google/wiki40b huggingface dataset:
Tømmerholt Idrettslag

Tømmerholt Idrettslag (stiftet i 1946) er et idrettslag fra Tømmerholt, sørvest på Nøtterøy i Færder kommune Vestfold. Klubben driver med aktiviteter som blant annet fotball, håndball og ski.
Tømmerholt er Nøtterøys minste idrettslag. Klubbens farger på draktene er burgunderrød og hvite, mens shortsene er helhvite. Tømmerholt-dressen er blå.
Når ungdommen blir eldre, slutter flere og flere med idrett, og dette har ført til et samarbeidsprosjekt med de andre idrettslagene på øya. Når de forskjellige håndballagene når g/j 16-serien, kan de velge å bli slått sammen til N3T, som er et samarbeidsprosjekt mellom Tømmerholt og Nøtterøy IF, Tjøme IL og Teie IF.
Klubbhuset ble totalrehabilitert i 2011. Klubbhuset har nå to garderober med dusj, en stor forsamlingssal, et styre-/møterom og et moderne kjøkken. Kunstgressbanens adresse er Storebuktveien 2.

Fotball

Fotballgruppa trener hovedsakelig på Kunstgressbanen ved idrettshuset. Kunstgressbanen hadde byggestart november 2007. Åpningsfesten av den nye banen var 21. juni 2008. Sluttkostnaden ble på 5 272 057 kroner i tillegg til en dugnad på 500 000 kroner. Anlegget har kunstgresstype splittfiber fra PST-sport. Gresset har gode egenskaper, stor slitestyrke og oppleves som godt å spille på. Rundt arenaen er det 6 master med flomlys. Hver mast har 4000 W. Mastene kan styres individuelt etter flere lys-scenarier, med alt fra «kamplys hel bane» til kun «treningslys halv bane».
Tømmerholt idrettslag har også en grusbane som befinner seg i Holmsbrekkene, cirka 3 minutter unna Tømmerholt. Denne banen blir i utgangspunktet ikke brukt til fotball lenger.
I tillegg til kunstgressbanen er det en treningsbane med naturgress på 60 x 90 meter bak idrettshuset.

Håndball

Håndballgruppa trener hovedsakelig i Wilhelmsenhallen.
De Havilland Leopard Moth

de Havilland DH.85 Leopard Moth var et treseters monoplane konstruert og bygget av de Havilland Aircraft Company i 1933.

Konstruksjon og utvikling

Den var etterfølger til de Havilland DH 80 Puss Moth og ble bygget ved selskapets fabrikk på Stag Lane og senere i Hatfield. Den var lik i utforming som tidligere fly, men i stedet for et skrog av sveisede stålrør ble det brukt en konstruksjon av finer, noe som var en betydelig forbedring i rekkevidde, ytelse og kapasitet med samme type motor. Piloten var plassert sentralt i front av to side-by-side passasjerer og vingene kunne foldes inn mot kroppen for lettere plass i hangarer.

Operativ historie

Prototypen fløy første gang 27. mai 1933, og i juli vant den King's Cup Race med en gjennomsnittsfart på 224.5 km/t), ført av Geoffrey de Havilland. Tilsammen ble det bygget 133 eksemplarer, inklusive 71 for eiere innen de britiske øyer, og 10 for Australia. Andre ble eksportert til Frankrike, Tyskland, India, Sør-Afrika og Sveits. Produksjon av Leopard Moth opphørte i 1936.
44 Leopard Moths ble brukt av militære i Storbritannia og andre i Australia under andre verdenskrig, for det meste som sambandsfly. Bare få klarte å overleve seks års hard bruk, selv om et mindre antall fremdeles var luftdyktig sytti år etter at det siste ble bygget. Seks var operative i U.K. i 2009.
Jingtailing

Jingtailing (kinesisk: 景泰陵, pinyin: Jǐngtàilíng) er et mausoleum der den kinesiske Ming-keiseren Jingtai er begravet. Jingtailing ligger i Haidiandistriktet nord for Jingmingparken 17 km nordvost for det sentrale Beijing.
Etter Tumukrisen i 1449 satte keiser Jingtai sin bror, den tidligere keiser Zhengtong, i husarrest i Den forbudte by. I 1457 overtok keiser Zhengtong tronen etter en sammensvergelse, og keiser Jingtai døde kort etter. Jingtai-keiseren hadde ved sin død nesten ferdigstilt sin grav ved Minggravene der hans forfedre hvilte, men Zhengtong-keiseren raserte graven fullstendig. I stedet ble Jingtai-keiseren begravd som en prins sammen med keiserinne Wang nord for Yuquan Shan ved foten av Vestfjellene i nordvestre Beijings ytterområde. Under Chenghua-keiseren (regj. 1464–1487) ble graven oppgradert til en keisergrav.
Jingtai-keiserens opprinnelige og lenge ubenyttede grav ved Minggravene ble gjenoppbygs i 1621 som Qingling. Der ble Taichang-keiseren begravd samme år.
Sammenlignet med de øvrige keisergravene fra Mingdynastiets til er Jingtailing mindre. Restene av graven er i dårlig skikk, og nå er det omliggende området et bostedsområde for pensjonerte militære.
Jingtailing ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Neposa

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 25-30 millimeter), brune og oransje smygere. Vingene er brune med oransje felter, på forvingen kan det være hvite flekker i stedet. Som vanlig hos Hesperiini er det ikke mulig å kjenne igjen slekten bare på ytre utseende.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika, alle artene er regnet som svært sjeldne.
De tre ny-beskrevne artene N. armandoi, N. hestia og N. isabelae er bare kjent i ett eller to eksemplarer hver.
It's Always Sunny in Philadelphia

Historie

TV-serien begynte med en pilot kalt «It's Always Sunny on TV». Episoden ble spilt inn med et digitalt håndholdt videokamera av Day, Howerton og McElhenny. Etter å ha sett piloten bestemte direktørene ved FX Network at den første sesongen skulle produseres. Selv om det er uttalt offentlig at piloten ble spilt inn for 200 USD, har skaperne av TV-serien påstått at kostnadene var begrenset til videokassettene de brukte til innspillingen.

Handling

Serien handler om «Gjengen», en gruppe bestående av fem alkoholikere som er uetiske og late. De driver en sliten bar i Philadelphia som heter Paddy's Pub. De havner ofte i kontroversielle situasjoner, og klekker ut kompliserte planer for å tjene raske penger eller ta hevn på noen de syns fortjener det. De konspirerer ofte mot hverandre for personlig fortjeneste eller rett og slett for nytelsen med å se den andres fall.
Lopphavet

Lopphavet er et havområde utenfor vestkysten av Finnmark. Havområdet ligger mellom Tromsøflaket i vest og Nordkappbanken i øst. Det er påvist store svampsamfunn og korallrev i havområdet. Loppa og Hasvik er de to kommunene i Finnmark som grenser til Lopphavet.
Lopphavet, grenser til Stjernsundet og Sørøysundet i øst, samt Norskehavet i vest og nord.
En drøm er alt

«En drøm er alt» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Ole og Birger Bråten. Teksten ble skrevet av Torleif Holm. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1960, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1960 i London i Storbritannia.
Sangen ble framført på norsk av Inger Jacobsen i semifinalen og endte på en fjerdeplass med 28 poeng. I finalen ble sangen framført på norsk av Siss Hartmann og endte på en andreplass med 79 poeng.
Port Everglades kraftverk

Port Everglades kraftverk er et oljekraftverk i delstaten Florida i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1300 MW, og er delstatens nest største rene oljekraftverk.
Fotball under Middelhavslekene 1997

Fotball under Middelhavslekene 1997. Fotball var en av flere sporter under de trettende middelhavslekene som ble arrangert i Bari i Italia i perioden 13. til 25. juni 1997. Det var trettende gangen som fotball var med på programmet under middelhavslekene. Det var kun en fotballturnering for menn, fjorten lag deltok. Italia vant finalen med 5-1 over Tyrkia og Hellas vant bronsefinalen mot Spania med 1-0.
Parareptilia

Historie

Parareptilia ble første gang foreslått i 1947 av paleontologen Editing Everett C. Olson. Han delte krypdyrene i Parareptilia og Eureptilia. I Pararreptilia plasserte han urreptilene utenom skilpadder og Captorhinider, alle andre reptiler og fugler havnet i Eureptilia (tilsvarende det moderne Sauropsida).
Begrepet Parareptilia ble mottatt med skepsis og gikk fort ut av bruk, men med den moderne fylogenetikken dukket det opp igjen på 1990-tallet. I dag er alle systematikere enige om at skilpaddene utgjør søstergruppa til de øvrige reptilene, og Parareptilia brukes for å samle dem og deres antatte forfedre i en samlet gruppe. Den nøyaktige sammensetningen av Parareptilia varierer fra forsker til forsker, først og fremst fordi det ikke er funnet noen gruppe som med sikkerhet er skilpaddenes forfedre, og delvis fordi den eldste kjente skilpaddefossilet Odontochelys semitestacea ikke har trekk som med sikkerhet kan plassere den i noen av krypdyrgruppene.

Parareptilia som egen klasse

Et annet stort usikkerhetsmoment som har gjort bruken av Parareptilia vanskelig er de pattedyrliknende krypdyrene, pattedyrenes forfedre. Også disse stammer fra en primitiv gruppe urreptiler tilbake i karbon. Spørsmålet er om det var skilpaddenes forfedre eller pattedyrenes forfedre som splittet av først. I dag er det vanlig å anta at de pattedyrliknende krypdyrene er den eldste sidegreina (slik at gruppa skilpadder og resten av krypdyrene (inkludert fugler) utgjør en naturlig enhet (en monofyletisk gruppe), kalt Sauropsida. Om skilpaddene skulle vise seg å være den eldste sidegreina, må de og deres forfedre regnes som en gruppe på linje med pattedyrene. Resultatet blir å heve Parareptilia til en klasse slik som pattedyr om man velger en streng fylogenetisk tilnerming.

Usikkerhet

Mye av debatten rundt parareptilene skyldes at det er stor usikkerhet rundt hvordan rota amniotenes stamtre egentlig ser ut. Paleontologi og genetikk gir tildels sprikende svar. Selve oppsplittingen av de forskjellige urreptilene i parareptiler, pattedyrliknende krypdyr og diapsider ligger helt tilbake i karbon. Trolig levde gruppen som gav opphav til synapsider og diapsider i tørrere og høyereliknende miljøer, der fossiler sjelden blir avsatt, og opprinnelsen til de to kan ha skjedd så nær hverandre i tid at det ikke har gitt spor som er enkle å finne i genetikken til nålevende dyr, 300 millioner år senere.
Hvorvidt skilpaddene hører hjemme blant parareptilene var lenge et stridsspørsmål, men nyere forskning tyder på at skilpadder er sekundert anapside, det vil si at det hele skalletaket hos skilpadder, særlig havskilpadder er et trekk de hatr utviklet fra en diapsid konfigurasjon, og at skilpaddene muligens er en type archosaurer eller søstergruppen til archosaurene.
Fylkesvei 723

Historikk

Veien mellom Åfjord og Revsnes ble åpnet i 1955. I desember 2000 ble fergeforbindelsen mellom Revsnes og Stokkøya erstattet av Stokkøybrua.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Efter Fosen Vind ble vedtatt, ønsker Statkraft og kommunen å lage ny del av 723, og 3 alternativer overveies. Det er turbinene til Kvenndalsfjellet og Harbakfjellet som forventes fraktet på 723. Fylkespolitikerne vedtok enstemmig alternativ A1 i september 2016, med bru over Ryssdalen.
Den 27 august 2019 raste en del av veien ved Gartnesodden ned i sjøen, og veien ble stengt. En midlertidig omkjøringsvei ble bygget og åpnet 11 september. Under mellomtiden gikk en ferje mellom Linesøya og Dybfest.
Boksing under de britiske imperie- og samveldeleker 1966

Boksing under de britiske imperie- og samveldeleker 1966. Boksing var en av flere sporter under de britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Kingston på Jamaica i perioden 4. til 13. august 1966. Det var de åttende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1966–1966) het (British Empire and Commonwealth Games). I lekene i 1966 ble det konkurrert i ti vektklasser i boksing, kun for menn. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Ghana ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran England og Nigeria med to hver.
Varenummer

Varenummer, også kalt HS-nummer (fra engelsk Harmonized System Code) og tolltariffnummer, er et unikt nummer en bedrift setter på sine produkter for å loggføre og vedlikeholde informasjon om produktet. Et varenummer har mellom seks og ti siffer.
Willem van Rubroek

Willem van Rubroek (født 1220 i Ruysbroek i Flandern, død 1293) var en fransk reisende, misjonær, og fransiskanerprest. Han er også kjent som Willem van Ruysbroeck, Guillaume de Rubrouck eller Willielmus de Rubruquis. Hans skildring av sin reise til Mongolenes rike er blant den europeiske middelalders mesterverker innen sjangeren geografiske kulturelle skildringer.
Treenighetsøylen (Olomouc)

Historie

Etter svenskenes okkupasjon mot slutten av tredveårskrigen (1648-50) lå byen Olomouc i ruiner og 90 % av byens befolkning hadde flyktet. Olomouc mistet sin status som Mährens hovedstad. Byen beholdt likevel sin status som bispesete og sammen med en sterk selvfølelse blant byens befolkning, sikret dette en gjenoppbygging av Olomouc.
Under gjenoppbyggingen ble middelalderbyens gatemønster beholdt. I århundret som fulgte ble det oppført en rekke imponerende offentlige og private bygninger i den fremherskende stil, kalt Olomoucbarokk. De mest karakteristiske uttrykk for denne stilen ble en gruppe monumenter (søyler og fontener), hvorav treenighetssøylen er det mest fremtredende eksempel.
Stenhuggeren Václav Render fra Olomouc startet arbeidet med søylen: «Jeg skal reise en søyle så høy og flott at den ikke skal ha noen like i noen annen by». Ved Renders død i 1733 var ett nivå av treenighetssøylen fullført. Han testamenterte sin formue til videre utbygging av søylen og den ble fullført av fremstående moraviske kunstnere. Søylen ble offisielt innviet 9. september 1754 i nærvær av keiserinne Maria Theresia.
Under Preussens beleiring av byen i 1758 ble statuen delvis ødelagt av artilleriild. Etter gjenoppbyggingen som fulgte ble en forgylt kanonkule innfelt i søylen som et minne om ødeleggelsene.

Arkitektur

Treenighetssøylen har et grunnplan med en diameter på 17 meter og strekker seg 35 i høyden. Fra grunnplanet går en trapp opp til neste nivå som inneholder et sirkelformet kapell. Søylen er utsmykket med relieffer av de tolv apostler. de tre teologale dyder, atten helgenfigurer, deriblant de tsjekkiske helgnene Jan av Nepomuk, Adalbert fra Praha, Venceslas av Böhmen og de slaviske helgener Kyrillos og Methodios.
Toppen av monolitten er kronet med et bilde av Gud Fader som velsigner Jesus Kristus, begge plassert på en klode, med erkeengelen Mikael plassert under. En stjerne syboliserer den hellige ånd.

UNESCOs begrunnelse

UNESCOs karakteriserer treenighetssøylen som et fremragende eksempel på europeisk barokk (UNESCOs kriterium i). Videre gir den et sinnbilde på den sterke religiøsitet som preget samtiden (kriterium vi).
E-lån

E-lån (ekstraordinært lån) er usikrede lån Norges Bank tildeler for å sikre gjennomføringen av særskilte betalingsoppgjør. E-lån skal betales tilbake samme dag som de blir innvilget. E-lån ordningen ble avviklet 1. oktober 2006.
Catacantha

Utseende

Nokså små (vingespenn ca. 50 millimeter) og spinkle, bredvingede, brunlige påfuglspinnere. Grunnfargen er brun eller gråaktig, av og til med et rosa skjær. Forvingen har en mørk skråstripe.

Levevis

Larvene lever gjerne selskapelig, i alle fall som unge, på ulike busker og trær. Som andre påfuglspinnere har de voksne reduserte mundeler, og de tar ikke næring til seg. Noen flyr om natten, andre om dagen.

Neslehår

Larvene, til dels også de voksne sommerfuglene, er kledt med neslehår. Disse frigjør gift om man kommer i kontakt med dem og kan utløse hudirritasjon, av og til også mer alvorlige komplikasjoner. Larvene sitter gjerne i tette samlinger på trestammer, og er nokså godt kamuflert, slik at man uaktsomt lett kan komme i kontakt med dem.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Fanastøl behandlingshjem

Fanastøl behandlingshjem, med adresse Fanastølen 18 i Fana, var et behandlingshjem for barn og unge med psykiatriske lidelser. Hjemmet ble åpnet av Bergen Røde Kors Barnehjelp i 1964, og ble i 1992 overtatt av Hordaland fylkeskommune. Behandlingshjemmet hadde på denne tiden 8 plasser. Beboerne gikk på skole ved Fanastøl skole. Fanastøl behandlingshjem ble lagt ned 1. juli 2000.
Barokkfiolin

Barokkfiolin er betegnelsen på fioliner konstruert på samme måte og med samme klangestetikk som fioliner fra de to første århundrene etter de første fioliner ble konstruert, det vil si i perioden rundt 1580–1800.

Historikk

Med den historiske informerte oppføringspraksisen, som begynte å skyte fart fra slutten av 1950-tallet, ble det viktig å skille mellom opprinnelige og moderne instrumenter. Begrepet «barokkfiolin» er av nyere dato og ikke helt korrekt siden fiolinen fikk sin grunnleggende form og funksjon noen tiår før barokken.
Det finnes tre ulike grupper barokkfioliner: noen få instrumenter er bevart i sin opprinnelig form, riktignok med enkelte rekonstruerte deler som strengeholdere, bassbjelker, stoler og lignende dersom det har vært nødvendig. Dessuten finnes eldre instrumenter som fra seint på 1800-tallet til 1950-tallet ble tilpasset moderne klangforestillinger, men som seinere er rekonstruert til sin opprinnelige form. Til slutt finnes det moderne replikaer etter gamle forbilder.

Klang

Til forskjell fra moderne fioliner var barokkens instrumenter mindre ensartet. Delvis skyldes det ulik lydstyrke, eksempelvis fortalte den franske forfatteren François Raguenet at italienske fioliner låt «dobbelt så høyt» som franske instrumenter. Georg Philipp Telemann skrev om musikk spilt i vertshus at en lydsterk fiolin kunne høres over et halvt dusin andre. Den amerikanske musikkviteren David Boyden skriver i sitt standardverk om fiolinens historie at man ikke kan beskrive de gamle instrumentenes tone og klanglige kvaliteter i ord, men spekulerer likevel at sammenlignet med moderne fioliner kunne tonen kunne være svakere, rundere, mindre briljant og mindre metallisk. Eduard Melkus skrev at barokkfiolinene hadde en rund, transparent og sølvskimrende klang som manglet moderne fioliners bærende og majestetiske klang. Nikolaus Harnoncourt karakteriserte barokkfiolinens klang som svak, men rundere og ikke så skarp som moderne instrumenter.

Spilleteknikk

I motsetning til moderne instrumenter mangler barokkfioliner stort sett skulderstøtte og hakebrett. Instrumentet ble holdt mot kragebeinet eller lagt på skuldra. Bilder fra den tidlige perioden, dvs fram mot begynnelsen av 1700-tallet, viser at instrumentet også kunne holdes mot brystet, noe som krever en helt annerledes venstrehåndsteknikk for posisjonsendring.
Byggemåten, tarmstrengene, en historisk korrekt bue og historisk spilleteknikk gir en karakteristisk klang helt ulik den moderne fiolinen.
Melhus Forum

Melhus Forum er et næringsbygg i tilknytning til Melhus skysstasjon som ligger sentralt i Melhus. Bygget er cirka 1000 kvadratmeter stort, fordelt på tre etasjer. Blant leietakerne er Heimdal Eiendomsmegling, Melhus Pizzeria, Narvesen og Effektiv Gruppen.
Encyclopaedia Metallum

Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives (som regel bare kalt Metal Archives eller forkortet MA) er en Internettside med register over heavy metal-band i ulike sjangere. Encyclopaedia Metallum er den største databasen over heavy metal-band på nettet og per januar 2011 har siden 77 028 band, 56 031 anmeldelser og 247 208 registrerte brukere, hvorav ca. 180 000 av dem er mer eller mindre aktive.
Alle registrerte brukere kan selv legge til band i databasen, men hver tilføyelse krever godkjennelse av en moderator. Siden ønsker også å være nøye på hva som ligger i databasen, og er strenge på at band skal oppfylle kravene for å være et «ekte» heavy metal-band. Nu metal aksepteres for eksempel aldri på siden, og metalcore-band må være «mer» heavy metal enn hardcore punk. Eksempler på band som ikke aksepteres inkluderer bl.a. Rammstein, Soulfly og Slipknot. Det er ingen krav om at bandene må være heavy metal-band i dag, så lenge de har vært «ekte» heavy metal-band tidligere. Et eksempel på dette er Ulver som startet som et folk/black metal-band, men siden har gått over til å spille elektronisk musikk.
Katarinahissen

Katarinahissen er en offentlig personheis i Slussen-området på Södermalm i Stockholm. Anlegget forbinder Katarinavägen ved Slussen via to gangbroer med Mosebacke torg. Den nåværende heisen ble innviet i 1936. Siden 2010 er heisen stengt på grunn av mangler ved driftssikkerheten og i konstruksjonen. Den vil bli renovert til 2019.

Gamla Katarinahissen

I 1881 fikk ingeniør Knut Lindmark tillatelse av bystyret til å bygge en heis og en gangbro mellom Stadsgården og Mosebacke torg, for å gjøre det enklere for folk å komme seg rundt i denne kuperte delen av Södermalm. Heisen ble kalt Elevatoren.
Brøggerbreane

Brøggerbreane er samlebetegnelsen for isbreene Austre Brøggerbreen og Vestre Brøggerbreen. Brøggerbreane ligger like sør for Ny-Ålesund på Brøggerhalvøya, Spitsbergen.
Brøggerbreane har sitt navn etter den norske geologen Waldemar Christopher Brøgger (1851–1940).
Ben Elton

TV

I 1980 skrev og opptrådte han i Granada Televisions sketsjshow Alfresco, som også er bemerkelsesverdig for at Stephen Fry, Hugh Laurie, Emma Thompson og Robbie Coltrane var med i det tidlig i karrieren sin, men mottok dårlige kritikker. I tillegg opptrådte Elton i BBCs komedieprogram The Oxford Roadshow, som han også var vert for, men også dette programmet fikk dårlige kritikker. Etter hvert fikk Elton suksess med liveshowet sitt, og han ble leid inn av The Comedy Store i London som konferansiér, og fikk også en del TV-opptredener som et resultat av dette.
Eltons første store TV-suksess var som medforfatter av situasjonskomedien The Young Ones. I 1985 ble han den yngste manusforfatteren for BBC da hans idylliske komedie-drama Happy Families, som hadde Jennifer Saunders og Adrian Edmondson i hovedrollene, ble sendt på TV. Elton opptrådte i den femte episoden som en liberal fengselsdirektør. Kort tid senere greide han å samle noen av de han hadde arbeidet sammen med i serien The Young Ones, og de skrev sammen Filthy, Rich and Catflap, som ble godt mottatt da det gikk på TV.
Eltons rykte som en favoritt blant de nye komedieforfatterne førte til at han ble oppringt av Richard Curtis, som var på utkikk etter en annens mening før han skulle skrive den andre sesongen av Sorte orm, siden den første sesongen hadde blitt mislikt av sjefene for BBC. Elton svarte på bønnene om hjelp, og tilførte hovedpersonen, spilt av Rowan Atkinson, en passende mengde kynisme. De tre episodene Elton var med og forfattet var en stor suksess, og de forblir muligens hans mest anerkjente arbeid innen TV-produksjon.
I 1998 fikk Elton sitt eget TV-program, The Ben Elton Show. Hans siste sitcom for TV var The Thin Blue Line, som hadde handling fra en politistasjon, og som også hadde Atkinson i hovedrollen. Serien gikk i to sesonger (1995 og 1996).

Filmer

Ben Elton gjorde en kort opptreden sammen med Michael Keaton i Kenneth Branaghs filmversjon av Much Ado About Nothing
Bak kamera skrev og regisserte Elton filmversjonen av sin roman Inconceivable, som han kalte Maybe Baby (2000).

Musikaler

I den siste tiden har Elton gått over til en karriere inne musikalsk teater, der han har vært medforfatter til The Beautiful Game sammen med Andrew Lloyd Webber, og senere i rockemusikalene We Will Rock You, som inneholder musikk av Queen, og Tonight's The Night, som inneholder musikk av Rod Stewart.
Strålingssyke

Strålingssyke er en benevnelse på de symptomer som oppstår etter en kraftig dose med ioniserende stråling (høyere enn 1000 millisievert), slik som ved en kjernekraftulykke eller når en atombombe detoneres. Syptomene skyldes en massiv ødeleggelse av celler, og de organene som har mange celler under deling rammes hardest.
Det første symptomet er kvalme, innen få timer. Da oppstår diaré på grunn av at tarmslimhinnen er skadet. Den virkelig farlige delen av strålingssyken tar flere uker å utvikle, på grunn av at cellene i beinmargen, som er opprinnelsen til røde og hvite blodlegemer, har blitt slått ut. Ubehandlet kan strålingssyke føre til døden.