google/wiki40b huggingface dataset:
Gatebarn i Bulgaria-fondet

Gatebarn i Bulgaria-fondet er en ideell organisasjon som driver med hjelpearbeid i Bulgaria.
Organisasjonen ble stiftet av Kevin Tempel i 2001 og er registrert i Brønnøysundregisteret med organisasjonsnummer 984 488 637.
Sammen med Anne Haugan fra Tromsø kjører de hjelpesendinger til gatebarn, barnehjem og fattig minoritetsbefolkning i Bulgaria.
Bulgaria er et av de fattigste landene i Europa og har tross fine strender og mye turisme en svært undertrykt minoritetsbefolkning. Mange fattige barn får ikke skolegang fordi skolematriell ikke dekkes av staten. Dette er en stor årsak til at de fattigste ikke kan sende sine barn på skole, og noe som gjør at mange barn faller utenfor skolesystemet og blir gatebarn. Amnesty International har også kritisert Bulgaria for deres behandling av psykisk utviklingshemmede samt sin rettslige forfølging av sine minoritetsbefolkninger. Og det er dette Gatebarn i Bulgaria-fondet forsøker å gjøre noe med.
Frederick Blesse

UUtmerkelser og dekorasjoner

Hans militære utmerkelser og priser omfatter Distinguished Service Medal; Siver Star med to eik blad; Legion of Merit med eik blad ; Distinguished Flying Cross med fire eik blad ; Broze Star med "V" ; Air Medalje med 20 eik blad ; Air Force Commendation Medalje med eik blad ; Hæren Commendation Medal; Purple Heart ; og fra Republikken Vietnam på Cross og Gallantry med to gullstjerner og National Order of Vietnam, 5. Klasse.
Han fløy  mer enn 6 500 flytimer, de fleste  i jagerfly inklusive  P-40, P-47, P-51 Mustang, P-80, F-86, F-100, F-102, A-7, F-104, F-106, F-4, og F-111. Han hadde mer enn 650 timer i luftkamp og rengeres somlandets sjette flyveress.
I 2016 ble han posthumt tildelt The Explorers Club-Medaljen
Ruggero Deodato

Liv og virke

Deodato vokste opp i nabolaget der Romas store filmstudioer er lokalisert. Det var der han lærte å regissere under Roberto Rossellini og Sergio Corbucci; han bidro til å lage Corbuccis The Son of Spartacus og Django som assisterende regissør. Senere på 1960-tallet regisserte han noen komedier, musikaler og thrillere, før han gikk over til å lage fjernsynsreklamer. I 1976 returnerte han til kinolerretet med sin ultra-voldelige politifilm: Live Like a Cop, Die Like a Man.
I 1977 regisserte han et jungeleventyr kalt Ultimo Mondo Cannibale eller «The Last Cannibal World» (også kjent som «Jungle Holocaust») med den britiske skuespillerinnen Me Me Lai. Med denne filmen omstartet han kannibalfilm / mondo-sjangeren som ble startet flere år tidligere av den italienske regissøren Umberto Lenzi.
Sent i 1979 vendte han tilbake til kannibal-""undersjangeren"" med sin ekstremt voldelige Cannibal Holocaust. Deodato skapte massiv kontrovers i Italia og Storbritannia etter utgivelsen av denne filmen, som ble feilaktig hevdet av enkelte å inneholde ekte drap på flere av skuespillerne, på grunn av noen realistiske spesialeffekter. Deodato ble tvunget til å avsløre hemmelighetene bak filmens spesialeffekter og viste frem skuespillerne for en italiensk domstol for å bevise at de fortsatt var i live. Deodato møtte også motstand for bruk av ekte dyretortur i sine filmer. Deodatos filmlisens ble midlertidig opphevet og han fikk den ikke tilbake før tre år senere, som deretter lot ham gi ut sin thriller La casa sperduta nel Parco / "House on the Edge of the Park" (1980), som var den mest sensurerte av "Video Nasties" i Storbritannia for sin vold. Hans "Cut And Run" er en jungel-eventyr-thriller, som inneholder nakenhet, ekstrem vold og viser Michael Berryman som en gal, machete-svingende jungelmann.
På 80-tallet gjorde han noen andre slasher / horror-filmer, inkludert "Phantom of Death", "Dial Help" og "Body Count". På 90-tallet vendte han tilbake til TV-filmer og dramaer med en viss suksess. Nylig gjorde han en cameo opptreden i Hostel: Part II som en italiensk kannibal som spiser på sitt offers ben.
Ruggero har gjort omtrent to dusin filmer og TV-serier; hans filmer dekker mange forskjellige sjangere, inkludert mange actionfilmer, thrillere og en familiefilm kalt Mamma. Men mest kjent av mange av sine fans som en skrekkfilm-regissør, og han er faktisk en av de mer respekterte regissører i Italia i dag.
Furuknoppviklere

Utseende

Middelsstore (de norske artene med vingespenn 13-21 millimeter), mer eller mindre brunspraglete viklere.

Levevis

Larvene til de norske artene utvikler seg på knopper og nye skudd av furuslekten (Pinus spp.). De er vanligvis ikke regnet blant de alvorligste skogskadegjørerne, men kan ved store bestander gjøre noe skade på furuskog.
Pseudococcyx tessulatana, er søreuropeisk art, lever på kongler av sypress (Cupressus sempervirens) og kan gjøre en god del skade ved frødyrking av sypresser (Cantini og Battisti 2001).

Utbredelse

Slekten har en palearktisk utbredelse og forekommer i Nord-Afrika, over hele Europa bortsett fra Island, og i den nordlige delen av Asia.
Kamkake

Kamkake (helgelandsk: kamkaka) er et bakverk som består av hvetemel, rugmel, gjær og melk. Kamkake er en lokal mattradisjon i Korgen, Bleikvasslia og Leirskardalen i Hemnes kommune på Helgeland i Nordland. Bakverket er oppkalt etter redskapet som tidligere ble brukt for å lage rutemønsteret som bobler når kamkaken steikes. Frem til 1950- og 1960-tallet ble det brukt kammer av bein eller tre. Fra 1940-tallet ble det tatt i bruk trinser med et eller to håndtak. Trinsene eller kjevlene som lager rutene kalles settarkjevler.
Kamkake har lange tradisjoner i distriktet; den eldste omtale er fra omkring 1670 av Petter Dass i det topografiske diktet Nordlands Trompet. Kamkaker omtales også av den første sognepresten i Mo sogn, Iver Ancher Heltzen, i opplysningsverket Ranens Beskrivelse fra 1834.
Til tross for gode kritikker fra de som har smakt denne lokale retten så er utbredelsen av kamkake i stor grad begrenset til Hemnes kommune, og nærliggende områder.
Rosskomnadzor

Rosskomnadzor (russisk: Роскомнадзоре) er Russlands organ for tilsyn og overvåkning av kommunikasjon, informasjonsteknologi og massemedia. Organet er underlagt Ministeriet for massemedia (Minkomsvyaz).
Deres hovedkontor ligger i Moskva, men har regionale kontorer i alle distrikter.
Organet ledes av Sergey Sitnikov.
Gravfunn

Gravfunn er en arkeologisk betegnelse for gjenstander og levninger som blir tatt opp fra forhistoriske  graver. Et «samla gravfunn» brukes om utstyr som er blitt lagt ned på samme tid under en begravelse av én eller flere personer. I andre tilfeller kan gravgodset stamme fra gjentatte begravelser til forskjellige tider i samme grav. 
Funn i oldtidsgraver er en hovedkilde til kunnskap om den materielle og sosiale kulturen i forhistorisk tid. Også gravene og gravminnene i seg sjøl kan fortelle om samfunnet og den døde. Dessuten kan biokjemiske analyser av skjelettrester si noe om genetisk bakgrunn, helsetilstand og levekår.
Ringsted amt

Ringsted amt ble opprettet i 1662 av det tidligere Ringsted len. Amtet bestod kun av et enkelt herred, nemlig Ringsted. Amtet ble i 1748 lagt sammen med Sorø amt. Etter reformen av 1793 ble området i 1798 en del av det nye større Sorø amt.
Reyhanli

Reyhanlı (arabisk: الريحانية‎, ar-Rayḥānīyah) er en by og et distrikt i provinsen Hatay ved kysten av Middelhavet i Tyrkia nær grensen til Syria. I 2008 hadde byen 60.418 innbyggere, og distriktet 84.831.
Byen var tidligere kjent som İrtah og Reyhaniye. Byen ligger langs hovedveien mellom İskenderun og Aleppon ved elven Asi (arabisk: Nahr al-Asi, antikkens Orontes).
Rudimental

Virksomhet

Bandet slo gjennom i Storbritannia i 2012, da de toppet den britiske singellisten med singelen «Feel the Love» med sangeren John Newman. De ble også nominert til en BRIT Award i 2013, og sangen ble brukt som åpningssang i dokumentarfilmen Spark: A Burning Man Story samme år.
Siden har de toppet listen med singler som «Not Giving In» og «Waiting All Night». BBC trakk i 2013 Rudimental frem som et av sommerens festivalband. Samme år ga bandet ut sitt debutalbum Home, som gikk rett inn på førsteplass på den britiske albumlisten og ble nominert til en Mercury Prize. De neste årene ga bandet ut en rekke singler sammen med kjente artister som Ed Sheeran, James Arthur og Emeli Sandé. Flere av singlene gikk inn på hitlister over hele verden. I 2018 fikk Rudimental sin hittil største singelsuksess med «These Days», sammen med Jess Glenne, Macklemore og Dan Caplen. Låten toppet hitlister over hele verden, inkludert norske VG-lista.
I tillegg til BRIT Award-nominasjonen ble Rudimental også nominert til en Mercury Prize i 2013 og vant senere flere priser, blant annen en Brit Award og en MOBO Award for beste album. Rudimental ble også nominert i flere kategorier i MTV Europe Music Awards, blant annet Best New Act samt Best UK and Ireland act. Rudimental har også mottatt flere platinatrofeer for høye platesalg i flere land, blant annet i Australia og Storbritannia.
Per 2018 har Rudimental platekontrakt med Asylum Records, Atlantic Records og Black Butter Records.
VM i friidrett innendørs 1999

VM i friidrett innendørs 1999 ble arrangert i Maebashi i Japan mellom 5. og 7. mars.
Aker Energy

Aker Energy AS var et norsk oljeselskap grunnlagt i 1999 og et heleid datterselskap av Aker RGI. Etter en tørr brønn i  2002 og finansielle problemer i morselskapet ble selskapet i 2003 solgt til OER Oil. Administrerende var Bård Johansen.

Historie

Aker Energy ble grunnlagt i 1999 som et ledd i Aker RGIs oljesatsning. Kjell Inge Røkke hadde da utøvd betydelig politisk press overfor norske myndigheter for å gjøre norsk sokkel  mer tilgjengelig for nye aktører. I 1999 ble Aker Energy prekvalifisert som lisenshaver på norsk sokkel, og i 2001 fikk selskapet tildelt en 49 prosent eierandel i lisens PL 270 i Nordsjøen (50 kilometer nord for dagens Gjøa (oljefelt)). En letebrønn ble boret våren 2002 men viste seg å være tørr. 
I 2003 hadde Aker RGI likviditetsproblemer, og ifølge Oljedirektoratet ville man behøve å vurdere på nytt om Aker Energy oppfylte konsesjonskravene i tilfelle selskapet ønsket å skaffe nye eierandeler på norsk sokkel. I november 2003 ble Aker Energy solgt til oljeselskapet OER Oil.
Terje Tvedt

Bakgrunn

Han har bakgrunn fra ml-bevegelsen, og var medlem av SUF og AKP(m-l) i årene 1968–1981. Han arbeidet da som organisasjonssekretær og reisesekretær i Rød Ungdom i tre år. I midten av 1970-årene arbeidet han også som trikkekonduktør, lagerarbeider og sosialarbeider. 
Han tok hovedfag i historie ved Universitetet i Bergen i 1984, hvor han skrev om Jonglei prosjektet i Sør-Sudan.
og tok doktorgraden i 1993 med en avhandling om norske oppfatninger om den ikke-europeiske verden på 1970- og 1980-tallet. Han utga en kritisk refleksjon og historiebok om maoismen på norsk i 1989. 
Tvedt har skrevet flere bøker om norsk samtidshistorie, særlig om norsk idé- og ideologihistorie. Blant annet bøker som (ml), om norsk tredje verden-ideologi og ungdomsopprørets verdensbilder og selvbilder (1989), Bilder av «de andre». Om utviklingslandene i bistandsepoken (1990) om norske dominerende oppfatninger av «den andre» i hva som kalles bistandsepoken i norsk historie og Verdensbilder og selvbilder. En humanitær stormakts intellektuelle historie (2001) om norsk intellektuell historie i den perioden da deler av den politiske eliten søkte å gjøre Norge til en humanitær stormakt.
Hans andre forskningsfelt har vært å beskrive og analysere fremveksten av det internasjonale bistandsystemet, i verden og i Norge. Han har arbeidet med og utviklet begreper som «the international aid system», det nasjonale godhetsregimet, elitesirkulasjon, nasjonalkorporativisme m.fl. Sentrale bøker her er Angels of Mercy or Development Diplomats. NGOs & Foreign Aid (1998) og Utviklingshjelp, utenrikspolitikk og makt. Den norske modellen (2003/2008). 
Det tredje og mest sentrale området er forskning omkring forholdet mellom samfunn og vann. Tvedt er serieredaktør for 9-bindsverket A History of Water (2006-2010-2015). Han står også bak en rekke bøker om Nildalens moderne historie, hvorav de mest sentrale er The River Nile in the Age of the British. Political Ecology and the Quest for Economic Power (2004)  og Nilen. Historiens elv (2013). 
Tvedt står bak fjernsynsseriene «En reise i vannets historie» (1997) og «En reise i vannets fremtid» (2007), og «Kampen om Nilen» (2014), og har også vært med på å lage flere dokumentarfilmer om norske møter med den ikke-europeiske verden og norsk utenrikspolitikk og bistandspolitikk, den siste De gode bombene (2013).
Tvedt har mottatt flere priser for sine filmer og bøker, og fikk Norges forskningsråds formidlingspris i 2006, Fritt Ord-prisen i 2007 og Gullruten i 2008. Hans artikkel «Tausheten om Libya» om de politiske prosessene  som fant sted i forkant av Norges militære deltagelse i Libya i Nytt Norsk Tidsskrift vant i 2016 pris for årets tidsskriftartikkel.
Rumford Power gasskraftverk

Rumford Power gasskraftverk er et gasskraftverk i delstaten Maine i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 265 MW, fordelt på 1 blokk / 2+1 turbiner. 
Rumford Cogeneration er en 103 MW-enhet med kogenerasjon som også kan brenne kull.
Anlegget ble påbegynt omkring 1998 og stod ferdig i 2000. Brenselkilden er naturgass. Operatør er selskapet Rumford Power Inc.
Mitsubishi Outlander

Facelift/oppgraderinger

I slutten av 2009 kom Outlander II med en facelift. Den hadde en ny front, litt andre utforminger på kanalskjørt og noen små justeringer på interiør. Året etter lanserte Mitsubishi sin egenproduserte 2.2L dieselmotor i bilen, motoren fra Volkswagen ble da faset ut.
Serranoskinke

Serranoskinke (på spansk el jamon serrano) er en type spansk spekeskinke av lokale hvite landsvin eller blandinger der slike griser inngår. Serranoskinke lages over hele Spania og kan sammenlignes med benevnelsen norsk tradisjonsskinke. Serrano betyr fra fjellene og antyder at tradisjonell spansk spekeskinke oppsto der. Noen kaller den derfor spansk fjellskinke.
Smaken er mer framtredende og saltinnholdet lavere enn hos norske spekeskinker. Kjøttet er dessuten ofte mørere. Grisene fores med korn (mais) og urter. Skinken modnes stort sett i ett år. Som med mange andre produkter, finnes det her også mange lokale varianter. De beste skinkene hevdes å komme fra Treveléz og Teruel, men dette er en påstand som mangler dokumentasjon.
Gris som skal brukes til produksjon av høykvalitets serranoskinke skal ifølge spanske myndigheter være mer enn 8 måneder gammel når den slaktes, og slaktevekten skal være minst 115 kg. Griser som skal brukes til standard serranoskinke er gjerne opp mot 7 måneder gamle da de slaktes, og slaktevekten ligger på cirka 85–100 kg.
Serranoskinke må ikke forveksles med den mer kostbare ibéricoskinken (jamón ibérico), som utelukkende lages av iberisk svin eller en blanding der denne griserasen inngår som den mest betydningsfulle (avhengig av kvalitet).
Jean-Baptiste Tavernier

Bakgrunn

Tavernier kom fra en hugenottfamilie. Han reiste allerede i unge år. 
Ved 16 års alder hadde han besøkt England, Nederlandene og Tyskland. Han møtte oberst Hans Brenner i Nürnberg og tilbrakte fire og et halvt år hos dennes onkel på farssiden, visekongen av Ungarn (1624-1629). Andre bekjentskaper Tavernier gjorde var ett i 1629 med hertugen av Rethel og dennes far hertugen av Nevers, fyrste av Mantova. Hans derigjennom vunne hoffvaner og økede språkkunnskaper kom å bli Tavernier til stor nytte under de kommende år. Under disse år kom han også til å vinne noen smule erfaringer fra slagfeltet.

Første Asiareise

Ved riksdagen i Regensburg i 1630 lærte han å kjenne to franske prester, M. de Chapes og M. de Saint-Liebau, som hadde fått i oppdrag å reise til Levanten. Tavernier slo følge med prestene og nådde Konstantinopel tidligt i 1631, ble der i 11 måneder, for deretter å fortsette til Tokat, Erzerum og Jerevan og Persia. Under denne førstr reise nådde Tavernier sa langt som til Isfahan. Han vendte tilbake via Bagdad, Aleppo, Alexandretta, Malta og Italia. Til Paris kom han i 1633.

Annen Asiareise

I september 1638 la Tavernier ut på nok en reise til Asia. Årene 1638-1643 reiste han via Aleppo og Palmyra til Persia, senere til India, så langt som til Agra og Golconda. Han besøkte her stormogulens hoff og de indiske diamantgruvene.

Senere Asiareiser

Denne andre reise ble fulgt av ytterligere fire. Under den tredje (1643-1649) kom Tavernier frem til Java og vendte tilbake via Kapp det gode håp. De siste tre reisene (1651-1655, 1657-1662, 1664-1668) til Asien strakkt seg ikke bortenfor India. Detaljene omkring disse reiser er uklare, men så meget står klart at Tavernier vant store kunnskaper om handelsrutene over land og fikk seg et vidtfavnende kontaktnett med handelsmenn og fyrster i Orienten.

Handel og senere år

Taverniers rykte, såvel som hans personlige formue, var anseelig.
År 1668 eller 1669 solgte han Hope-diamanten til den franske kong Ludvig XIV. Diamanten hadde Tavernier funnet under en av sine mange reiser til India; en legende vil at han brøt den løs fra en tempelstatue av guden Vishnu. Ludvig XIV, i hvis tjeneste Tavernier fadde foretatt de fleste av sine reiser, gav ham et adelsbrev 16. februar 1669. To år etter kjøpte Tavernier det len som hørte till baronskapet av Aubonne, nær Genève.
Benoît Hamon

Politisk karrière

Hamon grunnla den sosialistiske ungdomsorganisasjonen Mouvement des jeunes socialistes i 1993. Han ledet denne frem til 1995. Han ble deretter rådgiver for Lionel Jospin frem til 1997, da han gikk over til en stilling som rådgiver for arbeids- og solidaritetsminister Martine Aubry. Hamon var rådgiver for Aubry frem til 2000.
I 2001 ble han valgt inn i bystyret i Brétigny-on-Barley. Han ble i 2004 ble valgt til Europaparlamentet. Hamon var medlem av komiteen for økonomiske saker og pengepolitikk i Europaparlamentet. Han var også nestleder i delegasjonen for relasjoner til USA.
Hamon markerte seg som motstander av Traktaten om en forfatning for Europa. Hamon har vært nasjonalsekretær i Parti socialiste.
I november 2008 stilte Hamon som kandidat da sosialistpartiets medlemmer avholdt uravstemning for å velge partiets nye leder (og dermed sannsynligvis neste presidentkandidat). Han ble slått ut i første valgomgang, da både Martine Aubry (34,7 %) og Ségolène Royal (42,5 %) fikk flere stemmer enn Hamon (22,4 %).
Han ble innvalgt til Frankrikes nasjonalforsamling i 2012.
Hamon er kandidat ved presidentvalget i 2017. Den 29. januar 2017 vant han sosialistpartiets primærvalg og slo rivalen Manuel Valls i andre valgomgang.
Darwin (operativsystem)

Darwin er en åpen avart av operativsystemet UNIX som ble lansert av Apple Inc. den 15. november 2000. Darwin er utviklet av Apple, men består også av kode fra NeXTSTEP, BSD og andre Unix-varianter. Operativsystemet danner kjernen av komponenter i macOS og iOS. Det er for det meste POSIX-kompatibelt, men har aldri blitt sertifisert for noen versjoner av POSIX. Fra og med Leopard, har OS X blitt sertifisert i henhold til Single UNIX Specification versjon 3 (SUSv3).
Nybrogade

Historie

På 1680-tallet ble det bygget en bro fra Slotsholmen til Knabrostræde, i 1726 ble den pillet ned igjen. Den gikk under navnet Røde Bro eller Nybro og har gitt gaten sitt navn. De fleste av Nybrogades hus er bygget og bevart etter brannen i 1728.
I Nybrogade 4 ses Hans Blasens Hus. Han brukte et stort pæretre som vokste på gaten utenfor hans matrikkel som sitt merke. På et bevart skilt i sandsten leses: «HANS BLASEN I: PÆRETRÆET ANNO 1730». 
Forhuset på hjørnet av Nybrogade/Knabrostræde ble i 1732  oppført av murermester Philip de Lange over seks fag til Nybrogade. Her har blant andre storkjøpmannen Frédéric de Coninck og salmedikteren N.F.S. Grundtvig bodd. Kongelig skuespiller Christian Niemann Rosenkilde hadde i årene 1856–1857 sin bolig i Nybrogade 16.
Kulturministeriet og Georgias ambassade har adresser i Nybrogade.
Ruth Jefford

Tidlig liv

Ruth Martin ble født 16. juli 1914 i Des Moines, Iowa. Hennes mor arrangerte flytimer for den 16-år gamle Ruth da de bodde i Lincoln, Nebraska, hvor fløy solo etter å blitt instruert av Jim Hurst i et Arrow Sportsfly. Hennes lollega Jack Jefford rekrutterte Hurst til en jobb i Luftfartstilsynet. Jack Jefford flyttet til Alaska i 1937. Ruth giftet seg med Hurst, og i 1941 flyttet paret til Alaska, hvor han fortsatte med sitt arbeide i Luftfartstilsynet

Alaska

Da de flyttet til Alaska den 7. desember 1941 hadde Angrep på Pearl Harbor nettopp skjedd, og USA hadde gått inn i Andre verdenskrig. På den tiden møtte hun Lorene Harrison som ledet et kor i den lokal kirken. Da Harrison fikk vite at Ruth spilte fiolin sørget han for at hun kom med den lokale United Service Organizarions (USO) som underholdt de militære. Harrison kom til å bli med i mange kulturelle organisasjoner i staten, I Alaska Center for Performing Arts er det et rom som er oppkalt etter henne. Ruth ble en del av Røde Kors Motor Corps under krigen som transporterte medisinsk utstyr. Ruth og Jim Hurst kjøpte i 1941 en Taylorcraft f og startet selskapet International Air Taxi på Merrill Field. I tillegg til å transportere post transporterte folk, ble Ruth ble den første kvinnelige lisensierte flight instruktør på Merrill Field. Paret fortsatte å samarbeide, selv etter at de ble skilt i 1961. I 1971, Ruth giftet seg med Jack Jefford, og de dannet Valley Air Transport.
I 1940-årene var Ruth en av syv musikere som dannet Anchorage Symphony Orchestra. Hun tilbrakte de neste 38 år som symfoniorkesterets konsertmester.

Død

Ruth M. Jefford døde 9. januar 2007, og ble begravet i Anchorage Memorial Park. Jack Jefford døde i 1979.

Priser

Ruth Jefford mottatt Federal Aviation Administration's Wright Brothers Master Pilot Award i 2006, den første kvinne i Alaska som fikk den. Prisen gis til piloter i USA som har vært ansett for å ha praktisert sikker flyvning i 50 år eller mer. I juli 2012 var det 38 mannlige  piloter i Alaska som hadde fått prisen, men Jefford har vært og er den eneste kvinnen i Alaska som har fått den. Hun ble innlemmet i Alaska Women's Hall of Fame i 2009.
I 2009 ble Jack og Ruth Jefford som et team innlemmet i Alaska Aviation Museum's Hall of Fame.
Wuxijiang-demningen

Wuxijiang-demningen er en demning med installert vannkraftverk i elva Wuxijiang, og med kraftproduksjonsanleggene ved byen Quzhou i vestre Zhejiang, og ved huangtankou i Hunan, begge svært nær hverandre, i Folkerepublikken Kina. Anleggene ble utbygget i årene 1955–1979, med videre utvidelse i 1995.
Anlegget har en total installert produksjonskapasitet på ca. 372 MW. Årlig kraftproduksjon er 2,35 TWh. Demningen er en betongdam.
Narum (gruppe)

Narum er en norsk country/vise-trio fra Eina på Toten bestående av søskene Benedikte Narum Jenssen (vokal, gitar), Jon Anders Narum (gitarer) og Lars Christian Narum (orgel og piano).
Trioen ga ut sitt første album Samma hen du fær i 2009 med tekster på Toten-dialekt. Lars Christian Narum, som også blant annet spiller tangenter for Hellbillies, har laget all tekst og musikk til albumet, mens Jon Anders Narum har produsert utgivelsen. Foruten søsknene, bidrar også Bjørn Holm (bass, kor) og Håvar Gjestvang (trommer) på albumet. For utgivelsen ble bandet nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen viser, mens Lars Christian Narum ble nominert til klassen populærkomponist foran samme utdeling. 22. november 2010 ga de ut sitt andre album Ælt som var søkk borte. For albumet vant de Spellemannprisen 2010 i klassen viser