google/wiki40b huggingface dataset:
Trekeiserforbundet

Trekeiserforbundet var en allianse mellom Det tyske keiserrike, Det russiske keiserdømmet og Østerrike-Ungarn fra 1873 til 1887.

Bakgrunn

Rikskansler Otto von Bismarck tok full styring med tysk utenrikspolitikk fra 1870 og til han fikk avskjed i 1890. Hans mål var et fredfullt Europa,  basert på maktbalanse. Bismarck fryktet at en fiendtlig kombinasjon av Østerrike-Ungarn, Frankrike og Russland ville ødelegge Tyskland. Hvis to av de var alliert ville den tredje bare alliere seg med Tyskland om det gikk med på omfattende krav. Løsningen var å alliere seg med to av de tre. I 1873 sto han bak dannelsen av trekeiserforbundet, en allianse mellom keiseren i Tyskland, tsaren i Russland og keiseren i Østerrike-Ungarn. Sammen kontrollerte de Øst-Europa og holdt opprørske etniske grupper som polakkene nede. Avtalen siktet mot å nøytralisere rivaliseringen mellom Tysklands to naboer med en avtale om deres respektive interesseområder på Balkan og å isolere Frankrike, Tysklands hovedfiende. Balkan viste seg som et problemområde, og Bismarcks løsning var å gi Østerrike-Ungarn dominans i den vestlige delen og Russland i den østlige.
Det første trekeiserforbundet var i funksjon fra 1873 til 1875. Et nytt ble etablert i 1881 og varte i tre år. Det ble fornyet i 1884, men opphørte i 1887. Begge alliansene endte grunnet store interessemotsetninger mellom Østerrike-Ungarn og Russland på Balkan. Den andre avtalen sørget for at ingen territoriale endringer skulle finne sted på Balkan uten forutgående godkjennelse og at Østerrike-Ungarn kunne annektere Bosnia og Hercegovina når det måtte ønske. I tilfelle krig mellom en av partene og en stormakt som ikke var del av avtalen skulle de to andre forholde seg vennligsinnet nøytrale.
Bismarck lyktes for en tid å beholde båndet til Russland med en avtale i 1887. Etter han fikk avskjed ble ikke denne avtalen fornyet og en fransk-russisk allianse ble etablert.
Watermael-Boitsfort

Hagebyer

Tidlig på 1920-tallet ble det anlagt to hagebyer i Watermael-Boitsfort. Le Logis og Le Floréal fremheves fortsatt av de kommunale myndighetene som eksepsjonelt gode boligområder. Disse to hagebyene er omgitt av japanske kirsebærtrær.

Hagebyen Le Logis

Den 3. oktober 1921 ble det stiftet et boligkooperativ i Watermael-Boitsfort. Kooperativet kjøpte 32 hektar land og engasjerte Louis Van der Swaelmen til å planlegge grøntområdene, samt arkitekten Jean Eggericx til å tegne bygningene som skulle utgjøre den nye hagebyen. De første husene i Le Logis ble bygget i 1922-1923, og hageby-utviklingen fortsatte frem til 1939.

Hagebyen Floréal

Boligselskapet Floréal ble stiftet 30. mars 1922. Selskapet besluttet å gjøre som Le Logis-kooperativet og engasjere Eggericx og Van der Swaelmen til å utvikle nok en hageby. Grunnstenen til det første huset i Floréal ble lagt ned allerede 1. oktober 1922. Bygningsmassen bestod av tre grupper. De første 47 husene var tegnet av Eggericx. Den andre gruppen bestod av 48 hus tegnet av arkitekten François, og den tredje gruppen bestod av 41 hus med en mann ved navn Moenart som arkitekt.
Micralymma marinum

Utseende

En liten, middels slank, helsvart kortvinge. Kroppen er fint behåret, middels tett punktert og noe glinsende. Arten kjennes lett på at dekkvingene er redusert og ganske korte. Hodet er nokså stort og bredt med små fasettøyne. Pronotum er omtrent så bredt som hodet, tydelig bredere enn langt, med rundede sider, bredest foran midten. Dekkvingene er omtrent så lange som pronotum og avrundede. Bakkroppen er spoleformet uten markert sidekant.

Levevis

Denne vingeløse arten lever i fjæra på hard bunn, der søker tilflukt i sprekker ved flo sjø.
Det er usikkert hva den spiser, men den er et rovdyr. Noen har ment at den er spesialisert på å leve av spretthaler, men det er få av disse noen steder der denne arten finnes.

Utbredelse

Arten er utbredt langs kystene av Mellom- og Nord-Europa og i langs østkysten av Nord-Amerika sørover til Massachusetts.
Studentforeningen Fram

Studentforeningen Fram var en radikal studentforening i Kristiania (Oslo) på 1800-tallet.
Den tjente blant annet som møteplass og internt forum for den såkalte Kristiania-bohemen, og omtales i Hans Jægers kjente roman Fra Kristiania-bohêmen. Foreningen holdt møter i Kristiania Arbeidersamfunn, som holdt til på Youngstorget.
139 Luftving

Navnet

Navnet på luftvingen følger nummerserien som starter med 132 Luftving, den operative enheten ved Ørland flystasjon og med stasjonsgruppe Bodø. Navnet har opprinnelse i den norske jagervingen 132 (Norwegian) Air Wing, som bestod av Spitfire-fly fra England under andre verdenskrig.
Śūraṃgamasamādhisūtra, The Concentration of Heroic Progress: An Early Mahayana Buddhist Scripture

Śūraṃgamasamādhisūtra, The Concentration of Heroic Progress: An Early Mahayana Buddhist Scripture, opprinnelig tittel på fransk: La concentration de la marche héroïque (Śūraṃgamasamādhisūtra), er et studium og en oversettelse av Śūraṅgamasamādhisūtraeb (Śgs.) av Étienne Lamotte.
Boken ble utgitt på fransk i 1965 av Institut Belge des Hautes Études Chinoises som bind13 av serien "Mélanges chinois et bouddhiques". Sara Boin-Webb translated the book into English. Pali Text Society foretok en engelsk oversettelse av boken, og den var ferdig før Lamotte's død i 1983. Paul W. Kroll, forfatter av en omtale av bokens engelske versjon i Journal of the American Oriental Society, skrev at "av en eller annen grunn ble den aldri publisert." Den engelske oversettelsen ble til slutt utgitt av Curzon Press i 1999, i samarbeid med The Buddhist Society of London.
Grenoble École de Management

Grenoble École de Management (forkortet GEM) er fransk handelshøyskole med hovedsete i Grenoble og avdelinger i Paris. Skolen ble etablert i 1984. GEM ble rangert som den 20. beste europeiske handelshøyskolen i 2015 av Financial Times. I tillegg er skolens MBA program rangert som nummer 94 på verdensbasis. Skolens ulike programmer er trippel-akkreditert av internasjonale AMBA, EQUIS, og AACSB. Skolen har bemerkelsesverdige alumni innenfor næringsliv og politikk.
Where I Belong

Where I Belong er et musikkalbum med Van Eijk, utgitt i 1999. Dette er hans debutalbum.
Evy

Etymologi

Evy har opprinnelse som en kjæleform av Eva eller Evelyn. Eva har opprinnelse i det hebraiske navnet Chawwa som har usikker betydning. Det kan være dannet av chai, «liv», eller chava, «puste». Evelyn er en opprinnelig engelsk form av det gammelfranske kvinnenavnet Aveline. Dette navnet har opprinnelse i det gammelsaksiske ordet aval, «styrke, makt».

Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Egge gård

Egge gård er et tidligere gård på Eggesåsen i Steinkjer. Gården har en lang historie tilbake til sagatiden. Etter at den siste av bygningene brant i 1978 er gården et parkanlegg som forvaltes av Egge museum. Store deler av eiendommen ble solgt til Steinkjer kommune i 1886 som boligtomter. 
Kalv Arnesson knyttes til gården på 1000-tallet. På 1500-tallet ble gården krongods, og på 1600-tallet kom den på private hender. Slekten Rosenvinge eide gården på 1800-tallet, og Otto Schulz eide den 1897-1935. Hovedbygningen brant ned i 1970.
På Egge er det et stort gravfelt registrert og flere mindre samlinger med gravhauger og røyser. I sammenheng med utbygging av E6 gjennom Steinkjer sentrum ble det gjort arkeologiske utgravninger av bosetningsspor fra eldre jernalder og bronsealder på gården. Egge kirke og Fylkesmannsgården fra 1919 ligger på grunn fra Egge gård.
Morvik Idrettslag

Historikk

«All Whites» så for første gang lyset i 1981, men har i år som målsetting å komme seg oppover ligasystemet.
Klubben fikk hjul å rulle på igjen i 2011, etter flere år utenfor ligasystemet. Under første seriekamp i 2011 mot Skansemyren BK, satte Morvik ny tilskuerrekord med 223 tilskuere på tribunen. Kampen endte med 3-0 seier til Morvik.

Morvik-sangen

Klubben har egen sang.
Islehamfunnet

Islehamfunnet er et arkeologisk depotfunn fra bronsealderen med mer enn 6 500 stykker av bearbeidet og ubearbeidet bronse som ble funnet i 1959 i Isleham i nærheten av Ely i det engelske grevskapet Cambridgeshire av William «Bill» Houghton og hans bror Arthur.
Forrådet var det største samlingen av kulturgjenstander fra bronsealderen som er avdekket i England og samtidig en av de fineste. Det består i enkelhet av sverd, spydhoder, pilspisser, økser, kniver, dolker, rustning, dekorativt utstyr (særskilt for hester) og mange fragmenter av bronsebiter. Alt er datert fra den såkalte Wilburton-Wallington-fasen i sen engelsk bronsealder (rundt 1000 f.Kr.). Sverdene har huller hvor nagler eller stifter holdt trehåndtakene på plass.
Den meste av objektene har blitt overdratt til St Edmundsbury Borough Council Heritage Service, noen av dem er utstilt i «Saxon Village» («Den angelsaksiske landsbyen») i West Stow som ligger nord Bury St. Edmunds, mens resten befinner seg det arkeologiske og antropologiske museum til Universitet i Cambridge.
I sin bok Where Troy Once Stood (1991) av nederlenderen Iman Wilkens, en bok som er totalt avvist av den akademiske verden, benyttes dette kulturfunnet som argument for at Trojakrigen ble utkjempet i England, og at Gog Magog Downs, en rekke kalksteinsåser som strekker seg sørøst fra Cambridge, er byen Troja.
Ung flukt

Handling

I denne filmen møter vi de to tenåringer Gerd (Liv Ullmann) og Anders (Atle Merton). Hun er bare 17 år, men har allerede kommet nokså langt ut på skråplanet og har i flere år vært i sosialvesenets varetekt. Han er en bra gutt som nettopp har tatt artium. Anders er blitt glad i den lettsindige, skakkjørte Gerd, og en kveld «låner» han farens bil og tar henne med til en gammel, forlatt husmannsplass, hvor de lever alene en tid. Situasjonen tilspisses imidlertid når den farende fanten Bendik (Rolf Søder) dukker opp. Bendik er en tidligere straffange, og med sitt mystiske vesen vekker han snart Gerds interesse. Samtidig begynner hun å bli lei den primitive tilværelsen på det øde stedet. Dermed går det ikke lang tid før et heftig trekantdrama er i ferd med å utspille seg på det tidligere så idylliske småbruket.
Filmen berører tema som ung seksualitet, sosiale spenninger og flukten fra hverdagen.

Om filmen

Dette var Liv Ullmanns første hovedrolle på film, og den siste filmen som Edith Carlmar regisserte.
Filmen ble utgitt på DVD i februar 2004.
Muzak

Muzak er et registrert varemerke oppfunnet i 1922 av George O. Squier da han patenterte en innretning for overføring og distribuering av bakgrunnsmusikk fra grammofonplater over elektrisitetslinjer til arbeidsplasser. Squier var fascinert av det konstruerte ordet Kodak som varemerke, og tok lyden «muz» fra music og tilføyet «ak» fra Kodak for å konstruere navnet Muzak.
Squier utviklet bakgrunnsmusikksystemet fordi han hadde observert at arbeidere var mer produktive når det ble spilt musikk i bakgrunnen på arbeidsplassene. Han brukte sine observasjoner til å markedsføre ideen. På den tiden inneholdt en grammofonplate kun én sang. Utstyret som var nødvendig for å forsterke musikken var forholdsvis dyrt, men Squiers distribusjonssystem gjorde at kostnadene kunne deles på mange abonnenter. I 1920-årene var radiokringkasting akkurat i ferd med å etableres, og av prisgrunner såvel som andre grunner ikke et alternativ til Squiers system.
Bruken av bakgrunnsmusikk er senere utvidet, men navnet er blitt hengende igjen som begrep for musikk som ikke krever at man lytter, og der alle «vanskelige» partier enten er fjernet, eller volumjustert til å passe med resten. Et nyere uttrykk er heismusikk.
Defense Intelligence Agency

Defense Clandestine Service

Defense Clandestine Service (DCS) er en gren av Defense Intelligence Agency, en etterretningsorganisasjon i det amerikanske Forsvarsdepartementet. Etableringen av DCS ble kunngjort 23. april 2012 og har som mål å styrke etterretningen mot høyprioritetsmål som Iran og Kina i en omorganisering av etterretningsapparatet som gir militæret en større etterretningsrolle utenfor slagmarken.
DCS har som rolle å drive menneskelig etterretning og vil samarbeide tett med sin sivile motpart, National Clandestine Service i Central Intelligence Agency.
Angam-dagen

Før angam

Det første målet kom i 1919 like etter første verdenskrig, de den tyske okkupasjonen av Stillehavet og Nauru kollapset, og Nauru kom under Australias, New Zealands og Storbritannias mandat. Den australske administrerende, general Griffith, holdt en folketelling, og forklarte i et møte med øyas høvdinger at befolkningstallet var lavt, og ikke burde være under 1 500. Det ble erklært at når tallet 1 500 ble nådd, skulle det bli en nasjonal helligdag som skulle feires hvert år. Denne dagen ble kjent som angam-dagen. I tillegg ville babyen som ble dette bli angam-babyen og motta æresgaver.

Første angam

Etter 13 år talte Naurus befolkning 1500 personer. Den første Angam-babyen ble født 26. oktober 1932. Senere skulle det imidlertid bli nok en «angam-dag». Under den japanske okkupasjonen av Nauru under andre verdenskrig ble 1 201 personer deportert til arbeidsleirer i Chuuk. Ved krigens slutt vendte bare 737 tilbake, slik at det totalt bare var omtrent 1400 innbyggere. Den første «angam-babyen» som nå var blitt 13 år gammel, kom aldri tilbake fra Chuuk, men døde som mange andre deporterte av underernæring eller bakterielle sykdommer.

Andre angam

Etter andre verdenskrig viste det seg at Nauru igjen måtte gjøre en innsats for å øke folketallet, kappløpet mot en ny «angam-baby» ble startet. Den 31. mars 1949 feiret innbyggerne i Boe fødselen til Bethel Adam, som sørget for at Nauru nok en gang kunne feire sin «angam-dag». Selv om Bethel Adam ble født på en annen dato, har man beholdt angam-feiringen på den opprinnelige datoen, 26. oktober.
Hagsätra tunnelbanestasjon

Hagsätra tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Hagsätra i Söderort i Stockholm kommune.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje), og er endestasjon for linje 19. Den ligger etter stasjonen Rågsved.
Stasjonen ble åpnet 1. desember 1960 og består av en utendørs plattform, med inngang fra nordsiden ved Hagsätra torg og Kvarntorpsgränd.
Kjell Bondevik

Folkloristen

Som den første nordmann i historien tok Kjell Bondevik magistergraden i folkloristikk ved Universitetet i Oslo i 1927, som språklig-historisk embetseksamen med tysk og historie som sidefag. Avhandlingen han skrev til magistergraden i folkeminnevitskap het Kornavlen i norsk folketru. Han fikk et dosentur i faget, knyttet til Universitetet i Bergen. Han var også formann i Norsk Folkeminnelag, og i mange år sensor i folkloristikk ved Universitetet i Oslo. Som pensjonist arbeidet Kjell Bondevik med en kartlegging av sjutallet i norsk tradisjon.
KISS/KIDD

KISS/KIDD er en betegnelse på en kontroversiell metode for diagnostikk og behandling av spebarn med skjevhet i nakken.

Historikk

Begrepet KISS kommer fra tysk (Kopfgelenk-induzierte Symmetrie Störung) etter at den tyske kirurgen og manuellterapeten Heiner Biedermann tok i bruk begrepet på 1990-tallet. Hypotesen er at ubehandlet KISS fører til KIDD (Kopfgelenk-induzierte Dyspraxie/Dysgnosie) som beskrives som kognitive og motoriske vansker når barna blir større.
Metodikken er mest praktisert blant kiropraktorer og osteopater, men er også tatt opp av fysioterapeuter og manuellterapeuter. Vanlig fremgangsmåte er mobilisering av virvelsøylen i nakken. I Norge har metoden særlig blitt gjort kjent av den tyske spesialisten i barnefysioterapi Ute Imhof.

Vitenskapelig dekning

Verken KISS eller KIDD har latt seg dokumentere gjennom randomiserte kontrollerte studier eller metastudier. Metoden regnes derfor som uvitenskapelig, og det er uttrykt faglig bekymring for overdiagnostisering og sykeliggjøring av friske barn. Det er også påpekt risiko ved at alvorlige tilstander kan diagnostiseres som KISS/KIDD og dermed forsinke viktig utredning og behandling. I en artikkel publisert i Klinische Pädiatrie beskrives to barn med hjernesvulst der symptomene ble tilskrevet KISS, noe som fikk den riktige diagnosen og behandlingen forsinket i flere måneder. Den Norske Barnelegeforening har uttrykt bekymring for at diagnosen og påfølgende behandling utbres i Norge uten vitenskapelig dekning.
Ragnhild Lydia Nystad

Likestilling

Nystad har gjennom hele sin samepolitiske karriere lagt vekt på og arbeidet for likestilling mellom kjønnene. Hennes innsats for økt andel kvinner blant sametingsrepresentanter anses som en vesentlig forklaring for at Sametinget fikk en kvinneandel på 51 prosent ved valget i 2005.
Dette fikk hun Finnmark fylkeskommunes likestillingspris for i 2005 sammen med sametingsrepresentant Magnhild Mathisen.

Sametingsbygningens «mor»

Ragnhild Lydia Nystad regnes som Sametingsbygningens "mor". Hun var den første sametingsrepresentanten som på Sametingets talerstol tok til orde for å bygge en egen bygning for Sametinget -Sametingsbygningen, i Karasjok.

NSRs ærespris

Ragnhild Lydia Nystad mottok 24. oktober 2008 Norske Samers Riksforbunds (NSR) ærespris.
Charroux-klosteret

Charroux-klosteret (fransk Abbaye Saint-Sauveur de Charroux) var et benediktinerkloster i La Marche i Poitou på grensen av Aquitaine. Det ligger i en liten dal i nærheten av regionen Charente.

Historie

Det var i sin tid et av de mest betydningsfull benediktinerklostre i Frankrike i løpet av middelalderen. Det ble grunnlagt av grev Roger av Limoges i 785 og ble beskyttet av kong Karl den store.
Kirkerådet i Charroux ble holdt i 989 som ble sammenkalt under beskyttelse av hertugen av Aquitaine og greven av Poitiers, Vilhelm IV, kalt «Fierebras» (Sterk-arm).
Kong Rikard I av Englands hjerne ble gravlagt i Charroux i 1199 (mens andre deler av ham ble gravlagt andre steder). Hans mor var Eleanora av Aquitaine, en etterkommer av Vilhelm IV.
Det ble brent i 1422 under hundreårskrigen. En av de betydelige abbedene var Jean Chaperon, virksom fra 1444 til 1473.
Under hugenottkrigen (fransk Guerres de Religion, religionskrigen) ble klosteret herjet av Roger de Carbonnière. Det ble avgjørende for institusjonen, og det ble aldri gjenopprettet. Klosteret ble helt forlatt i 1762 og det ble solgt som nasjonal eiendom i 1790 og kirken lå da i ruiner. Stein fra anlegget ble solgt som skrap, men familien Loyzeau de Grandmaison, som da eide det eneste gjenværende tårnet, sto imot truslene fra kommunen fra å få det revet som en fare for omgivelsene. På begynnelsen av 1800-tallet økte interessen for bevarelse ved Société des antiquaires de l'Ouest og anlegget ble klassifisert i 1840 da staten gikk inn som eier.

Arkitektur

Den store klosterkirken ble reist på 1000-tallet som en fortsettelse av karolingske arkitekturen. Hva som er igjen viser at det omgav en storartet rotunde, en rund bygning, komponert av tre konstruksjoner som var dedikert Vår frelser. I dag er det bare et åttekantede tårn igjen av rotunden som fortsatt står. Det blir kalt for «La tour Charlemagne» (Karl den stores tårn). Kapittelhuset er fra 1400-tallet og er det eneste levningen igjen etter klosterbygningene. Den består av skulpturer fra en gotisk portal.
Republika kraftverk

Republika kraftverk er et kullkraftverk ved Pernik i det vestre Bulgaria. Det har en installert produksjonskapasitet på 105 MW fordelt på 3 blokker/turbiner, to av dem på 25 MW hver og én på 55 MW.
Anlegget ble utbygd i årene 1951–1975. Anlegget er under planlagt oppgradering med finansiering fra bl.a EBRD. Brenselstypen er lignitt (brunkull).
Brasilaxia

Utseende

En liten (ca. 6 millimeter), bred, kobberfarget praktbille. Hopdet er kort og bredt. Antennene er korte og tynne, 11-leddete, noe sagtakkede. Pronotum er stort og avrundet firkantet. Dekkvingene har noen opphøyde ribber, men ikke regelmessige punktrader.

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil.
Johannes XVII

Johannes XVII (født i Rapagnano, død 6. november 1003 i Roma; tidligere Giovanni Sicco) var pave i 1003 (formodentlig fra 16. mai til sin død).

Bakgrunn

Johannes Sicco vokste opp i den romerske bydel Biveretica eller Biberetica. Fødehuset var i nærheten av Trajansøylen. Før han ble prest, hadde han vært gift, og hadde sønnene Johannes (biskop av Praeneste, Peter (en diakon), og Andreas (en secundicerius).
Det vites ikke så meget om hans herkomst, annet enn at hans far også het Johannes og at familien formodentlig tilhørte slekten crescentierne som opprinnelig var fra Sabina, en patrisierslekt som på 900- og 1000-tallet hadde en tidvis stor innflytelse på pavedømmet og var en av de mesrt betydningsfulle innen den tidlige pavelige adel.

Pave

Johannes ble etter pave Sylvester IIs død opphøyet til pave av  Johannes II Crescentius den 16. mai 1003, og var avhengig av ham. Johannes Crescentius  var den romerske adelige som da hadde makten i Roma i opposisjon til keiser Otto III av Det tysk-romerske rike og hans etterfølger. Det gav det blant annet det utslag at Crescentius hindret ham i å ta kontakt med keiser Henrik II for å begynne å etablere gode forbindelser med keisermakten. 
Det vites ikke meget om hans pontifikat. Hans mest betydningsfulle embedshandling var å utnevne Benedikt til misjonær og sende ham til Polen, og det var med Benedikt at kristningen av disse slaverne tok til.

Død og begravelse

Han ble begravet i Lateranbasilikaen mellom hovedfasadens to dører. I følge Johannes diakonen, innledet hans epitaf med å fastslå at «her er graven til den allerhøyeste Johannes, som sies å være pave, for det var det han ble kalt.»
Hvor gammel pave Johannes var ved sin død den 6. november 1003, er ikke kjent. Hsan regnes som en av de minst betydningsfulle paver i historien. Det er imidlertid bevart en gravskrift fra 1040, der også tre av hans slekninger nevnes, og som alle hadde høye kirkelige stillinger. Det dreide seg om én biskop, en diakon ogén embedsmann ved Lateranets kanselli.
Det var i grunnen med Johannes at den snek seg inn en feilnummerering av pavene ved navn Johannes. Da imidlerid motpaven Johannes XVI ble innsatt av far til Johannes II Crescentius, Crescentius I Nomentanus, ble naturligvis denne regnet som en rettmessig pave.
La hoja de aire

La hoja de aire er en kort roman av den costaricanske forfatteren Joaquín Gutiérrez. Den ble skrevet i 1968 og regnes som et av de viktigste verka innen costaricansk litteratur.
Hovedtemaet i boka er Alonsos leiting etter sin store kjærlighet, Teresa, og fiaskoen dette medfører. Bokas tittel kan oversettes som «Luftbladet», som er et symbol på hovedpersonen Alonso, som hver dag må holde ut et stadig mer akterutseilt og uvitende samfunn.
Cantharis cryptica

Utbredelse

Cantharis cryptica finnes vanligst i Mellom-Europa, samt Midtøsten. Finnes ikke i Norge, men er registrert fra Sverige.

Utseende

Cantharis cryptica er 6,5-8 mm lang. Hodet er normalt rødgult, men kan være mørkt i bakhodet. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennen er mørkere mot spissen. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) er rødgult og har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men ikke tydelig utstående. Beina er lyse, men kan ha mørkere parti, særlig knærne og føtteneLeggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Den ene kloen på alle beina har en liten men tydelig rottann. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en okergul eller rødgul grunnfarge. Buken er svart, bortsett fra sidekantene som er lysereBehåringen på dekkvingeneer ganske tett og av samme lengde. Ligner mye på Cantharis pallida, og er skilt ut fra denne på grunn av ulikheter i hannenes kjønnsorgan (aedeagus).

Levevis

Cantharis cryptica finnes på blomster, trær og busker i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).
Cantharis crypticatilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.