Huancavelica

Historie

I førkolumbisk tid var området rundt Huancavelica befolket av wankafolket (huancafolket) som er en undergruppe av quechuafolket. Omkring år 500 e.kr. ble området en del av Wari-riket. Omkring år 1000 kollapset Wari-riket, og wankafolket gikk tilbake til en løsere og mer desentralisert samfunnsstruktur. I 1460 ble Wankafolket beseiret av inkaene ledet av Pachacuti og innlemmet i inkariket. Inkaene bygde et nettverk av veier, og Huancavelica ble liggende ved en av hovedveiene. I 1533 ble inkariket beseiret av spanske conquistadorer hjulpet av innfødte stammer som inkaene hadde underlagt seg tidligere (deriblant wankafolket). Huancavelica by ble formelt stiftet som Villa Rica de Oropesa 4. august 1571 av den spanske visekongen i Peru - Don Francisco Álvarez de Toledo («Oropesa» var etternavnet til foreldrene hans).

Klima

Klimaet i Huancavelica er tørt og kjølig med middeltemperaturer mellom 2,3 og 16,2 grader i løpet av året. Fra november til april er værtypen normalt fuktig, mens mai til oktober regnes som den tørre årstiden. Gjennomsnittlig årlig nedbørsmengde fra 1963 til 1980 var 829,6 mm.

Gruvedrift

Forskning tyder på at gruvedrift etter det kvikksølvholdige mineralet sinober startet så tidlig som omkring 1400 f.kr. i fjellene et par kilometer sør for Huancavelica. Det var fremstilling av fargepigmentet sinober som var motivet for de tidligste tilfellene av gruvedrift, men etter at området ble erobret og innlemmet i inkariket rundt 1460 e.kr. ble utvinning ved smelting tatt i bruk. Toppnivåene av kvikksølvforurensing i fjellvannenes bunnsedimenter sammenfaller med årene da Chavin-kulturen (ca 500 f.kr.) og inkariket (ca 1450 e.kr.) var på sitt mektigste.
Spanjolene overtok gruvedriften etter inkaene i 1564, og døpte gruven Santa Barbara. I motsetning til inkaene var det ikke fargestoffet sinober spanjolene var ute etter, men kvikksølv i ren form til bruk i fremstilling av sølv. Kvikksølvforekomstene rundt Huancavelica var de rikeste i Amerika, og utvinningen fortsatte helt til 1974. De over 3 000 årene med gruvedrift har resultert i at Huancavelica-området har høye kvikksølvkonsentrasjoner i jordsmonn og i sedimenter. Forskning utført i Huancavelica i 2013 indikerer at forurensede lokalproduserte byggematerialer brukt i bolighus kan eksponere beboerne for kvikksølv.

Kommunikasjon

Huancavelica er tilknyttet flere hovedveier, både asfalterte og grusveier. Mot øst er det omtrent 220 kilometer grusveg til Ayacucho, og forbindelse videre til Cusco. Den asfalterte hovedveien PE-26 går til kystbyen Chincha Alta og den panamerikanske hovedveien PE-1 (carretera panamericana). Via Huancayo og La Oroya er det 445 kilometer asfaltert vei til hovedstaden Lima. Det er bussforbindelser til blant annet Ayacucho, Huancayo, Ica, Pisco og Lima. 
Mellom Huancavelica og Huancayo går den 128 kilometer lange jernbanlinjen Ferrocarril Huancayo - Huancavelica (FHH). Togdriften er drevet av det offentlige, og det er to passasjertog hver vei daglig på hverdager. Inntil 2009 var denne banen smalsporet, men ble bygd om til normalspor i 2010 slik at omlasting ikke lenger er nødvendig i Huancayo der FHH er tilknyttet Ferrocarril Central (og dermed Lima). Det er midlertid ingen regulære passasjertog på strekningen Huancayo - Lima for tiden (2014). 
De nærmeste lufthavnene er Coronel FAP Alfredo Mendívil Duarte Airport i Ayacucho og Aeropuerto Francisco Carlé i Jauja.

Utdanning

Universidad Nacional de Huancavelica (UNH) er byens universitet. Det ble etablert 20. juni 1990 og tok inn de første studentkullene i september 1991. Universitetet har 9 fakulteter, og tilbyr studier innen blant annet ingeniørvitenskap, utdanning, sykepleie og gruveteknikk.