James Dean

Barndom

Da Deans mor døde da han var ni år gammel flyttet han til sine besteforeldre på deres gård, ettersom faren ikke ville ha noe mer med ham å gjøre. Han så ut til å trives på gården, men ble etter hvert meget humørsyk.

Skuespiller

Dean flyttet til New York i 1950 for å bli medlem av UCLA teaterskole. Han spilte i en del TV-filmer og småroller i mindreverdige kinofilmer før han endelig ble lansert som internasjonal superstjerne i Øst for Eden (East of Eden), basert på John Steinbecks roman, våren 1955. Filmen var regissert av Elia Kazan, som hadde blitt berømt noen år tidligere som regissør av En sporvogn til Begjær med Marlon Brando i hovedrollen.

Oscar

Dean ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen i Øst for Eden fra 1955. Han spilte Cal Trask, den ulykkelige, moderløse unggutten som er i konflikt med sin far og bror.
Kort tid etter at Øst for Eden hadde premiere ble Dean kontaktet av regissør Nicholas Ray, som ville ha Dean til å spille hovedrollen i det som ble verdens første kontrovesjonelle film om ungdom, Rotløs ungdom (Rebel Without a Cause). Dean spilte 16-årige Jim Stark, en følsom gutt som aldri fant forståelse hos noen. Filmen er nok Deans mest kjente. Det var gjennom denne filmen han ble det udødelige tenåringsidolet.

Giganten

Dean hadde ikke engang avsluttet filmingen av Rotløs ungdom før han gikk i gang med Giganten (Giant), basert på Edna Ferbers bestselgerroman. Også her spilte Dean en rastløs unggutt, men rollen han spilte var noe annerledes enn i de to foregående filmene. 
I Øst for Eden og Rotløs ungdom var Dean ulykkelig og usikker, men godhjertet. I Giganten, hvor han spiller den usympatiske og uforsonlige Jett Rink som også har brutale trekk og noen ganger kommer med rasistiske utsagn mot indianere, har skikkelsen også andre dybder. Rock Hudson spilte ranchdriveren Jordan Benedict, og Elizabeth Taylor spilte den standhaftige men godhjertede Lesslie Lynnton. Likevel er det rundt Dean filmen roterer, og i løpet av filmens progresjon fremstiller Dean etterhvert en mann som er dobbelt så gammel som hans reelle alder.

Raske biler

Dean elsket racerbiler og motorsykler, men direktørene i Warner Brothers satte ikke pris på dette. De nektet ham å anvende bilene og syklene sine når han holdt på med en film. Dean, som etterhvert hadde fått rykte på seg for å være en primadonna, måtte gå med på dette ettersom Warner Brothers krevde juridiske klausuler som «Jeg lover å ikke anvende racerbiler og motorsykler under opptak» i filmkontraktene han skrev under.
Derimot var det ingen kontrakt som forbød Dean å kjøre fort utenom filmingen. Rett etter at innspillingen av Giganten var ferdig, ble han tilbudt hovedrollen som Rocky Graziano i boksefilmen Utskuddet (Somebody Up There Likes Me). Hans kvinnelige motspiller skulle være hans tidligere kjæreste, Pier Angeli. Hun hadde forlatt Dean etter press fra moren til fordel for balladesangeren Vic Damone. 
Men før filmingen skulle begynne reiste Dean ut for å kjøre litt. Den 30. september 1955 kjørte han i sin nye Porsche sammen med sin bilmekaniker på vei til et bilrace han skulle delta i. Solen skinte. Det var ved femtiden om ettermiddagen. En hvit Ford kom kjørende i den andre kjørebanen. Den svingte inn til høyre. Dean klarte ikke å bremse. Bilene kolliderte.
Under en time senere ble nyheten offentliggjort. To av de tre involverte i ulykken overlevde. En døde. Mannen i den hvite Forden overlevde. Bilmekanikeren overlevde. Dean omkom, bare 24 år gammel.
Hovedrollen i Utskuddet ble gitt til Paul Newman – som med denne rollen fikk sitt gjennombrudd som skuespiller.
Dean rakk ikke å oppleve premierene på sine to siste filmer. Han ble og blir stående som et av tidenes største ungdomsidoler. Hans tre filmer er blant de største i Hollywoods historie. Rotløs ungdom hadde premiere i oktober 1955, og ble mottatt av overveldende gode kritikker. Det ble også Giganten da den hadde premiere i november 1956. Filmen ble tildelt ti Oscar-nominasjoner, deriblant en til Dean for beste mannlige hovedrolle. Han er den eneste skuespilleren som noensinne har blitt Oscar-nominert to ganger etter sin død. Dean har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble han kåret til tidenes 18. største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.