Jane Horney

Bakgrunn

Jane Horney var datter av sivilingeniør Fredrik Horney og hans hustru. Horney var eldste barn av tre: Jane (Ebba), Johan og Britt-Marie. Moren mor var født og oppvokst i Danmark og var sykepleierske. Hun var sterkt religiøs og medlem av Pinsemissionen.
I 16-årsalderen begynte Horney å kalle seg for Jane. Hun gikk inntil 7. klasse i Anna Sandströms strikse privatskole for piker i Stockholm. Etter 7. klasse forlot hun skolen og forsøkte å ta en realeksamen i Hässleholm, men oppholdet varte kun ett års tid. Jane fikk aldri eksamen.
Som 14-årig ble hun sendt på privatskole i England i ca. et år for å lære engelsk. Hun bodde i London hos en gammel bekjent av sin far. Som 16-årig fikk hun førerkort til motorsykkel og kjøpte en motorsykkel til 75 kroner. Motorsykkelen kjørte hun på til København. Som 18-årig kjøpte hun en Ford 1928 for sine sparepenger.
Som 19-åring reiste Jane til Grønland som turist. Turen var meget kostbar, så hun henvendte sig på KGH (Den Grønlandske Handel) og fikk arbeid på Disko. Turen begynte i april 1938 og sluttet i januar 1939. Deretter vendte hun hjem til sine foreldre på Arkitektvägen 69 i Stockholm, hvor hun lærte å skrive på maskin og begynte å selge sine reiseopplevelser fra Grønland til Stockholms-Tidningens søndagstillegg. Redaktøren av tillegget var Herje Olof Sixten Granberg, og han ble forelsket i henne.

Agentvirksomhet

Den 27. desember 1939 giftet Jane seg med redaktør Granberg i Bromma kirke i Stockholm. Høsten 1941 fikk han tilbudt arbeid som Aftonbladets korrespondent i Berlin, og ekteparet Granberg flyttet til Tyskland. De fikk en leilighet i Bayrische Strasse 9. I 1943 ble de skilt; ektekapet sprakk og  hun fikk ansettelse hos Skandinavisk Telegrambureau i København.
Under oppholdet i Berlin møtte Horney diplomater og pressefolk, noe som gjorde henne interessant for etterretningsfolk, som for eksempel tyskeren Horst Gilbert (født 1889). Under første verdenskrig hadde han vært stabsoffiser i den tyske hær; deretter reiste han til Sovjetunionen, hvor han hjalp med å bygge opp Den røde armé. I den forbindelse lærte han Aleksandra Kollontaj å kjenne. I 1934 var Gilbert implisert i Ernst Röhm-affæren og Kurt von Schleichers påståtte kuppforsøk mot Hitler. Han havnet derfor i fengsel, men i 1936 ble han sendt til Danmark som etterretningsoffiser. Han ble regnet som admiral Canaris' mann. I likhet med Canaris skal han have vært implisert i attentatet mot Hitler 20. juli 1944. Den 14. oktober 1944 ble Gilbert skutt ned og dødelig såret på sitt kontor på Sortedams Dossering 29 av en dansk motstandsgruppe ledet av den tidligere nonnen Ella von Cappeln. Han døde en måned senere.
Gilbert var også mistenkt for å være sovjetagent. Det skyldtes at det i januar 1944 lyktes ham med Horney som kurér å arrangere et møte med sin gamle venninne Kollontaj i Stockholm. Hos Gilbert hadde Horney samme vinter møtt Regierungsrat Ernst Züchner. De to menn drøftet muligheten for en separatfred mellom Tyskland og Sovjetunionen. Ifølge Züchner handlet Gilbert på vegne av admiral Canaris.
Major Otto Mayr-Arnold, som hadde arbeidet i København, påstod i bladet Heim und Welt i 1953 at Horney som hans agent hadde levert fjorten rapporter. Det betviles. Men hun hadde forbindelser i Sverige med allierte etterretningsfolk, som SOEs sjef for danske anliggender, Ronald Turnbull. Hun rapporterte også til det svenske sikkerhetspoliti, SÄPO, ved Martin Lundqvist og Otto Danielsson. Danielsson brukte henne idet hun «ikke hadde moralske betenkeligheter» ved å oppsøke agenter og late som om hun var forelsket i dem. Under avhøring bekreftet Horney overfor SÄPO at hun hadde hjulpet Gilbert til å møte Kollontaj ved å ta kontakt med TASS-korrespondenten Aleksander Pavlov i Stockholm; Pavlov var tilknyttet NKVD. Hun skal også ha gitt den svenske kommunist Per Meurling opplysninger om tyske troppetransporter langs den svenske østkyst. Meurling, der endte opp som redaktør av Cocktail, hadde også Lulu Ziegler i sin tjeneste.
Ifølge Jan Bergman (i hans bok «Sekreterarklubben») arbeidet Horney i selve oppgaven for den svenske militære etterretningstjeneste C-byrån. Det hersket en ondskapsfull rivalisering mellom denne og det svenske rikspolitis etterretningstjeneste Säkerhetspolisen, til dels på grunn av de pro-tyske og pro-nazistiske strømninger i Säkerhetspolisen. Ifølge Bergman gav Säkerhetspolisen bevisst den danske motstandsbevegelse en høyst ensidig og negativ oppfatning om Horney og hennes aktiviteter.
I Stockholm hadde Horney også kontakt med den tyske legasjonsråd Heinz Thorner, som i august 1944 ønsket hennes hjælp til å få bilder av tyske ofre for allierte bombeangrep i det amerikanske blad LIFE. Det mislyktes, selv om Horney fikk fotografiene i en leilighet i Rindögatan 42. Der møtte hun flere tyske etterretningsfolk, og her ble nordmanden Kai Holst likvidert i juni 1945.

Drapet

«Flammen» fortalte i sommeren 1944 en annen motstandsmann, Frode Jakobsen, at han hade fått ordre om å drepe en svensk dame, Jane Horney Granberg, og spurte hva Jakobsen mente om det. Ifølge Jakobsen svarte han at han aldri hadde hørt om henne, og derfor ikke ha noen formening om «drapets berettigelse eller nødvendighet». Flammen forsøkte forgjeves å likvidere Horney da hun i juli besøkte København, og i august reiste han til Stockholm i håp om å komme på skuddhold. Ifølge Jakobsen var det englenderne som via SOE havde gitt ordre til drapet, men i Sverige fortalte Flammen at ordren kom fra Danmark. SOEs ledelse i Stockholm avholdt da også «Flammen» fra å utføre drapet, og en uke senere vendte han tilbake til Danmark.
14. august 1944 inneholdt det illegale blad Information en advarsel om at Jane Horney var spion og angiver, og beskrev hennes omgangskreys. Hun ble arrestert av svensk politi 29. september 1944, men ble eyter lange forhør løslatt 14. oktober.
Ved en fest like etter julen 1944 møtte motstandsmennene Sven Aage Geisler («Store-Bjørn») og Asbjørn Lyhne («Lille-Bjørn») Horney, som ble tiltrukket av Geislers sjarme. I hennes selskap brukte Geisler og Lyhne i de neste uker en hel formue fra etterretningsvesenet i det hektiske stockholmske natteliv. Danskene kunne ikke skyte en svensk statsborger på svensk jord. I stedet avtalte de at de skulle vinne Horneys tillit og deretter lokke henne med til Danmark for å rense seg for beskyldningene om spionasje.
Den 17. januar 1945 tok hun nattoget til Malmö ledsaget av Geisler, Lyhne og venninnen Bodil Fredriksen (en dansk mtdstandskvinne som også skulle hjem og trodde at det samme gjaldt Horney). I Malmö overnattet de fire på Grand Hotel, i dag Savoy, hvor Horneys drapsmann var innlosjert. Her ventet de på å bli sendt illegalt over Øresund. En portier på hotellet fortalte senere politiet at han ut fra deres oppførsel oppfattet Horney og Geisler som forlovede. Da Horney fikk å vite at Geisler og Lyhne allikevel ikke skulle med over Øresund, insisterte hun på å feire avskjeden med en middag på Hotel Savoy om aftenen 19. januar. Etter middagen reiste Horney og venninnen sammen med drapsmannen ved ti-tiden med forskjellige drosjer til Höganäs ved Helsingborg. Like etter midnatt forlot de havnen i en fiskebåt.
Tidlig om morgenen 20. januar ble Jane Horney skutt, og liket omviklet med jernkjeder og senket i havet. Drapet påstås å være skjedd på svensk territorium ved Larød nord for Helsingborg, mens danske myndigheter vil ha det til at det skjedde i dansk farvann. Til stede var sannsynligvis kun skipper på «Tärnan» og studenten «Jens», identifisert som Hjalmar Ravnbo, som skjøt henne.
Sannsynligvis gav den danske etterretningsoffiser Nils Bjarke Schou ordre om drapet på vegne av SOE. Historikeren Hans Christiansen Bjerg hevder i sin bok Ligaen at SOE stod bak drapet, men uten å dokumentere det, mens journalisten Erik Nørgaard i sin bok synes å mene at initiativet kom fra danskene selv, men at britene senere påtok seg ansvaret.

Etterforskning

Horneys far anmeldte saken til politiet, og på hans oppfordring foretok det svenske utenriksministerium en granskning av dødsfallet i juli 1945. I juli 1946 fant det sted et møte mellom blant andre den senere statsminister Tage Erlander, sjefen for det danske justisministerium Eivind Larsen, og Frode Jakobsen. Danskene anså det som bevist at Horney hadde vært spion for tyskerne og likvidert som ledd i en krigshandling, og at det var skjedd i dansk farvann. Säpo tvilte imidlertid fortsatt på at Horney var tysk agent. Som statsminister uttalte Erlander i 1956 at det ut fra svenske politimyndigheters undersøkelser ikke var bevist at Horney var spion: «Därmed är givetvis icke sagt att hon skulle vara oskuldig.» Året etter konkluderte Malmø-politiet at det ikke var etterretningsvirksomhet, men «eventyrlyst og seksuelt begjær» som hadde motivert Horney til å opåsøke tyskere.
På møtet i juli 1946 leverte Frode Jakobsen både en skriftlig og en muntlig redegjørelse for Horney-saken. Den var usann på sentrale punkter, og svensk politi fortsatte å etterforske saken langt inn i 1950-årene. I oktober 1947 påstod Lyhne (som i mai samme år var idømt tre måneders fengsel for dokumentfalsk) overfor politiet i Helsingborg å være delaktig i drapet. Han påstod at det var ham som hadde spilt kjæreste med henne de siste to uker før likvidasjonen. Deretter forsøkte han imidslertid å trekke sin tilståelse tilbake. Han ble reddet ut av knipen av en telefonsamtale fra Frode Jakobsen.
I september 1983 uttalte Jakobsen seg til avisen B.T. om sin oppringning. Ifølge Jakobsen løslot svensk politi først Lyhne etter at Jakobsen hadde forsikret at tilståelsen kun var skryt. Etterpå hadde han imidlertid innskjerpet overfor Lyhne at han ikke ville kunne hjelpe ham en annen gang. Om Geisler og Lyhne sa han videre at de to ikke var «noen man ønsket å ha med». Lyhne forklarte Jakobsens hjelpsomhet med at han «hadde noe» på Jakobsen.
I september 1948 ble Sven Aage Geisler arrestert i Malmö, mistenkt for likvideringen, noe han benektet. Geisler ble selv funnet drept i november 1968.

Konspirasjonsteorier

Et rykte ville vite at Jane Horney ikke ble drept i 1945, men løyet død, og at det var Bodil Frederiksen som ble drept om bord på fiskebåten ute på Øresund. Frederiksen døde imidlertid først i 1963. Ifølge ryktet levde Horney helt frem til 3. april 2003, og da døde av naturlige årsaker i England. Hun skulle ha vært agent for England etter Annen verdenskrig. Det finnes ingen dokumentasjon for det. All påstått dokumentasjon er avslørt som forfalsket.
En alternativ teori er at hennes død i 1945 var en dekkhistorie foruf før hun ble involvert i å smugler den danske prinsesse Margrethe og et annet medlem av kongefamilien til Sverige. Fra samme hold hevdes at Jane Horney er et pseudonym; at hun egentlig het Janina Radziwill-Hamilton, og var datter av major greve Michael Jacek Radziwill-Hamilton. Denne versjonen vil at hun døde 84 år gammel av hjerteslag 3. april 2003 i London.