Mein Kampf

Tilblivelse

Det første bindet av Mein Kampf («Min kamp») ble skrevet i 1924, mens Hitler sonet fengselsstraff i Landsberg fengsel for ølkjellerkuppet i 1923. Dette bindet ble diktert til Rudolf Hess, som Hitler sonet sammen med, men som imidlertid ikke oppgis som medforfatter. Det var Hitlers mål å gi en fremstilling av hvordan nasjonalsosialismen utviklet seg, og hva dens mål var. Hitler legger til grunn at de fiktive Sions vises protokoller er autentiske. Av disse forfalskede «protokollene» fremgår eksistensen av en jødisk verdenssammensvergelse. 
På et tidlig tidspunkt vurderte Hitler å kalle sin bok for Viereinhalb Jahre gegen Lüge, Dummheit und Feigheit (Fire og et halvt år [i kamp] mot løgn, dumhet og feighet).
Første del av boken ble diktert av Hitler under fangenskapet. Annen del ble til etter løslatelsen i desember 1924, da Hitler oppholdt seg på en villa i Obersalzberg. I juli 1925 ble første bind offentliggjort, og i desember 1926 det andre. Frem til 1930 utkom Mein Kampf i to bind av stort format, og kostet 12 Mark pr. bind. I 1930 ble de to bindene sammenfattet i en ettbinds folkeutgave i format 12 x 18,9 cm – en bevisst tilpasning det vanlige formatet for Bibelen i tysk utgave. 
Originalteksten ble endret og utvidet en rekke ganger under den tyve år lange redaksjonshistorien fra 1925 til 1945. Språklig og logisk forvirrede passasjer ble åpenbart justert av anonyme hjelpere i Hitlers nære omkrets. 
Otto Strasser, hvis bror Gregor Strasser hadde vært fengslet sammen med Hitler i Landsberg, skrev i sin bok Hitler und ich (Hitler og jeg) etter at førsteutgaven av Mein Kampf kom ut, at det hele var et konglomerat av «dårlig fordøyd politisk lektyre», nemlig et sammensurium av tanker fra Karl Lueger, Georg von Schönerer, Houston Stewart Chamberlain, Paul de Lagarde og Alfred Rosenberg, og «antisemittiske raseriutbrudd fra Streicher».

Dedikasjoner

Begge bind er dedisert til en rekke personer som Hitler stod nær politisk og/eller personlig. Den første del er viet særlig til de 16 martyrene fra det mislykkede Ølkjellerkuppet, og blant dem særlig Max Erwin von Scheubner-Richter. Annen del er dedisert til Hitlers «faderlige venn» Dietrich Eckart.

Utbredelse

Av ettbindsutgaven ble det solgt 287 000 eksemplarer frem til januar 1933, til 12 tyske mark pr. eksemplar. Hitler fikk ti prosent av dette.
Deretter skjøt opplaget kraftig oppover. Fra februar til desember 1933 ble det spredt 1,7 mill. eksemplarer. I 1939 var det i alt kommet ut 5,45 millioner, til 1943 hele 10,24 millioner. Det offentlige stod for utbredelsen; for eksempel fikk alle som giftet seg borgerlig Mein Kampf i gave. Det måtte da være sertifisert nye eksemplarer, dette for å forhindre at lokale vigselsmyndigheter sparte utgifter ved å anskaffe usprettede utgaver som var videresolgt privat.  
Siden Adolf Hitler som forfatter var uten livsarvinger, overtok den bayerske delstaten opphavsretten til verket etter at Hitler døde. Som innehaver av opphavsretten har Bayern ikke gitt tillatelse til nye opplag av boken, men den har kommet i piratutgaver i land som ikke er underlagt tysk opphavsrettslovgivning. Det foreligger også en kommentert tysk vitenskapelig utgave, som opprinnelig ble utgitt i 1974, og pr. 2012 var kommet i 21 opplag med tilsammen ca. 50 000 solgte eksemplarer. Delstaten Bayern har ikke grepet inn mot denne utgivelsen.

Nyutgivelse

Etter at kopirettighetene for boken ble frigitt 1. januar 2016, utgir Institut für Zeitgeschichte i München boken på nytt med kommentarer av faghistorikere for å avdekke «løgnene, halvsannhetene og de ondskapsfulle tiradene.»
En ny ettbinds norsk oversettelse av Dag Biseth og med forord og noter av historiker Anders G. Kjøstvedt ble utgitt på Juritzens forlag i 2019.