google/wiki40b huggingface dataset:
Christian Geist

Liv

Faren, Joachim Geist, var kantor ved byens katedralskole og Christian Geist fikk sannsynligvis sin første orgelundervisning av ham. Den første ansettelsen var som sanger ved hoffet til hertug Gustav Adolf av Mecklenburg. Takket være en anbefaling av hertugen ble Geist tidlig i 1670 ansatt som bass-sanger ved det danske hoffkapellet. Da han ikke fikk fast arbeid her, reiste han i juni samme år til Stockholm og ble umiddelbart ansatt som musicant ved hoffet til kong Karl XI.
Etter en konflikt med hoffkapellmester Gustaf Düben den eldre sa han opp i 1679, og fikk på Dübens anbefaling ansettelse som organist ved Tyska kyrkan i Göteborg. Da det viste seg at forutsetningene for å utøve musikk var dårlig, forlot han Göteborg i 1684. Flere supplikker han skrev i denne anledning avslører et hissig gemytt og en skarp penn.
Etter Göteborg reiste han til København og virket som organist ved Helligåndskirken, Trinitatis kirke (1684–1686) og fra 1689 ved Holmens kirke. I sistnevnte etterfulgte han Johan Lorentz den yngre som omkom under brannen i det provisoriske operahuset ved Sophie Amalienborg. Geist selv, hans hustru og samtlige fire barn døde under pesten i 1711.

Verk

Mens Geist var i Stockholm komponerte han rundt 50 verk for kongens hoff, for det meste kirkelig vokalmusikk. Disse verkene oppbevares i Uppsala universitetsbiblioteks Dübensamling. Han skrev flere concerti for de større gudstjenestene til jul, påske og pinse, alle med latinsk tekst. Han komponerte også leilighetsverk for større seremonier, som til feiringen av Karl XIs myndighetsdag i 1672, også disse på latin. Hans kanskje mest interessante og umiddelbare verk er tolv tonesettinger av latinske andaktsdikt; de fleste av disse er sannsynligvis skrevet for kongelige nattverdsseremonier.
I 1673 skrev Geist gravferdsmusikken til riksmarsken Carl Gustaf Wrangels hustru, Anna Margareta von Haugwitz, «Die mit Tränen säen» for blandet kor (SSATB), 3 gamber og generalbass, med tekst av Geists bror, Samuel Geist.
I tiden ved den tyske kirka i Göteborg skrev han seks vokalverk med tysk tekst. Disse er typiske for tysk protestantisk  kirkemusikk: tonesettinger av koraler, arier og en concerto med arie.

Musikkstil

Allerede i Geists samtid ble det påpekt at man av musikken hans kunne høre at han «umgåtts mycket med italienare», men han reiste aldri utenfor østersjøområdet og hadde få muligheter til å treffe italienske musikere, så påvirkningen skyldes nok heller partiturstudier og praktiske oppføringer. Forbildene var framfor alt komponister fra Roma, som Bonifazio Graziani og Giacomo Carissimi, det kan man høre av hans fargerike, varierte harmonikk, med klanger som sekund- og doble forberedte dissonanser er viktige virkemidler. Også forkjærligheten for ikke-skjematiske formelle disposisjoner er et italiensk trekk. Den utstrakte bruken av kromatikk er derimot noe han har til felles med nordtyskere som Dietrich Buxtehude og Balthasar Erben.
Pycnoschema

Utseende

Middelsstore, kraftige, blankt svarte biller.
Hannen har et kort horn i pannen, og pronotum er uthulet foran.

Levevis

Larvene lever i jorda.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Jørgen Meier Heffermehl

Biografi

Heffermehl var skomakersønn, og vokste opp i Kristiania (Oslo) i begynnelsen på 1800-tallet. Han dro deretter til Nordland og ble sogneprest i Folden i 1832 og i 1837 også prost i Salten. Han var 2. representant til stortinget for Nordlands amt i to perioder, fra 1839–41 og 1842–44. Deretter flyttet han til Gloppen, og ble sogneprest der. Han var 4. stortingsrepresentant for Nordre Bergenhus amt i perioden 1845–47. I Gloppen slo han seg ned på Vereide, han fikk lagt ned poståpneriet i Ryssfjøra (mot Utfjorden) og ble selv poståpner på Vereide. Han drev også et gjestgiveri på Sandane. Heffermehl hadde er rekke verv, blant annet styremedlem i Amtsbaatane (Fylkesbaatane) fra etableringen i 1858 til 1865. 
Heffermehl var gift med Marie Helene Støren (1811–1896) fra Nes i Hallingdal. De var foreldre til sogneprest Abraham V. Heffermehl (1835–1909) som tok over ordførervervet i Gloppen, etter sin far i 1865. De hadde også en datter, Mina (f. 1945), som giftet seg i 1868 med sogneprest Jens Gunvald Blom ved Fagerborg kirke i Kristiania.

Lokale konflikter

Heffermehl kom i konflikt med bygdefolket i Gloppen ved flere tilfeller. Han var en regnet for å være arrogant, og kunne gjerne vise bort dåpsbarn, eller kirkegjengere ved nattverd.  
I kommunen var det et pietistisk miljø på den tiden, og spesielt i området rundt Hestenesøyra. Der brøt en gruppe med kirken og ble kalt «separatistene på Nesjane». Klokker og kirkesanger Jon Jonsen «Skule-Jo» Hyenes talte Heffermehl midt i mot. En gruppe haugianere støttet «Skule-Jo», og klaget presten Heffermehl inn for biskopen. Gruppen arbeidet også for at Heffermehl ikke skulle bli ordfører, og forsøkte å få han til å fortsette som stortingsrepresentant. Ved valmannsvalet i 1850 vant «Skule-Jo» med 130 stemmer mot tre til Heffermehl. Heffermehl tapte også ordførervervet til Rasmus L. Gaasemyr i 1851. Heffermehl skyldet da «Skule-Jo» for å svikte sine tjenester i kirken, og fikk han fjernet i 1850. 
I bygda samlet det seg 50 mann, men egen sakfører for å få Heffermehl avsatt som prest. Sognepresten møtte motstanden ved å nekte de både nattverd og barnedåp. Han gikk så til motklage mot både «Skule-Jo» og heile prestegjeldet. Mens Heffermehl fekk fri sakførsel av regjeringen måtte «Skule-Jo» påkoste egen sak. Saken gikk til høyesterett, «Skule-Jo» ble avsatt, og ble slått personlig konkurs. Heffermehl fikk på sin side sitt politiske rykte ødelagt. Saken er omtalt i boken «Mål-reisingssoga i Sogn og Fjordane», av Anders Lothe.
Kennelhoste

Symptomer

Tørr, langvarig hoste som ofte ender med at hunden brekker seg, og det kommer ofte opp litt slim. Hosten kommer spontant og utløses gjerne av aktivitet, opphisselse eller et lett trykk på luftrøret. Noen ganger kan hunden få feber, virke slapp og nedstemt eller ha noe neseutflod. Den kan minne om kikhoste hos barn, og ble da også tidligere kalt hundekikhoste. Sykdommen gir vanligvis ikke varige mén.
Stephanorrhina haroldi

Utseende

En middelsstor (20-30 millimeter) gullbasse. Disse billene er blankt kobberaktige eller grønne med hvite flekker på dekkvingene.

Levevis

De voksne billene eter på frukt og blomster. Utviklingen tar 6-8 måneder, de voksne billene kan leve i 3-4 måneder.

Utbredelse

Arten er utbredt i Angola.
Macroderes

Utseende

Middelsstore (10-15 millimeter), korte og brede, hvelvede, kullsvarte skarabider. Oversiden er tett punktert og litt matt. Hodet er bredt skovlformet uten påfallende horn eller knøler, ofte litt innskåret midt på forkanten. Dekkvingene har tydelige men ikke særlig kraftige lengdefurer. De mangler flygevinger. Artene ligner hverandre sterkt, ofte er det bare hannene, som utmerker seg ved en skarp pigg ytterst på leggen (tibia) som kan skilles sikkert på utseende.

Levevis

Disse billene finnes helst i tilknytning til gjødsel på buskmark med kort vegetasjon, i tørre områder med regnfall om vinteren. Den graver dype sjakter og graver ned møkk som de legger egg på, denne samler de inn og bærer ved hjelp av frambeina. 
Disse billene kan være aktive ved ganske lave temperaturer om natten, på kalde og fuktige dager trolig også om dagen, som de ellers tilbringer nede i gangene sine.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika. De fleste artene lever langs vestkysten av Sør-Afrika fra Cape Town til grensen mot Namibia, men det er også en art i Eastern Cape-provinsen.
De fleste artene ser ut til å ha ganske små utbredelsesområder som ikke overlapper hverandre.
9N314-M

9N314-M er et stridshode i missil av typen 9M38 og 9M38M1 brukt i luftvernsystemet SA-11 Gadfly
Rio Grande Valley

Rio Grande Valley (RGV),  The Valley, er et område i det aller sørligste Texas, sørligst i South Texas. Den ligger på nordbredden av elven Rio Grande, som adskiller Mexico fra USA. Regionen består av fire counties, Hidalgo, Cameron, Willacy og Starr. Regionens folketall har vært meget raskt voksende. I 1969 bodde det her ca 325.000 personer. I 2014 beregnes folketallet til over 1.300.000.
Noen av de største byene i regionen er Brownsville, Harlingen, Weslaco, Pharr, McAllen, Edinburg, Mission, Hidalgo og Rio Grande City.

Geografi

Regionen Rio Grande Valley er ikke noen gal i egentlig forstand. Vel renner det en elv, men området er et sletteland hvor elvevann kan flomme over ved høy vannføring. Her er det mange kroksjøer, såkalte oxbow lakes eller resacas, dannet av avskårne meandere fra Rio Grandes eldre elveløp.
The All-American Rejects

Opprinnelse og The All-American Rejects (2000-2004)

The All-American Rejects ble dannet av Tyson Ritter og Nick Wheeler, mens de fortsatt var high school-elever. 
Våren 2000 spilte The All-American Rejects inn en albumdemo bestående av 12 sanger som ble selvtitulert kalt The All-American Rejects. Albumet ble presentert på lokale radiostasjoner i Oklahoma og medførte at TAAR fikk mange tilhengere i den amerikanske staten. Med dette fikk bandet økt presseomtale, sanger ble spilt på større radiostasjoner og TAAR fikk muligheten til å varme opp for større band gjennom MTVs program Undressed. Albumdemoen refereres til idag som The Blue Disc eller The Blue Album. Flere sanger fra denne ble senere utgitt på TAAR første EP, Same Girl, New Songs. 
Sommeren 2001 ga TAAR ut EP-en Same Girl, New Songs og turnerte i USA. Etter turneen signerte bandet en platekontrakt med selskapet Doghouse Records. 
I 2001 ble deres første studioalbum, The All-American Rejects, utgitt. Produsent var Tom O'Hier. Albumet, samt deres første singel «Swing, Swing», ble utgitt i oktober 2002. Med dette albumet ble signerte TAAR for det større plateselskapet DreamWorks Records. Med nytt plateselskap ble albumet produsert og utgitt på nytt i mars 2003. «Swing, Swing» kom som høyest på 60.-plass ved den prestisjefylte hitlisten Billboard Hot 100 samt oppnådde en 8.-plass ved Billboard Modern Rock Tracks. Debutalbumet oppnådde en 25.-plass som høyeste plassering ved den amerikanske albumlisten Billboard 200. Singel nummer to fra debutalbumet, «The Last Song», oppnådde en 25.-plass som beste på Billboard Modern Rock Tracks. 
Våren 2003 la TAAR ut på turneen Too Bad for Hell Tour i forbindelse med deres første studioalbum.

Move Along (2005-2006)

I juli 2005 ga TAAR ut sitt andre studioalbum, Move Along, produsert av Howard Benson. Albumets første singel, «Dirty Little Secrets», ble utgitt samtidig med albumet. Albumet solgte til 2x platina i USA (2 000 000 eksemplarer), til platina i Canada (100 000 eksemplarer) og til gull i Storbritannia (100 000 eksemplarer)
Albumet holdt seg på den amerikanske albumlisten Billboard 200 i 97 uker, med 6.-plass som høyeste plass albumet oppnådde. I Storbritannia oppnådde albumet en 45.-plass som bestenotering på den britiske albumlisten. Fra platen ble det gitt ut fire singler. Første singel, «Dirty Little Secrets» ble gitt ut i juni 2005, og oppnådde å toppe hitlisten Billboard Hot Digital Songs, samt en 9.-plass på Billboard Hot 100. Februar 2006 ble singel nummer to fra albumet gitt ut. Singelen hadde samme navn som albumtittelen, «Move Along». Singelen oppnådde en 15.-plass på Billboard Hot 100 og den har solgt mer enn 2 000 000 nedlastninger alene. 
Tredje singel «Top of the World» ble gitt ut i juli 2006, og albumets fjerde singel, balladen «It Ends Tonight» ble gitt ut i september 2006. Den siste singelen nådde 8.-plass på Billboard Hot 100, noe som var TAARs daværende bestenotering på den amerikanske hitilsten. Senere samme år la The All-American Rejects ut på turné, Tournado, i forbindelse med albumet.
13. desember 2005 ga TAAR ut EP-en The Bite Back som kun er tilgjengelig på iTunes.
Dinu Regman

Biografi

Regman studerte germanistikk ved Universitetet i București og var medlem av litteratursirklene Cenaclul de luni, Prospero, Opinia Studențească og Universitas. Han publiserte i kulturtidsskriftene Echinox, Amfiteatru m.fl. Han var en av den såkalte «åttiårsgenerasjonen» i rumensk litteratur. Han emigrerte til Vest-Tyskland i 1984, der han begynte å studere rettsvitenskap ved Universitetet i Giessen, og etterpå i Bonn. Regman døde i en bilulykke. 
Han er søskenbarn av litteraturkritikeren Cornel Regman.
Åndefjellet

Åndefjellet (kinesisk: 灵山, pinyin: Língshān) er en roman av Gao Xingjian, vinneren av Nobelprisen i litteratur i 2000. Åndefjellet ble utgitt på kinesisk første gang i Taipei i 1990.
Romanen er tildels inspirert av forfatterens reiser på den kinesiske landsbygden, da han trodde på en feilaktig diagnose om at han hadde lungekreft.
Romanen er delvis selvbiografisk, dels en fiksjon om en manns reise for å finne det navngjetne fjellet Lingshan. Den er en kombinasjon av fortellingsfragmenter, reiseskildringer, ikke navngitte skikkelser (som fremstår ved pronomener som «jeg», «du», «hun», osv.), og folkediktning og folkelige legender.
Romanen er oversatt til norsk av Baisha Liu og Harald Bøckman, og utgitt av Aschehoug i 2002.
Mekling

Utenomrettslig mekling

I Norge er megling blitt et samfunnsinstitutt, slik at det skal mekles i visse konflikter fordi lovverket sier det. Mest kjent i så måte er vel Riksmeklingsmannen som har en viktig funksjon i lønns- og arbeidskonflikter «der samfunnsmessige interesser står på spill».

Sivilprosess

Forut for saksanlegg er megling i prosesslovgivningen i stor utstrekning påbudt for å søke å unngå rettssaker. Innen prosess finnes mekling i flere varianter. De fleste sivile saker skal innom Forliksrådet før domstolene kan behandle saken. Her vil rådets medlemmer, som er lekmenn, prøve å få i stand enighet mellom partene. Fører ikke dette frem, eller finnes det mulighet for å ta saken direkte til tingretten, finnes det en nyordning benevnt rettsmekling. Denne ordningen ble innført som prøveprosjekt ved enkelte tingretter og lagmannsretter i 2002, og erfaringene har ført til at det vil bli en allmenn ordning i forbindelse med ikrafttredelsen til den nye tvisteloven. Rettsmekling innebærer at dommeren skal opptre aktivt som megler for å få partene til å bli enige. En annen ordning er Konfliktrådet, som anvendes både i sivile saker og straffesaker. Denne ordningen, som finnes over hele landet, er ment å fungere som meklingsinstans i mindre konflikter som nabostrid og lignende, eventuelt som virkemiddel for å få til en ordning mellom en overtreder og en fornærmet i en straffesak. I den grad de kommer fram til gode løsninger, vil domstolene slippe å behandle et tilsvarende antall saker.
Mindre kjent, men ikke mindre viktig er at foreldre med barn under 16 år må inn til tvungen mekling, dersom de skal oppløse ekteskapet. Meklingen er gratis, og kan foregå hos en prest, advokat, en offentlig meklingsmann eller familierådskontoret i den grad dette fins i det aktuelle området. Hensikten med slik mekling er ikke å unngå skilsmissen, men å finne en løsning for foreldreansvar/samvær for barna som begge kan være fornøyd med.

Folkerettsmekling

Haagkonvensjonen av 1907 om fredelig bileggelse av internasjonale tvister inneholder bestemmelser om mekling; det er også inngått mange tosidige avtaler om mekling. Videre fungerer FN som et permanent meglingsforum.
Svensk mesterskap i mangekamp innendørs 2016

Svensk mesterskap i mangekamp innendørs 2016 ble arrangert 12. og 13. mars 2016, i Friidrottens Hus i Göteborg. Arrangør var Örgryte IS. 
Det ble konkurrert i sjukamp for menn senior, U23, U20, U18, U17 og U16.

Det ble konkurrert i femkamp for kvinner senior, U23, U20, U18, U17 og U16.
Kefisodotos den eldre

Kefisodotos den eldre (gresk: Κηφισόδοτος; virksom rundt 400 f.Kr. – ca. 360 f.Kr.), far til Praxiteles og bestefar til Kefisodotos den yngre.
Han var trolig Praxiteles' far og lærer. Han laget nesten utelukkende guder i stein og marmor og var kanskje den første som skapte kunst av de ni musene.
Et kjent verk av ham var Eirene, fredens gudinne, som bærer barnet Plutos, rikdommens gud, på armen. Statuen sto en gang sto på agora i Athen, og er siden gått tapt, men en romersk kopi blir oppbevart ved Glyptothek i München, Tyskland (se illustrasjon til høyre).
Kefisodotos gjorde også, som sin sønn, en figur av Hermes som bar barnet Dionysos, om ikke faktisk antikkens kritikere har gjort to verker av ett. Han skapte flere for byen Megalopolis som ble grunnlagt en gang rundt 370 f.Kr.
Friidrett under Paralympiske sommerleker 2016 – 100 meter menn T38

100 meter for menn i kategorien T38 ved Paralympiske sommerleker 2016 ble arrangert 12.– 13. september 2016, på Estádio Olímpico João Havelange.
Kategorien T38 er for utøvere med blant annet cerebral parese, men er for de utøverne som er mildest rammet.
Peters stol

Peters stol, også kalt Per varmestein og Per heitstein, er en merkedag som blir feiret 22. februar til minne om apostelen Peter.  I Den katolske kirken skal feiringen være et uttrykk for  kirkelig samling om paven i Roma.
Denne minnedagen er avmerket på den norske primstaven som Peters stol, Petrus Cathedratus eller «Per varmstein». Dagen er også kjent som «Petersmesse om våren».   Primstavmerket er en stein eller en nøkkel. Dagen har blitt regnet som den første vårdagen:  Fra denne dagen går ikke telen djupare, og fra denne dagen begynner vannet å tære på isen.  I folketroen het det at St. Peter kastet varme steiner ned på isen og at han la varme steiner i jorda.
Uttrykket «Peters stol» viser også til et konkret møbel, en stol, Cathedra, i Peterskirken.
Begrepet Cathedra betydde etter hvert biskopens læresete og autoritet, og kirkene som ble bygd over disse setene, ble kalt katedraler. Pavens spesielle petrinske lærestol fikk navnet «Den hellige Stol» (Sancta Sedes).
Hochschule für Fernsehen und Film München

Hochschule für Fernsehen und Film (HFF) i München er en kunstnerisk høyskole for fjernsyn og film underlagt Fristaten Bayern. Det er en av de mest kjente tyske filmhøyskoler. Den ble grunnlagt i 1966 og har ca. 400 studenter.
Herefordshire

Etnisitet

Befolkningen består av 97,1 % hvite, 1,3 % asiater, 0,8 % blandede, 0,5 % sorte og 0,3 % som er noe annet.
Nematopogon metaxellus

Utseende

En liten til middelsstor (vingespenn 11–16 mm), gulbrun møll med lange antenner. Ofte må man dissekere ut kjønnsorganene hos Nematopogon-artene for å bestemme arten med sikkerhet. Denne arten kan stort sett kjennes fra de andre, gulaktige artene på at den er mindre, dessuten er framvingene litt bredere og antennene litt lengre. Antennene er trådformede og gulaktige, hos hannen rundt tre ganger så lange som forvingen, hos hunnen rundt to og en halv gang så lange. Hodet, forkroppen og forvingen er okergule, forvingen med mørkere bestøvning i den ytre delen. Den er forholdsvis bred, og vingefrynsene er okergule som resten av vingen. Bakvingen er grå, litt gulaktig i den ytre delen, også denne med okergule frynser.

Levevis

Arten kan finnes i mange ulike habitater, både i skog og mer åpne områder som buskrik mark. De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av mai til begynnelsen av juli. Hunnene legger egg på ulike urter, men larvene firer seg ned til bakken så snart de er klekt og lever av nedfalne blader. Larven lever i en hylse av silke, jordpartikler og planterester. Den overvintrer og fullfører utviklingen neste vår.

Utbredelse

Den er utbredt over det meste av Europa, unntatt lengst i nord, østover til Ural og Kaukasus. I Norge er den bare funnet langs kysten av Østlandet og Sørlandet.
Studie

Vitenskapelig studie

En studie er i første rekke selve den vitenskapelige undersøkelsen, uavhengig av hvordan den senere eventuelt blir offentliggjort og formidlet. I utvidet betydning kan begrepet også brukes om de vitenskapelige publikasjonene som bygger på forskningen, eksempelvis en vitenskapelig artikkel eller et annet arbeid. Det er vanlig å publisere resultatene fra en studie i form av for eksempel en eller flere forskningsartikler i vitenskapelige tidsskrifter, eller i bokform. I de fleste vitenskapelige tidsskrifter gjennomgår artikler fagfellevurdering før publisering.
Harṣavardhana

Harṣavardhana (devanagari: हर्षवर्धन; c. 590-647), også kalt Harṣa (हर्ष), var en indisk hersker som fra 606 til sin død i 647 styrte over Nord-India fra sin hovedstad Kannauj. Hans styre brakte fred og velstand til Nord-India i en ellers politisk ustabil periode etter Guptarikets fall. Han var sønn av Prabhakaravardhana, konge av Thanesar, og bror av Rajyavardhana, som etterfulgte sin far som konge av Thanesar. Selv om Harṣavardhana klarte å forene Nord-India, ble han beseiret av Pulakeśin II av Chalukyariket da han forsøkte å ekspandere sørover.
Det var i stor Harṣavardhanas sterke personlighet som holdt riket sammen, og det falt fra hverandre kort tid etter hans død. Da Harṣavardhana døde drepte en av hans ledende ministre, Aruṇāśa, hans to sønner Vagyavardhana og Kalyanvardhana. Aruṇāśa ble selv avsatt av den kinesiske Táng-utsendingen Wang Xuance og hans tibetansk-nepalske leiesoldater etter at han hadde angrepet deres diplomatiske følge, som hadde Harṣavardhanas hoff som sitt mål. 
Han var kjent for å ha støttet buddhismen, som på hans tid var på tilbakegang i India, og hans rike var dessuten kjent for å være kosmopolitisk og for å ha et levende kulturliv. Selv skrev han tre skuespill på sanskrit: Nāgānanda, Ratnāvalī og Priyadarśikā. Harṣavardhanas død har blitt brukt til å markere slutten på den indiske gullalderen.
Vi har kunnskap om Harṣavardhana takket være hans hoffpoet Bāṇabhaṭṭa, som beskrev hans vei til makten i Harṣacarita. Ellers er han kjent for å ha truffet den kinesiske pilgrimmen Xuanzang, og han blir beskrevet positivt i hans erindringer fra reisene i India. Xuánzàngs verk er en annen viktig kilde til India i denne perioden.
Kuthodaw-pagoden

Kuthodaw-pagoden (er et tempelanlegg fullført i 1868 i byen Mandalay i Myanmar. Det består av 729 paviljongartige templer, hvori det i hver og en er en hvit marmorplate. Disse templer kalles også stupaer.
Pali-kanonen er gjenngitt på marmorplatene. Dette er en tekst om Buddhas liv og lære. Bokstavene var opprinnelig forgylte, men er blitt sterkt svekket etter mange år. Pagoden betegnes også som «verdens største bok». Før dette anlegget ble til, var sisse tekstene bare nedtegnet på pergamenter.
Mist i anlegget ligger dessuten den forgylte Maha Lawka Marazein-pagoden, som ble bygd allerede etter 1857 etter Shwezigon-pagodens tegninger.
Min Dag I Dag

Min Dag I Dag er et prosjekt i Norske Kvinners Sanitetsforening, N.K.S.
Frem til 2008 var dette organisert som en egen stiftelse under navnet Min Store Dag. I 2008 ble stiftelsen oppløst. Stiftelsen ble opprettet av Ingrid Stange. Hun leder nå styringsgruppen for prosjektet. Cecilia Skavlan er prosjektleder. Logo for Min Dag I Dag er en firkløver, som henspiller på N.K.S. sin trekløver-logo og samtidig på et lykkekløver. Min Dag I Dag har som mål å skape store opplevelser for barn som har det vanskelig over tid.
Lonchotus

Utseende

Middelsstore, kraftige, blankt svarte biller. Kroppen er kort, bred og høyt hvelvet. Hos hannene er pronotum mer eller mindre uthulet foran, pannen har gjerne et kort horn. Pronotum er fint og tett punktert, dekkvingene spredt og grovt.

Levevis

Larvene lever i jorda, der de spiser røtter og råtnende organisk materiale.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Madagaskar og nærliggende øyer (Aldabra, Komorene, Seychellene).
Nasjonal selvråderett

Nasjonal selvråderett er et begrep som betegner ulike nasjoners rett til å bestemme over sine egne anliggender. Begrepet oppsto i kjølvannet av den første verdenskrig og ble benyttet som strategi av såvidt ulike statsmenn som Woodrow Wilson og Vladimir Lenin. Begrepet er også innarbeidet i FNs traktater. Det er samtidig en politisk strategi som står eller kan stå i motsetning til territoriell integritet, som i Spania, Storbritannia, Israel/Palestina, Canada og det tidligere Jugoslavia.
I Norge er begrepet tradisjonelt kjent i sammenheng med det ordskifte som vedrører hvorvidt dette landet bør tilslutte seg Den europeiske union (EU). Når det er snakk om samerett brukes mer ofte begrepet «selvbestemmelsesrett», et svakere begrep som ikke innebefatter rett til løsrivelse.