google/wiki40b huggingface dataset:
Lichterfelde

Geografi

Lichterfelde ligger sør for Dahlem, grenser i øst til Steglitz og i vest til Zehlendorf. Det består av strøkene (tysk:ortslagen) Giesensdorf og Lichterfelde sør og villaområdene Lichterfelde vest og Lichterfelde øst.
Ortsteilen gjennomskjæres av Teltowkanalen som delvis følger løpet til bekken Bäke (opprinnelig kalt Telte) som idag bare delvis består.

Historie

Lichterfelde ble grunnlagt på 1200-tallet av flamske bosettere. Villaområdet Lichterfelde vest ble grunnlagt i 1865 og regnes som det eldste i sitt slag i Berlin. Det kjennetegnes også i dag av herskapelige villaer fra gründertiden med store hager, små alleer og gater med fast dekke. Villaområdet ble grunnlagt av forretningsmannen Johann Anton Wilhelm von Carstenn som for egen kostnad bygget jernbanestasjonene Lichterfelde Ost (1868) og Lichterfelde West (1872). Med opprettelsen av villaområdene fulgte også en kraftig befolkningsvekst i området. I 1882 ble begge områdene slått sammen til Gross-Lichterfelde. 
Verdens første elektriske sporvognslinje ble bygget i Lichterfelde. Linjen gikk fra Lichterfelde stasjon (Bahnhof Berlin-Lichterfelde Ost) til den prøyssiske kadettskole i Zehlendorfer Strasse (idag Finckensteinallee).
I 1920 ble området innlemmet i Stor-Berlin, i den daværende bydelen Steglitz. Etter 1945 var området del av den amerikanske sektoren i Vest-Berlin.

Våpen

Lichterfeldes våpen er oppdelt i rødt og hvitt og viser tre brennende levende lys som stiger opp av en blå bekk. Lysene som også kalles Lichter i «landskap» er et talende våpen. Den blå bekken symbolierer Bäke som tidligere hadde sitt løp forbi Lichterfelde. De tre lysene står for de tre delene av Groß-Lichterfelde: landsbyen Lichterfelde, landsbyen Giesensdorf og villaområdene.

Severdigheter

I tillegg til villaområdene hører Botanischer Garten Berlin til ortsteilens severdigheter. Thermometersiedlung (termometerbyen) er et nytt boligområde sør i Lichterfelde. Gatene i Thermometersiedlung er oppkalt etter Anders Celsius, Daniel Gabriel Fahrenheit og René-Antoine Ferchault de Réaumur. I tillegg har Gerhard Mercator gitt navn til en av gatene. Flyberget ble bygget av Otto Lilienthal og brukt i hans flyforsøk.
George Roth

Resultater

Han deltok i køller (indian clubs) under sommer-OL 1932 i Los Angeles, der han fikk gullmedalje. USA vant alle medaljene i denne øvelsen; Philip Erenberg fikk sølv, og William Kuhlemeier bronse. 
Han vant mange konkurranser i California, men ble aldri USA-mester i turn.

Biografi

Roth begynte sin utdanning ved University of California, Berkeley, men måtte avbryte studiene på grunn av Den store depresjonen som rammet USA hardt på 1930-tallet. Han hadde både kone og barn å forsørge. Da han deltok i OL var han fortsatt arbeidsledig, og det sies at han mat fra OL-landsbyen for å ta med hjem til familien. Han skal også ha haiket tilbake til Hollywood, der han bodde, etter OL. 
Etter OL fikk han jobb i et program som utgjorde en del av Theodore Roosevelts New Deal. Senere jobbet han som geologisk tegner for Shell Oil i Long Beach, og han fikk senere en Bachelor of science-grad innen geologi og petroleumsteknikk. Fra 1952 jobbet han som selvstendig konsulent, og fant flere olje- og gassfelter i California.
Vincent Voiture

Liv og virke

Voiture var sønn av en rik vinhandler i Amiens, fikk en rik humanistisk utdannelse, og ble introdusert i hoff- og adelskretsene av en tidligere skolekamerat, grev Claude d'Avaux, en senere framstående fransk diplomat, til Gaston, hertug av Orléans, og fulgte ham til Brussel og Lorraine på diplomatiske reiser. Selv om han var en tilhenger av hertug av Orléans, fikk han gunsten til kardinal Richelieu, og ble en av de tidligste medlemmene av det nyopprettede franske akademi. Han mottok også utnevnelser og pensjoner fra kong Ludvig XIII av Frankrike og dronning Anna av Østerrike. Kongen ga ham blant annet en ansettelse som maitre d'hôtel ved det kongelige hoff.
Voiture utga ingenting i bokform, men hans poesi og hans elegante brev på prosa var mottatt med fryd i hoffkretsene, og kopiert, formidlet fra person til person, og beundret kanskje mer enn noe annet verk i samtiden. Hans siselerte sanger, rondeauer og sonetter «fikk både damer og herrer til å dåne av fryd». Han var kjent som kretsen mest elegante brevskriver og hans samlede verker inneholder noe over 200 epistler til tidens mest fornemme herrer og damer, mest de siste, som nok skalv lett på hånden når de leste Voitures velberegnede formuleringer: «I mellomtiden vil jeg tenke på Dem, uten å vite hvem det er jeg tenker på, og når man spør meg hvem jeg sukker for, skal De ikke være bange for at jeg røper det, og De kan være sikker på at jeg aldri sier et eneste ord om Dem.» Dette sitatet er riktignok til tenkt og fiktiv elskovsepistel, men tonen er karakteristisk og var nettopp den velformulerte forfinelse som han ble beundret for i samtiden.
Han hadde tidlig blitt introdusert i Hôtel de Rambouillet, den litterære salong til Madam de Rambouillet, hvor han raskt ble populær, særlig av de yngre; Madame de Rabouillets datter Julie d'Angennes kalte ham «dvergkongen». Hans kløktighet i finne på underholdning for de yngre medlemmene av sirkelen sikret ham popularitet, hvilket ikke var alvorlig truet før av Antoine Godeau, og rivaliseringen med Godeau opphørte først da Richelieu utpekte Godeau til biskop av Grasse.
På anmodningen av hertugen av Montausier bidro nitten poeter til manuskriptet Guirlande de Julie. Montausier bad de fremste poetene i samtiden, alle besøkende ved Hôtel de Rambouillet, om å skrive en madrigal hvor en blomst skulle synge lovsang til Julie d'Angennes. Julie fant det luksuriøse manuskriptet i sengen da hun våknet en morgen i 1641, men lot beileren vente ytterligere fire år før hun gikk med på å gifte seg med ham. Voiture nektet derimot å delta.
I det presiøse selskap var Voiture en av kombattantene i den såkalte sonettekrigen, der et av hans dikt, tilegnet en viss Uranie, ble sammenlignet med et dikt av en annen i selskapet, Isaac de Benserade, til en annen ukjent, men over emnet Job. Et annen berømt stykke av Voiture av samme type, La Belle Matineuse, er mindre fortreffelig, men fortsatt mulig å verdsette, og Voiture sto fremst av skribenter av vers de société.
Bergsfjorden (Loppa)

Bergsfjorden (også kalt Nordre Bergsfjorden) er en fjord på østsiden av øya Silda i Loppa kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Ivervær i vest og Lørsnes i øst og strekker seg 12 kilometer sørvestover til Bergsfjord, som ligger på østsiden av fjorden. Herfra fortsetter fjorden som Langfjorden.
De eneste bosetningene ved fjorden ligger på østsiden helt sør i fjorden. Her ligger bygda Bergsfjord og et par andre grender. Fv71 går her langs en liten del av fjorden.
På vestsida av Silda ligger Sandlandsfjorden.
Enrico Forlanini

Forlaninis liv

Enrico Forlanini var født i Milano som sønn etter Franscesco Forlanini, som var sjefslege i sykehuset Ospedale Fatebenefratelli. Hans eldre bror Carlo Forlanini (1847–1918) etterfulgt faren innenfor legeyrken. Enrico Forlanini startet sin karriere som ingeniør etter å ha blitt uteksaminert i militærakademiet i Torino i 1870, med ingeniørløytnantgrad.
Han deretter tjenestegjort i pionerstyrkene i den italienske hæren. Allerede den gang interesserte han seg for helikoptereksperimentene og deretter valgt å utvide sin ingeniørutdanning i de etterfølgende årene. I 1877 ble det første eksperimentet gjennomført med en dampdrevet helikopterfarkost, og det var begynnelsen på et livslangt virke som aeronautisk pioneer.
Skrittet til andre luftfartøykonsepter var meget kort, og deretter startet Forlanini sitt arbeid innenfor eksperimenter i aerodynamisk og aerostatisk teknologi. Dette fulgt til de første eksperimentene for å bevise prinsippet bak hydrofoilkonseptet i 1898.
I likhet med vingen på et fly skulle foilen generere en løfteevne i dynamisk bevegelse til tross for at vannet er 815 ganger tettere enn luft. Under eksperimentene på innsjøen Lago Maggiore kom Forlanini i kontakt med general Arturo Crocco i 1907, og en ny båt ble konstruert i fellesskap. Med flere foilbrettstige var det mulig å skape den nødvendige løfteevnen, og deretter var prinsippet bevist. Prosjektet ble oppgitt i 1911 på grunn av manglende interesse, men baron Hanns von Schertel i Tyskland tok opp sporet etter Forlanini i 1927, og utviklet Schertel-Sachsenburg systemet i 1936. Med dette systemet ble hydrofoilbåten akseptert som et moderne kommersielt transportmiddel.
Forlanini deretter konsentrerte seg om luftskip, siden 1901 hadde han arbeidet på et luftskip etter egne design. Det første luftskipet, F.1 Leonardo da Vinci, fløy i 1909. Med sine luftskipene som hadde meget gode egenskaper innenfor stabile flygning og kontrollerbarhet vant oppfinneren internasjonal anerkjennelse. Etter å ha fullført sin design i etterfølgende luftskip, satt han presedens for halvstivt luftskip i sin samtid. Hans syvende og siste luftskip, «Omnia Dir» var ferdigbygd etter hans død i 1930.
Adolf Hitlers syn på religion

Det finnes svært ulike syn på og kilder om Adolf Hitlers syn på religion. Hitler ble oppdratt av en far som var skeptiker og en sterkt troende katolsk mor. Han sluttet å ta sakramenter etter barneårene. I boken Mein Kampf og i det offentlige uttalte han ofte ting som bekreftet en tro på kristendommen. Før andre verdenskrig hadde han fremmet en «positiv kristendom», en bevegelse som renset kristendommen fra dens jødiske elementer og strammet det opp med nasjonalsosialistisk filosofi. Ifølge den kontroversielle samlingen dokumenter redigert av Martin Bormann, titulert Hitlers bordsamtaler, og vitnemål av fengselsinnsatte, hadde Hitler negative syn på kristendommen. Andre meldte at han var en sterkt troende.

Monistene

Det Hitler kalte sin verdensanskuelse, lar seg klart identifisere som en form for materialistisk monisme. Den materialistiske monisme var ved begynnelsen av 1900-tallet vel utbredt i alle samfunnslag. Den ble ansett som en høytstående verdensanskuelse som på samme tid var både religiøs og vitenskapelig. I Wien var det monistforbundet som i Hitlers unge år propagerte de nye synspunkter. Det består ingen tvil om at det i Hitlers lektyre inngikk skrifter av monistisk karakter.
Man må anta at Hitler hadde lest monismens datidige hovedtalsmann Wilhelm Ostwald (1853–1932) at det stadige vitenskapelige fremskritt gradvis gjorde den kirkelige kristendom overflødig og irrelevant, og at kristendommen egentlig fører til en misaktelse av kulturen og at fremskrittet blir bremset opp (Gasman, May).
Monistene kjempet mot kristendom og kirke, de agiterte for at folk skulle melde seg ut av trossamfunnene, kritiserte de kirkelige innretninger og krevde skille mellom stat og kirke. Deres hovedmotpart så de i Den katolske kirke, som de hatet med inderlighet. Protestantismen ble mildere bedømt særlig i den grad den deltok i avvisningen av katolisismen.

Andre uttalelser

Senere i livet skrøt Hitler av den opposisjon han hadde oppvist under religionsundervisningen på realskolen. Etter eget utsagn hadde han med sine innvendinger mot gudstroen drevet sin religionslærer Sales Schwarz «slik til fortvilelse at han ofte ikke visste verken inn eller ut». Den 20. februar 1942 erklærte han at han «fra 13, 14, 15 års alder [...] ikke hadde noen tro lenger» og at heller ingen av hans skolekamerater, med unntak av noen få «helt dumme mønsterelever [...] trodde lenger på den såkalte kommunion». Han hevdet at han allerede da var kommet til at «det hele helst burde sprenges i luften».
Imidlertid synes Hitlers praktiske forhold til religion i all hovedsak å bygge på maktpolitiske fremfor åndelige vurderinger. Han delte motstanden mot marxisme, liberalisme, ateisme og andre strømninger med den katolske kirken, som han tidlig forsøkte å binde inn i kampen mot politiske motstandere.
Ortignano Raggiolo

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:
Badia a Tega, Raggiolo, San Piero in Frassino, Villa
Bercháns profeti

Bercháns profeti er et relativt stort historisk dikt skrevet på middelirsk språk. Teksten er bevart i Det kongelige irske akademi som manuskript MS 679 (23/G/4) med noen få senere kopier. Verket ble sannsynligvis skrevet på 1100-tallet, men gir seg ut for å være en profeti gjort tidlig på middelalderen.
Teksten består av 204 vers, to som er ødelagt (128, 168). Det er delt inn i to deler. Den påståtte forfatteren til første del (vers 1 til 96) er en irsk abbed ved navn Berchán, som også har gitt navn til diktet. Første del består av en historie om Bercháns eget kloster, en opptegnelse av angrep fra norske vikinger, og en beskrivelse av regimene til nitten irske konger.
Del to (vers 97 til 206) er et anonymt profeti som blir gitt i tidsrommet til Sankt Patricks død på 400-tallet, forutser livet til sankt Columba (død 597) og Áedán mac Gabráin, konge av Dál Riata (død ca. 609), og 24 skotske konger, fra Cináed mac Ailpín (død 858) til Domnall Bán (død 1097). Diktet er svært indirekte i sin identifikasjon av de skotske kongene og benytter en lang rekke av obskure poetiske bilder og sammenligninger. Til forskjell fra de irske kongene i del en er det ingen medfølgende kommentarer i navngivingen av kongene, men kan likevel bli identifisert og er derfor av historisk verdi. Diktet er et av de mest betydningsfulle kilder til forståelsen av skotsk historie for den epoken den dekker.
Diktene forfekter å være profetier av Berchán (død ca. 770), skrevet retrospektivt på 1100-tallet, skjønt diktene for den skotske seksjonen er tilskrevet en annen forfatter som tilegnet diktene til Berchán, og tradisjonen hevder at Berchán forfattet de første diktene. Det eldste manuskriptet for Bercháns profeti er fra 1700-tallet, men åpenbart langt eldre da fragmenter ble bevart i Leinsterboken som ble samlet ca. 1160-1170. Diktene gir et kortfattet innblikk i hva forfatterne av hva de som skrev historien til det gæliske samfunnet i tidlig middelalder var opptatt av: regional rivalisering, angrep fra vikinger, kirkens sikkerhet, og behovet for sterke konger er en del av temaene. Ingen av nedtegnelsene besvarer alle spørsmålene om epoken, men de komplementerer andre historiske kilder.
Vidarforlaget

Vidarforlaget (stiftet 28. april 1992 i Oslo) er et norsk forlag, vesentlig utgiver av tekster innen filosofi og essayistikk, og en vidererføring av et tidligere forlag ved det samme navn og målgruppe, som ga ut antroposofi-fokuserte tekster av Rudolf Steiner, Richard Eriksen og Hermann Poppelbaum. Det er lokalisert i Universitetsgaten 14 i Oslo.
Litløya

Litløya er ei øy i Bø kommune i Vesterålen i Nordland. Øya har et areal på 0,67 km². Høyeste punktet er Litløytinden på 103 moh. Litløya var sammen med naboøya, Gaukværøya, fiskevær og handelssted med stor trafikk fra middelalderen og fram til rundt 1900-tallet. Dette er godt beskrevet i gårdshistoria fra Bø, men også i flere artikler i lokalhistorieboka Bøfjerdingen, som gis ut årlig.
I 1865 var det registrert 71 innbyggere på Litløya. Fisket var næringsgrunnlaget for innbyggerne, og fiskere kom fra hele regionen under skreifisket om våren. I Nordlands Amt er det registrert 875 fiskere på Litløya i 1895, og 880 fiskere i 1890. Dette inkluderer sannsynligvis fremmedfiskere både på Litløya og Gaukværøya.
Da båtene ble motoriserte og innbyggerne på fastlandet fikk strøm, innlagt vann og telefon, flyttet mange av øyboerne fra Litløya og Gaukværøya. De siste som var igjen på 1950-tallet takket ja til flyttebidrag fra staten. I dag er det kun tufter igjen av de gamle husene.
På Litløy fyr er det en person fastboende hele året.
Fylkesarkeologen i Nordland besøkte Litløya og Gaukværøya våren 2010. De registrerte 15 steinaldergroper på Litløya, en mulig båtgrav fra jernalderen og to gårder fra før-reformatorisk tid.
Kultursti er under opparbeiding på Litløya, slik at alle besøkende kan bli kjent med øyas historie.
Litløya har en 40 meter dyp brenningshule rett inn i fjellet, kalt «Trollhola». Den ble formet mens denne delen av øya lå under vann, for om lag 100 000 år siden, ifølge NGU. Grotta er vanskelig tilgjengelig.
Kriminalvården

Forvaring

Forvaring (häkte) er frihetsberøvelse av personer som er mistenkt, men ikke dømt, for lovbrudd. Personer i forvaring betraktes derfor som uskyldige, og av denne grunn holdes personer i forvaring totalt adskilt fra personer i fengsel. I Sverige er rekkefølgen slik: politiet pågriper; anklageren anholder; domstolen varetektsfengsler (häkter).
Elivåger

Elivåger (Elivigar, Élivágar) er i den norrøne mytologien navnet på de elleve elvene som renner mot syd, fra kilden Kvergjelme under den ene roten til Yggdrasil i Nivlheim, og ut i Ginnungagap slik at Ginnungagap ble fylt av rimfrost, snø og is.
Roald Aas

Skøyter

Roald Aas var gjennom det meste av 1950-tallet en god nummer to i norsk skøytesport – etter henholdsvis Hjalmar Andersen og Knut Johannesen. Han tok en NM-tittel i 1956; ellers ble han nr. 2 sju ganger. Han gikk for Oslo Idrettslag fram til 1956, da meldte seg inn i Oslo Skøiteklub.
Han stilte for Norge i samtlige EM og VM mellom 1951 og 1960, og var nesten alltid blant de ti beste. Han fikk bronsemedalje i ett VM (1958) og to EM (1957 og 1960). Han deltok i tre OL. I Oslo i 1952 tok han bronse på 1500 m, men i OL i Cortina ble det ingen topplassering. I Squaw Valley i 1960 gikk han omsider helt til topps, og delte gullmedaljen med Jevgenij Grisjin på 1500 m. Etter avsluttet skøytekarriere var han klubbtrener for OSK.

Sykkel

Roald Aas var også syklist, og representerte Idrettsklubben Hero. I 1956, samme år som han ble tildelt Egebergs Ærespris, vant han to individuelle gull under Norgesmesterskapet i sykkel på Hamar: 4000 meter banesykling og 30km temporitt. I temporittet var det også lagt inn et lagmesterskap, som IK Hero, med Aas, Fredrik Kveil og Aage Kjelstrup på laget, vant.

Personlig

Aas år var en tid gift med cand.oecon. og billedkunstneren Mette Giæver (født 13. januar 1938), ekteskapet ble oppløst i 1973.
Aas døde den 18. februar 2012 etter en tids sykeleie i kamp mot kreften.
Xiangqi

Xiangqi (kinesisk: 象棋; pinyin: Xiàngqí, uttales kjiang tsji) er et kinesisk strategisk brettspill for to personer. Den vestlige sjakkvarianten, indisk chaturanga, japansk shogi, den lignende koreanske janggi tilhører samme familie.  Dets første tegn, 象 xiáng har meningen «bilde» eller «representativ», og kan bokstavelig oversettes som «representativ sjakk». Selv om det kinesiske tegnet også kan bety elefant, blir det vanligvis benevnt kinesisk sjakk (og må ikke forveksles med kinasjakk).

Spillet

Som et strategisk krigsspill for to har Xiangqi som formål å være en modell av en væpnet konflikt mellom to hærer og sette Generalen sjakk matt. Det eksisterer en elv og to fort.

Brettet

Det spilles med 32 brikker, 16 på hver side av elven. Den ene hæren er grønn/svart og den andre rød. De to hærstyrkene er like, brikke for brikke, men de kinesiske symbolene kan variere (de symboliserer kinesiske ord eller setninger som beskriver de to ulike hærenhetene). Brettet er et nett på 9 x 10 linjer, som tilsammen danner 90 punkter. Brikkene beveger seg på punktene eller kryss-seksjonene. Avbrytelsen av linjemønsteret kalles «elven» og påvirker en brikke direkte og en brikke indirekte. På hver side av elva finnes en stor X som representerer de to 9 punkter store fortene. To av brikkene kan ikke bevege seg utenfor fortet.

Brikkene

Brikkene kan deles opp i fire grupper: de som ikke kan forlate fortet, de som ikke kan krysse elven, de som kan krysse elven og de som blir forvandlet av å krysse elven.

1. Kan ikke forlate fortet:
General-將,帥: Beveger seg ett punkt horisontalt eller vertikalt. Aldri diagonalt.
Mandarin-士,仕: Beveger seg ett punkt diagonalt.
2. Kan ikke krysse elven:
Elefant-象,相: Beveger seg to punkter diagonalt. Kan ikke hoppe over et besatt felt.
3. Kan krysse elven:
Hest-馬: Beveger seg ett punkt horisontalt eller vertikalt og et punkt diagonalt (aldri i omvendt rekkefølge). Kan ikke hoppe over et besatt felt.
Tårn-車,俥: Beveger seg vertikalt eller horisontalt så langt man ønsker. Kan ikke hoppe over et besatt felt.
Kanon-砲,炮: Beveger seg som tårnet, men erobrer brikker på en spesiell måte. Det skal nemlig stå «en» – og bare «en» brikke mellom kanonen og den brikken som skal erobres.
4. Forvandles av å krysse elva:
Soldat-卒,兵: Beveger seg ett punkt vertikalt inntil elven krysses. Deretter kan man velge om soldaten skal bevege seg ett punkt vertikalt eller ett punkt horisontalt. Soldaten kan aldri bevege seg bakover og forvandles ikke når den når bakerste linje. En annen forskjell fra den vanlige sjakkens bønder er at soldaten ikke beveger seg diagonalt når den erobrer brikker.

Historien

Legendene og muntlige overleveringer sier at Xiangqi ble oppfunnet av den kinesiske generalen Chan Thsin, tre hundre år før vår tidsregning. Han lagde det for å holde sine tropper beskjeftiget under vinterhalvåret. Spillet er basert på militær strategi og tenking, og nevnes ofte som en hypotetisk forløper til den internasjonale sjakken. Det er meget populært og spilles over hele Kina, i Asia og blant kinesere i utlandet. Slikt sett er det blant de mest populære brettspillene i verden.
Freestyle under Asiatiske vinterleker 1996

Freestyle under Asialekene 1996. Freestyle var en av flere sporter under de tredje Asiatiske vinterleker som ble arrangert i Harbin i Kina. Det var førsre gangen freestyle var med på programmet i asiatiske vinterleker. Det var to øvelser, hopp for kvinner og menn. Konkurransene ble avviklet i februar 1996. Kina ble beste nasjon, de vant begge gullmedaljene.
Qitaihe

Samferdsel

Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.
Eukalyptusslekten

Egenskaper

Artene er oftest løvtrær, langt sjeldnere busker. Høyden kan nå opp i 80-90 meter, som gjør enkelte arter til noen av de høyeste i verden. Individer opptil 99,6 meter er målt. Noen få arter feller bladene i tørkesesongen, resten er eviggrønne. Bladene har ofte et vokslag for å redusere fordampingen. Bladene er svært ofte lansettformede. Blomstene er oftest røde, men kan også være gule, oransje, eggehvite og hvite. De er karakteristiske for sine børsteaktige frøbærere. Fruktholderne er ofte gummiaktige. Barken er lite furet, men kan være trevlet (med korte eller lange trevler), eventuelt hard («ironbark»). En art har mangefarget bark.

Økologi

Bladene skiller ofte ut et insektdrepende, og lettere giftig stoff. Derimot er pungdyr-arter arter som koala og pungrotte immune mot giften, og avhengige av å spise bladverket av eukalyptus. Også nektaren spises av disse artene samt av mange fugler og insekter.
Slekten er dominerende i løvskogbeltene i Australia, og bare femten av de drøye 700 artene vokser utenfor Australia. Mange av artene vokser raskt og er svært dominante. De gir kjærkomne lokale inntekter til utbefolkning ved å avgi gummiaktige nyttesubstanser og insektsdrepende stoffer. De kan også brukes til å drenere malaria-plagede sumpområder, takket være sitt store opptak av vann. Men nettopp vannforbruket fører også tidvis til kritikk om at arten sprer seg og bidrar til uttørring av viktige vannkilder.
Snake Eyes

Handling

En viktig boksekamp med flere prominente gjester til stede finner sted i et enormt casino i Las Vegas. Midt under kampen blir forsvarsministeren skutt og drept av en snikskytter. Arenaen blir plombert og alle tilskuerne blir holdt inne i bygningen. Den smådekadente og lett korrupte politimannen Rickey Santoro (Nicolas Cage) tar opp jakten på de skyldige sammen med sin beste venn, Kevin Dunne (Gary Sinise). Men når han får fatt i den unge kvinnen som synes å ha spilt en viktig rolle i dramaet, innser han eksistensen av en konspirasjon og at den skyldige er nærmere enn det han trodde.
Toshiaki Imai

Karriere

Toshiaki Imai startet sin profesjonelle karriere i Fujitsu i 1981.
Han har tidligere vært trener for Tokyo Gas, Shiroki FC Serena og Kawasaki Frontale.
Xiangcheng (Zhoukou)

Xiangcheng (kinesisk: 项城; pinyin: Xiàngchéng, tidligere romanisert Siangcheng) er et byfylket i byprefekturet Zhoukou i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Kinas første president Yuan Shikai ble født i Zhangying (张营村), en av landsbyene i Xiangcheng.
Distriktet hadde i 1999 et folketall på 785 276 innbyggere.
Yuan Shikai, en av Republikken Kinas tidligste ledere, ble født i landsbyen Zhangying (张营村) i Xiangcheng i 1859.