Slaget om Basra (1914)

Bakgrunn

Da Det osmanske rike gikk inn i første verdenskrig, fryktet britene for sine oljeforsyninger fra de persiske oljekildene og oljeraffineriene. Britene ønsket å sikre oljeforsyning til særlig sin flåte fra de persiske oljekildene og oljeraffineriene gjennom å ta kontrollen over Basra, og de rykket derfor oppover langs elven mot byen.
For i sikre disse installasjonene, ønsket britene å ta kontrollen over de områdene langs Persiagulfen som var under osmansk kontroll. Etter den britiske landgangen ved Fao og erobringen av den osmanske befestningen der, samlet de osmanske styrkene seg i Basra. Den langsiktige målsettingen var å sikre området ved i innta Bagdad, noe de imidlertid ikke lyktes med før i mars 1917.

Slaget

7. november 1914 startet de britiske styrkene marsjen fra Fao til Basra. De osmanske styrkene angrep den britiske leiren ved morgengry 11. november, men ble slått tilbake. De osmanske styrkene forberedte nye defensive posisjoner ved Saihan, og britene angrep disse 15. november. Osmanene ble slått, og hadde et tap på 250 mann, og britene fortsatte fremrykkingen. Den osmanske hovedposisjonen var på et sted britene kalte Sahil. Osmanene hadde gravd seg ned med 4 500 mann ved noen palmelunder og i et gammel fort med jordvegger. 19. november rykket britene fram med to brigader med britisk og indisk infanteri, noe artilleri og kavaleri. Angrepet ble hindret av en regnstorm som gjorde bevegelser vanskelige, men den osmanske ildgivningen, både fra håndvåpen og artilleri, var unøyaktig.
De britiske og indiske styrkene presset på, og de kom etter hvert så nært at det britiske artilleriet kunne bli mer nøyaktig og rammet de osmanske skyttergravene direkte. Jordveggene i det gamle fortet falt sammen, og den osmanske styrken ga opp og flyktet. På grunn av de vanskelige bakkeforholdene var ikke kavaleriet i stand til å følge etter. De osmanske tapene skal ha vært rundt 1 000, de britiske og indiske styrkene hadde et tap på rundt 350.
På elven kom britiske kanonbåter med en gruppe utsendinger fra Basra som informerte om at osmanene hadde forlatt byen og anmodet britene om å rykke inn og okkupere byen for å stoppe plyndring. Flere bataljoner gikk ombord i båtene og 21. november okkuperte de britiske og indiske styrkene Basra.

Virkninger

Erobringen av Basra var et viktig steg på veien for britene for å sikre oljeleveransene fra de persiske oljefeltene og raffineriene. Byen ble et viktig støttepunkt for videre britisk avansement opp elven. Innen utgangen av året hadde generalløytnant Arthur Barrett skjøvet de fiendtlige styrkene bakover slik at de britiske styrkene hadde kontroll over hele området mellom al-Qurnah og havet. På grunn av sykdom måtte Barrett trekke seg fra sine posisjoner i området.
Etter erobringen av Basra hadde også britene tatt et viktig kommunikasjons- og industrisenter, mens osmanene måtte trekke seg videre opp langs Tigris. Men britene hadde behov for å sikre sine posisjoner i Basra og oljefeltene ved Abadan.
I mellomtiden tok de osmanske styrkene opp defensive posisjoner i Qurna og hvor både Eufrat og Tigris møtes. Dette gjorde det vanskelig for britene å angripe de osmanske posisjonene der. Britene angrep byen 3.-9. desember samme år.