Minérfluer

Utseende

Små til middelsstore (1-6 mm lange), slanke fluer, vanligvis med store vinger. Mange arter er svarte med større eller mindre lyse (gjerne gule) felter. Hodet  er rundt med runde fasettøyne. Langs innerkanten av fasettøynene sitter det flere børster, men disse kan variere mye i størrelse og antall. Pannen er bred, og de tre punktøynene sitter på en litt opphøyet trekant som ofte er annerledes farget enn resten av pannen. Antennene er av vanlig fluetype, tre-leddete, det ytterste leddet kan være ganske stort eller tilspisset, og bærer en ganske lang og kraftig antennebørste (arista) på oversiden nær roten. Kinnbørste (vibrissa) finnes, munndelene er av vanlig fluetype, ikke påfallende store. Brystet (thorax) har vanligvis kraftige børster på ryggen og sidene. Vingene er store sammenlignet med kroppen, vanligvis gjennomsiktige uten fargeflekker. Beina er korte og kraftige. Bakkroppen er kort og kjegleformet. Hunnene har et kort, men kraftig eggleggingsrør (ovipositor). Larvene er pølseformede, ganske tykke. De eneste tydelige strukturene sett fra utsiden er åndehullene (spiraklene), som sitter på opphøyde vorter på den fremste og bakerste segmentet.

Levevis

Alle minérfluene har larver som lever inne i planter, de fleste i blad, men også noen i stengler, røtter og frø. Eggene stikkes inn under huden på planten, og larven klekkes etter noen få dager. Larvene spiser opp vevet innenfor ytterhuden og etterlater seg ganger i blad eller stengler, som er synlige utenfra som hvite felter eller tunneler. Disse kalles miner. Lignende miner lages av mange små sommerfugler og enkelte biller og planteveps. Larveutviklingstiden varierer fra en uke til flere måneder. Når larven er utvokst, kryper den vanligvis ut av planten og faller ned på bakken, der den forvandler seg til en puppe. Noen minérfluer kan gjøre stor skade, på jordbruksvekster og særlig på prydplanter der de lyse minene er skjemmende og kan gjøre planten uselgelig. Formen på minene kan ofte brukes til å bestemme arten av minérflue.

Skadedyr

De fleste minérfluene lever på planter som ikke er økonomisk viktige, men det finnes også noen alvorlige skadedyr i denne familien. Særlig problematiske er minérfluene ved dyrking av prydplanter, da minene er skjemmende og gjør plantene uselgelige. Man er oppmerksom på faren for innførsel av nye arter med planter fra utlandet, særlig er det en søramerikansk art (Liriomyza huidobrensis) man frykter skal komme inn.
Noen av de artene som går på gressfamilien kan gjøre skade på korn, blant annet Agromyza intermittens (på hvete, rug og bygg), Agromyza luteitarsis (på hvete, rug og bygg), Agromyza megalopsis (på bygg), Agromyza nigrella (bl.a. på havre), Agromyza nigrociliata (på hvete og rug) og Chromatomyia fuscula (på bygg og havre). Andre potensielt alvorlige skadedyr i jord- og hagebruk er Chromatomyia horticola på erter og prydplanter, Chromatomyia syngenesiae blant annet på salat, Liriomyza bryoniae på tomat i veksthus, Liriomyza chinensis på løk, Liriomyza trifolii på tomat, Napomyza carotae på gulrot, Napomyza gymnostoma på purre og Phytomyza rufipes på kål og andre planter i korsblomstfamilien. Andre arter lever på treaktige planter og kan gjøre skade i skogbruket. Phytobia cambii lever i sevjelaget på osp, bjørk og selje/vier-arter, og kan gjøre stor skade. Arten Phytomyza ilicis minerer i blad av kristtorn og er et stort problem for kristtorndyrkere på grunn av de stygge minene på bladene.