google/wiki40b huggingface dataset:
Fylkesvei 5118

Fylkesveg 5118 går mellom Steinsdal og Byrkjeland bru i Kvam kommune. Veien er 2,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv128.
Uddevallabroen

Grunnforholdene

De geologiske forutsetningene varierer ganske mye på stedet. Det er fundamentert både med direkte fundamentering, betongpeler, stålkjernepeler og stålrørspeler opp til 80 m lengde for fundamentene.

Overbygningen

Broen består av tilfartsbro på hver side og skråkabeldel i midten. Tilfartsbroene består av to atskilte tverrsnitt, hver bygd opp som en lukket stålkasse med plass-støpt dekke i betong. Tilfartsbroene hviler på pilarer.
Hovedspennet består av stålseksjoner, og er et åpent bjelketverrsnitt med hovedbjelker og tverrbjelker.
Hoveddelen ble bygd etter «fritt frambygg»-prinsippet. Ferdige stålseksjoner ble løftet direkte opp fra båt ved hjelp av en pongtongkran. Videre ble seksjonene sammensveist og strammet opp fortløpende fra begge sider av tårnene. Veidekket består av plasstøpt betong.

Tårnene

Tårnene har en diamantlignenede fasong. De er plasstøpt ved hjelp av klatreforskaling. Det er benyttet finér bordforskaling, resultatet har blitt en jevn og fin overflate på betongen.
I tårntoppen er alle kablene innfestet med prefabrikkerte stålforankringer. Det er innebygd trapp på hver side av de to tårnene og heis i ett av dem. Dette for å gjøre nødvendige inspeksjoner av tekniske installasjoner.

Problem med is

Uddevallabroen har to parallelle løp med kabler, en på hver ytterkant av broen.
Om vinteren kan is løsne fra kablene og falle ned på veibanen. Dette har ført til at broen har måttet stenges for trafikk. Det svenske vägverket har prøvd ut ulike metoder for å løse dette. Det har blant annet vært forsøkt med å blåse varmluft mellom kablene og plasthysen,som beskytter kablene. Men dette blir ikke lenger gjennomført da det har vist seg at varmetapet ble for stort under innblåsingen.
Denne ulempen oppstår også for en del andre broer som f.eks. Storebeltbroen og en del hengebroer i Canada og USA.

Belysning

En del av broens særegenheter er belysningen. Det er plassert flysikringslys øverst i glasspyramidene i de to tårnene. Tårnene har blant annet en krum fasong på innsiden. Lyskasterer sender lys på flaten og lyset spres utover hele innsiden av de store tårnene.
Dvergålegras

I Norge

I Norge er arten totalfredet og finnes nå i tre områder, Oslofjorden, Rogaland og Sunnhordland. Den nordligste forekomsten i verden er i Bergsevjo i Strandebarm i Kvam. Arten mangler på Sørlandet, antakelig på grunn av at det ikke finnes passende voksesteder blant svabergene der. Dvergålegras regnes som en sterkt truet art i Norge. Dette skyldes hovedsakelig vekst i bestanden av knoppsvane, som beiter hardt på planten.
Forekomsten i Rogaland måtte i februar 2013 flyttes for å gi plass til ny bilvei gjennom Sømmevågen i Sola. Gresset er nå flyttet til Leirberg, også det i Sola kommune.
Echyra

Utseende

Små til middelsstore, avlangt-ovale, mørkbrune oldenborrer. Oversiden er mer eller mindre tett kledt med lyse skjell. Beina er kraftige, men ikke så påfallende som hos mange andre Hopliinae.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar, Komorene og omkringliggende øyer (Maskarenene).
Dolkvepser

Utseende

Middelsstore til store (ca. 10 – 50 mm), nokså kraftige, svarte eller svarte og gule vepser. Mange ligner stikkvepser (Vespidae), men har en noen mer avlang groppsform. Det er forholdsvis stor forskjell på kjønnene, hannene er lengre og slankere enn hunnene. Hodet er nokså stort og bredt, antennene kraftige og korte til middels lange. Fasettøynene er forholdsvis små. Beina er middels lange og kraftige. Vingene er velutviklede, ofte mørke. Bakkroppen er sylindrisk og nokså lang. Hunnens giftbrodd stikker gjerne litt ut fra bakkroppsspissen.
.

Levevis

Disse artene er parasitoider som snylter på larver av biller (Coleoptera), blant andre store skarabider (Scarabaeidae) som har larver i jorden. Noen av artene blir regnet som nyttedyr fordi de angriper biller som gjør skade, blant andre oldenborrer og japanbille. Tross sitt ofte imponerende ytre er stikket fra disse store vepsene ikke særlig smertefullt. Hunnen graver seg ned til en nedgravet billelarve, lammer den med et stikk og legger et egg på den. Vepselarven utvikler seg så på den paralyserte billelarven. De voksne vepsene finner man ofte på blomster. De er temmelig trege, det skrekkinngytende utseendet kombinert med et svært hardt hudskjelett gir dem godt vern mot fiender.

Utbredelse

Dolkvepsene er utbredt i alle verdensdeler. De fleste lever i varme områder, og bare Scolia hirta finnes i Nord-Europa. Den blir 10-25 mm lang og snylter på larver av bl.a. gullbasser.
NM i mangekamp 2016

NM i mangekamp 2016 var en del av NM i friidrett 2016, og ble arrangert som et eget mesterskap på Sentralidrettsanlegget i Nittedal, 21. og 22. mai 2016 av Nittedal IL.
Cangshan (Fuzhou)

Cangshan (kinesisk: 仓山区; pinyin: Cāngshān Qū) er et distrikt i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Fuzhou.
Det har et areal på 139 km² og teller 370.000 innbyggere (2004).
Johan Tidemand Ruud

Familie

Han var sønn av overlærer Johan Tidemand Ruud (1865–1933) og Gundine Karoline Terjesen (1867–1919). Søstera Othilie Birgithe (Bibba) Ruud (1900–85) ble gift med zoologen Bjørn Føyn. Ei enda eldre søster Julie Elisabeth Ruud (1894–1983) var mor til motstandskvinnen Anne-Sofie Strømnæs (1920–2009). Johan giftet seg i 1931 med gymnastikklærer Helfrid Marie Helmer-Pedersen (1904–99)
Syntomium aeneum

Utseende

En liten (2-3 millimeter), svart, nokså bred kortvinge. Arten skiller seg fra andre norske Oxytelinae ved sin brede kroppsform, kan ligne mye på artene i underfamilien Omaliinae, men skilles lett fra disse på at den mangler punktøyne (ocelli) i pannen. Kroppen er kraftig punktert og har en svak, bronseaktig glans. Antennene er gulbrune, litt utvidet mot spissen men uten markert kølle. Hodet er nokså bredt med små, runde, litt utstående fasettøyne. Pronotum er en del bredere enn langt, med rundede sider og rundet bakkant. Ytterkantene er fint tannete. Dekkvingene er rundt en og en halv gang så lange som pronotum, med avrundede bakkanter. Beina er nokså korte og spinkle.

Levevis

Arten finnes på fuktige steder mellom mose, også på myrer. Billene svermer i solrike sommerkvelder.
Phaeton (planet)

Phaeton, Phaëton eller Phaethon, er en hypotetisk planet som tidligere ble antatt å ha eksistert mellom banene til Mars og Jupiter. Dens ødeleggelse skal ifølge hypotesen ha ført til dannelsen av asteroidebeltet. Hypotesen ble i 1802 formulert av den tyske astronomen Heinrich Wilhelm Olbers, på bakgrunn av Titius–Bodes lov. «Loven» forsøkte å formulere en matematisk sammenheng mellom planetenes avstander fra solen.
Navnet Phaeton ble på 1900-tallet foreslått av den russiske meteorforskeren Jevgenij Leonidovitsj Krinov. Det hentyder til guden Phaëton i gresk mytologi, sønn av solguden Helios, som forsøkte å kjøre sin fars solvogn over himmelen med katastrofalt resultat og til slutt ble tilintetgjort av Zevs.
Titius-Bodes lov har til dags dato ingen vitenskapelig forklaring, og de fleste astronomer behandler den som en tilfeldighet. Teorien om at asteroidebeltet har vært en tidligere planet, har heller ingen utbredt støtte idag. Den rådende teorien er at asteroidene er planetesimaler, forløpere til protoplanetene og deretter planetene, og at Jupiters tyngdekraft hindret dem i å samles til en planet.
Apollo-asteroiden 3200 Phaethon deler den hypotetiske planetens navn.
Jesper Mathisen

Spillerkarriere

Som gutt spilte Mathisen først for Gimletroll. Han var regnet som et meget stort angrepstalent, og scoret mye for guttelandslagene. Han gikk etterhvert til Start som ungdom, og Monaco og flere andre store europeiske klubber skal også ha vært ute etter Mathisen på denne tiden.
Allerede som 18-19-åring begynte Mathiesen å bli plaget med skader. På to år hadde han fem kneoperasjoner. Kneproblemene gjorde også at han omskolerte seg fra å være spiss til å være midtstopper.
Mathisen fikk som stopper gradvis fikk mer spilletid av trener Arne Sandstø. Med Knut Tørum ved roret i klubben, og siden Mons Ivar Mjelde, befestet han sin posisjon på Stars førstelag som midtstopper i 2009-, 2010- og 2011-sesongen. I 2012-sesongen bar Mathisen kapteinsbindet ved flere anledninger, skiftevis sammen med kaptein Glenn Andersen. 
Han spilte sin siste kamp for Start mot Odd 25. mai 2014, men måtte da legge opp på grunn av skadeplagene.

Sportskommentator

Mathisen begynte som sportskommentator i FotballXtra på TV 2 i 2014. Han var på dette tidspunktet fortsatt aktiv spiller, men gikk skadet. Bijobben som kommentator gikk såpass bra at Mathisen fortsatte etter at han la opp for godt, og i 2017 skrev han under på en kontrakt som binder ham til TV 2 i seks år.

Familie

Jesper Mathisen er sønn av tidligere Start-spiller Svein «Matta» Mathisen og barnebarn av Alf Mathisen. 
Han er samboer med friidrettsutøveren Trine Mjåland.
Trondhjems Historiske Forening

Trondhjems Historiske Forening (THF) ble stiftet i 1897 i forbindelse med Trondheim bys 900-årsjubileum.

Trondhjemske Samlinger

Siden 1901 har forening stått for utgivelsen av skriftserien Trondhjemske Samlinger. Serien lå i dvale i perioden 1926 til 1947. Siden 1983 har skriftserien stort sett hatt karakter av en årbok.
Yiling

Yiling (kinesisk: 夷陵区, Yílíng Qū) er et distrikt i byprefekturet Yichang i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 3 424 km² og teller 520 000 innbyggere.
T-80

Historie og utvikling

T-80 ble utviklet ved Leningrad Kirov-fabrikken (LKZ) under ledelse av Nikolai S. Popov. Prototypen ble kalt Objekt 219 og fikk en GTD-1000T gassturbin som motor. Den kom i tjeneste i 1976.
Produksjonen ble først startet i Leningrad, men førsteutgaven ble ikke bygget i stort antall. Den ble snart fulgt av T-80B, som hadde blitt utviklet som Objekt 219R.
Siden lanseringen har T-80 blitt oppgradert mange ganger. Flere land har kjøpt inn T-80 for testing, blant annet Frankrike, Tyskland, India, Sverige, Storbritannia og USA. Kina kjøpte 200 T-80U sent i 1993. I 1999 kjøpte Kypros 41 vogner for heimevernet sitt, og disse ble levert rett fra lager i Omsk, da fabrikken hadde et antall T-80U som ikke hadde blitt levert til den russiske hæren på grunn av finansieringsproblemer.
Produksjonen av T-80 i Leningrad har nå opphørt, men fortsetter i Kharkov i Ukraina. Fra sistnevnte fabrikk har det blitt levert kjøretøyer til Pakistan.

Teknisk

Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren til høyre og skytteren til venstre i tårnet.
Pansringen er av sveiset stål og forskjellige laminater.
Kanonen er en 125 mm glattløpet med mulighet til å fyre AT-8 Songster panservernmissiler.
Motoren er en gassturbin på 1 000 hestekrefter, koblet til en manuell girkasse med fem gir framover og ett i revers.
Hvitt strandengfly

Utseende

Et ganske stort (vingespenn 44 – 50 mm), kraftig, lysfarget nattfly. Den kjennes lett på den lyse fargen kombinert med størrelsen. Kroppen og forvingen er gulhvite med gulgrå bestøving. Forvingen har spredte, små, mørke flekker, en rad av parvise flekker markerer den ytre mellomlinjen litt utenfor midten av vingen. Like bak midten er det en kort, brun lengdestrek som er framoverbøyd ytterst (tappmerket). Langs ytterkanten er det lysbrune pileflekker, ellers mangler vingen tydelige tegninger. Bakvingen er hvit med brunlig ytterkant og en utydelig, kommaformet flekk i midten.

Levevis

Arten forekommer på sandstrender, rullesteinstrender og andre åpne områder med gras ved kysten. Larvene lever på røttene av ulike grasarter (Poaceae). De utvikler seg fra september til juni. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – september. Arten er oppført som nær truet (NT) på den norske rødlisten fra 2006. Den er truet av tråkk og slitasje som følge av fritidsaktiviteter på strendene den lever på.

Utbredelse

Hvitt strandengfly er utbredt i Europa, bortsett fra de nordligste delene, og videre østover til Altajfjellene. I Norge er den sjelden, funnet ved kysten fra Oslofjorden vestover til Søgne i Vest-Agder.
Ole Torjesen Lindstøl

Biografi

Etter å ha gått ut av Holt seminar i 1840 var han i ti år omgangsskolelærer, hjelpevaksinatør og kasserer for fattig- og skolevesenet i hjembygda. Men i 1850 kjøpte han gård på Lindstøl i Søndeled og bosatte seg der fra 1851. Han ble gift med Karen Tallaksdatter Bjørvatten, datter av lensmann Tallak G. Bjørvatten. De fikk sønnen Tallak Lindstøl, som også var stortingsrepresentant, men som er mest kjent som forfatter av bok med biografier over stortingsrepresentanter.

Verv

I 1853 ble han valgt inn i herredstyret. Der var han med til 1901, i 1855 ble han varaordfører og fra 1859 til 1879 var han ordfører. 
I 1862 ble han valgt til Stortinget som 2. representant for Nedenes amt. Han ble gjenvalgt ved alle valg fram til 1888, men i 1889 ble han fjerde suppleant.
Han var medlem av riksretten 1883–1884, men frabad seg valg som president for denne. I 1888 fikk han tilbud om å tre inn i regjeringen, men han avslo det.
Tistedalens Musikforening

Tistedalens Musikforening er et musikkorps som holder til i Tistedalen utenfor Halden.
I mars 1871, noe som gjør foreningen til et av Norges eldste musikkorps, ble Tistedalens Musikforening formelt stiftet. Den gangen var det seks arbeidere ved Saugbrugsforeningen (nåværende Norske Skog) i Halden som ønsket å ha en fritidsaktivitet. Man gikk da til disponent Wiel ved Saugbrugsforeningen, og spurte pent om penger til å kjøpe instrumenter for å starte en messing sekstett. Wiel åpnet pengesekken, og dermed var Saugbrugssekstetten et faktum. De ivrige musikerne trengte en instruktør, og i 1872 tok den nyutdannede militærmusikeren Oscar Borg denne jobben. Oscar Borg var allerede den gang en særdeles dyktig musiker, og utrettet store ting med sekstetten.
Tiden gikk, og man fant ut at flere av sekstettene i område skulle få slå seg sammen med Saugbrukssekstetten. Et helt korps så dagens lys, og Tistedalens Musikforening var et faktum. Oscar Borg hadde da sagt takk for seg i sekstetten, men ved hjelp av dyktige musikere fra byens militærkorps, 1.Brigades Musikkorps, holdt man et imponerende høyt nivå.
Rundt 1920 tok Oscar Borg igjen over dirigent pinnen i Tistedalsmusikken, han var da blitt pensjonert fra 1.Brigades Muskkorps, og han ledet nå korpset fram til sin død i 1930. Borg ledet korpset til å bli et av de fremste amatørkorpsene i Norge, og de var flere ganger på turne til stor jubel fra tilhørerne.
Etter Borgs død, har korpset nesten utelukkende blitt ledet av militærmusikere fra 1.Brigades Musikkorps og senere Forsvarets Distriktsmusikkorps Østlandet (nåv. Det Norske Blåseensemble anno 1734). Disse har alle bidratt til å korpsets musikalske nivå oppe i både krig, sviktende rekruttering og andre større og mindre problemer gjennom årene.
Korpset består idag av cirka 40 aktive musikere, og har en høy aktivitet både på det musikalske plan og på andre kulturelle og lokale tiltak.
General Luna (Surigao del Norte)

General Luna er en kommune i den filippinske provinsen Surigao del Norte på øya Siargao. Ved siste folketelling i 2007 hadde kommunen rundt 13 000 innbyggere.
General Luna er kjent for surfing, og omtales som surfe-hovedstaden på Fillippinene.
Steinfjellstafetten

Steinfjellstafetten ble arrangert første gang i 1993. Fire idrettslag fra kommune Røyrvik og Namsskogan i Trøndelag står som arrangører av Steinfjellstafetten, Elva/Namsskogan IL, Trones IL, Skorovas Idrettslag og Røyrvik Idrettsforening.
Stafetten går fra Trones i Namsskogan til Røyrvik første dag, og neste dag går den tilbake igjen til Trones i Namsskogan over en annen trasè. Stafetten ligger i naturskjønne omgivelser og høydepunktet vil være når man passerer over Steinfjellet. Stafetten er åpen for bedriftsidrettslag, familielag, idrettslag, friidrettsklubber, skoleklasser o.s.v.
Viggo Ullmann

Familie

Han var sønn av forfatterinnen Vilhelmine Ullmann og bror av kvinnesakskvinnen Ragna Nielsen. Han var far til barna Halfdan, Vilhelm, Signe og Ragnar, og oldefar til Liv Ullmann.

Pedagogisk karriere

Han oppnådde filologisk 
embedseksamen (cand.phil) i 1875, hvorpå han arbeidet som lærer ved folkehøgskolene i Nedenes (Skjulestad, Østre Moland og Landvik), Bratsberg, Drangedal, Gjerpen, Vinje. Den frisinnede folkehøgskolen i Seljord (Seljord Folkehøgskule) var hans verk (1880), der han blant annet arbeidet for en mer yrkesfaglig innretting av opplæringen.  I denne tidlige perioden var han også formann i forlaget Det Norske Samlaget, samt redaktør for avisen Varden.  Hans pedagogikk var preget av Grundtvigs idealer der teologi og læring oppfattes som en frivillig akt, der obligatorisk eksaminering er byttet ut med frivillig egenevaluering av læringsgrad.  Han gjorde seg også til talsmann for ideene fra Henry George.

Politisk karriere

Han var leder av partiet Venstre (1893-1894 og 1898-1900),
stortingsrepresentant for Bratsberg i perioden 1885-1900, Venstres parlamentariske leder 1893–1894 og 
stortingspresident 1892-94, 1897 og 1898-1900.  
Videre hjalp han Kvindestemmeretsforeningen (ledet av hans søster, Ragna Nielsen) med utformingen av forslag til grunnlovsendring, noe som brakte ham i konflikt med enkelte religiøse samfunn.
Sammen med Wollert Konow var han sentral i Norges Fredslag og stod senere for etableringen av Stortingets Fredsforening (1890), samt Fredsbrevet til Kongen (1890). Han var første varamedlem i Den norske Nobelkomite fra 7. august 1897 til 5. juni 1900. 
Fra 1902 til sin død var han amtmann i Bratsberg amt.

Andre med samme navn

Han var oldefar til Liv Ullmann, hvis far var ingeniør og også hadde navnet Viggo Ullmann.
Norges første sosiallege var hans barnebarn, og hadde også navnet Viggo Ullmann (Lillehammer, 1920-).
Viljar Vevatne

Karriere

Viljar Helland Vevatne kom til Viking fra Tjensvoll som 11-åring. Høyrebacken hadde verken spilt på krets- eller landslag før han sommeren 2012 fikk sin debut for Norges U19-landslag. I starten av 2013 fikk han bli med på noen treninger med Vikings A-lag, og ble i februar samme år belønnet med lærlingkontrakt. I mars fikk han bli med til La Manga, hvor han fikk sin debut for A-laget da han kom inn i det 81. minutt da Viking tapte 1-2 for Cartagena.
Vevatne gikk til Bryne før 2014-sesongen. 
Viljar Vevatne signerte for Brann i sommervinduet 2015. Avtalen var først tenkt å gjelde fra 1. januar 2016, men etter forhandlinger med klubben hans, Bryne, fikk Brann ham spilleklar tidlig i august i stedet.
Vevatne fikk sin debut for Brann i 1-1 kampen borte mot Sandnes Ulf 8. august, da han ble byttet inn for Erik Huseklepp og spilte det siste kvarteret. Han spilte også i den påfølgende kampen hjemme mot Åsane, men etter at Ruben Kristiansen ble hentet fra Vålerenga ble mulighetene få for Vevatne og han endte opp med de to kampene sesongen 2015.
Etter bare å ha fått spilletid i cupen i 2016-sesongen, gikk han til Sandnes Ulf i juli samme år.
Marshall Sahlins

Liv og gjerning

Sahlins er født i Chicago i Illinois. Han fikk både bachelorgrad og mastergrad ved University of Michigan, der han studerte med Leslie White. Han tok doktorgraden ved Columbia University i 1954, hvor han studerte under Karl Polanyi og Julian Steward. Deretter vende han tilbake til University of Michigan for å undervise.
I 1960 ble han politisk aktiv, og protesterte mot Vietnamkrigen. Han underskrev i 1968 et opprop der forfattere og redaktører nektet betale skatt i protest mot Vietnamkrigen. På slutten av 1960-tallet arbeide han to år i Paris, der han kom i nærkontakt  med fransk intellektuelt liv, bl.a. arbeidet til Claude Lévi-Strauss, og studentprotestene i mai 1968. I 1973 flyttet han til University of Chicago, hvor han var professor i antropologi.
Sahlins har i sitt arbeid lagt vekt på å synliggjøre samfunnskulturens makt til å forme folks oppfatninger og handlinger. Han har vært særlig opptatt av å vise at kultur har en unik makt til å motivere folk, en kraft som ikke er biologisk i sitt opphav. De tidlige arbeidene hans var en kritikk av ideen om det økonomisk-rasjonelle mennesket, og søkte å vise at økonomiske system er tilpassa særlige betingelser. Etter utgivelsen av Kultur og praktisk fornuft i 1976 flytta han fokus til forholdet mellom historie og antropologi, og måten ulike kulturer forstår og lager historie. Sjølv om han har vært opptatt av hele stillehavsområdet, har Sahlins gjort de fleste av feltarbeida sine på Fiji og Hawaii.
Daily Mail Circuit of Britain air race

Daily Mail Circuit of Britain air race var en britisk flykonkurrande som fant sted fra 1911 til 1914, med premier donert av avisen Daily Mail . Det var en av flere konkurranser og priser satt opp av aviser mellom 1906 og 1925.
1911-løpet fant sted 22. juli, og det var et 1 010 km langt løp med 11 obligatoriske landinger en sirkulær bane med start og landing på Brookllandsbanen i Surrey. Vinneren ble Jean Conneau i en Blériot XI som gjennomførte løpet på 22 timer, 28 minutter med en gjennomsnittlig hastighet på 72 km/t og fikk førstepremien 10 000. Andreplassen gikk til Jules Védrines i et Morane-Borel med James Valentine i en Deperdussin på tredjeplass.
I 1913 var løpet for britiske sjøfly, og hadde en første premie på 5 000 pund. Bare ett fly ble påmeldt, med det ble skadet under landing i nærheten av Dublin, og fullførte ikke fullføre løpet.
I 1914 ble et nytt løp arrangert rase, også det med en førstepremie på 5&mnbsp;000 pund, var ment å bli arrangert mellom 1. og 15. august. Det ble avlyst på grunn av utbruddet av Første verdenskrig.

Konkurransen i 1911

Daily Mail Circuit of Britain air race 1911 var en konkurranse for den raskeste gjennomføring av et løp rundt Storbritannia. Eierne av Daily Mail hadde satt oppn en premie på 10 000 pund til den flyver som fullføre en om lag 1 000 km lang tur rundt Storbritannia på kortest mulig tid. Konkurransen ble arrangert av Royal Aero Club og ble holdt mellom 22. juli 1911 og 5. august 1911. Etter suksessen med en premie på 10 000 pund for London til Manchester konkurransen i 1910 annonserte avisens eier at en premie på ytterligere 10 000 pund ville bli satt opp for et løp, enten mellom London og Edinburgh og tilbake eller London og Paris og tilbake. Det ble imidlertid bestemt at konkurransen skulle være en tur rundt Storbritannia og en komité av Royal Aero Club]] ble dannet for å sette opp regler og organisere konkurransen på vegne av Daily Mail. For et startbeløp på 100 pund var konkurransen åpen for alle lisensieorte flygere, og Daily Mail satte opp en rekke mindre premier. Løpet skulle starte og avsluttes på Brooklandsbanen, og deltakerne måtte lande i Hendon, Harrogate, Newcastle, Edinburgh, Stirling, Glasgow, i Carlisle, Manchester, Bristol, Exeter, Salisbury og Brighton. Fire konkurrenter fullførte løpet som ble vunnet av franskmannen, løytnant Jean Louis Conneau, som fløy under navnet André Beaumont.

Deltakende fly

Konkurrerende fly omfattet Cody sjøfly, Radley-England sjøfly og Sopwith Circuit of Britain sjøfly.
Cody ble drept under test med et fly av sin egen konstruksjon som kollapset i luften 7. august og Sopwith, fløyet av Harry Hawker med Harry Kauper som passasjer var det eneste som startet. Det ble satt på bakken etter å ha blitt skadet under nødlanding i Dublin etter å ha gjennomført to tredjedeler av løpet. Hawker fikk prisen på 1 000 pund for sin innsats.
World Karate Federation

World Karate Federation (WKF) er et internasjonalt idrettsforbund for karate, anerkjent av Den internasjonale olympiske komité siden 1999 og medlem av Association of IOC Recognised International Sports Federations. WKF anerkjenner stilartene shōtōkan-ryū, wadō-ryū, gōjū-ryū og shitō-ryū.
WKF ble stiftet 16. juni 1970 under navnet World Union of Karate Do Organisations (WUKO), som en sammenslåing av de europeiske og japanske karateforbundene. Forbundet fikk sitt nåværende navn i 1990 og har i dag 180 nasjonale karateforbund som medlemmer, med omkring 1 200 konkurrerende utøvere i verdensmesterskap.
Forbundets sekretariat er lokalisert til Athen i Hellas.