google/wiki40b huggingface dataset:
Vienna Classical Trio

Vienna Classical Trio er en europeisk musikkgruppe. Den består av Unnur Astrid Wilhelmsen – sopran (norsk operasangerinne), Karin Leitner – fløyte (Østerrike) og Gerhard Loeffler – gitar (Østerrike).

Aktivitet

De tre kunstnerne har holdt en rekke konserter, blant annet i Østerrike, Italia, Norge og Katmandu i Nepal og i Chandigarh og New Delhi i India. De har også blitt invitert til å spille for FN til støtte for uprivilegerte kvinner og barn i Nepal, et arbeide de legger stor vekt på og som de kommer til å utvide i fremtiden.
Deres repertoar strekker seg fra Bach, Händel og Mozart, til Wienerlieder, operette og engelsk musikk. Vienna Classical Trio spiller dessuten komposisjoner etter Karin Leitner.
Eudicella cupreosuturalis

Utseende

En ganske stor (25-40 millimeter) og bred, grønnlig gullbasse. Hode, pronotum og scutellum er matte, mørkt bronsefargede, beina er blankt svarte, dekkvingene lyst grønne med en kobberfarget stripe langs scutellum og sømmen. Arten kjennes også på at pronotum er svært tett og fint punktert. Hannen har et Y-formet, svart horn i pannen. På hver side av hornet er det en skarp pigg.

Levevis

Hannene bruker "hornene" sine til å kjempe om hunnene. Hver hann prøver å vippe motstanderen over på ryggen ved å presse hornet under ham.
Som hos de fleste andre Cetoniinae utvikler larvene seg i morken, død ved, og de voksne billene besøker gjerne blomster. Arten er knyttet til skog.

Utbredelse

Arten er utbredt i Kenya, Uganda og den Demokratiske Republikken Kongo.
Palpebiller

Utseende

Små biller (1 – 3 mm), brystskjoldet og dekkvingene enten tydelig skilt ved en innskjæring (slektene Hydraena og Ochthebius) eller dannende en kontinuerlig kurve (slekten Limnebius). Hodet er bredt med små, runde fasettøyne. Antennene består av ni til elleve ledd, med en svakt definert, fire- eller fem-leddet kølle. Palpene (munnfølerne) er kortere enn antennene hos slekten Ochthebius, mye lengre enn antennene hos slektene Hydraena og Limnebius. Brystskjoldet (pronotum) er kantete med tydelige groper eller lengdefurer hos Ochthebius og Hydraena, glatt og jevnt rundet hos Limnebius. Dekkvingene har tydelige punktrekker hos Ochthebius og Hydraena. Beina er foholdsvis korte med fire-leddete føtter. Hos slekten Limnebius er leggene (tibiae) korte og tykke. Larvene er lange og slanke, med tre par korte bein og en hodekapsel med forholdsvis lange antenner og små kjever.

Levevis

Palpebillene lever i eller ved vann. De forskjellige artene finnes stort sett enten i stillestående eller rennende vann, sjelden begge deler, og holder seg i vegetasjon eller mudder nær bredden, også på land ved vannkanten. Mange av artene i slekten Ochthebius lever i brakkvann og finnes ved grunne brakkvannsdammer i marsklands-områder. Andre arter lever i eller ved små bekker. Artene i slekten Hydraena foretrekker stort sett rent og klart vann, og kan være gode indikatorer på lite forurensning. Artene i slekten Limnebius lever i stillestående eller rennende ferskvann, og kan også finnes under steiner i vannkanten. De voksne billene er planteetere, larvene rovdyr.
Wien-konvensjonen om traktatretten

Wien-konvensjonen om traktatretten er en konvensjon som regulerer inngåelse, endring, tolking mv. av traktater i folkeretten. Den danner sammen med FN-pakten grunnvollen for det internasjonale samarbeidet.
Konvensjonen ble vedtatt i Wien 22. mai 1969, og det ble åpnet for undertegning av konvensjonen fra 23. mai samme år. Konvensjonen trådte i kraft 27. januar 1980. Per oktober 2009 har 110 stater undertegnet konvensjonen. Norge har ikke underskrevet eller ratifisert noen av disse folkerettslige instrumentene. Norge anses likevel bundet av de fleste bestemmelsene da det meste av konvensjonen anses som folkerettslig sedvanerett.
Skar (landform)

Et skar er en kløft som går innover i en fjellvegg. Kløften må gjerne ha en viss størrelse for å bli kalt skar. En kløft som er rettet nedover kalles renne, gjel eller juv.
Audun Kleive

Bakgrunn

Audun Kleive er sønn av organisten Kristoffer Kleive og bror av organisten Iver Kleive. Han begynte å spille trommer i korps og med venner på ungdomsklubb. Etter å ha fullført skolegangen på Skien Gymnas, flyttet han til Oslo for å studere ved Norges musikkhøgskole. I Oslo var han med i jazzrockgruppa «Lotus» i perioden 1981-1983 og i  «Oslo 13» i årene 1981-1984. Som medlem av «Oslo 13» platedebuterte han med albumet Anti-therapy i 1983.

1990-tallet

Fra 1990 et fruktbart triosamarbeid med Jon Balke og Per Jørgensen. Sammen ga de ut platene On and on (1991), Jøkleba! (1992) og Jøkleba live (1994), samt en del av Jon Balkes «Magnetic North»-ensemble (1993)
Fra 1991 har Kleive arbeidet i en kvartett sammen med Nils Petter Molvær, Jens Bugge Wesseltoft og Bjørn Kjellemyr som utgav platen Åpent Øre (1991). Sammen med Jon Eberson lagde Kleive albumet Music for men and machines (1992).
I 1996 ble Audun Kleive, som eneste norske jazzmusiker, plukket ut som gjestesolist til «Europas kulturby» København. Samme år spilte han inn CD-en Going with the flow sammen med Olga Konkova og Carl Morten Iversen.
Kleives siste produksjoner i eget navn bærer tittelen Bitt (1996–97), Generator X (2000), Ohmagoddabl (2004) og Attack (2012)

2000-tallet

På begynnelsen av 2000-tallet samarbeidet Kleive med Samuli Mikkonen og Anders Jormin (platen Kom Live, utgitt 2000), med Sidsel Endresen (platen Undertow, utgitt 2000), 1300 Oslo (platen Live in the North, utgitt 2001), Jon Balke & Magnetic North Orchestra, Ab und Zu og Terje Rypdal/Ronni Le Tekrø (alle plater utgitt 2002). Høsten 2002 gjennomførte Kleive en Norsk Jazzforum-turné i en trio med Arve Henriksen og Jan Bang.
I 2003 medvirket Kleive på plater sammen med Jan Gunnar Hoff (in Town) og Rita Marcotulli (Koine), i 2004 Arve Henriksens Chiaroscuro og Daylight Stories med Marilyn Mazurs Future Song. Sammen med blant andre Jan Bang og Erik Honoré ga han ut albumet Crime Scenes i 2006.
Kleive har på 2000-tallet spilt i duo- og trioformat med Nils Petter Molvær. De ga ut platen Hamada sammen i 2009. I 2008 medvirket Audun Kleive på flere plater; Mathias Eicks The Door, Arve Henriksens Cartography og Jan Gunnar Hoffs Magma.
Kleive har også hatt flere konserter sammen med Christian Wallumrød og Bugge Wesseltoft.
Per 2012 var Kjell Kalleklev manageren til Audun Kleive.

Audiopol lydstudio

Siden 1998 har Kleive og Espen Gjelstad Gundersen drevet Audiopol lydstudio i Ibsenhuset i Skien.

Priser og utmerkelser

Audun Kleive ble kåret til Årets Jazzmusiker i 1980. Han mottok DnbNor-prisen under Kongsberg Jazzfestival i 1999. 
Den 26. januar 2018 mottok han Buddy-prisen under det direktesendte NRK P2-programmet Spillerom.
Cambambe vannkraftverk

Cambambe vannkraftverk er en vannkraftstasjon i elva Kwanza i provinsen Malanje i det nordlige Angola. Reservoaret har installert vannkrafteffekt på 450 MW. Anlegget er statlig.
Hipódromo de las Américas

Hipódromo de las Américas er en hippodrom i Mexico by. Den befinner seg i Lomas de Sotelo i Miguel Hidalgo vest i Det føderale distriktet, på grensa til Naucalpan kommune i delstaten México.
Hippodromen ble åpna 6. mars 1943. Den har rundt 20 000 sitteplasser. Publikumsrekorden er på 43 371, og ble satt 5. februar 1981.
Hironari Iwamoto

Karriere

Hironari Iwamoto startet sin profesjonelle karriere i Bellmare Hiratsuka i 1993. Han har også spilt for Montedio Yamagata.
Herfjorden

Herfjorden er en fjordarm av Linesfjorden i Åfjord kommune i Trøndelag. Fjorden har innløp mellom Nordneset i nord og gården Skipparvika i sør og strekker seg 2 kilometer sørøstover.
På sør- og vestsida av fjorden ligger bygda Herfjord.
Beyond the Moon (album)

Beyond the Moon er et album av det svenske, kristne heavy metal-bandet Majestic Vanguard utgitt i 2014. Albumet varer totalt 50 minutter og 59 sekunder.
Granerevyen

Granerevyen er en revy som årlig arrangeres i Arendal av Idrettsklubben Grane. Revyen ble for første gang arrangert i 1924. Forløperen til Granerevyen var den såkalte Dilettantforestillingen som idrettsklubben Grane holdt i det gamle teateret på Tyholmen 24. og 25. november året før. Forestillingen inneholdt et teaterstykke med tittelen ”Herr sakfører”, samt musikalske innslag og sketsjer. Forestillingen ble en stor suksess, ikke minst økonomisk.

Forbudt under krigen

I årene mellom 1941 og 1944 tok Granerevyen en foreløpig pause som følge av okkupasjon og revyforbud. Deler av ensemblet kom likevel også sammen i krigsårene og laget forestillinger der inntektene gikk til veldedige formål. I 1945 var Granerevyen på plass igjen, og har i de påfølgende år holdt forestillinger helt frem til i dag.

Arkivet

Arkivet etter Granerevyen befinner seg idag på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder egenproduserte trykksaker som plakater og programhefter, inneholder arkivet også revytekster, fotografier og avisutklipp. Arkivet strekker seg fra oppstarten i 1923/1924 og frem til 2000.
Grunnkretser i Skodje kommune

Grunnkretser i Skodje kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Skodje kommune, Møre og Romsdal, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Skjellingen villmark

Skjellingen villmark er de store skogområdene mellom Randsfjorden i øst og Begnadalen i vest og som dekker Fluberg vestås på Randsfjordssiden og Buvass-Øyvassfaret på Begnasiden, totalt et areal på nær 200 000 dekar hvorav ca. 60 000 dekar ligger i Søndre Land kommune og 120 000 dekar ligger i Sør-Aurdal kommune. Disse store skogområdene med sitt varierte og godt aronderte terreng samt mange fiskevann, representerer flotte jakt og fiske muligheter. Skogene, som består av mange skogeiendommer eiet av forskjellige grunneiere, drives aktivt etter ledende miljø- og skogbrukskriterier som «Levende Skog» standarden.
Midt på åsen ligger høydedraget Skjellingshovde med Store Skjellingshovde (852 moh.) og Vesle Skjellingshovde (860 moh). På Store Skjellingshovde står et 30 m høyt vakttårn bygget av stål og som ble satt opp på 1960-tallet. Det ble bygget som brannvakttårn. Tårnet er i god stand og er i dag jevnlig besøkt av ivrige turgåere som kan nyte en flott utsikt i alle retninger.
Det er god skogsbilveg over hele åsen fra Fluberg Bru i øst til Begna Bruk i vest. Veien er åpen for alle mot å betale bomavgift. Veien er delvis vinterbrøytet, alt avhengig av pågående skogsdrifter.
Maskinpreparerte skiløyper kjøres opp i den østre delen av området på Flubergsiden.
De fleste av grunneierne leier ut hele eller deler av sine eiendommer for friluftsformål som storviltjakt, småviltjakt på skogsfugl og hare samt fiske. Mange steder er det hytter tilleie.
Zdeněk Šenkeřík

Slavia Praha

Den 19. september 2007 lagde han Slavia Prahas første mål i Mesterligaen i en kamp mot Steaua București som endte med en 2-1 seier.

Stabæk

31. mars 2009 meldte Stabæk at Šenkeřík skrev under en utlånsavtale som varte fram til 1. august. Šenkeřík ble imidlertid ingen suksess, og returnerte raskt til Tsjekkia.
Parasambus

Utseende

Nokså små (ca. 4 millimeter), avlange, matt svarte praktbiller, kroppen for en stor del kledt med gråaktige skjell. Hodet er rundet uten fure mellon antennefestene. Pronotum er rundet, bredere enn de smale og jevnbrede dekkvingene.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Taiwan).
David Live

Singler

Singelen «Knock on Wood» med B-siden «Panic in Detroit» ble gitt ut 14. september 1974.  Singelen inneholder live-versjoner av sangene fra ”the Tower of  Philadelphia” 14. juli 1974.

Andre utgivelser

Albumet har blitt utgitt i forskjellige formater.
Ringen kino (Carl Berners plass)

Ringen kino, Trondheimsveien 110, var en kino på Carl Berners Plass i Oslo. Den ble åpnet i 2. november 1939 og hadde 463 sitteplasser.
Ringen kino var en del av Oslo Kinematografers store satsing på kinobygg i mellomkrigstiden. Den var en typisk bydelskino, beliggende i en moderne funkisgård med forretninger i 1.etasje og leiligheter i de øvrige etasjene. Arkitekt F.S. Platou tegnet kvartalet og kinoen og Aftenposten skrev «kinostyrets bestrebelser for å skaffe byen vakre kinoteaterte er både prisverdige og vellykkede». Ringens salong hadde grønne vegger og hypermoderne belysning, trefarget tak og rødt forteppe. Akustikken ble betegnet som «utmerket». Inngangen lå mot Trondheimsveien og hadde en liten baldakin med kinoens navn i neonbokstaver. G'en var formet som en sirkel med hale og var blikkfanget. Inngangsdørene var flankert av to plakatkasser i messing.
I 1965 ble Ringen kino totalrenovert, arkitekt F.S. Platou sto også for denne. Baldakinen fikk ny, modernistisk neon. Vestibylen fikk nye sofaer trukket med kalveskinnsimitasjon og kunstner Sigurd Winge dekorerte en søyle med moasikk i dristige farger. Antallet plasser i salen minket fra 530 til 463 og veggene ble kledd med glassfibertøy i lys blått. Forteppet var oransje og fiolett, stolene røde. Teakbrystningen ble pusset opp og lerretet utvidet slik at man kunne vise film i bredere format.
På 1960-tallet var Ringen premierekino, men utover 1970-tallet sank besøkstallene. Oslo Kinematografer forsøkte å gi Ringen en ny profil, ved å vise storfilmer for «etternølere», filmer publikum ikke hadde rukket å få med seg på andre kinoer. Til slutt ble Ringen likevel et offer for kinonedleggelsene på 1980-tallet. Kinoen ble nedlagt 7. desember 1988 og lokalene er senere blitt brukt som dagligvarebutikk.
I 2008 åpnet en ny kino med samme navn på Grünerløkka i Oslo.
Madame besøker Oslo

Handling

På ekspressen Berlin-København møter madame Vera Wadjevska og hennes venn Baron Felix de Video den rike bankier Wagelsten fra Sydney, som etter mange års fravær er på vei hjem til Norge for å overta et gods. Wagelsten faller imidlertid plutselig død om, og baronen, som har en forbløffende likhet med Wagelsten, overtar hans identitet.
På godset bor den unge Helge i den sikre tro at den vakre eiendommen tilhører ham, men får plutselig høre at den virkelige eieren, en onkel, er på vei. Svindlerparet kommer og overtar godset. Da de averterer at yachten "Mayfair" er til salgs, blir den kjøpt av den rike grossereren Heegaard fra Oslo, som kommer til godset sammen med sin datter Edith. Helge får seg jobb som gast ombord på "Mayfair" uten at noen vet hvem han egentlig er. Han forstår snart at det er noe muffens med onkelen, og får støtte av Edith, som han er blitt venner med etter at han redder livet hennes. Madame Vera har på sin side mistanke til Helge, som hun forstår at ikke er noen alminnelig gast, og prøver å få ham ut av veien, men det går ikke etter planen. Helge får tvert imot anledning til å redde Edith ut av klørne til baronen, som har lokket henne ut til godset for å kompromittere henne. Politiet er nå kommet på sporet etter svindlerparet, som stikker av i rasende fart og kjører utfor et stup. Helge arver nå godset, og blir gift med søte Edith.
Pol Cassel

Liv og verk

Cassel fikk sin kunstnerutdannelse i Erfurt og Dresden i perioden 1907 til 1914. Etter å ha tjenestegjort i første verdenskrig fikk han en vennskapskrets som omfattet Conrad Felixmüller, Otto Griebel, Otto Dix og Elfriede Lohse-Wächtler. I 1921 flyttet han til Wehlen, med fru Susanna og deres første sønn, Ra. Sønnen Constantin ble født der, hvor de bodde til 1938.
Han hadde sommeratelier i et nedlagt steinbrudd i utkanten av Zeichen i Sachsen. Der laget han stemningsfulle landskaper, portretter, dyrebilder, blomsterstilleben med avantgardistisk forsterkning av uttrykket.
Hans malestil var outrert nok til at hans bilder ble stilt ut som «Speilbilder av (kunstnerisk) forfall» (første av slike utstillinger etter nazistenes maktovertakelse) i 1933 og i utstillingen entartete kunst 1937 i München. To bilder er registrert i beslagslisten.
Dette markerte slutten på hans kunstneriske karriere. Han meldte seg raskt inn i NSDAP, trolig i håp om å bli mere godkjent, men oppnådde ingen godkjennelse, men bare å bli mere isolert fra vennene sine og etter hvert ganske fattig. Han tok arbeide som steinbruddsarbeider, inntil han ble utkommandert til arbeide med vannforsyningen i Pirna.
I 1944 ble han utkalt som soldat, og havnet på østfronten, hvor han døde i russisk krigsfangenskap.
Han er alt i alt lite kjent utenom kunsthistorisk interesserte kretser hvor man i dagens tyske kunsthistorie kategoriserer ham som ekspressiv realist og tilhørende den «forsvunne kunstnergenerasjonen».
Thule Forlag

Thule Forlag er et lite norsk forlag som særlig utgir tegneserier. Forlaget ble etablert i 1992 og har postadresse på Hamar i Hedmark. Thule forlag har blant annet utgitt gamle serier som kan vekke nostalgiske minner hos et voksent publikum, for eksempel Prins Valiant, Mandrake, Kaptein Miki og Davy Crockett. Fra 1995 til 2005 utgav forlaget de folkekjære tegneseriene med Jens von Bustenskjold i en komplett samling på 20 bind.
The Anthology... So Far

Sporliste

Framført av Ringo Starr om ikke annet nevnes:
Papyrus Harris I

Papyrus Harris I er den lengste papyrusrull som hittil (2016) er blitt funnet. Den har en lengde på ca 42 meter . Manuskriptet er fra ca 1100-tallet f.Kr. og oppbevares på British Museum i London.

Manuskriptet

Papyrusrullen er oppdelt i fem avsnitt  med 117 kolonner og ca 12 - 13 rader per kolonne. Teksten er skreven i hieratisk skrift .
De tre første avsnitt inneholder en liste over tempelbygg i forskjellige byer og andre gudegaver under farao Ramses III' regjeringstid under Egypts 20. dynasti . Femte avsnitt er en historiedel med blant annet beskrivelser av Setnakhte, Ramses III, kampen mot sjøfolkene og beskrivelser av forskjellige nabofolk. Manuskriptet slutter med Ramses III' død og sønnen Ramses IV' tiltreden. De første tre avsnitt har også bilder av Ramses III og av forskjellige guder.
Manuskriptets arkivnummer i British Museums ambrosianske bibliotek er EA 9999/43.

Historiw

Papyrusrullen er del av et større papyrusfunn på Nilens vestre flodbanke nær Medinet Habu i Egypt. Tilkomsten dateres til år 1151 f.Kr.
I februar 1855 ble deler av funnek kjøpt av britiske Anthony Charles Harris og havnet i privatg eie . Harris stykket opp rullen i åtte deler. Etter Harris' død i 1869 la hans datter Selima Harris ut samlingen til salg. I 1872 ble hele samlingen kjøpt inn av Samuel Birch til British Museum der den finnes fortsatt.
Lygna (Vest-Agder)

Natur og geologi

Nedbørfeltet er dominert av småkupert skogsterreng med barskog. I øst overtar nedbørfeltet til Audna og i vest elva Kvina.
Elveløpet går i nedslitt, mer enn en milliard år gammelt grunnfjell som tilhører det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de gotiske og senere svekonorvegiske fjellkjedefoldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1 600 - 1 450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt med noe hornblendegneis, og ovenpå dette sure overflatestrukturer av både granitt og granodioritt (henholdsvis 1 250 - 1 000 mill år gammelt, og stedvis 1 550 - 1 480 millioner år gammelt). De yngste svekonorvegiske dannelsene bevitnes av større formasjoner av granitt. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går både i sørvest-nordøst retning, og i sør-nord retning.
Lygna er i hovedsak en sjøørretelv, men de siste åra har også laksestammen tatt seg opp. I tidligere tider var også elva kjent for sitt perlefiske, bare overgått av Litleåna og Audna i Vest-Agder.
Casting (sport)

Casting er en sportsgren som er oppstått ut fra sportsfiske. Øvelsene går ut på å enten treffe spesifikke blinker eller å kaste lengst mulig. Konkurranser foregår vanligvis på flat mark/gressplen.
Det konkurreres med flue, sluk (haspel- og multipliersnelle) med gitt kastevekt og enhånds- og tohåndsstenger. Utstyret er normalt likt med det en bruker ved vanlig fiske, men med kroken tatt bort. Der finnes også kastevekter.
For sportsfiskere gir slike øvelser en fordel ved fiskeplasser der det er viktig å få agnet riktig plassert.
Livsløgn

En livsløgn er en illusjon eller et selvbedrag som står sentralt i en persons oppfattelse av seg selv og sitt liv og virke.

Opphav og oversettelser

Begrepet ble popularisert i Ibsens skuespill Vildanden med det kjente sitatet «Tar De livsløgnen fra et gjennomsnittsmenneske, så tar De lykken fra ham med det samme». Ibsen er trolig årsaken til at begrepet livsløgn er i allmenn bruk i de nordiske land, mens den engelske oversettelsen life lie riktignok blir brukt, men i mindre omfang. Uttrykket oversettes til Lebenslüge på tysk, noe vi finner både i tyske oversettelser av Ibsen og i den tyske oversettelsen av skriftet Livsløgn og livssannhed (1896) av den danske forfatteren Johannes Jørgensen.
I boken The Quintessence of Ibsenism (1891) av George Bernard Shaw skriver Shaw at Ibsen gjennom begrepet livsløgn stiller opp realisme og idealisme mot hverandre. Shaw tolker Ibsen til fordel for realismen og mener at mange finner livet så ubehagelig at de maskerer livet med idealisme og skaper et "falskt" liv for seg selv. Shaw fastholder at jo lenger man beveger seg fra virkeligheten, jo mer skade gjør man på seg selv og menneskene rundt en når man prøver å opprettholde fasaden. I skuespillet presenteres også den motsatte oppfatning, personifisert i figuren doktor Relling, som mener at livsløgnen kan være med på å holde oppe et menneske som ellers ville gått til grunne. 
Dette støttes av filosofen Jean-Jacques Rousseau. I hans bok Bekjennelser skriver han om hans periode som omstreifer og tjener og at han aldri ville oppnådd å gå fra dette til å bli filosof hvis han ikke hadde hatt evnen til å forestille seg at han var noe mer enn det han faktisk var.

I litteratur

Innenfor det amerikanske drama trekkes Eugene O’Neill og Arthur Miller fram som forfattere som tematiserte den samme livsløgnsproblematikken. Mens Miller i stor grad støtter realismen og kravet om sannhet framstår O'Neill mer tvisynt og lar visse livsløgner være tillatt eller endatil produktive. Temaet livsløgn er en merkelapp som kan settes på mye litteratur uten at det nødvendigvis har en kobling til Ibsen. Don Quijote trekkes fram som den mest kjente livsløgneren i litteraturen. Knut Hamsuns figur August er også en klar livsløgner. Genren desillusjonsroman har også blitt karakterisert som livsløgnsromaner og her trekkes f.eks Madame Bovary og boken Kjærlighet av Hanne Ørstavik fram som eksempler.
Galactic Civilizations III

Spillet

Spillets hovedhistorie starter ti år etter krigen mot "the Dread Lords" styrer Dregin imperiet og deres allierte Yor verden. De fleste andre er utryddet eller er undertykte. I 2242 returnerer en flåte med avansert teknogi for å frigjøre jorden, og gjennom tre oppdrag skal man frigjøre planeten Arcea, hådtere Thalan imperiet og nedkjempe Dregin-styrkene i solsystemet.
Spillet ellers går ut på å utforske og kolonisere verdensrommet, og vinne over fremmede livsformer via erobring, kultur, diplomati eller økonomisk overlegenhet.
Universet er flatt, og kartet består av heksagoner der innholdet er skjult frem til man har utforsket området. Hver heksagon kan inneholde kosmiske objekter som for eksempel stjerner, planeter eller sorte hull. Noen steder finnes det ressurser som kan utvinnes om en stjernebase bygges i nærheten, og noen objekter kan undersøkes av spesielle forsknings-skip. Universet kan gjøres svært stort. Spillet oppleves svært forskjellig i et lite univers der man raskt møter motstandere og koloniserer alle beboelige planeter, og et stort univers der utforskning tar lang tid og der det i lang tid kan ligge beboelige planeter ingen har oppdaget.
Koloniserte planeter kan bygge forskjellige bygninger som øker produksjonen, mengder mat til befolkningen, planetens økonomi og turisme eller planetens innflytelse.
Galactic Civilization III lar spilleren, i likhet med tidligere spill i serien, bygge sine egne romskip. Bedre teknologi i form av motorer, sensorer eller våpen gir spilleren mulighet til å skreddersy skip for å kjempe mot motstanderens egne skreddersydde skip. Skipsverft kan få støtte fra flere planeter, der avstanden til planeten påvirker produksjonen.

Mottagelse

Spillet fikk positiv kritikk da det kom, og GameRankings og Metacritic gir spillet henholdsvis 83.15% og 80/100.
Norske Gamer.no skrev at spillet var et lekkert spill, og ser "mer mot Civilization-serien enn spillet som neste alle andre romstrategiutviklere regner som den hellige gral, nemlig Master of Orion II".