Magadan

Næringsliv og transport

De viktigste næringsveiene er skipsbygging og fiske. Byen har ei havn (fullt seilbar fra mai til desember) og en liten internasjonal lufthavn, Sokol lufthavn. Den delvis uasfalterte Kolymaveien fører fra Magadan til gullgruve-regionen ved de øvre delene av elva Kolyma, og derfra videre til Jakutsk, 2200 km unna.

Historie

Magadan ble grunnlagt i 1933 av Eduard Berzin, den første lederen av Dalstroj, for å fungere som havn for eksporten av gull og andre metaller fra gruvene i Kolyma-regionen. Byens størrelse og befolkning vokste hurtig, etterhvert som anleggene for den ekspanderende gruvevirksomheten i området raskt ble utbygget.
I Stalintiden var Magadan et viktig transittsenter for fanger som ble sendt til arbeidsleirer.  Driften av Dalstroj, et stort og brutalt gullgruvekonsern basert på tvangsarbeid, var byens viktigste økonomiske drivkraft i mange tiår i Sovjet-tiden.
I mai 1944 var den amerikanske visepresidenten Henry Wallace på offisielt besøk, men han forsto ikke Magadans sanne natur. Han ble umiddelbart begeistret for sin vert, en hemmelig politimann, han beundret håndverk utført av fanger, og erklærte senere begeistret byen som «en kombinasjon av Tennessee Valley Authority og Hudson's Bay Company».
Videre detaljer om denne perioden gis i artikkelen om Kolyma.

Økonomi

Magadan er svært isolert. Den nærmeste større byen er Jakutsk, 2000 km unna via en vei uten fast dekke, som er best brukt om vinteren, spesielt ettersom det ikke er noen bru over elva Lena ved Jakutsk (alternativene er ferge fra Nizjnij Bestjakh om sommeren, når resten av veien kan være uframkommelig på grunn av oversvømmelse, eller over isen om vinteren).
De viktigste inntektskildene for den lokale økonomien er gullutvinning og fiskeri. Gullproduksjonen har nylig gått tilbake men fremtidsutsiktene ser gode ut. Fiskefangsten har økt fra år til år, men ligger fremdeles godt under de tildelte kvotene, tydeligvis som et resultat av en aldrende flåte. Andre lokale næringsveier omfatter pasta- og pølsefabrikker og et destilleri. Selv om jordbruk er vanskelig på grunn av det strenge klimaet, så finnes det mange offentlige og private jordbruksforetak.
Forholdene i Magadan har blitt forverret siden 1970-tallet, da gullutvinningen medførte høye investeringsnivåer og høy sysselsetting. I de siste årene har mange fabrikker og gruvevirksomheter blitt lagt ned, noe som har medført høy arbeidsledighet, alkoholisme og et kraftig fall i den lokale befolkningen.
Videre har investeringer fra utlandet lidd under krangling om eierskap, tross svært attraktive prospekter for utvinning av gull, tinn, sølv og kull, og ikke minst ressursene av olje og naturgass i regionen.
Det harde klimaet og dårlig utbygde infrastrukturen har delvis skylden, men den vanskelige overgangen fra Sovjet-tiden har ført til kollaps for mange selskaper, med det resultat at mange innbyggere har forlatt regionen.
Nylig ser det ut til å ha vært gjort nye anstrengelser for å oppmuntre til investeringer fra utlandet, som kunne medføre bedringer i økonomien. Under et besøk Magadan i november 2005 støttet president Putin utvidelsen av spesielle skattefordeler for regionen for å oppmuntre til utvinning av gull.

Kultur

Byen har flere kulturelle institusjoner, herunder det Regionale Antropologiske Museet, et geologisk museum, et regionalt bibliotek, og et universitet. Byen har den enorme nye ortodokse Treenighetskatedralen, en nylig fullført romersk-katolsk kirke, og minnesmerket Sorgens maske, en enorm skulptur til minne om Stalins ofre, designet av Ernst Neizvestnyj.

Klima

Klimaet i Magadan er subarktisk. Vintrene er lange og svært kalde, med opp til seks måneder med temperaturer under null, slik at bakken er permanent frossen. Permafrost og tundra dekker mesteparten av regionen. Vekstsesongen er på bare hundre dager. Gjennomsnittstemperaturene ved kysten av Okhotskhavet spenner fra ÷22 °C i januar til 12 °C i juli. Gjennomsnittstemperaturene i innlandet spenner fra ÷38 °C i januar til 16 °C i juli.