google/wiki40b huggingface dataset:
Stor granbarvikler

Utseende

En ganske liten (vingespenn 10-13 millimeter) vikler. Hodet og thorax er kledt med lyse hår, og palpene er hvite. Forvingens grunnfarge er mørkbrun til rødbrun. Vingen har tre hvite tverrbånd med brune midtstriper, det ytterste av disse er vinklet og avbrutt i midten. I vingens ytterste del er det en trekantet, hvit flekk ved forkanten og en smal, hvit flekk på ytterkanten (disse kan ses som et fjerde tverrbånd). Bakvingen er brun.

Levevis

Larven lever på granbar, hvor de minerer, lager ganger inne i grannålene.  Larven utvikles i løpet av sommeren og overvintrer i skogbunnen. De voksne viklerne flyr i mai og juni, på solfylte ettermiddager men også på kvelden og utover natta.

Utbredelse

Arten er utbredt i hele Europa unntatt den aller sørligste delen, og også i det nordlige Asia. Stor granbarvikler er vanlig i hele Norge der det er granskog. Den finnes nordover til og med Nordland, men er ikke så vanlig på Vestlandet, trolig fordi grana forholdsvis nylig er innført og plantet her. En nærstående art er liten granbarvikler, har omtrent samme utbredelse.

Skadedyr

Bekjempelse av angrep av stor granbarvikler har så liten økonomiske betydning at mottiltak er uaktuelt i Norge.
Callenya

Utseende

Små blåvinger (vingespenn ca. 20 millimeter) uten stjerter på bakvingene. Hannenes overside er mer eller mindre skinnende blå, hunnene brune, ofte med en hvit flekk. Undersiden er lysgrå med grå flekker og en rund, svart flekk ved bakvingens forhjørne.

Utbredelse

Artene er utbredt i Sørøst-Asia, fra Burma til Sumatra og Borneo.
Eosentomidae

Levevis

Som andre proturer lever disse små, blinde og vingeløse urinsektene nede i jorden. De krever spesielle innsamlingsmetoder, dette er trolig grunnen til at de først nylig er blitt så noenlunde kartlagt.

Utbredelse

Familien er utbredt over hele Jorden. Det er beskrevet særlig mange arter fra Øst-Asia.
Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje

Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje er en britisk medalje innstiftet i 1897 til minne om dronning Victorias diamantjubileum som regjerende monark. Den ble utdelt som ledd i feiringen av dronningens 60 år på tronen.

Utforming

Medaljen ble gjort i gull, sølv og bronse. Den bærer på forsiden dronning Victorias venstrevendte portrett. Dronningen bærer krone. Portrettet er omgitt av omskriften «VICTORIA D.G. REGINA ET IMPERATRIX F.D.». Baksiden bærer en lengre innskrift over åtte linjer: «IN COMMEMORATION OF THE 60TH YEAR OF THE REIGN OF QUEEN VICTORIA 20TH JUNE 1897». Innskriften er plassert i en krans av roser, tistler og firkløvre, symboler for England, Skottland og Irland, med en krone på toppen. Medaljen er opphengt i et blått bånd med to lyse hvite striper.
Medaljen var basert på jubileumsmedaljen som i 1887 ble laget i anledning dronningens 50 år på tronen. Medaljene var utformet av Clemens Emptmeyer.

Tildeling

Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje ble tildelt kongelige, tjenestegjørende ved det kongelige hoff, gjester ved offisielle jubileumsarrangementer, offiserer i hær og flåte, medlemmer av regjeringen, framtredende statstjenestemenn og diplomater. Det ble utdelt 73 medaljer i gull, 3 040 sølvmedaljer og 1 890 eksemplar i bronse.
Personer som allerede hadde fått Dronning Victorias 50 års regjeringsmedalje, fikk i anledning 60-årsjubileet en båndspenne til 50-årsmedaljen i stedet for en ny 60-årsmedalje.

Norske mottakere

Kong Haakon ble tildelt Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje.
Aphnaeus

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 30-40 millimeter) dagsommerfugler. Forvingen er skarpt trekantet, bakvingen ender i én eller to tynne, hårlignende stjerter. Oversiden er oransje eller mer eller mindre metallskimrende blågrønn. Undersiden er brunoransje med skinnende hvite, gjerne også metallfargede, flekker.

Levevis

Larvene lever på busker og trær i mimosafamilien, vortemelkfamilien og Caesalpinioideae. I alle fall noen av artene er assosiert med maur.

Utbredelse

Denne slekten er utbredt i Afrika. Noen asiatiske arter beskrevet i denne slekten blir i dag plassert i Cigaritis.
Skjerdingsdøla

Vern

Strynevassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan IV for vassdrag i 1993.
Soleksem

Soleksem kalles også for solallergi eller polymorft lysutslett, og kan oppstå etter mye soleksponering på tynn og sensitiv hud, spesielt på brystkasse, armer og legger. Kjennetegnes ved rød og betent hud med nupper, blemmer eller knuter i de ytre hudlagene og følges som regel av en intens kløe. Regnes ikke som det samme som solbrenthet. Tilstanden går oftest over etter noen dager uten soleksponering. Ved kløing på utslettet kan brennkopper dannes.
Det er usikkerhet rundt hva som eksakt skjer når soleksem oppstår. 
Soleksem ser ut til å oppstå som en allergisk reaksjon på stoffer som dannes i huden gjennom en kjemisk reaksjon når huden bestråles av UVA- og UVB-stråler.
Det kan være flere mulige årsakssammenhenger og reaksjoner hos forskjellige personer som faller inn under denne betegnelsen.

Forebygging

Foruten å unngå soleksponering, finnes det ingen sikker forebygging av soleksem. Soleksem kan i noen tilfeller forebygges med solkrem som blokkerer for UVA- og UVB-stråler. For noen typer solkrem kan det på enkelte typer hud også se ut til at solkremen kan øke problemet. Enkelte har positive erfaringer med forebygging gjennom inntak av kalsium og C-vitamin over en tidsperiode før soling. Forebygging ved å ta betakaroten i 1-2 måneder før våren/sommeren har også vist seg å ha positiv effekt.

Behandling / lindring

Det finnes ingen sikker behandling av soleksem. For lindring, har enkelte hatt positive resultater med bruk av hydrokortison, antihistamin/allergitabeletter (f.eks Xyzal), lidokain eller aloe vera.
Antihistaminer vil ikke ha noen virkning, i og med at dette er en "hypersensitivitetsreaksjon type IV" (og ikke "type 1")
Nasrallah Boutros Sfeir

Bakgrunn

Etter studier på Université Saint-Joseph i Beirut, hvor han tok lisensiatgrader i filosofi og teologi, ble han presteviet i 1950. Frem til 1961 drev han pastoralt arbeid i Reyfoun, og var sekretær for eparkiet Damaskus. I 1956 ble han sekretær også for det maronittiske patriarkatet Antiokia som har sete i Bkerke i Libanon, og underviste i arabisk litteratur og filosofi ved maristenes kollegium i Jounieh like i nærheten.

Biskop

I juni 1961 ble han titulærbiskop av Tarsus for maronittene, og patriarkvikar av Antiokia for maronittene. Han deltok på Andre Vatikankonsil. I 1980 ble han åndelig rådgiver for Malteserordenen. 
Han ble kjent for allmenheten etter at han under borgerkrigen i Libanon 1975-1990 ble en røst for fornuft og sindighet. Han ytret seg dessuten ofte til støtte for fattige og marginaliserte mennesker, og tok front mot politiske og sosiale urettferdigheter. I såvel sine prekener som i bøker viet han seg meget til Libanons fremtid, med visjoner om frihet og fremgang.

Patriark

19. april 1986 ble han valgt til den 76. patriark av Antiokia for maronittene, og dermed overhode for Den maronittisk-katolske kirke. Ved konsistoriet november 1994 ble han kreert til kardinal av pave Johannes Paul II. Som østlig patriark har han rang av kardinalbiskop, men uten titulærsete. Sfeir var den tredje maronittiske patriark som fikk kardinalsverdigheten. Han ble medlem av Kongregasjonen for Østkirkene, Det pavelige råd for den pastorale assistanse til helsearbeidere og Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster.
I sine første år som patriark holdt han seg borte fra politikken, men fra 1989 begynte han å bli en politisk person av betydning i landet. Han var en viktig fredsmegler i Libanon, og har spesielt vært opptatt av forståelse mellom forskjellige religioner. 
Da kardinal Sfeir fylte åtti år i 2000 mistet han retten til å stemme ved pavevalg. I en alder på nitti år la han den 26. februar 2011 ned patriarktittelen. Han døde 12. mai 2019 på sykehuset Hôtel-Dieu de France i Ashrafiyeh i Beirut.
Rønvikleira

Rønvikleira er et industriområde i Bodø, og dekker et stort geografisk område. Området ligger der Rønvikfjæra lå før, men har blitt bygd opp av mudder fra havnebassenget, til et flatt parti, i én til to meters høyde over havoverflaten. Deler av det som er bygd opp av mudder i Rønvikfjæra tilhører området Bodø, som ligger nord for leira.

Industribebyggelse

På mange måter kan vi si at Rønvikleira er delt i to deler, den nordlige og den sydlige. Den sydlige består av Bodø jernbanestasjon og havner, mens den nordlige delen består av store varehus og andre butikker. Det er den nordlige som kan regnes som selve drabanten. Her er det flere varehus, båt- og bilforhandlere, store dagligvarekjeder og kontorer.
Industrielle havner ligger ved jernbanestasjonen, og mottak for containere både fra tog og båt. Fergekaia ligger på Rønvikleira sammen med Hurtigruteterminalen, som skal flyttes helt til sørenden av Rønvikleira for å korte avstanden til sentrum. Helt i nord ligger også noen flytebrygger med privatbåter.

Boligbebyggelse

Det er lite boligbebyggelse, men noen blokker ligger ved Nordstrandveien som er det tradisjonelle skillet mellom Nedre Rønvik og Rønvikleira.
Birgitte, hertuginne av Gloucester

Tidlig liv

Hun ble født i Odense i Danmark. Hun het først Birgitte Eva Henriksen, men da foreldrene ble separert tok hun morens pikenavn, van Deurs. Faren var advokaten Asger Preben Knud Wissing Henriksen, mens moren var Vivian van Deurs.
Hun flyttet til Cambridge i England, og jobbet en periode på den danske ambassade i London.

Rolle i kongehuset

Hertuginnen er beskytter for mange organisasjoner, spesielt innenfor medisin, utdanning og velferd. Hun har fulgt hertugen på flere offisielle utenlandsbesøk, første gang i 1973 da paret representerte dronningen ved Olav V av Norges syttiårsdag.
Hun her kongelig beskytter for to av Royal Navys skip: HMS «Gloucester» og HMS «Sandown»
Comic Book Guy

Figur

Figuren blir fremstilt som den overvektige og stereotype nerden. Comic Book Guy er kanskje best kjent for sin sarkastiske holdning som etterhvert har blitt hans kjennemerke. Han har en doktorgrad i folklore og mytologi (han oversatte Ringenes Herre til Klingon som en del av sin eksamen). Hans slagord er «Worst. Noun. Ever.», som vanligvis er sagt med korte pauser mellom hvert ord eller med ordvariasjoner.
Bortsett fra å være en stor Star Trek samler, en han en stor fan av tegneserien Hi and Lois. Butikken hans har en seksjon dedikert til illegale videoer som inkluderer Fred Rogers full, en topphemmelig atomkrig strategiplan, en «god versjon» av Gudfaren III samt en video med Kent Brockman som plukker seg i nesen. Han måtte en gang gi bort det «ultimate beltet» (som han vant på en Star Trek konvesjon) siden han selv påpekte at den gjennomsnittlige Star Trek entusiasten ikke har noe bruk for et belte i medium størrelse. Han var seksuelt uerfaren til godt inne i 40-årene inntil han fikk et forhold til Seymour Skinners mor, Agnes. Han gikk senere ut med Edna Krabappel. Comic Book Guy er kjent for å være egoistisk. Han pleier å ha en sarkastisk tone til Bart Simpson og Milhouse Van Houten når de besøker butikken hans. Han ble utsatt for mobbing da han prøvde å få tilbake det «ultimate-beltet», han gav til slutt etter ved å si «I must get back to my comic book store, where I dispense the insults rather than absorb them.»
Han er medlem av Mensa sammen med Seymour Skinner, Julius Hibbert, Lisa Simpson, Professor Frink, og Lindsey Naegle.
I episoden Saddlesore Galactica, hadde han på seg en t-skjorte med påskriften «Worst Episode Ever» mens han kritiserte Simpson familien for å ha en hest siden de allerede hadde hatt en hest i en tidligere episode. Han dukket opp igjen i samme episode da det ble det nevnt at Marge holdt på å utvikle et gambling problem ved å si «Hei! Jeg fulger med deg»". Under rulleteksten i episoden kan man høre han si, «Worst Episode Ever» («verste episode noensinne»).
EM i friidrett innendørs 2013

Det 32. europamesterskapet i friidrett innendørs i 2013 fant sted fra 1. til 6. mars i Scandinavium og Svenska Mässan i Göteborg i Sverige.

Deltakere

Totalt 578 utøvere fra 47 land deltok; 320 menn og 258 kvinner.
Pantilema

Utseende

Morimopsini er middelsstore, avlange, brunlige trebukker. Oversiden er ofte ganske knudrete. Antennene er litt kortere enn kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt med rundede sider og en liten pigg midt på hver sidekant.

Utbredelse

Arten er utbredt på Borneo.
Urchin

Urchin var et britisk band, og det første bandet til Adrian Smith, som nå er gitarist i Iron Maiden. Bandet ble dannet av Adrian Smith og Dave Murray (også Iron Maiden) i 1972 som Stone Free, senere ble navnet endret til Evil Ways. Dave forlot bandet i 1975 til fordel for Iron Maiden. Etter at bandet fikk platekontrakt med DJM Records i august 1976, skiftet de navn til Urchin. Murray var tilbake i bandet en kort periode i 1976, men gikk raskt tilbake til Iron Maiden.
Urchin rakk å spille inn en 7", «Black Leather Fantasy», før Adrian forlot bandet for å erstatte gitarist Dennis Stratton i Iron Maiden.
I 1986 organiserte Adrian en gjenforening hvor de spilte låten «Whole Population of Hackney» sammen med Steve Harris og Nicko McBrain (begge fra Iron Maiden).
Den Centralvidenskabsetiske Komité

Den Centralvidenskabsetiske Komité er et dansk organ under Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse som har til formål å sikre at biomedisinske forskningsprosjekter gjennomføres vitenskapsetisk forsvarlig. Det innebærer at forsøkspersonenes rettigheter, sikkerhet og helse går foran vitenskapelige og samfunnsmessige interesser.
Den Centralvidenskabsetiske Komité ble opprettet i 1980 og har ni regionale komiteer under seg, som alle har såvel forskere som legfolk som medlemmer. Komiteen utformer generelle retningslinjer, tar stilling til prinsipielle spørsmål og fungerer som ankeinstans for avgjørelser i de regionale komiteene. Den kan foreta innberetninger til ministeren.
Det er 22 medlemmer av komiteen samt to representanter for den regionale vitenskapsetiske komité på Færøyene.
Årlig utdeler komiteen Den Videnskabsetiske Hæderspris til en gruppe eller person innenfor helseområdet som har gjort en særlig god innsats på det vitenskapsetiske område.
Virus (1995)

Virus er en amerikansk TV-film fra 1995 regissert av Armand Mastroianni og skrevet av Robin Cook og Roger Young, basert på Cooks roman Outbreak. Filmen er også kjent som Formula for Death, og fikk denne tittelen da den ble gitt ut på DVD. Filmen ble originalt sendt på NBC.
Julius Christensen

Liv og virke

Han ble født i Sandefjord, og var sønnen til skipsreder og kjøpmann Søren Lorents Christensen (1810-1862) og Otilie Juliane Kruge (1820-1903). Han er den eldre broren til både offiseren Sophus Christensen og hvalfangeren Christen Christensen, og er dermed onkelen til Lars Christensen, Christens sønn.
Christensen startet å jobbe på sjøen, og tok blant annet styrmannseksamen, før han i 1862 returnerte til lands for å fullføre hans andre utdannelse. Han fikk også studieplass på Det Kongelige Frederiks Universitet, hvorfra han ble uteksaminert med en cand.mag.-grad i 1871. Han studerte ett år i utlandet, hovedsakelig i Wien. I september 1871 giftet han seg med Dorothea von der Lippe Frost, og sammen slo de seg ned i Sandefjord, og Julius Christensen startet praksis som lege. Her forble han ut sin karriere, samtidig som han også var lege under byggingen av Jarlsbergbanen (1878-1882) og direktør i Sparebanken i Sandefjord. 
Han satt i kommunestyret i Sandar (nå Sandefjord) kommune fra 1880 til 1884, og var ordfører i Sandefjord fra 1894 til 1897. Ved Stortingsvalget i 1906 ble han valgt som 1. suppleant til Stortinget fra valgkretsen Larvik og Sandefjord. Ved lokalvalget i 1907 ble han gjenvalgt som ordfører i Sandefjord, og styrte denne gangen frem til 1910. Christensen var også 1. suppleant til Stortinget i perioden 1913-1915.
Anomiopsoides

Utseende

Middelsstore (10-22 millimeter), svarte, kraftige skarabider. Hodet er kort og bredt, hos hannen med to par fingeraktige horn på forkanten. Pronotum er påfallende stort, mye bredere enn dekkvingene, med fint tannet (krenulert) ytterkant og gjerne med ulike utspring eller horn. Dekkvingene er eggformet rundete, ganske små, ved markerte punktstriper. Artene mangler flygevinger. Beina er nokså lange og kraftig gravebein.

Levevis

Som andre møkkskarabider har disse artene larver som lever av møkk, men de er uvanlige ved at de lever i svært tørre områder og er spesialiserte på å leve av små, tørre møkk-kuler fra ulike ørkendyr. Billene løper omkring på de to bakerste beinparene, tilsynelatende tilfeldig i sik-sak, og plukker opp møkk-kuler som de måtte finne ved hjelp av frambeina.
Større møkk-kuler kan de transportere ved å skubbe dem framover med hodet, men de ruller dem ikke baklengs som de fleste andre møkkskarabider. Møkka transporteres til en gang som billene har gravd ut, der hunnen legger egg på den når den er gravd ned.

Utbredelse

Slekten har en ganske begrenset utbredelse i tørre, høytliggende områder i det vestlige Argentina.
Sprova

Sprova er ei bygd i Beitstad sogn i Steinkjer kommune i Trøndelag. Sprova ligger nord for Hjellbotn, om lag 15 km nordvest for Steinkjer sentrum.  
Hovednæringen i bygda er landbruk med Sprova sementvarefabrikk som den viktigste industriarbeidsplassen. I bygda finnes det dagligvarebutikk, pub, travbane, gressbane, traktorpullingsklubb og gammeldansforening. Hoppanlegget Steinfjellbakken brukes blant annet til norgescup i skihopping.
Petroleum

Petroleum (fra lat. petra, stein, berg, og oleum, olje), er en samlebetegnelse som brukes som råolje ofte med naturgass eller også om mineralolje. Den er en tykk, mørk brun eller grønn brennbar væske eller gass som består av en kompleks blanding av forskjellige hydrokarboner, for det meste av metan, og kan variere mye i utseende, sammensetning og renhet.

Oljealderen

Oljealderen kan hevdes å ha startet i 1858, da kanadieren James Miller Williams ved en tilfeldighet fant olje da han boret etter vann på eiendommen sin. Williams var egentlig vognmaker. Han hadde kjøpt en liten eiendom nær Ontario i Canada, der det piplet fram tykk olje fra bakken. Denne planla Williams å selge som lampeolje. Da han en dag boret etter vann på eiendommen traff han på olje på 15 meters dyp. Oljespruten skal ha stått 15 meter til værs og funnet kan hevdes å markere starten på den moderne oljealderen.

Forekomster

Petroleum finnes i såkalte reservoarbergarter i de øvre lag av jordskorpen. For at et reservoar skal være økonomisk lønnsomt å utvinne, må bergarten være porøs nok til å inneholde mye olje, samtidig som den må være permeabel (gjennomtrengelig) slik at petroleumen kan strømme mot brønnen. På norsk sokkel er sandstein den vanligste reservoarbergarten. Reservoaret må ha en såkalt oljefelle, som regel er det en takbergart. Den vanligste oljefellen består av leirskifer. Noen steder lekker fellen, slik at olje eller gass kommer opp mot jordoverflaten. En norsk oljeforsker vurderer at det finns sirka 500 milliarder fat hver av de tre typer felter; offshore, konvensjonell onshore, og ukonvensjonell onshore.
Det aller meste av petroleumen som er dannet på norsk sokkel er ikke akkumulert i felt, men er spredd i sedimentene eller migrert til overflaten og gått tapt. Ved utvinning av petroleumressurser bores det ned i reservoaret og olje/gass strømmer opp på grunn av reservoartrykket.

Opprinnelse

Petroleum er dannet fra  plante- og dyreplankton ved bakteriell nedbrytning over tid med høyt trykk og høy temperatur. Det organiske materialet danner en  mørk leire som etter hvert utvikler seg til en kildebergart.
Etter hvert som kildebergarten overlagres med sedimenter og trykket øker, migrerer petroleum ut av kildebergarten og samler seg i mer porøse bergarter som sandstein eller kalkstein. Dersom denne porøse bergarten er forseglet med forkastninger eller en takbergart, dannes etter hvert et reservoar for olje og gass.
Ved opphenting fra dypere lag, med stort trykk, vil trykket minske, og gassen kan bli frigjort. Denne blir da enten brent av eller lagret.

Anvendelse

Petroleum som er utvunnet fra jordskorpen er en viktig energikilde blant annet når oljen er raffinert til drivstoff for forbrenningsmotorer. I tillegg er petroleum råmateriale i petrokjemisk industri for tusenvis av kjemiske produkter slik som løsemidler, kunstgjødsel og plastprodukter.
Fra midten av 1800-tallet overtok petroleumslampe med veke for råoljelampene, som hadde vært i bruk fra slutten av 1700-tallet.
Informasjonsarkitekt

En informasjonsarkitekt er en person som arbeider med å strukturere og modellere informasjon. Begrepet anvendes spesielt innen utvikling av et nettsted, en applikasjon eller ulike typer informasjonstjenester. Fagdisiplinen kalles informasjonsarkitektur, og de viktigste oppgavene utført av informasjonsarkitekter har samlebetegnelsen informasjonsstruktur.
Begrepet ble anvendt første gang av den amerikanske arkitekten Richard Saul Wurman i 1976 som en reaksjon på at det ofte blir produsert mye informasjon uten at brukerne blir tilbudt en god struktur.
Tittelen informasjonsarkitekt er foreløpig ikke beskyttet og kan anvendes fritt.
Bardu

Geografi

Kommunen utgjøres av hoveddalføret Bardudalen med sidedalene Sørdalen, Østerdalen og Nedre Bardu, samt Salangsdalen som ikke er en del av hoveddalføret. Store skogområder med vidstrakte furumoer i hoveddalføret og bjørkeskog i dalsidene, og vidstrakte fjellområder mot svenskegrensen. Troms fylkes største innsjø, Altevatnet ligger i kommunen. Leinavatnet strekker seg helt til Sverige, og drenerer til Altevatnet og kommunens viktigste vassdrag, Barduelva. Høyeste fjell er Rohkunborri (Oversatt til norsk: rovdyrkjeften som river i stykker (1 659 meter over havet). 
Rohkunborri nasjonalpark, etablert i 2011, ligger i sin helhet i kommunen, og utgjør 21,1% av kommunens areal.
Bardu er den eneste kommunen i Troms som ikke har kystlinje. Kommunen har et typisk innlandsklima, med kalde vintre og relativt varme somre.

Samferdsel

E6 går gjennom hoveddalføret og Salangsdalen, og er hovedtransportåren gjennom kommunen. Bardufoss lufthavn med daglige flyforbindelser til Oslo ligger i nabokommunen Målselv, ca. 25 kilometer fra kommunesenteret Setermoen.

Historie

Bardu kommune ligger i flere sammenhengende dalfører mellom fjellene i Indre Troms og har nærmere 4000 innbyggere. Den administrative og politiske ledelse er i kommunesenteret som er Setermoen. Bardu ble grunnlagt i 1791 av Fogd Jens Holmboe (1752–1804) i Senjen og Tromsø fogderi etter Storofsen på Østlandet. Denne storflommen foranlediget bosettingen i Bardu, først fra Østerdalen og senere fra Gudbrandsdalen på 1700- og 1800-tallet. Fogd Holmboe søkte råd hos sin fetter, Bernt Anker, når det gjaldt nyryddingen. Staten ga den flomrammede befolkningen lite eller ingen hjelp, og Holmboe ytet derfor straks økonomisk bistand til innflytterne, og mange av de som kom nordover var husmannssønner som fikk muligheten til å bli selveiere.
Forsvaret har siden 1898 hatt en omfattende virksomhet her og er kommunens største arbeidsgiver. Mange vernepliktige har deltatt i vintermanøver ved Altevannet. Bardu er også en vannkraftkommune med flere store kraftverk langs Barduelva.

Kirker, kapeller og kirkegårder

Bardu kirke, ferdigstillet i 1829, er den eneste kirken i kommunen. Tilknyttet kirken er det et nyoppført menighetshus, som ble tatt i bruk i 1993. I tillegg er det tre kapeller i kommunen, ett i hvert dalføre; Nedre Bardu kapell, Øvre Bardu kapell og Salangsdalen kapell.
I kommunen finnes det åtte større og mindre kirkegårder og gravlunder.

Kommunevåpenet

Kommunevåpenet viser en svart jerv på gul bunn. Jerven er et symbol på de store skogene og det rike dyrelivet i kommunen.
Kommunen har valgt bergveronika som kommuneblomst.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Bardu kirke, Kirkeparken og Elveparken. Bakgrunnen for valget var forslag fra bygdas befolkning, og ble valgt av kommunens komité i forbindelse med tusenårsfeiringen med begrunnelse om at områdene egner seg godt for videreutvikling, er et naturlig treffpunkt og «felleseie», er friluftsområder og sentrumsnært.
I løpet av sommeren 2006 skal kommunen ha sluttført plassering av en tusenårsstein, som skal være et slags sentrum i tusenårsstedet.