google/wiki40b huggingface dataset:
Det østlige partnerskap

Det østlige partnerskap (engelsk Eastern Partnership; EaP) er EUs formaliserte samarbeid med seks land i øst; Armenia, Aserbajdsjan, Georgia, Moldova, Ukraina og Hviterussland, etablert 7. mai 2009.

Historie

Det østlige partnerskap ble først presentert av Polen med hjelp fra Sverige den 26. mai 2008 i Brussel. Lanseringen var i Praha den 7. mai 2009. I motsetning til Middelhavsunionen vil ikke Det østlige partnerskapet ha sitt eget sekretariat, men kontrolleres direkte av Kommisjonen.

Formål

Det østlige partnerskap hører inn under EUs naboskapspolitikk (ENP), men er en helt ny form for samarbeid mellom EU og de nevnte landene i det den tillater en mer differensiert tilnærming enn ENP. Gjennom Det østlige partnerskap ønsker EU å uttrykke solidaritet med den østlige regionen av Europa ved å sikre stabilitet og støtte samfunnsutviklingen gjennom konkrete prosjekter og tiltak. 
Det østlige partnerskapet skal gjennomføres ved et tettere samarbeid mellom EU og landene, blant annet ved inngåelsen av dypere handelsforbindelser og visumsamarbeid. På sikt skal partnerskapet kunne integrere økonomiene sammen, styrke energisikkerheten, bidra til sosial utvikling, styrke rettsstaten og gjøre det lettere å reise mellom landene, samtidig som man setter i gang tiltak mot ulovlig innvandring.
Partnerskapet ikke er å betrakte som en foranledning til medlemskap for disse landene. Partnerskapet benyttes til å forhandle om assosieringsavtaler, til dels med frihandelsavtaler, og om mobilitet (visumlettelser eller fremtidig visumfrihet), sektorsamarbeid og deltagelse i EUs programmer og byråer.
På sikt skal det østlige partnerskap føre til integrering av økonomiene, styrking av energisikkerheten, sosial utvikling, styrking av rettsstaten og lette reising mellom landene, samtidig som man setter i gang tiltak mot ulovlig innvandring.
Laval (Mayenne)

Geografi

Laval ligger ved elva Mayenne nordvest i det sentrale Frankrike. Laval er senter i et byområde med ca. 100 000 innbyggere.
Hornbostel-Sachs

Hornbostel-Sachs (eller Sachs-Hornbostel) er et system uttenkt av Erich Moritz von Hornbostel og Curt Sachs og første gang offentliggjort i tidsskriftet Zeitschrift für Musik i 1914. En engelsk oversettelse ble publisert i Galpin Society Journal i 1961. Det er det foretrukne klassifiseringssystemet for musikkinstrumenter av musikketnologer og organologer (personer som studerer musikkinstrumenter).
Systemet er basert på et som ble utviklet sent på attenhundretallet av Victor Mahillon, kuratoren ved Brussels konservatoriums musikkinstrumentsamling. Mahillons system var et av de første som utførte klassifisering etter hva som vibrerte i instrumentet for å skape dets lyd, men var begrenset, stort sett, til vestlige instrumenter som benyttes i europeisk klassisk musikk. Sachs-Hornbostel-systemet er en utvidelse av Mahillons på den måten av det er mulig å klassifisere ethvert instrument fra en hvilken som helst kultur med det.

Suffikser og sammensatte instrumenter

Etter nummeret som er beskrevet over, kan en rekke suffikser legges til. 8 angir at instrumentet er koblet til et tangentbord mens 9 indikerer at instrumentet drives mekanisk. I tillegg til disse er det en rekke suffikser som bare har gyldighet innenfor sin toppnivå-gruppe som angir detaljer som ikke ses som essensielle for instrumentets grunnleggende natur. I membranofon-klassen for eksempel, kan suffikser angi om trommeskinnet er limt, naglet eller bundet fast til instrumentkroppen; i kordofonklassen kan suffikser angi om strengene plukkes med fingre eller plekter, eller om de spilles med en bue.
Det fins måter å klassifisere instrumenter i dette systemet selv om de innehar elementer fra mer enn en gruppe. Slike instrumenter kan ha særlig lange klassifiseringsnumre med koloner og bindestreker i tillegg til numrene. Hornbostel og Sachs nevner selv eksemplet med sekkepiper der enkelte av pipene har enkeltrør (som en klarinett) og andre har dobbeltrør (som oboen). En rekke liknende sammensatte instrumenter finnes.
Hobbiten: En uventet reise

Popularitet og økonomi

En uventet reise ble meget populær. Den innbrakte 1,021 mrd dollar på verdensbasis, hvorav $329 millioner i USA, $88 millioner i Tyskland, $79 millioner i Storbritannia, $50 millioner i Kina og nesten $12 millioner i Norge. Den ble den fjerde mest innbringende filmen på verdensbasis i 2012 og er den mest innbringende av de tre Hobbit-filmene (både i USA og globalt).
Produksjonskostnadene var på ca $200 millioner.

Anmelderne

Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles at den har oppnådd 64 % på Rotten Tomatoes. Til sammenligning har Smaugs ødemark fått 74 % og Femhærerslaget 59 %. Den amerikanske filmanmelderen Leonard Maltin gav den 2 av 4 stjerner.
Den fikk noe bedre mottakelse av de norske anmelderne. Blant annet så gav Aftenposten, Dagsavisen, BA og Filmpolitiet den terningkast fem, VG og Adressa terningkast fire og Dagbladet tre.

Bakgrunn

Filmmanuset ble skrevet av Peter Jackson og hans samarbeidspartnere igjennom mange år Fran Walsh og Philippa Boyens (som også var medforfattere med ham til Ringenes herre), samt Guillermo del Toro, som opprinnelig var valgt til å regissere prosjektet før han forlot prosjektet i 2010.

Annet

Filmen har en lengde på 2 timer og 49 minutter. Det finnes også en utvidet versjon på litt over 3 timer.
Gravso

Gravso, også kalt glumso og gloso er ifølge foketroen et spøkelsesdyr i form av en sugge (so) som blant annet opptrådte på kirkegårder i Danmark og i det sydlige Skandinavia.
Gravso kjentes på de gloende øyne og ofte på en knivskarp rygg med strittende børster. Det varslet død hvis man møtte gravsoen.  De eldste, danske beretninger om den stammer fra København, hvor svinet i 1587 holdt til ved Sankt Clemens kirke. Presten Joachim Junge, som sent på 1700-tallet registrerte den nordsjællandske almuens overtro, skrev at dyret i virkeligheten representerte sjelene til drepte barn, og at det var særdeles farlig for folk som bar en pung fremstilt av svineblære.
Resarö

Resarö er et tettsted og en øy i Vaxholm kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 946 innbyggere.
Santana (bil)

Santana PS-10

Santana PS-10 er en stor firehjulstrekker med store likheter til Land Rover Defender. Modellen kan leveres som femdørs stasjonsvogn, pickup eller rent chassis. Bilen er utstyrt med en common rail dieselmotor fra Iveco på 2,8 liter, som yter 125 hk (92 kW) og 275 Nm. Den utstyres også med en femtrinns manuell girkasse og firehjulstrekk.

Santana PS300/350

Santana PS300/350 er en liten SUV med en 1,6 liters motor som yter 90 hk. Bilen leveres med tre eller fem dører.
Bertie Mee

Karriere

Født i Bulwell, Nottinghamshire, så spilte den unge Mee for Derby County og Mansfield Town, men karrieren ble kort p.g.a. skader. Mee gikk inn i hærens medisinske avdeling (the Royal Army Medical Corps) og utdannet seg til fysioterapeut, i løpet av sine seks år i hæren oppnådde han graden som sersjant. I den tiden han var i hæren oppholdt han seg en periode i Israel, der han for en tid spilte for Maccabi Netanya. Etter sin militære karriere, arbeidet han som fysioterapeut i flere klubber, før han kom til Arsena i 1960, og erstattet Billy Milne.
Etter at Billy Wright fikk sparken som manager i 1966, ble Mee overraskende spurt om å ta over som manager, noe som sannsynligvis også overrasket han selv. Mee ba om en klausul i kontrakten som gav han mulighet til å gå tilbake til stillingen som fysioterapeut i klubben, hvis han ikke skulle fungere med han som manager de første tolv månedene. Mee rekrutterte Dave Sexton og Don Howe som sine assistenter, slik at de skulle veie opp for hans egne taktiske mangler.
"The Fairs Cup" var kun en oppvarming til den store begivenheten som kom i 1971, med "the Double", seier i både FA-cupen og ligaen. Ligatittelen ble vunnet på White Hart Lane, hjemmearena til deres store rivaler Tottenham Hotspur, på ligaens siste runde. Fem dager senere tok Arsenal seieren i FA-cupen mot Liverpool, med 2-1 etter ekstraomganger på Wembley. Vinnermålet ble laget av Charlie George.
Mee klarte ikke å bygge videre på Arsenals suksess, og de tapte finalen i 1972 mot Leeds og havnet etter hvert i et liv midt på tabellen. Mee offentliggjorde sin avskjed i 1976, som Arsenals til da mest suksessfulle manager med 241 seierer, en rekord som ikke skulle bli slått før i 2006 av Arsenes Wengers Arsenal. Han kom senere til Watford som Graham Taylors assistent i 1978, der han hadde ansvaret for talentspeiderne (og han ble kreditert med oppdagelsen av John Barnes), og han ble senere styremedlem i klubben før han pensjonerte seg i 1991.
Han ble i 1984 utnevnt til offiser av Order of the British Empire for sin innsats innen fotballsporten. Han døde i London, 82 år gammel, i 2001.
Mildred Iatrou Morgan

Mildred Iatrou Morgan er en amerikansk lydklipper og lydtekniker. Hun har blant annet arbeidet på filmene The Fast and the Furious (2001), Catch Me If You Can (2002), Antwone Fisher (2002), Sinbad: Legenden på de syv hav (2003), Terminalen (2004), Hairspray (2007), Dawn of the Planet of the Apes (2011), Hitchcock (2012), Rise of the Planet of the Apes (2014), Wild (2014) og La La Land (2016). For arbeidet i La La Land ble hun nominert til Oscar for beste lydklipp under den 89. Oscar-utdelingen. Morgan og Ai-Ling Lees nominasjon var første gang kun kvinner ble nominert fra en film til beste lydklipp.
M2 (tv-kanal)

Bakgrunn

Søsterkanalen M1 startet prøvesendinger 16. desember 1953 og regulære sendinger fra 1. mai 1957. Utover i 1960-årene økte fjernsynets popularitet kraftig i Ungarn, og i 1971 startet Magyar Televízió prøvesendinger med en andre kanal – MTV2. Faste sendinger startet 7. november 1973, og MTV2 sendte i hovedsak programmer innen kultur, musikk og undervisning.
Etter murens fall åpnet Ungarn opp mot Vest-Europa, og MTV ble aktivt medlem av Den europeiske kringkastingsunion (EBU) 1. januar 1993. Samtidig liberaliserte ungarske myndigheter tv-markedet i Ungarn, og flere kommersielle kanaler startet opp. Den økte konkurransen gjorde at M1 og M2 mistet markedsandeler, og i 2012 ble M2 fullstendig omstrukturert og omgjort til en barnekanal. M2 ble videre endret i 2015 og sender nå barneprogrammer på dagtid og skifter til ungdomskanalen M2 Petőfi klokken 20 hver kveld. 
De mange endringene har redusert kanalens popularitet etter årtusenskiftet. I 2016 hadde M2 en markedsandel på bare 0,9 prosent og var landets 22. største tv-kanal.
BasicLinux

BasicLinux er en lettvekts Linuxdistribusjon som er basert på Slackware. Den har svært minimalistiske maskinkrav (opptar omkring 2.8 Mb), og er i stand til å kjøre på datamaskiner med 3 Mb RAM. BasicLinux er beregnet på eldre datamaskiner med 32-biter x86.
Abel-Bet-Ma'aka

Abel-Bet-Ma'aka (oversatt til «Abels eng av huset Bet av Maaka») var en by nord i Israel, i området nær byen Dan og elva Ayun, og en del av Naftalis stamme. Forvirringen mellom oldtidsnavnet Abel, i betydningen «eng», og med Abel av senere dato, i betydningen «sorg», ga opphav til en legende om Enoks visjon med engler som er nedtegnet i Enoks bok.
Byen var et sted av betydelig styrke og betydning. Den ble kalt for en «mor i Israel», det vil si en metropolis. Den ble beleiret av den israelittiske krigsherren Joab i hans forfølgelse av Sjeba. En klok kvinne som ikke er nevnt ved navn kom ut fra Abel-Bet-Ma'aka og overbeviste Joab om at hann ikke skulle ødelegge byen da den ikke ønsket å gi ly til Sjeba. Hun fortalte at folket i byen ville drepe Sjeba og kaste hans hode over bymurene.
Byen ble også beleiret av Ben-Hadad I fra Aram-Damaskus (i dagens Syria)  og deretter av Tiglat-Pileser III av Assyria en gang rundt 734 f.Kr. Det er også andre steder nevnt i den hebraiske Bibelen som er kalt for Abel-Majim, «eng ved vannene».
I dag utgjør det historiske stedet av det moderne Abil eller Abil-el-kamh på en høyde øst for den mindre elven Derdarah som flyter gjennom Huladalen og inn i Jordanelven, rundt 9,5 km vest-nordvest for Dan.
Dynevoll

Dynevoll (2-3) er en vei på Øvsttun i Fana bydel i Bergen kommune. Veien går vestover fra Øvsttunveien og er cirka 200 meter lang. 
Øvsttun kirkegård ligger på begge sider av veien. 
Navnet ble vedtatt i 1949.
Charlotte (navn)

Etymologi

Charlotte er en fransk feminin form av Charlot, en tidligere fransk kjæleform av Charles, den franske formen av Karl. Dette navnet er i flere kilder knyttet til norrøne karl, «fri mann», men nyere kilder hevder navnet heller er dannet som en kortform av Háriolus, en kjæleform av germanske navn som begynte med Charja- eller Harja-, som betyr «hær».
Charlotta er en svensk form av navnet, og Karlotte en norsk form.
Brynjulf

Etymologi

Det norrøne Brynjolfr er satt sammen av brynja, «brynje», og ulfr, «ulv».
Brynjolf er en dansk form av navnet. Brynjólfur er den islandske formen av navnet, med Binni som en kortform.

Annen bruk av navnet

Henrik Ibsen brukte Brynjolf Bjarme som pseudonym da han gav ut det første skuespillet sitt, Catilina.
Schoenionta

Utseende

Nokså små, lange og tynne, mørkt metalliske trebukker. Artene ligner overflatisk på biller i familien Oedemeridae.

Levevis

Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Vest-Malaysia i vest til Sulawesi i øst.
Australian War Memorial

Australian War Memorial er Australias nasjonale minnesmerke for de australske falne fra kriger eller fredsbevarende operasjoner Australia har deltatt i.
Minnesmerket ligger i hovedstaden Canberra og består av tre deler: minneområdet (shrine) som inneholder en minnehall og graven til den ukjente australske soldat, minnegalleriene (forsvarsmuseum) og biblioteket.
Minnegalleriene inneholder en omfattende militærhistorisk samling som dekker australsk krigsdeltakelse fra midten av 1800-tallet fram til i dag.
Samara (frukt)

Samara er en nøttefrukt med vinger.
Planter med en slik type frukt er f.eks: bjørk – Betula pendula, spisslønn – Acer platanoides, ask – Fraxinus excelcior og alm – Ulmus glabra.
Det tyske rikes forfatning av 1871

Det tyske rikes forfatning (Verfassung des Deutschen Reichs) var forfatningen i Tyskland fra 1871 til 1919. Det ble etterfulgt av forfatningen av 1919 av samme navn, bedre kjent som Weimarforfatningen.
Det tyske rikes forfatning av 1871 var i realiteten en traktat mellom signaturstatene, som bestod av Det nordtyske forbund og fire sydtyske stater, som gjorde de fire statene til medlemmer av forbundet og gav det utvidede forbundet en ny identitet som Det tyske rike. Forfatningens tekst var basert på Det nordtyske forbunds forfatning og var utformet av Otto von Bismarck. Den foreskrev et føderalt konstitusjonelt monarki, ledet av en keiser, men der medlemsstatene også beholdt sine egne styreformer og statsoverhoder og utstrakt grad av suverenitet. Mens Tyskland på føderalt nivå var et monarki fantes det dermed innenfor den føderale staten både monarkier og republikker.

Signaturstater

Forfatningen ble signert av kongen av Preussen, i egenskap av forbundspresident for Det nordtyske forbund, kongene av Bayern og Württemberg og storhertugene av Baden og Hessen. Hessen nord for Main var allerede medlem av Det nordtyske forbund, og gjennom forfatningen ble også de sydlige delene innlemmet.
Medlemmene av Det nordtyske forbund som ble del av Det tyske rike var Preussen, Mecklenburg-Schwerin, Sachsen-Weimar, Mecklenburg-Strelitz, Oldenburg, Braunschweig-Lüneburg, Sachsen-Meiningen, Sachsen-Altenburg, Sachsen-Coburg-Gotha, Anhalt, Schwarzburg-Rudolstadt, Schwarzburg-Sondershausen, Waldeck-Pyrmont, Reuss (eldre linje), Reuss (yngre linje), Schwarzburg-Lippe, Lippe, Lübeck, Bremen og Hamburg.
Association of International Olympic Winter Sports Federations

Association of International Olympic Winter Sports Federations (AIOWF) er en forening av internasjonale idrettsforbund som representerer vinterolympiske idretter. Foreningen har sitt sete i Zürich og er anerkjent av Den internasjonale olympiske komité (IOK).
AIOWF fremmer samarbeid mellom sine medlemsforbund, og fungerer som talsperson i visse saker omkring De olympiske vinterleker. Foreningen er også ansvarlig for å utpeke felles delegasjoner og/eller representanter fra de vinterolympiske idrettene på etterspørsel fra IOK og andre internasjonale organisasjoner. Blant andre oppgaver, håndterer AIOWF også koordineringen av konkurransekalenderen, samt oppstilling av forslag til IOK vedrørende distribueringen av andeler fra kringkastingsrettigheter.
AIOWFs president er René Fasel, som også er president i Det internasjonale ishockeyforbundet.
Unge viljer (film)

Bakgrunn

Walter Fyrst (1901–1993) var en film- og reklamemann som i 1932 tok initiativ til Arbeidsfylkingen, en organisasjon for frivillig arbeidstjeneste blant ungdom uten arbeid. Han var sterkt engasjert i spørsmål om arbeidsledighet og klassekamp, og Unge Viljer handler i stor grad om disse temaene. Fyrst stod for både manus, regi og produksjon av filmen.
Den mannlige hovedrollen Tor Jansen, arbeidersønnen som forelsker seg i Liv West, datteren til farens arbeidsgiver, ble spilt av Karl Aagaard Østvig jr. (1925–1944). Amatørskuespilleren var  sønnen til operasangeren Karl Aagaard Østvig (1889–1968) som selv spilte sakfører i filmen. Den unge hovedrolleinnehaveren ble drept som frontkjemper på Østfronten året etter at filmen hadde premiere, bare 19 år gammel.
Francesca Strano

Biografi

Strano er født og oppvokst i Bergen. Hun har italiensk far og norsk mor. Sine musikalske gener fikk hun fra sin far, som i mange år turnert i store deler av Europa som trommeslager i ulike band. Selv har Francesca jobbet med sangen siden hun var syv år. I tillegg spiller hun ulike instrumenter som fiolin, fløyte og congas, men hennes viktigste instrument er piano.
Francesca fikk utviklet sitt kunstneriske uttrykk da hun gikk til Steinerskoler. Etter dette gikk hun på musikk, dans og drama ved Fyllingsdalen videregående skole. Samtidig spilte hun i flere teater og musikalske produksjoner.
Francesca har de siste årene vært flere ganger i USA og jobbet med musikk og gjort opptredener. Hun har blant annet fått opptre sammen med bass legenden Anthony «Downtown Tony» Brown fra bandet Chicago Catz.
Francesca slapp sitt debutalbum Give Me A Break høsten 2012.
Francesca giftet seg i 2013 og heter nå Francesca Strano Tvedt
OXO Tower

Historien

Rundt 1900 ble det bygget en kraftstasjon på stedet hvor OXO Tower nå ligger. Mot slutten av 1920-tallet ble bygningen kjøpt av matprodusenten Liebig Extract of Meat Company, produsenten av OXO-produktene. Liebig rev og ombygget mye av bygningen og forlenget fasaden mot Themsen. Målet var å etablere et vare- og produksjonshus. Stilen på den nye bygningen var art deco. Den berømte OXO-logoen på selve tårnet ble også laget nå, i form av vinduer for å omgå et forbud mot reklame for produkter på bygninger. På denne tiden het bygningen Stamford Wharf, og var Londons nest høyeste kommersielle bygning. På tidlig 1970-tall hadde bygningen langt på vei forfalt, selv om den stadig ble brukt til matproduksjon. Rundt disse tider kjøpte Coin Street Community Builders bygningen. En flytende helikopterlandingsplass ble stengt av de nye eierne. De nye eierne igangsatte også ulike ombyggings- og rivearbeider. Planer på 1970- og 80-tallet for å rive bygningen som en del av en overordnet plan i regi av arkitekt Richard Rogers for å revitalisere Coin Street fikk planleggingstillatelse, men ble ikke gjennomført. I 1991 ble bygningens grunnleggende struktur reparert. Etter dette var banker villige til å låne penger til et stort moderniseringsarbeid senere på 1990-tallet.

Ombygging på 1990-tallet

På 1990-tallet igangsatte eierne, Coin Street Community Builders, et omfattende moderniseringsarbeid på bygningen. Planen var å omforme bygningen til en flerbruksbygning med boliger, designstudioer, butikker, gallerier, restauranter, kafeer og barer. Moderniseringsarbeidene ble gjennomført av Lifschutz Davidson Sandilands. Kostnadene på 20 millioner pund ble finansiert av banklån, egenkapital og offentlig støtte. Prosjektet var ferdig i 1996. De tre nederste etasjene huser mer enn 30 designstudioer, spesialistbutikker og restauranter. Det ferdige prosjektet har vunnet en rekke priser.
Mayang Miao

Mayang (kinesisk: 麻阳苗族自治县; pinyin: Máyáng miáozú Zìzhìxiàn) for miaofolket er et autonomt fylke i byprefekturet Huaihua i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 354 455 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.
Dalafjorden

Dalafjorden er en fjordarm på sørsida av Hindnesfjorden i Lindås kommune i Hordaland. Den er 5,5 kilometer lang, fra innløpet mellom Oddane og bygda Jordal, og inn til fjordbunnen. Den går i sørøstlig retning, stort sett parallelt med Hindnesfjorden. Den innerste delen av fjorden kalles Vågane.
Jugoslavias herrelandslag i fotball

Mesterskap

Jugoslavias største triumfer er to sølv i EM-sammenheng: EM i fotball 1960 og EM i fotball 1968. I tillegg fikk laget to fjerdeplasser i VM-sammenheng: VM i fotball 1930 og VM i fotball 1962.
Pronophilina

Utseende

De fleste er mer eller mindre brunlige og mange har øyeflekker, ellers varierer medlemmene i denne mangfoldige gruppen mye i størrelse, form og farge. Mange har bølgete ytterkanter på vingene.

Levevis

Disse artene lever stor sett i forholdsvis høytliggende områder, i skråningene av Andesfjellene. Alle arter der larveutviklingen er kjent, har larver som lever på bambus, først og fremst i slekten Chusquea.

Utbredelse

Denne artsrike gruppen finnes bare i den Neotropiske økosonen. Bortsett fra slekten Calisto, som lever i Vestindia, og et fåtall arter i Mellom-Amerika og de atlantiske skogene i Brasil, lever alle artene langs Andesfjellene.
Østby kirke

Bygningen

Kirken har en enskipet bygning med et bislag og tårn.
Bygningen ble restaurert i 1978. Prekestolen er laget av Ulf Oddmund Kristiansen.
Kirken har kirkeklokker fra O. Olsen og Søns klokkestøperi i Tønsberg fra 1929 og med inskripsjon. Den fikk orgel i 1976.

Kirkegården

En minnestein med portrettrelieffer av tre lokale diktere står på kirkegården: Ole Haugen-Flermoe, Einar Skjæraasen og Halvor Floden.
Vilya

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er Vilya, Luftens ring, en av maktens ringer som ble laget av alvene fra Eregion. Sammen med ringene Nenya og Narya blir Vilya ofte omtalt som en av de tre alveringene, de mektigste blant maktens ringer. Det var Celebrimbor, herre av Eregion, som skapte alle de tre uten innflytelse fra Annatar (et dekknavn som den mørke herren Sauron brukte). Sauron rørte aldri disse tre, så ingen av dem ble påvirket av hans ondskap. Til tross for dette var Vilya, og de andre alveringene, fortsatt under en viss innflytelse av Sauron siden han hadde den ene ringen som hadde kontroll over alle de andre. 
Da Sauron la Eregion øde ble Vilya sendt til alvekongen Gil-galad langt borte i Lindon, hvor den senere ble gitt til Elrond, som bar den i de senere årene av det andre tidevervet og gjennom hele det tredje. Han brukte ringen til å skape den store flodbølgen i elva Bruinen (Storbrumla) som slo Nazgûlene tilbake, selv om det i filmen om Ringens Brorskap er Arwen som skaper flodbølgen. 
Som de andre Store ringene var også Vilya besatt med juveler; den hadde en stor blå stein som var satt inn i et gullbånd, og dette førte til at den også fikk navnet Safirringen. En mindre brukt tittel for Vilya var Luftens ring. Vilya ble ansett som den mektigste av de tre alveringene.
Da Sauron ble beseiret og knust for godt ble Vilyas styrke svakere og den dro over havet til Valinor sammen med Elrond på slutten av det tredje tidevervet.