google/wiki40b huggingface dataset:
George S. Kaufman

Bakgrunn

George S. Kaufman kom fra en jødisk familie. Faren, Joseph S. Kaufman, produserte hattebånd and Nettie Meyers i Pittsburgh. Han hadde en yngre søster, Ruth. Hans andre søster var Helen, med kallenavnet «Helse». Han gikk ut av High School i 1907 og studerte jus, men bare i tre måneder. Han trives ikke med det, og begynte å ta strøjobber, som selger av silke.

Karriere

Han skrev sine svært få skuespill alene. Hans mest suksessfulle skuespill som eneforfatter var The Butter and Egg Man, 1925. I samarbeid med andre skrev han Merton of the Movies, Dulcy, Beggar on Horseback med Marc Connelly; June Moon med Ring Lardner; The Royal Family, Dinner at Eight og Stage Doll med Edna Ferber; og sammen med John P. Marquand skrev skuespillutgaven av Marquands roman The Late George Apley og sammen med Howard Teichmann skrev han The Solid Gold Cadillac.
Hans mest suksessfulle samarbeid var sammen med Moss Hart spm han skrev flere skuespill sammen med, inkludert Once in a Lifetime, You Can't Take It With You, som vant Pulitzer-prisen i 1936, og The Man Who Came to Dinner, hvor hovedrollen omhandlet kritikeren og humoristen Alexander Woollcott.
Til tross for at han påsto at han visste ingenting om musikk og at han etter sigende hatet å høre musikk i teateret samarbeidet Kaufman med på flere musikaler. Hans mest suksessfulle inkluderte The Cocoanuts, skrevet sammen Irving Berlin for Brødrene Marx, og sammen med Morrie Ryskind, Bert Kalmar og Harry Ruby, Animal Crackers, også skrevet for Brødrene Marx; og Of Thee I Sing, som fikk Pulitzer-prisen i 1931, og Let’Em Eat Cake, sammen med Ryskind, Ira Gershwin, og George Gershwin. Selv Kaufman hånte filmindustrien i sine skuespill og prosastykker jobbet han stundom for Hollywood, mest betydningsfull i filmen A Night at the Opera for Brødrene Marx.
Kaufman var også en betydelig produsent og var ansvarlig for den første oppsetningen av The Front Page av Charles MacArthur og Ben Hecht; Of Mice and Men av John Steinbeck og Frank Loesser-musikalen Guys and Dolls, som han vant Tony-prisen Beste regissør for 1951. Foruten å sette opp stykker av andre forfattere var han også ansvarlig oppsettingen av egne stykker.
Til tross for at han var godt gift var Kaufman kjent for sine tvilsomme kvinnebekjentskaper og fant seg selv i midten av en skandale i 1936 da han midt i farskapssak ble truet av den tidligere ektemannen til skuespilleren Mary Astor. Denne truet med å publisere en av Astors dagbøker som etter sigende inneholdt svært detaljerte detaljer av hennes forhold til Kaufman. Dagboken ble til slutt ødelagt før den ble lest opp i rettssalen, skjønt detaljer for det påståtte innholdet ble utgitt av magasinet «Confidential» og en del andre skandale- og sladreblader.
George S. Kaufman døde i New York City i 1961 i en alder av 71 år.
De konventuelle fransiskanere

De konventuelle fransiskanere (Ordo Fratrum Minorum Conventualium, O.F.M.Conv.) er en katolsk orden. Den ble opprettet etter en splittelse i Fransiskanerordenen på 1300- og 1400-tallet, da ordenen delte seg i «de observante» og «de konventuelle». I 1517 ble det besluttet at de observante representerte Fransiskanerordenen, og de konventuelle fikk da valget mellom å bli en egen orden eller å la seg forene med de observante. Den er en av de mindre ordener i Den katolske kirke, og har sitt kjerneområde i Italia og Spania.
Så tidlig som i 1224 ble medlemmene av denne fransiskanerordenen kalt for «Gråbrødrene» («greyfriars» på engelsk) grunnet den gråfargede ordensdrakten. De er gjerne kalt for «minoriten» i tyskspråklige områder og «cordelier» i franske områder.
Petroleumstilsynet

Hovedprioriteringer

Med bakgrunn i kunnskap og erfaring om virksomheten blinker Petroleumstilsynet hvert år noen områder som "de viktigste av de viktige".
Is Ih

Is Iₕ er den heksagonale krystallformen for vanlig is, eller frossent vann. Nesten alt av is i biosfæren er is Iₕ med unntak av bare en liten mengde is Ic som tidvis finnes i den øvre atmosfæren. Is Iₕ har mange spesielle egenskaper som er relevant for eksistensen av liv og reguleringen av et globalt klima.
Is Iₕ er stabil ned til -200° C og kan eksistere ved trykk opp til 0,2 GPa. Krystallstrukturen karakteriseres av heksagonal symmetri og nær tetraedrisk sammenkoblede vinkler.
In the Garden (sang)

«In the Garden» er en amerikansk gospelsang med melodi og tekst av C. Austin Miles (1868–1916), en forhenværende farmasøyt som tjente som redaktør og manager for Hall-Mark publishers i 37 år. Ifølge en kvinne, som var Miles' barnebarnsbarn, ble sangen skrevet «i en kald, dyster og utett kjellerleilighet i New York, som ikke en gang hadde et vindu, enda meget mindre en utsikt mot hagen».
Sangen ble først publisert i 1912 og popularisert under Billy Sundays evangeliske kampanje av to medlemmer av hans stab, Homer Rodeheaver og Virginia Asher.
Roy Rogers and Dale Evans with vocal quartet and orchestra spilte den inn i Hollywood 3. mars 1950. Sangen ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 21-0344 (i USA) og av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognumrene IP 875 og JD 393. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3412.
En innspilling fra 18. juni 1958 med Perry Como var en del av hans album When You Come to the End of the Day (RCA Victor LSP-1885)
The Norwegian guitarist Eystein Raude, accompanied on the Hammond-orgel by Hermund Tronvik. Innspilt i mai 1965. Utgitt på EP-platen Revival Melodies by Åge Samuelsen (Harmoni HEP 238).
Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet God Is Love: The Gospel Sessions i 2001.

I filmer

«In the Garden» ble fremført i avslutningsscenen til filmen Places in the Heart og av Ronee Blakely i Robert Altmans film Nashville 
Den ble også sidestilt med «Blue Tail Fly» nesten i begynnelsen av Merchant/Ivorys filmatisering av Carson McCullers' roman, The Ballad of the Sad Café.

Norsk versjon

Den norske tittelen er «Jeg vandrer i skyggens lund».
Aleksandr Prokhorov

Biografi

Prokhorov ble født i 1916 i Atherton i Queensland i Australia i en familie med russiske revolusjonærer som emigrerte fra Russland som ønsket å unnslippe fra undertrykkelsen fra den tsariske regjeringen. I 1923, etter oktoberrevolusjonen, kom de tilbake til Russland. I 1934 begynte Prokhorov på Statsuniversitetet i St. Petersburg for å studere fysikk. Han ble uteksaminert i 1939 og flyttet dermed til Moskva og begynte arbeidet sitt ved Lebedevs fysikkinstitutt i oscillasjonslaboratoriet som var ledet av akademikeren N. D. Papaleksi. Forskningen hans der var for det meste dedikert til hvordan radiobølger bevegde seg i ionosfæren. Ved starten av andre verdenskrig i Sovjetunionen ble han med i Den røde armé. Prokhorov var med i infanteriet, og ble skadet to ganger og fikk tre medaljer, inkludert modighetsmedaljen i 1946. Han ble tungt skadet i 1944 og kunne dermet ikke bevege seg mye, og ble derfor sendt tilbake til Lebedev instituttet hvor han skrev avhandlingen sin.
Bomaribidion

Utseende

Middelsstore, lange og tynne, blanke, lyst rødbrunlige trebukker men gulaktige tegninger på dekkvingene. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er mye lengre enn bredt, uten pigger langs kanten, litt ujevnt sylindrisk. Dekkvingene er smale og jevnbrede, rundede i spissen. Beina har noe fortykkede lår.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Brasil og Paraguay.
Recluse Nunatak

Recluse Nunatak er et isolert fjelltopp som stikker opp av Handel forlandsbre, halvveis mellom Haydnfjorden og Colbert Mountains vest i den sentrale delen av Wilkinsisen på Aleksanderøya i Antarktis. Nunataket ble først kartlagt fra flyfoto tatt av Ronne antarktiske forskingsekspedisjon (RARE), 1947–48 og av Searle fra Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1960. Den ble navnsatt av United Kingdom Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) og indikerer den isolerte plasseringen til nunataket. «Recluse» er et engelsk ord for «isolert».
Vickers Wellington

Utvikling

Etter at prototypen fløy første gang i juni 1936, la Luftfartsministeriet inn en ordre på 180 fly.  Denne ordren var til en annen spesifikasjon enn prototypen, og det ble derfor gjort en del forandringer. Prototypen har egentlig bare navnet til felles med flyene som kom etter den. Den første Wellingtonen som ble produsert etter nye spesifikasjoner, Mk I, fløy første gang i desember 1937.

Operativ bruk

Levering av flyene til RAF-skvadroner begynte i 1939, og allerede 4. september 1939 deltok 14 Wellington-fly i det første britiske bombeangrepet på tyske krigsskip ved Wilhelmshaven. På grunn av et politisk vedtak, som ikke ble hevet før mars 1940, var angrepene begrenset til sjømål. I troen på at flyets kraftige bestykning og det å fly i tette formasjoner ville beskytte flyene mot tyske forsvarere, fortsatte Wellington å fly dagangrep fram til 18. desember 1940. Da ble en formasjon på 24 fly angrepet fra siden, der Wellington hadde liten ilddekning. 10 fly ble skutt ned, og tre kraftig skadet. Etter dette deltok flyet kun i nattangrep.
På det meste var Wellington i bruk i 21 skvadroner i RAF Bomber Command.
Også RAF Coastal Command brukte Wellington. Blant annet ble noen fly utstyrt med en spole rundt flyskroget for å utløse tyske magnetiske miner.
Det ble tildelt ett Victoria Cross til Wellington-mannskaper. Etter et bombeangrep mot Münster ble flyet sersjant James Ward var ombord i, angrepet av et tysk fly. Det ble skutt hull i en drivstofftank, noe som antente drivstoff like ved styrbord motor. Ward klatret ut på vingen og kvelte flammen med en lerretsduk.

Høydebombing

I 1940 begynte man tester med fly utstyrt med trykkabin. Det var tenkt at disse skulle nå en høyde på 40000 fot, høyere enn antiluftskyts og tyske jagerfly ville nå, samtidig som man kunne fly over dårlig vær. Disse fikk betegnelsen Mk V og Mk VI, men kom aldri i operativ tjeneste, annet enn en skvadron som drev utprøving av bombesiktesystemet Oboe.
Hamløper

Hamløper (norrønt hamhleypa og nynorsk hamløypar) er i gammel folketro et vesen eller en person, gjerne trollkyndig, som frivillig eller ufrivillig kan opptre i en annen ham (skikkelse, framtoning, skinn eller kropp) enn sin egen, ofte som et dyr. Forestillinger om overnaturlig hamskifte har vært og er vanlig i folkediktning, myter, sagn og eventyr over hele verden.

Norrøne og nordiske eksempler

Betegnelsen hamløper er særlig kjent fra norrøn tid, og forestillinga om hamen er kjent fra norrøn mytologi, sagn og eventyr. Enkelte menn kunne ta dyreham og ble da mannbjørn, varulv eller valravn, eller en kvinne kunne bli mare og annet. En som var hamram (også skrevet ham-ram) kunne gå berserkgang, og ordet hamram ble ofte brukt i betydningen berserk. Et annet norrønt eksempel er hamingja eller fylgja, en kvinnelig skytsånd som ofte opptrådte i dyreham. Hamferd er i norrøn og nyere nordisk folketro det at en person ferdes omkring i en annen skikkelse.

Andre eksempler

Forestillinger om magisk hamskifte gjelder også flere historier i gresk og romersk mytologi, for eksempel havguden Protevs som skifter form for å unndra seg oppgaver, og demonen succubus som antar kvinneskikkelse for å forføre og skade. Andre eksempler er den arabiske ørkendemonen ghoul, som kan omskape seg til hyene, og kitsune i japansk mytologi, en kvinnelig lykkebringer i form av en rødrev som kan skifte ham til menneske. Det er dessuten en mengde folkeeventyr der dyr og mennesker opptrer i endret skikkelse. Mens den generelle betegnelsen for slikt hamskifte vanligvis er shapeshifting («formskifting») på engelsk, brukes skin-walker («hudgjenger» eller «hamløper») om tilsvarende tradisjoner blant nordamerikanske indianere. Mytologiske forestillinger om hel eller delvis forvandling fra menneske til dyr kan også kalles teriantropi (zooantropi).

Nyere eksempler

Personer og vesener som kan forandre skikkelse på en overnaturlig måte, blir også beskrevet i nyere litteratur og populærkultur, særlig fantasy, science fiction, eventyrfilmer og videospill, deriblant i Franz Kafkas novelle Forvandlingen (1915), grøsserfilmene basert på novellen Fluen, superroboten T-1000 i filmen Terminator II – Dommens dag, fenomenet animagus i J.K. Rowlings barnebøker om Harry Potter og hovedpersonene i barnebokserien Animorphs.
Bolkhov

Bolkhov (russisk: Болхов) er en by i Orjol oblast i Russland. Den ligger ved elva Nugr (ei sideelv til Oka), rundt 50 km nord for Orjol. Innbyggertall: 12 148 (folketelling 2002).
Byen Bolkhov har eksistert siden 1200-tallet. Etter den mongolske invasjonen av Russland ble den sete for et lokalt fyrstedynasti. På 1500-tallet ble byen et av de befestede stedene som forsvarte Moskva mot angrep fra tatarer fra sør. Det var her at armeen til Vasilij IV ble beseiret av Falske Dmitrij II i 1608.
Charles de Gaulle internasjonale lufthavn

Konsernidentitet

Fonten Frutiger ble bestilt spesielt for lufthavnens konsernidentitet, og tatt i bruk på lufthavnens skilter i 1975. Fonten var opprinnelig kalt Roissy, men ble omdøpt etter sin skaper, Adrian Frutiger.
Frem til 2005 ble det før alle kunngjørelser over PA-systemet i Terminal 1 spilt en svært karakteristisk melodi, kalt Indicatif Roissy, komponert av Bernard Parmegiani i 1971. Selv om melodien nå er byttet ut inne i terminalene, spilles Indicatif Roissy fortsatt før kunngjørelser på bussene som går mellom terminalene.

Statistikk

I 2006, var Charles de Gaulle lufthavn rangert som nr. to i Europa etter antall passasjerer med 56 808 967 passasasjerer , etter London Heathrow Airport (67 530 223), og rett foran Frankfurt International Airport (52 810 683). Etter antall flybevegelser var, Charles de Gaulle lufthavn størst i Europa med 541 566 flybevegelser , foran Frankfurt International Airport (489 406) og Heathrow (477 029). Rangert etter antall tonn frakt var, Charles de Gaulle lufthavn nr to i Europa i 2006 med 1 854 950 tonn , etter Frankfurt (2 127 797 tonn), men foran Amsterdam Schiphol Airport (1 559 787 tonn).
Bjørneglova

Bjørneglova er et skar med ei rekke eneboliger nordvest på Nøtterøy i Færder kommune. Området grenser til Vestfjorden i vest, Ramberg i nordvest, Ramdal i nordøst og øst, og Rambergåsen i sør.
Hideo Hashimoto

Japans herrelandslag

Hideo Hashimoto spilte 15 landskamper for Japans herrelandslag.
Granular Linux

Granular Linux er en tidligere indisk LiveDistro Linuxdistribusjon som var ment for vanlige brukere. Den var et derivat av PCLinuxOS, som igjen var basert på Mandriva Linux.
Første versjon ble lansert 30. desember 2006. Fra versjon 0.25 støttet den to skrivebordsmiljøer – KDE og Enlightenment. Versjon 1.0 ble lansert 20. januar 2009, og var siste versjon.
Lutgard av Salzwedel

Lutgard av Salzwedel (evt.Luitgard eller Ljutgard; født ca. 1110, død 29. januar 1152) var dansk dronning 1144–1146 gjennom sitt ekteskap med Erik Lam.
Lutgard var datter av markgreve Rudolf av Salzwedels og Richardis. Hun ble gift med Erik ca. år 1144. Lutgard ble anklaget for utroskap og forvist til Tyskland.
Etter Eriks død i 1146 giftet hun seg på nytt. Hun ble senere drept sammen med ektefellen på Winzenburg 29. januar 1152.
Capim Branco II-demningen

Capim Branco II-demningen er en demning med vannkraftstasjon i sideelva Rio Araguari til elva Paranaíba i Brasil. 
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 210 MW. Det ble ferdigstilt i 2007, etter fire års bygging.
Thora van Deken

Handling

Fru Thora van Deken er skilt fra sin ektemann godseier Engelstoft og tilkalles av pastor Bjerring  til ham når han ligger på sitt dødsleie for å se om de kan forsones. Møtet blir preget av hatskhet og misstenksomhet. Hun får tak og gjemmer testamentet, som utelukker hendes datter Esther fra å arve godset. Hun gjemmer det og sverger, at det er blitt brent etter avdødes ønske. Hun får lite igjen for sitt offer, for Esther reiser fra henne ved sin forlovede og Thora melder seg selv.

Om filmen

Filmen er basert på den danske forfatteren Henrik Pontoppidans roman Lille Rødhaette fra 1900. I filmen debuterer Pauline Brunius og Jessie Wessel som filmskuespiller.
Kråkgränd

Historikk

Kråkgränd er oppkalt etter Knut Nilsson Kråka. Han ble i 1608 utnevnt til rådmann og var en av de 48 i de eldstes råd i byen, i 1615 ble han magistrat. Han klarte dog ikke å betale de nødvendige skatter, og ble avsatt i 1623 og døde to år senere som toller ved den søndre byporten.
Loch Tay

Loch Tay (skotsk-gælisk Loch Tatha) er innsjø i det skotske høylandet i distriktet Perthshire.
Det er en lang og smal innsjø (loch) som rundt 23 km lang og er på sitt meste 2,5 km bred og følger linjene i dalen fra sørvest til nordøst. Innsjøen er den sjette største innsjø i Skottland i areal. Den er over 150 meter dyp på det dypeste.
Fjellet Ben Lawers på dens nordlige kant på 1214 meter er det tiende største fjellet på De britiske øyer og den høyeste toppen i en gruppe av syv munroer.
Killin er forstavnen på innsjøen og ved Kenmore flyter den ut i elven Tay som er hovedbosetningen ved innsjøen i våre dager. Den minste bosetningen er ved Acharn, Ardeonaig og Ardtalnaig som er lokalisert på sørsiden av innsjøen mens Fearnan og Lawers er på nordsiden. Innsjøen får vann fra elvene Dochart og Lochay i forstavnen foruten flere mindre elver.
I oldtiden og jernaldertiden levde mennesker på hus bygd opp som kunstige øyer kalt crannóg. Disse var lette å forsvare, men kan like gjerne være grunnet fiske. Mer enn 20 slik trehus har blitt identifisert ved innsjøen. Et eksempel har nå blitt rekonstruert på sørsiden av Loch Tay ved et eget senter, Scottish Crannog Centre.
Loch Tay er et populært sted for å fiske laks.
Innsjøen og flere av dens omgivelser nevnes i den tradisjonelle skotske sangen Loch Tay Boat Song, skotsk-gælisk Iorram Loch Tatha.
Loch Tay-jernbanestasjon lå ved jernbanen Killin Railway, men er i dag stengt.
Lakmos

Lakmos eller Lakma (gresk: Λάκμος) er et fjell i den østlige delen av Ioannina og den vestlige delen av Trikala i Hellas. Fjellet er en del av fjellkjeden Pindos, og har en høyde på 2295 meter over havet. Fjellets høyeste punkt heter Tsoukaréla (Τσουκαρέλα). Fjellet er om lag 30 km langt og 15-20 km bredt. Elven Arakhthos renner i vest, Metsovítikos i nord, og Akheloos kilde ligger i øst. I sør renner Kalarrytikos, og Melissourjitikos i sørvest.
Fra toppen kan man se de østlige områdene av Ioannina helt til dalen langs Vjosë, byen Ioannina og Pamvotidasjøen. Man kan også se de vestlige områdene av Pineiosdalen.
Torynorrhina hyacinthina

Utseende

En ganske stor (ca. 30 millimeter), avlang, blank, svart gullbasse med mørk, bronseaktig glans. "Snuten" er avrundet firkantet uten horn eller tenner.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sørøst-Asia (India, Thailand).
Oslo universitetssykehus, Aker

Historie

Sykehuset ble etablert som Aker Sygehus og Pleiehjem 1. juli 1895, på Tonsen gård i bydel Bjerke. I 1948 ble eierskapet overført til Oslo kommune i forbindelse med at Aker ble innlemmet i Oslo, og sykehuset ble samtidig tilknyttet Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo som universitetsklinikk. Gaustad sykehus ble en del av Aker sykehus i 1996.
1. januar 2002 ble sykehuset omdannet fra en etat i Oslo kommune til et statlig helseforetak (HF), heleid av Helse Øst RHF, og sykehuset endret navn fra Aker sykehus til Aker universitetssykehus. 1. juni 2007 ble eierskapet overført til Helse Sør-Øst RHF. 1. januar 2009 ble sykehuset en del av Oslo universitetssykehus og er dermed ikke lengre et selvstendig foretak. Aker sykehus brukes siden som en fysisk-geografisk betegnelse på bygningsmassen og virksomheten på sykehusområdet på Aker.
Aker universitetssykehus var et høyspesialisert storbysykehus og foretaket hadde omfattende lokal- og sentralsykehusfunksjoner og regionsfunksjoner. Innenfor flere områder hadde sykehuset også landsfunksjonene og kompetansesentra. Aker var tidligere lokalsykehus for Groruddalen, samt Follokommunene Ski, Oppegård, Ås, Nesodden, Vestby og Frogn, funksjoner som i stor grad er flyttet til Akershus universitetssykehus, Ahus, i Lørenskog.

Bygninger

Tonsen gård ble kjøpt av Aker kommune fra John Sogns enke i 1887. Sogn hadde eid gården siden 1854, men døde i 1886. Da ble den solgt til Aker kommune av hans enke. Aker kommune brukte gården som fattiggård fra 1887. Hovedbygget fra 1812 ble ble utvidet og brukt som Aker pleiehjem for fattige syke.
Den første sykehusbygningen stod ferdig i 1895 og Aker Sygehus og Pleiehjem ble etablert. I 1910 ble Sinsen gård også kjøpt og innlemmet i sykehuset. Arkitekt Victor Nordan var aktiv i det kommende byggearbeidet. Det ble bygget paviljonger for tuberkulose, skarlagen og difteri. 
Gårdsdriften var viktig for økonomien til sykehuset. Gårdsbyggene ble modernisert og nytt grisefjøs ble bygget. Sykehuset var på denne tiden nærmest selvforsynt på mat. Nytt byggetrinn kom i perioden 1919 til 1925. Spanskesyken medførte behov for ny epidemipaviljong. I 1924 ble det bygget er kirurgibygg. Det ble også etablert egen sykepleierutdanning på Aker.
På 1930-tallet ble det reist et nytt administrasjonsbygg. Under andre verdenskrig ble Aker tatt over som sentralhospital, kalt Sinzen Kriegslazarett. Flere anlegg ble oppført av tyskerne. Blant byggene var trehusene som siden er blitt Løren asylmottak. Etter krigen ble det bygget sykepleierboliger og tomannsboliger for legene. 
I 1958 ble den godt synlige rondellen bygget ved hovedinngangen.
Lhünzhub

Lhünzhub (kinesisk: 林周县; pinyin: Línzhōu Xiàn; tibetansk: ལྷུན་གྲུབ་རྫོང་ ; Lhun grub rdzong) er et fylke i byprefekturet Lhasa i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
I 1999 var folketallet 54 417 innbyggere.
George Washington Gale Ferris jr.

Biografi

George Washington Gale Ferris jr. var født i Galesburg, Illinois i 1859. Byen var grunnlagt av hans navnebror, George Washington Gale (1789-1861). Ferris jr.s foreldre drev en gård med melkeproduksjon, men i 1864 solgte de kvegfarmen og flyttet til Carson City i Nevada. Familien bodde to år i Carson City. I 1875 begynte Ferris jr. gikk på high school i Oakland i California. Han tok høyere teknisk utdannelse og ble uteksaminert fra Rensselaer Polytechnic Institute i 1881. Etter eksamen begynte han sin karriere i jernbaneindustrien og var interessert i brobygging. Han grunnla sitt eget firma G.W.G. Ferris & Co. i Pittsburgh, Pennsylvania, hvor han spesialiserte seg på å tilby tjenester i testing og inspeksjon av metaller brukt i jernbane- og brobygging.
Etter at det ble kjent at Chicago skulle arrangere verdensutstilling i 1893, den såkalte World's Columbian Exposition, besluttet  Ferris å flytte til Chicago. Arrangørene av utstillingen gikk i 1891 ut med en invitasjon til amerikanske ingeniører om å konstruere et monumentalbygg som kunne overgå Eiffeltårnet, som var blitt bygget til Verdensutstillingen i Paris i 1889. Arrangørene i Chicago ønsket noe «originalt, utfordrende og dristig». Ferris foreslo et hjul hvorfra de besøkende kunne se ut over hele utstillingsområdet.  Ferris' forslag ble forkastet fordi arrangørene fryktet at det ville representere en sikkerhetsrisiko.
Ferris aksepterte ikke avslaget. Få uker etter la han på bordet anbefalinger fra velrenommerte ingeniører, og arrangørene besluttet da å realisere planene hans. En sterkt medvirkende årsak til arrangørenes omslag var antagelig det faktum at Ferris hadde fått lokale investorer til å dekke byggekostnadene på  $400 000.
Hjulet var 75 meter i diameter og hadde 36 gondoler, hver med 40 dreibare seter og plass til opptil 60 mennesker. Når hjulet var fullsatt kunne det følgelig romme hele 2160 personer. Hjulet gjorde en full omdreining tre ganger i timen. 
Pariserhjulet ble en øyeblikkelig suksess da utstillingen åpnet. Hver passasjer betalte 50 cent for en 20-minutters tur. Da utstillingen stengte, hevdet Ferris at arrangørene skyldte ham og investorene en andel av de nesten $750 000 som pariserhjulet totalt hadde innbragt. Han brukte de neste to årene på søksmål mot utstillingens arrangører. 
Ferris døde av tyfoidfeber i 1896, 37 år gammel. Pariserhjulet i Chicago ble revet i 1906, og hadde da gitt 2,5 millioner passasjerer utsikt over byen.
Klæbu Golfklubb

Klæbu Golfklubb er en golfklubb i Klæbu kommune i Trøndelag. Klubben ble grunnlagt i 2003, og har i dag en 9-hulls bane. En 18-hulls bane er prosjektert.
Alf Wollebæk

Familie

Han var bror til oberst Sigurd Polidor Wollebæk (1835–1920) og Anine Julie Augusta Dahl (1834–1912), samt bror til Johan Wollebæk. Alf giftet seg i 1903 med sanger Agnes Hanssen (1879–1930) og i 1932 med Ruth Jensen (1891–1958).