Gainford (County Durham)

Historie

Lenge før den normanniske erobringen i 1066 var Gainford kjent som et religiøst sentrum. I angelsaksisk tid var Gainford sentrum for et gods, del av den northumbriske kongregasjon til Cuthbert av Lindisfarne (død 687). Landbykirken St Mary's (dedikert jomfru Maria) står på det samme sted som et tidligere angelsaksisk kloster som ble bygd av biskop Ecgred av Lindisfarne tidlig på 800-tallet. Navnet Gainford indikerer at stedet først var etablert som et vadested over elven Tees. Stedet lå i skyggen av en hellende slette ned mot elven. Det var godt med vannkilder, selv i tider med tørke.
De første skriftlige kildene for Gainford ble produsert av Symeon av Durham som fortalte at en Eda eller Edwine, en northumbrisk høvding, hadde byttet en hjelm for munkekutte døde i 801 og ble gravlagt i klosteret ved Gegenforda. 
Landsbyen er uten tvil eldre enn dette. Vadestedet, som ble kalt for ford eller wath, het henholdsvis Gainford og Barforth, var av stor betydning i romersk tid. Foruten gode vannkilder har elven gitt vann for drikke og vask, muligheten for å fløte tømmer og fiske, særlig laks. Elven har også gitt kraft til en mølle som opprinnelig lå ved Neeshams Willows rett oppstrøms for broen Barforth Bailey.
I middelalderen ble området overtatt av nordboere, vikinger. Arkeologer har funnet norrøne skulpturer ved Gainford og en del av disse kan bli sett utstilt i Durhamkatedralen. Flere av skulpturene har vist både norrøn og lokal northumbrisk innflytelse. Til tross for større bosetning av norrøne folk synes det som om lokale angelsaksere forble de mest betydelige landeierne i området langs breddene av Tees.
Da klosteret mistet mye av sin betydning i løpet av 1000- og 1100-tallet gikk også landsbyen tilbake. Den nåværende kirken ble bygget på slutten av 1100-tallet eller tidlig på 1200-tallet, dedikert til jomfru Maria. På denne tiden var Gainford ikke den eneste bosetning i området. Det var antagelig også en liten landsby ved Dyance hvor levninger av jordvoller fortsatt er synlig, og tillegg var det også andre bosetninger ved Balmer Hill, hvor det en gang var et kapell og en eneboerhytte. I tiden etter middelalderen i tidlig moderne tid ble landsbyen et sentrum og markedssted for området. Landsbyen fikk ny betydning og økt vekst. Større hus ble bygget, som Gainford Hall, og en liten skole ved kirken.
På 1800-tallet hadde landsbyen sitt eget spa. I dag (per 2016) er dens fremste trekk en uforstyrret landsbypark (village green), en jakobinsk hall og georgiansk gate kalt High Row. I 1864 hadde sognekirken forfalt, men ble restaurert for over 3000 pund. Under restaureringen ble det funnet flere skulptursteiner fra før den normanniske erobringen. Flere fragmenter av angelsaksiske kors ble bevart, og blant de eldste var et romersk alter, dedikert til guden Jupiter Dolichenus. 
Det meste av jorda har tilhørt familien Vane siden 1634. Nedtegnelser har opplyst at befolkningen besto av 445 mennesker i 1801, var på sitt høyest med 1200 innbyggere i 1920 og var redusert til 1008 i folketellingen i 2001.

Landsbykorset

Mot den vestlige enden av landsbyparken er det et steinkors på et kvadratisk fundament. Sistnevnte er antatt å være fra middelalderen, men korset i seg selv er viktoriansk. Det er datert til 1897 og ble reist i forbindelse med dronning Victorias diamantjubileum. Korset ble gjort av firmaet Isaac Charge and Son fra Gainford. Korset har et noe medtatt skaft og et korshode av angelsaksisk type. Minneplatens inskripsjon henviser til dronningens jubileum og datoen 20. juli 1897.