google/wiki40b huggingface dataset:
Halvmåneordenen

Halvmåneordenen er betegnelsen på det man i Europa oppfattet som en orden tildelt av den osmanske sultanen, opprinnelig for å belønne admiral  Nelson og hans menn for den britiske seieren over Napoléon i Egypt, og som senere også ble franskmenn, spaniere og russere til del. Forestillingen hadde sitt opphav i belønninger osmanene ga som takk for seieren. Den første slike belønning besto av en kostbart utstyrt çelenk, en juvel til å bære i hodeplagget, tildelt Nelson i 1798.

Bakgrunn

Osmanene innstiftet imidlertid aldri noen Halvmåneordenen. Tradisjonen med å tildele kostbare gaver, i særdeleshet juvelbesatte medaljonger og brosjer, fortsatte. Slike ble flere prominente briter til del. Etter ytterligere britiske seire mot franskmennene i Middelhavet ble det i 1801 videre innstiftet en medalje til minne om seieren i Egypt. Denne ble gitt britiske sjøfolk. Halvmåne og stjerne gikk igjen som motiv i både juveler og medaljen, dog ikke i hodeprydsjuvelene av den type Nelson fikk, og de to symbolene ble oppfattet som ordenstegn.
Juvelgavene og medaljene ble i Storbritannia og andre europeiske land oppfattet som en orden i to klasser. Den ble av britene gitt navnet Halvmåneordenen, Order of the Crescent. Nelson fikk utformet en ordensstjerne i europeisk stil til å bære på sin uniform. Illustrasjoner som tilsvarer denne er å finne i bøker om ridder- og fortjenstordener og Halvmåneordenen endte opp som uomtvistet sannhet innen numismatikk og faleristikk.
Forestillingen om Halvmåneordenen figurerte i ordenslitteraturen inntil nærmere studier av osmanske arkiver og dokumenter viste at det ikke er belegg i osmanske kilder for å hevde at ordenen eksisterte. Ordensvesen etter europeisk mønster eksisterte ikke i Det osmanske rike før 1830-tallet. Det ble da innført mye som et resultat av forventninger fra europeisk side, særlig i diplomatiske og militære sammenhenger, om at det burde tildeles ordener. De første osmanske ordener var Æresordenen (1831) og Hedersordenen (trolig tildelt første gang i 1839). Virkelig gjennomslag og utbredelse for ordensvesenet kom likevel først med innstiftelsen av Mecidi-ordenen i 1852.
Nitedals Krudtværk

Nitedals Krudtværk var et norsk kruttverk beliggende ved Ørfiske i Nittedal. Kruttverket ble anlagt av ingeniøren Georg Frølich i 1882, da han kjøpte en tomt på 435 dekar fra gårdene Bjertnes og Mo. 
Produksjon av svartkrutt startet 22. november 1883.
Svartkruttet ble benyttet til ulike formål, men grunnlaget for produksjonen i Nittedal var først og fremst hvalfangsten. Det ble brukt svartkrutt både som drivmiddel i harpunkanonen og i selve harpunen. I 1896 begynte kruttverket også produksjon av røksvakt krutt, som hadde militær anvendelse i skytevåpen. Fra 1906 produserte verket også det nye sprengstoffet Echo, som var en rimeligere erstatning for dynamitt. Dessuten tålte dette slag og støt uten å eksplodere, og egnet seg derfor godt til granater. Bedriften produserte også haglpatroner. 
Frølich drev kruttverket til 1917, da det ble solgt og innlemmet i det nyopprettede Norsk Sprængstofindustri, som senere ble fusjonert inn i Dyno Industrier. Bedriften trappet ned produksjonen av røyksvakt krutt etter 1917, og produksjonen av granatsprengstoffet Echo opphørte i 1920-årene. Fra da har produksjonen primært vært rettet mot det sivile marked.
Arbeidsstokken bestod av mellom 16 og 50 arbeidere. Virksomheten medførte stor eksplosjonsfare, og tilsammen 17 personer ble drept i ulykker ved fabrikken. Den største ulykken inntraff 7. mai 1919, da sju mennesker omkom. Den siste ulykken 30. desember 1976 krevde to menneskeliv.
Verket ble lagt ned i 1978.
På Høy Tid

På Høy Tid er et tidsskrift for nordisk cannabiskultur, og som har blitt gitt ut av Norsk organisasjon for reform av marihuanalovgivningen (Normal). Foruten å være et medlemsblad for utgiver har det blitt solgt i et utvalg butikker i Norge, Sverige og Danmark samt av gateselgere i Norge. I senere år har bladet gått fra å være et magasin for cannabiskultur og politikk til å bli en blogg med et mer politisk fokus.
DaWorks Records

DaWorks Records er et norsk uavhengig plateselskap som ble etablert i 2000 av Stein Berge Svendsen og Jørn Dalchow. DaWorks Records er søsterselskapet til musikkforlaget daWorks Music Publishing. Plateselskapet startet sitt første år med å utgi Finn Kalviks album Imellom to evigheter og singler med nykommeren Hanah. Selskapet har siden etableringen utgitt nærmere 200 album og over 500 singler innenfor hele populærmusikkfeltet.

Artister

daWorks Records har siden starten jobbet med mange norske og internasjonale artister, for eksempel Louam, Henrik Høven, Elouiz, Arcane Station, Brother Savannah, Carina Dahl, Rolffa, Something Sally, Fun*dmental 03, D'Sound, The Fam, Stavangerkameratene, Tommy Fredvang, Kjartan Salvesen, Stein Berge, Peter & Emiil, Kate Havnevik, Queendom, Monica Ifejilika, Pernille Øiestad, Shackles, TEIP, Trygve Kongshavn, Hanne Sørvaag, Gaute Grøtta Grav, Maria Mohn, Paulin Voss, Finn Kalvik, Göran Fristorp, Kjell Inge Torgersen, Kari Iveland, Östberg, Fountainheads og Per Øystein Sørensen
Paiton PLN kullkraftverk

Paiton PLN kullkraftverk er et kullkraftverk i regionen Øst-Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1460 MW fordelt på 3 blokker/turbiner. Operatør er Pembangkitan Jawa Bali Co.
Anlegget ble utbygd i årene 1990–1994 med 2 x 400 MW blokker. I 2007 ble det inngått avtale om levering av én kinesisk 660 MW-blokk innen utløpet av 2009. Brenselstypen er brunkull (lignitt).
I tillegg ligger det statlige Paiton kullkraftverk på samme sted, med en installert effekt på 2 560 MW.
Vinh

Vinh er en by i den administrative region Khu Bon Cu nord i Vietnam, i landsdelen Tonkin. Den er også provinshovedstad i Nghe An. Byen hadde i 2004 97.800 innbyggere. Dette er vesentlig lavere enn tallene for folketellingene i 1979 og 1989 (hhv. 159.800 og 110.800).
Byen var opprinnelig kjent under navnene Ke Van (på språket Nom), Ke Vinh (kinesisk), så Vinh Giang, Vinh Doanh, og etter det Vinh Thi. Europeerne kalte byen bare Vinh, og fra 1789 slo denne kortformen gjennom som fullstendig navn.
Byen hai i de senere år bygd å bygge seg opp til et turistmål.
Vinh ble utsatt for store ødeleggelser under Vietnamkrigene. På grunn av sin strategiske beliggenhet ble det hardt rammet av amerikansk bombing.
Både Hồ Chí Minh og Phan Boi Chau ble født i Nghe An-provinsen. Den såkalte Ho Chi Minh-veien begynte i Vinhs havneby Ben Thuy og gikk innover i landet og videre inn i Laos og Kambodsja, og forgrenet seg inn i fjellene i Sør-Vietnam.
Kommunistene gikk særlig grundig til verks mot religionen i Vinh og i Nghe An. De fleste templer og pagoder ble ødelagt eller stengt. Men to står tilbake: Det kinesiske Hong Son-tempelet, og i byens utkant det såkalte "Kvinnenes tempel", som i virkeligheten er en pagode. Pagoden går tilbake til Le-dynastiet på 1500-tallet.
Ann Kristin Flatland

Karriere

Ann Kristin Flatland debuterte i verdenscupen i 2003 i finske Kontiolax, der hun kom på 56.-plass på sprinten. Allerede i sesongens andre konkurransehelg, i Hochfilzen, debuterte hun på det norske stafettlaget som gikk i mål på femteplass. Før hennes første verdenscupseier på  sprint i Oberhof i januar 2011 var hennes beste individuelle plasseringer i verdenscupen var to tredjeplasser fra sprinten i Oberhof og fra jaktstarten i Antholz fra året før, i sesongen 2009/10. 
Hun bor på Ålgård i Gjesdal kommune i Rogaland.
Hun representerte Norge i VM 2005 i Hochfilzen, og oppnådde en 22.-plass på sprinten og 37.-plass i jaktstarten. I VM i Antholz 2007 tok hun en femteplass på sprinten.
I OL 2010 i Vancouver gikk hun inn til tiendeplass på sprinten, åttendeplass på jaktstarten, 14.-plass på normaldistansen og ellevteplass på fellesstarten. Hun gikk også på det norske laget som ble nummer fire på 4 x 6 km stafett.
Flatland gikk på det norske laget som tok sølv i mixed stafett i Khanty-Mansijsk 28. mars 2010. Tora Berger, Emil Hegle Svendsen og Ole Einar Bjørndalen gikk de øvrige etappene. Et snaut år senere tok hun gull i samme øvelse i VM i skiskyting 2011 i Khanty-Mansijsk, da sammen med Tora Berger, Ole Einar Bjørndalen og Tarjei Bø. Hun var med på Norges lag som vant stafetten i VM i skiskyting 2013 i Nové Město.
Hun la opp i 2014.
What's Love Got to Do with It (sang)

Musikkvideo

Det ble laget to musikkvideoer til denne sangen, den ene ble regissert av Mark Robinson og den andre ble regissert av Bud Schaetzle. Videoen som ble regissert av Robinson ble filmet i New York City sommeren 1984.
Antikvarisk oppmålingskartotek

ANTON

ANTON er en digitalisert utgave av NTNU UBs utgave av Antikvarisk oppmålingskartotek (AOK). Navnet er et akronym for Antikvarisk oppmålingsbase for norske hus. Basen ble utviklet som en del av prosjektet NAP - Norsk arkitekturportal. Kartotekkortene i AOK ble skannet uten noen form for OCR-behandling. Noe informasjon ble lagt til, slik at for eksempel bygningsnavn og kommune er søkbart. Resten av informasjonen om den enkelte oppmåling og plassering av originaltegningene, kan man lese ut fra det skannete kortet.
I 2017 ble databasen flyttet fra BIBSYS til Arkivportalen. Søkemulighetene ble dermed noe redusert.
U20-VM i friidrett 2018 – Stavsprang menn

Stavsprang for menn under U20-VM i friidrett 2018 ble arrangert på Ratina Stadium 11 og 14. juli 2018.
Knipling

Knipling er tekstilarbeid i gjennombrutt mønster. Man deler gjerne knipling-begrepet i to hovedgrupper: Sydde og kniplede (slåtte). 
1) Sydde kniplinger består enten av uttrekkssøm (f eks Hardangersøm), eller av broderi der det gjennombrutte mønsteret lages uten et stoff som underlag. 
2) Kniplede kniplinger lages på en kniplepute/et kniplebrett og med trådene spolt opp på mange pinner.  Det antas at ordet "knipling" kommer fra det tyske ordet "Klöppel" som betyr pinne eller stokk, og at ordet "knipling" altså skal forstås som gjennombrutt tekstilarbeid produsert ved hjelp av stokker (Klöppeln) (i motsetning til sydde kniplinger som lages ved hjelp av en nål).  
I Europa oppsto kniplingsteknikken flere steder samtidig i renessansen, med de nord-italienske byene Venezia, Milano og Genova som kjerneområde sammen med Flandern.
Kniplinger spilte en sentral rolle i europeisk mote på 1500-tallet og 1600-tallet. Kniplede krager og mansjetter var viktige elementer i både manns- og kvinnedrakta. Også i interiørdetaljer (duker, gardiner og møbler) fikk kniplinger en viktig dekorativ funksjon. Kniplinger var ufattelig dyre fordi knipling er en veldig tidkrevende teknikk, og kniplinger var et viktig statussymbol igjennom 1500-, 1600- og 1700-tallet. 
Knipleteknikken spredde seg fra tidlig 1500-tall rundt i Europa, og også folkedraktene ble etterhvert påvirket.
I Norge har kniplede kniplinger vært brukt på en del av våre folkedrakter, både smale linkniplinger på tørklær/hodelin og metallkniplinger på liv, stakk  og/eller løslommer.  Dessuten eksisterer det en tradisjon for kniplinger av ull nederst på stakken i området rundt Flå/Krødsherad. Vi har aldri hatt noen knipleindustri i Norge, slik det har eksistert i våre naboland (kniplesentre i Vadstena i Sverige og Tønder i Danmark). I stedet har det formodentlig vært kniplet for lokalt salg i de enkelte dalfører.
Sydde kniplinger i Norge har vært bedre kjent og mer benyttet enn de kniplede kniplingene.  Mest kjent er Hardangersøm eller Kvitsaum.
Knipleteknikken ble mekanisert på 1800-tallet etter at engelskmannen John Heathcoat fant opp bobinettmaskinen.  Etter det falt de håndlagde kniplingene i verdi og tapte ganske fort sin betydning som statussymbol for de ledende samfunnsklasser.
Smalmarihøne

Utseende

Smalmarihøne er mellom 2,5 og 4 millimeter lang, forholdsvis smal og ikke så ovalt bred som de andre marihønene. Dekkvingene er lyst rødbrune, helt uten eller med en diffus mørkere flekk hver.

Levevis

Smalmarihøne finnes i tilknytning til våtmark med planten dunkjevle.
Roy Aitken

Klubbkarriere

Aitken begynte sin fotballkarriere hos Celtic Boys Club i 1973. I 1976 meldte han overgang til Celtic FC, hvor han fikk sin førstelagsdebut i Scottish Premier League den 21. februar 1976 borte mot Aberdeen FC. I den påfølgende sesongen var han med på å vinne «the double» med både seriemesterskapet og Scottish Cup. I 1979 vant Celtic og Aitken seriemesterskapet igjen, samtidig som han også ble tatt ut på det skotske landslaget. Han tok del av Celtics storhetsperiode på 1980-tallet, og var med på å vinne seriemesterskapet i 1981, 1982, 1986 og 1988 samt cupmesterskapet i 1980, 1985, 1988 og 1989. På grunn av sin fysikk ble han tildelt kallenavnet «The Bear» (bjørnen) av Celtic-fansen.
Etter over 480 seriekamper og 40 seriemål for Celtic gikk karrieren i 1990 videre til den engelske klubben Newcastle United FC, hvor han spilte 51 seriekamper på nivå to frem til 1991. Sesongen etter dro han tilbake til Skottland, hvor han skrev under for St. Mirren FC. I 1992 gikk turen videre til Aberdeen FC, hvor han spilte i underkant av 30 seriekamper frem til han la opp som aktiv fotballspiller i 1995.

Internasjonal karriere

Aitken fikk sin landslagsdebut for det skotske herrelandslaget den 2. september 1979 i en vennskapskamp mot Peru (1–1). Han ble deretter tatt ut i landslagstroppen til VM i fotball 1986 i Mexico av landslagstrener Alex Ferguson, hvor han spilte alle tre gruppespillkamper mot henholdsvis Danmark (0–1) og Vest-Tyskland (1–2) og Uruguay (0–0). Han ble også tatt ut i troppen til det påfølgende verdensmesterskapet i Italia av landslagstrener Andy Roxburgh, hvor han spilte alle de tre gruppespillkampene mot Costa Rica (0–1), Sverige (2–1) og Brasil (0–1). Fra 1979 til 1991 spilte han totalt 57 landskaper og scorte ett mål for Skottland.

Trenerkarriere

Etter at han la opp som spiller i 1995 tok Aitken på seg rollen som manager for Aberdeen, hvor han blant annet ledet laget til seier i Scottish League Cup i sin første sesong før han i 1997 ble erstattet av Alex Miller. Etter dette fokuserte Aitken på å utdanne seg til fotballtrener og fullførte UEFAs profflisens. Aitken ble deretter ansatt som trener for Leeds United AFC, før han i 2003 dro til Aston Villa FC, hvor han i 2006 erstattet David O'Leary.
Etter at Martin O'Neill ble tildelt jobben på permanent basis forlot Aitken klubben, og i januar 2007 ble han utnevnt som assistent til Skottlands herrelandslag under ledelse av Alex McLeish, men allerede i november samme år forlot både McLeish og Aitken landslaget til fordel for henholdsvis manager og førstelagstrener for Birmingham City FC. I juli 2010 forlot han Birmingham til fordel for Al-Ahli Club i Dubai, som da var ledet av David O'Leary.
Micaria formicaria

Utseende

Micaria formicaria er en middelsstor, litt flat edderkopp med kraftige bein. Forkroppen er ganske bred bak, sterkt tilsmalnet forover (smalt hode). Kroppen er svarte med litt metallskinn og har sølvfargede flekker. Den er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene danner to tverr-rader. De midtre øynene i den bakerste raden er mer eller mindre uregelmessig (ikke sirkelrundt) formet.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Micaria formicaria er aktiv om dagen i solskinn og bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri. De bygger seg et skjulested av edderkoppsilke under steiner, mellom død vegetasjon eller lignende steder. Hunnen spinner en eggsekk av edderkoppsilke, hvor hun legger eggene.
Gospel and Drinking Songs

Gospel and Drinking Songs er en EP med Olav Larsen & The Alabama Rodeo Stars, utgitt i 2005.
Battos IV av Kyrene

Battos IV av Kyrene (gresk: Βάττος; virksom på 500- og 400-tallet tallet f.Kr.) var den sjuende og nest siste greske konge av Kyrene av det battiaske dynasti i Kyrenaika, et rike i antikken i Nord-Afrika i dagens Libya. Battos ble kalt for «Battos den kjekke» eller «rettferdige» (Βάττος ο Καλός). Han var den første konge av Kyrene som tjente som klientkonge under persisk overherredømme.

Slekt

Battos var sønn og eneste barn av den femte greske konge av Kyrene, Arkesilaos III. Moren var en libysk kvinne hvor navnet ikke lenger er kjent og var datter av Alazir, den libyske guvernøren av byen Barka. Herodotos har fortalt at Arkesilaos III og Alazir var beslektet, antagelig via inngifte. Hans besteforeldre på farssiden var den femte greske konge av Kyrene, Battos III og dronning Feretima. Hans tante på farssiden var prinsesse Ladike som ble giftet bort til den egyptiske farao Amasis II.

Framgangsrik og fredelig styre

Battos etterfulgte formelt sin far, men hans bestemor Feretima synes å ha styrt først på hans eller egne vegne, og han overtok fra henne i slutten av 515 f.Kr. etter at hun døde av en fryktelig hudsykdom i Egypt.
Fra 515 til 465 f.Kr., et relativt langt styre sammenlignet med hans nærmeste forfedre, fungerte Battos som konge av hovedstaden Kyrene og Kyrenaika. Svært lite er kjent om hans styre, hvilket ofte er tilfelle ved fredfylte epoker, og han synes likeledes ha styrt med forsiktighet, muligens grunnet trykket fra Perserriket. I løpet av hans tid ble Kyrene igjen en rik by. Kyrenaika eksporterte hvete, bygg, olivenolje, men særlig en medisinsk urt kalt silfion eller silphium (en Ferula-art) som ble utvinnet i en slik grad at den ble utryddet en gang etter 100-tallet e.Kr. da Plinius den eldre registrerte at den var blitt sjelden.

Død

Navnet på Battos' hustru er ikke kjent. Selv døde han i 465 f.Kr. og ble gravlagt ved siden av sine forfedre i Kyrene. Han ble etterfulgt av sin sønn Arkesilaos IV.
Apalachee-massakren

Apalachee-massakren var en rekke brutale raid utført av engelske kolonister fra provinsen Carolina og deres indianske allierte mot de stort sett fredelige Apalachee-indianerne nord i Spansk Florida som fant sted under Dronning Anne-krigen i 1704. Mot liten spansk og indiansk motstand, ble et blomstrende misjonsnettverk ødelagt. De fleste av innbyggerne ble enten myrdet, fanget eller flyktet til større spanske og franske utposter, eller ble frivillig med engelskmennene. 
Den eneste store hendelsen i ekspedisjonen til den tidligere guvernøren i James Moore var Slaget ved Ayubale som var eneste gangen de engelske raidene møtte større motstand. Mange Apalachee-indianere som ikke var fornøyd med forholdene under spanjolene, forlot bare byene sine og ble med toktet til Moore. De slo seg ned nær elvene Savannah og Ocmulgee, hvor forholdene  var noe bedre. 
Raidene til Moore skjedde etter andre raid som hovedsakelig ble utført av engelsk-allierte Creek-indianere.  Det samlede målet med disse raidene, utført mellom 1702 og 1709, var å avfolke Spansk Florida utentenfor grenseområdene rundt St. Augustine og Pensacola.
NTNUs litteraturpris

NTNUs litteraturpris er en pris som deles ut årlig, og alternerer mellom et faglitterært og skjønnlitterært verk. Den ble første gang utdelt i oktober 2017. Prisen er ledd i NTNUs satsing på samarbeid med kulturinstitusjoner i Trondheim og Trøndelag. NTNU har gjennom denne satsingen en samarbeidsavtale med Litteraturhuset i Trondheim. Avtalen omfatter at deler av den økonomiske støtten fra NTNU settes av til NTNUs litteraturpris, som deles ut under Trondheim litteraturfest. Denne festivalen er resultat av et samarbeid mellom Trondheim folkebibliotek, Litteraturhuset i Trondheim og NTNU. 
Litteraturprisen skal gå til et norskspråklig verk av høy litterær kvalitet. Verket skal være utgitt i løpet av de to foregående år, og det skal være skrevet av en nålevende forfatter med tilknytning til Trøndelag. Juryen består av to medlemmer fra litteraturhuset, to fra NTNU og ett fra Forfattersentrum Midt-Norge.
Prisen er på 20 000 NOK, samt et diplom.
Den hvite fabrikk

Den hvite fabrikk (polsk Biała Fabryka) er navnet på Ludwik Geyers bygning ved Piotrkowska-gaten 282 i Łódź.
Fabrikken er et kompleks av klassisistiske bygninger og en av de eldste severdigheter innen industriell arkitektur i Polen. Den ble bygd i årene 1835–1837 av Ludwik Geyer. Komplekset huset blant annet Łódź’ første mekaniske spinneri og veveri så vel som byens første pipe, og var i sin tid en av de mest moderne fabrikkene i Europa. Den var en selvtilstrekkelig bedrift som kunne drive alle trinn i bomullsproduksjonen. Den hadde ved siden av spinneriet og veveriet også et trykkeri og fargeri.
Geyer kjøpte fabrikkmaskinene hos datidens fremste produsent, brødrene Cockerill i Belgia. Blant disse var Polen og Russlands første dampmaskin, som ble tatt i bruk i 1839.
Fabrikken har tre etasjer, og formen er inspirert av engelske fabrikkbygninger fra epoken. Den er gipset og malt hvit, i motsetning til de fleste andre fabrikker i Łódź, som er etterlatt i rød murstein. I dag huser bygningen Det sentrale tekstilmuseum.
Radio Tango

Radio Tango var en riksdekkende digital radiokanal basert i Oslo. Virksomheten er eid av selskapet Radio Tango Norge as som er eid av Appelsin Media as. Aksjonærer i dette selskapet er Michael Breines Oredam og Hans-Jørgen Strand.

Historie

Radio Tango ble stiftet i 1988 av Michael Breines Oredam og Marius Gustavson. Lokalradiokonsesjon ble tildelt samme år, og sendingene startet på frekvensen FM 102.
I 1992 var Radio Tango først i landet med morgensendinger etter den amerikanske modellen, med fokus på raske «one-liners» og tørr humor. Programleder var Sverre Bjørnsen.
I 1995 ble frekvensen endret til FM 99,3, og igjen til FM 105,8 i 1999.
Radio Tango var første lokalradio i landet med prøvesendinger via det digitale bakkenettet DAB. Disse sendingene ble stanset i 2000, da man konkluderte med at subjektiv oppfattelse av lydkvalitet og grad av forstyrrelser gjorde DAB i L-båndet uegnet for lokalradio.
Radioen vekket også internasjonal oppsikt da den i 2001 startet med programmet «Bedre vær, mindre klær». Her kledde en værmelder av seg klesplaggene etter hvert som temperaturene i værmeldingen økte. Videoopptak ble samtidig vist på radioens nettsider. Radio Tango var også i media da det i desember 2007 ble kjent at de ansatte Mina Hadjian, som ble kjent gjennom flere kontroversielle episoder som programleder i NRK P3. Hadjian ledet kanalens ettermiddagssendinger fra 28. januar til 22. april 2008 da hun av ledelsen ble bedt om å gå på dagen. Hadjian mente hun var usaklig oppsagt. Partene ble forlikt.
I 2006 ble Radio Tango solgt til Edda Media, og i 2007 solgte Eddia Media radioen videre til selskapet Appelsin Media AS.
Ansvarlig redaktør er Hans Jørgen Strand.
Musikksjef er Robin Olsen.
Radio Tango er i dag slått konkurs.
Stockfleths

Stockfleths er en kjede kaffebarer og spesialforretninger for kaffe og te med 11 utsalgssteder i Oslo, Ski, Sandvika og Fornebu. Selskapet har historie tilbake til 1895, da navnet var «Den danske kaffeforretning». Astri Stockfleth overtok driften i 1913, og navnet ble endret til Astri Stockfleth i løpet av 1930-årene. Da bedriften ble omdannet til aksjeselskap i 1973 fikk den navnet Stockfleths AS kaffe og te.
Baristaer med tilknytning til Stockfleths har gjentatte ganger markert seg i konkurranser nasjonalt og internasjonalt og troféer fra pallplasseringer i NM i Baristakunst fra 2001 til 2008 er utstilt i kjedens forretning i Lille Grensen. Tim Wendelboe har bakgrunn fra Stockfleths.
Stockfleths eies delvis av NorgesGruppen som også eier deler av den konkurrerende kaffebarkjeden Kaffebrenneriet.