Dan-Air

Begynnelsen

Dan-Air startet i Storbritannia i mai 1953 med en Douglas DC-3 basert på Southend Airport. Flyet, med registrering i G-AMSU, som opprinnelig hadde tilhørt Meredith Air Transport, et lite Southend-basert ad hoc charterselskap dannet i 1952. Dan-Air's eiere, Davies og Newman hadde vært engasjert i skipsmekling i City of London siden 1922. Dan-Air startet i mai 1953 med en Douglas DC-3 basert på London Southend Airport. Flyet hadde opprinnelig tilhørt Meredith Air Transport, et lite Southend-based ad hoc chateroperatør dannet i 1952. Dan-Air's holdingselskap, Davies and Newman hadde drevet med skipsmekling i City of London siden 1922.
Davies og Newman hadde også drevet Meredith Flymekling på London's Baltic and International Maritime Council (BIMCO) og beholdt sitt tilgodehavende for å yte økonomisk bistand. Da Meredith ikke fikk sitt tilgodehavende tok Davies og Newman over flyet sammen med en seks-måneders kontrakt for å betjene en rekke charterflygninger mellom Southend-og Vest-Berlin Tempelhof internasjonale lufthavn, som var en del av andre Lille Berlin Lufttransport.
Flyselskapet utledet sitt navn fra sine eieres forbokstaver, Davies, And, Newman. Selskapet ble stiftet 21. mai 1953 som Dan Air Services Limited, med en aksjekapital på 5 000, pund. For å understreke at dette var en britisk snarere enn et dansk selskap ble selskapets fly vist med suffikset «London» sammen med Dan-Air navnet på begge sider av skroget. Denne tilføyelse ble foretatt et år før Dan-Air ble overtatt av British Airways, da «London» suffikset ble fjernet fra flykroppen.
Den nystartede flyselskapet fikk sin driftstillatelse 23. mai 1953. Dets første kommersielle tur, en ad hoc charter fra Southend via Manchester til Shannon fant sted i juni 1953.

Viktigste områder for kommersiell drift

Dan-Air drev inclusive charter tour, (IT) regionale kortdistanse ruter, transatlantiske og andre selskapsreiser over hele verden. oljeindustrien støtte flyreiser og ad hoc- operasjoner inkludert frakt fra London Gatwick lufthavn, andre britiske flyplasser og Berlin–Tegel internasjonale lufthavn i Vest-Berlin.

Flytyper i bruk

Det hadde verdens største flåte av De Havilland DH.106 Comet og var det siste selskap i verden til å bruke de. Dan-Air hadde en 49-stor Comet-flåte mellom 1966 og 1976. Selskapet pensjonerte det siste eksemplar i november 1980. Ikke alle disse hadde vært i bruk. noen hadde blitt kjøpt utelukkende for reservedeler. Comet hadde en lavere pris enn sammenlignbare brukte jet. De var relativt ubrukte så mange tidligere operatører hadde erstattet dem med større og mer økonomiske Boeing 707 og Douglas DC-8 etter bare noen få år. Flyene hadde blitt brukt i mange år og kostet en brøkdel av tilsvarende, BAC One-Eleven 500 eller Boeing 737 som fortsatt var knapt brukt. De tillot flyselskapet å erstatte de fleste av sine stempelmotor fly, som Avro York, Bristol Freighter og Airspeed Ambassador, som hadde nådd eller nærmer seg slutten på sine liv, relativt billig.
Dan-Air var det siste kommersielle operatøren av Ambassador. Et lite antall av disse høy-vingede, tomotors fly overlevde i flåten inn i jet-alderen . Den siste ble pensjonert i september 1971 etter sin siste Jersey—Gatwick tur.
Dan-Air var den første Britiske operatøren av Boeing tre-motors jet. På den tiden verdens mest solgte komimersielle jetfly. Den første av tre tidligere Japan Airlines Boeing 727 100-serien ble introdusert på 13 April 1973 . Flyet trengte omfattende endringer for å møte britiske krav.
Dan-Air's opprinnelige åtte Boeing 727–100 som kom i tjeneste mellom 1973 og 1978, avvek fra utlands-registrerte fly. Dan-Air krevde ekstra nødutgangsdører på hver side av den bakre del av skroget, samt et ekstra stall-beskyttelse system kjent som en «Stick pusher». Den ekstra utganger kom fra å ha en økt maksimal kapasitet på 150. For sertifisering, krevde det britiske luftfartstilsyn. Civil Aviation Authority (CAA) at alle passasjerer kunne forlate flyet i løpet av 90 sekunder ved bare halvparten av tilgjengelige rømningsveier. Stall beskyttelse hadde blitt innført i lys av erfaringer med både sivil og militær britiske T-hale jetfly inkludert tap av en Hawker Siddeley Trident under en test-flyvning over Norfolk da det kom inn en dyp stall.Det ble anslått at å installere stall-beskyttelse ville koste Dan-Air 100&mbsp;000 per fly og opp til 1 million pund for hele flåten. I mai 1983, Dan-Air ble den første til å sette de fire-motors BAe 146 regionale jetfly i kommersiell tjeneste.

Veien til kommersiell suksess

Dan-Air ' s oppkjøp av tre ex-RAF Transport Command Avro Yorks i 1954 resulterte i etableringen av Dan-Air Engineering, et søsterselskap i Lasham på en nedlagt krigstidsflyplass i Hampshire for vedlikehold av egen, så vel som andre operatørers fly.
I 1955 flyttet Dan-Air sin viktigste operative base fra Southend til Blackbushe Denne viktige base ble overført til Gatwick i 1960 da Blackbushe ble stengt for kommersielle flyselskaper.
Dan-Air's ankomst til Gatwick i 1960 falt sammen med mottak av tre tidligere Butler Air Transport Airspeed Ambassador, flyselskapets fly med trykk-kabin. Dette var begynnelsen på en stor ekspansjon i pakketurmarkedet, inkludert dets første charter operatør fra Manchester. Horizon Ferie var en av de første turoperatører til selskapets fly. Ambassador-flåten omfattet syv fly ved midten av 1960-tallet og ble brukt på de fleste av selskapets flyvninger før V Comet og One-Eleven, brukt på hoveddelen av disse operasjonene mot slutten av tiåret.
I 1966 introduserte Dan-Air sin første to ex-British Overseas Airways Corporation (BOAC) de Havilland Comet-serien 4 fly. som førte til at de andre uavhengige britiske flyselskapet etter British United Airways til å starte bare jet operasjoner.Dette markerte begynnelsen på en langvarig, jevn og mest lønnsom ekspansjon.{ Ved slutten av 1960-tallet hadde Dan-Air blitt Gatwick's tredje største operatør etter British United Airways og British Caledonian.
Dan-Air's grunnleggere Davies og Newman Holdings, ble børsnotert på London Stock Exchange i slutten av 1971. Gruppen var børsnotert for 5 millioner pund på sin aksjemarked debut.
Dette ga midler til å utvide charter-virksomheten, bygge et nettverk av regionale ruter mellom sekundære flyplasser over hele Europa (med særlig vekt på Storbritannia og Irland) og etablere transatlantiske selskapsreiser (ABC markedet)samt etablere seg som en ledende flyoperatør for olje-industrien Det førte til at selskapet utvidet sin flåte og kjøpte One-Eleven Boeing 707, Hawker Siddeley 748, Boeing 727,Boeing 737, BAe 146 og til slutt, Airbus A300. De fleste av disse ble kjøpt av brukt

Etablerer Gatwick Handling

I 1972 deltok Dan-Air i å etablere grunnlagt Gatwick Handling, en Gatwick-basert handlingagent sammen med Laker Airways. Begge eide 50 % i starten.
På midten av 1970-tallet hadde Dan-Air blitt den nest største faste operatør på Gatwick etter British Caledonian. Fra da av drev det den største uavhengig britiske flyselskaps flåter samt Storbritannias største charterflåte. og hadde en stor flåte bestående av fly av ulike størrelser, noe som ga flyselskapet uovertruffen fleksibilitet blant europeiske charteroperatører for å møte kravene fra de forskjellige turoperatører. I Storbritannia var Dan-Air nest etter British Airways i flåte størrelse.For det meste av denne perioden hadde Dan-Air mer enn 50 fly om lag 3 000"ansatte og på slutten av 1980-tallet transporterte 6 millioner passasjerer årlig, nesten en tredjedel på ruter
Dan-Air markerte 1980-tallet med en bedriftsforsndring. Den første fasen innebar en ny flåte-livery. En Boeing 7ó27-100, flyselskapets første par strukket Boeing 727–200 Avansert og den første Boeing 737 var de første til å dukke opp med et nytt livery. Den andre fasen ga flåtens bredbuksfly nytt interiør etter hvert som flyet gjennomgikk større vedlikehold. Den siste fasen omfattet stationary, billett, timeplan, flyplass skilt og bagasje koder så vel som logo i reklame-og PR-kampanjer.
Etter den tid tok,British Airways over for British Caledonian Dan-Air hadde blitt Gatwick's nest største Slotholder, som sto for 16 % av alle slot. Dan-Air ledet Gatwick's planleggingsomite, mens Britiske Caledonian, Gatwick største slotholder var co-ordinator.

Salg til British Airways

Etter resultatløse forhandlinger med Virgin Atlantic for å oppta Dan-Air i retur for en investering på 10 millioner pund ble flyselskapet solgt til British Airways i 1992. British Airways betalte symbols 1 pund mot å ta på seg økonomiske forpliktelser på 50 millioner pund som omfattet en gjeld på 37 millioner pund. Til gjengjeld fikk British Airways 12 av Dan-Air's mest moderne Boeing 737, et tilsvarende antall kortdistanse ruter fra Gatwick, Heathrow—Inverness materute og om lag en femtedel av dets 2 500 ansatte. Dan-Air ble absorbert i British Airways's Gatwick-virksomhet 27. november 1992 og selskapets navn endret fra Dan Air Services Ltd. til British Airways Ltd. Denne rest av den tidligere Dan-Air dannet kjernen av det som British Airways skulle være, en lav-kost kortdistanse materute for dets Gatwick langdistanse rutert, med sikte på å bidra til å returnere British Airways' tapsbringende Gatwick drift til vedvarende lønnsomhet.

Hovedkvarter

Fra 1953 til 1987 Dan-Air hadde sitt hovedkvarter i City of London i Bilbao Huset.