Congratulations: 50 Years of the Eurovision Song Contest

Bakgrunn

I 2005 ble den 50. utgaven av Eurovision Song Contest arrangert i Kiev i Ukraina. For å markere jubileet bestemte Den europeiske kringkastingsunion seg for å lage et eget eget jubileumsshow. Opprinnelig skulle showet arrangeres av BBC 16. oktober 2005 i Royal Albert Hall i London. Kort tid etter viste det seg at konsertarenaen ikke var tilgjengelig likevel, og til slutt annonserte EBU at Danmarks Radio skulle arrangere showet i stedet. Danmarks erfaring som arrangør av Eurovision Song Contest 2001 og Junior Eurovision Song Contest 2003 var avgjørende for at landet ble tildelt arrangørjobben. Dana International, som vant konkurransen i 1998, hevdet at EBU fratok BBC arrangørjobben, fordi BBC ønsket å lage et humoristisk show som skulle gjøre narr av kokurransen. Dette konseptet skal imidlertid ikke ha blitt godt mottatt i EBU. BBC endte også med ikke å sende showet fra København. I stedet laget den britiske kringkasteren sitt eget jubileumsprogram, kalt Bang-a-Bang: 50 Years of Eurovision.
Under jubileumsshowet i København bestemte EBU at 14 tidligere Eurovision-sanger skulle konkurrere om å bli den beste sangen fra konkurransens første 50 år. I mai 2005 åpnet EBU en internettavstemning der leserne skulle stemme fram ti sanger, to fra hver tiårsperiode fra 1956 til 2005. De fire siste sangene ble valgt av EBUs referansegruppe, og alle 14 finalistene ble offentliggjort 16. juni 2005. Av finalistene var det elleve vinnerlåter, mens tre ikke hadde vunnet konkurransen: «Nel blu dipinto di blu» (nummer 3 i 1958), «Congratulations» (nummer 2 i 1968) og «Eres tú» (nummer 2 i 1973). 
Johnny Logan hadde to av sine vinnerlåter med i konkurransen: «What's Another Year» fra 1980, og «Hold Me Now» fra 1987.

Sendingen

Programmet var lagt opp som en konsert der tidligere deltakere kom på scenen og sang deler av sine bidrag. Blant artistene på scenen i Forum København var: Carola Häggkvist, Massiel, Dana International, Birthe Wilke, Anne-Marie David, Sandra Kim, Elisabeth Andreassen, Hanne Krogh, Olsen Brothers, Sertab Erener, Elena Paparizou og Lys Assia. 
I tillegg hadde DR på plass et mindre konsertorkester som akkompagnerte flere av sangene. Underveis i programmet ble det gjensyn med flere sang-medleyer og høydepunkter fra konkurransens historie samt videointervjuer med tidligere deltakere som Cliff Richard og Nicole. 
Under sendingen ble også de 14 deltakerlåtene spilt, og tv-seerne fikk deretter ringe inn og stemme på sine favoritter. Hvert land stemte som i hovedkonkurransen: 1–8, 10 og 12 poeng til sine ti favorittsanger. I motsetning til Eurovision Song Contest, kunne også land stemme på eventuelle bidrag fra egne land. Det betydde for eksempel at svenske tv-seere kunne stemme på ABBA og «Waterloo». De fem sangene med flest poeng, gikk videre til en superfinale. Det var ingen tradisjonell avstemning der en kalte opp hvert stemmegivende land. I stedet ble de fem finalistene lest opp i vilkårlig rekkefølge.
I superfinalen fikk tv-seerne fikk stemme på nytt. Her ga hvert land 6, 7, 8, 10 og 12 poeng til de fem finalistene. Heller ikke her var det noen åpen avstemning, i stedet leste programlederne opp tredjeplassen og andreplassen – og til slutt vinneren. EBU offentliggjorde imidlertid de fulle resultatene og poengene fra hvert land etter sendingen.