google/wiki40b huggingface dataset:
Knut Wessel Halvorsen

Bakgrunn

Knut Wessel Halvorsen ble født på Frosta, men flyttet til Charlottenlund i Trondheim (den gang en del av Strinda) allerede på starten av 1930-tallet.

Kunstner

Som kunstner drev Halvorsen i hovedsak med kunstformidling, men skapte også egen kunst. Han vokste opp i et kunstnerhjem med en far, Boye Halvorsen, som var både håndverks- og kunstmaler. De stilte også ut en del sammen, og sammen med Gerald Siler og Justin Siegert dannet de i noen år kunstnerfellesskapet «Gruppe Trøndelag». Gruppen viste utstillinger, også i Finland, der han ble kjøpt inn til Tammerfors bys kunstsamling. 
På slutten av 1970-tallet kom i tillegg sønnen, grafikeren Knut Eerik Halvorsen, inn i dette fellesskapet, og de tre generasjoner Halvorsen viste flere egne utstillinger, blant annet i Galleri Arktica. I 2003 ble han antatt på Høstutstillingen med sin kollasj «Besøket». Bildet bygde han på en ufo-opplevelse som han mente å ha hatt på Fosen i 1957. I selve maleriet, som ble fullført først i 2003, skildrer han et møte mellom en ufo og en gruppe samer. I 2009 fullførte han en kollasj kalt «Gaisse-natt», der nordlyset spiller blålig trolsk over et høyt fjell.
Galleriet Arktica var et galleri som var integrert i hans egen villa i Buvika. Det ble satt opp i 1980 og var i bruk frem til hans død. Etter hans død ble det omgjort til smykkeverksted, drevet av kona til hans sønn. I 2008 flyttet hans sønn Knut Eerik et eldre bygg ned til samme tomt der han skulle både bo og åpne sitt eget galleri, Galleri Hammerdalen.
Halvorsen var utdannet lærer, med en særlig interesse for språk. Allerede i oppveksten i Trondheim ble han opptatt av finsk og praktiserte dette språket i sitt første år som lærer i en grensebygd i Finnmark. Deretter begynte han på lærerskolen i Trømsø som eneste norskspråklige student på den samiske linjen. Etter et nytt praksisår i Finnmark, og tilleggsundervisning i finsk, fullførte han lærerskolen i 1956 og tok deretter fatt på sin lærergjerning. På 1960-tallet utdannet han seg videre til adjunkt ved Norges Lærerhøgskole, med grunnfag i tysk og norsk. Han studerte også finsk på universitetet i Helsingfors. Halvorsen arbeidet ved flere skoler rundt om i Trøndelag; Byneset, Lysøya i Jøssund, Ørland statsrealskole, Verdal interkommunale skole, Sverresborg skole og Melhus kommunale realskole. Han avsluttet lærergjerningen ved Eid skole, hvor han var ansatt fra midten av 1970-tallet og til begynnelsen av 1990-tallet.
Knut Halvorsen var gift med finskfødte Terttu Tellervo (f. 1925, d. 2012) som var en viktig støttespiller for hans galleri. Han er sønn av kunstneren Boye Halvorsen (f. 1903, d. 1988) og far til kunstneren Knut Eerik Halvorsen (f. 1957). Han og kona flyttet til Buvika i 1970 og bodde der frem til sin død.
Elivélton

Landslaget

Elivélton spilte 13 landskamper for Brasils herrelandslag. Han ble tatt ut i Brasils tropp til Copa América 1993.
Arp 256

Arp 256 er et par av vekselvirkende galakser som ligger rundt 350 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Hvalfisken. Galaksene er sterkt deformerte, og har en stor mengde av blå knotter som er område med sterk stjernedannelse. Galaksene er lyssterke i det infrarøde og stråler på disse bølgelengdene mer enn hundre milliarder ganger kraftigere enn solen.
Balázs Dzsudzsák

Landslaget

Han ble tatt ut i Ungarns EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Vasstrandfjellet

Vasstrandfjellet er et fjell i Skodje kommune, Møre og Romsdal, 560,8 moh.. Kommunegrensen  mot Ålesund ligger ca 80 m sydøst for toppen. Her ligger det høyeste punktet i Ålesund kommune, på 552 moh. Den høyeste toppen som ligger i Ålesund kommune er Gråsteinsegga på 548,5 moh.
Elisabet Truchs

Elisabet Truchs var en norsk kokk og kokebokforfatter. Hun var født i Kristiansand, men holdt et Table d'hote (en abonnementsrestaurant) i Kristiania.
I 1843 gav hun ut Husholdnings- og Koge-Bog.
Kokeboken hennes inneholder over 600 oppskrifter og er preget av at hun var en profesjonell og avansert kokk med egen restaurant. 
Hun var ikke gift.
Et eksempel fra hennes kokebok:
Lutefiskpostei
Fisken opskjæres, lægges i koldt Vand og lidt Salt, hvori den bliver liggende 2 a 3 Timer, derefter koges den, og naar den er kogt, lægges den paa et Hulfad, at vandet kan afrinde. Saa tages de heleste Stykker; det sorte Skind, Been og deslige aftages, derpaa kommes den i kogende Melk, for paany at faa et Opkog; den kommes da atter igjen paa et Fad at Melken kan afrinde. 2 Mærker smaaskaaren Fisk stuves. I 3 Pægle Fløde kommes 7 Lod Meel, 9 Lod Smør, Muskateblomme, lidt Citronskal, 2 ophakkede Sardeller, lidt Charlotter, lidt Cajenne; naar dette koger, kommes 3 pidskede Æggeblommer i tillige med Fisken og omrøres. En Farce af Gjedde eller Kolje tillaves, som i Nr. 33 er anført. Naar fadet er smurt med Smør og bestrøet med Tvebakker, belegges det med et Par Fingers Tykkelse af Farcen. Heri kommes den kolde stuvede Fisk; nu tildækkes Fadet med Farce, den overstryges med Æggeblommer, afklaret Smør og Tvebakker.
Kjølmangen

Kjølmangen (nordsamisk: Čoalbmi) er et sund i Skjervøy kommune i Troms. Det ligger mellom øya Kågen i øst og Vorterøya, Vorterøysundet og nordspissen av Uløya i vest, og er rundt 15 kilometer langt og 2,5 til tre kilometer bredt. I sør ender det ved Maurneshalvøya på fastlandet i Nordreisa kommune, hvor Maursundet går mot øst og Rotsundet mot sør. I nord munner det ut på østsida av Lyngen, sør for Arnøya, hvor Kågsundet fortsetter mot øst.
Det er bare spredt bebyggelse langs sundet.
Skot & skrømt

Skot & skrømt er et musikkalbum med Beinkjør, utgitt i 2010.
Ants Lepson

Bakgrunn

Lepson er født i Estland i 1934. Familien flyktet til Sverige og så USA etter andre verdenskrig. Han mønstret på et norsk skip, og var statsløs i syv år, før han fikk norsk statsborgerskap. Lepson er utdannet som skipskaptein, og har ført flere norske seilskip, bl.a. fullriggeren «Sørlandet». Han har også vært kaptein på «Skibladner» på Mjøsa.

Kunstneren

Han er kjent som maler av maritime motiv. Han er bosatt i uthavnen Sandvika på Hisøy i Arendal, og har et atelier i Arendal sentrum.  I mer enn 20 år har Lepson vært maler, men han har ingen formell utdannelse som kunstner, og betegner seg selv som marinemaler. Hans motiver er hentet fra det maritime miljø, og det er særlig seilskuter som er motivet. Som gammel sjømann er Lepson opptatt av at hans bilder skal være korrekte i alle detaljer. Spesielt bilder av slaveskipet «Fredensborg» har gjort ham kjent. Lepsons bilder er i dag svært ettertraktet.
Chikuzen (provins)

Chikuzen-provinsen (japansk: 筑前国, Chikuzen no kuni) var en gammel provins i Japan i et område som i dag er del av provinsen Fukuoka på øya Kyūshū. Den ble i perioder kalt Chikushū 筑州 eller Chikuyō 筑陽. Chikuzen grenset til provinsene Buzen, Bungo, Chikugo og Hizen.

Historie

Den opprinnelige provinshovedstaden antas å ha vært nær Dazaifu, skjønt Fukuoka ble dominerende i moderne tid.
Mot slutten av 1200-tallet var Chikuzen landsgangssted for en mongolsk invasjonsstyrke. Men hovedstyrken ble ødelagt av en tyfon (senere kalt kamikaze).
I april 1336 avgrep Kikuchi Taketoshi klanen Shonis festning i Dazaifu. På denne tid var Shoni-klanen alliert med Ashikaga Takauji som kjempet mot Go-Daigo. Shoniene ble beseiret, hvorpå mange av dens klanledere begikk selvmord, bland dem derres leder Shoni Sadatsune.
I Meijiperioden ble de japanske provinser omgjort til prefekturer. Det var også grenserevisjoner, i 1870-årene. Samtidig ble provinsen videreført i visse henseender. For eksempel ble Chikuzen eksplisitt anerkjent i traktater i 1894 (a) mellom Japan og USA og (b) mellom Japan og Storbritannia.

Helligdommer og templer

Sumiyoshi-jinja og Hakosaki-gū (Hakozaki-helligdommen?) var Chikuzens viktigste Shinto-helligdommer (ichinomiya).
Hjuloppheng

Komfort

Hjulopphenget tar seg av ujevnheter i underlaget for å øke komforten til passasjerene.  Når kjøretøyet passerer en dump komprimeres fjærene og lagrer energi.  Denne energien løses raskt ut når fjærene spretter tilbake.  Hvis det ikke er støtdemping på kjøretøyet vil det «sprette» bortover veien, noe som oppfattes som ukomfortabelt.  Mennesker foretrekker en frekvens på mellom 1 og 1,5 Hz på sprettbevegelsen.  Komforten på kjøretøyet styres hovedsakelig ved å optimalisere samspillet mellom fjærer og dempere.

Kjøreegenskaper

For å gjøre kjøretøyet komfortabelt lar man hjulene bevege seg i forhold til underlaget.  Dette skaper uunngåelig problemer for kjøreegenskapene.  Når et kjøretøy svinger raskt, krenger karosseriet.  Vekten blir forskøvet til de hjulene som er ytterst i svingen, og geometrien til hjulene i forhold til underlaget forandres også.  Disse fenomenene bidrar til overstyring eller understyring.  Hvis føreren i tillegg bremser, vil dette forandre geometrien ytterligere, og ødelegge kjøreegenskapene enda mer.

Fjærtyper

De første bilene hadde bladfjærer, en teknologi som stammer fra hestekjerrer. Moderne biler har som regel skruefjærer (feilaktig kalt spiralfjærer) eller torsjonsstaver.  Tyngre kjøretøyer har som regel fremdeles bladfjærer.

Styring

Hjulopphenget på et kjøretøy med hjulstyring skal også kunne snu de styrende hjulene fra side til side parallelt for å kunne styre kjøretøyet til høyre og venstre. Servoen (eller rattstaget) styrer styrestaget frem og tilbake for å få henholdsvis høyre og venstresving. Det som trengs for å kunne bevege en roterende akse samtidig som å ha det mekanisk koblet til akselen, er universalleddet. Ved å bruke dette kan forhjulene snu seg fra side til side samtidig som de får rotasjonskraft fra resten av drivverket. Dette gjelder forøvrig også for å muliggjøre opp og ned bevegelsene under fjæring uavhengig av resten av drivverket.

Stabilisering

Alle biler idag har et stabiliseringssystem. Stabilisatorbøyle med tilhørende stabilisatorstag sørger for at fjæringene på en side kan kompensere for fjæringene på andre siden. Dette gjør at venstrehjulene blir presset ned i en venstresving for eksempel slik at bilen får stabilisering og blir vanskeligere å velte. Komprimerer man høyrefjæringene vil venstrefjæringene bli vanskeligere å komprimere siden høyrefjæringene bruker stabilisatorbøylen til å tilføre press nedover på venstrefjærene slik at disse blir vanskeligere å komprimere.

Feil

Feil som pleier å oppstå på et hjuloppheng er skeive akslinger fra en kollisjon eller slitasje. Dette fører til et kast på hjulgangen og kjøretøyet vil riste ved høye hastigheter. Dette reduserer kjøreegenskapene, sikkerheten og komforten på bilen betraktelig.
Knut Borge

Jazzjournalistikk

Den jazzinteresserte Borge var flere ganger deltaker i Gjett på Jazz og derigjennom
ble han europamester. Videre var han redaktør av Jazznytt tidlig på 1970-tallet, og han tok initiativet til den kortlivede festivalen Norske Jazzdager (1973). Han var programleder for jazzprogrammet Swing & Sweet (1985–1998) sammen med Leif «Smokerings» Anderson i 13 år. Den senere tid arbeidet han med Lars Nilsen om «Studio Sokrates» samt Knut Reiersrud om «Bluesasylet» (NRK). I 2004 ledet han Norsk jazzforums «Milestones in Jazz» som turnerte landet. Borge åpnet ofte jazzfestivaler, og han var i 1979–1989 fast konferansier på Moldejazz.
Christiaan Berger

Idrettskarriere

Berger var en fotballspiller og gikk over til løping etter å ha en nasjonal tittel på 100 meter for fotballspillere. I 1930 satte han sin personlige rekord på 200 meter med tiden 21.1 s, som stod som europeisk rekord inntil 1951 og nederlandsk rekord til 1965. Høydepunktene i karrieren kom i 1934, da han tangerte verdensrekorden på 100 meter (10.3 s) i Amsterdam. Seinere i det første EM i friidrett, vant han både 100 meter og 200 meter og kom på tredjeplass med det nederlandske stafettlaget på 4 x 100 meter. Opprinnelig hadde juryen erklært den tyske sprinteren Erich Borchmeyer som vinner på 100 meter, noe som ledet til raseri blant tilskuerne som tydelig hadde sett at Berger vant løpet. Jury ble etterhvert overbevist om å utsette avgjørelsen da filmen fra avslutningen ville bli tilgjengelig neste dag. Filmen viste at Berger virkelig hadde vunnet.
Berger deltok to ganger i Sommer-OL uten mye suksess. Det var ventet mye av de nederlandske deltakerne i 1932, men etter en ti dagers reise med båt og en uke med tog spilt de ingen sørlig rolle under lekene som ble avholdt i Los Angeles. Berger ble utslått på begge sprintdistansene i semifinalene. I 1936, Berger hadde passert toppen og ble overskygget av hans egne landsmenn Tinus Osendarp og Wil van Beveren, i tillegg til at det nederlandsk stafettlaget endte opp med å miste stafettpinnen i finalen.
Mellom 1930 og 1934 hadde Christiaan Berger vunnet åtte nederlandske titler, fire i hver av sprintøvelsene. Han avsluttet sin aktive løping i 1943 og ble oppsynsmann leder ecame supervisor of the Olympisch Stadion i Amsterdam. Han døde i Amsterdam i 1965. Hans datter Elles var en populær programledere på nederlandsk fjernsyn.
.300 Winchester Magnum

Ytelse

.300 Win Mag er en patron for storviltjakt og for skyting på lange avstander. Den blir brukt benkeskyting på langt hold, og den har blitt tatt i bruk av skarpskyttere i politiet og enkelte militære avdelinger. Maks. effektiv avstand blir vanligvis satt til ca. 1100 m med ammunisjon med såkalte low drag-kuler. Rekylen fra .300 Win Mag er atskillig kraftigere enn fra en .30-06 Springfield.

Annen informasjon

Som de andre medlemmene i Winchester Magnum-familien er patronen basert på en forkortet versjon av .300 H&H-hylsa .300 Win Mag er den mest populære magnumpatronen i .30-kaliber i USA. Den er noe svakere enn den eldre .300 Weatherby Magnum, men har den fordelen at passer i standard låskasser og er noe mer økonomisk i kruttforbruk. Den har flere konkurrenter som passerer denne med god margin når det gjelder ytelse så som .300 Remington Ultra Magnum, .300 Pegasus, 7,82 Lazzeroni Warbird og 30-378 Weatherby Magnum. De sistnevnte er særdeles vanskelige både å lade og bruke.
Derfor sies det at i .30 kaliberet er.300 Winchester Magnum og .300 Weatherby Magnum patroner med en fornuftig øvre grense, med en god balanse mellom hylsevolum og ytelse.

Bruk i det norske forsvaret

Skarpskytterne i Marinejegerkommandoen og Forsvarets spesialkommando bruker Accuracy International L115A1-rifle i kaliber .300 Win Mag.
Svaitak

Svaitak er takformen som oppsto som følge av konstruksjonen med sperrebind av tysk type, der sperrene var tappet ned i takbjelken. Tapphullet ble helst anbrakt et stykke innenfor bjelkeenden for å hindre at sidetrykket fra taklasten skulle sprenge ut endeveden utenfor. Bjelken fikk dermed en «sperretå» utenfor sperrefoten. Før taket kunne tekkes, måtte det lages en myk overgang mellom den skrå sperren og den horisontale sperretåen. Det ble gjort med en «skalk» (tysk: Aufschiebling) som jevnet ut overgangen og ofte ble ført utenfor bjelkeenden for å øke takutstikket. De vanlige tekkematerialene, halm eller takstein, ble festet til horisontale lekter som var spikret direkte til sperrene og skalken. Slik dannet tekkingen en kurve mellom den bratte takflaten og det slakere utstikket – et svaitak.
Sperrebind av denne typen ble brukt på hus av bindingsverk eller murverk i store deler av Europa allerede i middelalderen. Til Norge fulgte sperrebindet med da bindingsverk ble importert, i større omfang etter at murtvang ble innført i Christiania og tekking med tegl på bratte tak påbudt i 1624. Tømrere fra Tyskland, Danmark og Nederland virket i flere norske byer og verksmiljøer, og de brakte med seg sine hjemlands byggemåter, blant dem sperrebind med skalk. Da tegltak etterhvert avløste torvtak også i sentrale bygder, måtte takvinkelen økes, og brattere tak innbød til å velge sperretak fremfor åstak. På 1700-tallet ble svaitaket utbredt også i Norge, særlig i kystbyene. I Drøbak var det 80–100 hus med svaitak omkring 1800. Svaitaket fikk også innpass i byggeskikken flere steder i innlandet, f.eks. i Valdres.
Svaitaket var i utgangspunktet en praktisk løsning for å få god vannavrenning på sperretak, men det er sannsynlig at det også ble en mote. Det bidro sannsynligvis til takformens utbredelse, og da ikke bare på hus med sperretak.

«Kinavipp»

Den populære betegnelsen kinavipp skyldes at utbredelsen av svaitaket i 1700-årene falt sammen med interessen for kineserier i Europa. Dekorasjoner med kinesiske motiver ble meget populære på tapeter, møbler, keramikk, også i folkekunsten. Motivene kunne være rene ornamenter, eller landskaper, planter, mennesker og bygninger. Pagoder – med svaitak – ble særlig mye brukt. I europeisk hagekunst ble det moderne å utstyre hagen med et «kinesisk» lysthus. Interessen for kineserier kan ha bidratt til utbredelsen av svaitak med «kinavipp», i tillegg til at takformen også ble vanlig i rokokko-arkitekturen.
Takrør

Takrørsumper

Takrør vokser ved alle slags vann hvor de gjerne danner rørsumper, men de største bestandene finnes nok knyttet til næringsrike forhold. Takrørskogen er viktig for en del fugler, blant annet enkelte sangere, og pungmeis. Svaler som overnattet i takrørskogen kan ha gitt opphav til troen på at svalene overvintret på bunnen av sjøer. Svaler som døde på nattekvist kan ha styrket denne troen, for det lå da svaler i vannet.
Utbredelsen av takrør synes å ha økt i de senere år (etter 1970-årene?). I Østfold er det store takrørskoger nord for Fredrikstad.

Taktekking

Takrør blir som navnet antyder brukt til taktekking. Slike tak kalles halmtak, selv om de ikke er laget av halm. På grunn av det høye silisiumdioksid-innholdet i stenglene, kan slike tak holde seg i mange år før det må skiftes. I Norge har det ikke vært vanlig med slike tak, men de har vært blant de vanligste takkonstruksjonene på landet i Danmark, Tyskland og England.
David Hurley

Liv og virke

Etter en lang militær karriere ble han i 2011 utnevnt til forsvarssjef, en stilling han hadde til 2014. Etter dette var han fra 2014 til 2019 guvernør i delstaten New South Wales.
Statsminister Scott Morrison kunngjorde at Hurley var utnevnt til Australias generalguvernør i desember 2019 og at han ville overta etter Peter Cosgrove etter at parlamentsvalget i mai 2019 var avviklet. Hurley tiltrådte embetet som generalguvernør 1. juli 2019.
Peugeot 205

205 GTi

GTien kom i 1,6 og 1,9 liters versjon, med henholdsvis 105/115 HK og 122/130 HK. Den ble fort en av de mest solgte og populære bilene i denne klassen. 1,6 GTien ble levert med en XU5J-motor og 1,9en ble levert med en XU9JA-motor. Første utgaven var utstyrt med 1,6 literen og hadde en ytelse på 105 HK. Denne ble senere økt til 115 HK. Da 1,9 litern ble introdusert i 1988 var ytelsen 130 HK, etter innføringen av katalysator ble effekten satt ned til 122 HK for å klare avgasskravene. Med tanke på at bilen veier litt over 800 kg og har flotte veiegenskaper – så er det ikke rart at populariteten ble så stor.
205 ble den mest populære GTien, og tok over for Volkswagen Golf som hadde hatt den beste GTien før 205. 205 1,6 GTi ble tatt ut av produksjon i 1992, men 1,9 utgaven ble solgt i et par år til.

205 Rallye

Fra 1988 til 1992 produserte Peugeot enda en versjon av 205, nemlig 205 Rallye som ble laget av Peugeot sport. Bilen ble posisjonert som et alternativ til GTi, den holdt sitt sporty utseende, men ble billigere å kjøpe og holde i drift. Bilens motor er en modifisert versjon av 1,1 liters motoren til 205, kalt TU2.4 og en 1,3 liters motor.
Bilen hadde nesten ikke elektrisk utstyr eller annen luksus, og vekten var bare 794 kg. Det ble produsert rundt 30 000 Rallye'er og de ble bare solgt i Europa (for det meste Frankrike, Nederland og Belgia. Det er veldig vanskelig å få tak i en Rallye i god stand, siden de som eier en vet at den snart kommer til å bli en «klassisk» bil.
Fra 1990 til 1992 ble det også laget en 1,9 liters versjon av 205 Rallye. Bare 1000 av dem ble produsert, og alle ble solgt i Tyskland.
Peugeot lanserte også en Rallye-versjon av 205 i England med en TU3.2-motor. Etter 205 Rallye, brukte Peugeot også navnet Rallye på noen av sine 106 og 306 modeller.

205 Turbo 16

205 Turbo 16 var i utgangspunktet en rallybil. Men Peugeot måtte produsere 200 eksemplarer for ordinært salg på grunn av regelverket til det internasjonale bilsportforbundet som var gjeldende da. Gateversjonen ble levert med 1,8 liters Twin-Cam turbo-motor på 200 HK og i dag må man betale mye for å finne et slikt eksemplar.
205 Turbo 16 vant forøvrig VM i Rally i 1985 og 1986 – noe fabrikken hadde lovet sine fans før bilen ble introdusert. I 1987 og 1988 stilte ikke fabrikken i rally pga regelendringer, men bilen vant Rally Paris – Dakar (velkjent ørkenrally) isteden.

Andre versjoner

Peugeot produserte noen begrensete versjoner av GTi. I 1990 ble det laget 600 nye GTi'er i nye farger og med nytt styringsanlegg. Det ble laget: 150 blå 1,6, 150 grønne 1,6, 150 blå 1,9 og 150 grønne 1,9.
Griffe var en begrenset versjonsom ble solgt i Frankrike, Nederland og Tyskland. Den var lysegrønn og rundt 3000 eksemplarer ble solgt.
1FM var en bil som ble laget til Radio1 sin 25. fødselsdag i 1992. Det ble bare produsert 25 biler, og alle var svarte. Det var den mest luksuriøse 205'en og kostet £17 000 da den var ny, men £5 000 av disse gikk til musikkveldedighet.
Favonius (slekt)

Utseende

Favonius er en gruppe med mellomstore (vingespenn 30-35 millimeter) stjertvinger med en kort stjert på bakvingen. Vingeoversiden er brun med et blått skinn. Undersiden er lyst brunlig med en smal, hvit tverrstripe.

Levevis

Larvene lever på ulike løvtrær, blant andre eik. De voksne sommerfuglene holder seg mest oppe i trekronene og kommer ikke så ofte ned til bakken.
Artene soler seg med åpne vinger. Overvintringen skjer som egg.

Utbredelse

Eikestjertvingen (Favonius quercus) er den eneste arten som forekommer i Europa. De øvrige artene lever alle i den nordøstlige delen av Asia.

Navnet

Det latinske navnet Favonius er den friske vestavinden som tidlig om våren gir varm luft innover Italia.
Ustjåren

Ustjåren er ei grend og en grunnkrets i Orkdal kommune, Sør-Trøndelag. 
En «jåre» er et dialektord for en gård på en avsats i dalsiden. I Orkdal er det åtte «jårer»; Ustjåren, Monsetjåren, Togstadjåren, Kvålsjåren,Fossjåren, Sommervoldjåren, Berbusjåren og Asbølljåren.
Áed Uaridnach mac Domnaill

Áed Uaridnach mac Domnaill (død 612) var  ifølge irske annaler og kongerekker overkonge av Irland fra dynastiet Uí Néill. Han er også kjent som Áed Allán, men dette tilnavnet brukes først og fremst om hans etterkommer som levde over hundre år senere, Áed Allán mac Fergaile.
Áed var sønn av Domnall Ilchelgach (død 566) og bror til Eochaid (død 572), begge regnet som overkonger av Irland. Hans mor skal ha vært Bríg, datter av Archa mac Caírthind. De tilhørte ætten Cenél nEógain i det nordlige Uí Néill. Áed var konge av Ailech og overhode for Cenél nEógain fra 604 til 612.
Colmán Rímid fra Cenél nEógain og Áed Sláine fra det sørlige Uí Néill skal ifølge kongelistene ha vært overkonger sammen fram til begge døde i 604, Áed Uaridach opptrer i kongelistene etter dem. Han er også oppført i den eldste kjente kongelisten Baile Chund. 
I 605 vant Áed en seier over kongen av Leinster, Brandub mac Echach (død 605) i slaget ved Slabra. Brega hadde vært angrepet av Brandup flere ganger i tiden før dette- Tigernach-annalene plasserer dette toktet før begynnelsen av Áeds regjeringstid.
Hvordan Áed døde er ikke kjent, men hans nekrologer i annalene framstiller det som om han ikke ble drept i kamp. Áeds slekt, kjent som Cenél maic Ercae etter Muirchertach Mac Ercae, kom nå noe i skyggen av Cenél Feradach ledet av Suibne Menns etterkommere. Ikke før Fergal mac Máele Dúin på 700-tallet ble noen av hans etterkommere ovekonger, selv om sønnen Máel Fithrich mac Áedo (død 630) også var konge av Ailech.
Pokerfjes (TV 2-serie)

Pokerfjes er et norsk gameshow som gikk på TV 2 i 2007. Programmet ble ledet av Øyvind Fjeldheim og Cathrine Riis Lilleaas.
Programmet var basert på det britiske PokerFace, som gikk fra 2006 til 2007.
Kalksjø

Kalksjø er en type ferskvannsforekomst med kalkinnhold på minst 20 mg/l, og hvor det er forekomst av truede kalkkrevende plante- eller dyrearter. Dette er en av fem naturtyper hvor det i lovverket er pålagt særlige aktsomhetsregler.