Alexander von Falkenhausen

Rådgiver for Chiang Kai-shek

I 1930 ble Falkenhausen pensjonert og i 1934 reiste han til Kina for å arbeide som Chiang Kai-shek's militære rådgiver, som en del av det sino-tyske samarbeid for å reformere den kinesiske hæren. I 1937 Nazi-Tyskland var Tyskland alliert med Keiserriket Japan som kjempet mot Republikken Kina i den Andre kinesisk-japanske krig. Som en vennlig gest til Japan anerkjente Tyskland den japanske marionettstaten Mandsjukuo, trakk tysk støtte til Kina og tvang  Falkenhausen til å trekke seg ved å true med at hans familie i Tyskland ville ble straffet for hans illojalitet. Under en farvemiddag med Chiang Kai-sheks familie lovet Falkenhausen at han aldri ville avsløre noen kampplaner han hadde gitt til Japan. Ifølge noen kilder (spesielt kommunistiske kinesere på slutten av 1930-tallet), holdt Falkenhausen kontakt med Chiang Kai-shek og av og til sendte ham europeiske luksusvarer og mat til ham, Chiangs husholdning og hans offiserer. På hans 72. Fødselsdag i 1950 fikk Falkenhausen en 12 000 amerikanske dollar-sjekk fra Chiang Kai-shek som hans fødselsdagsgave og et personlig brev som utnevnte  ham som en tysk «Venn av Kina».

Militær guvernør for Belgia

Falkenhausen ble kalt tilbake til aktiv tjeneste i 1938, og tjenestegjorde som infanterigeneral på vestfronten, før han ble utnevnt til militærguvernør i Belgia i mai 1940. I løpet av sin tid som militærguvernør, utstedte Falkenhausen sytten resolusjoner mot den jødiske befolkningen i Belgia som forberedende tiltak som ledet i juni 1942 til utvisning av 28 900 jøder. Hans stedfortreder for økonomiske saker, Eggert Reeder var ansvarlig for ødeleggelsen av «jødisk eiendom» i den belgiske økonomien, noe som førte enorm arbeidsledighet blant jødiske arbeidere, spesielt i diamantindustrien. Om lag  2 250 av disse arbeidsledige ble sendt til tvangsarbeidsleire i Nord-Frankrike, for å bygge Atlanterhavsvollen for Organisation Todt. Om lag 43 000 ikke-jødiske belgiske borgere ble også deportert til nazistenes konsentrasjonsleire, hvor over 13 000 av dem døde. Hundrevis av  motstandsmenn ble tatt eller skutt under okkupasjonen.

Bombeattentatet

Falkenhausen var en nær venn av den anti-Hitler medsammensvorne, Carl Friedrich Goerdeler og feltmarskalk Erwin von Witzleben som snart kom til å avsky Adolf Hitler og Nazi- regimet. Han tilbød sin støtte til Witzleben for et planlagt statskupp, men uten å ta del i kuppet. Etter det mislykkede 20. juli-attentatet for å drepe Hitler i 1944 tilbragte Falkenhausen resten av krigen fra en konsentrasjonsleir til en annen. På slutten av april 1945 ble han overført til Tyrol med om lag 140 andre fremtredende innsatte i Dachau konsentrasjonsleir. SS flyktet og etterlot fangene bak, seg og han ble tatt til fange av den Femte Amerikanske Armé den 5. mai 1945.

Forsoning og tilgivelse

Falkenhausen og Reeder ble sendt til Belgia for tiltale i 1948, hvor de ble holdt i varetekt i tre år. De ble tiltalt for deres rolle i deportasjon av jøder fra Belgia, men ikke for deres død i Auschwitz. Saken begynte i Brussel 9. mars 1951 og de ble forsvart av advokat Ernst Achenbach. Falkenhausen fikk skussmål fra Qian Xiuling og en rekke belgiske jøder, som ga bevis for at Falkenhausen og Reeder hadde prøvd å spare belgiske og jødiske liv. Likevel, den 9. juli 1951 ble de funnet skyldig og dømt til tolv års hardt arbeid i Tyskland. På sin  tilbake til Vest-Tyskland tre uker etter utløpet av prøveperioden, etter å ha sonet en tredjedel av dommen, som kreves etter belgisk lov, ble de benådet av Kansler Konrad Adenauer. Falkenhausen døde i Nassau, Rheinland-Pfalz, i 1966.