Beltegrad

Utviklingen av beltegrader slik vi kjenner dem i de fleste kampsporter i dag har sin opprinnelse i Japan, og Jigoro Kanos kodokan judo.

Inspirasjon fra jujutsu-skolene

I tiden før Kano utviklet Judo fantes det ikke noe kyu/dan graderingssystem innen kampsport. Gradering fantes allikevel for å skille utøverne fra hverandre. På de mange jujutsuskolene kunne man oppnå høyere grad ved å bestå diverse håndskrevne tester av de eldste mesterne i de ulike kampformene. Når man ble tildelt de øverste gradene fikk man gjerne dokumenter med beskrivelser av hemmelige teknikker og lignende. Slike densho kunne inneholde tegninger, beskrivende ord og lange utredninger og prinsippene bak teknikkene. Ofte ville slike tekster være fullstendig meningsløse for folk som ikke tilhørte den aktuelle skolen.
Jigoro Kano studerte de grunnleggende teknikkene i jujutsu av Teinosuke Yagi. Senere trente han Tenshin Shinyo Ryu jujutsu under Hachinosuke Fukuda og Masatomo Iso, og han trente Kito Ryu jujutsu under Tsunetoshi Iikubo. På begge disse skolene ble han presentert for de aller hemmeligste teknikkene.

Inspirasjon fra skolesystemet

Etter at det japanske skolesystemet ble reformert i 1868, ble ferdigheter i svømming anerkjent med forskjellige grader, og var en del av fagplanen. Når skolene konkurrerte seg i mellom ble det benyttet belter, luer og vimpler med ulike farger for å skille utøverne fra hverandre. Svært ofte var det rødt og hvitt som markerte skillet mellom de to lagene, noe som også inntil nylig markerte utøverne i judokonkurranser. Fargene er også et japansk symbol og er blitt brukt i judo av Jigoro Kano siden han startet den bermøte Red and White Tournament (Kouhaku Shiai) i 1884.
I tillegg brukte svømmerne beltefargene hvitt, brunt og svart, for å markere det tekniske ferdighetsnivået til utøverne.

Første kampsport-belter utdelt

I 1883, delte dr. Kano studentene inn i to grupper. Den ene gruppen var de ikke-graderte (mudansha), og den andre gruppen var de graderte (yudansha). Kano startet det moderne graderingssystemet når han utdelte svarte belter (shodan) til to av sine studenter Shiro Saigo og Tsunejiro Tomita i 1883. Selv da var det ikke noe ekstern forskjell på de med sort belte og de uten. Bruk av sort belter for yudansha startet visstnok i 1886. De første beltene var dog ikke like de karate- eller judoutøvere bruker i dag. De brukte ingen judodrakt (judogi), denne ble ikke utviklet av Kano før i 1907, så beltene var av typen man brukte til en vanlig Kimono. Samtidig med utviklingen av judogien kom dagens type belte (obi), men fortsatt ble bare hvite og sorte belter brukt.
Etterhvert har det blitt helt vanlig å symbolisere ferdigheter i judo med et belte. I Japan bruker man vanligvis hvitt belte hele tiden mens man har kyu-grad. Noen steder kan det hende man bruker brunt belte for å markere en høy kyu-grad. Svarte belter bæres tradisjonelt av utøvere som har oppnådd gode resultater i konkurranser, røde og hvite belter får man for innsats for judo, og røde belter er æresgrader. Kvinnene skulle ha en hvite stripe midt på beltet i lengderetning.

Fargede kyu-grader

Fargede belter for de som ikke enda hadde fått sorte belter kom ikke før judo ble bragt utenfor Japan. Mikonosuke Kawaishi regnes ofte som den som introduserte forskjellige fargede belter i Europa i 1935 når han startet med judo i Paris. Han følte at de vestlige studentene ville vise større fremskritt hvis de hadde synlig bevis på fremgangen. Dette systemet innebar hvit, gult, oransje, grønn, blå, lilla før de tradisjonelle brune og sorte beltene.

Utvikling til andre kampsporter

Judodrakten (judogien) og beltegradene spredte seg etterhvert til mange andre moderne kampsporter, som aikido og karate. I gamle dager brukte ikke karateutøvere (karateka) noen form for drakt i det hele tatt, kyu/dan gradene og karategi (modifisert judogi) ble først introdusert av Funakoshi i et forsøk på få karate akseptert av japanerne. I 1924 ble de første karate shodan-gradene delt ut. En egen karategi og beltegrader var noen av kravene Dai-Nippon Butokukai stilte for at de ville anerkjenne karate som en «ekte» kampsport.
Etterhvert har mange kampformer fra Asia adoptert deler av eller varianter av beltesystemet til Jigoro Kano.