google/wiki40b huggingface dataset:
Trygve Tamburstuen

Televirksomhet

I 1989 var Tamburstuen direktør i oljeselskapet ARCO, og ble forespurt av Kinnevik om å bygge opp mobilvirksomhet i Norge, sammen med Leif Frode Onarheim og Jens P. Heyerdahl. Redaktør Trygve Hegnar skrev i Kapital at NetCom hadde like stor sjanse til å lykkes «som en snøball i helvete», men politisk påvirkningsarbeid sikret NetCom lisens til å utfordre Televerket på mobilsiden i 1991. Etter markedslanseringen i september 1993 ledet NetCom i to år markedet foran Telenor, blant annet ved hjelp av en tidlig lansering av håndsettsubsidier. Tanmburstuen ville bygge opp et komplett teleselskap med både mobil- og fastnett, men fikk nei fra eierne. 
Tamburstuen sørget gjennom direktørstillingen i Sense Communications for å åpne for virtuelle mobiloperatører i Norge, med forretningplan om å utnytte overkapasiteten i europeiske mobilnett og utstede egne SIM-kort. Dette vakte motstand hos de etablerte nettoperatørene, og den norske regjeringen avviste å gi Sense en slik tilgang i de etablerte nettene. Men regjeringen åpnet for MVNO-ordningen for andre selskaper i 2001.
I 1999 gikk Tamburstuen videre til Jernbaneverket, som leder for BaneTeles 4.000 km linjer bredbåndslangs jernbanene. Året etter gikk selskapet under Tamburstuens inn i UMTS-auksjonen i Norge sammen med franske Orange og Schibsted, uten å få lisensen. De kjøpte i stedet boet etter Enitel og integrerte dets virksomhet i BaneTele på Tamburstuens initiativ. Samtidig posisjonerte selskapet seg for å betjene mobilt GSM-R integrert sammen med statens nødnett - noe som skulle skape synergier for tog- og nødetatene og gjøre BaneTele til en mer komplett teleoperatør. Da det derimot oppstod strid med regjeringen om privatiseringen av BaneTele, ble selskapets styre skiftet ut og Tamburstuen avsatt som administrerende direktør i  i november 2002. Dagens Næringsliv hadde under striden svært kritisk dekning av prosessen og BaneTele-ledelsen. Striden med Tamburstuens tidligere arbeidsgiver NetCom var også betent, i selskapets jubileumsbok ble tidligere toppsjef og styreleder Trygve Tamburstuen ikke nevnt.
I 1994 startet Tamburstuen opp GSM-mobilselskapet Scancom i Ghana, og fram til 2011 var han på ulike tidspunkt rådgiver for Huawei Norge og Inter Oil.

Økonomisk kriminalitet

6. desember 2005 tok Økokrim ut tiltale mot Tamburstuen, på bakgrunn av påstander om økonomisk underslag vedrørende salg av aksjer i mobilselskapet Scancom i Ghana, hvor Økokrim mente at aksjene rettmessig tilhørte WorldCom AS. I tiltalen var det også med punkter hvor han anklages for å ha gitt feilaktige opplysninger til norske skattemyndigheter vedrørende inntektene fra aksjesalget. 25. august 2006 ble han dømt i Oslo tingrett til to års fengsel, herav et halvt år betinget, samt inndragning av 3,73 millioner kroner. Dommen ble anket på stedet. Borgarting lagmannsrett behandlet saken i mai 2007, som reduserte straffen til ett år, men opprettholdt beløpet til inndragelse. 
Tamburstuen publiserte 29. mai 2008 en kronikk i Aftenposten, hvor han ytrer sterk kritikk av det norske fengselsystemet.
Bjorøyl

Bjorøyl er et musikkalbum med Åsmund Åmli Band, utgitt i 2003. Dette er bandets første studioalbum. Albumet ble produsert av Bjørn Stiansen og Stian Øvland.
Seriemaer

Taksonomi

Tradisjonelt har disse fuglene blitt regnet til tranefuglene (Gruiformes), men morfologiske og genetiske studier har avslørt at fuglene tilhører en egen orden i kladen Australaves. Gruppen bekreftes i en studie av hele genomet, der 48 eksemplarer av artene var med. Studien viser at Cariamiformes er basal blant de nålevende artene i Australaves.

Beskrivelse

Seriemaer er store, langlemmede flygeløse fugler, som måler 70-90 cm. Artene har føtter med tre tær og kraftige klør, en semi-lang hals og et relativt lite hode (i forhold til kroppen) med et haukelignende nebb. Begge artene har lang stjert og dus grålig fjærdrakt.

Utbredelse og habitat

Seriemaene er endemiske for det sentrale og østlige Sør-Amerika, øst for Andes og sør for Amazonas, fra Brasil til Argentina. Atene trives i semi-åpent landskap og relativt tørt klima. Habitatet består typisk av en kombinasjon av gressganger, savanner, tørr krattskog (tornekratt) og åpent skogslandskap, sånn som cerradoen og caatingaen i det nordøstre og sentrale Brasil og chacoen i deler av Bolivia, Paraguay og Argentina har å by på.

Atferd

Seriemaene er dagaktive, territoriale standfugler, og opptrer som regel solitært eller i par. Av og til kan tre eller flere fugler samle seg i små grupper og ete sammen. Trolig er det et par og deres avkom. Fuglene er svært vaktsomme og tar raskt til flukten om noe skremmer dem. Siden disse fuglene ikke flyr, tar de beina fatt. Av og til kan dem også gjemme seg, gjennom å legge seg flatt ned bak en trestamme eller lignende.
Maten består av animalsk føde, som leddyr (spesielt gresshopper og biller), men det hender også at fuglene tar større krypdyr, som slanger. De leter ofte etter mat nær kveg og hester, og eter trolig insekter som samler seg ved disse dyrene. Artene eter også små virveldyr, som frosker, øgler og slanger, samt mindre fugler og gnagere. Også grønt løv, frukt og frø står på dietten.
Till the World Ends

«Till the World Ends» er en sang med Britney Spears, og den andre singelen fra hennes syvende studioalbum Femme Fatale. Sangen ble skrevet av vokalist Kesha, og ble lansert 4. mars 2011.
Nora Ulvang

Sesongen 2013/14

Ulvang deltok ved Hovedlandsrennet 2014 på Gåsbu, der hun fikk sølv på stafetten for Oslo Skikrets sammen med Anine Hallén, Camilla Lie og Martine Engebretsen. Hun fikk også bronse på 5 km klassisk, i klassen J16 individuelt.
Hun kom på andreplass i J16-klassen i Mistbergrennet i februar.

Sesongen 2014/15

I januar vant hun 5 km klassisk ved norgescuprennet for juniorer (U17) på Lygna, og kom på 3.-plass på sprinten. Hun endte på fjerdeplass sammenlagt i 17-årsklassen i Norgescupen i langrenn for junior 2014/15, med 391 poeng. Mathilde Myhrvold vant denne klassen. Hun vant også Skolestafetten i Holmenkollen, sammen med Nydalen videregående skole.
Hun gikk for Kjelsås' førstelag på 3 x 5 km stafett ved Norgesmesterskapet på ski 2015, der Kjelsås kom på 14.-plass. Ved junior-NM på ski 2015 fikk hun sølv på 3,75 km klassisk stil, bak Martine Engebretsen. I tillegg kom hun på 9.-plass på 7,5 km fristil og 14.-plass på 5 km klassisk.
Hun deltok også ved NM på ski 2015, der hun kom på 7.-plass i lagspringen, sammen med Anine Ahlsand. Her deltok hun også på 5 km, der hun kom på 65.-plass.
Hun løp Lysebotn opp i juli, der hun kom på 7.-plass i klassen K18 år. I august kom hun på 2.-plass på sprinten ved rulleskirennet Blinkfestivalen 2015 i Sandnes. I desember kom hun på 2.-plass ved Julegranrennet 2015 på Lygna skisenter. Hun fikk «Oldermannsligaens Ærespris» for 2015, i Kjelsås IL.

Sesongen 2015/16

Hun deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016, som ble arrangert på Lillehammer. Der kom hun på 14.-plass i langrennscross, og kom også på 14.-plass på sprinten.
I Norgescupen i langrenn for junior 2015/16 kom hun på niendeplass sammenlagt, med en individuell seier og en andreplass under norgescupåpningen på Steinkjer som beste enkeltresultater. Hun deltok ikke i junior-NM, men deltok på 5 km fristil under NM på ski 2016, og kom der på 62.-plass.

Sesongen 2016/17

Ulvang deltok i Junior-NM på ski 2017, og kom på 14.-plass på 15 km fristil og 12.-plass på 5 km klassisk. På stafetten kom hun på sjetteplass sammen med Oslo skikrets 1. Hun kom på 17.-plass i Norgescupen i langrenn for junior 2016/17. I NM på ski 2017 kom hun på 52.-plass på 5 km klassisk.

Sesongen 2017/18

Hun kom på andreplass i sprinten under Gålåsprinten i november 2017. Junior-NM på ski 2018 del 1 ble arrangert i Holmenkollen, og hun kom der på ellevteplass. Under Junior-NM del 2 på Steinkjer kom hun på niendeplass på 15 km klassisk og åttendeplass på 5 km fristil. På stafetten kom Oslo skikrets på femteplass, med Ulvang på laget. Hun kom på niendeplass sammenlagt i Norgescupen i langrenn for junior 2017/18.
Tove Kampestuen Heyerdahl

Skuespiller

Heyerdahl har vært engasjert ved Det norske teatret, deriblant i Skjærgårdsflørt, ved Teater Ibsen (Gjengangere) og Trøndelag Teater (Hamlet, Bør Børson, Spelemann på taket, Rent). Hun var også musikkansvarlig for Naken på Hålogaland Teater. Hun har videre spilt i filmene Framtiden kommer bakfra, Svarte sekunder, Elskede Poona og i serien Soria Moria.

Dramatiker

I 2007 debuterte Heyerdahl som dramatiker med stykket Bladersken. Uroppføringen fant sted på Caféteatret på Grønland i Oslo, og Heyerdahl spilte selv en av stykkets to roller. Sveinung Bjelland var hennes motspiller.

Sanger

Hun opptrådte som vokalist og korist i NRK-programmet Rondo, som ble sendt fra 1993 til 1995.
Under artistnavnet Tove K har hun utgitt to soloplater. Den første platen ga hun ut i 2012, og dn andre platen ble lansert i 2016. Hun fremfører sanger som hun selv har komponert til egne tekster.
Hun var gjesteartist under Lillebjørn Nilsens sommerkonsert på Rockefeller i Oslo i juli 2017.
Brønnøya (Asker)

Historie og natur

Høyest på øya er det funnet to steinalderboplasser. Jordbruk kan ha vært drevet i 1500 år. I 1826 hadde gården Brønnøya 216 dekar innmark, 4 hester, 16 storfe og 20 sauer. Av eldre bebyggelse har gården fremdeles en velbevart kombinert driftsbygning fra slutten av 1800-tallet og en hovedbygning fra tidlig 1900-tall. 
Som Oslofeltet forøvrig har Brønnøya kalkforekomster i fjellet. Siden middelalderen drev bøndene i distriktet kalkbrenning som tilleggsnæring. På Brønnøya er det registrert fem rester etter gamle kalkovner. Sist på 1800-tallet var det industriell produksjon, først ved Sandbukta, der den eneste gjenværende kalkovnen står. Den er øyas fremste severdighet, bygd i 1892, men nedlagt i 1900 fordi driften viste seg ulønnsom. Siden var det drift ved Store Ostsund, der store kalksjakter er tilgjengelige fra veien Skogfaret. 
Brønnøya har i nordøst et eget naturreservat - Viernbukta naturreservat. Her er det en stor tidevanns-våtmark med både sjøfugl og vadefugl, og vegetasjonen rundt omfatter en oresumpskog. Det er frodig løvskog i kalksteinsområdet her. De fleste strandområder er private fellesområder eiet og forvaltet av øyas velstyre. Kun få eiendommer har strandtomter.
Det er en liten bestand av rådyr på øya. Fuglelivet omfatter flaggspett, grågås, siland, m.m.

Bosetning

Bebyggelsen på øya omfatter 362 private parseller. Det er i alt 16 eiendommer godkjent som helårsbolig og 261 hytter. I senere år er det lagt inn offentlig vann, avløp og telefonkabler på Brønnøya, samt kommunal søppeltømming.
I 1982, på St. Hansaften, inntraff en alvorlig ulykke med kabelfergen. Fergen kantret og en person fulgte med fergen rundt, ble liggende lenge under vann og ble hardt skadet. Årsaken var ekstrem overbelastning av fergen. I 2004 ble en ny og sikrere ferge med nytt vinteradkomstanlegg (flytebro) innviet. Fergen er nå alltid stengt St. Hansaften.
Ringpraktvikler

Utseende

En middelsstor til stor (vingespenn 15-24 millimeter) vikler. Kroppen er rødbrun, forvingen gul med en rødbrun ringformet tegning i vingespissen og en brun flekk lenger inne i vingen.

Levevis

Larven lever på flere ulike planter, særlig på svartknoppurt. De voksne sommerfuglene flyr fra mai til august.
Honours Easy

Handling

Kunsthandleren William Barton prøver å hevne seg på Sir Henry Markham for en 17  gammel urett gjennom å rette en falsk tyverianklage mot hans sønn Harry. Barton vet ikke at hans hustru Ursula kan gi Harry alibi.
I Rove

I Rove er en EP med Årabrot, utgitt i 2009.
William A. Fillinger

Bakgrunn

Han var først elev på det katolske St. Josephs Institutt i Kristiania. Deretter sendte foreldrene ham til en stor skole i Belgia, hvor han var i flere år. Han ble katolikk i 14-årsalderen. Så kom han tilbake til Norge.
I 1887 reiste han til USA, der han ble opptatt som medlem av jesuittordenen.

Prest i jesuittordenen

Han ble presteviet i 1902 i kapellet i Woodstock College i Maryland av kardinal James Gibbons. 
Det meste av sin tid virket han som professor ved jesuittenes universitet i New Orleans. Under hele hans presteliv var det umulig for ham å besøke sitt fedreland, ettersom jesuitter var forbudt ifølge Grunnloven i Norge helt frem til sent i 1956.
Golofa spatha

Utseende

En stor (35–45 millimeter), rødbrun hornbille. Kroppen er nokså matt, i alle fall hos hannene. Hannen har et langt, tynt, litt krumt horn på hodet og et langt, nesten rett horn på pronotum, dette har en kraftig brem av gulke hår på forsiden i nesten hele lengden. Hunnen mangler disse hornene.

Levevis

Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Arten finnes i Peru.
IDMS Linux

IDMS Linux er en tidligere Linuxdistribusjon fra Sør-Afrika som var basert på Fedora. Distribusjonen spesialiserte seg på stabilitet og kritiske operasjoner, som vanigvis er påkrevet i tjenere.
Distribusjonen støttet datamaskinarkitekturen 32-biter i586
Versjonen 2.0.25 ble lansert 1. juni 2002. Siste versjon var 4.0.0 som ble lansert 17. juli 2010.
João Pessoa

Historie

Byen ble grunnlagt 5. august 1585 under navnet Nossa Senhora das Neves, og er dermed den tredje eldste byen i Brasil. Den 29. oktober 1585 ble navnet endret til Filipéia de Nossa Senhora das Neves som en hyllest til kong Filip II av Spania i forbindelse med Iberiaunionen. Byen ble okkupert av nederlendere fra 1634 til 1654, og ble den 26. desember 1634 kalt Frederikstadt som en hyllest til prinsen av Oranien, Frederik Henrik. Da byen kom tilbake på portugisiske hender den 1. februar 1654 ble navnet satt tilbake til Nossa Senhora das Neves. I 1817 ble navnet byttet til Parahyba do Norte som igjen ble byttet til dagens navn, João Pessoa, den 4. september 1930 som en hyllest til en paraibansk politiker med samme navn som ble myrdet samme år i Recife.

Turisme

João Pessoa har ca. 40 km med strand og har et stort antall små, naturlige øyer.
Kite-surfing er en populær sport ved strendene. Syd for Ponta de Campina-stranden, på nordsiden av byen, finnes en strand, Intermares, hvor karettskilpadder (Eretmochelys imbricata) kommer inn og legger egg. Eggene klekkes i perioden april – mai, og de nyfødte skilpaddene får som regel hjelp av folk fra en miljøorganisasjon som heter Guajirú til å komme seg uskadd ut i havet.
Det brasilianske departementet for turisme (BMT) angir at ”i utkanten av byen er de mest populære strendene i delstaten, som Tambaú og Manaíra. I nærheten kan man finne en av de få offisielt anerkjente nudiststendene, Tambaba.” I tillegg understreker BMT at byen er "full av parker og avenyer med dekorative trær og frukttrær. João Pessoa har skogsreservater, som inneholder kokostrær og forskjellige tresorter som utgjør det marginale maritime landskapet – som trekker tusener av turister hvert år.”
João Pessoa blander moderne bygninger med historiske fra kolonitiden, og har viktige museer og kulturelle institusjoner. San Francisco kirken og Convent Santo Antônio er lokalisert i et historisk senter og er landemerker for den brasilianske barokkarkitekturen, som daterer seg tilbake til 1700-tallet. San Francisco-kirken har et museum som stiller ut en stor kolleksjon hellig (pt.: sacra) og populær kunst.
Et yndet utfartssted spesielt i helgene er Jacaré-stranden på nordsiden av byen, hvor det hver kveld er levende musikk i forbindelse med solnedgangen over elven; når solen går ned spilles Bolero av Ravel på saksofon og fiolin.

Språk

Det offisielle språket er Portugisisk, og forskjellene i dialektene er hovedsakelig fonologiske. Selv om det er noen mennesker som snakker litt engelsk, er det ikke vanlig å kunne benytte engelsk på restauranter og i butikker. De fleste brasilianere forstår spansk. En viktig frase å lære seg er: “Você fala inglês?” (få-seh fah-lah in-glésj? – Snakker du engelsk?).

Transport

João Pessoa har en internasjonal flyplass (Presidente Castro Pinto) som er lokalisert i nabokommunen Bayeux, ca. 30 km fra sentrum. Flyplassen blir nå bygget ut.
I byen er det offentlige transportsystemet hovedsakelig basert på et privat bussystem, taxi og jernbane. Byen har omtrent 500 busser.
Porto Colombia-demningen

Porto Colombia-demningen er en demning med vannkraftstasjon i elva Rio Grande i Brasil.
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 320 MW. Det ble ferdigstilt i 1974, etter fire års bygging.
Mannen med kofferten

Om serien

Richard Bradford var den eneste faste rolleinnehaveren i serien. Det var notable gjesteopptredener fra Barbara Shelley, Rodney Bewes, Felicity Kendal, Rupert Davies, Colin Blakely, Ray McAnally, Bernard Lee, Jacqueline Pearce og Donald Sutherland.
Serien hadde mange likhetstrekk med John Drake og andre samtidige agent-serier som blant annet The Avengers , The Prisoner og den amerikanske The Man from U.N.C.L.E.
Myntherre

Myntherre kalles den som har rett til å la prege mynter (og trykke pengesedler) i en stat. Myntherrens navn er vanligvis preget på den ene siden av mynten.

Myntherrer i Norge

Helt fra den første norske mynten ble preget under Olav Tryggvason i 995, har regjerende konge hatt myntrett og vært myntherre i Norge. I perioden fra 1222 til innføringen av reformasjonen (1536), var også erkebiskopene myntherrer.
Nikkaluokta

Geografi

Nikkaluokta ligger der de to dalene Visttasvággi, Láddjuvággi løper sammen i innsjøen Paittasjärvi og danner Kalixälvens kilder. Mellom disse to dalene ligger Sveriges mektigste høyfjellsområde, Kebnekaisemassivet. Bygden ligger der hvor landeveien tar slutt og fjellstigningene begynner. Bygden ligger også i grenselandet mellom de to reinbeitedistriktene Laevas og Girjas.
Stedet har overnattingshytter, og Nikkaluokta kapell ligger på byens høyeste punkt. Sommerstid finnes det også en helikopterbase på stedet. 5,6 kilometer fra Nikkaluokta, ved innsjøen Láddjujávri begynner leden opp mot Láddjuvággi og Kebnekaise fjellstasjon. Vandringen mellom Nikkaluokta og fjellstasjonen er 19 kilometer og tar vanligvis mellom fire og fem timer; med helikopter tar det seks minutter.
Kalixälven har sine kilder på stedet.
Nikkaluokta har omkring ti bofaste familier. Hovednæringen er turisme. Reindrift, kunst, sløyd og transport er også en del av næringsveien.
Yun Bo-seon

Bakgrunn

Yun Bo-seon var sønn av Yun Chiso (윤치소, 1871–1944) og hans hustru Yi Beomsuk (이범숙, 1876–1969). Han studerte ved universitetet i Edinburgh, og avsluttet der med en Master of Arts i 1930 før han vendte tilbake til Korea i 1932.

Politiker

Etter annen verdenskrig og Koreas uavhengighet fra Japan i 1945 begynte han innen politikken; Sør-Koreas første president, Syngman Rhee, var hans mentor. I 1947 ble Yun sekretær til den koreanske stabssjef. I 1948 utnevnte Rhee ham til borgermester for Seoul. Året etter ble han handels- og industriminister, men kom etterhvert i gradvis økende grad i opposisjon mot den stadig mer autokratisk regjerende Rhee. Yun ble til slutt president for det koreanske Røde Kors, før han i 1954 ble valgt inn i Parlamentet. 
Året etter var han med på å grunnlegge det opposisjonelle Demokratiske parti.
Etter at Syngman Rhee ble styrtet av et pro-demokratisk studentopprør, ble Yun den 13. august 1960 valgt til landets president. Som en reaksjon mot de autoritære eksesser under Rhees styre gikk Sør-Korea over til et parlamentarisk system. Yun Bo-seon var dermed egentlig en gallionsfigur, uten vesentlig myndighetskraft. Og hans regjering slet med konflikter internt i Det demokratiske parti. 
I 1961 foretok generalmajor Park Chung-hee et militærkupp (16. mai-kuppet). Etter kuppet forble Yun på sin post - dette skulle styrke det nye regimes legitimitet. Men Yun trådte til slutt tilbake den 22. mars 1962. 
Han var motstander av Parks autoritære regjeringsstil, var anfører for den politiske opposisjon mot ham, og stilte som presidentkandidat i 1963 og 1967, uten å lykkes. Første gang tapte han med 45,1 % av stemmene mot 46,65 %, og i 1967 med 40,93 % av srtemmene mot 51,44 % .
Han ble ilagt en rekke straffer for regjeringsfiendlig virksomhet, og trakk seg - da 83 år gammel - tilbake fra politikken i 1980. Han viet seg så til kulturelle aktiviteter. 
Han døde i 1990 på grunn av diabetes og høyt blodtrykk.
Rhingia campestris

Utseende

Rhingia campestris er en middelsstor, grå-svart og rødbrun eller brun flue, ca. 8 millimeter lang.  
Ansiktet er gult og på hodet er det to store rødbrune fasettøyne. Hos hannene møtes øynene på toppen av hodet, mens det hos hunnene er en pannestripe mellom fasettøynene. 
Bakkroppen er orange-brun, med en mørkere bakkant av hvert bakkroppsledd.  På oversiden av bakkroppen er det langs midten en mørkere midtlinje.  Scutellum er brunlig og skiller seg fra det mørkere grå-svarte brystet.  Beina er grå-svarte.

Levevis

Rhingia campestris kan påtreffes i hager og særlig på gress- og blomsterenger. Den besøker blomster eller sitter og soler seg.  
Larvene lever av møkk. Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.
Storbritannias postbyer

En postby (engelsk post town) er i Storbritannia en del av alle postadresser. Begrepet brukes fordi postby og faktisk bosted kan avvike; det faktiske bostedet vises av postkoden og eventuelt ellers i adressen. For å sikre at brev blir levert i tide må postbyen alltid inkluderes ved adressering av brev i eller til Storbritannia.

Organisering

Det er pr. 2007 omkring 1500 postbyer. Disse defineres av Royal Mail ut fra postverkets egne kriterier. De fleste postbyer inneholder flere postdistrikter, og de kan dekke flere byer og landsbyer. En postbys grenser overlapper sjelden politiske og administrative grenser, og grupperer også steder som ellers ikke har noe spesielt felles sammen. Årsaken til dette er at det sentrale for Royal Mail er å lage praktiske ruter i forhold til sorteringskontorene, og veiforbindelser og avstand er derfor viktigere enn grensene som er definert for andre formål.
Noen steder tilhører flere postbyer samme postdistrikt, og i noen få tilfeller kan ett enkelt postdistrikt omfatte flere postbyer. I disse tilfellene er det bare de to siste sifrene i postkoden som identifiserer postbyen.
Postbyens område sammenfaller i mange tilfeller med området som betjenes av et sorteringskontor. Dette er ikke en fast regel, og det er også eksempler på at flere postbyer deler sorteringskontor, mens man i større postbyer kan finne flere sorteringskontorer.
Åk

Et åk er et redskap som brukes til å utjevne vekt. Oftest er det på norsk et bæreredskap til å legge over skuldrene, et redskap som gjør det mulig å bære tyngre vekt enn en ellers hadde klart fordi belastningen blir riktig plassert. Ordet kan også gis en overført betydning som «hardt påtvunget arbeid» eller «tung bør».
Åk betegner i fysikken et middel til mekanisk samling eller spredning av to likeverdige krefter. Det har alltid form av en stang som er rett eller buet tilpasset bruksområdet.
Åket har som redskap vært brukt i uminnelige tider. I engelsk brukes ordet «yoke» der vi ofte ville bruke «spak», eksempelvis i småfly.

Vassåket

På norsk er den vanligste betydningen av åk et bæreredskap til å legge over skuldrene, med en taustropp med krok i hver ende. Krokene er vanligvis til å henge bøtter i, oftest vannbøtter. En bøtte på hver side utjevner hverandre.
Åket er en spesielt utformet vektstang, ca. 1,50 m lang, med snor og krok hengende i hver ende. Stanga var tilpasset skuldrene, med en utsparing på midten til nakken. I endene hektet man på to jevnvektige lass, vanligvis vassbøtter. Det ble dermed lettere å håndtere lasset, og man klarte litt tyngre bør enn i hånda eller i fanget.
Åket kunne også brukes til å bære andre ting enn vannbøtter.
Vassåket har vært i bruk overalt i Norge.

Kopling mellom trekkdyr

Åk er også navn på tverrstykket mellom to trekkdyr, som en del av seletøyet. Dette kunne sitte over pannene (festet til hornene) til okser eller over bringene (brystet) til okser eller hester. Tverrstykket var så forbundet med dragene på kjerre eller slede.