google/wiki40b huggingface dataset:
Skyggeløpere

Utseende

Små til middelsstore (2 – 10 mm) løpebiller, kroppsformen forholdsvis slank og oftest litt flat, overflaten oftest blank. Mange er mer eller mindre rødbrune, men det finnes også mange blanksvarte eller metalliske arter. Hodet er ofte forholdsvis lite og smalt med store, fremstrakte overkjever (mandibler). Fasettøynene varierer fra store og utstående (slektene Asaphidion og Bembidion) til helt manglende (slekten Aepus og hulelevende arter). Antennene er vanligvis lange og tynne, gjerne med påfallende, fine børster som virker som sansehår. Hos mange arter er det ytterste leddet på maksillarpalpene (munnfølere) redusert til en nålefin tapp. Brystskjoldet (pronotum) er oftest relativt lite og gjerne mer eller mindre hjerteformet, vanligvis med markerte bakhjørner. Partiet mellom brystskjoldet og dekkvingene er noe innsnevret til en "stilk", men dette er mindre utpreget enn hos underfamilien graveløpere (Scaritinae). Dekkvingene er gjern mer eller mindre ovale uten framtredende "skuldre". Vanligvis har de i alle fall noen tydelige punktrader, men disse kan være reduserte. Beina er som oftest lange og slanke, hos hulelevende arter ofte ekstremt lange og tynne.

Levevis

Skyggeløperne kan finnes i mange ulike miljøer på bakken, og er ofte svært tallrike. De er rovdyr og angriper ulike små byttedyr. De fleste er raske løpere, men en god del arter har mistet flygeevnen. De artene som lever i huler har ofte reduserte eller helt manglende øyne, lang og slank kroppsform, og meget lange antenner og bein. Siden de lever i mørke har de ingen bruk for synssansen, men bruker derimot antennene til å finne fram og finne bytte. De hulelevende artene finnes gjerne bare i et enkelt hulesystem og er derfor svært sårbare for aktiviteter som forstyrrer hulene, for eksempel turisme. Det finnes tallrike arter i områder der huler er vanlige, for eksempel der berggrunnen er kalkstein (karst-områder) og vulkanske områder (blant annet Azorene).
En annen art med reduserte øyne er den lille Aepus marinus, som lever mellom steiner og i bergsprekker i fjæra. Den er funnet her og der langs norskekysten, men er trolig vanligere enn de få funnene tyder på, da den lever i et miljø der få har lett etter insekter.
Den meget artsrike slekten Bembidion omfatter over 1000 kjente, små, mørke, glinsende arter med store, utstående fasettøyne og et lite, tappformet ytterste ledd på maksillarpalpene. Disse billene er dagaktive i motsetning til de fleste andre skyggeløperne. De er ofte meget vanlige på lysåpne steder, men unngår skog. En gruppe har spesialisert seg på steinete eller grusdekte elvebredder, andre arter er tallrike på dyrket mark. Mange biller i denne slekten blir angrepet av parasittiske sopp i gruppen Laboulbeniales.
Slektene Trechus og Patrobus omfatter små til middelsstore, rødbrune, nattaktive arter som gjerne er mest tallrike i skog, noen Trechus-arter lever også i huler.
Digibok

Digibok er en lydbok og elektronisk avspiller i ett. Det er et norskutviklet konsept fra Kibano og Lydbokforlaget. «Digibøker» selges med ørepropper og batteri så lytteren kan begynne med boken rett etter anskaffelse.
Lytteren kan sette avspillingen i pause, spole frem og tilbake i kapitler, og velge avspillinghastighet.
En Digibok inneholder en eller flere boktitler.

Utforming

Omslaget og avspilleren er utformet som en vanlig bok. «Digibøker» er ment å passe inn i bokhyller sammen med vanlige bøker.
Avspilleren er på størrelse med et kredittkort og like tykk som en vanlig båndkassett. Den kan lett sammenlignes med en forenklet førstegenerasjons Apple iPod.
Bøkene lagres på Flash-minne inne i avspilleren og kan ikke byttes ut med andre boktitler eller endres.

Tilgjenglighet

«Digibøker» føres av vanlige bokhandlere og kan lånes på enkelte større biblioteker.
Diana Barnato Walker

Bakgrunn

Dianas far var den berømte racerbilsjåføren Woolf Barnato som var formann for Bentley Motors. Han var også et ledende medlem av racing-teamet deres. Fra veldig tidlig alder ble Diana interessert i å fly, og som 20-åring bestemte hun seg for å bli flyger. 
Hennes første flytrening var med Tiger Moth ved Brooklands Flying Club, flyplassen som ligger innenfor den berømte racerbanen i Surrey. Hun var naturlig begavet som flyger, og hun gjorde sin første solo-flytur etter bare seks timer med instruktør. Like etter utbruddet av den andre verdenskrig meldte Diana seg som frivillig til å bli sykepleier i det britiske Røde Kors.

Annen verdenskrig

I 1940 arbeidet Diana som sykepleier i Frankrike i de første månedene av den andre verdenskrig, og senere samme år kjørte hun ambulanse i London under blitzen. Tidlig i 1941 søkte hun om å bli en av de første kvinnelige pilotene i Air Transport Auxiliary (ATA). Diana ble innskrevet på ATAs Elementary Flying Training School på White Waltham den 2. november 1941. Der måtte hun gjennom en lang periode med intensiv flygeinstruksjon og mange tester før hun fikk fly sitt eget fly.
Etter at Dianas forlovede, major Humphrey Gilbert, omkom bak spakene på Spitfireflyet sitt (under en tur for moro skyld med en kvinnelig frivillig), giftet Diana seg med oberstløytnant Derek Ronald Walker i RAF den 6. mai 1944. Derek Walker deltok aktivt i stridsoperasjoner til han omkom 14. november 1945 under en flyving i dårlig vær med et Mustang-jagerfly mellom to britiske flyplasser.

Etterkrigstiden

Diana sverget på å aldri å gifte seg igjen etter Dereks dødsfall, og hun ble i stedet elskeren til den allerede gifte amerikanske piloten Whitney Straight som i enkelte perioder var bosatt i England under krigen. Paret fikk sønnen Barney Barnato Walker sammen, i 1947.
Etter krigens slutt fortsatte Diana å fly og hun tok kommersielt flysertifikat. I mange år var hun frivillig pilot i Women's Junior Air Corps (WJAC), senere Girls' Venture Corps, som ga flyreiser til interesserte tenåringsjenter for å oppmuntre dem til å velge en karriere innen luftfart.
Den 26. august 1963 fløy Diana flyet English Electric Lightning T4 til Mach 1,65 (mer enn 2000 km/t), og dermed ble hun den første britiske kvinnen som brøt lydmuren. Dermed satte hun også en egen hastighetsrekord i verden for kvinner. Kort tid etter at hun satte denne rekorden, ble hun diagnostisert med kreft, og hun gjennomgikk tre kreftoperasjoner. Diana Barnato Walker ble tildelt Order of the British Empire i 1965 for sin virksomhet i britisk luftfart, og hun ble medlem av Royal Aeronautical Society. Hun døde 28. april 2008, 90 år gammel.
Europamesterskapet i badminton

Europamesterskapet i badminton ble arrangert første gang i 1968 i Bochum, og arrangeres annenhvert år.
Beautifully Smart

Beautifully Smart er et musikkalbum med Aqpop, utgitt den 18. september 2004. Dette er bandets første plate.
Syklistenes Landsforening

Syklistenes Landsforening (SLF) er en norsk forening for syklister som ble stiftet 16. juni 1947. Organisasjonen jobber for at flest mulig skal velge sykkel som transportmiddel.

«På sykkel»/«Syklistene»

"Vi syklister" var foreningens tidsskrift som de første årene kom ut med opp til åtte nummer i året. Bladet skiftet i 1970 navnet til "På sykkel" og i 1982 kom bladet for første gang ut i dagens format, da med tre nummer pr. år. ”På sykkel” ble gitt ut fram til høsten 2012. ganger i året.r.
Fra 2013 heter organisasjonens medlemsblad Syklistene. «».
Bladet skriver om ulike temaer om hverdags- og fritidssykling, og har ferietips i Norge og utlandet, stoff om helse og trening, produktnyheter og artikler om trafikk,samferdsel og politikk. Bladet sendes alle medlemmer i Syklistenes Landsforening.

Aktiviteter

Den nasjonale sykkelkonferansen
Syklistene har også hovedansvaret for å arrangere ”Den nasjonale sykkelkonferanse” hvert annet år
Perejaslav-Khmelnytskyj

Byen i Kievriket

Perejaslav-Khmelnytskyj har spilt en betydelig rolle i Ukrainas historie. Den ble første gang nevnt i traktaten mellom Kievriket og Det bysantinske riket i 911. Den ble da kalt Perejaslav-Ruskij, for å skille den fra Perejaslavets i Bulgaria. Vladimir I av Kiev bygde i 992 en stor festning her for å beskytte Kievrikets sørgrense mot raid fra nomader på steppene i det nåværende Sør-Ukraina. Byen var hovedstad i Fyrstedømmet Perejaslavl fra midten av 1000-tallet til det ble ødelagt av tatarer i 1239, under mongolenes invasjon av Russland.

Kosakk-Ukraina

På andre halvdel av 1500-tallet ble Perejaslav-Khmelnytskyj en regimentby for de ukrainske kosakkene. Her holdt Bohdan Khmelnytskyj det kontroversielle «Perejaslav-rådet» i 1654, hvor de ukrainske kosakkene stemte for en militær allianse med Storfyrstedømmet Moskva og godtok Perejaslav-traktaten. Traktaten førte til etableringen av det kosakkiske hetmanatet på østsiden av Dnepr under Tsar-Russland, og til utbruddet av den polsk-russiske krig (1654–1667). Byen ble på den tid kalt Perejaslav, og senere Perejaslav-Poltavskyj.

Sovjetisk museumsenter

Mot slutten av andre verdenskrig ønsket den sovjetiske regjeringen å forherlige Perejaslav-traktaten som grunnlag for Ukrainas underordning til Russland, og omdøpte i 1943 Perejaslav til Perejaslav-Khmelnytskyj for å understreke Bohdan Khmelnytskyjs rolle i den hendelsen. Senere ble byen etablert som et dedikert museum- og turismesenter.
Copinsay

Copinsay er en øy i den skotske øygruppen Orknøyene, beliggende øst for Mainland. Den ubebodde øya er et naturreservat.
Hummus

Hummus (translitterasjon av arabisk: حمّص‎ ḥummuṣ; skrives også: hamos, houmous, hommos, hommus, hummos eller hummous) er en matrett (en puré) fra Levanten (Midtøsten) der det populært spises sammen med pitabrød, ofte med garnityr som olivenolje, paprikapulver, bladpersille, eller pinjekjerner.
Hummus er laget av kokte og mosede kikerter blandet med tahini (malte sesamfrø), olivenolje, sitronsaft og hvitløk.
Zhongmu

Zhongmu (kinesisk: 中牟县; pinyin: Zhōngmù Xiàn) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Zhengzhou.
I 1999 var befolkningen på 665 275 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.
Kinas riksvei 220 løper gjennom området. Den går fra Binzhou i Shandong til Zhengzhou i Henan.

I litteraturen

I den gamle kinesiske klassikeren Beretningen om de tre kongedømmer (kap. 4) nevnes fylket. Cao Cao anholdes i Zhongmu fylke; han har mislykkes i sitt forsøk på å myrde Dong Zhuo, og er på flukt.
Adakbäcken

Adakbäcken er et vassdrag i det sørøstlige Lappland i Sverige. Adakbäken er en bielv til Skeppträskån i Malå kommun. Den kommer opp rett nordøst for Adak og strømmer i sørøstlig retning, for det meste parallelt med Skeppträskån, hvor den munner ut rundt 10 kilometer nord for Malå. Adakbäcken har et nedbørfelt på 46,9 km², og lengden på vassdraget er ca. 15 kilometer.
Turgajhavet

Turgajhavet eller Turgjajstredet var et innlandshav som adskilte Europa fra Asia. Det strakte seg fra Paratethys til Nordishavet og eksisterte fra midtre jura til oligocen, for omtrent 160–29 millioner år siden. Havet var et viktig biogeografisk skille, og så lenge det eksisterte var dyre- og plantelivet i Europa mer beslektet med Nord-Amerika enn Asia. Havet er oppkalt etter elva Turgaj i Kasakhstan.
Boris Grebensjtsjikov

Liv og virke

Boris Grebensjtsjikov ble født i 1953 i Leningrad (dagens St. Petersburg). Han stiftet rockegruppa Akvarium sammen med sin barndomsvenn Anatolij «George» Gunitskij i 1972 som en form for postmodernistisk teatersentrisk rockeframføring som involverte poesi sammen med musikk. Gunitskij sto for absurdisk, meget symbolsk lyrikk til en del av BGs tidligste sanger.
Til tross for at han tok embetseksamen i anvendt matematikk var han alltid sterkt opptatt av kultur, særlig musikk. Hans tenåringsopptatthet av The Beatles ble økt til en dyp beundring for Bob Dylan som endret Akvarium gradvis til en elektrisk bluesband som også drev med akustisk reggae. Den første sangen han greide å spille på gitar var The Beatles' «Ticket to Ride». I hans første offentlige framføring i 1973 spilte han sanger av Cat Stevens.
De første seks årene av Akvariums historie manglet sammenheng og bindekraft da Grebensjtsjikov og hans ulike medmusikere fulgte den sovjetiske tilsvarigheten til hippielivet: spilte uformelle konserter i leiligheter, drakk billig vin, og reiste rundt for å spille, og tidvis sneik seg med på godstransport på jernbanen. Ungdommelig flørt og «ørkesløshet» ble fnyst av Sovjetunionens kommunistiske parti som uproduktivt og vestlig; anstendige muligheter til å spille inn musikk var utenfor rekkevidde. Isteden ble det gjort hjemmeinnspillinger med lydbåndopptaker til følgende album: Iskushenie Svyatogo Akvariuma («Sankt Akvariums fristelse»); Pritchi grafa Diffuzora («Grev Diffusors fabler»); Menuet zemledel'tzu («Menuett for en bonde»), og en brokete rekke av «singler». Disse var av omstendighetene svært uprofesjonelle, men viste likevel Grebensjtsjikovs gjennomtrengende interesse for orientalsk mystikk som ble hans varemerke. Året 1976 kom hans innspilling av et soloalbum, S toy storony zerkal'nogo stekla («På den andre siden av speilet»), og et duettalbum med en annen framstående russisk rockemusiker, Mike Naumenko: Vse brat'ya – sestry («Alle brødre er søstre»).
Den første musikken fra bandet Aquarium som ble gjort tilgjengelig i vestlige land utenfor Sovjetunionen var i 1986 da et dobbeltalbum med tittelen Red Wave, 4 Underground Bands From The USSR dukket opp i platebutikkene i USA. Aquarium hadde i likhet andre sovjetiske band som for eksempel Kino og Alisa ikke fått lov til å spille inn plater i Sovjet. Sovjetiske myndigheter mente musikk var ubrukelig og ikke noe sovjetere burde sysle med. Derfor ble det smuglet ut av landet en diskett med musikk som ble utgitt i samarbeid med et lite plateselskap fra Hollywood i California.
Grebensjtsjikovs musikkproduksjon har vært ganske produktiv. I løpet av de over 30 årene han har vært mest aktiv skrev han over 500 sanger. De fleste av disse ble registrert og / eller framført offentlig. På dette punktet hadde Akvarium minst 21 album i den offisielle diskografien. Han har også spilt i Norge, sist i mai 2015.
Hieroglyf

En hieroglyf er et grafem eller tegn i et skriftspråk som hovedsakelig består av piktogrammer eller skjematiske bilder. De mest kjente hieroglyfskrifter består både av logogrammer (tegn som representerer et ord eller et morfem) og av lydtegn som representerer lyder (fonemer) eller kombinasjoner av dem, ofte stavelser. I mange skriftsystemer har hieroglyfer utviklet seg til å alfabetiske tegn (bokstaver) eller til tegn som bare representerer konsonanter (i abjader).
Et annet piktogramskrift er ofte forvekslet med hieroglyfer, som de mer presist burde bli kalt bare glyfer. Dette gjelder for eksempel mayaskrift i Mellom-Amerika.

Etymologi

Ordet hieroglyf kommer fra gresk ἱερογλύφος (ʰieroglýfos), fra hiero- (ἱερός, ʰierós), «hellig» og glyph (γλύφειν, glýfein) «å skjære ut».

Hieroglyfenes fysiske prosess

Hieroglyfene fremstilte vesener og ting som omgav de gamle egypterne i hverdagen – mennesker, dyr, planter, redskaper og andre gjenstander.
Hieroglyfene ble i begynnelsen hugget inn i stein, noe som gjorde at tegnene ble sterkt stiliserte. Da man senere begynte å skrive på papyrus, oppsto den hieratiske skriften, en slags kursiv med mykere og enklere former. De ble skrevet horisontalt i rader eller vertikalt i kolonner. Tegnene kan leses fra høyre til venstre, ovenfra og ned, eller fra venstre til høyre, som i moderne europeiske skriftspråk. Retningen man leser teksten bestemmes av hvilken vei tegnet snur seg.
Skriftens estetiske utforming var av stor betydning. Når man hugget inskripsjoner på et monument, ble skriften arrangert slik at teksten utfylte den tilgjengelige plassen. Ofte måtte tekststykker gjentas for å oppnå en symmetrisk effekt. Funksjon og estetikk var en og samme ting. Dekorasjon uten praktisk eller religiøs betydning ga ingen mening.

Tolkning

I århundrer hadde tegnene forvirret historikerne. De sto overalt på veggene i egyptiske templer og monumenter, men var uleselig. Inntil man i 1799 fant Rosettasteinen hadde det vært umulig for egyptologene å tyde de egyptiske hieroglyfene. Da Jean-François Champollion i 1822 klarte å dechiffrere teksten på Rosettasteinen, åpenbarte en rik litterær fortidsverden seg for forskerne.

Språket forsvinner

Da kunnskapen om hieroglyfene døde ut ved kristendommens innførelse, ble det gamle skriftsystemet avløst av det koptiske alfabet med 24 greske bokstaver supplert med 6 demotiske tegn for lyder som ikke finnes på gresk. 
Da araberne invaderer Egypt på 1000-tallet ble det koptiske språket avløst av arabisk som talt folkespråk, men det ble bevart som liturgisk språk i Den koptiske kirke.  I århundrer forsøkte de lærde forgjeves å tolke de gamle hieroglyfene, som de misforsto som en form for tegneserie, og ikke som et skriftspråk. Løsningen skulle forbli ukjent for verden inntil en av Napoleons offiserer fant den mest berømte stein i arkeologiens historie, Rosettasteinen.
Det latinske alfabetet har med en omvei via fønikernes og grekernes skrift utviklet seg fra de egyptiske hieroglyfer, men kun bokstaven «O» som svarer til hieroglyfen for «øye» er med sikkerhet bevart.
Veldefinert spiralgalakse

En veldefinert spiralgalakse er en type spiralgalakse med fremtredende og veldefinerte spiralarmer, en motsetning til flerarmede og flokkulente spiralgalakser som har mer subtile strukturelle trekk. Spiralarmene til en veldefinert spiralgalakse strekker seg tydelig rundt galaksen gjennom mange radianer og kan observeres over en stor del av galaksens radius. Omtrent 10 % av spiralgalaksene klassifiseres som en veldefinert spiralgalakse, inkludert M81, M51 og M74
Hongze (innsjø)

Hongze (kinesisk: 洪泽湖, pinyin: Hóngzé Hú) er en innsjø i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Den ligger ved byene Suqian og Huai'an. Hongze er den fjerde største ferskvannssjøen i Kina. Den er nå fire ganger større enn den var på 1100-tallet da Guleelven endret sitt løp. Den omfattende sedimenteringen av elveslam blokkerte elven Huais løp slik at det da begynte å føre mot Hongze. Også en stor oversvømmelse av Gulelven i 1680 bidro til dannelsen av sjøen. Senere har vannstanden sunket noe.
Siple-stasjonen

Siple-stasjonen var en stasjon i Antarktis som ble opprettet i 1973 av Stanford's STAR Lab, for å utforske et eksperiment som sendte særdeles lavfrekvente bølger (VLF) opp i magnetosfæren. Plasseringen var nær Den magnetiske sydpol, og det tykke isdekket gjorde at en kunne benytte en relativ effektiv dipolantenne ved VLF-frekvenser (3 kHz). John Katsufrakis fra Stanford University var den som stod for oppretteksen av stasjonen og VLF-eksperimentene ble finansierte av Stanford. I virkeligheten var det to stasjoner, Supe I og senere Supe II - opprettet rudt 1979, da den første ble knust av isen. Den originale Supe I-stasjonen hadde plass til at fire mann kunne overvintre, mens Supe II hadde plass til åtte personer.
Supe-stasjonen ble nedlagt da forskingsprosjektet var over i 1980-årene. Sup II-stasjonen benyttet en 300 kW generator til å drive en VLF-sender, hvor signal ble sendt til Roberval i Canada. På den tiden hadde Supe II-stasjonen den lengste dipolantennen i verdenen. Den var opprinnelig 19 km lang, og ble siden økt til 38 km. i tillegg til at en annen 38 km lang antenne som gikk vinkelrett på den første. En kunne dermed sende faserettede signaler med antennene.
Dolomius

Levevis

Larvene utvikler seg under barken på døde trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt på Madagaskar.
William «Nasty Kutt» Wiik Larsen

Oppvekst

Wiik Larsen hadde en profesjonell musiker til far og en sanger til mor. I en alder av seks år startet han å spille trommer, og som ti-åring begynte han å få undervisning på Norges musikkhøgskole i Oslo. Fjorten år gammel deltok han i flere skandinaviske DJ-konkurranser, blant annet «DMC National DJ Championship».

Musikalsk bakgrunn

I 2004 ble Larsen en del av musikk-kollektivet og plateselskapet Pass It Records. Det samme året ga han ut mixtapen Homework.
I 2005 begynte han å produsere musikk under navnet «Nasty Kutt». Han startet også et lite studio på Vålerenga i Oslo.
Da Pass It Records ble nedlagt i 2007, startet Larsen og hans manager Julian Alexander året senere sitt eget produksjons- og publishingselskap kalt IDAP Music. I årene som fulgte har Wiik Larsen blitt tildelt 21 IFPI-sertifiseringer, derav 5 multi-platinum.
I 2009 fikk han sin første plassering på amerikanske hitlister etter å ha produsert låta «City Lights» for Method Man & Redman. Albumet debuterte på 7.-plass på den amerikanske Billboard-lista, og markerte begynnelsen på Larsens karriere utenfor Norge.
Det samme året startet også samarbeid mellom Larsen og Nico & Vinz (da kalt Envy).
I 2010 startet IDAP Music sitt første label-prosjekt da de ble en del av prosjektet «Gatekunst».
I 2011 fortsatte IDAP Music samarbeidet med Universal Music, og lanserte sitt andre prosjekt, «Min ting» på VG-lista Topp 20. I tillegg til å ha å ha stått bak og produsert låten, samlet han flere rap-artister på låten.
Mot slutten av 2013 flyttet Larsen og Julian Alexander permanent til Los Angeles. Fire måneder senere signerte de en joint venture-avtale med BMG Chrysalis. Samme året gikk han også fra å kalle seg «Nasty Kutt» til «Will IDAP».

Nico & Vinz

Samarbeidet med Nico & Vinz (da kalt Envy) startet I 2009. Deres første singel, «One Song», produsert av Larsen, gikk til nummer 19 på VG-lista, og var en av landets mest spilte låter på radio. Musikkvideoen til låta vant også Spellemannprisen.
I 2011 gjenopptok de samarbeidet om oppfølgeralbumet Black Star Elephant, som blant annet inneholdt låta «Am I wrong». Sangen toppet iTunes-listene i over 40 land.
Larsen har senere produsert blant annet Redman, Method Man, Bun B, Raekwon, Jessie J, Travie Maccoy og Sean Kingston.
Fluelarver (bioterapi)

Fluelarver som brukes i bioterapi er en behandlingsform (Maggot Debridement Therapy – MDT) som går ut på at levende larver plasseres i åpne sår, på mennesker eller dyr, for å spise dødt vev og stimulere til vekst av friskt vev.
Bypost

Lokalpost i nyere tid

Posten AS har enerett til befordring av lukkede brevsendinger under 50 gram i Norge («enerettsområdet»). Det er i nyere tid imidlertid gitt enkelte begrensede konsesjoner til andre aktører. LokalPosten på Kongsberg ble i 2002 gitt dispensasjon for ombæring av brev innen enerettsområdet lokalt på Kongsberg. Konsesjonen er begrenset til maksimalt 300 sendinger per måned fra Kongsberg kommune til bystyrerepresentanter mv. Lokalposten har også utgitt frimerker. Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon er også siden 2001 gitt konsesjon til å formidle et begrenset antall brevsendinger som i utgangspunktet faller inn under Postens enerettsområde.
Også i andre land er det i nyere tid etablert privat lokalpost i takt med liberalisering av postmarkedet. Særlig har det i Sverige blitt etablert en rekke mindre lokalposter etter at det svenske postmarkedet ble liberalisert 1. januar 1993.