google/wiki40b huggingface dataset:
Reidar Larsen (motstandsmann)

Bakgrunn

Reidar Larsen arbeidet som inspektør i Transportformidlingen i Maridalsveien 10 i Oslo. Han gikk tidlig inn i motstandsarbeidet mot okkupasjonsmakten. Våren 1942 ble han pågrepet og torturert. Deretter satt han fengslet i fire måneder.  
Høsten 1942 ble Alf T. Pettersen ansatt ved transportformidlingen. Pettersen var en politimann som hadde fått sparken fra politiet fordi han ikke ville rette seg etter det nye regimets pålegg; blant annet hadde han nektet å gjøre nazihilsen. Larsen ble Pettersens nye sjef. Ikke lenge etter at de to mennene begynte å arbeide sammen, fikk Pettersen en henvendelse som ble starten på den intensive aktiviteten som fikk dekknavnet «Carl Fredriksens Transport».

Operasjonen

I slutten av november 1942 kom fire jødiske menn – brødrene Leopold, Benjamin, Charles og Nathan London – løpende inn i Syversens gartneri i nærheten av Carl Berners plass i Oslo. De fire var på flukt fra tyskerne, og Syversen kontaktet Alf og Gerd Pettersen samt Reidar Larsen for å planlegge hvordan flyktningene kunne bringes i sikkerhet. Som inspektør i Transportformidlingen i Maridalsveien rådde Larsen over 180 lastebiler og en rekke potensielle sjåfører. Med dette utgangspunktet og den prekære situasjonen som var oppstått organiserte ekteparet Larsen, Syversen og Reidar Larsen redningsaksjonen for å få brødrene London over til Sverige. Dette ble oppstarten på Carl Fredriksens Transport, som i løpet av seks hektiske uker transporterte ca. 1000 nordmenn over til Sverige. Av dem var om lag 350 jøder.
Dekknavnet «Carl Fredriksens Transport» spilte hen på kong Haakon; han var døpt Carl og var sønn av kong Frederik VIII av Danmark. Det ble brukt lastebiler som kjørte i konvoi nesten hver eneste kveld i syv uker fra Oslo til riksgrensen i Østfold. Flyktningene satt på lasteplanet, skjult av sekker med poteter. Barn som var med på flukten fikk sovemiddel av en lege som var blant Carl Fredriksens Transports støttespillere. Denne legen tok sitt eget liv mot slutten av krigen, da han fikk vite at tyskerne aktet å pågripe ham for annen gang.
I januar 1943 avslørte tyskerne virksomheten. Alf og Gerd Pettersen samt Reidar Larsen klarte å flykte til Sverige. Syversen ble tatt. Han ble arrestert 10. juli 1943, og satt på Møllergata 19 og på Grini til han ble skutt på Trandum 30. oktober året etter.

Minnesmerker og æresbevisninger

I 2012-2013 ble det opparbeidet en minnepark med monument der Syversens gartneri lå, for å hedre dem som sto bak denne flyktningebragden.
I 2017 ble Reidar Larsen og de tre andre lederne av Carl Fredriksens Transport, posthumt hedret av staten Israel for sin innsats for å redde norske jøder. Hederen bestod i tildeling post mortem av medaljen og hedersbetegnelsen «Righteous Among the Nations», under en seremoni i Oslo rådhus der statsminister Erna Solberg holdt en tale til ære for de involverte i Carl Fredriksens Transport.
Lagtingsvalget på Færøyene 1906

Lagtingsvalget på Færøyene 1906 ble avholdt 18. juli 1906. Man praktiserte enda personvalg, men Færøyenes to eldste partier, Sambandsflokkurin (Sambandspartiet) og Sjálvstýrisflokkurin (Selvstyrepartiet), ble stiftet senere samme år. Etter partistiftelsene valgte samtlige av Lagtingets medlemmer å tilslutte seg et av disse, slik at man fikk et topartisystem. Disse partiene var i første rekke uenige om tilknytningen til Danmark, noe som fremdeles er den viktigste skillelinjen i færøysk politikk.
Lagtinget hadde 20 mandater i 1906.
Ranveig Eckhoff

Liv og karriere

Eckhoff er datter av pianist og musikkjournalist Erik Holtermann Eckhoff (1920–2004) og journalist Liv Dyrhaug (1919–2011), og søster til Dagfinn Eckhoff og kunstadministratoren Audun Eckhoff.
Grunnleggende sangeropplæring fikk Ranveig Eckhoff i NRKs pikekor under Marie Foss' ledelse. I 1963 studerte hun med Ingeborg Vorbeck (1894–1983) og i 1965 med Gunvor Mjelva på Musikkonservatoriet i Oslo. I 1966  deltok hun i det svenske TV-programmet Hylands hörna. Samtidig gikk hun musikklinjen på Nissens Pikeskole der hun i Porgy and Bess ble instruert i Bess-rollen av den første Bess-tolker, Anne Brown, en oppsetning som også ble tatt på turné til Frankrike. Fra 1969 til 1973 gikk Eckhoff på Musikdramatiska skolan (Operahögskolan) i Stockholm, hun er den yngste som er tatt opp ved skolen.  Videre studier tok hun ved Accademia Musicale di Chigiana i Siena og Britten-Pears Center for Advanced Musical Study i England.
Hun ble kjent ved Oscarsteatern i Stockholm med nesten to hundre fremførelser i hovedrollen Hanna Glawari i Den glade enke, der hun spilte med Jarl Kulle (1974–75). Debuten i hjembyen kom i 1975, før hun ble ansatt ved nasjonalteatret i Mannheim (1977). Hun var ved Teatro Sistina i Roma (1983), og var med Kåre Bjørkøy sentral ved Kirsten Flagstad-jubileet (1985) med turne til USA.
Hun var to år ved Theater Ulm (1986–88) mens hun hadde spredte opptredener for Drammen Teater og Den Norske Opera (1985–88), som Mimi i La Bohème, Violetta i La traviata og tittelrollen i Edvard Fliflet Bræins Anne Pedersdotter. Hun har også vært ved Theater des Westens i Berlin, og i Kaiserslautern som Ifgenia (Gluck) og i Den glade enke (1994).  Siden 2010 har hun vært skribent for The Huffington Post.
Eckhoff var tidligere gift med fotograf Morten Krogvold (1988-1995), som hun samarbeidet med om utstillinger og bokutgivelser, eksempelvis gav de ut reiseskildringen Italienske hemmeligheter (2002). Mellom 1968 og 1985 var hun samboer med Thorleif Schjelderup, og medvirket på hans filmproduksjoner.
Johannes S. Anderson

Biografi

Lite er kjent om Johannes Andersons tidlige liv, bortsett fra at han var født i Finland og at han meldte seg inn i US Army i Chicago i Illinois. Den 8. oktober 1918, under kamphandlinger nær Consenvoye i Frankrike, mens hans enhet var oppholdt av tung tysk maskigeværild, forlot kommandérsersjant Anderson frivillig sin enhet i et forsøk på flanke fiendens maskingeværstilling. Han gjorde dette fremrykket under tung stridsild, over åpent terreng, og nådde maskingeværposten hvor han drepe mannskapet. Han stilnet maskingeværet, fanget det, og kom tilbake med 23 tyske krigsfanger.
Johannes Anderson døde den 15. april 1950 og er stedt til hvile i Acacia Park Cemetery and Mausoleum i Chicago i Illinois. Hans grav finnes i Poplar seksjonen, Lot NE 25, Block 1, Grave 2.
Konstans II

Bakgrunn

Konstans var sønn av Konstantin III og Gregoria.

Veien til makten

Konstans forgjenger, Heraklonas Konstantin ble styrtet fordi folket anså ham som medvirkende i drapet på kaiser Konstantin III, og Konstantin IIIs elleve år gamle sønn (Konstans) ble valgt som medkeiser (541) i hans sted. Senere ble onkelen (Heraklonas) avsatt, og da ble Konstans II enehersker.

Keiser

Under Konstans var Østromerriket under stadige angrep fra alle kanter, spesielt truende var muslimenes raskt voksende imperier. Etter Konstans' tap i slaget ved Finike var araberne klare til å angripe selve Konstantinopel, men grunnet oppblomstring av interne stridigheter ble prosjektet lagt på is.
Under Konstans trakk bysantinerne seg helt ut av Egypt i 642, og kalif Uthman anggrep en rekke av øyene i Middelhavet og Egeerhavet. En bysantinsk flåte under admiral Manuel inntok riktignok Alexandria igjen i 645, men etter en musdlimsk seier det påfølgende år måtte de forlate byen. Situasjonen ble komplisert ytterligere ved det vesliges presteskaps voldsomme motstand mot monoteletismen og den dermed forbundne oppstand av eksarken av Kartago, Gregor patrisieren.Sistnevnte falt i kamp mot kalif Uthmans hær, og regionen forble en vasall under kjalifatet frem til utbruddet av borgerkrig, og keiserstyret kunne gjenopprettes der.
Konstans var en dårlig likt monark i sin hovedstad, og han valgte i 661 å flytte til Siracusa på Sicilia. Herfra planla han å beskytte Italia mot araberne, samtidig som han utførte felttog mot langobardene, og han satte seg som mål etter hvert å gjenerobre Afrika. Men hans planer viste seg å være nytteløse, forsyningsproblemer forårsaket at militærapparatet ikke fungerte som keiseren ønsket det. 
Den 15. september 668 ble han myrdet mens han badet, av sin kammerherre.
Han var gift med Fausta og hadde tre barn med henne, Konstantin IV (senere keiser), Heraklios og Tiberius.
Ye Shiwen

Sommer-OL 2012

Her tok hun gullmedalje under i kvinnenes 400 m individuell medley og satte ny verdensrekord med tiden 4.28,43. Hun tok også gull på 400 meter medley med tiden 2:07.57 som var ny olympisk rekord.
Norgesmesterskapet på ski 1947

Norgesmesterskapet på ski 1947 ble arrangert i Tistedalen, Oslo og Gjøvik fra 9. til 23. februar 1947. Bare menn deltok.
Langrennsøvelsene i hovedmesterskapet måtte flyttes fra Tistedalen til Oslo på grunn av snømangel.
Hellway to High

Andre utgivelser

Sangen Rocks (Over My Head) ble i 1994 innspilt til albumet Don't Fake It Too Long, med Pat Diamond på vokal. Den hadde da navnet Going Over My Head og en annen tekst en denne versjonen.
Robert Calef

Robert Calef (født 1648 - døpt 2. november i Stanstead i Suffolk i England, død 13. april 1719) var en baptist og kleshandler og forfatter i Boston som kom til de amerikanske koloniene en gang før 1688.

Liv og virke

Hans historiske betydning hviler på at han var forfatter av More Wonders of the Invisible World, en dristig traktat som han utga i 1700 som et kampskrift mot  puritanske presikanter og geistlige ledere, særlig Cotton Mather, for deres rolle i hekseprosessene i Salem hvor et stort antall mennesker ble offer for justismord og henrettet som hekser. Ettersom ingen utgiver i Boston våget å utgi boken fikk han den trykket i England. Cotton Mather skrev tilfreds om sensuren i sin dagbok: «Det var med stor glede da vi hørte at våre bokselgere var så godt kjent med rettskaffenheten til våre prester, at ingen av dem kunne ha plass til noen av de nidskriftene som ble solgt i deres butikker.» Prost Increase Mather, far til Cotton Mather, demonstrerte mot boken ved å la den offentlige brente boken på Harvard Yard ved Harvard.
Calef mente at det var fullstendig absurd at hekser red «på stokker gjennom luften», og motsatte seg hekseprosessen som førte til en «fanatisk nidkjærhet som vispet opp en blind og særs blodig raseri, ikke mot fiender, eller irreligiøse, lastefulle personer, men (i bedømmelse av nestekjærlighet og å se på som dydige og religiøse som enhver annen de etterlatt seg i dette landet som lidt fra de som voldte dem vondt med den ytterste grad av hardhet.»
Cotton Mather ga svar i boken Some Few Remarks upon a Scandalous Book i 1701.
Fra 1702 til 1704 var Calef oppsynsmann for de fattige. I 1707 ble han valgt til meddommer, og i 1710 til administrator av tiende, kirkeskatten. Han pensjonerte seg Roxbury i Massachusetts hvor han hadde kjøpt et sted i 1707 og hvor han satt i byens kommunestyre til han døde i 1719.
Frederik Ahlefeldt (1623–1686)

Bakgrunn

Han var sønn av Frederik Ahlefeldt til Søgård i Sønderjylland. Ved sitt giftemål i 1656 med statholder Christian Rantzaus eneste datter, Margrete Dorothea, kom han inn i en meget innflytelsesrik familie, og da han i tillegg var en favoritt av dronning Sophie Amalie så gikk det raskt frem på embetsbanen.

Karriere

I 1657 ble han landråd og generalkrigskommissarius og ble de følgende år brukt i diplomatiske oppdrag til kurfyrsten av Brandenburg og hertugen av Gottorp. I 1660 ble han sendt til England og sluttet i februar 1661 en handels- og vennskapstraktat. Etter hjemkomsten ble han i 1661 utnevnt til Statholder i København og assessor i Statskollegiet og etter svigerfarens død i 1663 til dennes etterfølger som statholder i hertugdømmene, amtmann i Steinburg og guvernør i Sønder-Ditmarsken. 
I de følgende år oppholdt han seg mest på Gråsten og var især opptatt av problemene med Gottorp og de vanskelige finansielle forhold i det sønderborgske hus, men han ble også rådspurt i alle viktige regjeringssaker. Etter tronskiftet i 1670 og Christoffer Gabels fall ble Ahlefeldt den ledende minister, men da han  hadde en sterk ulyst til å delta i regjeringens daglige forretninger, ble han etterhvert fortrengt av Peder Schumacher Griffenfeld.
Mens Ahlefeldt i begynnelsen hadde støttet Griffenfeld, gikk han senere over til dennes motstandere og var en av de mest aktive for å styrte ham, da han mente, at Griffenfelds politikk var skjebnesvanger for landet. Han var fra 1676 til sin død storkansler, men konsentrerte seg egentlig kun med utenrikspolitikken. Han var utvilsomt en meget betydelig mann, og når man senere i beundringen for Griffenfeld har fremstilt Ahlefeldt som en udugelig tysker, savner dette all begrunnelse i de samtidiges vurdering av ham. 
Etter faren og svigerfaren kom Ahlefeldt i besittelse av en stor formue og samlet etterhvert alle slektens sønderjyske besittelser. Grev Rantzau hadde sommeren 1659 med kongens samtykke overdratt ham Tranekær Len på Langeland, og i 1672 ble han lensgreve av Grevskapet Langeland. Dessuten hadde han store besittelser utenfor Danmark. Den 11. oktober 1663 ble han tildelt  Elefantordenen.
Sandsmett

Utseende og levevis

Kroppen er langstrakt og flattrykt fra sidene. Vanlig lengde er 6–8 cm, og maksimal lengde er 13 cm. Munnen er liten og sitter på undersiden av hodet. Øynene sitter på oversiden av hodet. Det er tre par skjeggtråder langs overkjeven. Under hvert øye er det en bevegelig pigg med to spisser. Ryggen og sidene er gråbrune og buken er hvitaktig. Langs ryggen er det én stripe og langs sidene to striper, som består av avlange svarte flekker.
Sandsmett lever i strømmende eller stillestående, klart vann. Om dagen ligger den nedgravd i sand. Etter mørkets frembrudd svømmer den langs bunnen på jakt etter smådyr som muslingkreps, hoppekreps og hjuldyr. Gytetiden er i april–juni. De klebrige eggene legges på sand eller planter.

Utbredelse

I eldre litteratur har arten Cobitis taenia et enormt utbredelsesområde som omfatter nesten hele Europa, og som strekker seg østover gjennom Nord-Asia til Sakhalin og Japan, men den er nå splittet opp i en rekke arter.
Cobitis taenia i snever betydning finnes i elvene som renner til Biscayabukta, Den engelske kanal og Nordsjøen fra Loire og nordover, i elvene som renner til sørlige del av Østersjøen, i øvre deler av Volga og i elvene som renner til nordlige Svartehavet, men mangler helt i Donau. I Storbritannia finnes den bare i elvene Great Ouse, Trent og Witham. Det kan tenkes at den også finnes i de franske elvene Adour og Garonne.
I Danmark finnes sandsmett på Sjælland, Fyn og Lolland, mens den i Sverige er utbredt nordover til Bohuslän og Uppland. I Finland forekommer den bare langs sørkysten. Sandsmett finnes ikke i Norge. Denne arten har ingen økonomisk betydning og blir ikke brukt som agn, og utbredelsen er derfor lite påvirket av menneskelig aktivitet.
Artsdatabanken regner sandsmett som en dørstokkart i Norge. Det vil si at det er en viss mulighet for at arten kan spre seg til Norge.
Berlei Building

Berlei Building er en bygningen i Art Deco-stil i  Regent Street 39-47  i Sydney, Australia. Den blir ansett for å være en viktig arkitektonisk bygning, og er en viktig del av et foreslått verneområde i og rundt South Regent Street.
Bygningen er malt i andre farger og blir nå benyttet av Curtin University.
Bygningen ble bygget for Berlei United Limited tidlig på 1920-tallet.
Sjøfløyte

Sjøfløyte, også kalt kjøpefløyte og byfløyte, er en norsk variant av blokkfløyte. Disse trefløytene kom sjøveien fra kontinentet på 1700-tallet og 1800-tallet, og ble derfor kalt sjøfløyte. Etter hvert ble det laget mange fløyter på bygdene som mer eller mindre kopierte de stort sett tyske fløytene. Navnet "sjøfløyte" er mest vanlig i Numedal, Telemark og Agder. På Vestlandet kunne fløyta hete tyskfløyte, som jo peker på opprinnelsen. I Gudbrandsdalen, hvor det er funnet mange 1700-tallsfløyter, het den gjerne "trefløyte". Egil Storbekken skapte sin tussefløyte etter inspirasjon fra ei bygdefløyte fra Gudbrandsdalen.
Som en følge av pietistiske bevegelser i Norge i siste halvdel av 1800-tallet ble hardingfela erklært som syndig, og mange spelemenn begynte å spille danseslåttene på fløyte i stedet. I Flesberg i Numedal var det rundt 20 navngitte sjøfløytespelemenn i år 1900.
Sjøfløytetradisjonen var i ferd å dø ut på 1900-tallet, men på 1970-tallet ble tradisjonen gjenopptatt av musikere som Per Midtstigen, Steinar Ofsdal, Tellef Kvifte og Ånon Egeland. Midtstigen og Ofsdal fikk i 1989 Spellemannprisen for utgivelsen "Sjøfløyta". Blant tidligere viktige sjøfløytespillere finnes Knut Juveli og Herleik Stuvstad samt sjøfløytemaker Nils Stuvstad.
Palaeoanteoninae

Utseende

En liten til middelsstor (4,6-6 millimeter), slank, fullstendig vinget kloveps. Bare hunnen er kjent. Den var trolig svart i levende live. På forbeina har den en spadeformet, forstørret klo som danner et gripeorgan. Hodet er stort med utstående, runde fasettøyne.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Baltisk rav som stammer fra Eocen-tiden.
Pseudanhammus

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er kjent fra den vestlige Sumatra.
Nystadneslia naturreservat

Nystadneslia naturreservat ligger i Saltdal kommune i Nordland. Naturreservatet ligger ved Borkamo i Saltdalen. Området har et areal på 1 690 dekar. Området er vernet for å bevare ei rik skogsli med alt naturlig plante- og dyreliv og med alle de naturlige økologiske prosessene.
Linzhang

Linzhang (kinesisk: 临漳县; pinyin: Línzhāng Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Handan.
Fylket hadde 559 662 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Restene av den gamle byen Ye (鄴) – som var hovedstad for det østlige Wei-dynasti og det nordlige Qi-dynasti – ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Den australske sportsmedaljen

Den australske sportsmedaljen (engelsk: Australian Sports Medal) er en australsk minnemedalje innstiftet i 1999 og tildelt i 2000, året da Sydney var åsted for de olympiske sommerleker og de paralympiske leker, for å hedre australske borgere som har bidratt til å gjøre landet til en ledende idrettsnasjon.

Utforming

Medaljen er laget i nysølv. Den har som motiv løpebaner fra landets nasjonale friidrettsstadion i kombinasjon med stjernene i sørkorset, et australsk nasjonalsymbol som også finnes i landets flagg. Baksiden har et lignende motiv, innskrift «TO COMMEMORATE AUSTRALIAN SPORTING ACHIEVEMENT» i en bue langs øvre kant og årstallet «2000» i nedre del.
Medaljen er opphengt i et gult bånd som mot høyre har fire smale, grønne stripper i ulik tykkelse. Gult og grønt er Australias sportsfarger.

Tildeling

Den australske sportsmedaljen ble tildelt idrettsutøvere, trenere, tillitsvalgte i idrettsorganisasjoner og personer som på annen måte har vært involvert i organisering og drift av idrett i Australia. Det ble til sammen foretatt mer enn 18 000 tildelinger av Den australske sportsmedaljen.
Ytre Namdalen

Ytre Namdalen eller Ytter-Namdalen er et distrikt i Namdalen i Trøndelag. Distriktet er ikke entydig avgrenset, men viser som regel til Vikna, Nærøy og Leka kommuner, til sammen 1 494 km² med i overkant av 10 000 innbyggere, samt i en del politisk-administrative sammenhenger også Bindal kommune i Nordland. De har et utstrakt interkommunalt samarbeid og regnes som et felles bo- og arbeidsmarked. Denne avgrensningen har også gått under andre navn, som Foldadistriktet og Ytterdistriktet. I sin videste forstand viser Ytre Namdalen til alle kyststrøkene mellom Nordland og Fosen, og dermed også Fosnes, Namsos, Namdalseid og Flatanger kommuner. Distriktet rundt Namsenfjorden, det vil si Namsos, Fosnes, Flatanger, Namdalseid og Overhalla kommuner, regnes ofte for seg til Midtre Namdalen, som også er et felles bo- og arbeidsmarked.
Greenland Ice Core Project

Greenland Ice Core Project (GRIP) var et flernasjonalt europeisk prosjekt som i årene 1989 til 1992 tok ut og undersøkte iskjerner på Midtgrønland (72° 35' N, 37° 38' V).
Det ble boret ned til fjellgrunnen, på det meste er kjernene 3 029 meter lange. De eldste delene er mer enn 200 000 år, men på grunn av omvandling av de eldste lagene er de ikke entydig daterbare, så borekjernene gir kunnskap om jordas klimahistorie de siste 100 000 år.
Prosjektet ble organisert av European Science Foundation og finansiert fra Belgia, Danmark, Tyskland, Frankrike, Island, Italia, Sveits, Storbritannia og EU.
Lignende prosjekter som har tatt iskjerner andre steder på Grønland er blant andre NGRIP og GISP2.
North Flying

Historie

North Flying A/S ble opprettet som Norfly Skole- og Rundflyvning i 1963 av fotograf J. Steffensen. I 1970 overtok selskapet Aalborg Flying Center og i 1971 ble hovedbasen flyttet til Ålborg. På dette tidspunktet ble også navnet endret til det selskapet har idag.
I 1994 slo selskapet seg sammen med Nordic Air K/S og ble dermed Danmarks største taxiflyselskap. North Flying overtok Aalborg Airtaxi i 1996 og Falck Air i 1998 og ble dermed det største taxiflyselskapet i Skandinavia.
Fritz Stuckenberg

Liv og virke

Friedrich Bernhard Stuckenberg ble født 16. august 1881 i München, og flyttet som 12-åring til Delmenhorst, hvor faren fikk stilling som direktør for salgsavdelingen i en linoleumsfabrikk. Etter et avbrutt arkitekturstudium i Weimar og München, dro han til Paris i 1907. Paris var på den tid den førende kulturhovedstad i verden, og trakk til seg kunstnere fra mange land. Også Stuckenberg fant sin plass der, i kretsen omkring «Café du Dôme» og fikk stille ut i saloner og gallerier, og fikk bra presseomtaler og kritikker.
Han dro til Berlin i 1912, hvor han ble med i kretsen rundt tidsskriftet «Der Sturm», med spesiell kontakt med Georg Muche, Arnold Topp, Walter Mehring og Mynona. Da kretsen utviklet seg bort fra hverandre, ble han sammen med Walter Gropius og Bruno Taut, (senere som Novembergruppen). Hans betydning på den tid viste igjen i tallrike utstillinger og presentasjon i den tredje Bauhaus-publikasjonen
Både i tysk, russisk og USAs kunstverden ble han regnet som en av de banebrytende. Helsen var imidlertid sviktende, og det tok på ham å være i front. Han flyttet tilbake til Delmenhorst. Hans siste større verker ble til der, mot en økende ytre motstand fra blant andre de fremadstormende nazistene, som fant slike malerfakter for entartet. Etterhvert ble alle bilder renset ut fra tyske museer og andre steder. Bildet Straße mit Häusern (Gate med hus) (1921) ble stilt ut i den store utstillingen i 1937. Han flyttet til Füssen i 1941, og døde der i Zell am See 1944.
Etter å ha vært glemt i nesten femti år, ble der arrangert en retrospektiv minneutstilling i Delmenhorst, Berlin og Neuss. Utstillingen tok sikte på å vise hans plass i sin tids avant-garde. Delmenhorst offentlige kunstgalleri har den største samlingen av hans verker.
Strövelstorp

Strövelstorp er et tettsted i Ängelholm kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 087 innbyggere.
Skoskatt

Skoskatt er en av ekstraskattene av 21. februar 1711. Skattelistene ligger i fogderegnskapene i Riksarkivet, og der kan man finne navn på hovedpersonene i husholdningene på landet, samt antall personer i husholdningen.