Porsche 911 GT1

Historie

Porsche presenterte 911 GT1 i 1995, og annonserte samtidig at den skulle konkurrere i 24-timersløpet i Le Mans i 1996. Til tross for navnet har modellen svært lite til felles med 911, og plattformen ble hentet fra Gruppe C-utgaven av 956/962. GT1 ble utstyrt med en vannkjølt boksermotor med seks sylindre og fire ventiler per sylinder, som i tillegg ble turbomatet med doble turboer og ladeluftkjøler. Motoren ble midtmontert, og hadde en effekt på omkring 600 hestekrefter. Til sammenlikning var datidens 911 utstyrt med en hekkmontert, luftkjølt motor med to ventiler per sylinder, det tradisjonelle oppsettet for 911-serien.

1996

Den nye modellen var en stor suksess i Le Mans, og vant GT1-klassen allerede i debutløpet. Sammenlagtseieren gikk riktig nok til Joest Racings Porsche WSC-95 prototype, men Porsche tok det allikevel som en suksess, da også denne bilen var utstyrt med Porsche-motor.
911 GT1 fikk sin debut i BPR Global GT Series i et firetimersløp på Brands Hatch i Storbritannia, hvor bilen vant en komfortabel seier.

1997

I 1997 gjorde den nye Mercedes-Benz CLK-GTR det godt i det nye FIA GT Championship, som hadde erstattet BPR-serien. Mercedes deltok ikke i Le Mans dette året, men 911 GT1 var ikke rask nok i den nye FIA-serien, og vant ikke et eneste løp. Serien ble i stedet dominert av McLaren F1 GTR og CLK-GTR.
Porsche gjennomførte små forandringer før Le Mans-løpet i 1997, og blant annet ble fronten endret og fikk de nye lyktene som året etter ble introdusert på 996-utgaven av 911 samt Boxster. Denne oppdateringen av modellen ble kjent under navnet 911 GT1 Evo, og var fortsatt utstyrt med den samme motoren med 600 hestekrefter. På grunn av eksteriørendringene var aerodynamikken adskillig bedre, og den nye versjonen var betraktelig raskere enn den tidligere.

1998

Porsche tok prosjektet i en helt ny retning før 1998-sesongen, da FIA droppet regelen om at GT1-bilene måtte være basert på gatemodeller. 1998-utgaven av GT1 var dermed designet for å matche modeller som Toyota GT-One og Mercedes CLK-GTR, og fikk radikale endringer både i karosseri og teknikk. Til tross for endringene viste GT1 seg å klare seg dårlig mot konkurrentene, som også var oppgradert, og særlig var CLK-GTR-modellene harde å slå. Dette var også grunnet nye regler rundt luftrestriksjoner, som ble ansett som lite heldige for turboladede biler. Michelin-dekkene som Porsches fabrikksteam kjørte med, og Pirelli som privatteamet Zakspeed brukte, ble også regnet for å være dårligere enn Mercedes-dekkene fra Bridgestone, som også dominerte Formel 1 i mange år.
På 24-timersløpet i Le Mans gikk det bedre for Porsche. BMW V12 LM hadde problemer med hjulopphenget, mens Mercedes CLK-GTR hadde oljeproblemer med sine nye V8-motorer, som hadde erstattet den tidligere V12-motoren. Toyota GT-One hadde også problemer med girkassen, og dermed kjørte 911 GT1 inn til både første og andreplass sammenlagt takket være god driftssikkerhet. Dette var Porsches 16. seier i Le Mans-løpet, mer enn noen annen produsent i historien.

1999

Mercedes var så dominerende i FIA GT1 i 1998 at alle andre, inkludert Porsche, trakk seg i 1999. GT1-klassen ble droppet, og FIAs GT Championship besto dermed kun av GT2-biler. Porsche kunne ha deltatt i Le Mans-løpet, men valgte å ikke gjøre et forsøk på å forsvare fjorårets seier mot nye modeller fra andre produsenter.

Gatemodellen

Regler i GT1-klassen bestemte at for å få delta måtte totalt 25 eksemplarer bygges for gatebruk. Porsche utviklet en gategodkjent utgave av GT1, og leverte tidlig i 1996 et eksemplar til tyske myndigheter for testing, som bilen besto. Motoren måtte nedtrimmes noe for å oppfylle europeiske utslippsregler, men bilen endte opp med en effekt på 544 hestekrefter og en vekt på 1100 kg, noe som sørget for en akselerasjon til 100 km/t på 3.5 sekunder og en toppfart på 310 km/t.