Ober Ost

Politikk

Ober Ost hadde et jerngrep om området. Området ble inndelt i distrikt som ikke tok hensyn i sosiale og etniske forhold (verkehrspolitik). En fikk ikke lov til å bevege seg mellom distriktene, noe som ødela levebrødet til mange omreisende handelsjøder, og hindret innfødte fra å besøke venner og slekt i nabodistrikt. De prøvde også å innført tyske verdier og institusjoner på de innfødte. Jernbaner ble opprettet, men kun tyskere kunne benytte dem, og kun tyske innstruktører holdt på i landet, da ingen litauere hadde blitt opplært.
I 1915, da store områder ble underlagt Ober Ost grunnet militærseire på østfronten satt Erich Ludendorff opp et forvaltningssystem for å styre over de store områdene. Selv om von Hindenburg teknisk sett var øverstkommanderende hadde Ludendorff kontroll over administrasjonen. Det var ti stabsmedlemmer, hver med sitt eget område (økonomi, landbruk, etc.). Området ble delt i Kurland-distriktet, Litauen-distriktet, Białystok-Grodno-distriktet, hver med sin distriktsleder. Ludendorffs plan var å gjøre Ober Ost til en koloni for hans tropper etter krigen, samt være et sted for tyske flyktninger fra det borgerkrigsrammede Russland. Ludendorff organiserte Ober Ost til et selvforsynt område, og området dyrket sin egen mat  og kunne også eksportere overskudd til resten av Tyskland. De innfødte hadde ingen interessere i å sikre en tysk seier, siden de ikke hadde noe innflytelse på styret og administrasjonen av området, og ble offer for en stadig økende skatt.

Kommunikasjonsproblemer

Det var mange kommunikasjonsproblemer innad i Ober Ost. Soldater kunne kommunisere med overklassen med fransk eller tysk, og i større landsbyer snakket den jødiske befolkningen tysk eller jiddisk noe soldatene kunne «forstå til en viss grad». I de landlige områdene og blant bondestanden måtte soldatene brukte latviske eller russiske tolker for å kommunisere. Disse språkvanskene var ikke hjulpet av en tynn administrasjon som kunne utgjøre så få som 100 på et område så stort som Rhode Island. Prestestanden ble av og til brukt til å spre beskjeder til massene, siden dette var en effektiv måte å spre et budskap på til mennesker som snakket et annet språk. En ung offiser og administrator med navn Vagts minnes hvordan han hørte en gudstjeneste - gjennom en tolk - hvor presten instruerte menigheten å holde seg vekk fra veier etter mørkets frambrudd, levere inn skytevåpen, og styre unna bolsjevikagenter, nøyaktig det Vagts hadde bedt han gjøre.

Den russiske revolusjon

Grunnet den usikre situasjonen i øst etter oktoberrevolusjonen i 1917, og den påfølgende freden i Brest-Litovsk i mars 1918, forsøkte noen av de innfødte å velge Adolf Friedrich zu Mecklenburg som leder av Det forente baltiske hertugdømme, og den andre hertugen av Urach som konge av Litauen. Disse planene falt sammen i november 1918.

Ober Ost og Nazi-Tyskland

Verjas Gabriel Liulevicius legger frem i sin bok War Land on the Eastern Front: Culture, National Identity, and German Occupation in World War I at en rød tråd kan skimtes gjennom Ober Ost og Nazi-Tysklands planer for Øst-Europa. Han hevder at «tyske tropper begynte å se på Østen med avsky, og begynte å se på området som et område plaget av kaos, sykdom og barbarisme, i stedet for det det egentlig var  – et område herjet av krig». Han hevder møtet med Østen skapte en idé om Lebensraum, et område som trengte å bli renset. Selv om han har samlet mye bevis for sin teori, blant annet offisielle dokumenter fra de tyske myndigheter, brev og dagbøker på tysk og litauisk, er det forsatt problemer med hans arbeid. Han sier blant annet lite om de innfødtes holdning til okkupasjonen, i tillegg til at han gjør tilnærmet ingen sammenligninger med administrasjonen og politikken ført i Ober Ost og de tyske oversjøiske koloniene.