google/wiki40b huggingface dataset:
Ilanit

Bakgrunn

Ilanit ble født i Tel Aviv, og foreldrene hennes innvandret til Israel fra Polen. Som femåring flyttet familien til São Paulo i Brasil, men flyttet tilbake til Israel i 1960.I 1964 dannet hun trioenGidi, Zach og Hanna (hebraisk: גידי, צח וחנה), der et av medlemmene var hennes kommende ektemann, Shlomo Zach. Trioen ble senere en duo under navnet Ilan & Ilanit. I 1966 utga de debutalbumet Ilan Ilan, som fikk stor suksess. Duoen og ekteskapet ble oppløst i 1973, og Ilanit satset deretter på en solokarriere. Hun fortsatte likevel et profesjonelt samarbeid med eksmannen. I 1972 utga hun sitt første soloalbum.
I 1973 var Ilanit Israels første representant i Eurovision Song Contest, der hun fremførte bidraget «Ey sham» («אי שם», norsk: Et sted). Bidraget endte på fjerdeplass. Den israelske debuten ble ledsaget av tidenes største sikkerhetsoppbud i konkurransen til da. En anekdote går ut på at Ilanit opptrådte med skuddsikker vest under kjolen, noe hun har tilbakevist i ettertid. Samme år ga hun ut sitt andre studioalbum, der «Ey sham» var et av sporene. 
I 1974 representerte Ilanit Israel i World Popular Song Festival i Tokyo med sangen «Shiru shir lashemesh» (norsk: syng en sang til solen). Finalen ble arrangert 17. november 1974, og hun endte på niendeplass.
Ilanit deltok på nytt i Eurovision Song Contest 1977 med bidraget «Ahava hi shir lishnayim» («אהבה היא שיר לשניים», norsk: kjærlighet er en sang for to) og endte på ellevteplass med 49 poeng. Hun skulle også ha deltatt i Eurovision Song Contest 1984 med låten «Balalaika», men konkurransen sammenfalt Israels minnedag, og landet trakk seg derfor fra Eurovision Song Contest dette året.
Hvert eneste år i perioden 1971–1977 ble hun kåret til årets sanger i Israel, en bedrift ingen andre israelske artister har lyktes med.
Ilanit fortsatte å ha stor suksess i hjemlandet, blant annet med flere sanger av sangeren og låtskriveren Ehud Manor. I 2005 turnerte hun i Nord-Amerika sammen med flere andre etablerte israelske artister. I 2008 ga hun ut albumet Israelit, og i 2017 barneplaten Holiday Songs for Children.
Lindern

Beliggenhet

Lindern ligger på Lovisenbergplatået 80–90 meter over havet, en fortsettelse av Akerryggen. Den sørvestlige delen skråner mot Adamstuen. Platået er så langt og flatt at det før 1930 ble vurdert som flyplass, før Fornebu ble valgt.
Strøket avgrenses av Geitmyrsveien i øst, Kirkeveien (ring 2) i nord, Thulstrups gate og Ole Jacob Brochs gate i vest og General Birchs gate i syd. Lindern grenser dermed til Ullevål sykehus-området med Nordre gravlund i nord, Adamstuen i vest, Valleløkka i sydøst og Lovisenberg i øst. Grensen mot Adamstuen er ikke klar, noen regner Lindern helt til Sognsveien i vest (se Ramm m.fl.), dit også bnr. 55 med navnet Lindern strekker seg.
Strøkets gater er i tillegg til de fire nevnte Armauer Hansens gate, Eugene Hanssens gate, Fayes gate og Linderngata.
Strøket er 500–600 meter nord-syd og øst-vest, og den sydligste delen ligger mellom 2,5 og 3 kilometer fra Karl Johans gate.
Lindern hører til skolekretsen til Ila skole.

Befolkning

Rodestatistikken til Oslo kommune gir ikke mulighet for å angi befolkningen på Lindern. Med cirka 500 leiligheter i havebyen kan befolkningen anslås til mellom 1000 og 1500. 
Knapt 40% av befolkningen i de rodene som Lindern inngår i var i alderen 20–39 år per 1. januar 2009. Alderssammensetningen i disse rodene (1501, 1502 og 1503) er mindre avvikende fra by- og landsgjennomsnittet enn alderssammensetningen i indre by, der andelen 20-39 år er 51%. De høye boligprisene på Lindern forklarer sannsynligvis denne noe eldre befolkningen enn gjennomsnittet for indre by.

Trafikk

Lindern har kollektivbetjening med trikk i Sognsveien og de to stambusslinjene 20 øst-vest med stoppested i Kirkeveien og 37 til Nydalen og til sentrum med stoppested i Geitmyrsveien.
Årsdøgntrafikken i Kirkeveien ved Lindern var 20 300 i 2007. Trafikken i gatene innen strøket er liten, etter en trafikksanering på slutten av 1980-årene, der Fayes gate og Armauer Hansens gate ble stengt mot Kirkeveien.

Offentlige plasser, institusjoner og næringsliv

Strøket mangler en klar kjerne i form av offentlig plass eller strøksgate med forretninger og spisesteder. Nærmeste slike er Thereses gate, Arendalsgata på Sagene og Ullevålsveien på St. Hanshaugen. Strøket mangler også offentlig park.
Servicetilbud på Lindern er i 2010 en dagligvareforretning og en blomsterforretning, noe som er lite til indre by å være. Arbeidsplasser er ellers Norges veterinærhøgskole, Aline Spedbarnsenter og to barnehager.

Navn

Navnet kommer sannsynligvis fra norrønt Lindarin, satt sammen av lind (treslaget) og vin (eng). Gårder med vin i navnet stammer mest sannsynlig fra 600-tallet e.Kr.
Hvitkinndompap

Beskrivelse

Hvitkinndompap blir cirka 15–16,5 cm lang, men kun én hann har blitt veid, og den veide 19 g. Arten har en karakteristisk stor hvit kinnflekk og den typiske blåsorte hetta og de samme tegningene som dompapen har, men fjærdrakta er ellers gråbrun. Hunnen ligner hannen, men er dusere. Nominatformen er noe større enn den sørlige underarten, men ellers skiller det lite mellom dem.
Arten trives i fuktig eikeskog (Quercus) og mosekledde skoger, i høyder på 1 250–1 750moh. Lite er kjent om dietten til denne arten, men den eter bær, blomster og knopper i trekronene og underskogen. Den opptrer både solitært, parvis og i små familiegrupper. Den kan også danne flokker, også sammen med andre arter.
Arten er standfugl, men den migrerer ned fra høyden når tilgangen på mat krever det.
Mixtape

En mixtape var opprinnelig navnet på kassetter hvor produsenten samlet flere ulike sanger som passet sammen med tanke på musikkstil eller tema. I de senere årene har uttrykket også blitt tatt i bruk av hiphop-miljøet hvor det som regel betyr en «uoffisiell samleplate eller album», og artistene bruker ofte sampler fra kjente sanger. I sin opprinnelige form har konseptet av noen blitt kalt den mest utbredte kunstformen i USA.
Slaget ved Aligarh

Slaget ved Aligarh også kjent som slaget ved Ally Ghur ble utkjempet mellom Marathakonføderasjonen og Det britiske ostindiske kompani under den andre anglo-maratha krigen (1803–1805) i Aligarh, India.
Aligarh Fort, et av de sterkeste fortene i India, var befestet og under kommando av en fransk leiesoldatoffiser Pierre Perron. Det ble beleiret i 1. september 1803, av det britisk 76. regiment, nå også kjent som hertugen av Wellingtons regiment, under general Gerard Lake. Det ble erobret fra Marathariket 4. september 1803. Under angrepet var fjorten grøfter rundt fortet forsynt med sverdblad og forgiftede spanske ryttere av franskmenene. Forsvarsverket var forsterket med fransk artilleri og tigere og løver fra Scindiahs menasjeri ble også brukt av franskmennene. Under slaget mistet britene så mange som 900 soldater. Han som den gang var hertugen av Wellington uttalte at erobringen var "en av de mest ekstraordinære prestasjoner ".
Rheinland-Pfalz' landdag

Parlamentsbygningen

Delstatsparlamentet har siden 1951 holdt til i Deutschhaus i Mainz. I 1999 ble det såkalte Abgeordnetenhaus (norsk: Representanthuset) bygget, og inneholder parlamentsmedlemmenes kontorer og grupperom. En del av bygningen blir benyttet av delstatens regjering. Det er imidlertid bygget en fuge mellom parlamentets og regjeringens lokaler, dette for å symbolisere skillet mellom den lovgivende og den utøvende makt.

Historie

Det konstituerende møtet i delstatens rådgivende landdag ble avholdt 22. november 1946 og var oppnevnt av den franske okkupasjonsmakten etter forslag fra byer og kretser. Møtet ble holdt i Koblenz Theater, da det i delstatshovedstaden Mainz som følge av ødeleggelsene under den andre verdenskrigen, ikke fantes egnete lokaler. 
Den rådgivende landdagen utarbeidet utkast til delstatens forfatning og dette fikk ved en folkeavstemning 18. mai 1947, tilslutning av 53 % av stemmene. 
Den første landdagen valgt av folket holdt sitt første møte 4. juni 1947 i rådhussalen i Koblenz, og denne byen var dermed administrativ hovedstad i delstaten. Landdagen vedtok 16. mai 1950 å gjennoppbygge Deutschhaus i Mainz og dermed å gjøre Mainz til sete for parlament og regjering.

Oppgaver

Landdagen er delstatens øverste politiske organ, den velger ministerpresidenten og godkjenner delstatsregjeringen. Videre vedtar landdagen delstatens lover, kontrollerer den utøvende makt og deltar i den politiske diskusjon.

Valg

Fra 1947 til 1987 ble det avholdt forholdstallsvalg, der hver velger fikk en stemme. Etter 1991 er valgene avholdt som et sammensatt person- og partivalg. Stemmeberettiget er alle tyskere som har bodd minst tre måneder i delstaten.
Velgerne får to stemmer hver, førstestemmen for personvalget i valgkretsen og andrestemmen for en partiliste. Førstestemmen avgjør med alminnelig flertall hvem som skal representere en av de 51 valgkretsene i landdagen. Det gjelder ingen sperregrense for denne delen av valget, slik at også personer utenfor partiene kan bli valgt.
Den andre stemmen gjelder partilistene og avgjør styrkeforholdet i landdagen. Dersom ett parti vinner flere kretser enn det som styrkeforholdet etter partilistene tilsier (overskuddsmandater) blir disse utlignet med utlikningsmandater og landdagen kan på denne måte bli utvidet. Landdagen skal bestå av minst 101 medlemmer. Valgperioden er fem år.
Saint Lucia

Klima og miljø

Øya har et tropisk klima mildnet av passatvindene. Regntida varer fra mai til august. Orkaner og vulkansk aktivitet er vanlige trusler på øya.
Det fins flere fjell her enn på mange av de andre karibiske øyene. Mount Gimie er den høyeste toppen, 950 moh. De to pitonene er bedre kjent som landemerker og symbol på øya. De ligger like utenfor Soufriére i vest. I Soufriére finnes det også en av de få vulkanene i verden som det er mulig å kjøre inn i.
Naturressurser er regnskog, sandstrender og pimpstein. Noen særskilte dyrearter er papegøyen saintluciaamazon (Amazona versicolor) og saintluciatrupial (Icterus laudabilis).
Erosjon som følge av avskoging er et av miljøproblemene på øya, særlig i nord. All elektrisitet blir laga av fossile brennstoff. Saint Lucia her skrevet under, men ikke ratifisert, Kyoto-avtalen.

Demografi

Ved folketellingen i 2010 hadde landet en fastboende befolkning på 166 526.
Nesten 40 % av befolkningen bor i distriktet Castries, der hovedstaden ligger.

Språk

Språkene på øya er engelsk og fransk-kreolsk.

Historie

Arawaker slo seg ned på øya på 200-tallet, og ble gradvis fortrengte av karibar. De kalte øya «Iouanalao» og «Hewanorra», som betyr 'iguanaøya'.
Den første europeeren som slo seg ned på Saint Lucia var piraten Francois le Clerc, og øya ble base for piratene på 1550-tallet. Nederlenderne bygde en festning på Vieux Fort på sørspissen av øya rundt 1600.
Gjennom hele 1600-tallet sloss England og Frankrike om øya, som skiftet eier 14 ganger. Storbritannia vant til slutt i 1814. Da slaveriet ble oppheva i 1838 ble 13 000 mennesker frigitt.
Saint Lucia var en provins i den kortvarige Vestindiske føderasjonen fra 1958 til 1962. Landet fikk selvstyre i 1967 og full selvstendighet i 1979.

Politikk

Saint Lucia er et monarki med dronning Elisabeth II som statsoverhode. Hun er representert lokalt av en generalguvernør. Den utøvende makt ligger hos statsministeren og hans regjering. Statsministeren er normalt lederen av det største partiet i Saint Lucias underhus. Saint Lucias parlament er et tokammersystem med underhuset (17 representanter) og overhuset/senatet (11 representanter). Saint Lucia er et demokrati med et topartisystem.
Saint Lucia er medlem av Caribbean Community and Common Market og er vertskap for Organisasjonen for østkaribiske stater. Saint Lucia er også medlem av La Francophonie.

Forsvars- og utenrikspolitikk

Saint Lucia har ikke egne militære styrker. Royal Saint Lucia Police Force har en egen Special Service Unit og det finnes en maritim avdeling. I tilfelle krig eller unntakstilstand erklært av myndighetene, kan landets politistyrke benyttes som forsvarsstyrke.
Saint Lucia er medlem i Regional Security System, et forsvarssamarbeid mellom sju østkaribiske stater.

Samfunn

Saint Lucia har den høyeste delen av nobelprisvinnere i forhold til folketallet. To nobelprisvinnere kommer fra øya, Arthur Lewis som fikk Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 1979, og Derek Walcott som fikk Nobelprisen i litteratur i 1992.
Helgelendingen

Historie

Avisa kom ut første gang som Vefsna Arbeiderblad 31. oktober 1929.
Avisa kom ut to ganger ukentlig og kostet tre kroner for et helt år. 10. april 1931 ble avisa slått sammen med Helgeland Arbeiderblad som siden august 1930 hadde kommet ut i Sandnessjøen. Allerede samme år flyttet avisa tilbake til Mosjøen, men navnet tok avisa med seg.
Da tyskerne okkuperte Norge I 1940 ble avisa stanset fordi daværende redaktør og disponent Torfinn Skogsaas ikke ville utgi ei NS-avis. Da ble avisas utstyr beslaglagt og I 1941 startet okkupantenes sin egen avis; Helgeland Folkeblad. Etter krigen startet Skogsaas Mosjø-Pressen sammen med sin gamle konkurrent Nordlands Folkeblad. Men etter et par uker fikk Mosjøen igjen to konkurrerende aviser.
Nordlands Folkeblad gikk inn i 1955, og da ble Helgeland Arbeiderblad eneavis I Mosjøen. Avisa var privateid fram til 1952 da et lokalt andelslag fra arbeiderbevegelsen overtok driften. Offset-trykk ble innført i 1970, og i 1985 gjorde dataalderen sitt inntog. Midt på 1980-tallet brøt avisa med eierne og erklærte seg fri og uavhengig.
Før krigen hadde avisa lokaler i en bygning på dagens torg. Tyskerne etablerte seg i den såkalte Grøftremgården (Petter Bechs gate 6), og der fortsatte avisa til nybygget i Fearnleys gate 23 sto ferdig i 1963. I 2009 flyttet avisa til dagens lokaler i Vefsnvegen 7. Samtidig tok avisa i brukt nybygd trykkeri på samme adresse.
Narcosius

Utseende

Store (vingespenn 55-75 millimeter), kraftige, mørke smygere. Kroppen og vingene er brunsvarte med en litt fettaktig eller mørkt blålig glans, noen hvite flekker på forvingen.

Levevis

Larvene lever blant annet på busker og trær i erteblomstfamilien.

Utbredelse

Artene er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Mexico i nord til Rio Grande do Sul i sør, med de fleste av artene i Amazonas.
Cobosella

Utseende

En middelsstor, avlang, mørk kobberfarget praktbille. Oversiden er tett punktert. Pronotum er avrundet. Dekkvingene har opphøyde lengderibber.

Utbredelse

Arten lever i den afrotropiske økosonen.
Hardanger Energi AS

Hardanger Energi AS er et energiselskap i Ullensvang kommune i Hordaland. Det har som formål å produsere, omsette, og overføre elektrisk kraft innenfor konsesjonsområdet.
I november 2010 skiftet selskapet navn fra Indre Hardanger Kraftlag AS til Hardanger Energi AS. I juli 2011 fusjonerte selskapet med Jondal Energi AS.
Selskapet er et kommunalt eid aksjeselskap, eid av Eidfjord kommune, Jondal kommune, Ulvik og Ullensvang herredskommuner.
Administrasjonen ligger i Kinsarvik.

Selskapet eier og driver 6 kraftverk.
Eidesfossen kraftverk
Folkedal kraftverk
Haugafossen kraftverk
Kinso kraftverk
Tveitafoss kraftverk
Ulvik I kraftverk
Katolikos av Aghvank

Katolikos av Aghvank var en av fire biskoper i den armenske apostoliske kirke som innehadde kirkens høyeste tittel, katolikos. Katolikatet eksisterte fra 706 til 1815 og omfattet landskapet Aghvank (armensk Աղվանք, aserbajdsjansk Albaniya) i dagens Aserbajdsjan.
Kristendommen ble introdusert i området i løpet av det 1. århundre, muligens av apostelen Bartolomeus. Kong Urnayr av Aghvank lot seg døpe av armenernes katolikos Gregor Lysbringeren i 313. Han gjorde kristendommen til statsreligion i kongedømmet Aghvank. Erkebiskopene av Aghvank ble deretter ordinert av armenenernes katolikos.
I 590 erklærte den aghvankske kirke seg for uavhengig og utropte sin erkebiskop til patriark. I en periode på over hundre år var kirken av Aghvank altså en autokefal orientalsk-ortodoks kirke.
Fra 706 underordnet kirken seg igjen den armenske apostoliske kirke. Lederen lot seg igjen ordinere av armenernes katolikos, men førte selv tittelen katolikos av Aghvank og forble leder for en autonom delkirke av den armenske. Katolikatet bestod av ti bispedømmer (hovedstaden Partav samt Amaras, Balasakan, Gardman, Hasho, Kabalaka, Kolmanķ, Şəki, Syuniķ og Utiķ).
Kongeriket gikk under på 800-tallet og ble islamisert på 900-tallet. Setet ble i denne perioden flyttet til Gandzasar-klosteret. Katolikatet bestod inntil 1815, da de russiske myndighetene degraderte katolikatet til et metropolitanbispedømme. 1836 ble også dette opphevet, og hele regionen Aghvank ble delt opp i to bispedømmer. Av disse eksisterer Artsakh bispedømme fremdeles. Det ligger nå i regionen Nagorno-Karabakh og hører på det kirkelige plan til katolikatet Edzjmiatsin.
Falkland Palace

Slottets historie

Den skotske kongen overtok Falkland Castle fra MacDuff i Fife på 1300-tallet. I 1402 fengslet Robert Stewart, 1. hertug av Albany sin nevø David Stewart, hertug av Rothesay på slottet, hvor han døde, muligens av sult.
Mellom 1501 og 1541 ble slottet ombygget av kongene Jakob IV og Jakob V og ble et av de mest praktfulle renessansepalass på De britiske øyer. Jakob V døde på slottet i desember 1542. Falkland Palace ble et populært sted for Stewartmonarkene og de praktiserte jakt med falk der.
Etter unionen mellom England og Skottland ble slottet besøkt av Jakob I, Karl I og Karl II. Oliver Cromwells invasjonshær satte fyr på slottet og det forfalt til en ruin. I 1887 begynte John Crichton-Stuart, 3. markgreve av  Bute restaurering av slottet. Tidlig på 1950-tallet bestemte familien Crichton-Stuart seg for å overlate slottet til National Trust for Scotland og de overtok ansvaret i 1952, familien bor fremdeles på slottet.
Astronaut Kraut!

Astronaut Kraut! er et musikkalbum med Hypertext, utgitt i 2010.
Norbusang

Norbusang er et samarbeidsorgan for nordiske ​barne- og ungdomskororganisasjoner. Fram til 2010 var samarbeidsorganets kortform Norbusam (forkortet fra Nordisk barne- og ungdomskorsamarbeid) er en sammenslutning av nordiske organisasjoner som arbeider for barne- og ungdomskor. Navnebyttet fra Norbusam til Norbusang ble vedtatt på rådsmøtet i Hillerød, 2.oktober 2010. Siden den gang har både rådet og festivalen hatt samme navn.
En av Norbusams viktigste foretak er hvert år å arrangere Norbusang, en stor festival hvor barne- og ungdomskor samles fra hele Norden.
Norbusam-rådet hadde sitt første møte i Stockholm i oktober 1982. Der var Norge, Finland og Sverige representert. Noen år senere ble Danmark også med. Virksomheten skjøt fart med økonomisk støtte fra Nordisk Kulturråd. Fra 1996 var også Island med i rådet.
Nåværende president i Norbusam er Nils Hidle fra Norge som ble valgt i 2013.
Spintheriini

Utseende

Middelsstore, avlange, blankt mørkbrune til svarte trebukker. Antenner og bein er rødlige eller gulbrune. Oversiden er glatt og sparsomt punktert, ganske blank. Antennene er lengre enn kroppen, i alle fall hos hannene. Pronotum er nærmest kjegleformet, uten pigger eller knøler. Dekkvingene er jevnt tilsmalnende bakover og hver dekkvinge ender i to pigger. Dekkvingene er for det meste gulbrune hos Anastheta raripila, med tverrbånd av lyse skjell hos Spintheria gratiosa.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Australia, Queensland (Anastheta rarpipila) og på Ny-Caledonia (Spintheria gratiosa).
Black Nazarene

Black Nazarene (spansk: El Nazareno Negro, Nuestro Padre Jesús Nazareno, tagalog: Poóng Itím na Nazareno, Hesus Nazareno) er en stor og mørk kristusstatue i mannsstørrelse som er fokus for en stor katolsk prosesjon den 9. januar hvert år i Manila. Prosesjonen foretas rundt om i gatene fra Luneta Park i Manila sentrum til og rundt i bydelen Quiapo og frem til Quiapo-kirken, der statuen oppbevares. 
Fiest of the Black Nazarene er en meget stor religiøs fest på Filippinene. Hundretusener til over en million barføtte troende deltar -i 2018 var det omlag 20 millioner. Prosesjonen gjenskaper figurens Traslación (overføring) i 1787, til kirken i Quiapo fra sin opprinnelige helligdom i den sentrale bydel Intramuros. Prosesjonen kan ta meget lang tid, med folkemengder som trenges frem og rtilbake slik at alle skal kunne komme nær nok til å berøre statuen. Det hele kan pågå hele dagen; i 2017 varte prosesjonen i 22 timer.
Den svarte nazarener-figuren ble laget av en eller flere ukjente aztekiske kunstnere i Mexico. Den første gruppe av augustinere som reiste fra Acapulco i Mexico til Filippinene med en Manila-galleon, hadde den med seg. De ankom den 3. mai 1606. 
Den svarte fremtoningen skyldes antagelig at det brøt ut en brann rundt den under overfarten over Stillehavet. Senere er svartfargen blitt vedlikeholdt.
Valvata piscinalis

Utseende

Valvata piscinalis er en liten snegl. Skallbredden er bare noen millimeter.  Sneglehuset har en rund form. Den hører til gruppen av bakgjellesnegler, som kjennes på at de har gjellene på 
høyre side eller bak hjertet. Skallet består hovedsakelig av kalsiumkarbonat (CaCO3). Det har en åpning, hvor sneglen kan strekke ut en gjelle.  Gjellen kan minne om en fjær, som hos fugler, og dette har gitt gruppen fjærgjellesnegler sitt navn. Åpningen i skallet, for gjellen, kan tettes med et skallokk (operculum).
Bare hodet og foten stikker ut av skallet, og danner den delen av kroppen som synes. Hodet har tentakler, øyne og munn.  Inne i skallet ligger kroppens indre organer oppkveilet. Det er kjønnsorganer, fordøyelsesorganet, kalt innvollsekken.  Innvollssekken er usymetrisk.

Levevis

Valvata piscinalis lever i ferskvann, og finnes på steder der det er mudder. Den foretrekker helst rennende vann, men finnes også i stillestående vann. Den tåler også ganske surt vann. 
Valvata piscinalis er tvekjønnet. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under parringen, befrukter hverandre gjensidig.  De legger eggene i gelékapsler som klebrer seg til underlaget. Etter en tid klekker eggene.
The Night Manager

Kontinuitet

I The Night Manager dukker Harry Palfrey, den korrupte juridiske rådgiveren til MI6, opp igjen, etter at han først var med i The Russia House. Sir Anthony Bradshaw har tidligere vært med i epilogen i The Secret Pilgrim, der Leonard Burr også er med som den ungdommelige MI6-sjefen.
Amsterdam (Licking County, Ohio)

Historie

Amsterdam ble opprettet når National Road ble forlenget til dette stedet. Stedet ble opprettet i 1830. En gammel variant av samfunnet var Melgen. Et postkontor kalt Melgen ble etablert i 1888 og var i drift til 1901.
Eskild Jensen

Krigsfangenskap

Fra april 1942 til april 1943 var han fengslet på Grini, resten av krigen var han fange i den tyske konsentrasjonsleiren Sachsenhausen utenfor Berlin. Grunnen var at han spredte en selvlaget avis, BBC Norwegian Service, basert på opplysninger fra illegal radiolytting. 17 år gammel ble han tatt og forhørt med tortur av Gestapo. Etter fangenskapet i Tyskland kom han tilbake til Norge med de hvite bussene fra det svenske Røde Kors. Han har siden deltatt som tidsvitne på skolereiser til Sachsenhausen og Auschwitz. Han har også sittet i styret for organisasjonen Hvite busser.

Utdanning og tjeneste

Etter krigen studerte Jensen sosialøkonomi. I studietiden hadde han 1948-1951 halvdagsjobb som pressesekretær på Statsministerens kontor. Han tok embetseksamen i 1952 og studerte deretter ved Harvard University i USA. Han ble så ansatt i Finansdepartementets økonomiske avdeling. Han var økonomisk rådgiver i Norges delegasjon ved NATO og OECD i Paris 1959–62, og 1962–74 ledet han planavdelingen og var stedfortredende direktør i NORAD. Fra 1974 var han ekspedisjonssjef i Samferdselsdepartementet og leder for utredningsavdelingen.
Jorge Sampaoli

Spillerkarriere

Sampaoli måtte legge opp allerede som 19-åring da han brakk både tibia og fibula i en kamp for Newell's Old Boys.

Trenerkarriere

Under VM i fotball 2014 trente han det chilenske landslaget.