Den edle ville

«Den edle ville» er et begrep som uttrykte et konsept eller tanke om universell og grunnleggende menneskelighet som var ubesmittet eller ubeheftet av sivilisasjon; det ordinære vesen til et fritt og ubundet menneske.
I 1700-tallets primitivisme-kult var «den edle ville», ukorrumpert av sivilisasjonens påvirkninger, betraktet som mer aktverdig, mer autentisk edel enn samtidens menneske som isteden var påvirket og formet av sivilisasjonen. Begrepet «den edle ville» synes først ha vært nevnt i John Drydens skuespill The Conquest of Granada (Erobringen av Granada, 1672), det idealisert bilde av «naturens herre» var også et aspekt av 1700-tallets sentimentalisme, foruten andre påvirkninger.
Siden har konseptet tatt opp i seg tanken om at uten sivilisasjonen bånd ville mennesket i all vesentlighet være godt. Grunnlaget for tanken om «den edle ville» ligger i læren om menneskenes godhet, fortolket i løpet av den første tiåret av århundret av lord Shaftesbury som framholdt overfor en strebende forfatter om «å søke enkelheten i all oppførsel, og uskylden i atferd, som har ofte blitt kjent blant de ublandet ville innen de er korrumpert av vår handel». Hans motsetning den arvesynden, født midt under den optimistiske atmosfæren av humanistiske renessansen, ble tatt opp av hans samtidige, essayisten Richard Steele, som tilskrev ødeleggelsen av samtidens oppførsel til feilslått utdannelse.

Forhistorien til begrepet

I løpet av 1600-tallet ble figuren den gode ville eller villmann, som et aspekt av den romantiske «primitivisme», framholdt som en bebreidelse av den europeiske sivilisasjon, den gang i fødselsveene til de grusomme religionskrigene. Folk flest var særlig forskrekket og opprørt av massakrene under Bartolomeusnatten (1572) da rundt 20 000 menn, kvinner og barn ble massakrert, hovedsakelig i Paris, men også over hele Frankrike, i løpet av tre dager. Dette førte til at Michel de Montaigne skrev sitt kjente essay Om kannibaler (1587), hvor han uttrykte at selv om kannibaler seremonielt spiste hverandre oppførte europeere seg langt mer barbarisk og brente hverandre levende for å være uenige om religion.
Behandlingen av innfødt folk av de spanske conquistadorer førte også til en stor del av dårlig samvittighet og gjensidige beskyldninger. Bartolomé de las Casas, som selv var vitne til overgrepene, kan ha vært den første som idealiserte det enkle liv til de innfødte amerikanere. Han og andre vitner priset den enkle levevis til innfødte og rapporterte at de ikke var i stand til å lyve.
Europeisk angst over kolonialismen, med dens bruk av de nylig oppfunnet skytevåpen på mennesker som ikke hadde noe lignende våpen inspirerte litterære fortellinger som Aphra Behns korte roman Oroonoko, or the Royal Slave (Oroonoko eller den kongelige slave, 1688), om et slaveopprør i Surinam (i dag en tidligere nederlandsk koloni i Sør-Amerika). Behns fortelling var ikke hovedsakelig en protest mot slaveri, men også skrevet for penger og den møtte lesernes forventninger om konvensjonene av den europeiske romance novella, den romantiske roman. Lederen av opprøret, Oroonoko, er en ekte edel mann ved at han er en afrikansk prins, og hans sorg over hans tapte afrikanske hjemland er innenfor de tradisjonelle begrepet av en gullalder. Han er ikke en villmann, men kler og oppfører seg som en europeisk aristokrat. Behns fortelling ble overført og tilpasset teateret av den irske skuespillerforfatteren Thomas Southerne, som framhevet fortellingens sentimentale aspekter, og med tiden kom den også til å bli sett på som et stykke som adresserte spørsmålet om slaveri og kolonialisme, og forble meget populært gjennom hele 1700-tallet.

Kritikk

I boken Et blankt ark (The Blank Slate, 2002) kritiserer den kanadisk-amerikanske psykologiprofessor Steven Pinker teorien om den edle ville. Som støtte fører han data som viser at mellom 10 og 60 prosent av de mannlige dødsfall hadde sin årsak i vold i primitive samfunn i Amazonas og Ny-Guinea i motsetning til at kun noen få prosent av de mannlige dødsfallene i USA og Vest-Europa skyldes vold i løpet av 1900-tallet. En studie av jeger- og samlersamfunnet kom fra til at 64 prosent av stammene er i krig hvert andre år.