Tor (anonymitetsnettverk)

Historie

En alfautgave av programmet, med et fungerende løkrutingsnettverk, ble annonsert den 20. september 2002. Roger Dingledine, Nick Mathewson og Paul Syverson presenterte "Tor: The Second-Generation Onion Router" den 13. august 2004.
Utviklingen fikk opprinnelig finansiering av US Naval Research Laboratory, og fikk senere økonomisk støtte fra Electronic Frontier Foundation mellom 2004 og 2005. Tor-programvaren blir nå utviklet av Tor-prosjektet, som er en frivillig organisasjon registrert i USA siden desember 2006 og mottar finansiell støtte fra ulike kilder; bl.a. USAs utenriksdepartement, Broadcasting Board of Governors og National Science Foundation.
Tor-prosjektet har også hatt flere betalte studentprosjekt støttet av Google Summer of Code, inkludert norske studenter.
I mars 2011 ble The Tor Project tildelt Free Software Foundation's 2010 Award for prosjekter med samfunnsmessig nytte, på følgende grunnlag: «ved bruk av fri programvare har Tor gjort det mulig for rundt 36 millioner mennesker verden rundt å oppleve friheten til å uttrykke seg på Internett og samtidig ha kontroll over deres eget privatliv og anonymitet. Deres nettverk har vist seg avgjørende for dissidentbevegelser i både Iran og mer nylig Egypt.»

Teknikken bak Tor

Tor prøver å skjule brukeridentitet og nettverksaktivitet fra overvåkning og trafikkanalyse ved å separere identifikasjon og ruting. Det er en implementasjon av løkruting, som krypterer kommunikasjonen, og deretter sender den gjennom en håndfull tilfeldig valgte noder i et nettverk operert av frivillige rundt om i hele verden. Disse løkruterne bruker kryptering i flere lag (derfor løkmetaforen) for å sikre «forward secrecy» (at øktsikkerheten ikke skal kompromitteres selv om krypteringsnøklene kompromitteres) mellom noder, og derved tilby brukere anonymitet når det gjelder nettverksposisjon. Den anonymiteten inkluderer det å kunne ha nettsteder innenfor Tor (anonyme skjulte tjenester, som ikke lar seg sensurere). Videre, ved å la visse av nodene (bro-noder, «bridge relays») være skjulte, kan brukere unngå nettsensur som baserer seg på å blokkere offentlige Tor-noder.
Siden hverken IP-adressen til avsender eller til mottaker er leselig som klartekst på noe mellompunkt i nettverket, vil en overvåker som bare ser deler av nettverket aldri kunne kople avsender og mottaker. Og for mottakeren virker det som om den siste Tor-noden («exit-noden») er avsender, heller enn den faktiske avsenderen.

Skjuling av trafikk

Tor-brukere kjører en løkmellomtjener på maskinen sin. Tor-programvaren vil med visse mellomrom opprette en virtuell krets gjennom Tor-nettverket, som vha. flerlagskryptering sikrer «forward secrecy». Denne mellomtjeneren åpner et SOCKS-grensesnitt til klientene. Programmer som støtter SOCKS-protokollen (f.eks. nettlesere og epostklienter) kan da bruke Tor som «mellomtjener». Tor vil da multiplekse trafikken gjennom den virtuelle Tor-kretsen.

Innenfor Tor-nettverket blir trafikken sent fra maskin til maskin, og ender til slutt opp ved en «exit node», utgangsnode, hvor pakker i klartekst blir sendt videre til den endelige destinasjonen. Fra destinasjonen, ser det ut som trafikken kom fra denne utgangsnoden.
Applikasjonsuavhengighet er noe som skiller Tor-nettverket fra andre
anonymitetsnettverk: Tor fungerer på
TCP-strømnivået, så alle program som sender trafikk over TCP kan i prinsippet bruke Tor (de må i praksis tillegg støtte SOCKS-mellomtjenere). Slike programmer inkluderer IRC-chat og andre prateprogram (direktemeldinger) og vanlige nettlesere. Ved nettlesing brukes Tor ofte med mellomtjenerne Polipo eller Privoxy. Privoxy gjør i tillegg noe filtrering for å øke personvernet på applikasjonsnivå. Polipo snakker SOCKS-protokollen og HTTP 1.1 for å bedre latenstiden, og er derfor anbefalt brukt med Tor-nettverket av Tor-prosjektet.
Eldre utgaver av Tor (løst mai–juli 2010), ville, som med mange andre anonyme surfesystem, gjøre forespørsler om domenenavn (DNS) uanonymisert, utenfor Tor-nettverket. Dette tillater en overvåker å se hvilke nettsteder som blir besøkt med Tor, selv om innholdet som blir sendt fram og tilbake er anonymisert. Utgaver av Tor som er nyere enn 0.2.0.1-alpha inkluderer et eget system for navneforespørsler; dette gir navneforespørsler samme anonymitet som annen Tor-trafikk.

Svakheter

Som alle anonymitetsnettverk med lav latenstid kan ikke Tor beskytte mot trafikkovervåkning ved kanten av nettverket, dvs. trafikk som går inn og ut av nettverket. Selv om Tor beskytter mot trafikkanalyse, kan det ikke beskytte mot trafikkbekrefting (også kalt ende-til-ende-korrelasjon).
Steven J. Murdoch og George Danezis fra University of Cambridge presenterte en artikkel ved 2005-symposiet til IEEE om sikkerhet og personvern, om trafikkanalyseteknikker som gjør at overvåkere som bare har delvis kontroll over nettverket likevel kan gjette seg til hvilke noder som blir brukt til å videresende den anonyme strømmen. Disse teknikkene reduserer i stor grad den anonymiteten som Tor gir. Murdoch og Danezis har også vist at ellers urelaterte strømmer kan lenkes tilbake til samme brukeren. Men angrepet klarer likevel ikke å avsløre identiteten til den opprinnelige brukeren. Murdoch har arbeidet med – og har fått finansiell støtte av – Tor siden 2006.
Tor vil ikke kunne beskytte mot sårbarheter i annen programvare. I 2013 tok uvedkommende kontroll over en eller flere servere som ble brukt som et webhotell for en rekke såkalte Tor hidden services, som kun er tilgjengelig ved bruk av Tor. De som besøkte nettsidene fikk i en kort periode opp en feilmelding, men kildekoden til nettsidene avslørte et forsøk på å ytnytte en sårbarhet i Firefox. Sikkerhetseksperter verden over analyserte koden, og kunne melde at et vellykket angrep ville føre til at en melding ble sendt utenfor Tor til en server i USA. Fordi det ikke ble gjort forsøk på å ta kontroll over maskinene, mente mange at det trolig var en politiaksjon.

Lovmessige aspekt

Ifølge CNet er Tors anonymiseringsfunksjon «støttet av Electronic Frontier Foundation og andre personvern-grupper som en metode hvorved varslere og menneskerettighetsarbeidere kan kommunisere med journalister». Runa A. Sandvik fra Tor-prosjektet sier at Tor blir benyttet av «aktivister, menneskerettighetsgrupper, politi og en rekke vanlige mennesker som ikke ønsker at myndighetene skal overvåke hva de driver med […] Politiet bruker ofte Tor for å infiltrere pedofile nettverk. Det er vanskelig å infiltrere slike grupper hvis du sitter på en IP-adresse som tilhører politiet. Tor lar etterforskerne opptre anonymt.»
Samtidig kan Tor brukes for formål som er, eller kan være, ulovlige i visse land. F.eks. kan Tor brukes til å få tilgang til sensurert informasjon, for å organisere politiske aktiviteter, eller for å omgå lover mot kritikk av statsoverhoder.
Tor kan også brukes til anonym ærekrenkelse, uautoriserte lekkasjer av sensitiv informasjon, opphavsrettsbrudd, distribusjon av ulovlig seksuelt innhold, salg av narkotiske stoffer,  hvitvasking, kredittkortsvindel og identitetstyveri. Svartebørsen som utnytter Tor-infrastrukturen opererer iallfall delvis i sammenheng med Bitcoin, og Tor har også blitt brukt samtidig av både kriminelle foretak, hacktivisme-grupper (som Anonymous), og politiet.