Rynkerose

Utseende

Rynkerose er en busk, som kan bli fra 0,4 til 2 m høy. Den kan vokse krypende, eller ha en opprett vekst, alt ettersom klima og andre værforhold. Den brer seg meget lett med underjordiske utløpere (vegetativt). Den danner mange rotskudd, når den har fått etablert seg. 
Skuddene er tjukke, hårete  og har tett med torner. Disse tornene er rette, der de fleste er små, med noen litt lange innimellom. Tornene har også hår ved grunnen av dem. 
Bladene er ulikefinnede med 2-4 par avrundete småblad. Disse er blanke, grønne, tykke, sagtaggete og skrukkete, noe som har gitt arten dets navn. Oversiden av bladene er snau, mens undersiden er hårete med noen blanke kjertler uten lukt. Bladene kan også med litt fantasi ligne på en potetplante, dette er grunnen til artens tyske navn Kartoffel-Rose , noe som oversatt betyr potetrose.
Cellekjerna har 14 kromosomer som diploid.
Blomstene er store, og sitter i grupper på noen få eller enkeltvis.  Begerbladene har ikke fliker, de peker oppover fra nypa, og sitter på nypa til den er moden. Kronbladene er store og mørkerøde med et preg av rosa, men kan også være hvite.
Nypa er stor, kjøttfull og kulerund men den er også ofte litt breiere enn lang. Den får en teglrød farge som moden, og sitter fote på en litt krokete nypestilk, som har tett med torner og hår.

Utbredelse og problematikk

Rynkerose ble innført i Norge en gang på 1800-tallet. Men det var ikke før rundt 1940, at det ble beskrevet den spredte seg på Malmøya i Larvik i Vestfold. Den er idag funnet i nesten hele Norge, unntatt Finnmark fylke. Men det er fryktet, at den vil spre seg dit også med tiden. Den har tidligere blitt plantet på sanddyner ved kysten, for å binde sanden. Der har den utsatt et stort konkurransetrykk på de stedegne artene. Det er da spesielt de i gyldenslekta og strandtorn som er truet av rynkerose, men der også fler.
Den er også blitt mye plantet i hager, parker, midtrabatter, rundkjøringer og andre beplantningssteder. Fra her blir den mye spredd igjennom hageavfall og fugler som spiser nypene. Det flyter også mange frø inn på våre strender. Disse kommer stort sett fra andre steder i Europa, da Danmark, Storbritannia og Sverige er størst problem.
Den har også havnet på topp 100 listen over de mest spredningsvillige, og utgjør en størst trussel for de naturlige artene i Europa, dette gjelder alle organismetyper som er funnet i Europa. Det er da ikke uten grunn, at denne har fått status SE (svært høy risiko) på den nasjonale Svartelista (pdf). Og det blir idag brukt store summer penger til å fjerne denne årlig. Og det er bevilget 5 millioner kroner frem t.o.m. år 2016. Og hvis rynkerose observeres i naturen, bør dette rapporteres inn på Artsobservasjoner, eller evt spørre kommunen eller grunneier om du får lov til å fjerne den. Og idag er alle hageeiere o.l., ifølge naturmangfoldloven, pliktig til å hindre fremmede arter og andre hage planter i å spre seg. Og det er ikke umulig det kommer totalforbud mot rynkerose heller.

Fjerning

Hvis en skal fjerne veletablert rynkerose, må man si at kjemisk og mekanisk er best og mest hensiktsmessig. Da sprøyter man med glyfosat, og venter til busken eller buskene er døde. Dette er noe som tar flere uker, opptil over en måned. Deretter kan man kutte dem ned, og brenne opp det oppsamlede materialet på et egnet sted. I stedet for å dusje på bladene, kan man også f.eks, bruke en svamp å gni det på blader. Dette er ofte bedre, da det er mindre middel, som går til spille. Det blir da brukt mindre også.
Hvis rynkerosene skal bekjempes kun mekanisk, må man belage seg på å først grave opp røttene, og så dra opp skudd som kommer etterpå. En annen mulighet er å kutte dem ned mange ganger pr. år over flere år.
Ellers kan jo unge skudd og spirer lett draes opp med rot. Ved alle metodene må man gjøre dette i flere år etterpå, da frøene kan overleve lenge i jorden.

Bruk

Rynkerose er mest blitt brukt til beplantning i hager, parker, veikanter, sanddyner midtrabatter og rundkjøringer hos oss. Dette er for at busken tåler mye tørke, væske, veisalt, kulde, varme og den binder vekstmediumet bra. Blomstene er velduftende, varer lenge og kronbladene kan med brukes i salater og desserter, men den har for lite eterisk olje for oljeproduksjon. Ellers er nypene mye brukt til nypemarmelade og supper. Nypedyrking blir mest gjort i utlandet. Nypene er meget vitaminrike, og de inneholder A-, B1-, B2-, C- (1-2%) og K-vitaminer, de har også en svakt avførende virkning.