google/wiki40b huggingface dataset:
Jean-Paul Marat

Bakgrunn

Faren kom fra Sardinia og var katolikk før han konverterte og ble kalvinist. Han flyttet til Sveits der han virket som lege, giftet seg og fikk seks barn hvorav Jean-Paul var den eldste. Familienavnet var egentlig Mara og det var Jean-Paul som la til et t for å virke mer fransk. Han forlot hjemmet da han var 16 år og etter å ha lest medisin i Bourdeaux og Paris.

Virke i England

Han flyttet ved 22 års alder til England (1765-77). Han virket der som lege, ikke uten fremgang. Han fikk et hedersdoktorat ved Andrew's University og publiserte noen vitenskapelige studier. 
Marats interesse strakk seg imidlertid også til felt utenfor medisinen. Han publiserte blant annet et «Essay on Man», et forsøk på en analyse av sambandet mellom sjel og legeme, og et politisk arbeide, «The Chains of Slavery», som var et angrep på despotisme. Han var ved denne tid ikke radikal. En god konge i spissen for et konstitusjonelt monarki så han som den beste styreformen.
I 1776 flyttet Marat til Paris etter en kort opphold hos familien i Genève.

Virke under revolusjonen

Marat virket fortsatt som lege i Frankrike, og ble politisk aktiv straks etter revolusjonsutbruddet i 1789. Han utgav den populære avisen L`Ami du peuple (Folkevennen). Han oppfordret til ytterligheter i oppgjøret med dem han anså som revolusjonens fiender, og angrep også den grunnlovsgivende nasjonalforsamlingen. I den radikale Cordelier-klubben hørte han til den ytterliggående fløyen. Han hadde også fiender, og det ble utstedt arrestordre mot ham, slik at han måtte flykte til England. 
Han vendte snart tilbake, ble medlem av kommunestyret i Paris, og i 1792 kom han med i Nasjonalkonventet. Hans angrep på de mer moderate motstanderne ble voldsommere, og man fikk ham stilt for domstol anklaget for opprørsstiftelse, men han ble frikjent. Han bidro til girondinernes fall i mai 1793, og nøt stor popularitet. 
Marats fiender, som også befant seg blant revolusjonstilhengerne, mislikte hans hatefulle retorikk. En ung pike fra Caen, Charlotte Corday, ble mottatt av ham mens han lå i badekaret, der hun drepte ham med kniv. Hun ble henrettet i giljotinen, og Marat var nå revolusjonsmartyr og ble stedt til hvile under stor høytidelighet i Panthéon. Men stemningen vendte seg raskt. Robespierre og hans terrorvelde falt i 1794, og allerede året efter ble Marats lik fjernet fra Panthéon.
Johann Christoph Gottsched

Liv og virke

Gottsched var sønn av pastoren Christoph Gottsched (1668–1737) og Anna Regina Biemann (1671–1763).
I 1714, da Gottsched var 14 år gammel, begynte han å studerer teologi ved Albertina, universitetet i Königsberg. Etter at han fikk kjennskap til Gottfried Leibniz og Christian Wolffs verk, byttet han over til filosofi, og forble livet ut en overbevist wolffianist. Blant Gottsched lærere var den lutherske teologen Johann Jakob Quandt.
I januar 1724 flyktet Gottsched til Leipzig, etter at det gikk rykter om de prøyssiske militærververnes brutale metoder. Ved Universität Leipzig ble han snart venn av polyhistoren Johann Burckhardt Mencke. Samme år habiliterte han seg og fikk tillatelse til å undervise. Han ble professor i poesi i 1730, og i 1734 i logikk og metafysikk.
I over tretti år var Gottsched den totalt dominerende litterære smaksdommer i Tyskland. Han utviklet en stadig mer selvbevisst og diktatorisk stil, og førte sine reformer til en så pedantisk ytterlighet at de siste leveårene hans var «Gottsched» blitt synonymt med hjernedødt pedanteri.
Fluidteknikk

Systemdesign

Systemdesign er teknikker som brukes for å beskrive en systemfunksjon. I maskinteknikken brukes systemdesign for å beskrive funksjonen til et hydraulisk system, et pneumatikksystem eller andre styringssystem. Bruken av fluidtekniske systembeskrivelser brukes i forhold til behovet for å dokumentere en systemfunksjon.

Hydraulikk

Dokumenterte hydrauliske system er hydrauliske funksjoner som fremstilles som et funksjonsprinsipp grafisk. Beskrivelsen har form som et flytskjema med systemkomponenter og rør inntegnet. Hydrauliske komponentfunksjoner vises av hydraulikksymboler, og forbindelsene mellom systemets komponenter vises med linjer som angir rør- eller slangeforbindelser. Hydraulisk trykk er i området opp til 100-150 bar og kan også være høyere.

Pneumatikk

Dokumenterte pneumatiske system er pneumatiske funksjoner som fremstilles som et pneumatisk fluidsystem grafisk. Beskrivelsen har form som et flytskjema med systemkomponenter og rør inntegnet. Pneumatiske komponentfunksjoner vises av pneumatikksymboler, og forbindelsene mellom systemets komponenter vises med linjer som angir rør- eller slangeforbindelser. Pneumatisk trykk er i området rundt 5-7 bar og kan også være lavere eller høyere.
Dokumenterte pneumatiske styresystem beskriver en pneumatisk funksjon ved å fremstille et pneumatisk styresystem grafisk. Pneumatiske styresystem arbeider med signalbehandling basert på logikk- eller sekvensfunksjoner eller en kominasjon av disse. Til formålet brukes systemkomponenter med funksjoner og design teknisk rasjonelt tilpasset oppgaven.
Pneumatiske styresystem arbeider generelt med 6 (5-10) bars trykk. De er et alternativ til elektrisk styring, men vanligvis mindre hensiktsmessige enn bruk av elektrisk styring med PLS.

Styresystem

Styresystem kan også dokumenteres med teknikkuavhengige symboler som logiske funksjoner. Innovasjonen av elektroniske PLS-system som har skjedd gradvis fra rundt 1980-1985 har nesten eliminert behovet for tidligere brukte teknikker, som pneumatiske styresystem, relésystem, og andre beslektede metoder.

Hydropneumatikk

Hydropneumatiske system er fluidtekniske system som kombinerer bruken av pneumatikk og hydraulikk. Hydraulikkens oppgave kan være kraftutveksling, stabilisering, hastighetskontroll og andre funksjoner som krever bruk av olje. Pneumatikken brukes da som energikilde og driver for hydraulikken.
Kraftutveksling skjer ved å bruke en pneumatikksylinder med stort stempelareal til å presse olje med en mindre hydraulikksylinder. Stabilisering kan skje ved å oljefylle parallelle sylindre og utnytte sylindervolumet som posisjonsutveksler. Olje er også generelt lettere å volumregulere ved små hastigheter enn pneumatikk når det er spesielt behov for finjustering.
Inquiry (filosofitidsskrift)

Inquiry (ISSN 1502-3923) er et engelsksproglig filosofitidsskrift som blir publisert av Routledge i 6 utgaver hvert år. Tidsskriftet ble startet av Arne Næss i 1958.
Adamello

Daler og videre inndeling

Valle Sabbia og Crocedominipasset skiller den høyere, nordlige delen av Adamello fra de sydlige, lavere delene. Disse går under navnet Brescia-Foralpene (Prealpi Bresciane) og når høyest i Monte Columbine (2215 moh.).
De Facto

De Facto – kunnskapssenter for fagorganiserte er en uavhengig stiftelse som driver med kunnskapsarbeid for alle deler av norsk fagbevegelse. Lederen for senteret er Anne Carlsen, daglig leder er Roar Eilertsen.
Stiftelsen driver spesielt med utrednings- og forskningsarbeid innenfor arbeidsliv.
Fylkesbibliotek

Fylkesbiblioteket er det regionale nivået i det norske folkebibliotekvesenet. Fylkesbiblioteket er hjemlet i Lov om folkebibliotek og ledes av en fylkesbiblioteksjef.
Fylkesbibliotekene yter bibliotekfaglig veiledning og assistanse til folke- og skolebibliotekene i fylket og rådgir de lokale myndighetene og bibliotekeierne. Fylkesbiblioteket arrangerer kurs og møter om bibliotekspørsmål. Fylkesbibliotekene ivaretar også tjenester som innebærer samordning og sambruk av boksamlinger som fjernlånsvirksomheten i fylket og organisering av det lokale lånesamarbeidet. 
I tillegg har noen fylkesbibliotek driftsansvar for bokbuss – eller bokbåt og de har veiledningsansvar for skolebibliotek i videregående skole.
Fylkesbiblioteket er i noen tilfeller lokalisert sammen med et folkebibliotek som er vertsbibliotek, som regel i fylkeshovedstaden. Fylkes- og folkebiblioteket har felles katalog og mediesamlinger. I noen fylker er fylkesbiblioteket delt i en utviklingsavdeling som står for kurs- og veiledningsvirksomheten, og en fjernlånsavdeling, og disse to avdelingene kan være lokalisert separat.
Konrad Nordahl

Bakgrunn

Konrad Johannessen ble født i Laksevåg som da var del av Askøy kommune. Da han var to mistet han sin mor. Han ble oppforstet av sin onkel og tante og fikk fa etternavnet Nordahl i stedet for Johannessen.

Politikk og fagforeningsvirke

Han ble medlem av Det norske arbeiderparti i 1912, og av en fagforening i  1915. Han hadde sekretæroppgaver i Arbeiderpartiet og dens ungdomsfylking, og ble sentralstyremedlem i Norges Kommunistiske Ungdomsforbund i 1923. 
Da Arbeiderpartiet brøt med Komintern, fulgte Konrad Nordahl først mindretallet, og var noen år medlem av Norges Kommunistiske Parti, før han i 1928 skiftet til Arbeiderpartiet. Denne bakgrunnen forhindret ikke at han, ifølge Lund-rapporten, i egenskap av sin posisjon var en pådriver i jakten på kommunister og venstre-opposisjonelle.
Han var formann i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund fra 1931 til 1934 og nestleder i LO fra 1935 til 1939. Han rykket opp som LOs leder da Olav Hindahl gikk inn i regjeringen i 1939. Han er LOs lengst sittende leder gjennom tidene. 
9. april 1940 forlot han Oslo sammen med regjeringen. 12. april ble Elias Volan valgt til formann i Nordahls fravær på et større tillitsmannsmøte, og dagen etter ble tilsettelsen godkjent av LO-sekretariatet. Da krigshandlingene i Norge ble avsluttet i juni, vendte Nordahl tilbake til Oslo, men ble av tysk politi nektet å gjeninntre i sin tidligere stilling. LO fortsatte dog å utbetale ham lønn. Etter melkestreiken i 1941 flyktet Nordahl til London, der han var med å organisere et LO-kontor i eksil. 
Han var stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet fra Oslo fra 1957 til 1965.
ARM Cortex-A5

ARM Cortex-A5 er en 32-biter ARM-mikroprosessor som blir produsert og lisensiert av ARM Holdings. Prosessorkjernen er en implementasjon av datamaskinarkitekturen ARMv7-A.
Wang Wei (dikter 1597–1647)

Wang Wei (kinesisk 王微, født 1597 i Guangling i provinsen Jiangsu i Kina, død 1647) var en kinesisk dikterinne.
Hun ble foreldreløs i en alder av syv år, og ble etterhvert en prostituert i Yangzhou. Senere i livet ble hun to ganger gift og enke, og så ble hun prestinne og fikk tilnavnet taoistmesteren i stråkappen.
Deretter reiste hun rundt i det sentrale Kina i båt, og skrev dikt som beskrev naturens skjønnhet.
Senere reiste hun av økonomiske grunner til Japan og endte opp i et bordell der.
Sankt Clemens kirke (København)

Sankt Clemens var en kirke i det gamle København, oppkalt etter helgenen av samme navn. Den lå under flisene under bygningen Frederiksberggade 38, der Strøget munner ut i Rådhuspladsen.

Historie

Kirken nevnes første gang i 1192, men er trolig eldre. Utgravninger har vist at kirken var bygget av munkesten og kalksten, som har sittet som dekorative bånd i murverket. Om grunnplanen og interiør vet man lite. Ved reformasjonen ble kirken nedlagt, og sognet delt mellom Vor Frue og Helligåndskirken. Selve bygningen ble ikke revet med en gang, men fungerte i en årrekke som steinbrudd for Vor Frue kirke.
Tidligere regnet arkeologene Sankt Clemens som Københavns eldste kirke, men under utgravningene i 2008 fant de bevis for at det alt på 1000-tallet lå en kirke i området, men med en litt annen plassering enn Sankt Clemens.

Kirkegården

Utgravning av kirkegården – under diskoteket Absalon – i 2008 viste at de eldste gravene hadde en litt annen retning enn kirkebygningen. I en barnegrav ble det dessuten funnet en mynt som ikke var i omløp etter ca. 1070.
Til kirkegården er knyttet sagnet om St. Clemens' grå so som varsler død.
Lokalhistorie

Norge

I de fleste av Norges kommuner foreligger bygdebøker eller arbeid med disse. I bygdebøkene har gårds- og ættehistorien oftest bredest plass.
De eldste bygdebeskrivelser var overveiende topografisk beskrivende; noen av dem (fra 1500-tallet) ble gitt ut av Gustav Storm i Historisk-topografiske Skrifter om Norge og norske Landsdele (1895). Eksempler fra en noe senere tid er Ludvig Holbergs Bergens Beskrivelse (1737). Fra annen halvdel av 1700-tallet finnes en lang rekke bygdebeskrivelser, med Hans Strøms Beskrivelse over Fogderiet Søndmøre (1762–1769) som en av de betydeligste. 1792–1808 utkom Topographisk Journal for Norge, som fra 1811 ble fortsatt i Historisk-topografiske Samlinger, utgitt av Selskabet for Norges Vel, og senere av samme selskaps Budstikken (til 1834).
Etter en periode med mindre aktivitet utkom 1885–1921 det store verket Norges land og folk i 44 bind, de fleste skrevet av Amund Helland, som fikk stor betydning. Det ble i de følgende tiår stiftet en rekke lag (historielag, sognelag) rundt om i landet, som har hatt utgivelse av by- og bygdebøker som en viktig del av sitt program.
De fleste byer i Norge har et museum som har lokalhistorisk fokus
Kafue-demningen

Kafue-demningen er en demning i Zambia. Hovedformålet er generering av vannkraft i det tilsluttede kraftverk, Kafue Gorge Upper Power Station. Den demmer opp Kafue-elva, en bielv til Zambezi. Den har et forholdsvis lite reservoar og blir regulert med Itezhi-Tezhi-demningen vel 230 km (450 km langs elva) oppstrøms. Byggingen av demningen ble satt i gang i 1964, og fyllingen av reservoaret startet i 1971. Installert kapasitet er 900 MW siden 1972, fordelt på seks generatorer. Kafue elven mister 550 høydemeter i Kafue kløften og en demning til lengre nedstrøms er planlagt (Kafue Gorge Lower Power Station). 
Utenom kraftproduksjonen tjener demningen til regulerings- og vannforsyningsformål. Innsjøen på 20 km² har en vannmengde på 0,8 km³ (765 mill m³). Demningen er 58 meter høy. 
Andre betydelige demninger i Zambezi er Cahora Bassa-demningen og Kariba-demningen, mens den andre viktige demningen på Kafue-elva er Itezhi-Tezhi-demningen, som ligger 230 km unna (450 km ovenfor langs elva).
Bartosz Białkowski

Landslaget

Han ble tatt ut i Polens tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Kyrill av Jerusalem

Kyrill av Jerusalem (gresk: Κύριλλος Α΄ Ἱεροσολύμων, født omkring 313 i eller nær Jerusalem, død 18. mars 386 i Jerusalem) var patriark av Jerusalem 350–386 og en av fedrene som deltok på det første konsil i Konstantinopel 381. Han var også en fremstående teolog og regnes blant kirkefedrene.
Kyrill æres som helgen i den katolske kirke og den ortodokse kirke, med 18. mars som minnedag. Han er i den katolske kirke opphøyd til kirkelærer.

Bakgrunn

Kyrill var sønn av kristne foreldre. Ifølge Hieronymus ble han diakonviet rundt 335 av den hellige Makarios I og senere presteviet av den hellige Maximus av Jerusalem. Han nøt stor anseelse som predikant og taler i Jerusalem. 
Kyrill holdt allerede som presbyter i Jerusalem i 348 sine berømte 23 "katekeser", som egentlig var læreprekener. Deres ekthet er utvilsomme. De instruerer på en lett tilgjengelig måte, uten vitenskapelige ambisjoner, for kristnet liv med løpende henvisninger til Bibelen. Katekesene inneholder også noen historisk interessante henvisninger, som Sankta Helenas gjenfinnelse av Det sanne kors, samt geografiske redegjørelser for hvor i Jerusalem de helige steder ligger. I et avsnitt om krisma skriver Kyrill at det er med denne som mennesker kan bli kalt kristne, ikke uten å salves med den.
Teologisk pregende og meget sitert er hans definisjon av kirkens «katolisitet»: «Kirken er katolsk fordi den er utbredt over hele jordens krets, fra den ene ende til den annen, og fordi den lærer alt og uten å utelate noe det som mennesket trenger å vite av det symlige og usynlige, det himmelske og jordiske; og fordi den fører hele menneskeslekten til gudstilbedelse - herkere og undersåtter, dannede og udannede; og fordi den behandler og helbreder enhver art av synder som begås av sjel og legeme; og endelig fordi den er i besittelse av enhver dygd som finnes,kan den åpenbare disse i gjerninger og ord og i forskjellige nådegaver.»

Patriark

Kyrill ble patriark av Jerusalem i mot slutten av året 350. Han tilhørte i teologisk forstand den såkalte antiokenske skole og nølte med å engasjere seg i de arianske strider mot homoousiosianerne, og ble av den grunn tidvis betraktet som opprinnelig en tilhenger av homoiousiosianere (én bokstav, i for iota, og meget teologi, skilte standpunktene fra hverandre). Han unnviker imidlertid selv uttrykkene i sine skrifter.
Ved arianernes foretak ble han tre ganger (358, 360 og 367) avsatt fra sitt embede. Med homoiusianerne sluttet han seg etterhvert helt tydelig til det nikenske parti (Athanasius' og Eusebius av Caesarea' tilhengere) og medvirket til homoousios' seier på konsilet i Konstantinopel i 381.
Centro Coyoacán

Centro Coyoacán er et kjøpesenter i Xoco i Coyoacán sør i Mexico by. Det åpna i 1989 og eies av Grupo Palacio de Hierro. Det har et totalt gulvareal på 13 000 m², fordelt på to etasjer.
Cornallis

Utbredelse

Slekten er utbredt i India og Nepal.
Eskill av Nidaros

Bakgrunn

Eskill ble født i Gudbrandsdalen, trolig rundt 1370. Foreldrene hans er ukjente. Han nevnes første gang i kildene som korsbror (kannik) i Nidaros i 1395.

Erkebiskop

Eskill ble valgt til erkebiskop av domkapitlet i Nidaros i desember 1402, etter erkebiskop Vinalds død. Fra midten av 1300-tallet hadde imidlertid alle de norske erkebiskopene blitt valgt av paven, og paven godtok ikke at domkapitlet nå valgte erkebiskop selv. Paven annulerte derfor valget av Eskill, men utnevnte ham til embetet ved provisjon, det vil si mot å betale en avgift til paven. Eskill måtte betale 800 gylden i hovedavgift for seg selv, i tillegg til det som stod igjen av gjeld etter hans forgjengere Vinald, Nicolaus og Trond - rundt 1240 gylden. Det er mulig at Eskill fikk et lån fra dronning Margrete til å betale avgiftene, for da han døde, hadde han en gjeld til kronen som kan stamme fra de avgiftene han måtte betale til paven. Gjelden måtte hans etterfølger Aslak Bolt overta, men han fikk en del av den ettergitt av kong Erik.
Eskill ble erkebiskop under det vestlige skisma; konflikten i den katolske kirke som førte til at det var to paver i perioden 1378–1417, en i Roma og en i Avignon. Den norske kirkeprovinsen støttet den romerske paven. Pisa-konsilet i 1409, som ble holdt for å løse problemene, førte til at enda en ny pave ble valgt. Eskill valgte etter dette å støtte Pisa-paven, Johannes XXIII, og i 1411 ble Eskill valgt til nuntius.
I løpet av sin tid som erkebiskop var Eskill flere ganger i konflikt med domkapitlet, blant annet om inntekter. Blant annet ble han anklaget for å ta en større del av kirkens inntekter enn han skulle, på bekostning av domkapitlet. Mye tyder på at Eskill prioriterte sine egne og erkebispesetets økonomiske interesser foran domkapitlets. Under Eskill ble erkebispesetet en sterk økonomisk makt, og kirkens jordegods ble sterkt utvidet.
Rorkult

Rorkult er en del av styreanordningen på motor- og seilbåter som ikke styres direkte med ratt. 
Rorkulten, som vanligvis er laget av tre, er festet i en aksling som forbinder rorkulten med roret. Et utslag med rorkulten mot babord side får båten til å vende mot styrbord, og vise versa.
På en del båter er rorkulten festet direkte i roret. Dette var også den opprinnelige måten å feste rorkulten på.
Rorkult finnes også på en del båter som har en mer moderne styring som nødstyring i tilfelle den ordinære styringen ikke fungerer.
Nordnesgaten 25 (Glassmesterhuset)

Nordnesgaten 25 eller Glassmesterhuset er et lite bolighus fra Sliberget på Nordnes i Bergen som er flyttet til Gamle Bergen Museum i Sandviken.

Bygningen

Huset ble trolig bygd like etter bybrannen i 1756. Huset er første gang nevnt i branntaksten fra 1765. Bygningen lå i forlengelsen av Strandgaten, som fram til 1945 het Nordnesgaten. Huset har halvannen etasje med utsvaiet saltak og ark. Arken er yngre enn huset og første gang nevnt i branntaksten i 1778. Opprinnelig sto bygningen på en stor kjeller som trolig har tilhørt et noe større hus som brant ned i 1756.
Huset ble trolig satt istand og modernisert en gang mellom 1778 og 1787, da husets verdi i branntakstene økte fra 70 til 200 riksdaler. Husets dører og listverk kan tidfestes til 1780-årene. Hovedfasadens vinduer ble skiftet ut i empiretiden, mens inngangsdøren er i rokokko.

Fredning, demontering og gjenreising

Nordnesgaten 25 ble fredet av Riksantikvaren i 1927, sammen med de fem nærliggende bygningene Nordnesgaten 23, Allersgården og Sliberget 1-3. Huset ble kjøpt av Gamle Bergen Museum i 1943 og på tross av fredningen, ble huset demontert og revet i 1956. Årene 1961-1963 ble trebygningen (uten kjeller) gjenreist på Gamle Bergen Museum.
Homelix

Utseende

Middelsstore, avlange brunlige eller rødbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene har markerte "skuldre" og er parallellsidige.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Afrika.
Microacmaeodera

Utseende

Små (ca. 5 millimeter), sylindriske, mørke praktbiller. Disse artene har gjerne ikke metalliske farger. Oversiden er fint hårete, pronotum rundet. Dekkvingene har fine punktrader.

Levevis

De voksne billene besøker gjerne blomster, særlig i kurvplantefamilien.
Larvene utvikler seg i død ved av mange ulike busker og trær, både løvtrær og bartrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Jacob Stang

Utmerkelser

Stang ble tildelt flere ordener for sitt virke. Han ble i 1885 av kongen utnevnt til ridder av St. Olavs orden og ble 21. juli 1891 forfremmet til storkors  «for fortjenstlig Embedsvirksomhed». Stang var 1888 til 1889 kansler for St. Olavs orden. Han var også innehaver av storkors av Dannebrogordenen og storkors av Nordstjerneordenen.
Latodrepanus

Utseende

Middelsstore, svarte skarabider, hodet uten horn. Pronotum er mye bredere enn dekkvingene, påfallende stort og bredt. Dekkvingene er parallellsidige med markerte lengdestriper. Kroppen kan ha spredte, oppstående, hårlignende skjell.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Konsularagent

Konsularagent er en eldre tittel for en konsulær tjenestemann med rang under visekonsul. En konsularagent var en honorær tjenestemann, dvs. en privatperson som utførte de konsulære oppgavene gratis eller mot beskjedent vederlag. Konsularagenten hadde som regel noe mindre fullmakter enn en visekonsul, og ansvarsområdet var vanligvis begrenset til et mindre område, slik som en mindre by.
Konsulære stillinger over konsularagent er, i stigende rekkefølge, visekonsul, konsul og generalkonsul.
Aphelogaster

Utseende

Middelsstore, gule og svarte trebukker. Artene etterligner trolige giftige biller (for eksempel i familien Lycidae). Antennene er kortere enn kroppen og litt sagtakkede.
Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene og har en litt butt tann midt på sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige eller noe utvidet bakover. Beina er spinkle.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.
Joseph Salvador Marino

Prest, pavelig diplomat

Joseph Salvador Marino ble presteviet den 25. august 1979 for det amerikanske bispedømme Birmingham.
Han begynte din diplomatiske løpebane med en postering til det apostoliske nuntiatur i Manila på Filippinene i 1988. Han ble i 1991 forflyttet til Montevideo i 1991, og deretter til Lagos i Nigeria i 1994. 
Marino hadde også perioder ved nuntiaturet i London og ved nuntiaturet i København, og ved Statssekreteriatet i Vatikanet fra 1997 til 2004.
I 1997 begynte han med oppgaver på Balkan. Marino var da medlem av en vatikansk delegasjon sendt av pave Johannes Paul II til Beograd 1. april 1999, på høyden av Kosovokonflikten. Han var også del av en delegasjon sendt til USA i 2003, før utbruddet av Irakkrigen, da paven appellerte for fredens sak. Marino var da med på møtet mellom president George W. Bush og kardinal Pio Laghi.

Erkebiskop

Marino ble utnevnt til erkebiskop av pave Benedikt XVI i 2008, til titualarbispedømmet Natchitoches. Han mottok bispevielsen av kardinal Jean-Louis Tauran den 29. mars 2008 i Cathedral of St. Paul i Birmingham i Alabama. Medkonsekrerende biskoper var erkebiskop Celestino Migliore fra det pavelige diplomati, og biskop William Russell Houck, emeritert biskop av Jackson.
Marino var apostolisk nuntius til Bangladesh fra 2008 il 2013. 
Den 16. januar 2013 ble erkebiskop Marino utnevnt til apostolisk nuntius til Malaysia, nuntius til Øst-Timor og apostolisk delegat til Brunei.
Pave Frans utnevnte han til president for Det pavelige diplomatakademi i Roma den 11. oktober 2019.