google/wiki40b huggingface dataset:
Husebyskogen

Ambassadesaken

I 2004 kjøpte USAs ambassade 40 mål av Husebyskogen fra Forsvaret for 80 millioner kroner, med tanke på å bygge en sterkt befestet ambassade. Disse planene ble ikke bifalt av naboer og naturvernere, og en spontan folkeaksjon, Aksjon Vern Husebyskogen, oppstod. En rekke politiske partier i hovedstaden, deriblant Arbeiderpartiet, Venstre, Sosialistisk Venstreparti og Rødt, gikk også sterkt mot planene og lovet å ikke stemme for å gi tillatelse til ambassadebygging i Husebyskogen. Men et medlem av Arbeiderpartiet (Tom Pape) og et møtende varamedlem for Venstre (Ane Willumsen) sikret flertall for ambassadebygging sammen med Høyre, Fremskrittspartiet og Kari Pahle fra SV.
Aksjon Vern Husebyskogen gikk sammen med Naturvernforbundet Oslo og Akershus og andre organisasjoner til sak mot kommunen og Staten for å stanse ambassadeplanene, men tapte i Høyesterett i mai 2009. Ledende jurister har  senere karakterisert denne høyesterettsdommen som feil.
Femundsmarka nasjonalpark

Geografi, landskap, geologi

En av grunnene for vernet av Femundsmarka er det særpregede dødislandskapet. Dette er kvartære geologiske formasjoner som er tydelige spor etter siste istid.  Landskapet består av blokkmark, forgrende  morenerygger, sjøer og vannsystemer. Vann og elver utgjør over ti prosent av verneområdets areal. Terrenget er i hovedsak småkupert, og og landskapslinjene er lange og slake. Man finner fjelltopper både nord og sør, og flere strekker seg over 1000 moh.  I nord finner man Storvigelen (1561 moh.) og i sør Elgåhogna (1460 moh.), Store Svuku (1415 moh.), Grøthogna (1401 moh.).

Flora

Et næringsfattig berggrunn og et tørt og kaldt innlandsklima fører til en fattig og glissen vegetasjon i store deler av Femundsmarka. Kortvokste og krokete kraggfuruer preger det åpne landskapet, mens man i nordlige områder av marka finner områder med bjørkeskog. Skoggrensen ligger på 800-900 moh. Det er lite bunnvegetasjonen og store områder består for det meste av lav. I våtmarksområdene finner man både torvmyr, rismyr og grasmyr. I Femundsmarka nasjonalpark finner man også forekomster av sjelden ulvelav.

Forvaltning og bruk av området

Femundsmarka byr på en rekke merkede turstier, med overnattingsmuligheter i to turisthytter, Muggsjølia og Røvollen, som ligger inne i selve nasjonalparkområdet. I tillegg til disse, ligger det flere hytter rundt nasjonalparken. De mange vannene og vassdragene gjør at området er mye brukt til kanopadling. Det er lange tradsisjoner for fiske og jakt. Mye brukte startområder for friluftsaktiviteter i området er Elgå, Grövelsjön, Jonasvollen/Revlingen, Langen, Valldalen, Synnervika, Røros og Tynset.
Jacques-Bénigne Bossuet

Liv og virke

Bossuet virket som prest i Sarrebourg og Metz i noen år. I 1670 ble han kalt av kong Ludvig XIV til kronprinsens lærer. I 1671 ble han innvalgt i det franske akademi. Fra 1681 var han biskop i Meaux. 
Den 13. september 1670 ble han utnevnt til privatlærer for tronarvingen Ludvig, Dauphin av Frankrike (1661–1711), Ludvigs eldste sønn, som på det tidspunkt var 9 år gammel.
Bossuet skrev selv alle prinsens lærebøker, blant annet bøker om filosofi, historie og religion. Blant de bøker som han skrev var det tre som ble klassikere i den franske filosofiske og teologiske litteratur. Den første av disse var Traité de la connaissance de Dieu et de soi-même (1677), deretter kom Discours sur l'histoire universelle (1679, utgitt 1682), og til sist Politique tirée de l'Ecriture Sainte (1679, utgitt 1709). 
De tre bøker passer inn i hverandres system. Traité er en overordnet beskrivelse av Guds natur og menneskets natur. Discours er en historie over Guds inngripen i menneskets skjebne i fortiden. Politique er en samling av rettigheter og plikter som er skrevet ut fra de før nevnte bøker. Det var ikke fordi Bossuet trodde at utviklingen innenfor politisk vitenskap sluttet med Det gamle testamente, men ettersom han ønsket å trekke på den høyeste myndighet i sine konklusjoner. Samtidig kunne han tillate seg at påpeke at den eneveldige konge hadde plikter og ikke bare rettigheter, noe som samtidens normale hoffetikette ikke gjorde, nettopp ettersom han kunne henvise til den guddommelige autoritet.
I 1682 representerte Bossuet kong Ludvig XIV i konflikten med pave Innocent XII. 
Han bekjempet heftig protestantismen og holdt hardt på et ortodokst bibelsyn. Blant annet kritiserte han hardt bibelforskeren Richard Simon, filosofen Nicolas Malebranche og drev en hard moralteologisk debatt med François Fénelon. 
Han var en berømt predikant kjent for sine retoriske evner.
Roing under Sommer-OL 1906

Roing under jubileumslekene 1906 i Athen.
Romansk kunst

Romansk kunst er kunsthistorisk periode fra tidlig middelader, også kalt romansk stil som er preget av sin antikke arv fra Romerriket, romersk kunst. Den omfatter perioden fra hovedsakelig fra rundt 1000 til 1200 og henviser til en «romeraktig» rundbuestil. Den er ikke preget av et fast system til tross for dens karakteristiske trekk. Romansk kunst ble avløst av gotisk kunst i Vest-Europa.
Betegnelsen «romansk kunst» stammer fra den franske arkeologen Arcisse de Caumont (1801–1873) som i 1824 karakteriserte stilen. Romansk kunst sammenfatter to tanker: likheten mellom de romanske språkene (spansk, fransk, italiensk) i sammenblandingen av vulgærlatinen og germanske språk, og kunstens opprinnelse i de samme landene forente det som var igjen av Romerrikets kunst, romersk kunst, med germansk kultur og teknikk.
Romansk kunst var preget av elementer fra germansk, bysantinsk, islamsk og armensk kunst og kunsthåndverk. I løpet av perioden 1000 til 1200 var kunststilen meget blomstrende, men viste også store regionale forskjeller, noe som er blitt forsøkt karakterisert som vestgotisk romansk kunst i Spania på 700-tallet, karolinsk romansk kunst i Mellom-Europa på 800-tallet, og ottonsk romansk kunst i Tyskland på 900-tallet. Romansk døde heller ikke ut på 1200-tallet da gotisk kunst og spesielt gotisk arkitektur grep om seg, men preget også tiden etter i enkelte områder i vestlige og sentrale Europa. Med unntak av barokken har ingen annen europeisk kunst hatt en så stor utbredelse som den romanske.
Romansk stil kalles også rundbuestil i motsetning til den gotiske spissbuestil. Generelt sier man at den romanske stil – ut over de rundbuede murgjennembrudd – er preget av tunge, vannrette bygningsdeler, hvor gotikken er loddrett i sitt preg.
I begynnelsen var de typiske romanske kirker enkle langhus, men med tiden formen tredelt. Den første del, det firkantede, rektangulære langhus, kalles for «skipet» da kirken lik Noas ark frelser menneskene fra fortapelse. Den andre del, som er smalere og lavere, kalles for koret. Det var her hvor munkene sto og sang vekselsang. Den tredje del er apsis – som er enda smalere og lavere tilbygg. Denne grunnformen kan varieres. Basilika kalles den form hvor skipet har lavere sideskip. Til den vanligste formen kan det også bli føyd til et tverrskip slik at grunnformen lignet et latinsk kors eller et gresk kors.
I Danmark alene finnes det i dag rundt 1650 romanske kirker og ga seg særlig utslag i de mange landsbykirker.
Breiavatnet (Stavanger)

Fugler og fisk

Breiavatnet er kjent for sine svaner, men også for ender som følges av politiet fra Vågen til Breiavatnet.
I tidligere tider var det ålefiske i Skolebekken og i Breiavatnet, og det ble også fisket regnbueørret i vatnet. Kongsgård skole har fra gammelt av hatt fiskeretter i Breiavatnet, og i 1854 hevdet rektor ved skolen at bare han hadde slike rettigheter. Han tapte imidlertid en rettssak mot de andre grunneierne langs vatnet.

Historikk

Naturvitenskapelige undersøkinger utført av Asbjørn Simonsen har vist at Breiavatnet ble dannet for ca. 3000 år siden da en del av Byfjorden ble avsnørt fordi strandnivået i området endret seg. Breiavatnet fikk avløp mot nord gjennom Skolebekken, som gikk om lag der Klubbgata går i dag, og nådde fjorden ved Jorenholmen.
Ved pollenanalyser kunne Asbjørn Simonsen vise hvordan vegetasjonen har vært rundt vatnet gjennom tidene.
I 1770 fortalte Hans Smidt og i 1777 prokurator Høyer et sagn om at fra de eldste tider skulle Stavanger by ha vært så stor at Breiavatnet lå midt i byen. Smidt legger til at det på Hetland prestegård eller Lagård ikke var funnet spor etter gater eller hus. Det er tvilsomt om disse sagnene er riktige.
Området mellom Domkirken, Kongsgård og Breiavatnet ble kalt for Korbrødrefjerdingen.

Utfyllinger og skred

Lous i 1868 og Strøm i 1888 forteller et sagn om at en kirke (Martinskirken) sto ved Breiavatnet, og at den raste ut i Breiavatnet. Når dette eventuelt skal ha skjedd vet vi ikke.
Kongsgård har trolig vært bygd i strandsonen til Breiavatnet, og området foran er i dag utfylt. Et gotisk vindu på Kongsgård fra slutten av 1200-tallet er derfor i dag under dagens bakkenivå. Når utfyllingen ble gjort vet vi ikke. Det har vært nødvendig flere ganger å rette opp masser som har seget utover.
Før 1793 fylte Børge Petersen von Fyren ut i Breiavatnet ved Steglebakken med dagens Charlottenlund, Elisabeth Restaurant og Gasellen.
Nær Obsfelders plass er det også fylt i en god del, som har gjort vatnet mindre, men mer plass til Byparken og Kongsgata.  
Området foran Hotel Atlantic er utfylt område (dagens Olav Vs gate). Det samme er deler av området utenfor Jernbanestasjonen. 25. mars 1914 raste store deler av Jernbaneveien ut i vatnet, der det var fyllinger. Den store steinmuren ved Posthuset og store masser raste ut. Det ble lagt en ny fylling på rasområdet etterpå.
Sarpsborg Idrettslag

Sarpsborg Idrettslag (Sarpsborg IL) er et idrettslag fra Sarpsborg. Klubben ble stiftet i 1931, og har tilbud innen idrettene håndball, svømming, alpin og friidrett. Klubben nytter Sarpsborghallen som treningsarena, og Kjerringåsen Skisenter for alpingruppa.
Klubbens hjemmebane for friidrett er Sarpsborg Stadion. Der har klubben arrangert hovedmesterskapet i NM i friidrett i 1954 og 1960.
På Kurland har klubben klubbhytta SIL Hytta.
Katolske Maria-andakter

Maria-andakter, eller marianske andakter, er i kristen tradisjon andakter som rettes mot jomfru Maria, Jesu mor. De følges gjerne av forespørsel om forbønn fra jomfru Maria, og praktiseres innen flere kristne retninger, spesielt i Den katolske kirke, Den ortodokse kirke og enkelte høykirkelige retninger av protestantisme, som Den anglikanske kirke.
I Den katolske kirke finnes en rekke tradisjonelle Maria-andakter. Ofte er de dypest sett Kristus-andakter, men legger stor vekt på jomfru Marias opplevelse av viktige hendelser i bibelhistorien. Et godt eksempel på en slik andakt er rosenkransen, hvor en hovedsakelig betrakter hendelser i Jesu Kristi liv sett fra jomfru Marias perspektiv. Det finnes en rekke spesielle bønner knyttet til jomfru Maria, slik som Loreto-litaniet og Angelus-bønnen. Det finnes videre en rekke kirkefester som særlig knytter seg til kjente marianske andakter, slik som Marias syv smerter og Vår Frue av rosenkransen. Det finnes også marianske andakter som tar utgangspunkt i mariologiske dogmer, slik som jomfru Marias uplettede unnfangelse, jomfru Marias evige jomfruelighet og jomfru Maria som Guds mor.
Endelig finnes også en del marianske andakter som tar utgangspunkt i kjente åpenbaringer av jomfru Maria, deriblant de kjente åpenbaringene som har gitt henne titlene Vår Frue av Guadalupe, Vår Frue av Lourdes og Vår Frue av Fatima.

Jomfru Marias rene hjerte

Jomfru Marias rene hjerte, også kalt jomfru Marias uplettede hjerte, symboliserer jomfru Marias kjærlighet til Gud, til hennes sønn Jesus Kristus og til hele menneskeheten. Det avbildes gjerne enten som gjennboret av syv sverd, til minne om Marias syv smerter, eller med en krans av hvite roser omkring, til minne om Marias syv gleder.
Andakten til Marias rene hjerte henger nært sammen med Jesu hjerte-andakten, men mens sistnevnte gjerne dreier seg rundt Jesu kjærlighet til menneskene, og menneskenes avvisning av denne, fokuserer andakten til Marias hjerte mer på Marias kjærlighet til Gud som inspirasjonskilde for de troende. Andakten har gamle røtter, muligens tilbake til antikken, og tar utgangspunkt i Bibelens tekster, hvor Lukas-evangeliet nevner Marias hjerte flere ganger (Luk 2, 19; Luk 2, 35; Luk 2, 51). På 1000-tallet finnes vage antydninger til andakten i en preken av St. Bernhard av Clairvaux. Den blomstrer opp utover i middelalderen, og nevnes blant annet av Sta. Birgitta av Vadstena og St. Bernardin av Siena.  Siden gikk den nedover igjen, før den fikk et sterkt oppsving på 1600-tallet. Spesielt St. Johannes Eude arbeidet hardt for å utbre andakten, og skrev messe og tidebønner til ære for jomfru Marias rene hjerte. 8. februar 1646 feiret han for første gang festen for jomfru Marias rene hjerte. 
Festen ble likevel ikke godkjent for universell bruk, og først i 1805 ga pave Pius VII tillatelse til å feire festen for alle bispedømmer som ba om det.
Kvikne

Kvikne er en tidligere kommune i Hedmark, og fjellbygd i vannskillet mellom Østerdalen og Trøndelag. Øverst i bygda har elva Orkla sitt utspring. Lenger sør renner elva Tunna nedover mot Glomma.
Kommunen ble i 1966 delt ved at Kvikne sogn (da 664 innbyggere) ble innlemmet i Tynset kommune i Hedmark, og Innset sogn (da 420 innbyggere) ble innlemmet i Rennebu kommune i Sør-Trøndelag. Den overveiende delen av kommunens areal ble liggende i Tynset. Fra 1970 ble gården Garlia med 5 innbyggere overført fra Tynset til Rennebu.
Innerdalen i fjellområdene mellom Tynset og Rennebu ble neddemt ved en elektrisitetsutbygging i Orkla/Grana i 1981. Kampen mot utbygging var meget omfattende i perioden 1979–81 og regnes blant de fem største vassdragsvernekampene. Den er behandlet i dokumentarfilmen Prognose Innerdalen.
Det har vært uenighet mellom Tynset og Rennebu om grensene i Innerdalsområdet, idet grensene har stor betydning for kommunenes inntekter av eiendomsskatt fra kraftanlegget. Uenigheten er nå løst rettslig.
Vollan gård i Kvikne er i dag nasjonalparksenter for Forollhogna nasjonalpark. Gården ble brukt som location under filmingen av Secondløitnanten (1993).
På Kvikne er også Kvikne kobberverk, grunnlagt i 1630, som var et av Norges første kobberverk. Dette førte til at folketallet i fjellbygden steg og la et grunnlag for videre utvikling.
Fast Times at Ridgemont High

Handling

Filmen er en løst sammensatt skildring av livet på en amerikansk high school på 1980-tallet. Her skildres personer som Stacy og Lindas seksuelle bomskudd via den driftige Brads raske karriere i fast food-verden til Spicoli som den ultimate surferen. Man får oppleve hvordan de vokser opp midt i all «sex, drugs og rock'n roll».

Om filmen

Filmen kom på 29.-plass på listen over de mest innbringende kinofilmene i USA i 1982. 
Den ble godt mottatt av anmelderne og har fått 78 % på Rotten Tomatoes.
Filmen var hovedinspirasjonskilden til en kortlivet TV-serie fra 1986 kalt Fast Times.
I 2005 ble filmen funnet betydningsfull nok av USAs Library of Congress til å bli bevart av deres National Film Registry.
Blang

Blang eller Bulang (kinesisk: 布朗族, pinyin: Bùlǎngzú) er ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 var det 91.882 av dem i Kina, for det meste i provinsen Yunnan.
Det er også noen mindre grupper av dem i Burma og Thailand.

Språk

Folket har et eget språk, som innordnes blant mon-khmer-språkene. Det finnes intet eget skriftspråk (2013), men to skrivesystemer basert på det latinske alfabet er blitt utviklet - Totham i Xishuangbanna og Tolek i Dehong og Lincang.

Religion

Tradisjonelt har blangfolket en ånde- og spøkelsestro. Dessuten er theravadabuddhismen utbredt.
Maubert Mutualité (Paris Metro)

Maubert Mutualité er en stasjon på metroen i Paris. Den er oppkalt etter Place Maubert og Maison de la Mutualité (et konferansesenter), og ligger i 5. arrondissement. Stasjonen betjenes av linje 10.
Stasjonshallens vegger er kledd med hvite fliser, som de fleste andre av stasjonene i metronettet. Taket er et tønnehvelv i skinnegangens og plattformenes retning. Spesielt for stasjonen er to parallelle rør med bevegende, oransje lys som følger det buede takets kurve over sporene fra den ene siden til den andre. Disse rørene er plassert nær midten av plattformen.
Maubert-Mutualité en av få metrostasjoner som fortsatt har i bruk særpregede halvkuleformede, oransje sitteplasser fra begynnelsen av 1980-årene.
Jwala Singh

Jwala Singh (Jwala skal bety flamme) er partinavnet til Nagendra Paswan (født 1962 (?)), leder av separatistorganisasjonen Janatantrik Terai Mukti Morcha – Singh (også omtalt som JTMM – J) i Tarai.
Singh skal være av dalit-bakgrunn.
Han var opprinnelig journalist. Ei tid dreiv han sin egen avis. Han var visepresidenter i Sirahas avdeling av Nepals Jounralistforbund i 6 år. Han blei arrestert av politiet hjemme hos seg sjøl 15. januar 2000, på et tidspunkt da han var nestleder.
Han blei medlem av NKP(Maobadi) og journalist i Siraha-distriktet i partiets ukeavis Janadesh.
I 2004 brøyt han med partiet og gikk med i JTMM, som nettopp var stifta av en annen utrbryter fra NKP (M): Jay Krishna Goit.
Våren 2006 skal det ha oppstått motsetninger mellom JTMMs leder Goit og organisasjonens «østlige kommandant», Jwala Singh.
I august holdt Singh en kongress som valgte ham til leder. Hans fløy blei kjent som JTMM (Singh) eller JTMM – J.
Fløya som fulgte Goit blei omtalt som JTMM (Goit).
Splittelsen blei ikke kjent for omverdenen før på slutten av året, da Singh sa offentlig at Goit hadde ingen posisjon i organisasjonen mer. Han sa også at han fortsatt rekna Goiit som sin «ideologiske leder».
De to organisasjonene sendte ut konkurrerende appeller til masseaksjoner, ofte med brodd mot pahade eller innvandrere til Tarai fra de høyereliggende områdene i Nepal.
I massebevegelsen i de østlige distriktene i Tarai fra 19. januar 2007 oppfordra begge fløyer av JTMM sine aktivister til å delta i massedemonstrasjonene til MJF. Det blei kjent at JTMM – Singh i flere tilfeller hadde brukt dette som utgangspunkt bl.a. for å skyte og drepe politimenn og angripe politiposter.
Våren 2007 var JTMM-Singh inne i en væpna feide med JTMM-Goit, der ledere og tilhengere på begge sider blei drept.
Maureen O'Hara

Bakgrunn

Maureen FitzSimons ble født i forstaden Ranelagh i den irske hovedstaden. Familien var katolsk, og den katolske tro var viktig for henne livet gjennom. Hennes far  Charles Stewart Parnell FitzSimons drev en klesforretning, og moren Marguerita Lilburn FitzSimons var med på å drive butikken. Naureen var den nest eldste av seks barn. 
Faren var endelseier i fotballklubben Shamrock Rovers, som fatteren også støttet fra barnsben av. På skolen utmerket hun seg særlig i idrett. Likesom de fleste av søsknene ikk hun på Abbey Theatre og Ena Mary Burke School of Drama and Elocution i Dublin. Også flere av søsknene gjorde senere karriere i filmbransjen, skjønt ikke med samme internasjonale suksess.

Karriere

Maureen gjorde sin profesjonelle debut som 14-åring, men ettersom faren anså yrkesveien som usikker, sørget han for at hun ved siden av skuespillerkarrieren lærte seg bokholderi og stenografi. 
I 1939, i en alder av 19 år, ble O'Hara hemmelig gift med engelskmannen George H. Brown som var filmprodusent, produksjonsassistent og sporadisk manusforfatter. På oppfordring fra O'Haras foreldre ble ekteskapet annullert i 1941. I desember samme år giftet O'Hara seg med den amerikanske filmregissøren Will Price, men ekteskapet ble avsluttet i 1953, angivelig som følge av alkoholmisbruk. De fikk en datter i 1944 som het Bronwyn Fitzsimons Price.
Hun giftet seg med sin tredje ektemann, Charles Blair, i 1968. Blair var en pionér innen den transatlantiske luftfarten og var tidligere brigadegeneral i US Air Force. Blair døde i 1978 da motoren i en Grumman Goose han fløy fra St. Croix til St. Thomas eksploderte. Det året fikk hun også livmorskreft, som hun senere ble frisk fra. O'Hara pensjonerte seg fra skuespill i 1991 etter at hun spilte hovedrollen i filmen Only the Lonely.
For sitt bidrag til filmindustrien har O'Hara fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved Hollywood Boulevard 7004. Hun ble også tildelt en Golden Boot Award. I november 2014 fikk hun en Æres-Oscar under Governors Awards-utdelingen med følgende begrunnelse: «Til Maureen O'Hara, en av Hollywoods lyseste stjerner, som gav inspirerende rolleskildringer som glødet med lidenskap, varme og styrke.»
Giuseppe Pella

Liv og virke

Pella var økonom og arbeidet som universitetslærer. I 1946 ble han valgt til den grunnlovgivende forsamling for partiet Democrazia Cristiana og i 1948 ble han innvalgt i deputertkammeret for samme parti.
Fra 1947 til 1954 besatte han forskjellige ministerposter for finanser, skatter og budsjett. Pella ledet selv regjeringen fra 17. august 1953 til 5. januar 1954 og var samtidig utenriksminister og budsjettminister. I denne perioden var forholdet til Jugoslavia vanskelig, med spørsmålet om statusen til Trieste-territoriet. Han var statsminister i Italia fra august 1953 til januar 1954. ella var president i Europaparlamentet fra 1954 til 1956.
Etter at han gikk av som statsminister var Pella visestatsminister og utenriksminister i regjeringene Zoli (1957–1958) og Segni (1959–1960). Pella var i 1960 budsjettminister i regjeringen Fanfani. Pella ble i 1968 valgt til Italias senat. Hans siste ministerpost var som finansminister i  Andreottis regjering i 1972.
Lille Lise let paa taa

Handling

En sommerdag er et muntert selskap på skogtur. Det består av gamle Lund, barnebarnet Lise, journalistene Bent og Tykke, jomfru Nørlind samt Telegrafstolpen og Tilhengeren. Selskapets tilknytningspunkt er naboskapet hjemme på kvisten der Lund gir danseundervisning og Telgrafstolpen og Tilhengeren står for musikken. Gamle Lunds kongstanke er å gjøre Lise til en stor danserinne. Jomfru Nørlind, som er litt av hvert ved Grand Teatret, bidrar til at Lise får debutere der. Det byr imidlertid på økonomiske vanskeligheter å anskaffe Lises kostymer. Da påtar Telegrafstolpen og Tilhengeren seg i all hemmelighet å selge sistnevntes skjelett til Zoologisk Museum.
Mencius

Firetegnsidiomet

Det tradisjonelle kinesiske firetegnsidiomet 孟母三遷 (mèng mǔ sān qiān, eller ㄇㄥㄇㄨㄙㄢㄑ一ㄢ eller kana: もうぼさんせん, mou bo san sen) = «Mencius' mors tre flyttinger» går tilbake til en legende som forteller at Mencius' mor flyttet hjemmet tre ganger: Fra ved siden av et gravfelt til en markedsplass og så til ved siden av en skole, før hun fant et sted som egnet seg for oppdragelsen av sønnen. Idiomet har som hensikt å uttrykke hvor viktig gode omgivelser er for den rette barneoppdragelse.
Eliteserien i futsal

Eliteserien i futsal er den øverste divisjonen i norsk futsal for herrer. Serien er organisert av NFF, og ble opprettet i forkant av 2008/2009-sesongen under navnet Telekiosken Futsal Liga. Etter 2009/2010-sesongen har serien vært kjent som Eliteserien i futsal.
Eliteserien i futsal består av ti lag, som alle møter hverandre to ganger i løpet av sesongen, som strekker seg fra november til mars. Vinneren av eliteserien blir Norges representant i UEFA Futsal Cup påfølgende sesong, mens de to nederste lagene rykker ned til 1. divisjon.

Historie

Det var 63 påmeldte lag i divisjon under eliteserienivå sesongen 2008-09. De ti beste lagene kvalifiserte seg for den første sesongen i elitenivå i futsal i Norge.