Spisslønn

Beskrivelse

Spisslønn er et stort tre som noen ganger har ei svært vid krone. Den blir 25–30 m høy med en stammediameter på 60–80 cm, men kan en sjelden gang ha en stammediameter på mer enn 150 cm. Stammen er kort og rett med loddrette skudd, og krona er høyt kuppelformet med tett bladverk. Barken er lyst gråbrun og glatt på unge trær, og på eldre trær blir den mørkere og får lave ribber i et nettverk. Skuddene er rødbrune eller olivenbrune. Knoppene er eggformede, og endeknoppene er mørkerøde eller rødbrune, mens sideknoppene er grønne og tiltrykte.
Bladene har 5 spisse fliker, og både flikene og tennene langs bladranden er dratt ut i lange spisser. Bladene sitter motsatt og er opptil 12 cm lange og 15 cm brede. Oversiden er glinsende grønn, og undersiden er lysere med små hvite hårdusker i nervevinklene. Bladstilken er 10–20 cm lang og rødlig. Unge greiner og bladstilk har melkesaft. Høstfargen er som regel smørgul, men noen trær blir skarlagensrøde.
Trærne begynner å blomstre når de er 25–30 år gamle. De er sambu med adskilte hann- og hunnblomster på samme tre, men tvekjønnede blomster forekommer også. Blomstringen er i april–mai før løvsprett, og pollineringen gjøres av insekter. Blomsterstanden er en opprett topp med 30–40 blomster, som er 6–8 mm lange med 5 gulgrønne, ovale kronblad, mye nektar og en emmen lukt. Frukten er en dobbel samara der de to delene sitter i nesten 180° vinkel. Samaraen er 3–5 cm lang, gulgrønn og spres med vinden.

Økologi

Treslaget kan vokse på mange jordtyper og tåler skygge, tørke og luftforurensning. Spisslønn trives likevel best på dyp, fuktig og næringsrik jord som ikke er for sur. Veksten er rask, og den kan vokse én meter i året de første ti årene. Unge trær tåler mye skygge, men de blir etter hvert mer lyskrevende. Den vide krona gjør at spisslønn kaster mye skygge og hemmer veksten til andre treslag. Den kan bli mer enn 250 år gammel. Arten danner naturlig ikke rene bestander, men vokser spredt blant andre trær i bar- og løvskog. Den er vanligst i temperert løvskog der den vokser sammen med blant annet sommereik og lind.
De svarte prikkene som er vanlige på bladene, skyldes soppen lønnetjæreflekk (Rhytisma acerinum). Bladene kan være delvis dekt av et grått belegg som er soppen spisslønnmeldugg (Sawadaea tulasnei). Larvene til dvergmøllen Ectoedemia sericopeza gnager ganger i samaraene.

Utbredelse

Spisslønn har den største utbredelsen av de europeiske lønneartene. Den finnes fra Hellas, Balkan, Nord-Italia og Pyreneene nordover til sørlige Fennoskandia og østover til Uralfjellene i Russland. Den vokser fra havnivå opptil 1400 moh. i Alpene. Treslaget forekommer ikke naturlig i de vestligste delene av Europa: Vest-Frankrike, De britiske øyer, Nederland og vestlige Jylland i Danmark. Spisslønn er også utbredt i fjellskoger i Tyrkia, Kaukasus og Nord-Iran og vokser der opptil 2400 moh. Arten er vanlig dyrket og forvillet i Europa utenom det naturlige utbredelsesområdet.
I Norge regnes spisslønn til edelløvtrærne som vokser på steder med varmt mikroklima, ofte sør- eller vestvendte lier med næringsrik jord. Den finnes naturlig på Øst- og Sørlandet nordover til Alvdal og Fåberg og vestover til Vest-Agder. Arten er vanlig forvillet på Vestlandet og Trøndelag og er også funnet noen steder i Nord-Norge nordover til Harstad og Tromsø.
En nærstående art, Acer turkestanicum, vokser i de sentralasiatiske fjellene fra nordøstlige Afghanistan og Pakistan til Pamir-Alaj og Tian Shan. Den blir av og til regnet som en underart av Acer platanoides.

Invasiv art

Spisslønn er vanlig plantet i Nord-Amerika, og ble der brukt til gatetre som erstatning for kvitalm som ikke kunne brukes lenger på grunn av almesjuken. I den østlige delen av verdensdelen regnes spisslønn nå som en invasiv art. Toleranse for ulike vekstforhold, stor frøproduksjon og rask vekst gjør at den sprer seg og fortrenger naturlige arter. Den tåler så mye skygge at den kan utkonkurrere amerikabøk og sukkerlønn, som selv er skyggetålende arter.