google/wiki40b huggingface dataset:
Troides

Utseende

Meget store svalestjerter, dog ikke så store som artene i slekten Ornithoptera. I motsetning til hos disse ser kjønnene nokså like ut hos Troides-artene. Kroppen er svart, og de har temmelig lange antenner og bein. Forvingene er påfallende lange, avlangt trekantede, svarte, ofte lysere (brunlige eller grønnlige) langs vingeårene. Bakvingen er vanligvis gul eller oransje i alle fall i midten, svart i alle fall langs ytterkanten. Ingen av artene har bakvingen trukket ut til en stjert.

Levevis

Slekten Troides hører til fuglevingene, en gruppe sommerfugler hvor framvingene er store og trekantet. Flukten ligner fugler og herav kommer navnet. De er sterke og utholdende flygere, som gjerne holder til oppe i trekronene, men i motsetning til Ornithoptera-artene kommer de gjerne også ned til bakkenivå. De flyr fra blomst til blomst for å drikke nektar, og i likhet med mange andre store svalestjerter fortsetter de å slå med vingene også når de sitter på blomsten. I alle fall noen av artene har larver som lever på holurtslekten (Aristolochia, holurtfamilien), som svært mange andre svalestjerter.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra India i vest til Australia i øst.
Sud-Est Armagnac

Historie

Armagnac var et større fransk passasjerfly midt-vinget med opptrekkbart understell beregnet på  transatlantiske ruter.  Etter en forsinket planlegging på grunn av andre verdenskrig, ble arbeidene igangsatt etter krigens slutt og prototypen fløy første gang  den 1. april 1949. Det var planlagt å bygge 15 fly for levering til Air France. Etter at  Air France, hadde evaluert prototypen kansellerte selskapet ordren  og nektet å ta imot de bestilte fly som skulle leveres fra 1952 da den første produksjonsmodellen var leveringsklar. Grunnen til at Air Franca ikke ønsket flytypen var  var dets dårlige ytelser. Til tross for at flyet var planlagt for transatlantisk trafikk  var rekkevidden for kort.I stedet for en forvente rekkevidde på 6 500 km. var rekkevidden vel 5 000 km.  I tillegg var det rett og slett for stort for å kunne opereres lønnsomt på kortere ruter. 
Båre åtte fly ble bygget og fire av disse ble levert til TAI (Transports Aériens Intercontinentaux) (senere  UTA), som brukte de i åtte måneder og fant de ulønnsomme.  Flyene ble overført til SAGETA (the Société Auxiliaire de Gérance et d'Exploitation de Transport Aériens) som var kjøper av de øvrige fire. SAGETA utførte oppdrag for den franske regjering og flyene ble benyttet til tropperansport fra Toulouse til Saigon i Fransk Indokina under krigen i Indokina. De viste seg velegnet til dette bruk, men etter at Frankrike trakk seg ut fra Indokina ble de overflødige  fra sommeren 1954. De fleste ble hugget opp i 1955. To fly ble imidlertid brukt for å transportere den franske olympiske tropp til Sommerlekene 1956 i Melbourne; Victoria, Australia.
Armagnac var i sin tid det største sivile passasjerflyet som var bygget. Det var utstyrt med Pratt & Whitney Wasp Major R-4350-B12 stjernemotor en 28-sylindret stjernemotor, den største stjernemotor noensinne bygget for bruk i fly.
Også flykroppen var større enn datidens; 4.7 m bredde, Opp til 160 passasjerer kunne fraktes. et stort antall i forhold til de fly som da var i bruk. Uheldigvis var det flyets ytelser, liten rekkevidde som hindret det i å bli en suksess.
ABCD-statene

ABCD-statane er et begrep som ble brukt om de maktene som førte krig mot Keiserdømmet Japan under Stillehavskrigen, og spesielt etter 7. desember 1941.
Begrepet kjem fra de engelske forbokstavene til disse statene: United States of America, the British Empire, China og Dutch East Indies.
Vektløfting under de britiske samveldeleker 1974

Vektløfting under de britiske samveldeleker  1974.  Vektløfting var en av flere sporter under British Commonwealth Games som ble arrangert i Christchurch på New Zealand i perioden 24. januar til 2. februar 1974.  Det var de tiende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. I lekene i 1974 ble det konkurrert i ni vektklasser i vektløfting, kun for menn.
Hybrid Synergy Drive

Hybrid Synergy Drive (HSD) er en teknologi som blir brukt i hybridbilen Toyota Prius og andre av Toyotas hybridmodeller.
Cleveland Police

Cleveland Police er en engelsk politistyrke som betjener distriktene Hartlepool, Redcar and Cleveland, Middlesbrough og Stockton-on-Tees.
Carpheolus

Utseende

En middelsstor, gråbrunt spraglete trebukk. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er bredere enn langt, avrundet sekskantet, ytterhjørnene butte. Dekkvingene er litt hvelvede, med et lysgrått siksak-tverrbånd i den bakre delen.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika, fra Honduras i nord til Panama i sør.
Thomas MacDonagh

Bakgrunn og virke

MacDonagh ble født i Cloughjordan i Tipperary. Han utviklet tidlig en interesse for den irske kulturarven og irsk språk. Etter å ha flyttet til Dublin gikk han inn i Conradh na Gaeilge, hvor han ble nær venn av Eoin MacNeill og Pádraig Pearse. 
Vennskapet med Pearse og kjærligheten til det irske språket førte til at han begynte å jobbe på Pearse' tospråklige skole St. Enda's School da den ble grunnlagt i 1908. Han virket som lærer og assisterende rektor, og var sentral i å gjøre skolen til en suksess. Etter en tid fikk han en stilling som foreleser i engelsk ved National University of Ireland. Fra 1910 var han privat språklærer for et av de yngre medlemmene av Conradh na Gaeilge, Joseph Mary Plunkett. Begge var poeter og hadde interesse for irsk teater, og de ble nære venner. 
I 1912 giftet MacDonagh seg med Muriel Gifford. Hun var protestant, men konverterte til katolisismen. Paret fikk sønnen Donagh samme år. Sønnen ble senere en fremtredende poet, sangforfatter og skuespillforfatter, og han var dommer. Han døde i 1968. 
I 1913 var både MacDonagh og Plunkett med på grunnleggelsesmøtet for Irish Volunteers, og ble med i organisasjonens provisoriske komité. MacDonagh ble senere kommandant for 2. bataljon i Dublin, og deretter kommandant for hele Dublinbrigaden. Selv om han opprinnelig var mer innrettet på konstitusjonelt arbeid, ble hans republikanske oppfatninger styrket gjennom samværet personer med Pearse, Plunkett og Sean MacDermott. På et tidspunkt, antagelig sommeren 1915, gikk han derfor også inn i Irish Republican Brotherhood (IRB). Tom Clarke gav ham oppgaven med å planlegge den storslagne begravelsen for Jeremiah O'Donovan Rossa, som ble en stor propagandasuksess, ikke minst på grunn av Pearse' tale ved graven. 
MacDonagh var i april 1916 den siste som kom inn i IRBs militærkomité som planla påskeopprøret. Dermed ble han en av de syv som signerte påskeproklamasjonen. Det er uklart hvorfor han ble tatt med i komitéen så sent; muligens ble han ikke med fra begynnelsen fordi han hadde for kort fartstid i organisasjonen, men da må man spørre seg hvorfor han ble tatt med i det hele tatt. Utover vennskapet med Pearse og Plunkett kan det ha vært hans stilling som kommandant i Dublin, men det var på dette tidspunkt antagelig allerede klart av James Connolly kom til å fungere som øverstkommanderende i Dublin under opprøret. 
Under opprøret ble MacDonaghs bataljon stasjonert ved Jacob's Biscuit Factory, et enormt fabrikkompleks. På vei dit den 24. april møtte han John McBride, en republikansk veteran, som ble med som nestkommanderende og som gjennom uken hadde kommandoen store deler av tiden. Dette var ikke planlagt; McBride var der ved en tilfeldighet.
Selv om MacDonagh kommanderte en av de største enhetene under opprøret var det lite kamper ved hans posisjon, ettersom britene lett kunne gå utenom for å nå de mer sentrale posisjonene. Den 30. april overgav han seg etter ordre fra opprørsledelsen, selv om bataljonen var rede til å fortsette kampen. Han ble stilt for krigsrett og dømt til døden. Henrettelsen ved skyting fant sted 3. mai 1916; MacDonagh var 38 år gammel.
Steinhaugen

Steinhaugen er en gård i Vefsn som ligger cirka 27 km nord for Mosjøen i Drevjadalen. Mot nordøst grenser gården mot elva Drevjo, med Brattlia på den andre siden. Mot sør grenser gården mot Kommerneset, og i nord mot Blåfjelldalen.
Elberadweg

Elberadweg, «Elben sykkelvei», (tsjekkisk: Labská stezka) er en del av det internasjonale nettverket av sykkelveier i Europa. Den er en del av i alt 37 sykkelveier langs tyske elver, og den mest populære ruten for sykkelturister i Tyskland.
Elberadweg starter i Špindlerův Mlýn i Krkonoše-fjellene i Tsjekkia, og ender etter om lag 1 210 kilometer i Cuxhaven ved Elbens munning i Nordsjøen. 840 kilometer av veien går i Tyskland og 370 kilometer i Tsjekkia. Det finnes også en variant av ruten med start i Praha ved elven Vltava.
Syklister som starter i Cuxhaven vil ofte dra nytte av medvind store deler av turen, mens de som begynner i andre enden vil ha noe nedstigning til hjelp, spesielt i starten ved fjellene. Mesteparten av ruten går i flatt terreng ved elven. I Tsjekkia er det fortsatt noe varierende kvalitet på veidekket, men stort sett er veiene asfaltert og uten biltrafikk.
Hele ruten er merket med skilt. I Tyskland finnes skilt med en egen logo for Elberadweg, mens i Tsjekkia er ruten stort sett merket «nr. 2», men også her er den noen steder merket med den «tyske» logoen. Ruten går innom en rekke større og mindre byer, og det finnes en reiselivsnæring langs hele veien som mer eller mindre har spesialisert seg på å ta imot sykkelturister.
Trombay kraftverk

Trombay kraftverk er et kullkraftverk med subsidiære olje- og gassturbiner i delstaten Maharashtra i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 1510 MW fordelt på fire blokker/turbiner, herav én kombinasjonsturbin for gassfyring. Operatør er det indiske selskapet Tata Electric Corp.
Anlegget ble utbygd i årene 1965–1993. Brenselstypen er bitumenøst kull, olje og naturgass.
Årlig produksjon med superkritiske turbner i 2006-07 var totalt 3,828 TWh, og utslippene av CO2 var 3,788 mill tonn.
Artjom Mikojan

Tidlig liv og karriere

Mikojan ble født 5. august 1905 i Sanahin i Armenia. og var den yngre broren til den sovjetisk politikeren Anastas Mikojan. Etter at han hadde fullført sin grunnutdannelse, arbeidet han som operatør av verktøymaskiner i Rostov og senere i «Dynamo»-fabrikken i Moskva, før han ble innkalt til militærtjeneste. Etter militærtjenesten gikk han på Zjukovskij luftkrigsskole, der han konstruerte sitt første fly og ble uteksaminert i 1936. Han arbeidet i  Polikarpov, før han ble sjef for en konstruktør i Moskva i desember 1939. Sammen med Mikhail Gurevitsj startet de flykonstruktøren Mikojan-Gurevitsj, som konstruerte jagerfly. I mars 1942 ble byrået omdøpt til OKB MiG (Osoboye Konstruktorskoye Büro), ANPK MiG (Aviatsionnyy nauchno-proizvodstvennyy kompleks) og OKO MiG. Selskapets første fly MiG-1, viste seg å inneholde svært mange feil. MiG-3 ble deretter produsert, men kunne unntaksvis fly i sin beregnede høyde som avskjæringsfly. De andre, MiG-5, MiG-7 og MiG-8 kom ikke lenger enn til prototypestadiet.

MiG-15

MiG-15 fløy første gang 31. desember 1948, bare femten måneder etter at den første prototypen av den amerikanske motparten, XP-86 Sabre fløy for første gang. Flyet utmerket ytelse og dannet grunnlaget for en rekke fremtidige jagerfly. MiG-15 var opprinnelig ment å avskjære amerikanske bombefly som B-29 Superfortress. Det ble også testet luftkamper mot beslaglagte tidligere amerikanske B-29 bombeflyet, samt den sovjetiske kopien Tupolev Tu-4. Et utvalg av MiG-15 varianter ble bygget, men det vanligste var MiG-15UTI (NATO-kallenavn Midget) to-seters skolefly. Over 18 000 MiG-15 ble til slutt produsert. 
MiG-15 flyene ble mye brukt under Korea-krigen av kommunistiske styrker, og førte til at amerikanske styrker ga den nordvestlige delen av Nord-Korea, der Yalu-Elven renner ut i Gulehavet, kallenavnet «MIG Alley». Under Koreakrigen var det var åsted for mange luftkamper mellom amerikanske jagerfly og kommunistiske styrker. Det amerikanske F-86 Sabre og det sovjetiske MiG-15 var mye brukte jagerfly gjennom det meste av konflikten.

Senere arbeider

Fra 1952 konstruerte Mikojan også missilsystemer, spesielt tilpasset hans egentegnede fly, som den berømte MiG-21. Han fortsatte å produsere jagerfly gjennom 1950- og 1960-årene.
Han var to ganger blitt tildelt ordnen Helt av det sosialistiske arbeid, som var den  høyeste sivile utmerkelsen i Sovjetunionen, og var nestleder i seks Øverste Sovjet.
Etter Mikojans død, ble navnet på flykonstruktøren endret fra Mikojan-Gurevich til bare Mikojan. Forkortelsen MiG ble likevel beholdt. Mikojan døde i 1970, etter komplikasjoner fra et slag i 1969, og ble begravet i Novodevitsjijkirkegården i Moskva.
Vektkast

Vektkast er en kastdisiplin innen friidrett. Øvelsen er mindre kjent, og mindre vanlig enn de fire tradisjonelle kastøvelsene; diskoskast, kulestøt, spydkast og sleggekast, men ligner på sleggekast. En moderne vekt er 15,88 kg (35 pund) og er 40 cm lang fra håndtaket via en kort kjetting til bunnen av kula. Kvinnenes vekt er 9 kg. Håndtaket er vanligvis D-formet eller trekantfomet.
Øvelsen er en vanlig innendørs øvelse i USA og Canada. I Irland, Skottland, og i Frankrike er øvelsen jevnlig arrangert utendørs, tidligere også i Norden. Teknikken er lik rotasjonsteknikken for sleggekast. Vektkast er derfor egnet som trening for sleggekast utenom konkurransesesongen. Kastet utføres vanligvis fra ringen for kulestøt innendørs, uten stopplanken. Utendørs nyttes også ringen for sleggekast. Verdensrekorden for menn holdes av amerikaneren Lance Deal, med 25,86 meter. Den norske rekorden tilhører Tore Johnsen, IF Minerva, og resultatet 22,95 var i flere år gjeldende verdensrekord. Tore Johnsen har også kastet 23,94 innendørs, men Norges Friidrettsforbund godkjenner ikke innendørsresultater som rekord.
For kvinner er vekten 9,08 kg. Verdensrekorden ble satt av amerikanske Brittany Riley i 2007, og er på 24,57 meter. Den norske rekorden er satt av Unn Merete Lie fra Sportsklubben Vidar, og er på 17,26.

Historie

Vektkast er trolig opprinnelig en gammel irsk idrettsgren. Det er kjent at under de gamle Tailteann Games i Irland ble det utført ulike former for enhånds og tohånds lengde- eller høydekast med en kule (vekt) festet til et trekantet håndtak gjennom en kort lenke. Senere ble lignende kastøvelser kjent gjennom skotske Høylandsleker. Høydekastene (weight for height), blir utført under et stativ med en list som utøverne kaster over. Lengdekastene (weight for length) blir utført tohåndsgrep og en teknikk lik sleggekast, men ofte bare en rotasjon. Enhåndskastene utføres ofte med en noe lettere vekt, og med en teknikk lik diskosrotasjonen eller slik slengball også gjerne utføres. I Highland Games vil utøverne i amatørlekene ofte ha lettere redskaper enn de som brukes av de profesjonelle utøverne.
Redskapsvekten har variert gjennom tidene, men i moderne tid er vekten vanligvis 9 kg (for kvinner), 12,7 kg, 15,88 kg eller 25,4 kg. 56 pund (25,4 kg) var vekten de to gangene vektkast har vært OL-øvelse, i 1904 og i 1920.
Aarne-Thompson klassifikasjonssystem

AT-katalogen

På en kongress for eventyrforskere i Lund i 1935 ble det besluttet at man måtte få en revidert katalog som kunne omfatte flere lands eventyr. Den amerikanske folkloristen Stith Thompson fra Bloomington, Indiania tok på seg arbeidet. Resultatet ble The Types of the Folktale: A classification and Bibliography som kom ut i 1961, nytt opplag 1964. Katalogen omtales gjerne som AT-katalogen etter Aarne og Thompson.
AT-katalogen er blitt kritisert for mangel på definisjon av typebegrepet. Dette gjør at det i blant er vanskelig å trekke klare skiller mellom typene. Siden både folkeminnesamlingene og de vitenskapelige tekstutgavene av folkeeventyrene benytter AT-systemet, er katalogen blitt et viktig forskningsredskap.

The Types of the Norwegian Folktale

I 1984 kom en ny norsk eventyrkatalog, bygd på det internasjonale systemet. The Types of the Norwegian Folktale er utarbeidd av folkloristen Ørnulf Hodne. Denne inneholder opplysninger om alt kjent eventyrmateriale på norsk – i alt 4 200 varianter. Den bruker Aarne-Thompsons typenummer, og har i tillegg opplysninger om informant, innsamler og sted, og om eventuelle trykte utgaver av hver variant. Foruten Aarne og Thompsons gruppebetegnelser er det her skilt ut en egen gruppe etiologiske eventyr under de egentlige eventyrene.

ATU = The Types of International Folktales

Senere er det av folkloristen Hans-Jörg Uther laget en ny, utvidet til en trebindskatalog, The Types of International Folktales, som også har ført til bruk av benevnelsen ATU- som typebetegnelse på eventyrene, i stedet for tidligere AT-.
Tom Bombadil

Tom Bombadil er en figur i J.R.R. Tolkiens roman Ringenes herre. Han har også gitt navn til boken The Adventures of Tom Bombadil, selv om han bare er nevnt i to av de seksten tekstene i denne diktsamlingen.
Thomaslenninga (Brønnøy)

Thomaslenninga er en gate i Brønnøysund som er oppkalt etter handelsmannen Thomas Hermansen fra Sømna som etablerte seg med forretning i byen i 1850.
På midten av 1800-tallet var det ingen veier helt frem til Brønnøysund. I stedet rodde folk over Trælvikosen og dro båtene sine på land i Thomaslenninga. Også i dag benyttes området til fortøyningsplass og båtopptrekk.
Thomaslenninga er nå navnet på gaten i bydelen. Bebyggelsen består for en stor del av eldre hus, bortsett fra et boligkompleks, bygd for noen få år siden, med 24 leiligheter rundt et åpent torv med parkeringsanlegg under.
Mercedes-Benz 123

Flest produserte 123

Den motoren som ble benyttet i flest av enhetene i 123-serien totalt, er 240D (OM616). Motoren ble brukt i 7 biler i 1975 og 1987 biler det siste året den ble benyttet, 1985. Totalt ble 454.780 enheter utstyrt med 240D.

Færrest produserte 123

280C er benyttet i det lavest antallet enheter, med 3704 stk. I perioden 1976-1980. 2 stk 
første året og 125 det siste. (M110)
1150-årene

-- 1150 -- 1151 -- 1152 -- 1153 -- 1154 -- 1155 -- 1156 -- 1157 -- 1158 -- 1159
Tiårsoversikt
Jødekake

Jødekaker er det vanlige navnet på en gruppe småkaker med sefardisk opphav i skandinavisk kokekunst.
Da sefardiske kryptojøder fant veien fra Spania og Portugal til Nord-Europa omkring 1600- og 1700-tallet tok de med seg element av iberisk sefardisk kultur — inkludert sefardisk (jødisk) og arabisk (muslimsk) kokekunst med sin bruk av sukker i tillegg til mer utbredte søtningsstoffer som honning og forskjellige typer fruktsirup.
Ett av disse elementene var deres småkaker bakt med pisket egg, sukker, mel og vegetabilsk olje (f.eks. olivenolje) som basis. Karakteristisk for disse sefardiske småkakene er at det er minimalt med væske i dem, og at de derfor kunne oppbevares lenge. Blant sefardím i Nederland ble disse kakene noe endret ved at de byttet ut oljen med smør (senere ofte margarin). Disse kakene kom til å bli kjent som «joodse boterkoeken» (‘jødiske smørkjeks’) i Nederland og som «jødekaker» («jødekakor», «jødekakur», «jødekager» eller «judebröd») i norden.
Den nederlandske typen er ytterligere endret i Danmark, slik at det idag er flere varianter av jødekaker. Det er nok den danske varianten som er best kjent i Norge. Her finnes det stadig mange som baker jødekaker som en tradisjonell del av sin julebakst. Jødekakene i dansk og norsk versjon er mer som søtede butterdeigskjeks, av og til med perlesukker og hakkede mandler på.

Jødekaker - et kontroversielt navn

Høsten 2005 var det en del snakk om «jødekager» i Danmark. Noen danske muslimer tok avstand fra bakverket som hadde ordet «jøde» i navnet. Andre dansker, blant dem den daværende danske overrabbinaren Bent Lexner i det mosaiske trossamfunnet i København mente det ikke hadde noe for seg å nekte å spise noe bare fordi det hadde et navn med jødisk tilknytning. Enden på diskusjonene ble at det stadig heter «jødekager» i Danmark. I Norge har jødekakene ikke vært så alminnelige at noen har reagert negativt, selv om det forekom enkelte avisoppslag høsten 2012.
Willich

Historie

Byen ble grunnlagt i 1970 da de tidligere selvstendige landsbyene Willich, Anrath, Schiefbahn og Neersen ble slått sammen. Landsbyene er derimot mye eldre, og Willich ble nevnt for første gang på 1100-tallet.
Orkanen Norbert

Meteorologisk historie

Norbert ble dannet av et uværsområde nær den meksikanske Tehuantepec-gulfen i slutten av september og begynnelsen av oktober 2008. 4. oktober hadde uværsområdet organisert seg nok til å bli klassifisert som det tropiske lavtrykket 15-E. På det tidspunktet befant systemet seg 370 km sør for Acapulco. Forholdene var såpass gunstige i området at systemet ble antatt å styrke seg ytterligere.
5. oktober viste satellittbilder at vindstyrken hadde økt og National Hurricane Center oppgraderte systemet og ga det navnet tropiske stormen Norbert. Stormen befant seg da 394 km sør for Zihuatanejo. Norbert ble oppgradert til orkan 6. oktober. 7. oktober nådde orkanen kategori 2-status på Saffir-Simpson-skalaen. Over natten viste infrarøde satellittbilder at et øye hadde dannet seg, noe som tydet på at Norbert var i ferd med å øke ytterligere i styrke. Norbert ble siden oppgradert til kategori 3 og få timer senere kategori 4. Neste dag svekket Norbert seg og ble nedgradert til kategori 1 den 9. oktober.
Norbert styrket seg til en større orkan 11. oktober og traff land i Mexico som en kategori 2-orkan. Norbert svekket seg og i oppløsning etter hvert som den beveget seg over Fastlands-Mexico og Texas.

Skader

Tre mennesker omkom som følge av orkanens herjinger.
Huaiyuan

Huaiyuan (kinesisk: 怀远县; pinyin: Huáiyuǎn Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Bengbu.
Befolkningen var på 1 240 871 innbyggere i 1999.
Loaded (Velvet Underground-album)

Loaded utkom i november 1970, og var det fjerde albumet som ble utgitt av bandet Velvet Underground. Det var siste album hvor Lou Reed, som hadde forlatt gruppen før selve utgivelsen, deltok. I en kåring magasinet Rolling Stone foretok i 2003 ble Loaded plassert som nr. 109 av de 500 beste albumer gjennom tidene.
Johan Nygaardsvold

Liv og virke

Ifølge Folketellingen 1910 utvandret Johan Nygaardsvold til USA i 1902 og flyttet tilbake til Norge i 1907. Han jobbet der som jernbanearbeider og bodde i byen Spokane.
Da tyskerne invaderte Norge 9. april 1940 flyktet Nygaardsvold først til Hamar og senere til Elverum sammen med konge og regjering og til slutt til London den 7. juni. Derfra ledet han den såkalte Londonregjeringen frem til 31. mai 1945. Han fråtrådte sin stilling den 25. juni 1945. Nygaardsvolds kone og sønn flyktet til Sverige.
I tiden etter frigjøringen ble Nygaardsvold og hans regjering utsatt for sterk kritikk for sin manglende forsvarsberedskap og håndteringen av invasjonen i 1940. Undersøkelseskommisjonen av 1945 konkluderte imidlertid i sin rapport til Stortinget at selv om man ikke kunne frita Nygaardsvold for en del av ansvaret for den manglende beredskapen før og ved krigsutbruddet, måtte han berømmes for sitt arbeide i Storbritannia i krigsårene. 
Da regjeringen Nygaardsvold gikk av, bevilget Stortinget Nygaardsvold æreslønn.
Nygaardsvold fikk borgerdådsmedaljen i gull i 1949.
Ichneumonoidea

Utseende

Små til store (1 – 60 mm, inkludert eggleggingsrøret kan de bli over 100 mm), slanke snylteveps, vanligvis mørke på farge. Vingene har tydelig vingemerke og godt utviklet årenett. Beina er lange og kraftige, antennene trådformede med minst 16 ledd.

Levevis

Disse artene er parasitoider som utvikler seg i larver eller pupper av ulike insekter.
Akvanaut

Kjente akvanauter

Den første menneskelige akvanaut var Robert Sténuit, som oppholdt seg i en liten en-manns-sylinder på 200 fot (61 meter) i 24 timer i september 1962 utenfor Villefranche-sur-Mer på den Den franske Riviera. Militære akvanauter omfatter Robert Sheats, forfatteren Robin Cook, og astronautene Scott Carpenter og Alan Shepard. Den sivile akvanauten Berry L. Cannon døde av karbondioksidforgiftning i US Navys SEALAB III-prosjekt.
Jacques-Yves Cousteaus film Le Monde sans soleil (1964) skildrer et mannskap av akvanauter på Continental Shelf Station Two.