google/wiki40b huggingface dataset:
Slaget ved Tolvajärvi

Bakgrunn

Etter utbruddet av vinterkrigen den 30. november, begynte de finske styrkene nord for Ladoga med en planlagt tilbaketrekking før den overveldende opposisjonen la merke til det. Det var tenkt umulig for Sovjetunionen å iverksette et stort antall tropper i dette ulendte området med få veier, men sovjeterne tok overraskende i bruk en hel divisjon. Denne divisjonen rykket frem langs veien mellom Suojärvi og Tolvajärvi (nå Tolvajarvi, Russland). Den sovjetiske fremrykkningen var en stor trussel mot kommunikasjonssystemet til finnenes fjerde korps. For å bekjempe denne trusselen samlet finnenes øverste ledere «Gruppe Talvela» kommandert av oberst Paavo Talvela.
Den finske planen gikk ut på å omringe den sovjetiske divisjonen ved bruk av knipetangstaktikken. De finske styrkene skulle angripe motparten over de frosne innsjøene Hirvasjärvi og Tolvajärvi (järvi betyr innsjø på finsk). Angrepet fra nord skulle begynne kl. 08.00 og det andre skulle begynne når det første angrepet hadde gitt resultater. Planen ble senere endret slik at begge angrepene skulle begynne kl. 08:00.

Slagets gang

Gruppen i nord bestående av to bataljoner møtte fort sovjetisk motstand. Bataljonene møtte faktisk sovjeternes 718. regiment, som på sin side gjorde klart et angrep mot den finske opposisjonen. Midt på dagen trakk de finske styrkene tilbake til deres egne linjer. Selv om dette angrepet var en fiasko, forhindret det 718. regiment i å angripe den finske flanken. Det hindret også de sovjetiske styrkene i å sende tropper mot sør.
Andre bataljon fra finnenes 16. infanteriregiment (II/JR 16) ble avbrutt av sovjeternes 609. regiment da det var i ferd med å gjøre klart et angrep mot området rundt veien. Etter at de finske styrkene fikk noe støtte fra artilleri, hadde de likevel mulighet til å angripe. Finnenes angrep fortsatte mot et hotell lokalisert på en tynn landtange mellom to innsjøer. Pajari bestemte seg for å bruke sine reservestyrker i et knipetangsangrep mot sovjetiske styrker rundt hotellet. Til slutt ble hotellet okkupert av finnene og i hotellet ble det funnet lik av en sovjetisk kommandant, trolig lederen til et regiment. Regimentets papirer ble også funnet.
Om natta trakk finnene seg tilbake over innsjøene. Neste morning ga oberst Talvela ordre om et nytt angrep og 139. divisjon ble presset tilbake og senere (20. – 22. desember) ødelagt rundt Ägläjärvi (nå Yaglyayarvi, rundt 20 km fra Tolvajärvi). De finske styrkene traff også på den sovjetiske 75. divisjon, som hadde kommet som forsterkninger.

Etterspill

De finske tapene var på over 100 døde og 250 skadde soldater. Tapene var mye større på den andre siden. Opp i mot 1 500 sovjetiske soldater mistet livet i kampene, og mye utstyr ble ødelagt; to Batteri (artilleri)er, AT-gevær, rundt 20 stridsvogner av typen T-26 og 60 maskingevær. Slaget var en viktig seier for de finske styrkene og var med på å styrke soldatenes og hele den finske armés selvtillit og motivasjon.
NM i mangekamp 1968

NM i mangekamp 1968 var en del av NM i friidrett 1968.
Det ble konkurrert i femkamp og tikamp for menn, og femkamp for kvinner. 
Mesterskapet i femkamp for menn ble arrangert i Gjøvik 9. juni.
Mesterskapet i femkamp for kvinner og tikamp ble arrangert i Drammen 31. august - 1. september.
Ivittuut skole

Ivittuut skole er den eneste skolen i bygda Kangilinnguit (Grønnedal), som ligger i Ivittuut kommune, sydvest på Grønland. Dette er også kommunens eneste skole.
Skolen ble bygd i 1982, og ligger sammen med kommunens hovedadministrasjon. Det er også barnehage i forbindelse med skolen.
Undervisningen dekker 1. til 10. klassetrinn, men på grunn av få elever deles elevene i kun to klasser. Skolen sysselsetter to lærere og noen vikarer.
Huanggang

Huanggang (kinesisk: 黃冈市; pinyin: Huánggāng Shì) er et byprefektur øst i den kinesiske provinsen Hubei. Folketallet er på 7.227.000.

Samferdsel

Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.
Callidiellum

Utseende

Middelsstore trebukker med litt flat kroppsform. Antennene er vanligvis kortere enn kroppen. Disse artene kan være ganske variable i fargen, kan være ensfarget brune, ensfarget mursteinsrøde, eller med rødt pronotum og svarte dekkvinger.

Levevis

Disse artene lever i død ved av bartrær, kan også angripe levende trær. Den østasiatiske C. rufipenne, som ofte finnes i importert tømmer, er et potensielt alvorlig skadedyr.

Utbredelse

Artene er hjemmehørende i Øst-Asia og Nord-Amerika, men forekommer som innført med trevirke også i Europa.
Jaeger Table

Jaeger Table er et isdekt platå i Dufek Massif i Pensacolafjellene i Antarktis, med en høyde opp mot 2 030 moh ved Worcester Summit. Platået ble kartlagt av United States Geological Survey (USGS) i 1968 fra landmålinger og flyfotografi tatt av U.S. Navy i 1964. Det ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names, etter forslag fra USGS-geolog Arthur B. Ford, etter offiser James W. Jaeger i US Navy, som var pilot i skvadron VXE-6 på Lockheed Hercules-flyet som satte ut feltgruppen fra USGS i området i 1976–77.
Siberhyphidae

Fossiler

Arten er beskrevet fra Midtre Jura (161-154 millioner år før nåtid) fra Sibir.
Investiturstriden

Investiturstriden (av investitur, den høytidelige innsettingen av en person i et kirkelig embete) pågikk i årene 1075 og fram til Wormskonkordatet i 1122, og var en strid om hvem som skulle utnevne biskoper – paven eller keiseren. I Wormskonkordatet fikk keiseren beholde en grad av kontroll over valget, mens paven i siste instans innsatte personen som biskop.
Første Laterankonsil året etter bekreftet avtalen.

Historisk bakgrunn

Mot slutten av 1000-tallet og på begynnelsen av 1100-tallet ble den vestlige kristenhet stadig mer samlet under pavedømmet. Samtidig ble samfunnsstrukturen i Europa stadig mer fragmentert og desentralisert. Dermed oppstod behovet for en mer enhetlig kirke, som i større grad var avsondret fra samfunnet. Dette behovet kom til uttrykk blant annet gjennom en reformbevegelse med utgangspunkt i klosteret Cluny i Burgund.
I 1046 satte keiser Henrik III inn en pave som utgikk fra den tyske reformbevegelsen. Dermed oppstod en reformbevegelse med utgangspunkt i Roma, som tok sikte på å effektivisere og sentralisere kirken, og å skille den mer ut fra det verdslige samfunnet. Paven som skulle få størst betydning her, var Gregor VII. Han krevde noe svært radikalt: At kun geistlige myndigheter kunne utnevne folk til geistlige posisjoner. Denne praksisen kolliderte blant annet med det ottonske system i Tyskland. Her hadde keiseren full kontroll med innsettelsen av biskoper, ved at de også var hans vasaller. De hadde store len, fungerte som lokale ombudsmenn – og spilte en rolle i sentraladministrasjonen. De hadde også en viktig funksjon ved at de utgjorde en stor del av keiserens hær. Det var viktig for keiseren å beholde kontrollen på utnevnelsen av disse. De verdslige vasallene hadde han nemlig langt mindre kontroll på – etter som deres makt gikk i arv. 
Derfor ble det dramatisk da paven krevde å ha en finger med i spillet. På grunn av de katastrofale følgene, erklærte keiser Henrik IV, pave Gregor VII som avsatt. Paven svarte med å ekskommunisere keiseren (bannlyse ham), noe som fikk store konsekvenser. For å få tilgivelse måtte keiseren til slutt ydmyke seg for paven, ved å gå sin velkjente Canossagang.

Wormskonkordatet

Striden kulminerte i Wormskonkordatet Det ble bestemt at de geistlige skulle utnevne biskopene, men dersom de ikke kom til enighet om hvilken kandidat de skulle utnevne, fikk keiseren siste ordet. Han var til stede (som folkets fremste representant), og skulle avgjøre valget dersom valgkollegiet ikke ble enige. Keiseren skulle ta seg av den verdslige delen av seremonien, som gjorde biskopene til vasaller , mens kirken skulle overrekke bisperingen og bispestaven.
Coscinocera

Utseende

Store til meget store, brune påfuglspinnere. Arten herkulesspinner (Coscinocera hercules) er nesten like stor som atlasspinneren (Attacus atlas), ofte regnet som verdens største møll, hunner med vingespenn opptil 27 centimeter er kjent. Hunnene er større og mer bredvingete enn hannene. Hos hannen er bakvingen trukket ut til en lang stjert, denne er kortere og bredere hos hunnene. Hannens forvinger er noe sigdformede. Hver vinge har en trekantet, dråpeformet eller øyeaktig, sølvfarget flekk, utenfor denne en hvit tverrstripe.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De store hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det østlige Indonesia (Molukkene, Vest-Papua), Papua Ny-Guinea og det nordlige og østlige Australia.
Prosotas

Utseende

Små blåvinger med eller uten en kort stjert på bakvingen. Oversiden er blå hos hannene, hunnene har gjerne svart vingespiss. Undersiden er lysbrun med mørkere brune tverrbånd, en oransje flekk ved bakvingens bakhjørne.

Levevis

Larvene lever for det meste på akasier (Acacia spp., mimosafamilien).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Australia, fra India i vest til Fiji i øst.
Nathaniel Parker

Personlig liv

Parker ble født i London som sønn av forretningsmannen sir Peter Parker og forfatteren Jillian, lady Parker. Han tok utdannelse ved Fox Primary School, Colet Court og Leighton Park School i Reading. Hans bror er filmregissøren Oliver Parker. En annen bror, Alan Parker, er formann i Brunswick Group Ltd. Parker er gift med skuespilleren Anna Patrick, og de lever i London med deres to døtre, Raphaella (født 1998) og Angelica (født 1996).

Skuespiller

Parker ble med i National Youth Theatre, og etter å ha trent med London Academy of Music and Dramatic Art, ble han medlem av Royal Shakespeare Company. Han portretterte Bassanio i Peter Halls produksjon fra 1989 The Merchant of Venice (Kjøpmannen i Venedig) i både London som på Broadway sammen med Dustin Hoffman. I 1997 portretterte Parker den bibelske kong David av Israel som voksen for TV-filmen om Davids liv. I 2000 spilte han Bob i Rupert Goolds West End revival of David Mamet's Speed-the-Plow. «Med hans utvungne, tøffe opptreden og overbevisning bar Parker i det vesentlige kvelden,» skrev John Thaxter i The Stage den 6. juli 2000.
I Radio Times' intervju i 2007 uttalte Parker at hans første store sjanse på fjernsyn kom i 1988 da han spilte en episode av «Battle of France» for ITVs storslåtte drama i seks deler av Piece of Cake. Andre tidlige roller var blant annet å spille Wilfred Owen i Derek Jarmans War Requiem, en filmtilpasning fra 1989 av Benjamin Brittens War Requiem og med Laurence Olivier som en eldre soldat i hans siste TV-rolle før sin død, og å spille Edward Rochester i John Duigans filmtilpasning av Jean Rhys' Wide Sargasso Sea (1993).
Parker etablerte sitt omdømme ved å spille i en rekke kostymedramaer for TV, blant annet som Martin Jordan i TV-produksjon av Joanna Trollopes A Village Affair (1995), som Gabriel Oak i ITVs produksjon av Far From the Madding Crowd (1997), som Martin Tanley i komediefilmen Beverly Hills Ninja (1997), som Rawdon Crawley i en BBC-versjon av Vanity Fair (1998), og mest kjent som Harold Skimpole i BBC1s dramatisering av Bleak House (2005).
Fra 2001 og fram til 2007 spilte Parker rollen som inspektør Lynley i den langvarige thrillerserien for BBC1, Inspector Lynley Mysteries, og med skuespiller Sharon Small som sin partner Barbara Havers. Han framstilte Edward Gracey i Disneys filmadopsjon fra 2003 av The Haunted Mansion, og som Albert Speer BBC-produksjonen Nuremberg: Nazis on Trial (2006) og som Dunstan Thorne fantasyfilmen Stardust (2007). Parker hadde også en kortvarig rolle i St Trinian's som ble regissert av hans bror Oliver.
Parker har vært stemmeskuespiller og har lest inn lydbøker, blant annet Eoin Colfers Artemis Fowl-serie for barn.
Yongchuan

Yongchuan (kinesisk: 永川区; pinyin: Yǒngchuān Qū) er et bydistrikt i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 1 573 km². Befolkningen var på 1 033 955 innbyggere i 1999.

Jernbane

Chengdu-Chongqing-jernbanen betjener området; den fører fra Chengdu til Chongqing.
Operational Mentor and Liaison Team

Operational Mentor and Liaison Team var en del av ISAF- og NATO-styrkenes bidrag til Krigen i Afghanistan. OMLT-gruppene besto av 15-30 mann fra ulike land, som har en mentorrolle overfor grupper av Afghanistans nasjonalhær.
I tidligere konflikter har soldater med en tilsvarende funksjon blitt omtalt som «militære rådgivere».
OMLT består av styrker fra 27 land, blant annet Frankrike, Tyskland, Spania, Romania, Storbritannia, Australia, Nederland, Belgia, Canada, Kroatia, Italia, Sverige, Norge, Slovenia, Polen, Ungarn, Bulgaria, Serbia, Latvia og Portugal.
Det tilsvarende bidraget fra USA omtales som Embedded Training Teams (ETT).
The Abbey Road Sessions (Kylie Minogue)

Listeplasseringer

The Abbey Road Sessions nådde nummer to på UK Albums Chart og solgte 37 500 eksemplarer den første uke etter utgivelsen. I Australia nådde albumet nummer syv på ARIA Charts og nummer tre på ARIA Artist Albums Chart. Albumet nådde nummer 39 i New Zealand men forlot hitlistene den neste uke.

Singler

«Flower» ble utgitt som albumets første singel den 25. september 2012. Sangen ble opprinelig skrevet for hennes tiende studioalbum X (2007), men ble ikke inkludert. Sangen nådde den Top 40 i Belgia, men nådde ikke den hitliste i Storbritannia før utgivelsen av The Abbey Road Sessions. «On a Night Like This» ble utgitt som den andre singelen. Sangen var opprinelig en singel fra Minogues syvende studioalbum Light Years (2000).
NM i bandy 2007

Det 90. Norgesmesterskapet i bandy – 2007
Stabæk vant seriemesterskapet. Stabæk og Solberg ble direkte kvalifisert til semifinale, mens Ullevål, Drammen, Mjøndalen og Ready gikk til kvartfinale.
Pernille Holst Holmsgaard

Klubb

Gravholt spilte i sin karriere for de danske klubbene Jetsmark, Horsens, Aalborg, Odense, Viborg, København og Nykøbing Falster.

Landslag

Hun fikk sin mesterskapsdebut under Håndball-VM 2009 og vant bronsemedalje for Danmark under Håndball-VM 2013.
Flavio Gioja

Flavio Gioja eller Gioia  var en formentlig sjøfarer og oppfinner (av kompasset) fra Italia tidlig på 1300-tallet. Senere forskning tyder på at en slik person ikke har eksistert, feilaktig «født» i kraft av en kommaplassering. «Informasjonen» om ham stammer fra 1511, med en nedtegnelse på latin som lyder «Amalphi in Campania veteri magnetis usus inventus, a Flavio traditur». 
Han ble ansett å ha blitt født i republikken Amalfi, og skulle ha virket som los. Han ble gitt æren for oppfinnelse av kompasset. Selv om han ikke har eksistert, er det imidlertid nokså sikkert at kompasset var i bruk av sjøfarere blant annet fra Amalfi ca år 1300, og kan meget vel ha blitt videre utviklet av dem.
Den store kometen i 1882

The Great Comet of 1882 formelt betegnet C/1882 R1, 1882 II og 1882b) var en komet som ble svært lyssterk i september 1882. Kometen var medlem av Kreutz-gruppen, en familie av kometer som passerte innenfor 1 R☉ fra solens fotosfære ved perihelium. Kometen var tilstrekkelig lyssterk til at den var synlig ved siden av solen på dagtid under perihelium.
Små Vesen Bryggeri

Små Vesen er et bryggeri i Aurdal, Valdres, med fokus på håndverk og lagspill med de underjordiske i ølbryggingen.
I 2015 startet Små Vesen opp produksjon i nye lokaler på gården Anmarkrud i Aurdal, Valdres.
Navnet Små Vesen kommer av at før så trodde en på underjordiske og andre små vesen. Det var disse som fikk alkoholen i ølet, og det var disse en så spor av når boblene bruste i glasset.
Små Vesen produserer blant annet hveteølet Vette et kremet og fruktig øl ; pale ale Audhumla, aromatisk med humlepreg; overgjæret engelsk øl Kvernknurr med mye maltfylde og smak av engelsk humle; den amerikanske amber ale Gygr med mye smak av amerikansk sitrushumle. For høst- og vintersesongen produseres også rakfiskølet Marmæle, og juleølet Fjøsnisse.
I bryggeriet er det også utsalg og selskapslokale med muligheter for arrangement, selskap, bespisning og kurs.
Pentland Firth

Pentland Firth (skotsk-gælisk: An Caol Arcach, «Orkadiske sund) er et sund mellom Orknøyene og Skottland. Det er egentlig et stred eller sund, og ikke en fjord (firth = fjord). Det skiller Orknøyene fra Caithness i nordlige Skottland.

Etymologi

Navnet er antatt å være en forvanskning av det norrøne Petlandsfjörð, i betydningen «Petlandsfjord» eller «Piktlandsfjord», en henvisning til den eldre befolkningen, piktere, i området. Navnet er ikke beslektet med Pentland Hills i nærheten av Edinburgh.
Før den norrøne bosetningen fra Norge på Orknøyene, var sundet kjent som «orkenes hav» (engelsk: Sea of Orcs), en referanse til den piktiske stammen som bodde på øyene. Deres maritime dyktighet var slik at det var også tilfeller av dette navnet som refererte til havområder for hele vestkysten av Skottland og ned til Kintyre. En versjon av Historia Brittonum fra 800-tallet uttrykte at «britonene fylte opprinnelig hele øya med deres folk fra Den engelske kanal og til orkenes hav.»

Geografi

Ved Caithness, på den sørlige siden av sundet, som strekker seg fra Dunnet Head i vest til Duncansby Head i øst, mens det på Orknøyene og nordlige siden av sundet strekker det seg fra Tor Ness på Hoy til South Ronaldsay i øst.
Midt på sundet er de to øyer, Stroma og Swona. Den mindre gruppen med ubebodde øyer eller skjær, Pentland Skerries, ligger i øst. Øyene Hoy og South Ronaldsay grenser til sundet i nord og er deler av Orknøyene.
Den nordligste punktet på det skotske fastlandet er Dunnet Head. Det berømte John o' Groats, det nordligste stedet i Storbritannia er også på Caithness’ side, og det samme er byen Thurso og havnen Scrabster i Thursobukten.
Barnaul

Historie

Barnaul er en av de eldste byene i Sibir. Den ble grunnlagt av den velstående Demidov-familien på 1730-tallet, og stedet ble valgt på grunn av nærheten til de mineralrike Altajfjellene og beliggenheten ved en stor elv. I tillegg til kobber, som opprinnelig tiltrakk Demidovene, så ble det snart også funnet betydelige sølvreserver. I 1747 ble Demidov-fabrikkene overtatt av den russiske staten, og det ble snart det største sølv-senteret i Russland.
På 1700- og 1800-tallet ble 90% av alt russisk sølv produsert i Altaj-regionen. I Barnaul lå det største sølv-smelteverket, og byens befolkning økte etterhvert som produksjonen ekspanderte. I 1771 fikk den innvilget byrettigheter, og var en av de største byene i Sibir på den tid.
Innen 1900-tallet hadde Barnaul vokst til et betydelig senter for handel og kultur i regionen, spesielt etter byggingen av Turkestan – Sibir-jernbanen.
Under andre verdenskrig ble mange industrivirksomheter flyttet fra Ukraina og Russlands vestre deler og til Sibir, deriblant Barnaul, for å unnslippe den tyske invasjonen. Som en arv fra denne tiden har Barnaul ennå i dag en av de største ammunisjonsfabrikkene i Russland.

Økonomi

Barnaul er et viktig industrielt senter i Sibir. Det er over 100 industrivirksomheter i byen, med 120 000 ansatte. Blant produktene som produseres er diesel, utstyr og verktøy til metallindustri, dampkjeler, dekk, teknisk karbon, borerigger og -maskiner, møbler, fottøy og slipte diamanter.
Byens viktigste handelsgate er Lenin-avenyen.

Transport

Barnaul er knyttet til det øvrige Russland med flyruter, jernbaner, veier og elvebåter. Byen ligger rundt 200 km sør for Novosibirsk, Sibirs største og Russlands tredje største by. Barnaul er et knutepunkt for jernbanelinjene fra Novosibirsk til Almaty og Bijsk. Det er også hyppige bussforbindelser til de nærliggende byene Bijsk og Gorno-Altajsk. Det tar rundt fire timer med bil å nå Altajfjellene i sør.
Barnaul lufthavn ligger rundt en time fra bysenteret, og har daglige ruter til Moskva og St. Petersburg, og også mange mere lokale ruter. Det er også ruter til Vladivostok ved Stillehavet.
Alle deler av Barnaul er knyttet til byens nettverk av kollektivtransport, som omfatter busser, trolleybusser og drosjer.

Utdanning og kultur

Barnaul er kjent som et vitenskapelig senter i Sibir. Byen har fem universiteter, herunder Ivan Polzunov Altaj statlige tekniske universitet, Barnaul statlige pedagogiske universitet, Altaj statlige medisinske universitet og Altaj statlige universitet.
Byen har også 35 biblioteker, fem teatre og tre museer. Byens lokalhistoriske museum ble grunnlagt i 1823 og er et av Sibirs eldste museer, med utstillinger av lokale kunstneres arbeider, og unike gjenstander fra Altaj-regionen, blant annet.
Grumman F9F Panther

Historie og utvikling

Designstudier begynte ved Grumman mot slutten av den andre verdenskrig da de første jetmotorene begynte å komme i produksjon. Panther fløy første gang 24. november 1947 og ble fløyet av testpilot Corky Meyer. Motoren var en Rolls-Royce Nene turbojet-motor som ble bygget på lisens av Pratt & Whitney og da kalt Pratt & Whitney J42. Siden det ikke var nok plass til drivstofftanker under vingene og i flyskroget for den "tørste" jageren ble flyet konstruert med fastmonterte drivstofftanker på vingetippene. Flytypen ble klarert for å operere fra hangarskip i september 1949, og motoren J48-P-2 (en lisensbygget Rolls-Royce Tay) ble da valgt. Den andre motoren som hadde blitt utprøvet var Allison J33-A-16, en videreutviklet Rolls-Royce Derwent.
Per Morten Sandset

Karriere

Sandset tok doktorgraden i medisin i 1989 ved Universitetet i Oslo med avhandlingen Studies on Tissue Factor Pathway Inhibitor. Han har hatt forskningsopphold i San Diego, USA, og i Firenze, Italia. Han er spesialist i generell indremedisin og blodsykdommer og har vært professor II i medisin innen fagfeltet tromboseforskning ved Universitetet i Oslo siden 2002.
Han har tidligere vært avdelingsleder for Hematologisk avdeling ved Ullevål universitetssykehus (2002–2010), forskningsleder ved Kreft-, kirurgi- og transplantasjonsklinikken og seksjonsoverlege ved avdeling for blodsykdommer ved Oslo universitetssykehus (fra 2010) og direktør for forskning, innovasjon og utdannelse ved Helse Sør-Øst fra 2015 til 2017.
Etter at Svein Stølen og Gro Bjørnerud Mo vant rektor- og prorektorvalget ved Universitetet i Oslo i april 2017 ble Sandset 1. august 2017 utnevnt til viserektor for forskning og innovasjon.
Sandset har vært sjefredaktør for det internasjonale tidsskriftet Thrombosis Research i tiden 2002-2016.