google/wiki40b huggingface dataset:
Marie Taglioni

Bakgrunn

Marie Taglioni var datter av den italienske danseren og koreografen Filippo Taglioni og den svenske danseren Sophie Karsten, som i sin tur var datter av sangeren Christopher Christian Karsten og den polske skuespilleren Mariane Sophie Stebnowska.

Danser

Taglioni ble den romantiske balletts første store stjerne. Hun regnes som den første mester av spissdansen, altså dans på tåspissene. Hennes verdenskarriere tok til da hun i 1832 opptrådte i Parisoperaen i balletten La Sylphide av Jean Schneitzhoeffer. Koreografen var hennes egen far, Filippo Taglioni.
Den 18. september 1832 giftet hun seg i London med Jean-Pierre Victor Albert Gilbert de Voisins (død 1863). De fikk to barn: Marie (1835–1901, gift med Alexander Troubetzkoy, 1813–1889) og Georges-Philippe (1843–1893, gift med Sozonga Rallli, død 1906 i Paris).
Taglioni forlot i 1837 Ballet de l’Opéra de Paris og ble medlem av den keiserlige ballett basert i St. Petersburg i Russland. Etter sin siste forestilling i Russland, i 1842, mens populariteten hennes var på topp, ble et par av hennes gamle tåspissko solgt for to hundre rubler, visstnok for å bli kokt, servert med saus og spist av en gruppe tilhengere. 
I juli 1845 danset hun med Lucile Grahn, Carlotta Grisi og Fanny Cerrito i Jules Perrot's Pas de Quatre, en ballett som var ypperlig illustrative for Taglionis eteriske kvaliteter som ble presentert i Alfred Edward Chalons litografiske trykk.
Taglioni sluttet som profesjonell danser i 1847. Etter det bosatte hun seg i Venezia i Italia. Hun var med på å innføre et strengere regime ved operaen i Paris, og var jurymedlem i den aller første corps de ballet-konkurransen. Senere lærte hun bort sosial dans, og hadde noen få ballettelever. Den mest kjente er Emma Livry. Taglioni koreograferte sitt eneste verk, «Le Papillion», til Livry, men Livry omkom i 1863 da hennes kostyme ble antent av en gasslampe. 
Johann Strauss komponerte Marie Taglioni Polka til Taglioni.
Hun ble begravet på Cimetière de Montmartre.
Tertnes

Tertnes er et boligområde i Åsane bydel i Bergen, mellom Morvik og Ulset i nord, Åstveit i sør og Byfjorden i vest. Her ligger Tertnes skole, Åstveit skole, Tertnes videregående skole og idrettsanlegget Åstveithallen, forøvrig mest eneboliger og noe blokkbebyggelse. Tertnes er også tilholdssted for Tertnes Idrettslag. Tertnesveien er hovedveien gjennom området.
Tertnes omfattes av grunnkretsene Tertnes, Danmarksneset og Kvernevikstemma, med totalt 3 376 innbyggere 1. januar 2012 og et samlet areal på 1,85 km², hvorav 0,04 km² ferskvann.
Stedsnavnet Tertnes er en forvanskning av det tidligere navnet Thorstenes. I et gavebrev fra 1574 skjenket kong Frederik 2. gården Thorstenes i Hammer sogn utenfor Bergen til St. Jørgens hospital inne i byen.
Fjerde ventrikkel

Brekningssenteret

Brekningssenteret (som styrer kvalme og brekninger og oppkast) sitter i denne delen av hjernen. Det styrer i hovedsak med impulser fra fire steder: Via nervus vagus/nervus orthosympatheticus (fordøyelsessystemet, hjertet, genitalia, urinveiene, bukhinnen) m.m.; Kjemoreseptortriggersonen (CTZ) (sensor for endogene og eksogene substanser fra cerebrospinal væske og blod); Vestibularisapparatet (reisesyke); Hjernebarken (visuelle inntrykk, lukt, psykogene påvirkninger).
Se-ma-for

Se-ma-for er et polsk animasjonsstudio grunnlagt 1947 i Łódź. Det produserer hovedsakelig dokke- og tegneserieanimasjoner for barn og voksne. 
Til animasjonsstudioets mest berømte produksjoner hører de Oscarbelønnede Tango samt Peter og ulven. Se-ma-for har blant annet produsert de kjente eventyrene Miś Uszatek, Przygody misia Colargola, Przygód kilka wróbla Ćwirka, Przygody kota Filemona og Zaczarowany ołówek.  
Navnet er en forkortelse av Studio Małych Form Filmowych («De småe filmformers studio»).

Historie

Historien til Se-ma-for strekker seg tilbake til 1947, da studioets første dokkeanimasjon Za króla Krakusa av Zenon Wasilewski ble vist på kino. Se-ma-for har siden produsert over 1 400 filmer (derav om lag 800 dokkeanimasjoner), som har vunner over 300 priser og utmerkelser over hele verden, deriblant Oscar for Zbigniew Rybczyńskis film Tango. 
Flere fremragende polske artister og kunstnere har samarbeidet med studioet: Krzysztof Penderecki, Roman Polański, Zbigniew Rybczyński, Krzysztof Komeda, Michał Urbaniak, Janusz Majewski, Janusz Morgenstern, Filip Bajon, Andrzej Barański, Daniel Szczechura, Edward Sturlis, Stanisław Lenartowicz, Tadeusz Wilkosz, Marian Kiełbaszczak, Marek Skrobecki og Piotr Dumała. 
Se-ma-for er først og fremst kjent som det første og eneste dokkeanimasjonsstudioet i Polen. Denne filmteknikken ble ikke bare brukt til barneserier, men også til auteurfilmer. De mest kjente er Schody av Stefan Schabenbeck, Worek av Tadeusz Wilkosz, Kwartecik av Edward Sturlis, D.I.M av Marek Skrobecki, Fantastyczny Sklep z kwiatami av Paweł Partyka samt Peter og ulven av Suzie Templeton. Sistnevnte har blant annet vunnet hovedprisen og publikumsprisen på den viktigste animasjonsfestivalen i Annecy i Frankrike, samt Oscar i kategorien for beste animerte kortfilm.
Se-ma-for har også produsert filmer i et bredere stilistisk spekter: både eksperimentelle filmer, dokumentarer, og til og med fiksjonsfilmer.
Ulama

Ulama er et ballspill som spilles enkelte steder i den meksikanske delstaten Sinaloa. Det stammer fra den aztekiske varianten av mesoamerikansk ballspill, og er dermed en av verdens lengstlevende idretter.
Ulama spilles med en gummiball. Det er tre varianter av spillet, hvor ballen slås enten med hoftene, underarmene eller med balltre. To lag spiller mot hverandre, og målet er å holde ballen i spill og innafor sidelinjene, omtrent som i volleyball. Det er ulike måter å få poeng på. Laget som først oppnår åtte poeng, vinner. Kampene varer vanligvis rundt to timer.
Air Safaris

Historie

Air Safaris Limited ble dannet 26. november 1959 med fire-motors Handley Page Hermes og tomotors Vickers Viking passasjerfly for å drive rute- og charterflyvninger fra London Gatwick lufthavn. Det ble opprinnelig startet som Meredith Air Transport i 1952 med en Dakota. Sekskapet endret navn i november 1954 til African Air Safaris Limited, og i 1956 kjøpte det en Handley Page Hermes fra British Overseas Airways Corporation. Det anskaffet ytterligere to Vickers Viking i 1959 og flyttet til London Gatwick lufthavn som Air Safaris.
I 1960 ervervet selskapet transportdivisjonen i Don Everall Aviation som drev ruteflyging fra Birmingham Airport og et Viking-fly. Flyselskapet etablerte drifts- og vedlikeholdsbase på Hurn Airport i 1961. Selskapet opererte charter fra de fleste britiske flyplasser, men i 1961 opphørte virksomheten.
Da selskapet la ned driften 2. november 1961 hadde de fem Hermes og åtte Viking samt 200 ansatte som fikk formell melding om at selskapet skulle avvikle på grunn av økonomiske vanskeligheter. En representant fra selskapets styre sa at de hadde prøvd å redde selskapet, men den følgende uken ble en bobestyrer oppnevnt.
På et kreditormøte 29. januar 1962 ble det opplyst at selskapets gjeld var 521 073 pund. Svikten i selskapet ble tilskrevet for lite kapital og for rask ekspansjon, tap av inntekt mens flyene var under reparasjon, høye lønnskostnader og høye leieutgifter for flyene ble også nevnt. Da selskapets eiendeler kun ville dekke gjelden ble det overlevert bobestyreren.
Großes Walsertal

Großes Walsertal er en dal sentralt i den østerrikske delstaten Vorarlberg. Dalen ligger mellom Bregenzerwald i nord og Lechtal-Alpene i øst og syd. Elva Lutz renner gjennom dalen fra østnordøst mot vestsydvest og munner etter 28&nbsk;km ut il Ill. Veiforbindelser består nedover mot Illdalen og over Faschinapasset (1486 moh.) mot Bregenzerwald. Kommunene i dalen har gått sammen om å danne en naturpark, som i 2000 ble anerkjent som biosfærereservat.
Dalen er oppkalt etter walserfolket, som kom fra Sveits (Wallis) og bosatte seg i dalen på 1300-tallet (se også Kleines Walsertal). Befolkningen har fremdeles en alemannisk dialekt som er forskjellig fra resten av Vorarlberg. Dalen har i dag rundt 3500 innbyggere i seks kommuner: Blons, Fontanella, Raggal, Sankt Gerold, Sonntag og Thüringerberg. Kommunene hører til distriktet Bludenz.
Euclichthys polynemus

Utbredelse og habitat

Arten finnes i sørvestlige deler av Stillehavet, rundt New Zealand og Australia. Den er en dypvannsart som lever på 250 – 920 meters dyp.

Beskrivelse

Euclichthys polynemus har to nesten sammenhengende ryggfinner. Den første er ganske høy og har 12-15 finnestråler. Den andre er lavere, har 74-77 finnestråler og går nesten helt bak til halefinnen. Bukfinnene har fire lange finnestråler som når nesten bak til gattåpningen. Gattfinnen er formet som en vanlig finne foran med en smal fortsettelse bakover mot halefinnen.
Euclichthys polynemus blir inntil 35 cm lang.
Djingareybermoskéen

Djingareybermoskéen er en moské i Timbuktu i Mali. Moskéen ble bygd omkring 1325 av Malirikets hersker Mansa Moussa, etter at han hadde vendt tilbake til Timbuktu fra en pilegrimsferd til Mekka.
Den sentrale minareten dominerer Timbuktus bybilde og er et landemerke som synes fra store deler av byen.
Chakarisk

Chakarisk (mongolsk: ᠴᠠᠬᠠᠷ

ᠠᠮᠠᠨ

ᠠᠶᠠᠯᠭᠤ čaqar aman ayalγu; kyrillisk: Цахар аман аялгуу tsakhar aman ayalguu, forenklet kinesisk: 察哈尔语; tradisjonell kinesisk: 察哈爾語; pinyin: cháhā'ěr yǔ) er et mongolsk språk som blir talt i den sentrale region av Indre Mongolia. Det er oppkalt etter den etniske gruppen chakharer og tilhører den sentralmongolske undergruppen. I fonetisk sammenheng ligger chakarisk nært opp til khalkisk, og plasseres noen ganger i Ulan-tsab-gruppen av khalkiske dialekter. Andre ganger kategoriseres det som et eget sentralmongolsk språk. Chakarisk er grunnlaget for standard uttale av mongolsk i Indre Mongolia.
Utvinningstillatelse (petroleum)

Norge

I Norge gis konsesjonen av myndighetene ved Olje- og energidepartementet til et foretak, vanligvis oljeselskap, eller til et konsortium av flere interessenter som må samarbeide. Man kan alternativt betrakte konsesjonen som en leieavtale mellom staten og leietakeren eller leietakerne for et geografisk angitt areal og en tidsperiode. Perioden er vanligvis 30 år. 
Forpliktelser. Leietakerne må yte staten kompensasjon i form av årlige arealavgifter og gjennomføring av et gitt antall letebrønner, noen ganger også seismiske undersøkelser i hele leieperioden.

Geografisk avgrensing

Geografisk angis hver lisens med ett eller flere polygon fra en eller flere blokker. Hvert polygon er definert av et sett av koordinatpar. 
Rettighetshaverne – forholdet mellom deltakere. Når flere interessenter samarbeider innenfor lisensen har deltakerne eller rettighetshaverne hver en andel av leiekontrakten. Andelen for en deltaker er en brøk av totalen bestemt av myndighetene ved tildeling av lisensen. Denne fordelingsbrøken benyttes vanligvis til å fordele både kostnader og inntekter mellom alle deltakerne forbundet med aktiviteter knyttet til lisensen. Myndighetene bestemmer også hvilken rolle hver deltaker i lisensen skal inneha, vanligvis er det pekt ut en operatør og de øvrige leietakerne er ordinære medlemmer i lisensen.

Omsetning av andeler

Andeler av attraktive lisenser er gjenstand for kjøp og salg på lignende måte som at aksjer i vanlige selskaper skifter eier. Slik handel forekommer for eksempel når flere av aktørene ønsker å effektivisere daglige operasjoner og drift i gitte større geografiske områder. Alt kjøp og salg må godkjennes av myndighetene før de trer i kraft.

Tilbakelevering

Dersom leteboringer leder til en konklusjon om at det ikke vil bli igangsatt utvinning / ikke er drivverdige forekomster i arealet (ingen funn) som omfattes av lisensen, så skal myndighetene underrettes. Det kan og søkes om tilbakelevering av hele eller deler av lisensen for å bli fritatt for innbetaling av arealavgifter og andre plikter.
¹Lisens er også en mye brukt betegnelse for organisasjonen av deltakende enheter fra rettighetshaverne som styrer aktiviteter blant rettighetshaverne i en utvinningstillatelse. Rent praktisk blir dette organisert gjennom fag- og styringskomitéer. Operatøren sørger for effektuering av vedtak.
Byford Dolphin-ulykken i 1983

Den 5. november 1983 kl 04.00 skjedde en ulykke på dykkesystemet ombord i borefartøyet Byford Dolphin. Ulykken kostet fem menneskeliv og førte til at en ble hardt skadet.

Hendelseforløp

Dykkeklokka var nettopp tatt om bord etter at to dykkere hadde utført diverse arbeider på bunnrammen på produksjonssystemet på nordøst-Frigg. Dykkeklokka var koblet til kammersystemet, og de to dykkerne var kommet over i beboelsesenheten, hvor to andre oppholdt seg under trykk tilsvarende 90 meters vanndybde.
Ulykken oppsto ved at koplingslåsen løsnet slik at overtrykket i tunnelen og kammersystemet presset koplingslåsen av setet rundt flensen. Døra mellom kammersystemet og tunnelen var åpen. Derved oppsto det en eksplosjonsartet gassutstrømning som presset dykkeklokka bort fra kammersystemet. To dykkere som assisterte ved tilkoplingen ble kastet overende og sterkt skadet. Den ene så alvorlig at han senere døde. De fire dykkerne i kammersystemet omkom.
En visuell inspeksjon av koblingslåsen ga ingen indikasjon på teknisk eller material svikt. Mutteren var i en stilling som gjorde det mulig å få bolten til å svinge fritt.

Tiltak

Oljedirektoratet pålegger operatører og dykkeselskaper å gjennomgå den operasjonelle og tekniske side av overføringsfasen mellom dykkerklokke og kammersystem. I den fase da det er åpent mellom klokke og kammersystemet er det meget viktig at så mange dører som mulig i kammersystemet er lukket. Oljedirektoratet vil også presisere at alle faser av dykkeoperasjoner skal gjennomføres i overensstemmelse med gjeldende prosedyrer.
Bjarne Lysholm

Bakgrunn

Bjarne Lysholm var utdannet lege og tok medisinsk embedseksamen i 1887.

Lege

Han praktiserte som lege i Iowa, USA, men etter et halvt år flyttet han til Norge og praktiserte i Lardal og Trondheim.

Forretningsmann

Bjarne Lysholm var i perioden 1894 til 1912 sjef i Jørgen B. Lysholm, en familiebedrift som ble etablert i 1821. Det var et destillasjons- og brennerifirma.

Entomolog

Bjarne Lysholm ble tidlig interessert i naturen og insekter. I 1912 skrev han en avhandling om plankton og copeoder i Trondheimsfjorden. Han var også, sammen med marinbiolog Ole Nordgård, med å bearbeide et materiale kopeoder fra et tokt i Atlanterhavet. Men det var først etter at han sluttet som sjef i familibedriften at han fikk bedre tid til sin interesse for entomologien. Det var særlig biller (Coleoptera) fra Midt-Norge og områdene rundt Trondheim, han arbeidet med. Men sammen med H.J. Sparre Schneider og T.G. Münster reiste han til Finnmark flere ganger.

Forfatter

Bjarne Lysholm har skrevet en rekke publikasjoner. På slutten av 1890-tallet en fortegnelse over biller i Trøndelag. Dette og nytt materiale ble i 1937 sammenfattet i en ny artikkel som omfattet nær 1 300 arter av biller. Dette gjorde Trøndelag til den best undersøkte delen av den norske billefaunaen.

Utmerkelser

Bjarne Lysholm var i 1902 til 1914 preses for Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim, hvor han etterhvert også ble valgt til æresmedlem. Han var en periode mellom 1918 til 1939 bestyrer for selskapets entomologiske samling. Han ble utnevnt til æresdoktor ved Uppsala universitet og i Norge til Ridder av St. Olavs orden.
Vitsetegning

Vitsetegning er tegne- og illustrasjonskunst der hensikten med tegningen er å more betrakteren. Vitsetegning er betegnelse både på faget, aktiviteten og produktet, altså selve den tegnede vitsen. En vitsetegningen kan være med eller uten tekst. Det vil si at poenget enten kan formidles gjennom tegningen eller gjennom teksten. Ofte er det et samspill mellom tekst og bilde. Vitsetegninger forekommer særlig i blader og aviser og lages av avistegnere og illustratører, tekstforfattere og vitsemakere.

Historikk

Humoristiske bilder har lange tradisjoner i kunsthistorien, og en rekke dyktige og anerkjente tegnere og illustratører har vært utøvere i faget opp gjennom tidene. Underholdende vitsetegninger for et massepublikum oppstod først med trykkekunsten på 1500-tallet, men vokste spesielt med den europeiske vittighetspressen fra 1700- og 1800-tallet. Vittighetsbladenes poengterte småtegninger, morsomme tegneserier og satiriske karikaturer ble ytterligere spredt på 1900-tallet, med lettere varianter særlig i USA. Humoristiske tegninger forekommer i dag både i tegneserier, humorblader, dags- og ukepresse, ofte i form av enkelttegninger eller såkalte avis- eller tegneseriestriper. Vitsetegningene blir ofte distribuert gjennom internasjonale pressebyråer.

Kjennetegn

Ideinnholdet eller det humoristiske sluttpoenget eller overraskelsen er det viktigste i en vitsetegning, og den tekniske utførelsen er ikke avgjørende for å få leseren til å smile eller le. Likevel må tegneren ha en god visuell kommunikasjonsevne, det vil si kunne formidle budskapet raskt og entydig og i en personlig og levende strek.
De reine vitsetegningene har en mer uskyldig underholdende karakter enn politiske karikaturer og satiriske samfunnskommentarer. På tross av dette må en vitsetegning uttrykke noe karakteristisk og gjenkjennelig ved tilværelsen, samfunnet eller et fenomen for å kunne finne gjenklang hos betrakteren og virke som den skal. Vitsetegnerne bruker dessuten visuelle og språklige klisjeer og forenklinger for å formidle innholdet effektivt. Eksempler på typiske vitsetegning-klisjeer er «en skipbrudden passasjer på ei øde palmeøy», «en fange får en bløtkake med fil som gave» og «kannibaler skal koke oppdagelsesreisende».

Kjente vitsetegnere

Begrepet «vitsetegner» oversettes ofte med «cartoonist» på engelsk. «Cartoonist» kan imidlertid dekke flere fagfunksjoner enn «reine» vitsetegnere, først og fremst karikatur- og avistegnere, tegneserieskapere og animatører. Det fins en mengde populære vitsetegnere og tegneserieskapere som har spesialisert seg på humoristiske tegninger og serier, blant annet danske Storm P., amerikanske Gary Larson og norske Frode Øverli. Lista under viser noen kjente navn som særlig har arbeidet med upolitiske, humoristiske illustrasjoner i aviser og blader, og som har formidlet vitser i ett eller få bilder og ikke i form av en lang serie tegninger.
Yucatán (delstat)

Geografi

Det meste av Yucatán-halvøya er et flatt kalksteinsskjold, som også strekker seg ut i havet, hvor det finnes korallrev. Bare i Uxmal-området finnes det høyder av noen betydning. Det nordvestlige hjørnet av delstaten er tørt og steppeaktig, mens det meste av området består av tørr monsunskog. Regntida er i mai–oktober. Det finnes ingen elver eller innsjøer, og vann kan kun samles opp i naturlige, underjordiske bassenger kalt cenotes.

Historie

Yucatán spiller en sentral rolle i Maya-historien, som også omfatter resten av halvøya, Belize, Chiapas, Guatemala og deler av El Salvador og Honduras. Den klassiske perioden strakte seg fra 300 til 900, og mot slutten av denne perioden var byer som Chichén-Itza, Uxmal og Labna blant de viktigste bystatene i hele mayaverdenen. Ca. 900 finner det sted et sammenbrudd i mayaverdenen, årsakene for dette diskuteres. Dette førte til invasjon av tolkere fra sentrale Mexico. Deres sentrum var Chichen-Itza. Utover mot den spanske erobringen var imidlertid maya-kulturen i forfall.
Mayaene gjorde sterk motstand mot spanjolene, og først i 1542 erobret spanjolene byen Ti'ho, som de omdøpte til Mérida, på grunn av likheten med de romerske ruinene i byen Mérida i Spania. Mérida ble etterhvert den viktigste kolonibyen på halvøya, selv om også Valladolid var et viktig sentrum. Mayaene ble tvunget til å jobbe på de store spanske godsene, og de hadde for eksempel ikke adgang til å besøke byene på halvøya.
I 1824 gikk Yucatán-halvøya med i Mexico, men den hvite overklassen var svært misfornøyd med utviklingen. Derfor mente mange at Yucatán-halvøya burde bli selvstendig, eventuelt slutte seg til USA. I påvente av militære reaksjoner fra sentralregjeringen væpnet godseierne mayaene. Dette var et feilgrep, fordi mayaene i stedet grep til våpen mot sine undertrykkere. I 1847 erobret mayaene Valladolid og drepte mange av de hvite innbyggerne. Også Mérida var helt på grensen til overgivelse. Lykken snudde imidlertid da mayaene plutselig dro hjem for å så maisen. Dermed lovet den hvite overklassen lydighet mot sentralregjeringen, fikk hjelp fra Mexico og drev mayakrigerne tilbake.
I tida etterpå blomstret halvøya som følge av produksjonen av hennequén, et fiber som ble brukt til tauverk. Campeche ble skilt ut fra Yucatán i 1857, Quintana Roo i 1902.

Verdt å se i Yucatán

I skogene i Yucatán ligger en lang rekke tempelbyer fra mayakulturens blomstring. Chichen Itza, Uxmal og Mayapan er de tre mest kjente, som alle har pyramider, ruiner etter palasser og nedsenkede plasser for seremonielle ballspill. Kolonitida har satt spor etter seg i form av kolonibyene i Mérida og Valladolid. Vest i delstaten er det også en rekke strender. Ved Celestún er det et våtmarksreservat hvor man ta båtturer og se blant annet flamingoer, krokodiller og en rekke andre fuglearter.

Ymse

Panama-hatten kommer ikke fra Panama, men veves av sisal på Yucatán-halvøya.
Svømming under VM i svømmesport 2019 – 200 meter fri menn

Semifinaler

Semifinalene ble svømt 22. juli kl. 21:12 lokal tid.
Urim og Tummim

Urim og Tummim (Hebraisk: הָאוּרִים וְהַתֻּמִּים, hāʾÛrîm wəhatTummîm, usikker betydning, muligens «lys og åpenbarelse») var i Den hebraiske bibelen (Det gamle testamente) elementer i hoshen, brystduken som ble båret av ypperstepresten i Israel. De er forbundet med orakel og spådom. De fleste forskere antar at frasen refererer til et sett med to objekter som ble benyttet av ypperstepresten som ble sluppet eller kastet og således avslørte Guds vilje.
Urim og Tummim opptrer første gang i Andre Mosebok, men uten å spesifisere hvordan de så ut. De omtales for å være en del av bryststykket som ble båret av Aron i det hellige sted.
Hos De siste dagers hellige (mormonere) har Urim og Tummim fått en spesiell betydning. Der hevdes det at Joseph Smith kom i besittelse av loddene og brukte dem.
De ubestikkelige

Handling

På 1920- og 30-tallet herjer mafiaen i USA. Al Capone er mafialederen som skaper frykt og terror i Chicago. I en tid med korrupsjon og bestikkelser er det vanskelig å få gjort noe med dette. Men en mann ønsker å rydde opp, og han samler en gruppe pålitelige etterforskere som viser seg å være ubestikkelige.
Trillo kjernekraftverk

Vandellòs kjernkraftverk er et spansk kjernekraftverk som ligger ved byen Trillo i provinsen Guadalajara. Det eies av Endesa SA.
Verket har én reaktor, som ble tatt i bruk 1988. Det er installert en total effekt på brutto 1066 MW. I 2006 leverte verket 7,69 TWh elektrisk kraft. Produksjonen utgår etter eksisterende planer i 2028. Byggingen av en andre reaktor ble innstilt i 1983.
Grunnkretser i Stordal kommune

Grunnkretser i Stordal kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Stordal kommune, Møre og Romsdal, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Sam Hutchinson

La opp

På grunn av pågående skade i kneet besluttet Hutchinson å slutte som fotballspiller i august 2010 i en alder av 21 år. Totalt i sin karriere hadde han en gang hvor han spilte fra start i Chelseadrakt og kom tre ganger inn underveis som reserve.

Comeback

Den 16. juli 2011 så hadde Hutchinson kommet ut av kneeskade-mareritet og spilte 45 minutter for Chelsea-reservene i en kamp de tapte 6-1 mot Crawley Town. Den 3. oktober 2011 så spilte han og var kaptein i sin første hele kamp for Chelsea-reservene siden han la opp. De tapte 1–0 mot Aston Villa FC i den kampen. Den 1. desember 2011 så signerte han en 1,5 år lang kontrakt pga hans «merkbare forbedring» etter at kneeskaden tvingte han til å legge opp. 
Den 31. desember 2011 satt Hutchinson på benken for Chelseas førstelag mot Aston Villa, og bare noen dager senere så var han i troppen som skulle møte Wolverhampton Wanderers FC borte. Den 29. april 2012 var han på benken mot Queens Park Rangers FC. Han kom inn i det 74. minutt, og spilte 20 minutter for førstelaget.
Minoru Kobata

Japans herrelandslag

Minoru Kobata spilte 13 landskamper for Japans herrelandslag.