google/wiki40b huggingface dataset:
Jan Tomasz Gross

Massakren i Jedwabne

I den polske landsbyen Jedwabne ble minst 300 jødiske polakker drept da de ble låst inne i en låve som ble satt fyr på 10. juli 1941. Gjerningsmennene var deres polske naboer i landsbyen og jødene ble torturert før de ble drept. Antallet drepte kan ha vært så mange som 1600 ifølge Gross. Han skrev om massakren i boken Neighbors: The Destruction of the Jewish Community in Jedwabne, Poland (2001; opprinnelig på polsk som Sąsiedzi i 2000) som innledet en opphetet diskusjon i Polen om polakkers medvirkning til holocaust. Noen kilder oppgir at 1100 av byens 2700 innbyggere var jøder og alle ble drept. Noen av gjerningsmennene skal ha vært så fanatiske at SS-menn reagerte. 
Etter krigen satte polske myndigheter opp et minnesmerke over massakren der tyskerne ble fremstilt som gjerningsmenn. Noen av gjerningsmennene ble tiltalt og dømt i 1949 og senere. Gross ble i Polen gjenstand for en svertekampanje etter at boken kom ut.
Mahina

Mahina er en kommune på Tahiti i Fransk Polynesia. Den utgjør en del av hovedstadsområdet Papeete. Folketellingen i 2017 viste et innbyggertall på 15 116.
Vysotsk

Vysotsk (russisk: Высоцк, svensk: Trångsund, finsk: Uuras) er en by og havn i Leningrad oblast i Russland. Den ligger på det Karelske neset, på østbredden av Viborgbukta, 12 km sørvest for Vyborg og 159 km nordvest for St. Petersburg. Den er hjemsted for en base til den russiske Østersjøflåten. Innbyggertall: 1 673 (folketelling 2002). Den fikk bystatus i 1940, og er fortsatt en av de minste byene i landet. Navnet Vysotsk ble tildelt i 1948. Før den tid benyttet man på russisk transkripsjoner av det svenske eller finske navnet, henholdsvis Тронгзунд og Уурас.

Historie

Festningen Trångsund ble bygget etter ordre fra Peter den store på begynnelsen av 1700-tallet, etter at Russland hadde erobret området fra Sverige under den store nordiske krig. I 1812 ble Viborgs län med Trångsund innlemmet i det nyopprettede Storfyrstedømmet Finland.
Mellom 1918 og 1940 vokste Trångsund (Uuras) som en viktig uthavn for Viborg, Finlands neste største by. Som følge av vinterkrigen i 1940 og freden i Moskva ble den annektert av Sovjetunionen og ble en del av den Karelsk-finske SSR. I 1941 ble Trångsund gjenerobret av finske tropper og igjen forent med Finland i fortsettelseskrigen. I juni 1944 falt byen igjen til Den røde armé og ble avstått til Sovjetunionen av Finland i henhold til våpenhvilen i Moskva og Paristraktatene. 
Vysotsk kan ses på som et av radioens fødesteder, ettersom det var der Alexander Stepanovitsj Popov gjennomførte sine banebrytende eksperimenter i 1897 og 1902.
Prosopocoilus (Hoplitocranum) bruijni

Utseende

En middelsstor (hannene 17-48 millimeter), brunsvart hjortebille med rødbrune dekkvinger. Store hanner har lange, krumme kjever med spredte, lange men butte tenner. Hodet er stort og bredt, pannen er litt vagt, V-formet uthulet i midten. Hodet har en butt tann på hver side bak fasettøynene. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Beina er brune. Hunnen er noe mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, kroppsformen bredere, hodet og pronotum tydelig punktert.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Arten er endemisk for Sulawesi, men forekommer i ulike underarter rundt om på øya
El 12

2-seksjonslok

Etter 2. verdenskrig økte malmtransporten på Malmbanen, og det svenske malmbolaget regnet med en 50 % økning utover tidligere største årskvantum. For å få til det måtte banen enten bygges ut med dobbeltspor, eller lokomotivenes trekkraft økes med 50 %. Man valge å løse dette ved å gjøre noe med lokomotivenes trekkraft. Dette ble gjort ved enten å koble sammen eldre lokomotivtyper eller ved å bygge nye, kraftigere lokomotiver. Ved NSB koblet de sammen de eldre lokene av typene El 3 og El 4.
På svensk side av Malmbanen hadde Statens Järnvägar bestilt tolv såkalte Dm-lokomotiver i desember 1952, og NSB fulgte etter og kjøpte lok av samme lokomotivtype og kalte dem El 12. Ved sin lansering var dette verdens største elektriske lokomotiv. Dette var såkalte halvlokomotiver slik som El 3. Det vil si at hver lokomotivseksjon har førerrom i bare én ende. To og to halvlokomotiver kobles da sammen mot hverandre slik at et dobbeltlok dermed får førerrom i hver ende slik et vanlig elektrisk lokomotiv. De første seks lokomotivseksjonene ble levert i 1954 og NSB bestilte to lokomotiver til som ble levert i 1957. De åtte seksjonene fikk numrene 2113 til 2120.

3-seksjonslok

I 1960-årene var det igjen behov for å øke togvekten, særlig ved innføring av nye 4-akslede malmvogner. Statens Järnvägar møtte det behovet ved å bygge en føreromløs lokomotivseksjon for litra Dm som ble plassert mellom de to halvlokomotivene. Dermed økte trekkraften med 50 % og den "nye" loktypen ble benevnt Dm3 og fikk akselrekkefølgen 1'D+D+D1'. Den nye mellomdelen ble rimeligvis ikke utstyrt med løpeaksel. 
NSB valgte en kombinert løsning: ombygging av eldre lok og anskaffelse av nye. Nybyggingen skjedde ved å anskaffe lok type El 15. Ombyggingen skjedde med å endre på lokene av type El 12. I stedet for å gjøre slik svenskene som bygde en ny midtseksjon, tok de et halvlok og plasserte det i midten, slik at den samlede akselrekkefølgen ble 1'D+1'D+D1'. For å få til det, måtte lokene ombygges ved overgangen mellom seksjonene slik at det som tidligere var endene uten førerrom som gikk mot hverandre fast, nå også måtte kunne kobles til en front. Teknisk fungerte dette, men estetisk så dette noe rart ut, og en 3-seksjons norsk El 12 ble derfor lengre enn en svensk Dm 3, selv om de funksjonelt var omtrent identiske. Siden mellomseksjonen på Dm 3 ikke hadde løpeaksel eller et uvirksomt førerrom, ble samlet adhesjonsvekt for Dm 3 243,2 tonn og samlet vekt 273,2 tonn, mens det tilsvarende tallet for El 12 med 3 seksjoner er 240 tonn og 285 tonn.

Utfasing

De første El 12 ble tatt ut av tjeneste mellom 1989 og 1990, de siste ble utrangert i 1992. To sett er bevart, 12 2113 + 12 2115 er gitt til Malmbanans Vänner mens 12 2119 + 12 2120 er overtatt av Ofotens museum.
Spornes

Spornes er et nes på Tromøy i Arendal kommune, og er en del av Raet nasjonalpark. 
Vest for neset ligger et område med sandstrand som benyttes som badestrand. Spornes er et populært utfartssted i Arendal, og er godt tilrettelagt med blant annet parkeringsplass. Utenfor Spornes er det bare noen skjær mot havet. Derfor har stranda på Spornes en interessant egenskap: Noen somrer er det sandstrand, andre somrer er det bare rullestein.
Bastion Prins Carl

Bastion Prins Carl er et gammelt forsvarsanlegg ved Nidelva i Trondheim.
Bastionen dannet sammen med Marinen og General von Hüths bastion et forsvarsanlegg som skulle beskytte byen mot fiendtlige marinefartøyer. 
Anlegget ligger mellom Nidarosdomen og Erkebispegården på den ene siden, og Nidelva på den andre, 
og strakk seg helt fra Gamle Bybro til Elgeseter bru.
Store deler av anlegget har gått tapt ved brann eller riving. I dag gjenstår kun seks bygninger.
De siste gjenværende skur for kanonsjalupper ble revet i 1960-årene. Området brukes i dag som rekreasjonsområde for byens befolkning.
Jagerfly

Taktisk jagerfly

Et taktisk jagerfly er ment kun for å ha kontroll over luftrommet. Disse jagerflyene er blant de tyngre, og er spesialiserte på luftkamp.

Multirollejagerfly

Et multirollejagerfly skal være egnet til å løse forskjellige oppgaver, hvor da to typiske er luftkamp og angrep av mål på bakken. Flyene kan være lettere enn de taktiske jagerflyene, men trenger ikke være det.
Elling Holst

Matematiker

Han var elev av Sophus Lie og fikk sin cand.real. 1874. Derpå var han ved Meteorologisk institutt 1874-76, før han i 1876 ble stipendiat ved Det Kongelige Frederiks Universitet og  studerte litt geometri under Felix Klein med støtte fra trelastmagnaten Peder Jacob Borch i Drammen.  Fra 1876 var han lærer Aars og Voss' skole. Etter studier i Paris og England 1879-80, mottok han dr. philos i 1882 for avhandlingen Et par syntetiske methoder, især til brug ved studiet af metriske egenskaber. Holst overtok forelesningene i geometri etter at Sophus Lie meldte overgang til Leipzig i 1886. Så  ble han i 1891 overlærer ved Kristiania tekniske skole og dosent i matematikk ved Universitetet i Kristiania 1894-1912, med ansvar for opplæring av skolelærerne i matematikk.  Han skrev flere lærebøker i matematikk og var  i 1886 den som startet Matematisk Seminar, en forløper til Norsk matematisk forening som ble stiftet 1918.

Lærer og forfatter

Holst var kjent som en dyktig lærer og en god miljøskaper, han skrev også biografier, blant andre om Niels Henrik Abel. Dessuten utga han en rekke barnebøker, alene og sammen med andre, og i 1898 ga han og illustratøren Eivind Nielsen ut Norsk Dukketeater : Med tekst: Store Bukken Bruse. Dette var et sett som kom i en eske, og som barn kunne bruke til selv å spille dukketeater med. Året før hadde Nielsen og Holst gitt ut boken Barneminder og andre smaastubber for barn : med mange billeder, der Holst forklarte leserne hvordan de kunne innrede en kasse til sitt eget dukketeater, gjerne med kulisser klippet ut fra utklippsark utgitt av den tyske leketøysprodusenten Gustav Cohn i byen Neu Ruppin i Mecklenburg. I kapittelet Hvordan en lager et dukketeater forteller Holst at slike utklippsark fra den samme produsenten benyttet han selv da han var barn, og at han nå har laget dukketeater med kulisser og dukker fra tilsvarende ark for sin lille sønn.

Familie

Gjennom sitt ekteskap med Inger Skavlan (1852–99) var han svoger til Olaf Skavlan og Sigvald Skavlan. Etter hennes død giftet han seg med Marie Michelet (1872–1960) og ble svoger til Simon Michelet.
Archophileurus vervex

Utseende

En middelsstor ( millimeter), avlang, blank, brunsvart hornbille. Hannen har to korte horn i pannen, pronotum har en ganske svak lengdefure og er ganske fint punktert. Dekkvingene er hvelvede med grove punktstriper. Artene i slekten Archophileurus er kortere og bredere enn de fleste andre Phileurini, og undersiden har nokså lange, kraftige, oransje hår.

Levevis

Larvene lever i råtten, død ved, de er rovdyr som jakter på andre vedlevende insekter. De voksne billene kan leve temmelig lenge.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i Sør-Amerika.
British Library

British Library er det britiske nasjonalbiblioteket, tilsvarende Nasjonalbiblioteket i Norge og Kungliga biblioteket i Sverige.
British Library er et av verdens største bibliotek med over 150 millioner bøker og objekter. Det ble grunnlagt som selvstendig institusjon så sent som i 1973 gjennom British Library Act 1972, men før den tid eksisterte det likevel som en del av British Museum. En del av biblioteket består av The King's Library som har 65 000 trykte verk, og ble grunnlagt i 1763.
Heinrich von Kleist

Livet

Han var av en fornem prøyssisk adelsfamilie. Han ble foreldreløs som femtenårig, og trådte samtidig inn i Potdamer Garderegiment som fanejunker. Han deltok blant annet i Beleiringen av Mainz 1793, en del av revolusjonskrigene. Etter syv år i hæren avsluttet han sin militære karriere og begynte i 1799 ved universitetet. Han studerte neppe systematisk, men reiste mye: til Sveits, Paris, Weimar, Berlin og Dresden. Fra 1805 til 1806 hadde han en fast stilling ved rettskontoret i Königsberg, ellers var han en hjemløs og rotløs mann. 
Kleists korte liv var preget av «nesten utelukkende tapte slag: reiser omfiltret av konflikter, sykdom, brutte vennskap, oppgitte verker […] pengenød» og av at han «var splittet av sjelelige konflikter, som fant utløsning i drastiske handlinger og til slutt i selvmord.» Han tok sitt liv sammen med elskerinnen Henriette Vogel, «en uhelbredelig kvinne som verken åndelig eller erotisk kan ha betydd noe for ham.»
Han var fetter til den prøyssiske feltmarskalken Friedrich Heinrich Ferdinand Emil Kleist, greve av Nollendorf, (1763–1823).

Forfatterskapet

«I sine verker vender Kleist stadig tilbake til konflikten mellom statens rett og individets personlige rettsfølelse og moralske plikt». Hans dramatiske hovedverk er «den folkelig realistiske komedien» Den knuste krukken – som er hans eneste lystspill, og tragedien Prins Fredrik av Homburg. I komedien skal en byrettsdommer dømme i en sak hvor han selv er den skyldige. I Prins Fredrik… som er et heroisk drama om rett og plikt, velger hovedpersonen dødsdommen i stedet for en benådning. 
Han var misfornøyd med egne arbeider, og brente selv det meste av manuskriptet til det ene av sine åtte skuespill: Robert Guiskard. Skuespillet Die Hermannsschlacht er «et rasende opprop om å beseire Napoleon» og «er inspirert av hans hat til erobringslyst og undertrykkelse». 
Goethe, som var sjef ved teatret i Weimar, satte opp  Den knuste krukken i 1808, av velvilje, men uten suksess. Goethe anerkjente talentet, men mente at Kleists verk tilhører et fremtidig teaterform. 
I tillegg til dramatikken huskes Kleist særlig for novellen Michael Kohlhaas, som handler om «krenket rettsfølelse som driver en bonde til opprør mot staten», og er skrevet i et saklig, utgreiende språk.

Ettertiden

Kleists forfatterskap har blitt høyere verdsatt av ettertiden enn det ble i samtiden. «Skälet till att han inte uppskattades av samtiden var kanske att han var så föga romantisk och hade så få kontakter med tidens tongivande kotterier» (klikker). 
Gustav Ucickys filmatisering av Den knuste krukken fra 1937 regnes som en «moderne filmklassiker». Det er laget tre operaer etter hans drama: Der Prinz von Homburg (1960) av Hans Werner Henze, Der zerbrochne Krug (1968/69) av Fritz Geißler og Penthesilea (1927) av Othmar Schoeck.
France Ô

Bakgrunn

Kanalen sender programmer fra Frankrikes oversjøiske departementer og regioner samt oversjøiske samfunn til France métropolitaine. Kanalens søsterkanal i landets oversjøiske regioner heter Outre-Mer 1ère.
France Ô het tidligere RFO Sat og sendte vanligvis ni timer daglig. I 2005 ble kanalen omdøpt til France Ô for å samsvare med de andre kanalene til France Télévisions. Bokstaven O står for Outre-mer (oversjøisk), og cirkumfleksen skal illustrere at kanalen var åpen for all verdens aksenter og dialekter. Samtidig skal cirkumfleksen understreke at kanalen ikke skal leses som France null. 
I januar 2009 ble France Ô og de andre offentlige kanalene reklamefrie mellom klokken 20.00 og 06.00, siden har tv-reklamene forsvunnet helt fra France Télévisions' kanaler.
Te

Te er en drikk som lages ved å trekke blader, skudd og knopper fra tebusken Camellia sinensis i kokvarmt eller varmt vann. All te lages av denne planten. De fire basiskvalitene kalles hvit te, grønn te, oolong og sort te.

Navnet

På vestlige språk er det gjennomgående to (eller tre) navnevarianter som går igjen, begge avledet av kinesiske ord/uttaler. På standardkinesisk heter det (kinesisk: 茶; pinyin: chá, [tʂʰɑ˧˥], og på Minnan-dialekt er uttalen «tê»). De primære handelsveiene til vesten, over land til Russland, eller utskipningshavnene i det sørlige Kina til andre vestlige land, forklarer langt på vei hvilken navnevariant som har slått gjennom i de respektive land. 
Tsjai (som i tyrkisk çay og russisk чай) tyder på handelsveier via det nordlige Kina.
Derimot tyder te (norsk, fransk thé, spansk té, tysk Tee) og ti (engelsk Tea) på handelsruter fra havner i sør, særlig fra Fujian. 
Formen tsja, med litt annet tonelag enn det nordkinesiske, er samtidig mer typisk for handelsvarens navn når den ble utskipet fra Guangzhou.

Beskrivelse

Råvaren blir dampet, tørket og/eller fermentert etter plukking og kan smaksettes med urter, blomster som sjasmin, krydder eller frukt. Egentlig betegner «te» bare blader eller knopper fra tebusken, som tørkes og trekkes i vann.
Begrepet brukes utvidet for andre drikker som er laget ved å trekke tørkede frukter eller blader i kokende vann, som f.eks. kamillete, nypete, balsampærete o.l.
Te er en naturlig kilde på koffein. Te ble tidligere sett på som vanndrivende selv om nyere forskning viser at dette ikke er tilfelle . Hvit og grønn te har svært høyt innhold av antioksidanter, og brukes også i forbindelse med slanking. Det produseres årlig om lag tre millioner tonn te verden over. Bortsett fra vann er ingen drikk mer utbredt i verden enn te. Jordens befolkning drikker mer te enn de drikker kaffe, brus, kakao og alkohol til sammen.
Den eldste boken som helt og holdent tar for seg kvaliteten av vannet som brukes ved tilberedelsen av te, ble skrevet av Zhang Youxin i 814 under tittelen Rapport om vann for å brygge te.

Blanding

Te er som vin - dens aroma er i høy grad avhengig av det jordsmonn og det klima den vokser i, selv klimatiske endringer mellom hver innhøsting. For å kunne oppnå jevn kvalitet må teen derfor blandes.
De små prøvene som agentene sender inn blir testet med hensyn til kvalitet, aroma og farge. En mann kan teste opp til 500 sorter på en dag. Deretter blir teen kjøpt inn fra de forskjellige markedene rundt om i verden. 
Det kan bli kjøpt inn flere tusen kilo av en tesort på basis av en prøve som veier bare 60 gram.
Resultatet av hver blanding kontrolleres kontinuerlig for å sikre jevn kvalitet.
Blandingen av de store partiene skjer mekanisk, og den korrekte mengde av hver tesort helles ned i en langsomt roterende trommel. Etter nøyaktig blanding blir det tatt smaksprøver som må godkjennes før teblandingen sendes ut.
Katia Bourdjah

2012

Bourdjah ble ungdomsmester i stavsprang i sone nord i Algerie i 2012, med 2,60 meter.

2017

Hun fikk sølv i stavsprang under Algerisk mesterskap i friidrett 2017, bak May Massika Mezioud. Hun hoppet her 3,00 meter.
Ildjarn (demo)

Ildjarn er en demo med heavy metal-bandet Ildjarn, utgitt i 1993.
.cm

Registrering

Registrering gjøres direkte på andre nivå. Registrering på tredje nivå er tilgjengelig for regjeringens nettsteder under .gov.cm.

Typosquatting .cm

I august 2006 ble det rapportert at registreringsenheten for .cm hadde satt opp en automatisk omdirigeringsside (wildcard DNS record), slik at alle uregistrerte domener i dette toppnivådomenet ble omdirigert til en parkeringsside med betalte søkelinker. Hensikten var sannsynligvis et forsøk på «typosquatting» for å utnytte skrivefeil fra brukere som prøvde å finne .com-nettsteder. Forsøket er bltt sporet til en viss Kevin Ham.
Husvik (Sør-Georgia)

Husvik er en tidligere hvalfangststasjon på nordkysten av Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Hvalfangststasjonen ble etablert 24. desember 1907 av A/S Tønsbergs Hvalfangeri. Virksomheten i Husvik ble nedlagt i 1931. I de 24 årene det var drift i Husvik ble 16 200 hval fanget og 900 000 fat hvalolje og 380 000 sekker guano produsert.
I 1945 ble fangsten til Husvik gjenopptatt, og med etablering av et stort kjøttfryseanlegg i 1957 startet den første norske kjøttproduksjonen i Antarktis. Kjøttproduksjonen ble kortvarig og i 1960 overtok Albion Star stedet. Stasjonen ble delvis demontert og kjøttfryseanlegget flyttet til Grytviken. I 1979 ble Husvik solgt til det skotske selskapet Christian Salvesen & Co. I 1992 ble stedet gitt tilbake til britiske myndigheter.
I sesongen 2005-2006 ble norske håndverkere engasjert av South Georgia Heritage Trust for å restaurere noen av bygningene. I mars 2006 ble bestyrervillaen restaurert.
To km sør for Husvik ligger en kirkegård med 34 graver fra perioden 1924 til 1959.
Husvik har sitt navn etter Husvik i Slagen i Vestfold, hvor den første bestyreren Søren Berntsen kom fra.
Olympierene

Det Olympiske råd

De 12 olympiske gudene i det olympiske råd er:
Zevs
Poseidon
Ares
Apollon
Hermes
Hefaistos
Dionysos
Hera
Athene
Artemis
Demeter
Afrodite

Etter storhetstiden

Etter at romerne invaderte Hellas, hadde de adoptert deres guder også. De ga nye navn til gudene, og noen ble viktige guder mens andre ble ikke. De olympiske gudene hadde sin storhets-tid ca 700-400 år f.kr.
Gróthúsvatn

Gróthúsvatn er en innsjø på Sandoy på Færøyene.
Innsjøen er Færøyenes tiende største naturlige innsjø, og er 0,14 km² stor.
Tampereen Pyrintö (basketball)

Tampereen Pyrintö er en finsk basketballklubb fra Tampere/Tammerfors. Klubben tilhører idrettslaget Tampereen Pyrintö og har aktivitet for menn og kvinner. Klubben ble grunnlagt 1941 og spiller i den øverste nasjonale divisjon, Korisliiga. Herrelaget har vunnet tre finske ligatitler og den finske cupen to ganger. Laget spiller sine hjemmekamper i Pyynikin palloiluhalli.
Velkjente spillere som har spilt eller fremdeles spiller for klubben er: Kalevi Tuominen, Heino Enden, Garcia Hopkins, Antti Nikkilä, Damon Williams og Antero Lehto.
Microsoft Digital Image

Microsoft Digital Image er et fotoredigeringsprogram utviklet av Microsoft. Det var tidligere kjent som Microsoft Picture It!.
Norsk seilsportliga

Norsk seilsportliga er en seil-liga som arrangeres av Sports Marketing selskapet SailLogic på kontrakt fra Norges Seilforbund. Ligaen består av fire regattaarrangementer gjennom en sesong hvor hver regatta består av flere seilaser. Det er to divisjoner, og på slutten av hver sesong rykker de fire lavest rangerte i Eliteserien ned til førstedivisjon, og de fire høyest rangerte i førstedivisjon rykker opp til Eliteserien. De fire lavest rangerte klubbene i førstedivisjon må seile et ekstrastevne med andre konkurrerende klubber om å få beholde ligaplassen den sesongen. 
Hver seilforening stiller lag fra sine egne medlemmer. Mellom hver av de fire regattaene kan laget endres, men det skal ikke være flere enn seks på hvert lag, og minst én av de fire seilerne ombord må være under 22 år, og kan ikke ha deltatt for en annen seilforening tidligere i ligasesongen.
Seilasene seiles i båttypen J/70 med fire personer ombord.
Seilsportligaen arrangeres 18 andre land i europa, blant annet hos våre nordiske naboer Danmark, Sverige, Finland. Alle ligaer møtes i en felle internasjonal regatta Sailing Champions League. Her seiles det åpent, dame og junior finaler. Det seiles også EM og VM for klubblag.
Aalesund Skytterlag

Etterkrigsårene

Etter krigen ble skyteaktiviteten i laget svært bra, og banen ble i de påfølgende årene stadig utvidet og forbedret bl.a.med nye skivestativ på 300 meteren og i 1962 ble det første skivetrekket på 100 meteren montert. Etter kort tids bruk frem til 1965, ble et nytt og annerledes skivetrekk konstruert og montert, og dette systemet har vært i bruk frem til i dag.
I 1965 ble ”Byskytingen” mellom Molde og Aalesund utvidet, slik at også Fosna skytterlag kom med som bylag fra Kristiansund. Denne byskytingen er en tradisjon som er ett av høydepunktene for skytterne gjennom sesongen, der det sosiale samværet teller like mye som de sportslige poengene. Alle tre lagene kan stille med 10 skyttere, hvorav de 8 beste teller i lagkonkurransen.
I 1968 stod Aalesund skytterlag som arrangør for finaleskytingen i Nationens Landsskyting, og i 1990 ble det arrangert Norges-Cup.
Allerede på slutten av 1970-årene begynte laget å planlegge nytt skyteanlegg i Olsvika, da det ved siden av var startet opp et knuseverk som ville komme til å ta en god del av sikkerhetsområdet for eksisterende bane. I begynnelsen av 1980-årene kom det også krav om støykonsesjon for alle landets skytebaner, og dette førte til at det ble satt fortgang i planene om nytt baneanlegg, slik at laget ikke skulle miste området i Olsvika. Så i 1993 ble den nye banen påbegynt og hele anlegget ble flyttet ca. 200 meter østover, slik at skyteretningen ble den samme, men nå med en 200 meters- og en 100 meters bane. I 1998 ble den offisielt åpnet og etter noen få års bruk ble det anskaffet 2 stk. elektronikkskiver både på 200m. og 100m. Senere (2003) er det montert 8 elektroniske skiver på 200 meters-banen. Standplassen for 200m. er bygd slik at den også fungerer som innendørs miniatyrbane i vinterhalvåret.
Det gamle skytterhuset brant helt ned til grunnen nyttårsaften i 2001.