google/wiki40b huggingface dataset:
Beck – Det svake leddet

Handling

En ung kvinne blir funnet voldtatt og myrdet en mørk natt i en park. De som gjør den forferdelige oppdagelsen er jentens egne foreldre. Plutselig dukker det opp en mann som avgir merkelige og forvirrende opplysninger om iakttakelser han gjort i parken. Etterforskningen skal utføres av Beck og hans kollegaer, men de har få og knappe ledetråder. En granskning av andra anmeldte overfallsvoldtekter i Stockholm viser at det finnes en kobling mellom gjerningsstedene og den blå tunnelbanelinjen, "Gettolinan", men få voldtektsmenn er mordere..

Om filmen

Filmen hadde kinopremiere den 23. mars 2007. Opprinnelig var det tenkt at den siste filmen i serien, Beck - I Guds navn skulle settes opp på kinoene, men Nordisk film valgte i stedet å satse på denne filmen. Det finnes ulike teorier om hvorfor man endret planene, økonomiske årsaker alternativt at det er hendelser i filmens handling, i den sistnevnte filmen som gjorde att filmselskapet endret planene.
Sjømannshjem

Sjømannshjem er en type sosialt botilbud for tidligere sjøfolk. Sjømannshjem var på 18- og 1900-tallet vanlige i mange norske kystbyer og lokalsamfunn. Initiativtakere var ofte lokale foreninger og ideelle organisasjoner, f.eks. sjømannsforeninger. Mange av dem har vært organisert som stiftelser.
Eksempel er sjømannshjemmet Havblikk på Havstad i Arendal. Konvoibyen i Risør er fra siste halvdel av 1900-tallet, og bygd spesielt med tanke på krigsseilerne fra 2.verdenskrig.
Behovet for sjømannshjem av denne type er nå forsvunnet, dels fordi sjømannens arbeidssituasjon er blitt helt annerledes og dels fordi antall sjøfolk er sterkt redusert.
Stavanger sjømannshjem var et av de siste i drift. Dette ble etablert i 1870, og de siste beboerne flyttet ut i 2008. Sjømannshjemmet i Stavanger bygde nytt i 1933 da behovet for husvære for sjøfolk var ekstra stort.
Det fantes også norske/skandinaviske sjømannshjem i store havnebyer jorda rundt. Foreningen for skandinaviske sjømannshjem i fremmede havner eksisterte fra 1901 til 1987. Foreningens arkiv befinner seg i Riksarkivet.
Begrepet sjømannshjem er også brukt i litteraturen. I Henrik Ibsen stykke Gengangere planlegger Snekker Engstrand å bygge et sjømannshjem. Tradisjonen forteller at Henrik Ibsens grandtante Kristine Cathrine Ploug ønsket å etablere et sjømannshjem sammen med kjæresten sin, som var sjøkaptein. Dette er referert til i Joakim Fink Graasvolds stykke Rotte på loftet, som handler om Ibsens gamle grandtante.
Postloven

Postloven er kortnavnet til gjeldende lov om forsendelse av post i Norge.
Rosamund Pike

Karriere

Rosamund Pike slo gjennom som Bond-piken Miranda Frost i Die Another Day i 2002. I 2005 spilte hun Jane Bennet i den kritikerroste suksessen Stolthet og fordom med Keira Knightley i hovedrollen. I 2007 spilte hun mot Anthony Hopkins og Ryan Gosling i thrilleren Fracture. Hun var også med i dramafilmen An Education (2009), som hadde Carey Mulligan i hovedrollen.
I 2011 spilte hun i actionkomedien Johnny English Reborn, der hun portretterte Englishs (spilt av Rowan Atkinson) romantiske interesse Kate Sumner. Filmen ble en kassasuksess med 160 millioner innspilte dollar. I 2012 spilte hun i to storfilmer: Hun dukket opp som dronning Andromeda i fantasyfilmen Wrath of the Titans, mens hun spilte Helen Rodin, den kvinnelige hovedrollen, i actionthrilleren Jack Reacher. Her spilte hun mot blant andre Tom Cruise. Begge var finansielle suksesser, med henholdsvis 300 og 215 millioner innspilte dollar.
Arbeidets orden (Tsjekkoslovakia)

Arbeidets orden (tsjekkisk: Řád práce) var en tsjekkoslovakisk orden. Den ble innstiftet 3. april 1951. Arbeidets orden hadde en klasse. Ordenen ble tildelt enkeltpersoner, bedrifter eller andre kollektiver for fremragende bidrag til produksjonen, økonomien eller teknologi. Ordenen ble tildelt av republikkens president.
Ordenstegnet for Arbeidets orden var i sølv og besto av et tannhjul belagt med hveteaks. Over dette var det plassert en femtagget rødemaljert stjerne med kanter i sølv. Midtmedaljongen viste en oppadstigende sol sammen med innskriften «ČEST PRÁCI» («arbeidets ære»). Baksiden bar hammer og sigd samt en innskrift med forkortelsen for landets offisielle navn, det vil si til 1960 «ČSR» for Den tsjekkoslovakiske republikk, deretter «ČSSR» for Den sosialistiske republikken Tsjekkoslovakia. Ordenstegnet var opphengt i et blått bånd med en lys blå midtstripe. Fargene skulle tilsvare arbeidstøyets.
Arbeidets orden ble avskaffet i 1990 i forbindelse med sosialistregimets fall og overgangen til flerpartidemokrati i Tsjekkoslovakia.
Trompettre

Beskrivelse

Artene er opptil 32 m høye trær. Mange deler av planten har kjertelhår. Bladene sitter tre sammen i en krans eller motsatt; de er enkle eller to- eller treflikete. Blomsterstanden er endestilt og kan være en enkeltklase eller en topp sammensatt av flere klaser. Hos Catalpa bungei sitter blomstene i en halvskjerm. Kronrøret er trompetformet med fem fliker og er hvitt med purpur eller gule flekker. De tre nederste kronflikene er større enn de to øvre. Det er to fertile pollenbærere og tre sterile (staminodier). Arret har to fliker. Frukten er en lang, smal kapsel som sprekker opp på langs. Det er mange flate frø med vinger.
Slekta deles i to seksjoner. Seksjon Catalpa er løvfellende og vokser i temperert klima med to arter i Kina og to i østlige USA. De fire artene i seksjon Macrocatalpa er eviggrønne og vokser i tropisk klima på De store antiller fra Jamaica over Cuba og Hispaniola til Bahamas. Det vitenskapelige navnet Catalpa kommer fra creek-indianernes navn på treet, katálpa eller kutuhlpa.

Dyrking

Trompettre regnes ofte som de vakreste av alle blomstrende trær som kan dyrkes i temperert klima. Den første arten som ble kjent for europeere var vanlig trompettre (Catalpa bignonioides) fra Nord-Amerika. Den ble dyrket i Europa allerede tidlig på 1700-tallet og ble også plantet i Nord-Amerika utenom sitt egentlige utbredelsesområde. I siste halvdel av 1800-tallet ble man klar over at det også fantes en annen nordamerikansk art, prakttrompettre (Catalpa speciosa), og dyrking av den ble raskt vanlig.
Kinatrompettre (Catalpa ovata) er blitt dyrket nesten to tusen år, blant annet for trevirket som brukes til musikkinstrumenter, plater for tresnitt og likkister. Buddhistmunker brakte treslaget til Korea og Japan. I japanske hager representerer arten Den hvite tigeren fra vest. Fra siste halvdel av 1800-tallet er kinatrompettre også blitt vanlig dyrket i Europa og Nord-Amerika. Vanlig dyrket er også hybriden Catalpa × erubescens, som er en krysning mellom kinatrompettre og vanlig trompettre.
Den andre kinesiske arten, Catalpa bungei, er også blitt dyrket i nesten to tusen år, men er aldri blitt vanlig utenom Kina. De tropiske artene dyrkes omtrent aldri, men Catalpa longissima har en viss betydning som tømmertre i Karibia.
Trompettre er vanlig dyrket nordover til Danmark og Sør-Sverige. De skades lett av frost og er lite brukt i Norge, men de er for eksempel plantet langs Dronning Eufemias gate i Oslo. I Norge kan de dyrkes til herdighetssone 3.
Ravil Geniatulin

Ravil Faritovitsj Geniatulin (russisk: Равиль Фаритович Гениатулин) (født 20. desember 1955) er guvernør i det russiske føderasjonssubjektet Zabajkalskij kraj. Han har fikk stillingen da Zabajkalskij kraj ble opprettet 1. mars 2008, og var før det guvernør i dens forløper, Tsjita oblast, et verv han inntok 1. februar 1996. Han har vært medlem av det russiske føderasjonsrådet siden 1996. I 2004 ble Geniatulin gjenvalgt med mer enn 60 prosent av stemmene.
MAB 1./513 Tana

MAB 1./513 Tana eller MKB 1/513, var et tysk marinekystfort på Smalfjordneset ved Tanafjorden i Tana, Finnmark. Fortet ble oppført i løpet av 1940 og 1941 og sto klart i april 1941. Fortet var utrustet med 3 stk 13 cm L/55(r) også kjent som «Nina-kanonene» etter det finske fraktskipet «Nina» hvor disse kanonene ble funnet 14. april i Bergen havn. Disse kanonene kom opprinnelig fra det russiske slagskipet «Imperator Aleksandr III» som ble hugget opp av franskmennene i 1936.
Fortet ble, i likhet med mange andre kystfort i Finnmark, sprengt av sin egen besetning under evakueringen i 1944. MAB Tana var underlagt artillerigruppe Tanafjord.
Coeliadinae

Utseende

Kroppen er meget kort og kraftig, hodet stort, forvingene lange og smale. Antennene ender i en markert krok. Mange av artene er ensfarget brune, andre er rødlige eller mørke med røde eller gule flekker. Den store arten afrikansk kjempesmyger (Pyrrhochalcia iphis) har undersiden av vingene perlegrå med mørke årer.
Nordfjorden (Indre Fosen)

Nordfjorden er en fjordarm av Stjørnfjorden i Bjugn og Indre Fosen kommune i Trøndelag. Den går mot nordøst til osen av Nordelva.
Tettstedet Råkvåg i Rissa ligger på sørsiden av fjorden, grenda Stallvika i Bjugn ligger på nordsiden.
Erich Heckel

Bakgrunn

Erich Heckel var sønn av en jernbaneingeniør. Han startet sine studier med arkitektur i Dresden, men var like mye interessert i litteratur. Han brøt av, og begynte som autodidakt kunstner med selvstudier innen malerkunst og grafiske teknikker.

Kunstnerisk karriere

Han møtte Ernst Ludwig Kirchner,  Karl Schmidt-Rottluff og Fritz Bleyl (som trakk seg ganske snart) i løpet av studietiden, og ble med på å stifte kunstnergruppen Die Brücke (broen) i 1905. Senere kom Max Pechstein, Emil Nolde og Otto Mueller med. Die Brücke hadde egen passiv støttemedlemsforening, som dels støttet ved kjøp, men også kontingent. De fikk en årlig Brücke-mappe med grafiske arbeider. Gruppen hadde problemer med å formulere hva de hadde felles, og gikk i oppløsning da kunstnerne etterhvert gikk sine egne veier.
I perioder var han og Schmidt-Rottluff i Dangast på Nordsjøkysten og malte. Ellers hadde han atelierfellesskap med Kirchner ved behov. Slikt fellesskap ble oppfattet som en del av et ideelt og på mange vis utopisk kunstnerliv, med enhet i liv og arbeide. En videreføring var turer til bredden av Moritzburger Teichen (Teich betyr basseng, og er en kunstig innsjø, vanligvis laget som vannreserve i tilfelle av brann) nær Dresden. Temaet var akt i fri bevegelse og fri natur. Gruppestilen var tydelig. Ett av gruppens forbilder var Edvard Munch, og broen var ment å skape overgang mellom tysk neo-romantikk og moderne ekspresjonisme. Mange av bildene ble laget med henblikk på å kunne reproduseres, slik at folk skulle ha råd til å kjøpe god kunst.
«Entartet»: Nazistene erklærte hans arbeider for entartet i 1937 og nedla utstillingsforbud. Over 797 arbeider i offentlig eie ble inndradd, og i 1944 var alle trykkplater destruert. I tillegg ble både atelieret i Berlin og billedlageret truffet av allierte bomber i løpet av annen verdenskrig.
Etter krigen bodde han i Hemmenhofen i nærheten av Bodensee og underviste ved akademiet i Karlsruhe til 1955. Heckel ble i 1967 utnevnt til den tyske ordenen  Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. Han fortsatte å male til han døde i Radolfzell i 1970.
Det er utarbeidet en Catalogue raisonné over hans trykk. Den omfatter 465 tresnitt, 375 raderinger og 499 litografier. Av disse stammer over 200 fra hans siste syv leveår.
Fra oktober 2004 til februar 2005, ble der avholdt en stor retrospektivutstilling i Brücke Museum i Berlin.
Slaget ved Montlhery

Forspillet

Ludvig 11. trakk seg ved mars 1465 mot sør og former en sterk hær av styrker under greve Gaston de Foix, militsstyrker fra byer og provinser i Languedoc, Normandie, Champagne og Dauphiné så ved sommeren var det 30 000 som marsjere mot opprørernes sentrum, Bourbonnais fra Orléans under Pierre de Breze.
Karl den modige hadde allerede satt seg i bevegelse og med et stort beleiringstren kom han til Paris og begynner å beleirer holdepunktre som kontrollere inngangsveier til hovedstaden, tok den befestede broen på St.Cloud så bare veien mot sør var åpen. Samtidig var en hær på 12 000 bretonere på vei fra Bretagne østover for å forente seg med Karl den modiges hær, i sør hadde grevene av Armagnac, Nemours og Bourbon gikk sammen mens hertug Filip den gode av Burgund rekruttere en stor sveitsiske hær i øst.
Ludvig 11. kunne ikke lot Paris faller til opprørerne og valgt å når fram til Paris ved å slå seg gjennom ringen som Karl den modige hadde opprettholdt. Ved 14. juli 1465 etter tvangsmarsj nådde den kongelige hæren Montlhery der de fant Karl den modige med sin hær på en høyde.

Slaget

Ved kl. 2 om ettermiddag avgjører kongen å angripe- han skulle leder senteret mens Breze leder høyre fløy og greven av Maine leder venstre fløy under ordre til å fulgt etter. Breze angriper og lykkes etter blodige kamper å feide til side styrkene under greven av Saint-pol så man fikk en bresje hvor senteret strømmer inn i slik at opprørernes hær blir presset tilbake på deres venstre flanke, deretter angriper Maine den høyre fløyen av opprørshæren under Karl den modige. Akkurat idet seieren var innenfor rekkevidde for kongen, brøt Maines tropper sammen og flykte forfulgt av burgunderne, tok med seg en tredjedel av den kongelige hæren og nå var situasjonen reversert idet burgunderne svinger om mot Ludvig 11.. med hans senter.
Men Ludvig 11. lykkes å forhindrer panikk i egne rekker og oppildnet til å ytret mer motstand enn før, klart å stopper angrepene og presset tilbake burgunderne slik at et sammenbrudd var unngått. Men nå med færre menn enn opprørerne kunne ikke man håpet å gjentar angrepene idet mørket faller på.
I natten gav kongen ordre om å tente opp mange bål på høydene av Montlhery medregnet i landsbyen for å villeder opprørerne til å tro de skulle står der for gjentakelse av slaget den neste morgen, deretter rykket på veien ved Corbeil mot Paris med restene av sin hær. Da Karl den modige så at de kongelige var dratt vekk, blir han erklært som seierherre ved å står på valplassen, men kongen var kommet til Paris som nå var blitt uinntagelige.

Etterspillet

Ludvig 11.. fant sterk støtte i Paris og deretter hadde sikret seg en uangripelige posisjon hvorfra man kunne forhandler i styrke ovenfor koalisjonen av grevene og hertugene som raskt blir uenig seg mellom om videre handling. Likevel måtte kongen aksepterer flere traktater der man måtte gir rett til sine motstanderne selv om man også lykkes å få handlingsrom for senere innskrenkninger, noe som skulle blir fatal for de adelige spesielt etter Burgund falt sammen ved 1477.
Rhomborhina taiwana

Utseende

En nokså stor, avlang, ensfarget skinnende gullbasse. Hos denne slekten har ikke hannene noe fremspring i pannen, hodet er flatt og avlangt firkantet.

Utbredelse

Arten lever på Taiwan.
Cyclommatus bicolor

Utseende

En middelsstor (hannen 20-36 millimeter lang), slank, brunrød hjortebille uten påfallende metallisk glans. Som navnet antyder er den tydelig tofarget, hode og forkropp er rødbrune og dekkvingene brungule. Store hanner har nokså kraftige mandibler, hver mandibel har en kraftig tann nær roten. Hos små hanner er mandiblene mye mindre og sagtakkede i hele lengden. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet har ikke skarpe sidekjøler, og er kraftig rundet innbuktet foran. Pronotum utvider seg tydelig forover. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke, mørke.  Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert og ganske blank.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt i Myanmar og Thailand.
Bohuslav Martinů

Liv

Martinů var sønn av en skomaker. Landsbyboerne samlet sammen penger slik at den begavede gutten fikk studere ved konservatoriet i Praha. Fra 1906 studerte han fiolin hos Josef Suk og fra 1909 også orgel og komposisjon. Til tross for at Martinů var en lite flittig student lyktes det ham å få diplom som fiolinlærer i 1912. I årene 1913 og 1914 var han reservefiolinist ved den tsjekkiske filharmonien i Praha. Hæren bedømte ham som tjenestudyktig, så under første verdenskrig arbeidet han som musikklærer på hjemstedet. Fra 1918 til 1923 var Martinů igjen fiolinist ved den tsjekkiske filharmonien. I årene 1922 og 1923 fikk han igjen komposisjonsundervisning hos Josef Suk, før han i 1923 reiste til Paris for der å fullføre komposisjonsstudiene hos Albert Roussel.  Martinů bodde i Paris inntil han flyktet fra byen under den tyske innmarsjen i 1940. Etter ni måneder på reisefot slo han seg ned i USA der han i årene  1942–1945 arbeidet som komposisjonslærer i Massachusetts, i 1948 ved Princeton University og ved Mannes School of Music i New York i 1948–1953. Han ble amerikansk statsborger i 1952 og vendte tilbake til Europa for å bo i Nice fra 1953 til 1955 og en kort tid i Roma. Deretter underviste han et år ved Curtis Institute of Music i Philadelphia. Sine siste leveår tilbrakte Martinů i Sveits.
Kjente elever er Alan Hovhaness, H. Owen Reed, Jan Novák, Vítězslava Kaprálová, Howard Shanet og Burt Bacharach.

Musikkstil

Martinů var en tilpasningsdyktig komponist og skrev svært hurtig. Hans omfangsrike og mangfoldige verk karakteriseres av en tett forbindelse med tsjekkisk folkemusikk og et «musikantisk» og ofte vitalt og dansbart preg. Rytmikken lever i et attraktivt spenningsfelt mellom regelmessige og uregelmessige elementer og inneholder stadige taktomslag. Harmonikken er relativt tradisjonell, men får likevel et eget preg gjennom helt nye sammenhenger og klangfarger; at han holdt fast på en utvidet tonalitet utelukker ikke at han også kunne bygge opp skarpe dissonanser. Martinů foretrakk frie, rapsodiske former; grunnlaget for musikken hans var ikke så mye temaer som motiver han lar gjennomgå mangefasetterte omvandlinger. 
I utgangspunktet var Martinů influert av impresjonistisk musikk, men etter at han ble kjent med musikken til Igor Stravinskij og Groupe des Six i Paris orienterte han seg mot neoklassisismen og bygde delvis inn elementer fra jazzen i tonespråket sitt. Med enkelte unntak viser sene verk en tendens til en avslappet diatonikk.
Martinůs musikkforståelse sto i motsetning til den tradisjonelle oppfatningen fra romantikken. For ham var ikke musikken en subjektivt følt bekjennelse, men heller en lek med toner. Derfor har han også skrevet mye som kan karakteriseres som musikk til hjemmebruk. 
Martinů regnes til de mest betydelige tsjekkiske komponistene. I senere tid har verkene hans blitt oppført i stigende grad, særlig gjelder dette orkesterverkene og kammermusikken.
Vest-Sahara-krigen

Vest-Sahara-krigen var en væpnet konflikt hvor Polisario kjempet for et selvstendig Vest-Sahara. Polisario startet væpnet motstand mot kolonimakten Spania i 1973. FN krevde at det skulle gjennomføres dekolonisering av territoriet og Spania startet prosessen med folketelling frem mot en folkeavstemning om selvstendighet. 
31. oktober 1975 invaderte Marokko og Mauritania territoriet før Spania hadde gjennomført dekoloniseringsprosessen. 26. februar 1976 trakk Spania seg formelt ut av territoriet og 27. februar 1976 erklærte Polisario Den saharawiske arabiske demokratiske republikk (SADR). Polisario fortsatte frigjøringskampen mot de invaderende styrkene. Til tross for fransk støtte, måtte Mauritania gi opp og trekke seg ut i 1979. Krigen med Marokko fortsatte med full styrke frem til 1991, da en FN forhandlet frem en fredsavtale med det vilkår at det skulle gjennomføres en folkeavstemning om landets fremtid. Folkeavstemningen ble trenert av Marokko og har fortsatt ikke funnet sted.
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 50 meter butterfly menn

Semifinaler

Semifinalene ble avholdt den 16. mai fra kl. 19.03 lokal tid.
Jefferson Lerma

Landslaget

Han representerte Colombia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i kvartfinalen med det colombianske U23-landslaget.
Han ble tatt ut i Colombias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Brassband Bürgermusik Luzern

Brassband Bürgermusik Luzern er et brassband med base i Luzern, Sveits.
Brassband Bürgermusik Luzern ble stiftet i 1967. Korpset har vunnet en rekke brassbandkonkurranser; deriblant europamesterskapet for brassband.
Green River (Colorado River)

Elveløp

Elva har sin kilde i Wind River Range i Wyoming. Den første jernbanen over Rocky Mountains, bygd av Union Pacific Railroad (1864-1869), fører over Green River nær Citadel Rock i Wyoming.
Elven renner så gjennom Utah på det meste av sin ferd, men er innom Colorado i ca. 64 km lengde. Mye av elveløpet går gjennom Colorado-platået med noen av de mest spektakulære canyonene i USA; under sin kurs gjennom Uinta Mountains danner den en veldig canyon, Lodore Gate, 1200 kilometer lang.
Dette er den største sideelven til Colorado River, med en gjennomsnittlig vannføring på 287 m³/s. Den forener seg med Colorado River vest for Monticello i Utah, i Canyonlands nasjonalpark.

Sideelv eller kildeelv?

Green Rivers status som sideelv til Colorado River ble til av politiske grunner. Tidligere regnet man det slik at Colorado River begynte der Green River sluttet. Her var det et elvemøte, og den andre kildeelven til Colorado bar navnet Grand River. I 1921 bad kongressrepresentanten Edward T. Taylor (fra Colorado) om at Congressional Committee on Interstate and Foreign Commerce endret Grand Rivers navn og status til Colorado River.
Den 25. juli 1921 ble navneskiftet offisielt i House Joint Resolution 460, mot protester reist fra representanter fra Wyoming og Utah og fra United States Geological Survey som påpekte at Green Rivers nedbørsfelt var klart større enn Grand Rivers, selv om Grand førte et høyere vannvolum der den møtte Green.
Søre Vasskilbreen

Søre Vasskilbreen er en isbre på Spitsbergen på Svalbard. Den er rundt 4,5 kilometer lang og ligger øverst i Zeipeldalen, nord i Dickson Land.
Navnet betyr vannskille-breen, og kommer av at breen ligger ved vannskillet mellom Wijdefjorden og Isfjorden.
Haltichellinae

Utseende

Små, gjerne svarte, kraftige snyltevepser uten metallglans. Antennene er forholdsvis korte og knebøyde. På bakbeina er lårene oppsvulmede.

Levevis

De er parasitoider.

Utbredelse

Gruppen er representert i alle verdensdeler.
Belozersk

Historie

Belozersk er første gang nevnt i krøniker i 862, og var en av de fem opprinnelige russiske byer (de andre er Ladoga, Novgorod, Polotsk og Rostov). Bosetningen har ved flere anledninger blitt flyttet fra en bredd ved innsjøen til en annen.
På 1000-tallet var regionen fremdeles hovedsakelig befolket av finsk-ugriske stammer som sterkt motsatte seg forsøk på kristning. I 1071 reiste de lokale hedenske prestene seg i et opprør, som ble slått ned av den Kievske kommandanten Jan Vysjatitsj. Nestorkrøniken forteller at prestenes døde kropper ble hengt fra et eiketre, til de ble revet i stykker av en bjørn, som av stammefolkene ble sett på som et hellig dyr.
Beloozero var hovedstad i et lite fyrstedømme mellom 1238 og 1370. Byens middelaldermonumenter omfatter Maria himmelfarts kirke (1552) og Frelserkatedralen (1668). Trekapellet St. Elijah ble bygget i 1690. Området er rikt på gamle klostere, slik som Kirillo-Belozerskij klosteret og Ferapontovklosteret.
Epirinus

Utseende

Middelsstore, kraftige, matt brunlige skarabider. Oversiden er noe ru. Hodet er bredt skovlformet uten horn. Dekkvingene har markerte punktstriper.

Levevis

Som andre møkkskarabider har disse artene larver som lever av møkk.
De voksne billene ruller møkka til en ball som graves ned, der eggene legges.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Lundbygård

Lundbygaard Gods er en herregård i Lundby i Vordingborg kommune på Sjælland i Danmark. Den består av et åttekantet gårdsanlegg oppført i nyklassisk stil 1784–1810 og er fredet Gården var 1661–72 eid av Svend Poulsen Gønge («Gøngehøvdingen»). Fra 1824 har gården vært i familien Arboe/Collets eie. Eier siden 1968 er tidligere forsvarsminister, kammerherre og hoffjegermester Bernt Johan Collet.
I østfløyen er det et oldtidsmuseum etablert i 1880 av kammerherre Holger Collet, med gjenstander fra forhistorisk tid til folkevandringstiden. Det er den største private samling av dette slaget i Nord-Europa.
Godset omfatter 1 010 hektar skog og mark. I dag produseres det juletrær på godset, og med en årlig produksjon på ca. 600 000 er det en av de største produsentene i Europa.
Norgesmesterskapet i skiskyting 2015

Norgesmesterskapet i skiskyting 2015 ble arrangert i Sirdal fra 25. til 29. mars 2015 av Tonstad Idrettslag. I tillegg ble NM i mix-stafetter arrangert 8. februar på Østre Toten.