google/wiki40b huggingface dataset:
Snatcherpynten

Snatcherpynten er en odde og et slettelavland langs vestkysten av Recherchefjorden på sørsiden av Bellsund i Wedel Jarlsberg Land på Spitsbergen, Svalbard. Odden som ligger øst for Renardbreen, og går i ett med Rollestonpynten umiddelbart i nord som er en morene-forlengelse av Snatcherpynten. Det er Josephbukta og Vestervågen i sør som avgrenser den relativt landodden. I vest avgrenses slettelandet av fjellet Activekammen (539 m), og umiddelbart nprdvest for dette glir Renardbreen jevnt nordøstover og ut i Josephbukta hvor den danner de store sidemorenene.
På Snatcherpynten ligger flere kulturminner. Camp Smith eller «Gjæverhuset» er oppkalt etter konsul Johs Gjæver som reise den i 1904. Den var antakelig anlagt for privat bruk, men senere kjøpt av Northern Exploration Company (NEC) og oppkalt etter den britiske bankdirektøren Dudley Smith. Anlegget inngikk i det som utgjorde Fagstfelt 4 (Calypsofeltet). Hytta ble brukt til norsk fangst i mellomkrigstida. Den er i dag (2013) i svært dårlig forfatning siden den er bygget på fuktig undelag, og Sysselmannen på Svalbard har satt inn tiltak for å redusere forfallet av hytta.
Like sør for hytta ligger en hvalfangststasjon fra 1600-tallet, og en del gravfelt. Det er dessuten et slags spillverk eller båtstø fra hvalfangsttiden like øst for Giæverhuset. Det var engelske hvalfangere som etablerte seg i dette området.
Enda litt lengre sør, på Tomtodden, ligger to tufter av russiske pomor-hytter fra 1800-tallet. Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene. Stedet inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.
Zentrum gegen Vertreibungen

Zentrum gegen Vertreibungen (senter mot fordrivelser) er en stiftelse som arbeider for å oppføre et dokumentasjonssenter og minnesmerke i Berlin med samme navn, som skal ta for seg den etniske rensningen gjennom fordrivelser av cirka 15 millioner tyskere (med 2 millioner døde) på slutten av og etter annen verdenskrig, fra sentral- og østeuropeiske områder som ble okkupert av Stalins røde armé. Senteret skal også behandle andre, både historiske og aktuelle, tilfeller av etnisk rensning.
Initiativet til stiftelsen og senteret ble tatt av CDU-politikeren Erika Steinbach, som også er president for Bund der Vertriebenen, og SPD-politikeren Peter Glotz.
3. etappe av Tour of Norway 2017

Løypebeskrivelse

Løypa startet på Stortorget i Hamar og gikk nordover ut av byen langs fylkesvei 222 og 84. Etter hvert kom den inn på fylkesvei 95 og 213 og den første vanlige spurten i Moelv ved 26,2 km. Målstreken i Kirkegata i Lillehammer ble passert første gang ved 53,8 km, men fortsatte videre langs flere kommunale veier og fylkesvei 312 til Hafjell, hvor den andre vanlige spurten befant seg ved 72,1 km. Derfra snudde løypa over Gudbrandsdalslågen og sørover igjen langs fylkesvei 319 og 318 til 2.-kategori bakkespurt på Jørstadhøgda ved 84,7 km. Den fortsatte oppover Gausdal til Segalstad bru, der den snudde og fortsatte ned igjen langs fylkesvei 255 med langesonen kort etter Follebu.
Ved Jørstadmoen kom løypa inn på fylkesvei 253 og deler av rundløypa som fortsatte over Vingnesbrua og inn mot Lillehammer igjen. Etter passering av målstreken gikk rundløypa opp bakkene rundt  Lysgårdsbakkene og Kanthaugen, og krysset Lågen på fylkesvei 255 til man igjen var på Jørstadmoen. Hele rundløypa ble kjørt totalt tre ganger, og på den siste gjennomkjøringen var det en 1.-kategori bakkespurt på Kanthaugen ved 172,1 km. Ved den femte kryssingen av målstreken var man i mål etter 192,5 kilometer.
Sorte Orm

Pilotepisoden

Pilotepisoden ble aldri vist på fjernsyn. Plottet er omtrent det samme som i episode av første sesong, men enkelte skuespillere ble byttet ut. Blant annet ble Baldrick i pilotepisoden spilt av Philip Fox.

Blackadder: The Cavalier Years

The Cavalier Years er en femten minutter lang episode med handling fra den engelske borgerkrigs siste dager. Den ble laget for Comic Reliefs Red Nose Day i 1988.

Blackadder's Christmas Carol

Den 45 minutter lange spesialepisoden er en parodi på Charles Dickens' A Christmas Carol.

Shakespeare-sketsjen

Sketsjen ble laget i 1989, med Hugh Laurie som William Shakespeare og Rowan Atkinson som forfatterens agent Edmund Blackadder, som klager på at Hamlet er et altfor langt stykke.

Woman's Hour Invasion

I serien Woman's Hour, laget til inntekt for Children in Need, dukket Blackadder og Baldrick opp, reiste tilbake i tid, og snakket med Shakespeare.

Blackadder: The Army Years

The Army Years er en kort sketsj skrevet av Ben Elton for Royal Variety Performance i 2000.

Blackadder: Back & Forth

Back & Forth ble laget i forbindelse med overgangen til det 3. årtusen, og ble først vist i Millennium Dome i 2000. Blackadder og Baldrick reiser, som følge av et veddemål, tilbake i tid. De møter blant annet Shakespeare, Robin Hood og Wellington, og forandrer historiens gang på en dramatisk måte.

The Jubilee Girl

The Jubilee Girl ble sendt 29. desember 2002 i forbindelse med Elizabeth IIs gulljubileum.
Octanitrocuban

Octanitrocubane (molekylær formel: C₈(NO₂)₈) er et meget eksplosivt stoff, og er det kraftigste sprengstoffet som hittil er oppfunnet. Det har en detonasjonshastighet på 10 100 meter/sek. Til sammenligning har det nest kraftigste sprengstoffet oktogen, en detonasjonshastighet på 9 100 meter/sek. Det er omtrent like sensitivt som trinitrotoluen (TNT), men ikke sjokkeksplosiv, selv når man slår på det med en hammer.

Historie

Stoffet octanitrocuban ble først syntetisert i små mengder av kjemikerne Philip Eaton og Mao Xi Zhang ved Universitetet i Chicago i 1999.
Spardame

Spilleregler

Er man 3 spillere legges kløver 2 bort, er man 5 spillere legges kløver 2 og ruter 2 bort. Kortene deles så ut slik at alle har like mange. Hver spiller velger etter å ha sett på kortene, men før spillet starter, tre kort som sendes til sidemannen. (To om man er 5 spillere og fire om man er tre). Den spiller som har kløver 2, (eventuelt 3 om kløver 2 er ute), starter med å spille ut kløver 2. I det første stikket skal ikke poengkort (hjerter, spardamen) legges på. Så langt det går, må man legge samme farge som den som åpner runden. Har man ikke flere ruter hvis det f.eks går i ruter, velger man hvilket kort man vil legge ut selv.

Poengregler

For hvert hjerterkort man sitter igjen med når runden er over, ilegges man 10 straffepoeng. Hjerteress gir 20 poeng. Den som får spardamen, mottar 100 poeng. Tilsammen går altså hver runde ut i 240 poeng: 100 (spardame) + 12x10 (hjertere) + 1x20 (hjerter ess)
Hvis man klarer å ta inn alle hjerterne (ikke nødvendigvis alle stikk), får de andre spillerne 100 plusspoeng.
Man regner deretter ut den totale summen ut ifra pluss og/eller minuspoeng (se varianter), og legger sammen summen for hver runde.
Rue Saint-Jacques

Rue Saint-Jacques er en gate i Latinerkvarteret i Paris som ligger langs den romerske Lutetias cardo. Boulevard Saint-Michel, som ble anlagt gjennom denne gamle parisiske bydel av Baron Haussmann, relegerte den omtrent parallelle rue Saint-Jacques til bakgate, men den var egentlig en aksial hovedgate i middelalerens Paris, noe bygningene langs gaten fremdeles vitner om.
Gaten var fra middelalderen utgangspunktet for pilegrimmer som forlot Paris på deres ferd langs chemin de St-Jacques som førte frem til pilegrimsmålet, Santiago de Compostela.
Det parisiske hovedsete for dominikanerordenen ble etablert i 1218 under ledelse av Pierre Seila i Chapelle Saint-Jacques, tett ved Porte Saint-Jacques, på denne gaten; det er derfor at dominikanerne ble kalt jacobins i Paris.
Johann Heynlin og Guillaume Fichet etablerte den første trykkpressen i Frankrike først ved Sorbonne og så kort etter ved denne gaten, i 1470-årene. De neste boktrykkerne i Paris var Peter Kayser og Johann Stohl; det var ved Soleil d'Or-merket i Rue Saint-Jacques, i 1473. Gatens nærhet til Sorbonne, det vil si byens universitet, førte til at stadig flere bokhandlere og boktrykkere etablerte seg her .
Sky Sports Football Yearbook

Sky Sports Football Yearbook er ei årbok om britisk, særlig engelsk, fotball. Årboka inneholder informasjon om siste sesong i engelsk Premier League, de tre divisjonene i The Football League, spillerne i de fire divisjonene, Conference National (den høyeste halvprofesjonelle divisjonen), FA-cupen, Ligacupen og det engelske herrelandslaget. I tillegg dekker boka de fire profesjonelle divisjonene i skotsk fotball, og den har også resultater og tabeller fra de europeiske klubbturneringene, øverste divisjon i England for kvinner, cupene for kvinner, lavere engelske amatør-divisjoner, amatør-cuper, skole-serier, og øverste divisjon i Wales og Nord-Irland. Boka har også en mindre del om seriene i de andre europeiske landene, og en oversikt over fotballforbundene i resten av verden. Dessuten har boka en oversikt over britiske og irske landslagsspillere gjennom tidene.
Sky Sports Football Yearbook har blitt gitt ut siden 1970. Fram til 2003 var årboka sponset av sigarettmerket Rothmans, og het da Rothmans Football Yearbook. Boka blir utgitt av forlaget Headline Book Publishing.
Redaktør for de aller fleste utgavene av årboka har vært Jack Rollin. I 1995 kom datteren hans, Glenda Rollin, med som assistentredaktør for boka. Hun har senere blitt fullverdig medredaktør sammen med sin far.
Poeciloderma

Utseende

En middelsstor, matt, gul og svart trebukk. Antennene er noe korter enn kroppen, mørke, det tredje, fjerde og femte leddet med en pigg i spissen. Kroppen har svart grunnfarge og tegninger av nedliggende, gule hår. Hodet har et par gule lengdestriper i pannen, fasettøynene er ringet inn av gule hår. Pronotum er avrundet, gult foran og bak og svart i midten. Hver dekkvinge har fire gule tverrbånd, de to fremste møtes ved sømmen. Dekkvingene har to små, skarpe tenner i spissen. Beina er slanke og svarte, med fine, lyse hår.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Karibia (Jamaica og Den dominikanske republikk).
Thomas Eagleton

Liv og virke

Han hadde avgangseksamen fra privatskolen St. Louis Country Day School, tjenestegjorde i United States Navy i to år, og ble uteksaminert fra Amherst College i 1950. Deretter studerte han jus ved Harvard Law School. I 1956 ble han valgt til offentlig anklager i hjembyen St. Louis, og som 31-åring ble han valgt til Missouris yngste generaladvokat noensinne.
Eagleton var Missouris 38. viseguvernør i årene 1964–1968 og senator 1968–1987. Ved presidentvalget i 1972 var han tenkt å være demokratenes visepresidentkandidat, mens George McGovern var presidentkandidat, men måtte trekke seg til fordel for Sargent Shriver da det ble offentlig kjent at Eagleton hadde blitt innlagt og behandlet for depresjon med elektrosjokk i 1960-årene. Det ble sogar spekulert i om Eagleton hadde et alkoholproblem.
I 1986 stilte han ikke til gjenvalg til Senatet, og tilbake i Missouri virket han som advokat i Thompson & Mitchell, politisk kommentator og professor i offentlig administrasjon ved Washington University in St. Louis.
Etter flere hjerteoperasjoner døde han søndag 4. mars 2007, 77 år gammel. I et brev han skrev til familie og venner før han døde, oppfordret han folk til å «gå videre i kjærlighet og fred, være snille mot hunder, og stemme demokratisk.» Han donerte kroppen sin til forskning ved universitetet der han var ansatt.
Manitoba Hockey Association

Historie

Manitoba Hockey Association ble dannet i 1892 med de tre deltakende lagene Winnipeg Victorias, Winnipeg Hockey Club og Fort Osborne Rifles. Winnipeg Victorias og Winnipeg HC var de to eneste lagene som var med i ligaen i alle dens ti første år, og Victorias vant ligaen alle disse årene. I 1896 og 1901 vant også Victorias utfordrerpokalen Stanley Cup siden laget vant mot Montreal Victorias fra AHAC og Montreal Shamrocks fra CAHL.
Ligaen spilte som Manitoba Hockey Association fram til og med sesongen 1905–06, de to siste sesongene med fem deltakende lag, siden lag fra Manitoba & Northwestern Hockey Association (MNWHA) da disse ble slått sammen. Fra 1906 til 1909 var virksomheten profesjonell med navnet Manitoba Professional Hockey League. Sesongen 1906–07 vant Kenora Thistles fra Kenora i det nordvestre Ontario ligaen og utfordret deretter Montreal Wanderers fra ECAHA om Stanley Cup i januar 1907. Kenora Thistles vant utfordrerpokalen med sifrene 4-2 og 8-6 etter blant annet syv mål av venstrevingen Tommy Phillips. Mesterlaget fra 1908, Winnipeg Maple Leafs var det siste laget fra ligaen til å spille om Stanley Cup i mars 1908, men laget tapte mot Montreal Wanderers med sifrene 5-11 og 3-9, og etter sesongen 1908–09 ble MPHL lagt ned.
Sesongen 1908–09 startet Manitoba Hockey League opp som amatørliga, samtidig som MPHL ble lagt ned og lagene i MHL spilte i stedet om amatørmesterskapet Allan Cup. Sesongene 1913–14 og 1916–17 gikk ligaen under navnet Winnipeg Amateur Hockey League (WAHL), og sesongen 1917–18 under navnet Manitoba Military Hockey League (MMHL) på grunn av spillernes deltakelse i første verdenskrig. Sesongen 1917–18 tok lagene i tillegg navn etter store slag på vestfronten, som Ypres, Somme og Vimy.
Det islandsk-canadiske laget Winnipeg Falcons som spilte i ligaen, vant under ledelse av sin stjernespiller og lagkaptein Frank Fredrickson, MHL i 1920 og deretter også Allan Cup samme året. Som canadiske amatørmestere fikk laget deretter representere det canadiske landslaget under ishockeyturneringen under sommer-OL i 1920 i Antwerpen der laget vant gull.
MHL spilte fram til og med sesongen 1922–23.
I morgen

I morgen eller imorgen er dagen etter i dag, men kan også bety et uspesifisert tidsintervall i nærmeste framtid.

Ortografi

I morgen skal skrives som to ord på bokmål. På riksmål er både imorgen og i morgen tillatte former.

Politikk

I morgen (arabisk: Hizb al-Ghad) er også navnet på et politisk parti i Egypt.
Vallø Oljeraffineri

Vallø Oljeraffineri var et oljeraffineri og lager på halvøya Valløy 5 km øst for Tønsberg by i Vestfold. Her produserte Esso Norge, og selskapets forgjengere, smøreoljer, asfalt og annet i perioden fra 1905 til 2001. Mot slutten av andre verdenskrig våren 1945 ble anlegget bombet av allierte fly. 53 nordmenn omkom sammen med et ukjent antall tyske soldater.

Historikk

Petroleumsvirksomheten på industristedet Vallø startet da A/S Petroleums- & Maskinoljeraffineriet, Skandinavias første oljeraffineri, ble etablert i 1899. Første destillasjonsmester var østerrikeren Frantz Drtina.
Selskapet gikk imidlertid konkurs og A/S Vallø Oljeraffineri ble satt i gang samme sted i 1905. Dette var det første anlegget i Norge for raffinering av råolje til ferdigprodukter som bensin og smøreoljer. Produktene ble distribuert av Østlandske og Vestlandske Petroleumscompagnier som fra 1919 samarbeidet med Amerikansk Petroleumscompagni og fra 1953 ble samlet i ett selskap under navnet A/S Norske Esso (fra 1999 underlagt ExxonMobil).
I mellomkrigstida nådde virksomheten et høydepunkt med over 100 ansatte og arbeiderboliger i landsbyen på Vallø. På det meste bodde det omkring 500 personer på øya.
25. april 1945, knappe to uker før freden, ble raffineret, som var kontrollert av tyske okkupasjonsmyndigheter under krigen, angrepet av britiske bombefly. Hensikten kan ha vært å ramme oljeforsyningene til tyske ubåter. Lagertankene ved raffineriet skal imidlertid nesten ha vært tomme. Bombardementet ødela anlegget, mange av husene omkring og også tapetfabrikken på Vallø. 53 nordmenn og et ukjent antall tyske soldater ble drept. Raffineriet ble gjenreist og fortsatte produksjonen fra 1950.
Etter at Esso-raffineriet på Slagentangen 9 km lenger nord kom i drift i 1961, la raffineriet på Vallø gradvis om til hovedsakelig å produsere asfalt. Denne produksjonen opphørte i 1993. Siden var stedet importterminal for kjemiske produkter og sentrallager for smøreoljer til alle Essos bensinstasjoner i Norge. All virksomhet opphørte i 2001.
I 2015 begynte arbeidet med å fjerne store mengder miljøfarlig avfall fra den tidligere smøreoljeproduksjonen ved raffineriet. Fram til 1964 ble det sluppet ut 30 000 tonn giftig syrebek og blekejord (fullerjord), og de gamle avfallsdeponiene omfatter cirka 120 mål. Omkring 200 000 kubikkmeter masse, eller bortimot 2000 lastebillass, skal gaves opp, fjernes og renses.
Vattenfall Cyclassics 2011

Vattenfall Cyclassics 2011 var den 16. utgaven av UCI WorldTour-rittet Vattenfall Cyclassics. Rittet ble arrangert 21. august, og ble vunnet av norske Edvald Boasson Hagen som kjørte for Team Sky. Han vant rittet for første gang, etter å ha tatt en andreplass i utgaven året før. Rittet gikk over 216,5 km og endte med en spurt i en gruppe på rundt 30 ryttere.
I tillegg til de 18 ProTeam deltok Team NetApp, CCC Polsat-Polkowice og Skil-Shimano
Wolfgang Kapp

Bakgrunn

Kapp var født i New York City hvor faren Friedrich Kapp hadde flyttet etter de mislykkede revolusjonene i 1848. Familien vendte tilbake til  Tyskland i 1870, da til Berlin. Faren ble senere riksdagsmedlem for Nationalliberale Partei. 
Kapp giftet seg i 1884 med Margarete Rosenow og kom gjennom henne i kontakt politisk konservative, nasjonalistiske miljøer.

Karriere, politisk virke

I 1886 tok han juridisk embetseksamen ved Universitetet i Tübingen og fikk en stilling i det prøyssiske finansdepartementet. I 1890 forvaltet han et gods i Preußisch Eylau i Øst-Preussen.
Under første verdenskrig var han i 1917 med på å grunnlegge det nasjonalistiske partiet Deutsche Vaterlandspartei, sammen med blant andre Alfred von Tirpitz. Han kom i inn i Riksdagen i februar 1918, hvor han satt inntil riksdagens oppløsning ved Tysklands nederlag i november 1918. Inngåelse av våpenstillstanden, som avsluttet første verdenskrig og innebar at nederlaget ble et faktum, opplevde han som sterkt fornedrende og et forræderi. Han dyrket dolkestøtlegenden og gikk sterkt imot Versaillesfreden da den kom i stand.
Sammen med en rekke prominente høyreorienterte personer, blant andre general Ludendorff og Waldemar Pabst, stiftet han i august 1919 tenketanken Nationale Vereinigung (Nasjonal forening), som argumenterte for en en motrevolusjon for innsettelse av en konservativ militærregjering. Senere i 1919, da Tyskland ble styrt etter Weimarforfatningen, ble Kapp et medlem av Deutschnationale Volkspartei og ble samme året valgt inn i den tyske riksdagen som monarkist.

Kuppforsøk

Han deltok året etter i det som i ettertid er blitt kjent som Kappkuppet, etter ham. I mars 1920 ble Hermann Ehrhardt, lederen av frikorpset Marinebrigade Ehrhardt, bemyndiget av general Walther von Lüttwitz (kommandør av Reichswehr kommandogruppe I) til med sin brigade å innta Berlin og til å styrte den tyske regjering som var blitt demokratisk valgt under Weimarforfatningen. Kapp erklærte denne sosialdemokratisk-katolsk-sosialliberale regjering for avsatt. Regjeringssjefen Gustav Bauer og hans folk måtte flykte, først til Dresden og senere til Stuttgart.
Kapp, som hadde møtt von Lüttwitz den 8. mars 1920, ble av Lüttwitz utpekt til å være den formelle leder av kuppet og til å påta seg embetet som rikskansler i den nye regjeringen. Etter at opprørshæren hadde inntatt Berlin, lot Kapp den 13. mars 1920 utrope en ny regjering med seg selv som rikskansler. På tross av at den tyske regjeringshær forholdt seg passiv, og på tross av at flere sentrale aktører forholdt seg passivt, oppnådde Kapp og de øvrige kuppmakere imidlertid ikke den støtte som de hadde håpet på. En stor del av de lavere rangerende embetsmenn avviste kuppmakernes autoritet og fagforeningene og offentligheten var imot kuppmakerne. Etter at fagforeningene etter få dager arrangerte en generalstreik som lammet Tyskland, måtte Kapp og von Lüttwitz oppgi kuppet den 18. mars 1920.
Han flyktet til Sverige da kuppet mislyktes. Han vendte tilbake til Tyskland i april 1922 i håp om å bli renvasket i en rettergang i Reichsgericht, men døde av kreft mens han satt i varetekt i Leipzig.
Kjønnsnøytralt språk

Et kjønnsnøytralt språk kan brukes for å referere til personer uten å forutsette at de er kvinner eller menn. Spesielt handler det om tilfeller der definisjonen av personen er abstrakt eller hypotetisk slik at kjønnet ikke kan bestemmes, men der sosiale normer ofte påvirker språkbrukerens antagelse om hvilket kjønn personen formodentlig har. Den mest omfattende måten å kjønnsnøytralisere språket på er å bruke kjønnsnøytralt pronomen i stedet for kjønnsspesifikt pronomen.

Språk med og uten grammatisk kjønn

I indoeuropeiske og afroasiatiske språk har mannlige pronomen tradisjonelt blitt brukt for å referere til begge kjønnene eller til personer av ukjent kjønn, mens grammatisk kjønn mangler helt i språk som kinesisk. Kinesisk bruker også samme pronomen, ta, for både han, hun og det, selv om ulike tegn for å skille betydningene fra hverandre skriftlig har oppstått siden 1800-tallet, muligens påvirket av europeisk språkbruk. At Kina tross i mangel av grammatisk kjønn i språket har vært et svært strengt patriarkalsk samfunn blir brukt som eksempel på at det ikke nødvendigvis er noen sammengeng mellom kjønn i språket og kjønn i samfunnet.
Nordic Chinese Christian Church

Nordic Chinese Christian Church (NCCC) er en samling med kinesiske kristne menigheter i Norden. Byer som har medlemsmenigheter er blant andre Stockholm, Göteborg, Malmø,Oslo,Stavanger og Helsingfors. NCCC arrangerer årlig en sommerleir for alle medlemsmenighetene.
Menighetene i NCCC bruker hovedsakelig mandarin og/eller kantonesisk som hovedspråk (i gudstjenester og andre samlinger), mens ungdomsgruppene i hver menighet oftest bruker landets språk i sine samlinger.
Organisasjonen het tidligere Scandinavia Chinese Christian Church, men etter inkluderingen av den kinesiske menigheten i Finland, ble det mer passende å bytte navnet til det nåværende navnet.
Róbert Mak

Landslaget

6. februar 2013 fikk han sin første landskamp for Slovakia mot Belgia.
Han ble tatt ut i Slovakias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Sørlandets beste bøker

Sørlandets beste bøker var en kåring som avisen Fædrelandsvennen gjennomførte høsten 2008. Juryen for kåringen var Emil Otto Syvertsen, Irene Gressli Haugen og Oddbjørn Johannessen, og de skulle kåre de 15 beste bøkene som er skrevet av nålevende skjønnlitterære forfattere fra Sørlandet. En ny bok og bokens forfatter ble presentert i avisen hver uke fra oktober 2008.
6. august

Navnedag

Gunnlaug, Gunnleiv.
Blåvingevannymfe

Utbredelse

Blåvingevannymfe er utbredt i Europa, øst gjennom Asia til Japan. Den finnes i Sibir, men ikke lengst nord. I lavlandet i det sørøstlige Norge, fra Hedmark rundt kysten til Hordaland, men mangler nord på Vestlandet. Finnes på egnede lokaliteter i Trøndelag.

Utseende

Kjønnene er ulike. Hannen har metalisk blå kropp og glinsende blå vinger ved roten og ut mot spissen. Hunnene har brunlig kropp og brunlige vinger.
Vingene holdes bakover kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 60 og  70 millimeter.

Levevis

Nymfene lever i bekker og små elver i lavlandet, med renere bunn av sand eller grus. De voksne (imago) blåvingevannymfene finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Eggene legges på vannplanter, vanligvis under vannlinjen. Utviklingen tar 2-3 år. Nymfen overvintrer på vegetasjonen eller ved røttene.
Blåvingevannymfe har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte vannymfen blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Flygetiden er fra slutten av juni til ut august.
Gambias divisjoner

Gambia var delt inn i fem divisjoner og én by. Divisjonshovedstedene vises i parentes.