google/wiki40b huggingface dataset:
Palassteatret

Palassteatret har vært navn på flere kinoer i Norge og Danmark.

Oslo

Palassteatret (opprinnelig Paladstheatret) var en av tre kinoer i Karl Johan-kvartalet. Den lå i Karl Johans gate 41 og var i drift fra 1914 til 1982. I perioden 1929–63 blei Filmavisen vist her.
I lokalene hadde det tidligere vært vist dioramaer, det vil si storslagne malerier av berømte steder eller begivenheter. I 1904 åpna Theatre Amusant, en av Oslos første faste kinematografer, her. Da kommunen i 1914 overtok driften av alle byens kinoer, var Stripa vis-à-vis Eidsvolls plass et sentralt sted for visning av levende bilder. Palassteatret åpna 25. september 1914 og naboen Victoria (i nummer 35) i 1915. I 1952 kom i tillegg Carl Johan-teatret (i nummer 39) i et lokale som tidligere hadde vært både stumfilmkino og teater.
Palassteatret var tegnet av arkitekt Kristian Biong og hadde et sterkt jugendinspirert interiør. Salen hadde 529 plasser.
Under andre verdenskrig ble det drevet våpenopplæring for motstandsbevegelsen under scenegulvet på kinoen, og det var tilknytning til et instruksjonsforedrag her at kinokontrolløren og motstandsmannen Kaare Rødde 22. april 1942 ble arrestert av statspolitiet. Dagen etter tok han sitt eget liv etter harde forhør hos Gestapo.
Lenge var det altså Filmavisen som utgjorde hoveddelen av kinoens repertoar, men fra 1963 gikk en over til vanlig filmprogram. Fortsatt var imidlertid Palassteatret den eneste Oslo-kinoen som viste film hele dagen.
Kinoene i Karl Johan-kvartalet ble avviklet i forbindelse med utbyggingen av kvartalet til kjøpesenter (Paleet) på 1980-tallet. Victoria kunne fortsette som teater- og konsertlokale, mens de to andre ble revet. Siste forestilling på Palassteatret gikk 25. april 1982.

Drammen

Paladsteatret i Drammen åpna i 1907 i Engene 2 og het opprinnelig National kinematograf. I 1909 endra den navn til Drammens Verdensteater og i 1914 til bare Verdensteatret. Etter ei større modernisering i 1916 fikk kinoen navnet Paladsteatret. Den blei overtatt av kommunen i 1917 og var i drift fram til 1982.

København

Også København har hatt en kino ved navn Paladsteatret. Den blei oppretta i 1912 i den gamle jernbanehallen. Den var da den nest største kinoen i Europa.
Dendritt

Dendritt er en kort utløper av nervecellene. En nervecelle kan ha opp til 20 000 dendritter, hver dendritt kan ha flere grener og hver gren kan ha flere synapser som sender signaler til andre nerveceller og mottar signaler tilbake. Gjennom dendrittene tar nervecellen imot informasjon fra andre nerveceller.
Marianne av Preussen

Liv

Prinsesse Marianne ble født i 1785 som Maria Anna Amalie av Hessen-Homburg . Hun var tolvte barn av landgreve Fredrik V av Hessen-Homburg og Karoline av Hessen-Darmstadt. Karoline var datter av landgrev Ludvig IV av Hessen-Darmstadt og Henriette Karoline av Pfalz-Zweibrücken, den store landgrevinnen.
I 1804 ble hun gift med prins Fredrik Vilhelm Karl av Preussen, en bror av kong Fredrik Vilhelm III.
De fikk sønnene Adalbert (1811–1873) og Waldemar (1817–1849) og døtrene Elisabeth (1815–1885), fra 1836 enke etter prins Karl Wilhelm Ludwig av Hessen, mor til storhertugLudwig IV, og Maria (1825–1889), gift med kong Maximilian II av Bayern.
Sammen med dronning Louise tilhørte Marianne av Preussen «krigspartiet» mot Napoleon. I mars 1813 sendte hun ut det berømte Opprop fra de kongelige prinsessene til kvinnene i den prøyssiske stat og grunnla Fedrelandets kvinneforening. Hun ble dermed kjent i store deler av Tyskland. Politiske reformatorer som Freiherr vom Stein, fyrst Hardenberg brødrene Humboldt hørte til hennes korrespondansepartnere. Hun var en venn av dikteren Friedrich de la Motte Fouqué, og etter dronning Louises død var hun førstedamen ved det prøyssiske hoffet. Hennes sosiale engasjement var kjent, hun grunnla et barnehjem og bekymret seg for forholdene for fangene i Berlins fengsler.
I 1845 besøkte hun siste gang fødebyen Bad Homburg. Hun døde 14. april 1846 av en «revmatisk-nervøs feber» i Berlin.
Drammen tollsted

Minnevern

Bygningene er oppført på verneplanen som Kompleks 2482001. Begge bygningenes eksteriør er vernet samt hovedbyggets interiør.
De dødes gudstjeneste

Sagnet om de dødes gudstjeneste er et vandresagn som er kjent fra germansk, romansk og slavisk område. Kjernen i sagnet er et menneske som tar feil av tida og går til messe midt på natta, oppdager at både prest og menighet er gjengangere, blir advart av en avdød bekjent og flykter ut av kirka. I de fleste variantene berger vedkommende livet, men utgangen kan også være fatal.
Den eldste skriftlige varianten finnes hos Gregor av Tours fra det 6. århundre. På norsk område finnes sagnet i et stort antall varianter fra hele landet – også på samisk. Den eldste norske opptegnelsen er fra 1700-tallet, og er gjort av presten Hans Jacob Wille i Telemark. Peter Chr. Asbjørnsen gjengir en variant fra Christiania i fortellinga «En gammeldags juleaften» fra 1843.
Foreningen Jømnvang

Jømnvang er et samfunnshus ved Jømna i Elverum.
Samfunnshuset Jømnvang ble bygd i 1914 av Jømna Trearbeiderforbund. Scenemaleriet i Jømnvang er malt av den kjente kunstmaleren Per Krohg. Dette regnes for å ha nasjonal verdi kulturhistorisk interesse for såvel brukerne av huset som av vernemyndighetene.

Historie

Samfunnshuset ble bygget av arbeiderlaget på Jømna i 1914. Dette var et ledd for å sysselsette arbeidsfolket som var på Kverndalen Brug og andre nærliggende arbeidsplasser på fritiden. I 1924 malte Per Krohg det kjente scenemaleriet i huset som i dag har kulturhistorisk verdi. For finansieringen av dette ble det opprettet en revygruppe  som kalte seg for Sopelimbanden. De hadde mange forestillinger  innenfor revy og teaterlivet. De ble kjent over hele Hedmark  og holdt mange forestillinger blant annet i Trysil, Våler, Grue. Det var Rolf Østhagen og Lars Jømne som stod for viser og sketsjer.  I etterkrigstiden var det Oscar Mathisen som stod i spissen i gruppen.  En kjent forestilling som gruppen holdt var Brødrene Østermanns huskors.
Jømnvang ble også brukt til andre formål, blant annet til musikklivet på stedet der den kjente komponisten og dirigenten Severin Jevnager var sjef for Jømna Hornmusikkorps fra 1908 frem til sin død i 1928. Etter denne tiden var det Arvid Østby som stod for arrangementer, en stilling han hadde frem til 1981. Fra 1980-årene ble Jømna Hornmusikkorps slått sammen med Heradsbygda Musikkforening, som i dag fremtrer som J/H Musikkforening.
I dag brukes samfunnhuset til forskjellige arrangementer. Tom Steinar Lund som er født og oppvokst ved stedet har de senere årene hatt forestilling hver høst sammen med Viggo Sandvik, mest kjent som vokalist i bandet Vazelina Bilopphøggers for å fremme Jømna som sentrum.
Dagens eiere er Søndre Leiret Arbeiderlag, Jømna og Heradbsygd Musikkforening og Jømna Trearbeiderforening.
Makaronisk diktning

Makaronisk diktning er en form for poesi som blander to språk, for eksempel latin og et folkespråk. Teknikken kan brukes for å oppnå en komisk eller parodisk virkning, men finnes også i alvorlige verk som hymner.

Beskrivelse

Makaronisk diktning kan bruke latinske ord eller setningsledd satt sammen med det andre språket. Språkblandingen har ofte som mål å skape humor eller det brukes som et lyrisk virkemiddel.
Makaronisk diktning har utgangspunkt i middelalderprekener på latin og lokale talespråk. Flere dikt fra middelalderen er makaroniske, for eksempel dikt i Carmina Burana-samlinge og salmen «In dulci jubilo», som er blitt kjent som julesangen «Jeg synger julekvad».
Den humoristiske sjangeren begynte i Italia på slutten av 1400-tallet med diktet Macaronea (Carmen maccaronicum) av Tifo Odasi, trolig navnngitt etter bondekosten med pasta eller makaroni. Den mest berømte av etterfølgerne hans i denne sjanger i Italia er Teofilo Folengo. I England finner vi John Skelton, i Skottland William Drummond og i Tyskland loppeheltediktet Die Flohiade ('Flohiaden'). Rabelais og Molière har også benyttet metoden. 
Nyere dikting som er blitt kalt makaronisk er dikt som inneholder flere linjer på fremmede språk, som The Waste Land av T.S. Eliot eller Cantos av Ezra Pound.
Xylotrupes falcatus

Utseende

En stor, blank, svart hornbille. Som de fleste andre artene i slekten Xylotrupes har hannene et fremoverrettet horn på pronotum og et krumt horn på hodet, begge kløvet i spissen.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtnende plantemateriale og tar trolig vanligvis to år på utviklingen, de voksne billene lever 2-4 måneder. De voksne hannene kjemper mot hverandre ved hjelp av hornene, hver prøver å vippe motstanderen over på ryggen.
De voksne billene er mest aktive om natten og flyr gjerne til lys.

Utbredelse

Arten er utbredt i Indonesia (øya Sangir nord for Sulawesi).
Elektromagnetisk stråling

Helsevirkninger av elektromagnetiske felt/stråling

I kroppen vår bruker nervesystemet elektriske signaler for kommunikasjon mellom celler i kroppen (fravær av disse brukes for å konstatere død).
Den strålingen vi omgir oss med i hverdagen, slik som sollys, radio, annen trådløs teknologi, stråling fra el-nettet og tordenvær er ikke-ioniserende. Det betyr at strålingen ikke har kraft nok til å lage ioner (i motsetning til for eksempel røntgenstråler og gammastråler). Men den ikke-ioniserende strålingen kan være sterk nok til å produserer varme der den treffer (det kjenner vi fra solen og tordenvær). Derfor har Norge etablert grenseverdier for menneskeskapt ikke-ioniserende stråling. 
Forurensningsloven definerer stråling som en forurensning. Grenseverdiene bestemmes i strålevernforskriften. I 2016 var den på høring, og mange private høringsuttalelser ba om at grenseverdiene måtte skjerpes. Grenseverdiene ble imidlertid videreført, basert på ICNIRPS anbefalinger. 
ICNIRP har etablert grenseverdier for termiske effekter som oppstår i løpet av noen minutter. Det er ikke etablert nasjonale grenseverdier for langtidseffekter, ikke-termiske effekter eller differensiering mellom f. eks. barn og voksne eller syke og friske. Men det lagt inn en sikkerhetsmargin mot termiske effekter, og det er differensiert mellom den generelle befolkning og arbeidere som jobber med ikke-ioniserende stråling (under relevant arbeid tillates mer stråling). For annet arbeid gjelder for øvrig arbeidsmiljølovens forskrift, som også har regler om å minimere ikke-ioniserende stråling i kapittel 16 (https://lovdata.no/dokument/SF/forskrift/2011-12-06-1357/KAPITTEL_3#KAPITTEL_3.).  
Til tross for at negative helseeffekter av ikke-ioniserende stråling ikke lar seg påvise, finnes det mange pasienter som hevder at de blir syke av denne type stråling. Disse definerer seg gjerne som el-overfølsomme, men diagnosen har ingen anerkjennelse innen medisinen.
Folkets Framtid

Folkets Framtid var en ukeavis, eid og utgitt av Kristelig Folkeparti hver fredag i Oslo.
Avisa ble etablert i Trondheim i 1945 under navnet Dagsavisa med utgangspunkt i de lokaler og teknisk utstyr Dagsposten disponerte. Dagsposten hadde frivillig latt seg nazifisere under andre verdenskrig og 8. mai 1945 ble den derfor lagt ned av Hjemmefronten og norske myndigheter. Planene til Dagsavisa var ekspansive med to daglige utgaver. Avisa var størst i 1947, da opplaget nådde 9 000.
Den senere kjente KrF-politikeren Egil Aarvik var journalist i avisa i 1947 til 1950. I 1950 ble avisa KrF-organ, samtidig som Aarvik ble avisas redaktør.
Riksutgaven av Dagsavisa ble etablert som ukeavis i 1950 og gitt ut under navnet Folkets Framtid. Da Dagsavisa ble lagt ned i 1954 fortsatte utgivelsen av riksutgaven, med Aarvik som redaktør. I 1958 ble utgivelsen av Folkets Framtid flyttet fra Trondheim til Oslo.
De siste årene var avisa avhengig av økonomisk støtte fra KrF for å komme ut. Partiet valgte å kutte avisa fra budsjettet etter Stortingsvalget høsten 2005 som var heller dårlig for partiet, og som førte til en halvering av partistøtten.
Folkets Framtid ble lagt ned 16. desember 2005 etter nesten 60 års drift.
Leonhard Nilsen & Sønner

Leonhard Nilsen & Sønner AS (LNS) er et norsk, familieeid entreprenørselskap. Selskapet har base på Strandland ved Risøyhamn i Andøy kommune i Nordland. Selskapet driver blant annet tunnelbygging og veibygging, og det har vært driftsentreprenør i flere gruveselskaper i Nord-Norge.Leonhard Nilsen & Sønner AS ble etablert i 1961. Til sammen har LNS-konsernet rundt 850 ansatte. Administrerende direktør i selskapet er Frode Nilsen.
Blant prosjektene selskapet har vært engasjert i er Steigentunnelen og Korgfjelltunnelen. Selskapet har også vært engasjert i arbeidet med Lofotens fastlandsforbindelse. Siden 2004 har Leonhard Nilsen & Sønner eid gruveselskapet Skaland Graphite AS på Senja. Selskapet er også engasjert i gruvedrift på Svalbard.
Siden 2004 har selskapet vært engasjert av Kongsberg Satellite Service AS, for å utføre arbeid på Trollstasjonen i Antarktis. Arbeidet er bare i drift i den antarktiske sommersesong, dvs. mellom november og februar.
Trollstasjonen er imidlertid bemannet hele året. Transport av personel til og fra stasjonen skjer med fly fra Sør-Afrika, på en egen flyplass av is som planeres på nytt hvert år.
LNS bygger infrastruktur i form av kabelgater og veier, samt fundamentering og montering av antenner. Disse antennene benyttes bl.a. av NASA og EUMETSAT. EUMETSAT forsker blant annet på miljø- og klimaendringer
LNS har også vært entreprenør for Svalbard globale frøhvelv, som ble åpnet februar 2008. Prosjektet er finansiert som et samarbeid mellom Utenriksdepartementet, Miljøverndepartementet og Landbruks- og matepartementet.
Frøhvelvet er bygget inn i fjellet, og holder en konstant temperatur på minus 18 grader. Frøhvelvet er bygget for å bevare frø fra de vekster som er aller viktigst for den globale matsikkerheten.
Frøhvelvet ble kåret til "Årets anlegg 2008" av den norske byggebransjen.
Foruten flere byggeprosjekter innenlands har LNS drevet prosjekter på Island (Almannaskardtunnelen i 2004) og ekspanderer nå (2008) til Chile, hvor selskapet skal drive tunneler, fjellhaller og gruvedrift
(Kilde: LNS' hjemmeside)
România literară

România literară er et litteraturtidsskrift utgitt av Romanias forfatterforening. Det kommer ut én gang i uken.
Tidsskriftets historie går tilbake til 1851–1852 da dikteren Vasile Alecsandri trykket et første nummer av tidsskriftet, men det kom aldri ut på grunn av at det ikke greide å slippe gjennom sensuren til fyrst Știrbey (det inneholdt en artikkel skrevet av Nicolae Bălcescu, som var ansett for å være dissident).  I februar 1855 kom første nummer ut, men det varte ikke lenge, for siste nummer kom ut den 6. desember samme år. Det er litt uklart om og når tidsskriftet kom ut etter det, men det kom i hvertfall ut i mellomkrigstiden, da forfatteren Liviu Rebreanu var sjefredaktør.
1968 var året da den nye serien begynte å bli publisert, som en fortsettelse av Gazeta literară, et tidsskrift som også ble utgitt av Romanias forfatterforening siden 1954. Blant redaktørene kan nevnes: Geo Dumitrescu, som var den nye seriens første redaktør, Nichita Stănescu, Nicolae Breban, George Ivașcu, Nicolae Manolescu, Sorin Titel, Leonid Dimov, Virgil Mazilescu, Paul Goma, Ion Caraion, Gabriel Dimisianu, Valeriu Cristea, Lucian Raicu, Dana Dumitriu, Mircea Iorgulescu, Valentin Silvestru, S. Damian, Gheorghe Pituț, Dumitru Țepeneag, Mircea Grigorescu, Marcel Mihalaș, Mircea Dinescu, Ion Horea, Roger Câmpeanu, Alex. Ștefănescu, Constanța Buzea, Cristian Teodorescu, Ștefan Agopian, Adriana Bittel, Ioana Pârvulescu, Eugenia Vodă m.fl.
Under kommunistregimet var det et statussymbol å bli sett med Romania literarā.
Tidsskriftet tildeler hvert år, noen av dem i samarbeid med Anonimul-stiftelsen, diverse priser, så som «Debutantprisen» og «Årets bok».
Sjefredaktører (noen ganger kalt direktører) var Geo Dumitrescu (1968-1970), Nicolae Breban (1970-1971), George Ivașcu (1971–1988). Mellom 1988 og 1989 ledet D. R. Popescu tidsskriftet, og siden 1990 er Nicolae Manolescu sjefredaktør (per 2017).
Farsta tunnelbanestasjon

Farsta tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje), og ligger i bydelen Farsta i Söderort i Stockholm kommune.
Stasjonen ligger på viadukt i Farsta centrum. Stasjonen ble innviet 4. november 1960. Den erstattet da en provisorisk stasjon som ble tatt i bruk da tunnelbanen var utvidet helt til Farsta 19. november 1958. Stasjonen var endestasjon på Farstagrenen frem til 1971, da forlengelsen til Farsta strand ble et faktum.
Stasjonen har en plattform og en billetthall med inngang fra Farsta Torg, Kroppaplan og Larsbodavägen.
Taonan

Taonan (kinesisk: 洮南; pinyin: Táonán) er et byfylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Baicheng.
Befolkningen var på 433 670 innbyggere i 1999.
Ophthalmocydrus

Utseende

En middelsstor, til nokså stor, avlang, lyst brunlig trebukk. Antennene er lengre enn kroppen og har en brem av nokså lange hår på innersiden. Pronotum er litt bredere enn langt, sylindrisk uten tenner på sidene. Dekkvingene er parallellsidige med brunsvarte tegninger som består av en stor "U" og et par korte skråflekker foran denne.

Utbredelse

Arten er kjent fra Colombia og Venezuela.
Hunyadi László

Hunyadi László (ungarsk: László Hunyadi) er en opera i tre akter av den ungarske komponisten Ferenc Erkel. Librettoen er skrevet av Béni Egressy. Det er basert på et teaterstykke av Lörinc Tóth.
Operaen hadde urpremiere på Pesti Nemzeti Magyar Szinház i Pest 27. januar 1844. Hunyadi László blir ansett å være den første viktige ungarske operaen og Erkels musikalske stil er influert av folkemusikk spesielt av en dans kalt verbunkos.

Synopsis

Operaen er basert på hendelser som fant sted i Ungarn i 1456-7. Den store militærlederen, János Hunyadi, som forsvarte Ungarn mot angrep fra osmanske tyrkere er død og hans fiender har fått makten. Den nye kongen, László V, er svak og omgir seg med onde rådgivere, som gir råd om å drepe Hunyadis sønn, László, en ledende figur innen den ungarske hæren. László blir advart om komplottet og overlever. Kongen later som han er venn med den unge mannen, men moren hans, Erzsébet, frykter for livene til sønnene hennes. Kongen forelsker seg i Lászlós forlovede, Mária, og overtaler faren hennes til å tvinge henne til å gifte seg med ham i stedet for. Han lar László bli arrestert, og anklager ham for å ha deltatt i en konspirasjon. Mária mislykkes i få László frigitt fra fengselet og han blir dømt til døden, og bøddelen lykkes først på fjerde forsøket med å skille hodet fra kroppen.
Tony Kaye (musiker)

Tidlige år, Yes og Badger

Han var med i en rekke jazzband på 1960-tallet før han i 1968 ble invitert av Chris Squire til å bli med i et nytt band han hadde startet, nemlig Yes. Kaye spilte på de tre første albumene til Yes, Yes, Time and a Word og The Yes Album før han ble sparket på grunn av sin uvillighet til å spille moderne synthesizere og Mellotron, noe Wakeman var kjent for å gjøre. 
Sammen med David Foster, som hadde skrevet en del sanger sammen med Yes, startet han i 1972 bandet Badger, som ga ut to album. Konsertalbumet One Live Badger i 1973 og White Lady i 1974. Han turnerte med David Bowie i 1975 og 1976, og ble så med i bandet Detective. De ga ut albumene Detective og It Takes One To Know One i 1977 samt en promo-plate kalt Live From The Atlantic Studios i 1978.

Badfinger, Detective og Cinema/Yes

Kaye hadde nå flyttet til Los Angeles, og ble med Badfinger på turné i 1979. Han var også med å spille inn albumet Say No More med bandet i 1981. Da Badfinger la bandet på is i 1982 var Kaye usikker på om han skulle fortsette videre som soloartist, eller takke ja til invitasjonen fra Chris Squire om å bli med i et nytt band han kalte Cinema. Dette bandet hadde også Alan White på trommer og Trevor Rabin på gitar. Han valgte å bli med i Cinema, og ble dermed i 1983 med på å gjenopplive Yes da Jon Anderson kom med i bandet.
Etter fire album og tolv år til med Yes, sluttet han. Han tilbød seg å hjelpe til i kulissene dersom de trengte ham, men det ble ikke noe av. Han jobbet ikke noe særlig i musikkbransjen på slutten av 1990-tallet, men de siste årene har han vært med på prosjekter som The Neil Deal, et hyllest-band til ære for Neil Young, og han er for tiden med i bandet Circa: som han har gitt ut to album sammen med. I 2008 var han igjen på turné med Badfinger.
Marie François Joseph de Miribel

Bakgrunn

Han var det fjerde barn av en søskenflokk på fem. Faren var Artus de Miribel (1785-1853), borgermester i Grenoble fra 1842 til 1845, og moren var Alexandrine de Valori (1790-1868).
2. divisjon fotball for menn 1980

Opp- og nedrykk

Begge avdelingsvinnerne rykket direkte opp til 1. divisjon 1981. Nummer to i hver avdeling spilte kvalifisering mot hverandre. De to nederste lagene fra hver avdeling rykket ned.
Direkte opprykk: HamKam (avdeling A) og Brann (avdeling B)
Opprykk via kvalifisering: Haugar (avdeling B) rykket opp etter kvalifiseringskamper mot Mjøndalen (avdeling A).
Nedrykk: Frigg, Sarpsborg og Harstad fra avdeling A, Strindheim, Hødd og Os fra avdeling B.
Hypolycaena

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 20-35 millimeter) stjertvinger med to eller tre ganske lange stjerter på bakvingene. Oversiden er brunlig, blå- eller grønnskimrende, undersiden mer eller mindre brunlig, nærmest ensfarget eller mer spraglete.

Levevis

Larvene lever på en lang rekke ulike planter, blant annet økonomisk viktige arter som kanel og granateple.
De lever sammen med maur, kanskje særlig de aggressive maurene i slekten Oecophylla. Man antar at larvene sender ut spesielle lydsignaler for å roe maurene.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia, dessuten lever det to arter i Australia.
Here We Go Again (Demi Lovato)

Here We Go Again ( utgitt 2009) er det andre studioalbumet fra sangeren Demi Lovato. Den inneholder blant annet hitene: «Here We Go Again», «Remember December» og «Catch Me». Alle sangene er skrevet av Lovato, unntatt «Here We Go Again», «Gift of a Friend» og «So Far So Great».  
Hun jobbet med blant annet John Mayer på dette albumet, noe hun beskrevet som «En drøm som gikk i oppfyllelse». De skrev «World of Chances» sammen. Nick Jonas var også med på og skrive en sang sammen med Lovato på dette albumet; «Stop the World». På hennes forrige album, Don't Forget, skrev hun nesten alle sangene sammen med Jonas Brothers, men dette albumet er mer selvstendig. Dette hun fikk mye ros for, og albumet ble en stor hit og debuterte på 1.-plass på Billboard 200 med 108 000 eksemplar solgt den første uken i USA. Til nå har hun solgt 426 000 album i USA.
Albumet har solgt til gull i Chile og Brasil med flere enn 100 000 solgte album der.
I januar 2011 annonserte Disney at Lovato sine album Don't Forget og Here We Go Again er de som har tjent mest penger verden over for øyeblikket.
Hærens Operative Kommando

Historie

I 1808 ble Generalstaben etablert som en enhetskommando for Hæren.
I etterkrigsårene var der to landsdelskommandoer, Østre Landsdelskommando i Ringsted og Vestre Landsdelskommando i Århus.
Den 1. januar 1991 ble Hærens Operative Kommando etablert som et sidestykke til Søværnets Operative Kommando og Flyvertaktisk Kommando i de andre forsvarsgrenene.
Den 1. oktober 2014 ble HOK lagt ned.
Sølifjorden

Sølifjorden er et sund i Vega kommune i Nordland. Den ligger mellom øya Vega i øst og Søla i vest. Sølifjorden begynner ved Dyrholmen like vest for det sørvestlige hjørnet av Vegastrekker seg 8 kilometer nordover til grenda Sundsvoll på Vega.
Søla er en nær sirkelformet øy med en høyde som stiger bratt opp til 432 meter over havet. Fugløyværet ligger like vest for den sørlige delen av fjorden.