google/wiki40b huggingface dataset:
Ås Tennisklubb

Ås Tennisklubb ble stiftet 16. mars 1976 og har cirka 170 medlemmer (2009). Klubben disponerer tre grusbaner i Idrettsveien rett sør for Ås stadion. Banene er åpne for spill mellom april og oktober.

Stiftelse og etablering

I forbindelse med planene for idrettsanlegget i Ås ble det tatt initiativ til å danne en tennisgruppe med mulig tilknytning til Ås idrettslag. Den daværende ledelsen i idrettslaget så ikke behov for opprettelse av en egen særgruppe, og det ble dermed bestemt å stifte en egen klubb, Ås tennisklubb.
Over 20 personer var med på stiftelsesmøtet som ble avholdt 16. mars 1976 i kantina til Institutt for husdyrfag ved Universitetet for miljø- og biovitenskap (det som den gang het Norges landbrukshøgskole). Noe av det første som ble tatt opp var bygging av tennisbaner. En arbeidsgruppe bestående av Reidun Carlsen, Anne Ørbeck, Torbjørn Auran, Wolfgang Hoffmann og Per Knudsen fikk i oppgave å utrede de praktiske forberedelsene.
Neste møte ble avholdt 28. april i Ås rådhus og et interimsstyre ble valgt med Per Knudsen som leder.

Medlemskap

Etter stiftelsen økte medlemsmassen fra cirka 100 medlemmer det første året til 200 medlemmer i 1978 og til 299 medlemmer i 1979. Dette sprengte banekapasiteten og det ble satt en maksimalgrense på 250 medlemmer.
I noen år var det venteliste for medlemskap, men etterhvert sank medlemstallet til rundt 150 i 1995.

Tennisanlegget i Grusveien

Hele anlegget inkludert eget vanningsanlegg kostet cirka NOK 170 000 og ble finansiert med et lån i Aas sparebank på NOK 150 000 garantert av Ås kommune, og NOK 80 000 i støtte fra Statens ungdoms- og idrettskontor.
De tre banene sto ferdig sent på høsten 1977.

Innvielse av tennisanlegget

Klubbens tre grusbaner ble åpnet 28. mai 1978 av ordfører Jacob Apeland og innviet med en Follo-turnering med spillere fra tennisklubbene i Ski, Vestby, Drøbak, Son og Ås.
I et intervju med klubbens leder Per Knudsen i Østlandets blad 22. mai 1978 kommer det fram at: «Et så fint anlegg vil sikkert animere til ekstra treningsiver».

Eierforhold og bruksrett

Tennisbanene ligger på Ås kommunes grunn og i forhandlingene med kommunen i 1981 om overtakelsen av lånet på NOK 150 000, ble partene enige om å overdra eiendomsretten til banene til  kommunen mens tennisklubben beholdt bruksretten. Ås tennisklubb disponerer banene fullt ut, og har ansvaret for vedlikehold og tilsyn.
Sankt Paulsgatan

Sankt Paulsgatan er en gate i Södermalm i Stockholm. Gaten går fra Götgatan i øst til Torkel Knutssonsgatan i vest, parallelt med Hornsgatan, og er ca. 770 meter lang.
I 1647 ble Sankt Paulsgatan omtalt som Sancti Påwels gathun. Det er uklart hvor navnet kommer fra, men muligens har Maria Magdalena kyrka, som ligger i nærheten, gitt opphav til gatenavnet. Metodistkapellet Sankt Paulskyrkan er oppkalt etter gaten. Langs Sankt Paulsgatan ligger blant annet Mariatorget og van der Nootska palasset.
Contra Dam

Contra Dam, også kjent som Verzasca Dam og Locarno Dam, er en buedam på Verzasca-elva i Verzasca-dalen i Ticino, Sveits. Demningen skaper reservoaret Lago di Vogorno på 1,68 km².
Kastos

Beskrivelse

Frem til 1970-årene var øyen administrert av prefekturet Kefalonia, og deretter en del av prefekturet Lefkada. Siden reformene i lokalstyre av 2011 er den nå en del av kommunen Lefkada hvor den er en kommunal enhet.
Kastos har kirke og en plateia, et torg. Den hadde tidligere også en skole, men i dag bygningen benyttet for kontorene til lokaladministrasjonen ettersom de siste elevene tok eksamen i 1981. Den nærmeste ungdomsskolen og videregående skole er i Etoloakarnania på fastlandet, men de fleste ungdommer velger å gå på skole i Nydri på Lefkada.
Øya har bare en bosetning, som også heter Kastos (navnet henviser til en borg eller befestning), og som ligger på østkysten. Det bor rundt 120 mennesker her,  hovedsakelig involvert med fiske og turisme. I løpet av sommeren er det mange tidligere øyeboere som kommer tilbake for å feriere. Sammen med dem kommer det også en vekslende bølge av turister på skip og yachter, noe som gir øya en sesongmessig vesen. Øya
Yizhuang

Yizhuang (forenklet kinesisk: 亦庄地区; tradisjonell kinesisk: 亦莊地區; pinyin: Yìzhuāng Dìqū) er en kommune i Beijings bydistrikt Daxing, i byens sørvestre forstadsområde. Den ligger rett utenfor Beijings 5. ringvei.
Her ligger Beijing Economic and Technical Development Area (BDA), byens største økonomiske og tekniske område, med et stort antall forskningssentre for høyteknologi og joint ventures.
Ved utgangen av 2005 bestemte Beijings byregjering at kommunen skulle utvikles til å bli en av Beijings satellittbyer. Utbyggingen var beregnet til å at ca ti år.
Pug-Nose Records

Historie

Pug-Nose Records ble dannet i 2010 og konsentrerer seg om band innen rocksjangeren, men også rockemusikk med elementer av funk, jazz, progressiv rock, alternativ rock og electronica. Selskapet ble grunnlagt når Kristian Nergård, en student fra det prestisjetunge bachelorprogrammet i Musikkteknologi ved NTNU i Trondheim, bestemte seg for å gi ut musikk selv. Han så behovet for et plateselskap etter å ha produsert, mikset og mastret innspillingen av musikalen Andreas Nergård's Tale Of A Dwarf. I musikalen eksperimenterte Andreas Nergård med flere forskjellige sjangrer fra klassisk musikk, irske drikkeviser og ballader til symfonisk metal. I frustrasjon over andre plateselskapers manglende interesse i ikke-kommersiell musikk grunnla han Pug-Nose Records.
Etter utgivelsen av Andreas Nergård's Tale Of A Dwarf og det funk/jazz/progressive rockbandet Acid Pilgrims' debutalbum Lots of Fun and Some Serious Stuff i 2010, satte Pug-Nose Records opp farta og signerte fem band til som ga ut musikk gjennom plateselskapet i 2011. Alternativ rockerne i Paranoid James slapp debutalbumet, Fatal Fix, gjennom Pug-Nose Records tidlig i 2011. Bandet har gjort det bra og har også fått mye spilletid på Norges største radiokanal for ungdom P3.
Pug-Nose Records har blitt kjent for sitt mangfold innenfor musikk. Med Sweet Smell of Death ga de ut electronica, med bandet SVK ga de ut atmosfærisk og vakker post-rock, og med Nergard (bandet fra Andreas Nergårds nye metal musikal, Memorial For A Wish) ga Pug-Nose Records ut musikk som inkluderte opptredener fra kjente navn i melodisk metal sjangeren, som Ralf Scheepers (Primal Fear, Gamma Ray), Tony Mills (TNT, Shy) og Mike Vescera (Yngwie Malmsteen, Loudness).
Fekting under Sommer-OL for ungdom 2018

Fekting under Sommer-OL for ungdom 2018 blir arrangert fra 7. til 10. oktober 2018, i Parque Polideportivo Roca i Buenos Aires i Argentina.
Debagarh (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 312 164 innbyggere i distriktet, mot 274 108 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 7,16 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 12,37 % i 2011 mot 15,45 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 917 i 2011 mot 956 i 2001.
Lavrio dampkraftverk

Lavrio dampkraftverk (gresk: Ατμοηλεκτρικός σταθμός Λαυρίου, engelsk: DEH S.A. TPS Lavrio) er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i regionen Attika i Hellas. Det har en installert produksjonskapasitet på 450 MW fordelt på 2 blokker / turbiner. Operatør er Public Power Corp. 
Anlegget ble utbygd fraomkring 1970 til 1973. Brenselstypen er naturgass og råolje. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 4 092 000 tonn.
Easy Come, Easy Go (album)

Easy Come, Easy Go er et samlealbum med sanger fra filmer med Elvis Presley, utgitt til lav pris i 1975. Samlingen er senere kommet ut i piratutgave på CD med åtte spor lagt til. Utgivelsen skal ikke forveksles med Presleys EP Easy Come, Easy Go fra 1966, som inneholdt nytt materiale.
Stigmella vimineticola

Utseende

En liten (vingespenn 5-6,5 millimeter), brunlig møll. Hodet og kragen (fremste del av thorax) er kledt med oppstående, lysgule, hårlignende skjell, det forstørrede, innerste antenneleddet er hvitt. Kroppen og forvingen er grå, uten noen påfallende glans. Bakvingen er lyst gråbrun. De norske individene som har kjønnsorganer som samstemmer med denne arten, har derimot et tydelig, hvitt tverrbånd midt i forvingen.

Levevis

Larvene lever i bladene på selje (Salix caprea).

Utbredelse

Arten er utbredt i den sørlige delen av Mellom-Europa. I Norge er eksemplarer som har kjønnsorganer som stemmer med denne arten, funnet nord til Sogn og Fjordane.
E-Artsup

E-Artsup er et  universitet  i Frankrike (Paris, Bordeaux, Lyon, Nantes, Lille, Montpellier, Toulouse) som er medlem av IONIS Education Group.
Skolen har spesialisert seg på multimedia
Honghe (Honghe)

Honghe (kinesisk: 红河县; pinyin: Hónghé Xiàn) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefektur Honghe.
Befolkningen var på 264 523 innbyggere i 1999.
Homalonychidae

Utseende

Middelsstore, langbeinte, litt flate, oransjebrune edderkopper med åtte øyne. Forkroppen og beina har mørke flekker, men dette er gjerne vanskelig å se da kroppen oftest er dekket av sand. Hannene har en kroppslengde på 6-9 millimeter, hunnene 7-13 millimeter. Kroppen har spesialiserte børster som holder på plass sand og jord som bidrar til å kamuflere edderkoppen.

Levevis

Disse artene, i alle fall de nordamerikanske, lever i ørkener, der de kan finnes under steiner, de kan også grave seg ned i sanden. De bygger ikke fangstnett. Om edderkoppene blir forstyrret, stivner de til, de forblir stive om man plukker dem opp. Hunnene spinner en ganske stor , sandkledt eggsekk av silke der hun legger 20-50 egg. Levetiden er trolig minst to år. Lite er kjent om biologien deres, men man antar at de er nattaktive jegere. I fangenskap fanger de lett fluer og møll.

Utbredelse

Familien omfatter bare to eller tre arter. To arter lever i ørken-områdene i USA og Mexico, mest i områdene California og Baja California. Dessuten er det beskrevet én art fra India, men denne er sannsynligvis feilplassert i slekten Homalonychus.
Sorgenfri (tidsskrift)

Sorgenfri er et gatemagasin som utgis og selges på gata i Trondheim og i nærliggende kommuner. Avisa selges av vanskeligstilte og rusavhengige. Det ble første gang utgitt i juni 2007.
Dag Rønning var redaktør i starten. Senere overtok Vanja Holst Skotnes.
Som flere andre gatemagasin av denne typen opplevde de en kraftig nedgang i salgstallene i 2018-2019. Magasinet hadde i 2010 et opplag på om lag 10.000 blad. I 2018 og 2017 lå det på rundt 5 000.

Stiftelsen Sorgenfri

Stiftelsen Sorgenfri jobber for å skape større rettferdighet, likeverd og forståelse mellom mennesker og miljøer. Dette oppnås blant annet gjennom å produsere, utgi og distribuere det uavhengige gatemagasinet Sorgenfri. Stiftelsen Sorgenfri ønsker å skape møteplasser for dialog – både i spaltene og på gata.
Selgergruppen består av mennesker som av ulike årsaker faller utenfor arbeidslivet. Sorgenfri-selgerne får halvparten av inntektene ved gatesalget. 
Andre produkter som bøker, kalendere, t-skjorter og lignende kan selges som supplement til magasinet eller som sesongvare. Stiftelsen Sorgenfri har hovedkontor i Trondheim kommune, og har i tillegg utsalgssteder flere steder i Trøndelag.

Gatemagasinet Sorgenfri

Gatemagasinet Sorgenfri er et uavhengig magasin som skal drive kritisk og undersøkende journalistikk med et spesielt fokus på situasjonen til mennesker som har utfordringer knyttet til rus og/eller psykisk helse i Trøndelag. Gatemagasinet skal også søke etter å bringe frem nære personlige historier i tilknytning til dette feltet. Gatemagasinet har et særlig ansvar for å gi denne gruppen en stemme i spaltene, og for at ulike syn kommer til uttrykk. Gatemagasinet Sorgenfri skal bidra til mer åpenhet og mindre stigmatisering i samfunnet, og jobbe for å sette dagsorden og skape samfunnsdebatt. Gatemagasinet Sorgenfri arbeider etter Redaktørplakaten og Vær Varsom-plakatens regler for god presseskikk.
Stiftelsen Sorgenfri er eier og ansvarlig utgiver av gatemagasinet Sorgenfri. Virksomheten er produksjon og salg av magasinet som også kan finansieres ved offentlige og private tilskudd, bidrag og eventuelle annonseinntekter.
Gatemagasinet Sorgenfri er medlem av International Network of Street Papers (INSP), som er en paraplyorganisasjon for over hundre gatemagasiner over hele verden.

Utgivelser

Gatemagasinet Sorgenfri kommer med nytt blad hver måned, bortsett fra november og desember – da gis det ut kalender og julebok.
Påskehare

Påskehare, ofte omtalt  i bestemt form som Påskeharen, er en harefigur som brukes som symbol og dekorasjon i den folkelige påskefeiringa i flere vestlige land, særlig i forbindelse med leker med påskeegg. 
I blant annet Tyskland, Storbritannia og USA er det tradisjon for at barna på påskedagen leter etter ett eller flere påskeegg som påskeharen skal ha gjemt i hus eller hage. Slike påskeegg blir lagt ut av de voksne og var tidligere hønseegg dekorert med maling, men er nå oftest sjokoladeegg eller pappegg fylt med godteri. Det blir flere steder også arrangert offentlige påskeeggleker under oppsyn av utkledte påskeharer, deriblant konkurransen «påskeeggtrilling», på amerikansk kalt Easter egg roll.
De moderne forestillingene om påskeharen som eggutlegger skal ha opphav i gammel keltisk eller tysk folketro, og begrepet Osterhase (tysk for påskehare) nevnes skriftlig første gang omkring 1680. Den kommersialiserte, amerikanske  Easter Bunny, egentlig «påskekanin», ble innført av tyske immigranter på 1800-tallet. Barnas jakt på påskeegg påskemorgen har fra 1990-tallet også blitt vanlig i enkelte familier i Norge.
Beijing danseakademi

Beijing danseakademi (forenklet kinesisk: 北京舞蹈学院, tradisjonell kinesisk: 北京舞蹈學院, pinyin: Běijīng Wǔdǎo Xuéyuàn), også kjent som Beijing danseinstitutt, er den eneste institusjon for høyere utdannelse i dans i Folkerepublikken Kina.
Skolen ble grunnlagt 6. september 1954 og ligger i bydistriktet Haidian i Beijing. Den har nesten 500 lærere og stab og rundt 2000 studenter.
Ålesund Dukketeater

Ålesund Dukketeater ble opprettet som en del av Ålesund Teaterforening i 1973, og ble en selvstendig gruppe i 1979 eller i 1983; kildene er motstridende. I tillegg til å turnere rundt i landsdelen med sine dukketeaterforestillinger, holdt teateret også kurs i drama, dukketeater, stemmebruk og dukkemaking.
På 1970- og 1980-tallet var dukketeateret svært aktivt, og de fire medlemmene fremførte sine forestillinger både lokalt i Ålesund og på turné rundt om i landet. 
Dukketeaterets leder var fra starten av Else Isaksen, som også var leder for Ålesund Teaterforening i perioden 1976-1978. Med årene tok hennes datter Karoline Isaksen over som leder av dukketeateret. Ålesund Dukketeater var medlem av Norsk Dukketeaterforening, som senere skiftet navn til UNIMA Norge.
Valhovd bru

Valhovd bru er ei vegbru på fylkesvei 186 i Nordre Land. Brua krysser Dokkaelva, og binder sammen Aust-Torpa og Nord-Torpa.
Valhovd bru er ei parallell fagverkbru med underliggende brudekke, hellende endestaver, sekundærsystem. 
Brua har ett spenn på 38 meter. Den ble bygd i 1948.
Tyrmsel

Tyrmsel eller tyrmsler (gammelnorsk þyrmsl, av þyrmsla «ha respekt for») var et avhengighetsforhold mellom en frigitt trell (slave) og hans tidligere herre i middelalderens Norge.

Beskrivelse

En trell kunne bli fri og få personlig rettsvern ved å kjøpe seg fri fra herren. Men selv om han hadde holdt frelsesøl, ble han fortsatt ikke løst fra alle bånd til herren. Han sto i et avhengighetsforhold til ham som ble kalt «tyrmsel» (þyrmsl), og blant annet besto i at han ikke kunne motarbeide herren på noen måte, ikke måtte fornærme ham eller være vitne mot ham i en rettssak og ikke hjelpe fiendene hans. Han kunne heller ikke forlate fylket eller landet uten herrens tillatelse. På den annen side var herren forpliktet til å hjelpe sine frigivne og etterkommerne deres dersom de kom opp i vanskeligheter (vǫrn).
Dersom den frigivne ikke oppfylte forpliktelsene sine, kunne han falle tilbake i trelldom. Tyrmsel-forholdet gjaldt ikke bare den frigitte trellen selv, men også hans barn. Ifølge Gulatingsloven gjaldt det i to generasjoner, mens Frostatingsloven bestemte at først den frigivnes sønnesønns sønnesønn var helt fri.
Tyrmsel-forholdet har vært sammenlignet med det romerske klientellet (clientela). En frigitt romersk slave ble den tidligere slaveeierens klient, og slaveeieren den frigittes patron. Denne ordningen og tyrmsel-forholdet har vært forklart med at en frigitt slave sto alene i samfunnet og trengte en beskytter, helt til etterkommerne hadde skaffet seg en stilling som frie menn.
Hangzhou Normal University

Hangzhou Normal University (kinesisk: 杭州师范大学) er et kinesisk universitet i Hangzhou. Det ble etablert 1978, men har røtter tilbake til andre læreinstitusjoner fra 1908. Universitetet har rundt 20 000 registrerte studenter, tilbyr et bredt utvalg av utdanningsløp og har omfattende forskningsvirksomhet.
Hangzhou Normal University har et utvekslingsprogram og forskningssamarbeid med NTNU i Trondheim.
Indre Osterfjorden

Indre Osterfjorden er en del av fjordsystemet rundt Osterøy, og ligger på nordsida av øya, i Osterøy og Vaksdal kommuner. Den er rundt 7 kilometer lang, og strekker seg østover. Den skifter navn til Eidsfjorden der fjorden snur nordøstover. Medregnet Eidsfjorden er fjorden 12 kilometer lang. Rundt to kilometer vest for innløpet til Eidsfjorden kommer Veafjorden opp fra sør.
Fjorden har innløp i vest ved Vassneset, det nordligste punktet på Osterøy, og går først sørøstover til Grøssvikvågen, en 1,5 kilometer lang våg ved Grøssviki. Herfra svinger fjorden nordøstover og så sørøstover igjen rundt Sverrestuven, en ås på 298 moh. Øst for Sverrestuven stikker neset Klubben sørover i fjorden, og her kommer Veafjorden opp frå sør. Fjorden fortsetter østover, forbi Kallandsklubben i sør til Bylgjaneset og Hesjedalsfossen, hvor Eidsfjorden fortsetter videre nordøstover til Eidslandet.
Sepals-operasjonen

Sepalsoperasjonen var en amerikanskfinansiert Office of Strategic Services (OSS) drevet etterretningsoperasjon i 1944 og 1945. Operasjonen innebar at det i Sverige ble bygd et nettverk av etterretningsbaser for hemmelige agenter, kurèrer, flyktninger, våpen og utrustning; Sepalsbasene. Denne virksomheten rettet mot det okkuperte Norge, foregikk i all hemmelighet. Håkon Kyllingmark var mannen som fikk i oppdrag å lede det praktiske arbeidet. Personellet på basene var sammensatt av agenter fra Kompani Linge, lokalkjente kurerer/agenter og menn fra de norske polititroppene i Sverige. Nordmenn, svensker og amerikanere samarbeidet nært. Fra amerikansk side ble norsk-amerikaneren Hans Skabo Erichsen sjef for OSS Westfield Mission Norwegian Section opprettet i november 1943 i Stockholm. Ansvar for allierte operasjoner rettet mot Nord-Norge ble tillagt kontoret. Erichsen ble en nøkkelperson for arbeidet ut fra basene i nord.
Forsyninger i form av våpen, mat og penger kom fra Westfield Mission via tog til Abisko hvor det ble fraktet videre av soldater fra den svenske Skiløperbataljonen I 19 og svenske samer. Operasjonen var ukjent for de svenske myndigheter, men det svenske etterretningsbyrået C-byrån hadde kunnskaper og personell som var involvert i virksomheten. Oppdraget var å kartlegge tyske aktiviteter i Nord-Norge, være et knutepunkt for kurerene fra omkringliggende bygder/byer, utføre værobservasjoner og sende disse til Stockholm og London, sabotere tyske vaktkvarter/hytter, opprettholde daglig kontakt med London og Stockholm, hjelpe flyktninger, understøtte Milorgs avdelinger i områdene og sikre kraftforsyningene, broer og telefonlinjer.
Acanthopsyche atra

Utseende

Hannen er en middelsstor (vingespenn 16-19 millimeter), nokså kraftig, ensfarget gråsvart sekkspinner. Antennene er bredt fjærformede og nesten halvparten så lange som forvingene. Kroppen er svart og kledt med utstående hår som gir den et piperenser-aktig utseende. Vingene er nokså tynt skjellkledte. Hunnen er blek, sekkformet (nokså uformelig), 9-12 millimeter lang. Den er ganske larvelignende, antenner, fasettøyne og bein er sterkt reduserte. Larven lever i en sylindrisk larvesekk som er 17-22 millimeter lang og kledt med planterester.

Levevis

Det er en varmeelskende art som forekommer på solvarme steder, både i skog og i mer åpne områder. Larvene lever mest på røsslyng (Calluna vulgaris) men også på gress og andre planter. Utviklingen tar to år. Et uvanlig trekk ved denne arten er at eggene kan overleve å gå gjennom en fuglemage dersom hunnen blir spist, og klekke når de kommer ut med fugle-avføringen. Hannene flyr i juni-juli og leter opp de ikke-flyttbare hunnene som sender ut feromoner, til dette har de god hjelp av sine fjærformede antenner. Hunnen forlater vanligvis ikke larvesekken, men legger sine egg og dør inne i denne.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa og Sibir. I Norge er den en av de vanligste sekkspinnerne og er funnet nord til det sørlige Nordland.
Tell

Tell, tidvis skrevet tel (fra hebraisk: תֵּל) er en type arkeologisk haug eller høyde, skapt av menneskelig bosetning ved at ulike arkeologiske lag over flere århundrer fører til stadig høyere bakkenivå inntil stedet for bosetning står opp som en høyde eller stor haug i landskapet. En typisk tell ser ut som en lav, nedtrykt kjegle med en flat topp og skråninger på sidene.

Arkeologi

En tell er en høyde skapt av mange generasjoner av mennesker som har levd og bygd og ombygd på det samme stedet. Over tid har bakkenivået langsomt steget inntil det utgjør en tell, en høyde over bakkenivået. Den største bidragsyteren i seg selv til massen i en tell er murstein av leire ettersom den forvitres og går rask i oppløsning.
Utgravninger av en tell avslører begravde strukturer slik som bygninger av administrativ eller militær art, religiøse helligdommer og boliger for vanlige mennesker som bodde og arbeidet på stedet. Disse finnes på ulik dybde, avhengig av deres datering. De kan ofte overlappe hverandre, enten horisontalt eller vertikalt, eller begge deler. Arkeologer som utgraver og utforsker en tell forsøker å tolke arkitektur, hensikt og datering for bosetningslaget. Ettersom utgravning av en tell er en destruktiv prosess, har fysikere og geofysikere utviklet ikkedesktruktive metoder for å kartlegge slike arkeologiske steder.
Den østerrikske statstraktat

Den Østrrikske Statstraktat (tysk: Österreichischer Staatsvertrag) eller Østerrikske Uavhengighetstraktat grunnla Østerrike som en selvstendig stat. Den ble underskrevet 15. mai 1955 i Wien på Schloss Belvedere mellom de allierte okkupasjonsmaktenes utenriksministre (Antoine Pinay for Frankrike, Harold Macmillan for Storbritannia, John Foster Dulles for USA og Vjatsjeslav Molotov for Sovjetunionen) og Østerrikes regjering. Den trådte offisielt i kraft 27. juli 1955. Den allierte okkupasjonen ble deretter avsluttet og styrkene trukket ut.
Traktatens fulle tittel var «Traktat for gjenetableringen av et selvstendig og demokratisk Østerrike, underskrevet i Wien 15 maj 1955» (tysk: Staatsvertrag betreffend die Wiederherstellung eines unabhängigen und demokratischen Österreich, gegeben zu Wien am 15. Mai 1955).
Etter andre verdenskrig hadde de allierte okkupert Østerrike og delt landet inn i fire okkupasjonssoner. Wien ble delt i soner på samme måte Berlin. Tidlig i 1946 ble Østerrikes regjering anerkjent og fred ble inngått med Jugoslavia i 1951. Dulles var tilbakeholden med gjøre landet nøytralt og selvstendig inntil landet hadde tilstrekkelig kapasitet til å motstå en sovjetisk invasjon og et kommunistisk kupp. Ønsket om å gjøre Østerrike nøytralt kom opprinnelig fra Moskva og kan ha vært et forsøk på å hindre Østerrike å gli inn i den USA-dominerte alliansen. Wien var den eneste byen i Winston Churchills «jernteppet»-tale som hadde sklidd ut av den sovjetiske sfæren i løpet av den kalde krigen.