Thinis

Navn og lokalisering

Navnet Thinis er avledet fra Manethos bruk av adjektivet Thinite for å beskrive den legendariske farao Menes. Selv om det tilsvarende Thinis ikke opptrer på gammelgresk er det påkrevd av egyptisk original  og er det blitt et populært navn blant egyptologer. This er også forslått.
Ved å korrigere et avsnitt hos Hellanikos av Lesbos (født 490 f.Kr.), justerte Jörgen Zoega Τίνδων όνομα to Θιν δε οι όνομα. Maspero (1903) fant at dette avslørte navnet Thinis og dessutenn, fra samme avsnitt, en geografisk nøkkelindikator: επιποταμίη («ved elven»). Maspero benyttet denne tilleggsdetaljen for å støtte teorien, som også har støtte hos Jean-François Champollion og Nestor L'Hôte, til å lokalisere Thinis ved dagens Girga eller en nærliggende by, da kanskje El-Birba. Andre forslag for Thinis' lokalisering har mistet støtte til fordel for teorien om Girga-Birba: Auguste Mariette, grunnlegger og direktør av Det egyptiske museet, har foreslått Kom el-Sultan; A. Schmidt, El-Kherbeh; og Heinrich Karl Brugsch, Johannes Dümichen og andre støtter El-Tineh, i nærheten av Berdis. Generell enighet blant egyptologer fortsetter å lokalisere Thinis i eller nærheten av Girga, eller El-Birba (hvor en statuefragment med inskripsjon nevner Thinis etter signende skal ha blitt funnet).

Førdynastisk og tidlige dynastiske perioder

Selv om det arkeologiske stedet Thinis aldri har blitt lokalisert, er det bevis på befolkningskonsentrasjon i regionen Abydos-Thinis datert fra 3000 f.Kr. Thinis er også sitert som det tidligste kongelige gravsted i Egypt.
Ved et tidlig tidspunkt avga byen Abydos sin politisk rang til Thinis, og selv om Abydos fortsatte å nyte stor religiøs betydning, kan dens historie og funksjoner ikke bli forstått uten referanse til Thinis. Rollen til Thinis som et senter for Thinisføderasjonen (også karakterisert som «dynasti 0») og inn den tidlige dynastiske epoken til Egypt (særlig første dynasti og andre dynasti) er tatt fra Manetho, og, i henhold til Wilkinson (2000), synes å bli bekreftet av kongelige graver ved Abydos fra første dynasti og sene andre dynasti som regionens fremste nekropolis.

Det gamle rike

Slik betydning synes å ha vært av kort varighet: den nasjonale rolle for Thinis ble avsluttet med begynnelsen av tredje dynasti (ca. 2686 BCE), da Memdis ble det fremste religiøse og politiske sentrum. Uansett beholdt Thinis sin regionale betydning: i løpet av femte dynasti var stedet det sannsynlige setet for «oppsynmannen av Øvre Egypt», en administrativ embetsmann med ansvar for Nildalen sør for Nildeltaet, og gjennom hele antikken var den hovedstad for nome VIII i Øvre Egypt og sete for dens nomarker.
I løpet av krigene i første mellomepoke i Egypt (ca. 2181 – c. 2055 f.Kr.), Ankhtifi, nomark av Hierakonpolis, krevde anerkjennelse av hans overhøyhet fra «oppsynmannen av Øvre Egypt» ved Thinis, og selv om byens forsvarsmurer, sitert i Ankhtifis selvbiografi, synes å ha etterlatt Ankhtifi i stand til kun en framvisning av sin militære styrker, synes han å ha kjøpt Thinis' nøytralitet med levering av korn.
Etter Ankhtifis død var Thinis den nordligste nome som falt inn under overherredømmet til Intef II, farao av Teben i det 11. dynasti (ca. 2118 – ca. 2069 f.Kr.). Framgang nord for hæren til Teben ble hindret av Kheti III, farao av Herakleopolis' 11. dynasti, i et slag ved selve Thinis  som er nedtegnet i Kong Merykaras lære, og, gjennom Intef IIs senere år ble hans kriger mot Herakleopolis  og dets allierte, nomadene fra Assyut, gjennomført i områdene mellom Thinis og Assyut.
Da Teben begynte å få overtaket, førte Mentuhotep II (ca. 2061 – ca. 2010 f.Kr.), i hans kampanjer for gjenforening, opprørske Thinis tilbake under sitt overherredømme. Thinis hadde antagelig gjort opprør ved oppmuntring fra Herakleopolis og helt sikkert med støtte fra hæren ledet av nomarken i Assyut.
I løpet av andre mellomepoke i Egypt (ca 1700-tallet f.Kr.) kan Thinis ha hatt en form fornyet selvstyre: Ryholt (1997) har foreslått at kongedynastiet i Abydos kunne like gjerne ha blitt kalt for Thinis-dynastiet og i uansett tilfelle var deres kongelige sete antagelig ved Thinis, som allerede var hovedstaden i nomet.

Det nye rike og senere epoker

Byens gradvise nedgang synes å ha bremset opp i 18. dynasti (ca. 1550 – ca. 1292 f.Kr.), da Thinis fikk fornyet betydning, basert på sin geografiske forbindelse med flere oaser som var av mulig militær betydning. Posisjonen som borgermester av Thinis var holdt av flere kjente figurer det nye rike: Satepihu, som deltok i byggingen av en obelisk for Hatshepsut og var selv emne for en strålende blokkstatue; herold Intef, et uunnværlig medlem av det kongelige hoff og reisefølge av Thutmose III; og Min, lærer av prins Amenhotep III.
Uansett hadde Thinis sunket ned til å bli en bosetning av liten betydning i den historiske epoke. Den misledende referanse til en assyrisk stele fra 600-tallet f.Kr. til «Nespamedu, konge av Thinis» er ikke mer enn en refleksjon av assyrisk «uvitenhet om de finere detaljer i det egyptiske politiske hierarki».
I romersk epoke hadde Thinis blitt fortrengt som hovedstad av sin nome av byen Ptolemais, kanskje så tidlig som denne byens opprettelse ved Ptolemaios I Soter.

Religion

Hver nome var hjem til en grav og mumie av dets døde nome-gud, slik at ved Thinis var det et tempel og et gravsted for Anhur, hvis epiteter inkluderte «Thinis' okse», dyrket etter hans død som Khenti-Amentiu, og som nome-gud ble plassert som leder av den lokale ennead.
Ypperstepresten for tempelet til Anhur ved Thinis ble kalt for den første profet, eller høvding av overoppsynsmennene en tittel som Maspero (1903) foreslår er en refleksjon av Thinis' nedgang i dens status som en by.
En slik høvding av overoppsynsmennene, Anhurmose, som døde i regjeringstiden til Merneptah (ca. 1213 – ca. 1203 f.Kr.), brøt med tradisjonen med sine forgjengere fra det nye rike som ble gravlagt ved Abydos, og ble selv gravlagt ved Thinis.
Løvegudinnen Mehit ble også dyrket ved Thinis, og restaureringen av hennes tempel der under Merneptahs styre ble antagelig ledet av Anhurmose.
Det er bevis for at etterfølgelsen til kontoret som høvding over overoppsynsmennene ved Thinis skjedde ved slekt: i det 11. dynasti (Herakleopolis-epoken), etterfulgte en Hagi sin eldre bror, som også het Hagi, og deres far i denne posisjonen; og i det nye rike ble ypperstepresten Parennefer (eller Wennefer) etterfulgt av sin sønn Hori.
I den religiøse kosmologi i oldtidens Egypt spilte Thinis en rolle som et mytisk sted i himmelen. I særdeleshet, slik som det er oppgitt i Den egyptiske dødeboken, kunne dens eskatologiske betydning bli sett i bestemte ritualer: da guden Osiris triumferte, «glede gikk det rundt i Thinis», en referanse til himmelske Thinis framfor den jordiske byen.