google/wiki40b huggingface dataset:
Lensregnskap

Lensregnskapene ble ført av lensherren som var den øverste lokale myndighet i Norge før eneveldet ble innført i 1660. Årlige regnskap ble i sin tid sendt inn til Rentekammeret i København for revisjon, men oppbevares nå i Riksarkivet. De er skannet og tilgjengelige på Digitalarkivet. Lensregnskapene er en unik kilde til norsk historie i en periode som ellers er relativt fattig på kildemateriale.

Historikk

Før innføringen av eneveldet i 1660 var Norge delt inn i len. Lensherren var den øverste lokale myndighet og førte regnskap over kongens inntekter og utgifter. Hvor mye av lenets inntekter som var regnskapspliktig, var avhengig av hvilke vilkår lensherren hadde fått lenet på. Det kan derfor variere både mellom len og over tid hva slags dokumentasjon som er å finne i regnskapene.
Det er bevart spredte deler av lensregnskap fra 1500-tallet, men først fra begynnelsen av 1600-tallet blir de tilnærmet fullstendige. De opphørte med eneveldets innføring i 1660. Deretter ligger de lokale regnskapene i seriene med stiftamtstueregnskap og fogderegnskap.
Alle regnskap fra før 1570 er trykt og utgitt i Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede og Norske lensrekneskapsbøker 1548-1567. De første er skannet og ligger blant Digitale bøker på Digitalarkivet.

De årlige regnskapene

Selve lensregnskapet er lite i omfang, det er de tilhørende inntekts- og utgiftsvedleggene som utgjør hovedtyngden av materialet. I regnskapet henvises det til vedleggene som er merket med bokstaver eller tall. Det er disse vedleggene som inneholder de fleste opplysningene i form av skattemanntall, jordebøker, fogderegnskap og en del andre regnskap.
Regnskapsåret begynte og sluttet 1. mai, kalt Philippi Jacobi. Bakerst i det årlige regnskapet ligger Rentekammerets revisjonsbemerkninger. Ved skifte av lensherre ble det satt opp et såkalt kvittansiarum. Dette inneholder ofte nøyaktige registreringer av dokumenter og inventar som lensherren forvaltet, men som tilhørte staten.

Fogderegnskap

Fogden var også påtalemakt i lokalsamfunnet. Han hadde bl.a. utgifter til henrettelser, fengsling og transport av fanger, og han sto for innkrevingen av bøter. I fogderegnskapene er inntektene av bøtene ført under «sikt og sakefall». Slagsmål og det å få barn utenfor ekteskap (leiermål) var vanlige forseelser, men det forekom også tilfeller av drap, hor, blodskam og trolldom. Til disse postene kan det igjen være vedlegg som forteller mer om bakgrunnen for bøteleggelsen.
Hydrochara

Utseende

Middelsstore, avlangt ovale, blankt svarte vannkjær. Artene kan overflatisk ligne på vannkalver (Dytiscidae) men kan kjennes på at antennene er korte og klubbeformede, palpene lange (lengre enn antennene) og at beina mangler hårfrynser som kan brukes som årer.

Levevis

Artene lever i vegetasjonsrike ferskvann.
Kaptein Sabeltann og hemmeligheten i Kjuttaviga

Kaptein Sabeltann og hemmeligheten i Kjuttaviga er en teaterforestilling med manus og musikk av Terje Formoe spilt i Kristiansand Dyrepark sommeren 1994 og i Asker i 1995. Det er den andre barne- og familieforestillingen om Formoes sjørøverfigur Kaptein Sabeltann (etter Kaptein Sabeltann og skatten i Kjuttaviga).
Når forestillingen ble spilt på Hvalstrand i Asker, sommeren 1995 gikk stykket under navnet Kaptein Sabeltann og grusomme Gabriels hemmelighet. Dette var pga. bruddet mellom Terje Formoe og Kristiansand Dyrepark.
Forestillingen ble filmet sommeren 1994 og gitt ut på VHS av Egmont senere på året. Forestillingen ble også utgitt på lydbok.

Handling

Det har gått et par år siden Kaptein Sabeltann forsvant fra Kjuttaviga etter å ha tapt fektekampen mot Sjømannen Ruben. Fra den dagen ble igjen godt å leve for våre venner. Tante Bassa er så lettet og glad at hun går omkring å traller og synger i vertshuset sitt nesten hele dagen. Vesle Sunniva er blitt en liten forelsket dame i løpet av sommeren, i Rubens hus har nemlig en ung mann med blå øyne, lang, lyst hår og ring i øre flyttet inn. Pinky som før kalte seg verdens yngste sjørøver er blitt sjømannen Rubens beste venn og medhjelper. I dag er Sunniva, Tante Bassa og Ruben travelt opptatt med å stelle i stand til et overraskelseselskap for Pinky, han har nemlig fødselsdag, men innbiller seg at han har greid å holde det hemmelig for vennene sine. Men dessverre, freden i Kjuttaviga skal ikke vare så lenge. I skyggene kommer det pirater og slue sjørøvere fra alle kanter.

Kassett- og CD-utgivelse

I 1994 ble forestillingen utgitt på kassett og CD av Grappa Musikkforlag. Utgivelsen har en lengde på ca 1 time.

VHS- og DVD-utgivelse

Den 16.-19. juli 1994 ble det gjort opptak av forestillingen. Den ble først vist på NRK og ble senere på høsten lansert på video av Egmont.
Denne versjonen varer i 65 minutter
Svømming under VM i svømming 2013 – 100 meter ryggsvømming menn

Semifinaler

Semifinalene ble avholdt kl. 18.18.
Levajok Fjellstue

Levajok Fjellstue er en fjellstue som ligger ved elva Tana ved Levajok i Tana kommune. Tidligere var dette en av Statens fjellstuer som ga losji til reisende i Tanadalen. I 1951 kjøpte Ivar Hauge fjellstuen fra staten og utviklet den til et turistmål for jakt- og fiskeinteresserte. Fjellstuen er betjent med kafé, og har 14 hytter til utleie.
Levajok Fjellstue er et av sjekkpunktene til Finnmarksløpet. Det er også rideskole på stedet.

Brannen i Levajok

Levajok Fjellstue ble bygd i 1922, og var en av de få bygningene i Finnmark som overlevde 2. verdenskrig. Den 22. februar 2007 brant fjellstuen ned og ble totalskadd. Ny fjellstue ble bygget i 2009.
Collierville vannkraftverk

Collierville vannkraftverk er en demning med vannkraftverk (tradisjonelt elvekraftverk) i Calaveras County, i delstaten California i USA. Anlegget ligger ved den sørligste sideelven til Sacramento River, øst for byen Sacramento. Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 253 MW, fordelt på to turbiner.
Min første kjærlighet

«Min første kjærlighet» er en norsk sang av Jahn Teigen som kom ut i 1979. Sangen er fra albumet En dags pause. Sangen ble meget godt mottatt og er i dag en av Jahn Teigens mest kjente sanger. «Min første kjærlighet» var aldri på Norsktoppen eller VG-lista, men den hører likevel til en av norsk pophistories store klassikere.

Om sangen

Teksten er skrevet av Kim Bård Hansen, også kjent som Herodes Falsk. Teksten ble skrevet før melodien og 10-15 forslag ble skrevet og forkastet. Det var under et besøk i Hamburg hvor platen En dags pause ble innspilt i Rüssl Studio. De bodde hjemme hos eieren av studioet, en tysk komiker som het Otto Waalkes. Der kom Hansen over en artikkel med overskriften «Meine Erste Liebe» i et gammelt tysk ukeblad. Da tok det ca. 10 minutter å skrive teksten til «Min første kjærlighet».
Olabil

Olabil er en hjemmelaget bil uten motor med plass til en person (vanligvis et barn). Bilen får framdrift av gravitasjon og er dermed avhengig av en nedoverbakke for å fungere.
Naturlig deduksjon

Naturlig deduksjon kan i logikk og bevisteori referere til både Gerhard Gentzens og Jan Łukasiewiczs opprinnelige logiske kalkyler, eller til den generelle presentasjonen av logiske systemer som de innførte. Før introduksjonen av naturlig deduksjon var logiske systemer basert på en mengde aksiomer og noen få regler, kjent som Hilbert systemer. I artikkelen hvor Gentzen presenterer sin naturlig deduksjons-system, uttrykker han et ønske om at bevisene skal ligne hvordan matematiske bevis ser ut, og han identifiserer ressonering fra antagelser som et viktig aspekt. I naturlig deduksjon er det ingen aksiomer, men derimot flere ressonerings-regler, sammen med hypotetiske antagelser.

Konsistent

Gentzens naturlig deduksjon, NJ, er konsistent, i den forstand at det ikke finnes noen derivasjon for \vdash \bot fra ingen antagelser.
Da Gentzen publiserte NJ, greide han ikke å bevise at NJ er konsistent, og han konstruerte derfor en annen kalkyle LJ, sekventkalkyle, som han beviste var logisk ekvivalent med NJ, og som han beviste var konsistent. I ettertid har konsistensen til NJ blitt bevist direkte, ved å normalisere bevis, som har en tett sammenheng med å redusere typede lambdatermer, gjennom Curry-Howard korrespondansen.
Guqin

Guqin (kinesisk: 古琴; pinyin: Gǔqín, Wade-Giles: Ku-ch'in) er et av de eldste fortsatt spilte kinesiske strengeinstrumentene, og det som tradisjonelt har hatt den klart høyeste status. Det er kjent fra ca. 1000 f.Kr.
Å kunne spille på guqin (eller qin som det ble kalt innen behovet for å skille det fra andre strengeinstrumenter gjorde at gu, «antikk», ble tilføyd navnet på 1800-tallet) ble ansett som en av De fire kunster en dannet person måtte beherske.
I den eldste tiden varierte utformingen av instrumentet. Under Tang-dynastiet (618 -- 907) fikk det sin definitive utforming: langsmalt og med syv strenger og med en grunn resonanskasse. Den spilles alltid monofont med høyre hånd. Med venstre hånd kan man avstedkomme forskjellige slags vibrato, som gir mulighet til en mengde variasjoner i komposisjonen. Klangen minner i noe grad om den vestlige lutten.
I Beijing finnes et eget forskningsinstitutt for aspekter ved guqin-instrumentet.
Instrumentene er ofte utstyrt med inskripsjoner og sigiller av forskjellig slag.
På gamle instrumenter sprekker gjerne lakken, men det anses bare å være et skjønnhetstegn, og forskjellige sprekkmønstre får sine egne navn.
Instrumentet og musikken er skrevet inn på UNESCOs liste over Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.
Guan Pinghu var en kjent musiker som spilte på guqin.
MS «Tedno» (2007)

M/S «Tedno» er en hurtigbåt av karamarantypen eid av Norled. Båten tar 85 personer og 3 tonn last. Maksfart er 35 knop.
Hurtigbåten gikk i rute i Austevoll, der hadde båten anløp ved Bekkjarvik, Lundøy, Litlakalsøy, Møkster, Sandtorv og Hufthamar. Halvparten av hurtigbåtene som stanser ved Hufthamar fortsetter ruten videre til Flesland, og Bergen. Enkelte avganger stanser hurtigbåtene bare hvis det er passasjerer. Skipet ble i 2017 solgt hvor den gikk under navnet MS «Akranes». I 2018 ble båten kjøpt tilbake av Norled.
Tedno ble bygget ved Oma Baatbyggeri som byggnummer 523. Overlevering til rederiet skjedde 7. april 2007.
Vandkunsten

Historie

I middelalderen lå her en mølledam som mottok vann fra omegnens vannløp. Selve torvets navn, stammer fra det pumpeverk som kong Christian III lot oppføre, for å forsyne Slotsholmen med friskt vann. 
Her sto en gang et gammelt festningstårn, med navnet Vandmølletårnet, som astronomen Tycho Brahe brukte som  observatorium når han ellers var i byen. Det var også her at Stormen på København foregikk i 1659, hvilket en minneplate og en plakett med kong Frederik III på hjørnet av Gåsegade, vitner om. 
I flere år ble stedet anvendt som søppelplass, men under kong Christian V ble plassen brolagt og fungerte fra 1684 som fisketorv, og på slutten av 1800-tallet som loppetorv. På hjørnet av bygningen Tokanten fra 1910, tegnet av Aage Langeland-Mathiesen, ses innmurt navnet Wand Konsten – et av byens eldre veiskilt fra slutten av 1700-tallet. Rundt om plassen finnes forskjellige bevertninger, hvorav noen har røtter tilbake til 1700-tallet.

Fontenen

Dagens vannkunst er tegnet av arkitekten Johannes Magdahl Nielsen i 1910. Den består av en granittsøyle som ender i en kule, innfattet i flammer av bronse. Vannet strømmer ut fra fire fiskehoder på granittsøylen ned i en stor kum. Kulen og flammene henviser til Stormen på København, mens fiskehodene symboliserer det tidligere fisketorvet. På vannkummens sider nevnes monarkene som har hatt innflytelse på områdets utvikling.

Beboere

Av berømte beboere på Vandkunsten kan nevnes kong Christian VIIs elskerinne Anna Cathrine Benthagen. Hennes gjenboere kunne se hvordan paret kledte seg nakne og lå sammen på gulvet.
Arkitekten G.F. Hetsch hadde adresse til Vandkunsten i årene 1824–1832, mens sjøoffiseren Carl Vilhelm Jessen bodde i brygger Ordings Gård i Vandkunsten 10 i årene 1817-1819.
Aither

Natt og Dag

I henhold til myten skal Aithers mor Nyx mot kveldens slutt ha dratt sitt mørke slør mellom ham og Aer og således ha frambrakt natten for menneskene. Om morgenen kom hans søster Hemera og dro vekk nattens slør og viste igjen den skinnende luften øverst på himmelen som utgjorde dagen. Under antikken ble natt og dag sett på som uavhengig av solen og forklarte lyset som denne skinnende, lyseblå luften.

Verdenssjelen

I den orfiske teologien, en mystisk gresk religionskult fra rundt 600-tallet f.Kr., var Aither verdens sjel fra hvor alt liv utgikk fra.
Dramatikeren Aristofanes hevder at Aither var sønn av Erebos. Imidlertid sier Damaskios at Aither, Erebos og Khaos var søsken, og avkommet av Chronos (tiden). I henhold til Epiphanius av Salamis begynte verden som et kosmisk egg, omkranset av Tid og Uunngåelighet (antagelig Chronos og Ananke) i form av en slange. Sammen avlet de egget, klemte dets materie sammen med stor kraft inntil verden ble delt i to hemisfærer. Etter dette sorterte atomene seg, Lysere og finere fløt ovenpå og ble Skinnende luft (Aither og/eller Uranos) og opphøyd Vind (Khaos), mens den tyngre og skitnere atomer sank og ble til Jorden (Gaia) og Havet (Pontos og/eller Okeanos). Se også Platons Myten om Er.
Den femte orfiske hymne til Aither beskriver substansen som «høytherskende, Zevs' evige, uforgjengelig kraft», «det beste element», og «livsgnisten til alle vesener». Dog er de tilskrevet den mytologiske poet Orfeus som levde i tiden før Homer, antagelig komponert som hymner på 500-300-tallet f.Kr., noe som gjør dem til samtidige med naturfilosofene som Empedokles som teoretisert at naturens materielle krefter er identiske med det guddommelige og overlegne de menneskelignende guddommer i de homeriske fortellinger.
Moss tingrett

Moss tingrett er en førsteinstansdomstol under Borgarting lagdømme. Tingretten ligger i Moss i Østfold og dekker kommunene Moss, Rygge, Råde og Våler. Embetsleder er sorenskriver Kristin Kjelland-Mørdre, hun er fra 2013 sorenskriver i Drammen tingrett.
Else-Ragnhild Neumann Award

Prisvinnere

Tildelingen for 2018 har to vinnere, og begrunnelsene fra komiteen er:
Prisvinner Anja Røyne fortjener anerkjennelse for sine undersøkelser av porøse materialer med fluider og krystallvekst. Dette gir veldig interessante bidrag til nano- og mikroskala prosesser, som lite utforsket.
Prisvinner Grace Elisabeth Shepard har alltid original, nøyaktig og robuste kvantitativ forskning til forståelsen av manteldynamikk. Analysene gir fundamentale bidrag til hvordan grunne overflateprosesser er forbundet med forholdene i dypet av mantelen.
Toftøy (Tysvær)

Toftøy er en øy i Tysvær kommune i Rogaland. Den ligger i Nedstrandsfjorden, like øst for halvøya Stong. Per 2012 hadde den 2 fastboende innbyggere. På Toftøy ligger også en populær badestrand.
Thor G. Norås

Journalist, komponist og impresario

Norås var journalist med ansvar for ungdomssider i Alle Kvinners Blad og i ukebladet Det Nye og spaltist i Rogalands Avis. Han stiftet Ski Ungdomsklubb i 1959, en frilynt ungdomsklubb i motsetning til kommunale ungdomsklubber. Han laget musikk til filmene "Equilibrium" som var den første norske rocke-filmen, og den første som tok opp usikkerheten omkring seksuell identitet i et ungdomsmiljø, og Broder Gabrielsen, en film om healing og religiøs fanatisme. Han var manager for Harald Pettersen, Bente Lind og The Lunicks, Nina & Patzy og The Dandy Girls, Norges første alljente rockeorkester med internasjonal suksess.

Forfatter

Han debuterte som skjønnlitterær forfatter i 1977 med Per 4 år og vennene hans, illustrert av Kjersti Scheen, og skrev i alt tre bøker om Per 4 år, som også ble sendt i Barnetimen for de minste og  i NRK Barne-TV. I ungdomsboken Spøkelsesklubben (1979) tok han opp miljøkriminalitet. Han fikk Kirke- og undervisningsdepartementets første debutantpris for Per 4 år og vennene hans. Han har skrevet Syng med oss mamma (1979), og redigert Viser og Sanger fra Rogaland, oversatt «Ivor the Engin» til norsk og utgitt erindringsromanene Akterutseilt, Barnekrigen og Gud bedes gå kjøkkenveien.
Han har også skrevet en rekke filmmanuskripter, blant dem: "Kultur i knehøyde", "Pjusken", "Cyklus". Han har også levert en rekke programforslag til BUA/TV/NRK som er blitt antatt og produsert.

Forsker

Som barnekulturforsker ved barnevernslinjen og Sosionomlinjen ved Høgskolen i Stavanger var Norås blant annet kjent for bøkene Barnet i liv og lek, barnekultur i en brytningstid og Jeg og kulturen min, sanger, danser, leker og regler som er, eller har vært i bruk i Stavanger, som begge har kommet i flere utgaver. Han oversatte Berit Hedeby's "Barnmishandling" til norsk i 1979 på Universitetsforlaget. Som pensjonist transkriberte Norås de ti bindene av Henrich Steffens' erindringer: Was Ich erlebte/Hvad jeg oplevde. Bøkene finnes på Forskningsbiblioteket på Universitetet i Stavanger.
Den 10. desember 2008 ble resultatet av dr. Kathryn Marshs forskningsprosjekt «Cross cultural study of childrens musical play» publisert på Oxford University Press, America'' med tittelen: The Musical Playground. Forskningen bygger på Kathryn Marschs forskning fra 1990-tallet. Thor G. Norås representerte Norsk Dokumentasjonssenter for Barnekultur i Stavanger, og hans bidrag til forskningen er beskrevet. Han ble tilknyttet prosjektet i 2002 og medvirket fram til publiseringen.

Heder

Han fikk Kulturdepartementets debutantpris for Per 4 år og vennene hans.
Thor G. Norås mottok Skadeforebyggende forum for barns Barnesikkerhetspris i 1998.
Han er biografert i #26 av Ugly-Things, et spesialmagasin for 60-talls rock- og garagekultur og -musikk i La Mesa i California.
Ullern Terrasse/Åsbakken naturminne

Ullern Terrasse/Åsbakken naturminne er en stor sommereik som ble fredet 21. november 1959.
Treet er over 200 år gammelt, og måler mer enn fire meter i omkrets. Treet har kommet i en alder da man kan forvente å finne kravstore lav- og mosearter. Området er lite belastet av forurensing, og treets tilstand er meget god.
Weiße Rose Stiftung

Weiße Rose Stiftung er en forening som arbeider for å fremme forskning på og formidling av Den hvite roses historie. Foreningen ble grunnlagt i 1987 i München av tidligere medlemmer av Den hvite rose og slektninger av flere av de av Den hvite roses medlemmer som ble henrettet i 1943.
Albert Willimsky

Liv og virke

Den 22. juni 1919 ble Albert Willimsky presteviet i den katolske domkirke i Breslau. Willimsky engasjerte seg fra 1927 for den katolske minorientet i sin havellandske menighet Friesack, og da fremfor alt for de polske sesongarbeiderne der. I 1933 havnet han for første gang i alvorlig konflikt med lokale myndigheter idet han utdelte valgopprop for det katolske Zentrum-partiet i Paulinenaue. Han ble i 1935 forflyttet fra Friesack til Gransee, og i 1939 derfra til Podejuch ved Stettin. På grunn av sin åpent tilkjennegitte kristenhumanistiske holdning ble han utsatt for bakvaskelse. Sogneprest Willimsky ble arrestert flere ganger, og i begynnelsen av 1940 sendt til konsentrasjonsleiren Sachsenhausen ved Oranienburg. Der døde han etter få uker.
Pseudothestus

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sørøst-Asia (Sumatra og Borneo).
Lasse Dahlquist

Bakgrunn

Slektsnavnet Dahlquist var tatt etter gården Dahlsgård i Halland av hans farfar, Sven Ludvig Dahlquist (1828–1907), som giftet seg og flyttet til Hisingen i Göteborg. Her startet Sven Ludvig Dahlquist et pramverft med navnet Andersson & Dahlquist.
Lasse Dahlquists far, Otto Dahlquist, var sjøkaptein, men det var som sjøassuransedirektør han flyttet med familien til Lidingö, der Lasse Dahlquist vokste opp. Men han kom til å bli assosiert med den svenske vestkysten og fødebyen Göteborg, dit han etterhvert flyttet.
Lasse Dahlquist dro til sjøs i 1926 og kom tilbake som visesanger og filmskuespiller.

Karriere

Han var en tid ansatt i Sven-Olof Sandbergs musikkforlag "Svenska Noter" og begynte i 1931 å spille inn grammofonplater på Columbia. Gjennombruddet kom med Jolly Bob från Aberdeen 1938. Han skulle totalt gjøre rundt 500 grammofoninnspillinger. Han var et av medlemmene i sanggruppen Tre Sang
Lasse Dahlquist skrev tekst og musikk til flere hundre viser, mange med motiv fra Göteborg og Bohuslän og har dermed blitt den svenske vestkystens visesanger framfor noe. Flere av hans viser har blltt til allsanger, som De' ä' dans på Brännö brygga 1941, Gå upp och pröva dina vingar 1944 og Oh boy, oh boy, oh boy 1946.
Han skrev også filmmelodier, blant annet Lite grann från ovan og Kalle på Spången i 1939 til Edvard Persson, samt revytekster. Han filmdebuterte 1932 i Weyler Hildebrands Muntra musikanter.
Lasse Dahlquist brukte pseudonymene Set Lange, Sten Aller, Erik Dahlquist, Ray Garden, Willy Dahl og Lars-Erik.
Han døde 1979 i Stockholm og ligger begravd på Brännö gamle kirkegård i Göteborgs södra skärgård.
Den 24. november 1987 ble Lasse Dahlquist – Sällskapet grunnlagt. Det har som formål å spre interesse for Lasse Dahlquist og hans verk.
Delia Derbyshire

Tidlig karriere

Etter å ha gått på Coventry Grammar School tok hun en grad i matematikk og musikk hos Girton College i Cambridge. I 1959 søkte hun på en stilling hos Decca Records hvor hun ble fortalt at de ikke ansatte kvinner i opptaksstudioene. Istedenfor fikk hun en jobb hos FN i Genève. Hun returnerte senere til London og fikk jobb hos musikkutgiverne Boosey and Hawkes.
Hennes mest anerkjente arbeid kommer fra 1960-tallet, hvor hun samarbeidet med den britiske kunstneren og skuespillforfatteren Barry Bermange for Third Programme (en radiostasjon som senere ble døpt om til BBC Radio 3). Bortsett fra kjenningsmelodien for Doctor Who, komponerte og produserte hun flere stykker for mange radio- og TV-programmer. Et utvalg av hennes beste stykker har blitt utgitt på albumet BBC Radiophonic Music. Denne ble utgitt på CD i 2002. Flere av de kortere stykkene hun laget mens hun jobbet for Radiophonic Workshop, ble brukt i flere år som musikk for programmer fra både BBC og andre TV-stasjoner, inkludert ABC.
Hun ble frustrert over alle begrensningene hos BBC i 1969 og hun begynte å jobbe sammen med David Vorhaus. De tok navnet White Noise og ga ut et album kalt An Electric Storm samme år. Det viste seg å være et banebrytende verk innen psykedelisk elektronisk musikk og det har senere vært en stor innflytelse for mange av nåtidens musikere, som lager elektronisk musikk.

Doctor Who

I 1963 ble Ron Grainer spurt om å komponere kjenningsmelodien for Doctor Who som begynte samme år. Derbyshire utviklet hans melodi til den versjonen som ble brukt i TV-serien.
Grainer ble så forbløffet over hennes versjon at han ville la henne bli anerkjent som medkomponist. Dette ble stoppet av byråkratiet i BBC. Derbyshires tolkning av Grainers melodi brukte elektroniske oscillatorer og klipping av lydbånd (slik som tape loop og reveserte tape-effekter) for å lage den uhyggelige og overnaturlige lyden som var veldig forskjellig fra alt annet da TV-serien begynte. Man tror at denne melodien er den første hel-elektroniske melodien som ble laget for en TV-serie.
Synthesizer og flersporopptakere eksisterte ikke på denne tiden og melodien ble konstruert ved å ta opp individuelle noter fra elektroniske kilder på lydbånd. Man kuttet så båndet slik at man fikk båndbiter som hver hadde en note. Disse ble så limt sammen slik at man fikk en melodi når man spilte det (se denne siden). Dette var en langvarig prosess som tok flere uker.

Etter BBC

I 1973 forlot hun BBC og stoppet med å komponere musikk. Hun hadde flere jobber som radiotelegrafist, i et galleri og i en bokhandel. Hun var gift en kort stund før hun møtte sin partner, Clive Blackburn, som ga henne stabilitet. I 1996 returnerte hun til musikken og hun holdt på med et album da hun døde 64 år gammel av nyresvikt mens hun kom seg etter brystkreft. Hennes liv ble skildret i et skuespill kalt Standing Wave av Nicola McCartney.
Løkentunnelen

Oppgradering

I 2016 og 2017 skal tunnelen oppgraderes med fjellsikring, tekniske rom, ny belysning, LED-skilt, kameraovervåking og nye vifter. Jobben skal være utført innen sommeren 2017.