google/wiki40b huggingface dataset:
Foreldre

Foreldre er individer som har avkom. Hunnkjønnet er mor og hannkjønnet far. Avkom med samme foreldre kalles søsken. En hann kalles sønn og blir bror til eventuelle søsken, mens en hunn kalles datter og blir søster til eventuelle søsken. Avkom med én felles forelder blir respektivt halvsøsken, enten halvbror eller halvsøster, men like fullt sønn eller datter av egne biologiske foreldre.
I de fleste land i verden er det slik at foreldrene også juridisk får en rekke plikter og rettigheter overfor avkommet, kalt foreldreansvar. Men det forekommer også at de samme pliktene og rettighetene kan tilfalle personer som ikke er foreldre i biologisk forstand, for eksempel gjennom adopsjon. Man kan derfor skille mellom et biologisk eller egentlig foreldreskap, og en juridisk foreldrerett.
Africa (navn)

Etymologi

Navnet Africa er på engelsk brukt med referanse til kontinentet Afrika. Dette navnet har latinsk opprinnelse fra africa terra, «landet til afri». Afriene var en stamme i området rundt Karthago. Opprinnelsen til stammenavnet kan kobles til det fønikiske afar, «støv». Andre foreslåtte opprinnelser er latinske aprica, «solfylt», og greske aphrike, «uten kulde».
África er en spansk form av navnet. Det er ofte gitt med referanse til Vår Frue av Afrika (spansk: Nuestra Señora de África), skytshelgenen for den spanske enklaven Ceuta i Nord-Afrika. 
Àfrica er en katalansk form av navnet.
Africa er også en anglifisert form av irske Aifric, som muligens betyr «behagelig».

Kjente personer med navnet

Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Medier i Norge

Medier i Norge er en oversikt over de største mediene i Norge etter type.
Bandy World Cup

World Cup i bandy, Verdenscupen i bandy, er en bandyturnering for klubblag fra hele verden, en verdenscup som spilles årlig i Ljusdal i Sverige en helg i oktober.

Turneringen

Turneringen starter torsdag og slutter påfølgende søndag. Kampene spilles på forskjellige tider på døgnet, til og med på natten. Siden 2003 har det også vært spilt en turnering for damer, og denne finner sted i Edsbyn.

Historikk

I slutten av oktober 1974 ble den første cupen, DAF-cupen, spilt. Opphavsmannen var Björn Swartswe, daværende trener for Ljusdals BK. Lengden på turneringen økte etter hvert fra tre til fire dager. I 2006 økte antall lag fra 16 til 20 og antall puljer i gruppespillet fra fire til fem. I 2006 ble det også spilt gruppespillskamper i Edsbyn Arena i Edsbyn, men fra 2008 reduserte man igjen antall lag fra 20 til 16. Da turneringen ble avviklet i 2008, ble semifinalene og finalen flyttet på grunn av varmt vær og dårlig is til Edsbyn Arena, og i forkant av turneringen 2009 varslet flere topplag i Sverige og Russland at de ville boikotte turneringen det året på grunn av dårlig «arrangement» året før, samt at kostnadene var for store. I januar 2009 meddelte det internasjonale bandyforbundet at man krevde at turneringen allerede fra 2009 skulle spille innendørs. Ljusdal manglet fremdeles bandyhall, men i løpet av våren fikk arrangørene ordnet det slik at turneringene i 2009 og 2010 skulle spilles inne i Göransson Arena i Sandviken, og at man fra 2011 skulle ha en bandyhall klar i Ljusdal. Da det i 2011 ennå ikke fantes hall i Ljusdal, skrev Sandviken kontrakt med FIB om å få arrangere cupen i 2011, 2012 og 2013. Ljusdal får søke om å arrangere cupen i 2014 om byen da har fått innendørshall.

Utvikling

Til den første turneringen var det vanskelig å fylle alle plasser, det vil si 16 lag. Bandyledere hadde vanskelig for å se nytten av å spille bandy midt på natten. En del tok derimot cupen seriøst og så en reell sjanse til å få spilt sammen laget på fullstor bane, mens andre tok cupen mindre seriøst og mer som et festlig avbrudd i oppkjøringen til sesongen.

I dag

I dag er det langt flere enn 16 lag som ønsker å delta, og det har har flere ganger blitt arrangert B-turneringer for lag fra land som USA, Canada, Ungarn og Nederland.
Stortingsvalget 1989

Utjevningsmandater

Ordningen ble innført som et kompromiss mellom Arbeiderpartiet og de borgerlige partiene. Adgang til listeforbund ble avskåret, mens antallet utjevningsmandater ble holdt lavt, og fastsatt til åtte. Et partis oppslutning måtte nå sperregrensen 4% på landsbasis. Utpeking av utjevningsrepresentantene skjedde i to etapper. Først ble det beregnet antall utjevningsmandater for hvert av de partiene som var underrepresentert etter fordeling av distriktsmandater. Deretter ble det beregnet hvordan utjevningsmandatene skulle fordeles på fylkene. Reglene førte til at de største kretsene hadde størst sjanse til å få utjevningsmandatene.

Protestvalg

Valget ble et protestvalg. Nesten 40% av velgerne skiftet parti eller gikk inn eller ut av hjemmesittergruppen. Anders Aune ble innvalgt fra Finnmark som den første partiløse representant siden 1918. Arbeiderpartiet gjorde sitt dårligste valg siden 1930. Høyre gjorde sitt dårligste valg siden 1973. Sosialistisk Venstreparti fikk den største oppslutningen noe venstreradikalt parti hadde oppnådd siden 1945. Fremskrittspartiet gjorde sitt beste valg siden opprettelsen i 1973.
Judee Sill

Biografi

Judith Lynne Sill ble født i Studio City, California, 7. oktober 1944, og tilbrakte sin tidlige barndom i Oakland - området. Hennes far, Milford "Bun" Sill, importerte eksotiske dyr for bruk i filmer, og eide en bar i Oakland der Judee Sill lærte å spille piano.
Da han døde av lungebetennelse i 1952, flyttet Sills mor Oneta sammen med Judee og hennes eldre bror, Dennis, til Los Angeles, der Oneta snart møtte og giftet seg med Tom og Jerry animatør Kenneth Muse.
I et intervju med Rolling Stone magazine fra 1972, beskrev Sill livet hjemme som ulykkelig og voldelig etter moren giftet seg på nytt. Hun overført fra en offentlig videregående skole til en privat skole, hvor hun møtte andre opprørske tenåringer. Noen av dem var angivelig involvert i kriminalitet. Enten ved videregående skole eller etter fullført skolegang (avhengig av kilde), begikk Sill og en mann hun hadde møtt, en serie væpnede ran av bedrifter, for eksempel brennevinbutikker og bensinstasjoner. Sill oghennes partner ble snart arrestert, og hun brukte ni måneder i et skolehjem, der hun var kirkens organist og "lærte mye god musikk", blant annet gospel.
Etter å ha blitt løslatt, var Sill i en stund elev ved San Fernando Valley Junior College som en kunst major. Hun spilte også piano i skolens orkester og jobbet i en pianobar. På et tidspunkt mellom 1963 og 1965 (avhengig av kilde), døde moren hennes, og hun forlot college og flyttet ut av sin stefars hjem. Hun begynte å bruke LSD og andre rusmidler, flyttet inn med en LSD-forhandler og ble med i en jazz trio.
I April 1966, giftet Sill seg med pianisten Robert Maurice "Bob Harris.
Paret bodde i Las Vegas i en stund, men begge utviklet ødeleggende heroinavhengighet i løpet av få måneder. Da Sill flyttet tilbake til California, tydde hun til sex arbeid, svindel, og sjekkforfalskning til å finansiere avhengighetene sine. Narkotika- og falskneriforbrytelser sendte henne til fengsel, og hun fikk vite at hennes bror Dennis hadde dødd plutselig. Da hun kom ut, begynte hun å jobbe som låtskriver.
Bosanska Gradiška

Landsbyer

Kommunen omfatter 68 landsbyer: Adžići, Berek, Bistrica, Bok Jankovac, Brestovčina, Bukovac, Cerovljani, Cimiroti, Čatrnja, Čelinovac, Čikule, Donja Dolina, Donja Jurkovica, Donji Karajzovci, Donji Podgradci, Dragelji, Dubrave, Elezagići, Gašnica, Gornja Dolina, Gornja Jurkovica, Gornja Lipovača, Gornji Karajzovci, Gornji Podgradci, Gradiška, Grbavci, Greda, Jablanica, Jazovac, Kijevci, Kočićevo, Kozara, Kozinci, Krajišnik, Kruškik, Laminci Brezici, Laminci Dubrave, Laminci Jaružani, Laminci Sređani, Liskovac, Lužani, Mačkovac, Malkoc, Mašići, Mičije, Miloševo Brdo, Miljevići, Mokrice, Nova Topola, Novo Selo, Orahova, Orubica, Petrovo Selo, Rogolji, Romanovci, Rovine, Samardžije, Seferovci, Sovjak, Srednja Jurkovica, Šaškinovci, Trebovljani, Trnovac, Trošelji, Turjak, Vakuf, Vilusi, Vrbaška og Žeravica.
Neonlys på Ivar Aasen

Neonlys på Ivar Aasen er et musikkalbum med Henning Sommerro, utgitt i 1986.
Teniente Luis Carvajal Villaroel-basen

Teniente Luis Carvajal Villaroel-basen, tidligere Station T, er en base opprettet av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1961.
Han ble opprettet på sørvesttuppen av Adelaide Island istedenfor Rothera Point siden han hadde bedre snøtilhøve som flylandingsplass og ikke så mye is til hinder for skip. Basen ble satt opp for å utfor landmålingsarbeid i området, glasiologi, geologi og meteorologi. Basen var i kontinuerlig drift av BAS mellom 3. februar 1961 til 1. mars 1977. Den ble lukket da landingsplassen ble dårlig og operasjonene ble flyttete til Rothera-stasjonen (Station R).
Den opprinnelige bygningen ble kalt Stephenson House etter A. Stephenson, som var landmåler under British Graham Land Expedition (BGLE) 1934-37. En annen hytte ble kalt Rymill House etter John Riddoch Rymill, lederen for BGLE, som ble reist i mars 1962. En annen hytte kalte Hampton House etter W.E. Hampton, som var nestleder og sjefspilot under BGLE, ble reist den 1. januar 1963. Dette var tidligere en garasje ved Fossil Bluff (Station KG). En plastisk bygning ble reist den 3. mars 1967.
Basen ble overført til Chile 14. august 1984 og fikk navnet Teniente Luis Carvajal Villaroel-basen (Teniente Carvajal). Chile har benyttet stasjonen om sommeren siden den gang. De siste årene har landingsbanen blitt ennå dårligere og en chilensk flymekanikar mistet på grunn av dette livet da han falt ned i en bresprekk. Siden den gang har det chilenske luftforsvaret lagt ned operasjonene ved Carvajal. Den chilenske marinen besøker fremdeles basen om sommeren og sørger for/sørger for at han er i god stand.
I løpet av vinteren besøker besetningen på Rothera-stasjonen ofte de tomme bygningene ved Cravajal under BAS «Winter Training Trips».
Roing under Panamerikanske leker 1951

Roing under Panamerikanske leker 1951. Roing var med som en av nitten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars.
ESO 255-7

ESO 255-7, ESO 255-IG007 eller AM 0626-470 er en kvartett av vekselvirkende galakser som ligger rundt 550 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Akterstavnen. Tre eller alle av disse galaksene er fysisk en del av en buelignende struktur.
Bueskyggevikler

Utseende

En middelsstor til stor (vingespenn 17-22 millimeter), grå vikler. Forvingen er grå. Nær roten er det vanligvis et markert, krumt, mørkt tverrbånd, lenger ute i vingen er det to mørke tverrbånd men disse er mindre tydelige. Bakvingen er lyst brungrå.

Levevis

Larvene utvikler seg på blomstene av prestekrage (Leucanthemum vulgare), utenfor Norge også på klokkeblåstjerne (Hyacinthoides non-scripta). Andre kilder hevder at arten lever på viere (Salix spp.) og blåbær (Vaccinium myrtillus). De voksne viklerne flyr i juli-august.

Utbredelse

Arten er vanlig i Sør-Norge.
Id Software

Filmproduksjon

Id Software var involvert i filminnspillingen til filmen Doom, som er basert på et av spillene deres. I august 2007 uttalte Todd Hollenshead på Quakecon 2007 at filmen Return to Castle Wolfenstein er i produksjon.

Linux

Id Softwares Linux-spill er de mest populære på denne plattformen. Noen id-titler er overført til Linux; DOOM (det første overførte spillet), Quake, Quake II, Quake III: Arena, Return to Castle Wolfenstein, Wolfenstein: Enemy Territory, Doom 3, Quake 4, og Enemy Territory: Quake Wars. Siden id Software ga ut kildekoden til noen de eldre spillene, som Wolfenstein 3D, Heretic, og HeXen, kan de nå brukes på Linux ved hjelp av kildekodeportering.

Firmanavn

Merk at id står med liten skrift, som er den riktige skrivemåten. Dette har skapt mange diskusjoner. Den offisielle uttalen av firmanavnet er id som i engelsk "did" eller "kid". Dette refererer til Sigmund Freuds definisjon av id (Id, ego, og super-ego) – ens indre drifter; det grunnleggende mentale.
St. Olavs gate (Harstad)

St. Olavs gate er ei gate i Harstad som strekker seg fra krysset sør for Harstad kirke, forbi Harstadgården, Heggen med Harstad Sykehus og Heggen videregående skole, øvre del av Seljestad og frem til et kryss innerst i Harstadbotn.
Tjenesteadel

Tjenesteadel, embetsadel og rangadel er folk som ble regnet som adelige fordi de hadde en plassering på offisielle rangstiger, eller hadde gods og privilegier som fulgte med embetsutnevnelser. Før personene kom i disse posisjonene var de ikke adelige – til forskjell fra arveadelen.

Danmark-Norge

I unionstiden mellom Danmark og Norge var det mellom 1693 og 1730 mulig å erverve arvelig adelskap ved å komme inn i en stilling som var plassert i en av de tre øverste rangklassene. Det skal ha vært et ønske å oppheve denne regelen da Christian VI kom på tronen, men det skjedde ikke noen formell beslutning. Bestemmelsene om personlig adelskap ble iallfall ikke endret.  Fra rangforordningen i 1808 ble det presisert at innehavere av embeter i tre øverste rangklassene skulle ha personlig adelskap for dem, deres ektefeller og barn, men dermed altså ikke et arvelig adelskap.

Andre land

Det franske Ancien Régimes Noblesse de robe (også kalt Robins) er kroneksempelet på tjenesteadel som fulgte høyre administrative poster. Embeter og dermed adelstittelen kunne arves, under visse betingelser også av enken. I tillegg kunne embetsinnehaverne selge embetet og tilhørende adelstitler til personer som var kvalifisert til å bekle embetet. 
Kirchenfürsten var under Habsburgmonarkiet kirkelige poster med tilknyttet adelstitler. På 1700-tallet kunne høyere embetsmenn i det tysk-romerske rikets Reichshofrat få embetsadelstitler. For det østerrikske tjenesteadelskap kunne også fortjenstfulle gjerninger ligge til grunn for adelskap. Enkelte embeter i Preussens Landrecht gav rett til adelstitler.
Pomesjtsjiki, embetsadelen i det russiske keiserriket, fikk små gods som lønn for utviste tjenester, disse var vanligvis ikke arvelige. Den russiske tjenesteadelen var en motvekt mot bojarene, den mektige arveadelen som blokkerte for tsarenes forsøk på å bli eneveldig. 
Equites var under romerrepublikken en halvadelig stand av kavalerister som i den romerske keisertiden ble omgjort til en tjenesteadel.
JesusKvinner

JesusKvinner er en norsk kristen bevegelse.  Den ble startet i 2003 av Anne Christiansen som fortsatt er daglig leder ved JesusKvinners hovedkontor i Oslo.
Visjonen for arbeidet er å være en mobilisering av jenter i alle aldre til byggingen av Guds rike, i hjem og familie, samfunnsliv og menighetsliv.

Organisering

Rundt omkring i Norge finnes det større og mindre lokale grupper av JesusKvinner som jevnlig møtes.
JesusKvinner startet i Norge, og etablert seg både i India og i Hong Kong. Både i Norge og i utlandet har JesusKvinner et sterkt fokus på å være «en utsrakt hånd» til mennesker med ulike utfordringer i livet. I den forbindelse er det mulig å bli økonomisk partner med JesusKvinner gjennom fondet «En håndsrekning mellom søstre».

JK-konferansen

Hver vår arrangeres konferansen JK Nordisk i hovedstaden. Den største satsningen hittil var «Just Give Me Jesus» med Anne Graham Lotz, der 7000 deltakere fylte Oslo Spektrum. En lang rekke med talere, både kristne forkynnere, politikere og «hverdagskvinner», som med sine liv og sine engasjement kan inspirere andre, har gjestet JesusKvinners konferanser. I 2017 sto Erna Solberg på talerlisten.
Et fast innslag under alle konferansene er kåringen av «Årets JesusKvinne». Lise Karlsen, Liv Kjersti Skjeggestad Thoresen, Linda Austnes, Kari Edvardsen, Elizabeth Muren og Anne Louise Hübert er blant vinnerne av prisen.

Bladet JK

JesusKvinner er utgiver av JK, et abonnementsmagasin med seks utgaver i året som sendes ut til abonnenter over hele Norge.
Magasinet inneholder 60 sider med nyheter og reportasjer, portretter og intervjuer, tips til hverdagen og nyttig undervisning, reisesider, oppskrifter og faste spalter. I tillegg har hvert nummer egne sider spesielt rettet mot alle tenåringsjenter.
Bøye

En bøye er en flytende, forankret anordning som brukes som sjømerke eller til fortøyning. De er ofte utstyrt med ulike typer lys, lyd eller klokker, avhengig av bøyens formål.
Siden middelalderen ble det i Norge tatt i bruk ringer og bøyer langs leden for feste av fartøy til brygge eller til land som tilflukt i uvær. Bøyene var i tillegg losse- og lasteplass, samt ventestasjoner for fartøyer som skulle til brygge. 
På begynnelsen av 1600-tallet ble det pålagt alle fartøy som anløp en offentlig havn å betale avgift for benyttelse av fortøyningsinnretninger justert etter størrelse og liggetid, de såkalte ringpengene eller bøyepengene. Disse pengene gikk til vedlikehold av havnen og andre utgifter havnevesenet hadde.
Barbara Jelavich

Biografi

Barbara Jelavich ble født i Belleville, Illinois, som Barbara Brightfield og fikk flere grader i historie fra University of California i Berkeley. Hun fikk en Bachelor grad i 1943, Master i 1944, og doktorgrad i 1948. I 1944 giftet hun seg med Charles Jelavich (1922-2013), begge ver engasjert i flere faglige samarbeid. De ble begge hedret i 1992 med Prisen for Fremragende Bidrag til Slaviske Studier.
Etter en kort stund med undervisning på Berkeley College og Mills College, viet Jelavich sin tid til å oppdra sine to sønner (Mark og Peter) mens hun fortsatte ytterligere undersøkelser om Balkans historie og diplomatiske historie. I 1961 underviste hun og hennes mann i historie ved Institutt for historie ved Indiana University. I 1967 ble hun forfremmet til professor ved Institutt for historie  og i 1984 ble hun utnevnt til professor i histore. Hun fungerte som leder for Konferansen om slavisk og østeuropeisk historie i 1979, og også fungerte som President i Society for Rumanian Studies1988-90. Da hun og hennes mann pensjonerte seg i 1992, ble hun valgt inn som æresmedlem av Romanian Academy. i løpet av det samme året ble hun tildelt den første Lifetime Achievement Award av Association for Women in Slavic  Studies.
Jelavich konsentrerte seg om sitt arbeide på den de russiske og habsburgske monarkiers diplomatiske historie og Det ottomanske rikets historie, samt Balkans historie, (inkludert land som Romania og Hellas). Hennes mest imponerende prestasjon var utgivelsen av Historiy ov the Balkans i 1983. Hun har til hensikt å oppdatere dette spesielle arbeid for å imøtekomme de store begivenheter som skjedde på Balkan i 1989. Hennes bok Mother Austria ble i 1994 oversatt til japansk.American Historical Association's Guide to Historical Litterature (utgitt i 1995). 
Hun døde 14. januar på Bloomington Hospital, Bloomington, Indiana etter en lang kamp mot kreft og gravlagt i på Mission Cemetary i Santa Clara, California. Til minne om henne er Barbara Jelavich Prize blitt opprettet. Den gir stipend for studier i 19. og 20. århundre i sørøsteuropeisk og habsburgsk historie, så vel som studie i russisk og ottomansk diplomatisk historie.
Barnabas

Barnabas (gresk: Βαρναβᾶς – Barnabâs) var en fremtredende tidlig kristen. Han var en kypriotisk levitt og ble tildelt navnet Barnabas i urmenigheten i Jerusalem (hans opprinnelige navn var Josef). Han gikk god for Paulus i menigheten i Jerusalem etter å ha blitt overbevist om at Jesus hadde snakket til Paulus. (Apg 9,27). Det hersket stor tvil til Paulus i menigheten ettersom han tidligere hadde forfulgt kristne. Barnabas ble senere med på Paulus' første misjonsreise og ble ifølge folketroen steinet til døde i 61 for sin kristne tro.
Barnabas apostel (også kalt Barnabas ap eller Barnabas, apostel og martyr) er en merkedag som ble feiret 11. juni eller 11. april til minne om Barnabas.
Cody sjøfly

Cody sjøfly, en:Cody Floatplane (også referert til som Cody Hydro-biplan) ble konstruert og bygget av Samuel Franklin Cody for å delta i Daily Mail Circiut of Britain air race i 1913 som fristet med en premie på 5 000 pund. Den 7. august 1913 havarerte flyet på grunn av en strukturell feil og både Cody og hans passasjer ble drept.

Design og utvikling

Cody Floatplane var en tre-seters dobbeltdekker av ortodoks konstruksjon for et fly i sin tid, med et enkel høyderor manøvrerbart ved hjelp av en bambusstang. Vingene og et enkelt sideror samt små horisontale balanseror. Motoren var en 100 hk Green motor montert vingene sentrum. Den drev en 3,25 meter diameter Garuda propell via en kjede. Pilot og passasjer satt i tandem (side om side) foran vingen på Cody's foretrukne metall seter av den type som brukes på landbruksmaskiner. Arrangement av kontrollene var ukonvensjonelt etter dagens standarder: alle kontrollenheter ble operert ved en kontroll kolonne og pedaler, og gass, og tenning motoren ble kontrollert ved hjelp av pedaler. Det var utstyrt med en stor sentral pongtong, 1 meter og et par mindre under vingen.
Maskinen var klar i juli 1913 og gjorde sin jomfrutur som en landfly 14. juli 1913. Det ble utstyrt med pongtonger og gjennomførte tester som sjøfly på Basingstokekanalen i Mytchett 30. juli. pongtongen ble fjernet og erstattet med hjul for ytterligere tester. Tidlig om morgenen 7. august gjennomførte Cody en 113 km testflyvning. Planen var å fly ned til Calshot, Southampton, der flyet skull utstyres med sine pongtonger for å gjennomføre testflyginger på vann. Han gikk med på, først å en passasjer til Hampshire. Etter ca åtte minutter kollapset flyet i en høyde av om lag 60 m. Cody og passasjeren som ikke var festet ble kastet ut av flyet. Begge ble drept. Den Kongelige Aero Klubbens havarikommisjonen konkluderte med at ulykken var forårsaket av «iboende strukturelle svakheter» og antok at Cody og passasjeren kunne ha overlevd ulykken hvis de hadde vært festet .
Werner Christie (1917–2004)

Bakgrunn

Han var sønn av professor Werner Hosewinckel Christie og Karen f. baronesse Wedel-Jarlsberg, bror av generalmajor Johan Koren Christie og pianist Amalie Christie, og onkel (farbror) til tidligere helseminister Werner Christie.

Andre verdenskrig

Christie var flyelev ved Hærens Flyveskole fra 1938 til 1939. Ved krigens utbrudd i Norge den 9. april 1940 var han stasjonert på Sola lufthavn i Stavanger, og deltok i forsvaret da tyske fallskjermsoldater inntok flyplassen. Christie deltok som infanterist i kampene i Rogaland fram til 23. april. Den 11. november gikk Christie sammen med kullkameraten Reidar From på ski til Sverige. Via Sovjetunionen, Japan og USA kom han 1. februar 1941 til Little Norway i Toronto, der han ble instruktør.
Sammen med personellet som skulle opprette 331 (Norwegian) Squadron reiste han med skip fra Halifax 22. mai som nyutnevnt løytnant. Etter et opphold ved en britisk treningsenhet, No. 56 Operational Training Unit, kom han i september 1941 til 331 skvadron, som da var utstyrt med Hawker Hurricane. Der var det blitt for mange flygere, og Christie og to andre norske flygere ble overført til en annen Hurricane-skvadron, 253 Squadron RAF. I januar 1942 ble en ny norsk jagerflyskvadron, 332 (Norwegian) Squadron, opprettet, og Christie ble beordret dit. Etterhvert avanserte han til major og sjef for skvadronen, deretter som oberstløytnant sjef for den britiske 234 Squadron, den britiske 150 Wing og den britiske Hunsdon Wing. Den 18. april 1945 måtte Christie hoppe ut i fallskjerm over Tyskland, og han tilbrakte den siste krigsmåneden som krigsfange i Oflag X-C (Offizierlager 10-C) i Lübeck.
Christie var flyveress, og ble kreditert 11 nedskutte tyske fly, det siste to dager før han selv ble tatt til fange etter å ha hoppet ut av flyet på grunn av brann i motoren over Schleswig.

Etter krigen

Etter krigen arbeidet Christie en periode i SAS, men startet fra 1949 en ny karriere i Luftforsvaret. I 1956 ble Christie avgitt fra Flyvåpnet for å fungere som generalsekretær i Norsk Aero Klubb. Han satt i stillingen helt til Riksrevisjonen i 1959 kom frem til at Flyvåpnet ikke hadde hjemmel til en slik beordring, og han ble beordret tilbake. Han var i perioden 1968–71 sjef for Luftkommando Nord-Norge, i perioden 1971–76 kommandør for luftstridskreftene i Sør-Norge.
Han forlot Luftforsvaret som generalmajor i 1977. Han begynte da i Helly-Hansen A/S, før han fra 1978 ledet utenlandsavdelingen i Norges Røde Kors.