De fire daler

De fire daler (persisk: چهار وادی‎ Chahár Vádí) er en bok skrevet av Bahá'u'lláh, grunnleggeren av bahai-troen, på persisk, i Bagdad i 1857. Den ble skrevet til sufi-lederen Shaykh Abdu'r-Rahman-i-Karkuki, og beskriver den veifarendes reise til dens endelige mål, hvor de veifarende deles inn i fire grupper. Boken var blant de første som ble oversatt til et vestlig språk; den ikke blitt oversatt til norsk, men er tilgjengelig på dansk. Den publiseres sammen normalt sammen med De syv daler, selv om de ikke er direkte relatert.

Frembringelse og publikasjon

Bakgrunnen for boken var skriftlige spørsmål stilt av Shaykh 'Abdu'r-Rahman-i-Talabani, som hadde møtt Bahá'u'lláh i Suleimania i dagens Irak. Han var lederen for Qadiriyya, en gruppe muslimske sufier. Han var en fordypet beundrer av Bahá'u'lláh, som både hørte på hans foredag mens han var i Kurdistan, og senere korresponderte i brevs form. Brevet er ikke et direkte svar på noen spesifikke spørsmål fremsatt av Shaykh 'Abdu'r-Rahman, men er i stedet skrevet i forbindelse med hans reise til Sanandaj hvor han bedrev spesielle typer meditasjon.
De fire daler ble opprinnelig skrevet som et brev av Bahá'u'lláh personlig, uten bruk av amanuensis, i 1857, mens Bahá'u'lláh bodde i Bagdad. Boken var blant de første som ble oversatt til et vestlig språk; den ikke blitt oversatt til norsk, men er tilgjengelig på dansk. Den publiseres sammen normalt sammen med De syv daler, selv om de ikke er direkte relatert.

Sammendrag

Tavlen beskriver fire måter den usette kan sees, menneskehjertets fire stadier, og de fire typer mystiske veifarende. Teksten er skrevet i førsteperson; den inkluderer også mange sitater fra Koranen som viser synspunktene til Gud og Muhammed, og sufiske meninger gjennom siter fra sufier. Tavlen er delt i fem deler: en innledning og fire kapitler navngitt som «den første dal», «den andre dal» og videre. I hver av de fire siste kapitlene skrives det om et bestemt tema, selv om de ikke gis spesifikke navn; disse er selvet, fornuft, kjærlighet og bevissthetens høydepunkt.
Det første stadiet handler om det ubundete søken etter sannheten og utforskning av selvet. I det andre stadiet begynner prøvelsene og den veifarende møter på motgang. Det tredje stadiet er karakterisert ved kjærlighetens skjønnhet, som krever ren hengivenhet. I det siste stadiet har den veifarende full bevissthet og fullstendig selv-utslettelse.

Analyse

Ordet «vádí» oversettes til «dal» på vestlige språk, men på persisk har den mange flere meninger og konnotasjoner. Det kan blant annet bety en strekning av land mellom fjell, ofte med en elv som renner gjennom det, eller en sti. Konnatasjoner på arabisk og persisk inkluderer videre en måte å tenke på, en åndsretning, en vidde, en ørken eller en stade. Dette betyr at vádíer ikke nødvendigvis kommer etter hverandre, selv om det noen ganger i orientalsk mystisisme brukes til å referere til etterfølgende stader i sann søken.
I Koranen er det en referanse til de fire stadiene i suraen al-Hadid (57:3). Under det 14. århundre ble det skrevet epistler innen islam som omhandlet temaet. I en av disse nevnes hjertets fire stader, mens en annen angir syv stader. Ifølge Iraj Ayman kan Bahá'u'lláh hatt som intensjon å referere til disse epistlene og gi en ny fortolkning av dem.
De fire stadiene har nære paralleller til blant annet buddhistisk og hinduistisk filosofi. I det hinduiske Vedanta uttrykkes det en firedelt utvikling mot det ultimate i menneskelig åndelig vekst. Tilsvarende har det buddistiske Vijñāna fire klasser av bevissthet.