Konstantin Päts

Biografi

Päts betyr «brød» på estisk og var navnet på en av hans forfedre, som var en møller av yrke. Päts' forfedre var som de fleste estere protestanter, men hans far Jakob Päts, en byggmester, konverterte til den ortodokse kirke og giftet seg med en russer, Olga Tumanova.

Utdannelse

I 1898 besto Päts avgangseksamen fra Fakultet for jus ved Universitetet i Tartu som Cand. jur.
Senere mottok han æresdoktorgrader ved Universitetet i Tartu, Tallinn tekniske universitet og ved Andhra University, og et æresmedlemskap av Det estiske vitenskapsakademi.

Militær- og litterær erfaring

Päts tjenestegjorde i det russiske 96. infanteriregiment i Omsk i Pskov, hvor han senere ble utnevnt til fenrik. I 1901 startet han å arbeide som redaktør av avisen Teataja i Tallinn. I 1904 ble han leder av den estisk-russiske blokken i kommunalvalget i Tallinn, men ble avvist stillingen som ordfører i Tallinn på grunn av at han ikke var etnisk russisk, og ble i stedet varaordfører. Han oversatte flere verk om selvstyre og birøkt til estisk. Han deltok i revolusjonen i 1905 og ble dømt i hans fravær, ettersom at han hadde flyktet til Sveits og deretter til Finland. Han vendte tilbake til det russiske imperiet i 1909 og ble fengslet for et år i St. Petersburg fengsel. Mens han var fengslet mistet han sin ektefelle og giftet seg aldri igjen.

Päts' reformer

I begynnelsen av 1930-tallet, på tross av den økonomiske og konstitusjonelle krisen, ble han kalt av Kaarel Eenpalu til atter å påta seg rollen som Estlands statsoverhode. (Eduard Laaman i sin biografi over Päts («Pater Estoniae») trekker en parallell til Cincinnatus.)
Han presiderte over to regjeringer og ble den 21. oktober 1933 valgt som lederen av overgangsregjeringen til den nye grunnloven, hvor statsoverhodet var en president. I denne stillingen innførte han en unntakstilstand over hele landet (en delvis unntakstilstand hadde vært i bruk i visse deler av Estland siden 1918) og begynte en grundig statlig reform der han fikk innført sine politiske ideer, som han hadde talt for i flere tiår. I løpet av den etterfølgende tiden ble mange nye bygninger, i hovedsak nye skoler av alle slag, regjeringskontorer og selvstyreinstitusjoner, samt broer og kraftverk, bygget. 
Da Grunnloven av 1934 ble ansett for diktatorisk organiserte han en ny grunnlov gjennom en folkeavstemning og en nasjonal deltagende forsamling. I overgangen til sin grunnlov ble han Estlands Riigihoidja (President-Regent) den 3. september 1937 og republikkens president, etter den nye grunnloven, den 24. april 1938. Hans grunnlov var basert på de moderne polske og belgiske grunnlovene. Han beundret det britiske to-kammerparlamentet. Hans regjeringsperiode huskes som en epoke av uavhengighet, økonomisk suksess og velstand i de følgende femti år med sovjetisk okkupasjon.

Okkupasjon og senere liv

Konstantin Päts' utenrikspolitikk var mindre vellykket. Etter begynnelsen av andre verdenskrig hadde han erklært Estlands nøytralitet, men ble tvunget til å tillate sovjetiske militære baser i Estland. En komplett okkupasjon og  innlemmelse i Sovjetunionen fulgte neste år. Hans etterfølgere i eksil (Jüri Uluots og August Rei) vurderte ham som det juridiske estiske statsoverhodet og seg selv som hans stedfortredende inntil hans død. Han ble arrestert og deportert av russerne og døde på et psykiatrisk sykehus i Kalinin (nå Tver) i 1956.