Frederik Willem de Klerk

Bakgrunn

Frederik Willem de Klerk kom fra en afrikaanstalende familie. Faren, Johannes de Klerk, var i mer enn tyve år toppolitiker for Nationalistpartiet og satt i regjeringen årene 1954-1969 på forskjellige ministerposter. I 1958 ble Frederik W. de Klerk uteksaminert fra universitetet i Potchefstroom som advokat.

Politisk karriere

Han ble i 1969 valgt inn i parlamentet for Nasjonalistpartiet samtidig som faren ble utsett til senatens ordfører. I statsminister P.W. Bothas regjering fikk de Klerk en rekke ministerposter; pensjons- og sykdomsminister (1978),  post-, telekommunikadjons-, idretts- og fritidsminister (1978-1979), mineralminister (1979-1982), miljøminister (1979–1980) samt energiminister (1980-1982).
Han ble så i 1982 innenriksminister oavanserte i 1984 til utdennelsesminister (poster som hans far hadde innehatt på 1960-tallet), der han i hovedsak gjorde seg kjent som konservativ forsvarerav segregadjon innen utdannelsen. 
Etter at Bothas syknet hen i 1989 klarte de Klerk etter en tids uklarhet å slå ut utenriksminister Pik Botha, den stedfortredende president Chris Heunis samt finansminister Barend du Plessis og bli valgt til nasjonalistenes partileder (69 stemmer mot 61 for du Plessis). 
I august tiltrådte han presidentposten etter at den 73-årige P W Botha var fratrådt. Ett av den nye regjeringens første vedtak var å utlyse nyvalg (september 1989), noe som utløste ytterligere uro i landet, idet det radikale konservative parti (KP) gikk sterkt fremover og nasjonalistene for første gangen etter 1948 ikke vant en majoritet av stemmene.

President (1989-1994)

Etter å ha erklært sin troskap til partiets Verligte («opplyste») falang, der utenriksminister Botha var en forgrunnsskikkelse, lot de Klerk oppheve den unntakstilstand som var blitt innført av hans forgjenger. Han avskaffet provisorisk dødsstraff og hevet i februar 1990 forbudene mot kommunistpartiet, PAC og ANC, og løslot en rekke politiske fanger, fremst av dem ANCs forgrunnsskikkelse Nelson Mandela fra 28 års fangenskap. Proscessen utløste en urolig og voldsom periode i landets historie og ble møtt med ramaskrik fra radikale hvite innen og utenfor parlamentet, særlig fra KP respektive AWB. Beryktet ble en demonstrasjon utenfor det konservative landstedet Ventersdorp i Transvaal i 1991, der hvite opprltspolitifolk til støtte for de Klerk og reformprosessen i den tumult som oppstod drepte demonstranter fra AWB samt en forbipasserende.
I 1992 kunne de Klerk til tross for tiltagende motstand fra radikale svarta og hvite avgå med seieren da to tredjedeler av den hvite befolkningen i en folkleavstemning sa ja til forhandlinger i den hensikt å gi landet en ny grunnlov. Et attentat i 1993 av militante boernationalister under ledelse av AWB-lederen Eugène Terre'Blanche rettet mot forhandlingene i Kempton Park nær Johannesburg kunne ikke forhindre en avtale om majoritetsstyre i Sør-Afrika. De første allmenne valg skulle ifølge overenskommelsen avholdes i april det påfølgende år. Samme år mottok de Klerk og Mandela Nobels fredspris i Oslo.

Visepresident og pensjon

Den 27. april 1994 kunne Sør-Afrika for første gang gå til allmenne valg ved de Klerks og Mandelas forsorg. En ambisiøs valgkampanje, der Nasjonalistpartiet frakjente seg sin tidligere støtte til apartheid ledet til visse fremganger som for det meste ble tilskrevet de Klerks profil. Partiet fikk drøyt 20 % av stemmene og kunne danne en enpartiregjering i Vestre Kapprovins. Ifølge de på forhånd gitte regler kunne de Klerk få en post som visepresident samt et antall ministerposter i Mandelas regjering. 
I 1996 valge han å gå ut av regjeringen etter interne samarbeidsproblemer. Følgende år ble Nasjonalistpartiet ommdannet til Det nye nasjonalistpartiet (NNP) og de Klerk valgte å forlate ordførerposten og politikken.
I 2001 ble hans fraskilte hustru Marike brutalt myrdet av en svart gjerningsmann i sin leilighet i Kapstaden. Mordet ble fordømt av blant annet president Thabo Mbeki og Winnie Mandela, som holdt en lovtale til Marike de Klerks minne. Gjerningsmannen, en 22-årig sikkerhetsvakt, ble arrestert to dager etter mordet og dømt til to livstider og tre års fengsel for mord.