet, også Ustasjas partimerke i kantonen. Dette besto av bokstaven U omgitt av et flettemønster hentet fra kroatisk arkitektur og ansett for å være et typisk kroatisk mønster. Etter den andre verdenskrig, da kommunistene tok over makten og Kroatia ble en av delstatene i det føderale Jugoslavia, ble den kroatiske trikoloren offisielt benyttet med den jugoslaviske gulkantede røde stjerne i midten. Dette flagget ble ført fram til året før Kroatia vant selvstendighet. I juni 1990, kort tid etter det første flerpartivalget, ble stjernen tatt ut og erstattet med det enkle kroatiske våpenskjoldet.
21. desember 1990 ble det nåværende flagget vedtatt. Den offisielle datoen for flaggets introduksjon var dermed omtrent ti måneder før Kroatia erklærte sin uavhengighet fra Jugoslavia. Trikoloren er den samme som tidligere, men våpenskjoldet i midten er forandret, da slik at det over selve skjoldet er innsatt en "krone" bestående av fem våpenskjold for det gamle Kroatia, Dubrovnik, Dalmatia, Istria og Slavonia.
Til bruk på land er Kroatias trikolor i størrelsesforholdet 1:2. Det benyttes som sådan både som nasjonalflagg og statsflagg. Til sjøs, som handelsflagg og statsflagg, er trikoloren kortere, i forholdet 2:3. Orlogsflagget er basert på nasjonalflagget i størrelsen 2:3, men har to korslagte gule anker bak riksvåpenet.
Terrorangrepet i Kandy 6. juni 2008

Bakgrunn

Tamiltigrene har slåss siden 1983 for en uavhengig stat for Sri Lankas etniske tamilminoritet i nord og øst, etter tiår med å bli marginalisert av den Sinhalese-dominerte regjeringer. Kampen har krevd livene til mer enn 70 000 mennesker.
Sentrale representanter for regjeringen har lovet å knuse opprørsgruppen innen 2008, og kampene har rast i månedsvis på frontlinjene av den de facto staten i nord.
Den srilankiske hæren har i månedene før dette terrorangrepet drevet med flere militære offensiver nord i landet hvor Tamiltigrene er sterkest. I januar 2008 brøt regjeringen en våpenhvileavtale fra 2002. Myndighetene hevdet at våpenhvilen ble brukt av Tamiltigrene til å omorganisere seg og ruste opp.
Utdypende artikkel: Etnisk konflikt i Sri Lanka

Angrepet

Et tilsvarende angrep mot en sivil buss skjedde samme dag i hovedstaden Colombo. Angrepet i Kandy skjedde i rushtrafikken om ettermiddagen (lokal tid), og skjedde da en bombe drammet en sivil buss.

Skader

2 ble drept og minst 20 andre skal ha blitt skadet i terrorangrepet.

Ansvar

Ingen tok på seg ansvaret for angrepet umiddelbart, men en militær talsmann hevdet at Tamiltigrene kunne stå bak terrorangrepet i Colombo tidligere på dagen.
Den første grammatiske avhandling

Den første grammatiske avhandling er en norrøn eller gammelislandsk avhandling om norrønt språk. Denne avhandlingen ble skrevet rundt 1150 på Island.
Forfatteren er ukjent, og i språkvitenskapen kalles han ganske enkelt «den første grammatikeren», etter teksten.
Avhandlingen tilbyr en nøyaktig framstilling av det norrøne lydverket og beskriver et forslag for en konsekvent og nøyaktig ortografi for det norrøne språket. Avhandlingen er den eneste avhandlingen av den slags på et mellomaldersk germansk språk.

Håndskrift

Den første grammatiske avhandling ble sammen med tre andre grammatiske avhandlinger tilføyd til et handskrift av Den yngre Edda, skrevet av Snorre Sturlason. Den opprinnelige tittelen til avhandlingen er ikke kjent.
Navnet den første grammatiske avhandling er en moderne betegnelse.

Metode

Forfatteren identifiserte lydene i språket sitt, altså i norrønt, med en metode som også strukturalistiske lingvister ville ha brukt for å identifisere fonemer, nemlig med minimale par. Det vil si at forfatteren demonstrerer endringen i betydningen mellom to ord som er helt like bortsett fra en eneste lyd. Eksempel: sar «sår» (entall) ovenfor sǫr «sår» (flertall).
Han konstruerte eksempelsetninger med disse ordparene for å vise de ulike betydningene. Eksempel: Sar veitti maðr mér eitt, sǫr mǫrg veitta ek honum. - «En mann tilføyde meg ett sår (sar), jeg tilføyde ham mange sår (sǫr).» 
Han identifiserte ni vokaler, seks diftonger og fjorten konsonanter.

Lange og korte vokaler

Akutt aksent (acutus, accent aigu) på en vokal skulle tydeliggjøre at vokalen var lang.
Eksempel: Sú kona gǫfgar goþ, er sjálf er góþ. - «Den kvinnen ærer Gud (goþ) som selv er god (góþ).»

Orale og nasale vokaler

Et punktum på en vokal skulle tydeliggjøre den nasale uttalen av vokalen.
Eksempel: Har vex á kykvendum, en hȧr er fiskr. - «Hår (har) gror på levende vesener men haien (hȧr) er en fisk.» 
I moderne islandsk finnes det ikke lenger noen nasalt uttalte vokaler, og skrivemåten med punktum brukes derfor heller ikke lenger.

Lange og korte konsonanter

Lange konsonanter skulle etter latinsk forbilde skrives med doble grafemer.
Forfatteren tilføyde forslaget å skrive store bokstaver i stedet for doble bokstaver (for eksempel N i stedet for nn) fordi det kunne spare rom (på pergament) og tid.
Eksempel: Sá er mestr guðs uina, er mest vill til uiNa. - «Den er den største av Guds venner (uina), som vil streve (uiNa) hardest for han.» 
I moderne islandsk og i normalisert norrønt skulle en skrive vina og vinna.

Ettervirkning

Den første grammatikeren er et eksempel på det høye skolastiske nivået til de islandske lærde.
Det er ikke kjent hvor stor innflytelsen av den første grammatiske avhandlinga var på den mellomalderske islandske stavemåten.
Dens innflytelse på den moderne islandske rettskrivingen er derimot stor. Da man ved slutten av det 1700-tallet begynte å normere den nyislandske rettskrivingen, rettet man seg etter den første grammatiske avhandlingen, og også normaliseringen av norrøne tekster retter seg etter den.
8. mars-alliansen

8. mars-alliansen er en koalisjon av politiske partier i Libanon, og består av opposisjonen i landet. I motsetning til 14. mars-alliansen er 8. mars-alliansen pro-syrisk. Navnet på alliansen kommer fra dagen 8. mars 2005, da flere hundre tusen mennesker demonstrerte i Beirut som et svar på Sederrevolusjonen. Demonstrantene takket Syria for at de hjalp til med å stoppe den libanesiske borgerkrigen, og for å støtte libaneserne mot den israelske okkupasjonen. De viktigste partiene i koalisjonen er Amal, Hizbollah og Den frie patriotiske bevegelse.
Alliansen har nå 56 av 128 seter i nasjonalforsamlingen. Michael Aoun, leder for det sekulære partiet Den frie patriotiske bevegelse, var opprinnelig en del av 14. mars-alliansen, men skrev under på en intensjonsavtale med Hizbollah, og ble som følge av dette sett på som en del av 8. mars-alliansen av 14. mars-alliansen.
Gullrutens hederspris

Hedersprisen er en av prisklassene under TV-bransjens prisutdeling Gullruten. Prisen deles ut for å hedre personer eller programmer for lang innsats og er blitt delt ut hvert år siden første utdeling i 1998. I motsetning til de fleste andre prisklassene er hedersprisen ikke åpen for påmelding. Prisen har også gått under navnene Gullrutens hederspris og årets hederspris.
Gewehr 88

Historie

Riflen er kamret i 7,92 x 57 mm Mauser og var Tysklands svar på franske Lebel M1886-rifle, da franskmennene og tyskerne hadde kappløp om å ha best våpen. Riflen erstattet Gewehr 71 som var en 11 mm svartkruttrifle. Gewehr 88 ble erstattet av Gewehr 98 i 1898.

Design

Både riflen og kaliberet ble designet av Den tyske riflekommisjonen hovedsakelig basert på Mannlicher design, og var den første militærriflen i Tyskland med røksvakt krutt. Våpenet ble ladet med fast laderamme designet av Ferdinand Mannlicher.

Versjoner

Senere versjoner ble oppdatert (Gewehr 88/05 & Gewehr 88/14) og ble brukt i den første verdenskrig i begrenset omfang. Det ble også konstruert en karabinversjon; Karabiner 88.
Anekdoten

Historie

Bandet ble startet som et King Crimson-coverband i 1990 av Nicklas Barker, Jan Erik Liljeström og Peter Nordins under navnet King Edward. I 1991 ble Anna Sofi Dahlberg med, og bandet tok navnet Anekdoten.
Heidersprisen Aasmund Olavson Vinje

Heidersprisen Aasmund Olavson Vinje, i dagligtale Vinjeprisen, ble utdelt årlig av Riksfondet for nynorsk presse. 
Ifølge statuttene skulle prisvinneren utpekes blant «bladfolk og andre mediearbeidarar som nyttar norsk mål og som i si verksemd stør arbeidet med å halde oppe det særmerkte norske kulturlivet». Prisen ble første gang utdelt i 1986 og siste gang i 2007.
Nobutaka Tanaka

Karriere

Nobutaka Tanaka startet sin profesjonelle karriere i Kashiwa Reysol i 1994. Han har også spilt for Brummel Sendai.
Kongsberg Penguins

Kongsberg Penguins var et norsk basketballag fra Kongsberg. De ble dannet i 2000, samtidig som den nye, norske ligaen, BLNO, tok form. Lagets opprinnelige navn var Bergkameratene, men Kongsberg Penguins ble skilt ut som en egen klubb.
Kongsberg Penguins spilte hjemmekampene sine i Kongsberghallen, ofte foran 400–500 tilskuere. På det meste har det vært 1200–1300 mennesker til stede. Navnet Penguins har laget tatt fra Kongsberg Våpenfabrikks marine missil Penguin-rakett.
Blant lagets meritter er sluttspillsølv i både sesongen 2000/2001 og sesongen 2001/2002.
Kongsberg Penguins ble lagt ned på grunn av økonomiske vanskeligheter etter sesongen 2006/2007.
Fra sesongen 2015/2016 er det Kongsberg Miners som representerer Kongsberg i BLNO.

Sølvberget

«Sølvberget» var supporterklubben til Kongsberg Penguins. Sølvberget besto av Sølvrekruttene, Arvesølvet og Sølvberget. Sølvberget var en non-profit-organisasjon som var politisk uavhengig. Sølvberget ble gjenopprettet i 2018 og er nå supportergruppen til BLNO-laget Kongsberg Miners.
Liv Kristine Espenæs Krull

Som gjestevokalist

Liv Kristine har vært gjestevokalist for en rekke band: Atrocity , Cradle of Filth, Das Ich, Delain, Genius, Heavenwood, Hortus Animae, Immortal Rites, Umbra et Imago, WeltenBrand og Savn.
Safed

Demografi

I 2008 utgjorde befolkningen i Safed rundt 32 000 innbyggere. I henhold til Israels statistiske sentralbyrå i 2001 utgjorde den etniske fordelingen i byen til 99,2 prosent jøder og ikke-jøder, og med ingen betydelig arabisk befolkning. 43,2 prosent var 19 år eller yngre, 13,5 prosent var mellom 20 og 29, 17,1 prosent var mellom 30 og 44, 12,5 prosent var fra 45 og til 59, 3,1 prosent fra 60 til 64 og 10,5 prosent var 65 år eller eldre. 
I desember 2001 tjente innbyggerne i Safed gjennomsnittlig 4476 shekler i måneden sammenlignet med en nasjonalt gjennomsnitt på 6835 shekler. I 2000 var det 6450 i lønnsarbeid og 523 selvstendig næringsdrivende. 425 beboere mottok arbeidsledighetstrygd og 3085 mottok annen form for støtte.

Utdannelse

I henhold til Israels statistiske sentralbyrå har byen 25 skoler og 6292 studenter. Det er 18 barneskoler med 3965 elever, og 11 videregående skoler med 2327 studenter. 40,8 prosent av Safeds studenter som gikk ut av videregående var i 2001 kvalifisert for immatrikulering ved universitet. 
Et av de mer særskilte utdannelsesprogrammer som eksisterer i Safed er Livnot U'Lehibanot («Å bygge og bli bygd»), en uavhengig utdannelseorganisasjon som ble etablert i 1980 og som tilbyr en åpen og uavhengig religiøs atmosfære hvor unge jøder kan reise og delta i frivillig veldedighetsarbeid samtidig som de kan lære om sin jødiske arv. Mange av studentene er fra USA og andre land utenfor Israel.

Klima

Safed har middelhavsklima med varme, tørre somre, og kalde, regnfylte og tidvis snøfylte vintre. Byen mottar 682 med mer med nedbør i året. Somrene har lite regn, og er varme med en gjennomsnittlig høytemperatur på 29 °C og lavtemperatur på 18 °C. Vintrene er kalde og våte og nedbøren er tidvis i form av snø. Vintrene har en gjennomsnittlig høytemperatur 10 °C og lavtemperatur på 5 °C. Vår og høst er behagelig, men også med noe nedbør, skjønt langt mindre enn om vinteren.

Kultur

På 1950- og 1960-tallet var Safed kjent som Israels kunsthovedstad. Kunstnerkolonien som etablerte seg i Safeds gamleby var et knutepunkt for kreativitet som trakk til seg ledende kunstnere fra hele landet, blant dem Yosl Bergner, Moshe Castel og Menachem Shemi. En del av Israels ledende kunstgallerier var lokalisert her. Til ære for åpningen av Glitzensteins kunstgalleri i 1953 donerte kunstneren Mane Katz åtte av sine malerier til byen. 
I løpet av denne perioden var Safed også stedet for de ledende nattklubber i landet som hadde debutframføringene til Naomi Shemer, Aris San, og andre kjente sangere. Safed har også blitt trukket fram som den fremste stedet for klezmer i verden, en instrumental musikktradisjon tilknyttet jødisk kultur, og har vært for en årlig klezmerfestival som har tiltrukket seg de fremste musikere i verden.
Reisende vil finne omfattende informasjon ved turistinformasjonssenteret i det gamle jødiske kvarter i Alkabetz-gaten. Senteret tilbyr ulike former for hjelp, og turister kan oppdage steder av interesse, aktiviteter, og historiske steder.
Santa Ana (Canelones)

Geografi

Byen ligger sør i Canelones i Costa de Oro, ved bredden av Río de la Plata.
Antispinn

Antispinn (en: Traction Control System) er en elektronisk funksjon på biler som forhindrer at hjulene skal spinne når det ikke er friksjon mellom underlag og dekk, for dermed å sikre et bedre veigrep og fremkommelighet.
Det finnes flere typer antispinn, og hensikten er å overføre kraften til det hjulet som har best grep, samt redusere på det/de som spinner. Ble først utviklet for Formel 1-biler, men er per 2011 vanlig på de fleste nye biler. Er normalt mulig å frakoble med egen bryter. Enkelte motorsykler har også begynt å komme med antispinn.
Vinschgaubanen

Vinschgaubanen (tysk Vinschgerbahn, Vinschger Bahn, Vinschgaubahn eller Vinschgauer Bahn; italiensk Ferrovia della Val Venosta) er en normalspor-jernbanelinje gjennom den sydtirolske dalen Vinschgau i Nord-Italia. Banelinja er 60 km lang og forbinder Meran (302 moh.) med Mals (997 moh.). Fra Meran består en forbindelse sydover til Bozen (Bolzano). En jernbaneteknisk sjeldenhet er sporfemkanten (snustjernen) i Mals, dvs. en pentagramforma sporkonstruksjon, som ble bygd for å snu toget (istedenfor svingskive).

Historie

Vinschgaubanen ble åpna i 1906 og drevet av De østerrikske statsbaner. Planen om å forlenge banen over Reschenpasset og knytte den til Arlbergbanen (Innsbruck–Bludenz), ble aldri realisert. Etter første verdenskrig og Syd-Tirols avståelse til Italia ble drifta fra 1918 overtatt av De italienske statsbaner, som nedla banen i 1990 grunnet ulønnsomhet. Etter at linja var gått over i provinsen Syd-Tirols eie i 1999, ble den gjenåpna i 2005. I dag går banen med overskudd; i turistsesongen når den til og med kapasitetsgrensa.
Banen var i 2010 utsatt for en alvorlig avsporingsulykke.

Stasjoner og holdeplasser

Vinschgaubanen stoppesteder er Meran, Algund, Marling, Töll, Rabland, Plaus, Naturns, Schnalstal (bare for godstrafikk), Staben, Tschars, Kastelbell, Latsch, Goldrain, Schlanders, Laas, Eyrs, Spondinig, Schluderns og Mals.
Francisco Maldonado

Francisco Maldonado (født 1480 i Salamanca, død 24. april 1521 i Villalar) var spansk general, aristokrat og kaptein fra Castilla, under krigen av fellesskap (på spansk: Guerra de los Comuneros). Han ble tatt til fange og halshugget i 1521. Maldonado-departementet, i Uruguay, er oppkalt etter ham.
Operasjon Claymore

Aksjonen

Aksjonen ble gjennomført av britiske og norske soldater, som ble ført til Lofoten av en orlogsstyrke på fem britiske jagere og to troppetransportskip. 52 norske soldater fra Norwegian Independent Company No. 1, blant dem Martin Linge, deltok.
Claymore-operasjonen førte til at skip på tilsammen 19 000 tonn ble senket, blant annet et tysk fabrikkskip (MS «Hamburg»), og 18 bedrifter ble ødelagt. 213 tyskere og tolv NS-medlemmer ble tatt til fange. Blant den lokale befolkningen valgte 314 å bli med over til Storbritannia.
Reichskommissar Josef Terboven beordret represalier mot lokalbefolkningen og nærmere 100 mennesker ble arrestert.  Disse ble først internert på Åneby i Hakadal og ble sommeren 1941 overføret til Grini fangeleir.
På britisk side var det stor tilfredshet med utfallet av Claymore. Man så det som et eksempel på et vellykket kommandooppdrag. Det var flere vellykkede kommandooppdrag i samme område. 
Innsatsstyrken i Nord-Hålogaland Heimevernsdistrikt (HV-16) har tatt sitt navn etter operasjonen.
Arbeidernes Leksikon

Arbeidernes Leksikon var det første oppslagsverket på norsk som hadde et uttalt klasseståsted. 
Det var det første leksikonet utenfor Sovjetunionen som rettet seg spesifikt mot arbeiderklassen. 
Utgivelsen hadde sammenheng med arbeiderbevegelsens store mål om å spre kunnskap blant arbeider- og underklassen, og dermed kunne bryte det de oppfattet som borgerskapets monopol på kunnskapsformidling i samfunnet. De mente at de eksisterende konversasjonsleksika hadde et  borgerlig ståsted. 
Verket ble utgitt av Arbeidermagasinets forlag i seks bind fra 1932 til 1936. Det ble redigert av Jacob Friis og Trond Hegna, fra 3. bind var òg redaksjonssekretær Dagfin Juel med.
Et utvalg av artikler fra verket ble i 1974 utgitt i en trebinds faksimileutgave av Pax forlag.
Bislettbekken

Bislettbekken var en bekk i Aker og Oslo. Den gikk fra området nord for nåværende Ullevål sykehus og endte omtrent ved Rådhusplassen. Det aller meste av bekken ligger i dag i rør.
Bekken starta omtrent ved dagens Nils Lauritssøns vei 34. Den hadde tilsig fra jordene til gårdene Store Berg og Ullevål, gikk gjennom det som i dag er sykehusområde, og fulgte så et løp parallelt med Thereses gate og Pilestredet til Bislett, som har gitt bekken navn. Deretter kryssa bekken området der Frydenlunds bryggeri blei anlagt (nå Bislet høgskolesenter), og fløt så videre ned mot Tullinløkka og Studenterlunden. Her var det myrområder og vanndammer med et rikt fugleliv. Den fulgte så omtrent dagens Tordenskiolds gate og munna ut i Oslofjorden nedafor Akershus festning, lengst øst på Rådhusplassen.
Bekken var åpen i sentrumsområdet til midt på 1800-tallet. Den var vannrik og gikk til tider over sine bredder. Dette er en av grunnene til at bygningene her (blant annet Nasjonalgalleriet, Historisk museum, Universitetet og Nationaltheatret) måtte fundamenteres med kraftige peler. Økt byggevirksomhet langs bekken førte også til mer forurensing, og rundt 1850 begynte en å legge den i rør. Cirka 1880 var heile bekkefaret sør for Bislett tildekt, og fra 1893 var Bislettbekken i rør på heile strekninga fra Ullevål. 
Da Frydenlund rundt 1990 blei ombygd til høgskolesenter, valgte en å la et lite stykke av bekken komme opp i dagen som en del av en indre park i kvartalet.
Bærum Basketballklubb

EB-85

Bærum BBK (v/Petter Faye-Lund og Tore Vik) og Eikeli Basketballklubb (v/Stein Evju og Øystein Olsen) forestod i 1985 en nødvendig og vellykket fusjonering av de to tidligere rivalklubber til den nye lokalklubben for Østre Bærum: Eikeli-Bærum Basketballklubb 1985 (EB-85).
kilde: "Bærum Basketballklubb 10 år 1963-1973"  utgitt 1. mai 1973,
NBBFs meldingsblad "Basketball" div. utgaver 1965 - 1985
Robertprisen for årets regissør

Robertprisen for årets regissør (Robertprisen for årets instruktør) er en filmpris, som deles ut ved den årlige Robertfest av Danmarks Film Akademi.
Törestorp

Törestorp er et tettsted i Gnosjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 203 innbyggere.
John André

Biografi

André sluttet seg etter problematiske romantiske opplevelser i England til den engelske hæren i Amerika, der han tross sine unge år ble forfremmet til major og som adjutant hos general Henry Clinton. Han ble av Clinton sendt til et møte med general Arnold om å gi opp West Point. Da han ikke lyktes finne den sjalupp som han kom med, ble han tvunget til å forkle seg og ta seg tilbake gjennom de amerikanske linjene. Han ble oppdaget utenfor Tarrytown, hvor de oppdaget et dokument som han bar på. Dokumentet ble sett på som et bevis på Arnolds forræderi som ble avslørt. Han ble da stilt for krigsrett som spion, ble dømt til hengning og hengt 2. oktober 1780.

Ettermæle og minneplasser

Andrés ettermæle kom å bli sett som ham var en vakker og talentfull man og hans skjebne fikk stor oppmerksomhet samtiden og ettertiden. Han ble begravet i 1821 i Westminster Abbey og på hans rettersted i Tappan ble det i 1880 reist et monument, finansiert av den amerikanske millionæren Cyrus Field, som etter kort ved flere anledninger ble vandalisert med dynamitt. Monumentet ble satt opp igjen og finnes fortsatt på plassen.
På plassen hvor hans minnesmerke ble reist, ble det 1853 reist Captor's Monument, til minne av de tre amerikanske revolusjonærer som gjennomførte angrepet. Monumentet ble senere flyttet til Patriot's Park på grensen mellom Tarrytown og Sleepy Hollow, New York.
Tiniteqilaaq

Tiniteqilaaq (gammel stavemåte: Tiniteqilâq) er en bygd i tidligere Ammassalik kommune, nå Sermersooq kommune sydøst i Grønland.
Pr januar 2005 hadde bygden 148 innbyggere. 1923 regnes som det året bosettingen her ble etablert, men dette er ikke en sikker datering. Navnet betyr «stredet som går tørr ved lavvann».
Bygden ligger på sydspissen av Tiniteqilâqhalvøya, med Ikâsartivaqfjorden i øst og Sermilikfjorden i vest. I Sermilikfjorden er det mange store isfjell som har kalvet fra innlandsisen. På andre siden av Ikâsartivaqfjorden ligger Ammassalikøya, her er det også isbreer.
Hovedvirksomheten her er fiske, men også fangst av sel og isbjørn.
Monte Albán

Historie

Monte Albán ble oppført over en periode på 2 000 år, påbegynt omkring år 900 f. Kr. av det zapotetiske folk. Tidlig kunst påviser olmeker-påvirkning. Den mest imponerende bygningsperioden var den mesoamerikanske klassiske periode, fra omkring 550 til 1000. Omkring år 1300 ble zapotekerne fordrevet fra stedet og området i nærheten, da det ble erobret av mixteker-folket. Mixtekerne bygde videre på Monte Albán inntil spanske conquistadorer erobret området i 1521, etter det ble Monte Albán forlatt.
Ingeniøren Guillermo Dupaix undersøkte området i det tidlige 19. århundre. J. M. García gav ut en beretning om området i 1859. A. F. Bandelier besøkte området og gav ut ytterligere beskrivelser i 1890-årene. Det første omfattede arkeologiske prosjektet i området fant sted i 1902 under Leopoldo Batres' ledelse. I 1931 begynte 18 års mer omfattende utgraving under ledelse av Alfonso Caso. På tross av det omfattende arkeologiske arbeidet er mye av det store område ennå ikke blitt utgravd.