google/wiki40b huggingface dataset:
Rustad-mordet

Rustad-mordet er en betegnelse på drapet på grosserer Edvard Rustad i januar 1934, en kjent norsk uoppklart drapssak og har blitt omtalt som «Norges første gangsterdrap».
Den fikk stor mediaoppmerksomhet i tiden og er ikke glemt åtti år senere, Den trekkes fremdeles frem av krim-reportere når uoppklarte mordsaker nevnes.

Hendelsesforløp

Omtrent klokka 00:45 natt til 11. januar ble Rustad funnet drept i bilen sin, som sto parkert i Glacisgata ved Grev Wedels plass i Oslo. Dette skjedde ved at en patruljerende konstabel la merke til at en parkert Dodge med kalesje og sidegardiner sto uavhentet. Døra var ulåst, og i forsetet lå liket av Rustad innpakket i et pledd. Han var blitt skutt med fire kuler av kaliber 6,35 fra en automatisk pistol. Ammunisjonen var amerikansk og merket Western, 25 auto. Skuddene var blitt avfyrt mot Rustad mens han satt i bilen på høyre side (ikke ved rattet).
Tidligere den 10. januar tok Rustad en telefon klokka 12:50. Etter telefonsamtalen gav han deretter beskjed til lagersjefen at han tok Dodgen fordi han skulle møte noen. Like etter dette var han innom en kafé på Kiellands plass og drakk et glass øl. Rustads bil ble så sett på vei oppover mot Alnabru, og personen som ringte, kan ha foreslått for Rustad å kjøpe noen maskiner fra en nylig nedbrent fargefabrikk på Alnabru, A.S. Boston Blacking Company. Dette stemmer godt overens med at fargepartikler som ble funnet under Rustads støvler, var de samme som dem på branntomta, og at Rustad også drev oppkjøp av vrakgods fra branner. Siden disse fargepartiklene antakeligvis ville ha gått bort dersom Rustad tok en lengre spasertur, er det sannsynlig at han derfor gikk rett inn i bilen etter befaringa på branntomten, og deretter kjørte videre.
Politiet jobbet i starten ut fra at Rustad var blitt drept et annet sted, deretter dyttet til side fra rattet, og så kjørt av morderen ned til Grev Wedels plass og etterlatt der. Det er imidlertid også noen omstendigheter som peker mot at Rustad kan ha blitt drept på Grev Wedels plass. To uavhengige vitner så hver for seg at Rustads Dodge svingte inn på Grev Wedels plass, og disse forklaringene stemmer overens. Vitnene forklarte at bilen kom nedover Kirkegata og ved enden av denne rygget nedover Glacisgata. Bilen sto nå slik at det ville være enkelt for Rustad å kjøre mot forretningen sin i Uelandsgata. Dersom morderen kjørte, virker det derimot merkelig at vedkommende har tatt seg bryet med å snu og rygge nedover veien. I tillegg ble Rustad funnet med sitt venstre bein mellom girstanga og bremsen. Dette kan tyde på at det var Rustad som som kjørte bilen til Grev Wedels plass. For morderen del virker det unødig brysomt å måtte kjøre såpass langt som fra Fossumdalen til Grev Wedels plass, omtrent en mil, med Rustads bein i veien. Det er imidlertid ikke umulig at Rustad kan ha blitt flyttet på etter kjøreturen, og beinet endte mellom girstanga og bremsen først etter kjøreturen. Kildene gir heller ikke svar på hvordan det kunne ha seg at vitnene som så en mann gå ut fra Rustads bil, ikke hørte skuddene som morderen må ha avfyrt kort tid før.
Schmöckwitz

Geografi

Schmöckwitz er den sørligste ortsteil i Berlin. Bebyggelsen ligger mellom skoger og sjøer. Det gamle sentrum Schmöckwitz ligger ved sammenløpet av flere sjøer som bare kan nås gjennom den nordligere ortsteilen Grünau, og langs det lengste gateløp i Berlin, den 11,9 kilometer lange Adlergestell. Gaten går fra sentrum videre over Schmöckwitzbroen, Wernsdorfbroen til Wernsdorf. Schmöckwitz kan også nås med trikk nr 68 fra Grünau langs Dahme , over Karolinenhof til Alt-Schmöckwitz.
Landsbyen Schmöckwitz ligger omkranset flere sjøer, herunder Langen See, Seddinsee, Zeuthener See, Grossen Zug og Krossinsee. Boligområdene ligger på høydedrag sikret mot oversvømmelser. Oder-Spree-Kanal som forbinder Dahmevassdraget med Spree ca 24 kilometer lenger øst, har sin vestlige inngang i Seddinsee.

Historie

Den eldste skriftlige kilder hvor Schmöckwitz nevnes, er Karl IV's landbok fra 1375. Navnet har sannsynligvis slavisk opprinnelse, og en mulig betydning er «smokowic» som betyr «drakebekken».
På 1600-tallet var Schmöckwitz bebodd av fiskere og birøktere. I tredveårskrigen ble byen ødelagt av en brann.
Inntil 1751 var Schmöckwitz ennå en øy. Dagens landsbykirke ble oppført mellom 1798 og 1799 på fundamentet av en tidligere trekirke.
Området Karolinenhof ble grunnlagt i 1785 og oppkalt etter bondens hustru, Karoline. Siden kom villaområdene Rauchfangswerder (1801) og Karolinenhof (1895). Siedlung Schmöckwitz kom i 1919 som boligområde for soldater etter den første verdenskrigen.
Sporvognslinjen Schmöckwitz-Grünauer Uferbahn (Schmöckwitz-Grünauer elvebreddsbane) som i dag er linje 68, ble fullført mellom 1911 og 1912.
Schmöckwitz ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og lå mellom 1945 og 1990 i Øst-Berlin.
På Syversletta

«På Syversletta» er en gammel vise skrevet av Lars M. Fjellstad, på bakgrunnen om livet på lasskjørerveien mellom Trysil og Elverum. Det var nok et voldsomt slit for lasskjørerne og deres hester i sjumilsskogene. Kulde, mye snø, tunge lass, samt at de var dårlig betalt. Men ifølge denne visa hadde de godt humør. Dette er nok dog en nyere vise. Melodien til denne visa er «Gjetervisa».
Sør-Østerdal Fotballkrets

Sør-Østerdal Fotballkrets er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.
Trysil og Engerdal Fotballkrets ble stiftet 19. juni 1921. Kretsen ble slått sammen med andre klubber i Sør-Østerdal i 1931, og byttet navn til Sør-Østerdal Fotballkrets.
Oplandenes Fotballkrets, Gudbrandsdal Fotballkrets, Sør-Østerdal Fotballkrets og Glåmdal Fotballkrets ble slått sammen til Indre Østland Fotballkrets 5. desember 1987.
Transportbro

Transportbro (også kalt bro med hengeferje) er en bro med to høye og solide ståltårn i land hvor det blir reist en bærer eller fagverkskonstruksjon med skinner for en vogn over elven. Fra denne vognen vil kabler føres ned til en stor plattform som dermed transporteres fra elvebredd til elvebredd. Brokonstruksjonen var ment for vegtransport over et trafikkert elveløp eller innløp hvor brolegemet ikke skulle stenger for skipene. Vegkjøretøyene vil kjøres inn i plattformen eller gondolplattformen, og så føres fram til den andre elvebredden, men det ment liten kapasitet i senere tid. Denne brotypen var uvanlig, bare et par dusin broer var bygd, stort sett ved århundreskiftet til det tjuende århundret. I 2010-årene er bare åtte bevarte broer tilbake, den ene har blitt konvertert om til løftebro.
Den første transportbroen som var bygd, var Biscaya-broa i Portugalete i Spania som stod ferdig i 1893. Broingeniøren Alberto Palacio hadde designerte denne broen, som tjente som inspirasjonskilde for andre brobyggerne som vil ha liknende broer. Brotypen hadde vist seg praktisk hvor man ikke kan bygge lange broer med stor brospenn på overgangssteder hvor det heller ikke var mulig å ha ferjeovergang. Så tidlig som i 1872 var den første transportbroen planlagt over elven Tees i Middlesbrought, men det ble kansellert på grunn av finansielle vanskeligheter. Dermed kunne den spanske arkitekten fra Bilbao sammen med sin kollega Arnodin fra Frankrike tar æren i 1893. De hadde valgt å bruke hengebroprinsippet med 160 meter avstand mellom tårnene.
Biscaya-broen som også het Viscaya-broen er omtalt som en heisebro som deles i to grupper, løftebro og transportbro.
Kristin Skaare

Bakgrunn

Skaare er først og fremst pianist men spiller også trekkspill, mandolinette, zither, indisk harmonium, wurlitzer, synth, trøorgel, gitar  m.m. Hun var den første kvinnelige , norske instrumentalisten (piano) på Jazz-linja ved institutt for musikkvitenskap, Universitetet i Oslo. Skaare  har medvirket som musiker/arrangør på et stort antall innspillinger i inn- og utland, deriblant 10 nominasjoner til Spellemannprisen, hvorav 4 Spellemannspriser og har samarbeidet med en lang rekke norske og utenlandske artister, blant annet Kari Bremnes, Anne Grete Preus, Rick Danko (The Band), James Burton (Elvis),  Björn Afzelius, Tom Pacheco, Dr. L. Subramaniam (India), Madras Percussion Ensemble, Alberto Podestá, Herborg Kråkevik, Ola Bremnes, Young Neils, Susanne Lundeng, Jonas Fjeld, Vamp, Lisa Dillan, Annbjørg Lien, Sondre Bratland og Hallvard Bjørgum.
Kristin Skaare har  også hatt oppdrag som skuespiller og komponist (Forestillingen Mellom dynetrekk og lakenskrekk sett av 80 000 barn, i regi av Rikskonsertene (1998-2000), Spegling (2007)i regi av Teater Ibsen). 
Hun har vært kapellmester for en rekke forestillinger, bl.a KOM og NÅ på Nationaltheatret, og de senere årene hatt utvidet virksomhet som komponist. Hun har utgitt platene VAR (Grammofon, 2008), ER (Kirkelig Kulturverksted 2013), levert flere bestillingsverk, blant annet ER på Vossajazz 2013 for stor besetning, bestillingsverk til Harstad Kulturhus; De tusen gleders by i samarbeid med Bård Borch Michalsen og Trym Ivar Bergsmo, og en omfattende produksjon av musikkverk til Gyldendal Forlags web-satsing for barn, salaby.no. Salaby.no har mottatt en rekke internasjonale priser, bl.a: «Early childhood education» under Best European Learning Materials Awards i Frankfurt 2016 for Sirkushagen med Skaares komposisjon. 
Igangsetter av prosjektet KILDE - musikkmeditasjon i Oslo Domkirke, Frogner kirke. Østre Aker kirke og Heggedal kirke. Trosuavhengig prosjekt med kontemplativ musikk, startet i 2016. 
Kristin Skaare Trio består av Kristin Skaare (flygel, div. instr.), Gjermund Silset (bass) og Erland Dahlen (trommer/perkusjon).
Kristin Skaare har mottatt VGs musikkpris (1992), Fond for utøvende kunstneres Gammleng-prisen (1994), Kunstnerforeningens Blomstipend 2008, Kardemommeprisen 2013 som komponist fra NOPA (Norsk forening for komponister og tekstforfattere).
Snake

Snake (også kalt slange eller orm) er et videospill hvor man skal styre en slange (sammenhengende strek) horisontalt og vertikalt innenfor et avgrenset område på jakt etter mat. Maten den spiser fører til at slangen vokser, og man får mer poeng. Utfordringen er å unngå kollisjon med sin egen hale og eventuelle vegger eller hindringer. Etterhvert som slangen vokser blir det vanskeligere å manøvrere den rundt seg selv og hindringene, og til slutt blir det umulig. Den som klarer å få flest poeng vinner.
Spillet er utgitt i utallige versjoner siden hjemmedatamaskiner ble vanlige på 1970-tallet, og regnes som et klassisk videospill i all sin enkelhet. Achtung, die Kurve! er et spill som ligner Snake. Snake (eller Orm) var også et av de første spillene som ble utviklet for mobiltelefoner.
Nekkstadfjorden

Nekkstadfjorden er en fjord på Averøya i Averøy kommune i Møre og Romsdal. Nekkstadfjorden har innløp ved Sundsøya og Sauholmen i nord og strekker seg 1,7 kilometer sørover til Kalvøya der den fortsetter som Bafjorden. Nord for Nekkstadfjorden ligger Sundsfjorden og til sammen er de tre fjordene 4,5 kilometer lang.
Gårdene Sandlykkja og Nekkstad, som fjorden er oppkalt etter, ligger på vestsida av fjorden.
Minton's Playhouse

Minton's Playhouse (etablert 1938 i Harlem, New York) er en amerikansk jazzklubb etablert av saksofonist Henry Minton. Den er kjent som arnested for bl.a. bebop med musikere som Dizzy Gillespie og Charlie Parker. Husmusikere som Thelonious Monk startet sin karriere her. Klubben befant seg i 117 St, West, i første etasje av Hotel Cecil som brant i 1974 under disco-dans. Den gjenåpnet i 2006 under navnet Uptown Jazz Lounge at Minton's Playhouse.
Lev Poprad

Historie

Laget het opprinnelig «HC Lev Hradec Králové» og basert i Hradec Králové i Tsjekkia. Klubben skulle etter planen tilslutte seg KHL for 2010/11-sesongen og hadde oppfylt alle nødvendige krav for dette, men ble forhindret av det tsjekkiske ishockeyforbundet (ČSLH) i å slutte seg til ligaen. På grunn av dette besluttet styrelsen i Lev å flytte klubben til Poprad i Slovakia og ble innledningsvist godkjent til å spille i 2010/11-sesongen, men ble til sist ekskludert siden at klubben ikke var underordnet et nasjonalt ishockeyorgan.
I mai 2011 ble HC Lev tatt opp til KHL etter at de nå hadde blitt en del av det slovakiske ishockeyforbundet (SZĽH). HC Lev ville fra 2011/12-sesongen spille i Bobrov-divisjonen i KHLs vestre avdelingen og dele arena med HK Poprad i den slovakiske Extraliga.

2011/12-sesongen

Nesten to måneder etter å ha blitt offisielt tatt opp til KHL kunngjorde Lev den 30. juni 2011 signeringen av lagets fem første spillere. Den endelige troppen ville hovedsakelig bestå av spillere fra Slovakia og Tsjekkia, med tsjekkeren Radim Rulík som hovedtrener og den slovakiske veteranen Lubos Bartečko som lagkaptein.
Etter planen skulle HC Levs sesong starte 10. september 2011 med en hjemmekamp mot Avangard Omsk, men på grunn av flyulykken i Jaroslavl ble starten av sesongen utsatt, hvilket betød at Levs første kamp var en bortekamp mot Metallurg Magnitogorsk den 12. september. HC Levs første seier kom den 26. september da de slo Dinamo Riga 2-0 i deres sjette kamp. Lev mislyktes i å kvalifisere seg til Gagarin Cup-sluttspillet og endte sesongen på tjueførsteplass med 54 poeng på 54 kamper. Lagets toppscorer var Lubos Bartečko med 30 poeng (16 mål og 14 målgivende pasninger).

Flytning til Praha

Sent i 2011/12-sesongen endret klubben eiere, og spekulasjoner om flytning til Tsjekkias hovedstad Praga. Den 29. mars 2012 ga den tsjekkiske ishockeyforbundet tillatelse til Lev til å spille i Tsjekkia, og 24. april 2012 innsendte HC Lev ansøkning for å spille i KHL fra 2012/13-sesongen. Da HC Lev Praha er organisatorisk annerledes enn HC Lev Poprad anses klubben som en ny klubb fremfor en fortsettelse av den gamle.
Merle Haggard

Bakgrunn, ungdomstid

Merle Haggard bodde først med sine foreldre og to søsken i en ombygd godsvogn i Oildale. Faren hans arbeidet for Atchison, Topeka and Santa Fe Railway og hadde en regelmessig inntekt. Til rett før Merles fødsel hadde familien bodd i Oklahoma. I 1930-årene var mange bønder der hardt rammet av den store depresjonen og av støvstormene under Dust Bowl. Da så også familiens låve brant ned, bestemte de seg som så mange andre å dra avsted til California og søke arbeid i landbruket der.
Da Merle Haggard var ni år gammel, døde faren. Moren arbeidet for å livnære familien, og Merle fikk bo hos slektninger. Da han var ti år, stakk han av for første gang. Han tok seg på et nordgående godstog. Som tolvåring lærte han seg å spille gitar. Han begynte med å ta etter stykker av Bob Wills og Hank Williams. Senere lot han seg begeistre av Lefty Frizzells musikk. I flere år spilte han nesten utelukkende Frizells sanger og begynte å ta til seg hans musikkstil.
Sine første betalte opptreden hadde han i 1951 i Modesto. Sammen med en venn spilte han for fem dollar kvelden. Under disse årene kom Haggard regelmessig i konflikt med loven og ble flere ganger satt i ungdomsfengsler og forbedringsanstalter. Innimellom slo hans seg frem med strøjobber. Han var blant annet kokk og lastebilsjåfør, og spilte musikk. I 1953 gav hans idol Lefty Frizzell en konsert i Bakersfield. Merle fikk sjansen til å i forkant fremføre noen sanger for ham. Frizell ble så imponert at han den kvelden fikk opptre sammen med ham.

Voksenalder, musiker

Som 19-åring ble han dømt til 15 år i fengsel for biltyveri og bevæpnet ran. Han slapp med tre år, som han sonet i San Quentin State Prison. Det var en Johnny Cash-konsert der i  1958 som fikk Merle til å delta i fengselsbandet. I 1960 ble han løslatt på prøve.
Etter prøveløslatelsen holdt Haggard seg til lovlig virksomhet, med et voksende ry som musiker. Blant hans kjente sanger er «The Legend of Bonnie and Clyde», «Mama Tried» (begge 1968), «Okie from Muskogee»  og «Hungry Eyes» fra 1969. Han hadde hele 24 1.-plasser på Billboards Hot Country Songs-liste mellom 1966 og 1976. Haggards storhedsperiode var de tidlige og midtre 1970-årene, da han hadde listetopper som «Someday We'll Look Back», «Carolyn», «Grandma Harp», «Always Wanting You», og «The Roots of My Raising». 
Han fortsatte med å opptre og utgi plater over de neste årtier. I 1984 vant han en Grammy for Best Male Country Vocal Performance. 
Merle Haggard døde på sin 79. bursdag, 6. april 2016 av lungebetennelse.
Seinere i 2016 sto det i media at «hans støtte var forbeholdt arbeidere, innsatte og utfordrerne til» etablissementet.
I 1994 kuraterte Tom Russell og Dave Alvin et hyllest-album,Tulare Dust med sanger komponert av Haggard.
Tidevannskraft

Tidsvannskraft i Norge

Hydra Tidal Energy Technology AS i Harstad har utviklet prototypen Morild II, et flytende tidevannskraftverk som kan utnytte havstrøm og tidevann på større dyp og likevel være i overflateposisjon. Morild II er satt ut i Gimsøystraumen i Lofoten og er verdens første flytende tidevannskraftverk.
Hammerfest Strøm AS installerte en 300 kW prototyp – Kvalsundet tidevannskraftverk i Kvalsundet ved Hammerfest i 2003. Der er det laget et tidevannskraftverk med en turbin, som var verdens første tidevannsturbin som konverterte bevegelsesenergien i tidevannet om til elektrisitet og leverte denne til energinettet. Turbinen leverer ennå strøm og gir viktig kunnskap til selskapet. Hammerfest Strøm utvikler også en turbin på 1 MW til skotsk farvann, og arbeider mot kommersialisering i 2012. Turbinene er installert på havbunnen og gir ingen visuell forurensning, og tillater skipstrafikken å gå som normalt.
Bærum elveforum

Bærum elveforum ble etablert 3. april 2006 etter et tverrpolitisk ønske i formannsskapet etter oppfordring fra velforeninger og andre lokale lag.
Temaer for Bærum elveforum er flomsikring/-erosjon, forurensing, utslipp av miljøgifter, ivaretakelse av fiskeressursene og klekkeri, rekreasjon, kulturvern, arealkonflikter heri utforming av Sandvika by.
Katharine Kerr

Biografi

Katharine ble født i Cleveland, Ohio. Pikenavnet er Katharine Nancy Brahim. Hun beskriver at familien føler seg mer som "britisk" enn amerikansk. Hun beskriver den manglende evnen hennes til å klare stave riktig fordi hun utelukkende har lært å lese britiske bøker i et amerikansk system. I mens hun fortsatt er en skolepike så flyttet familien til Santa Barbara i California. I 1969 flyttet hun til San Francisco Bay Area, før hun flyttet igjen til San Francisco alene. Hun studerte i en lang tid ved universitetet Stanford University, men droppet av på midten av sekstitallet for å delta i flere revolusjoner. Hun har jobbet i noen lavlønnetjobber, inkludert arbeid på postkontor. I 1973 møtte hun Howard Kerr, en gammel venn fra videregående skole. De giftet seg samme år. I 1979 ga en venn av Katharine henne det første fantasy-rollespillet, som hun omtaler som «den fatale gave." Gaven førte til en fascinasjon med spill beregnet til fantasykategorien, som etterhvert førte henne til å skrive artikler for spillmagasiner. Hun tilbrakte mye tid som redaktør i Dragon magazine og bidro til å lage spillmodeller for både TSR, Inc. og Chaosium. Hun er medforfatter av eventyret "Legacy of Blood for Dungeons & Dragons". Katharine dedikerer nå sitt liv utelukkende til fiksjon, og er spesielt kjent for sine romaner om det fiktive landet Deverry..
Ginpalass

Gin palace kan i engelsk ses brukt som betegnelse på en pub med originalinteriør fra viktoriansk tid. Opprinnelig var ginpalasser overdådig innreda barer som i hovedsak solgte gin.
På 1700-tallet ble gin solgt til hjemmebruk eller til å nytes på stedet fra små og enkle «dram shops». Disse var ofte en del av et apotek, ettersom gin og annet brennevin var ansett som legemiddel. Nye lover førte til at forbindelsen mellom brennevinssalget og farmasien ble løsere; i stedet krevdes lisens for servering av brennevin, øl og vin. 
På 1820-tallet ble de første ginpalassene bygd i London – Thompson and Fearon's i Holborn og Weller's i Old Street. De var utstyrt i stil med de fasjonable forretningene som begynte å komme på samme tid – blant annet med gassbelysning – og ble raskt mektig populære. Charles Dickens gir i Sketches by Boz en levende beskrivelse av ginpalassenes strålende indre i kontrast til de dårlig opplyste gatene.
Utover på 1800-tallet gikk bruken av gin tilbake, mens øl mer og mer tok over som det foretrukne drikke for sosialt liv. Ginpalassene fortsatte imidlertid å være et mønster for pubenes innredning. Pubenes bardisk er en fortsettelse av ginpalassenes butikkdisk, ideell for montering av ølpumper og rask servering. Bruken av speil og dekorerte glassflater er likeledes en arv fra ginpalassene. Det seine 1800-tallet var gullalderen for bygging og innredning av puber i Storbritannia, og selv om ingen originale ginpalasser har overlevd, lever ordet videre som betegnelse på puber fra denne tida.
Godt bevarte eksempler på det seine 1800-tallets engelske puber kan studeres i The Princess Louise i Holborn, London og i The Philharmonic Dining Rooms i Liverpool.
Vektløfting under Stillehavslekene 1979

Vektløfting under Stillehavslekene 1979. Vektløfting var en av flere sporter som var med i de sjette stillehavslekene som ble arrangert i Suva på Fiji i perioden 28. august til 8. september 1979. Det var femte gangen som vektløfting var med på programmet i stillehavslekene. Det ble konkurrert i ti vektklasser, kun for menn. Vest-Samoa ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Fransk Polynesia med to.
Utenrikstjenesten

Utenrikstjenesten er den norske etaten utenfor landet som er underlagt Utenriksdepartementet. Utenrikstjenestens hovedoppgave er å ivareta og fremme norske interesser i forholdet til utlandet, herunder både norske særinteresser og interesser Norge har felles med andre land. Utenrikstjenesten skal yte nordmenn råd og hjelp overfor utenlandske myndigheter, personer og institusjoner. I tillegg gir utenrikstjenesten bistand til norske borgere i utlandet, herunder bistand i forbindelse med straffeforfølging, ulykker, sykdom og dødsfall. I 2011 hadde Utenrikstjenesten 686 ansatte.

Utenriksstasjoner

Utenriksstasjoner kan enten være diplomatiske eller konsulære stasjoner. Diplomatiske stasjoner omfatter ambassader og delegasjoner.

Ambassader

Ambassadene har normalt sete i vertslandets hovedstad. Kontakt mellom den norske regjeringen og en fremmed regjering formidles gjennom den norske ambassaden på stedet eller gjennom vedkommende lands ambassade i Norge.

Delegasjoner

Delegasjoner er utenriksstasjoner tilknyttet en internasjonal organisasjon. Delegasjonene har til oppgave å fremføre norske forslag, argumentere for norske synspunkter og innberette til norske myndigheter både om organisasjonenes virke, holdninger og beslutninger og om andre medlemslands syn.
Norge har åtte delegasjoner: til FNs kontorer i New York, Genève og Wien, til OECD i Paris, NATO og EU i Brussel, Europarådet i Strasbourg, WTO i Genève og OSSE i Wien.

Konsulater

Den andre hovedgruppe utenriksstasjoner er konsulater som alt etter stasjonens viktighet kan være generalkonsulater, konsulater eller visekonsulater. Konsulatenes arbeidsoppgaver ligger på det praktiske, ikke-politiske plan med assistanse til norsk næringsliv og skipsfart, til norske borgere og med opplysningsvirksomhet om Norge og norske forhold. Disse konsulære gjøremål ivaretas også av ambassadene i tillegg til de diplomatiske oppgaver.
Norge har ni fagkonsulater. Disse ledes av og har vanligvis også øvrig personale utsendt fra Norge. I tillegg er det nesten 400 valgkonsulater. Et valgkonsulat (honorært konsulat) ledes i de aller fleste tilfelle av framstående borgere bosatt på vedkommende sted. En valgkonsul arbeider uten lønn, men mottar i enkelte tilfeller et mindre kontorbidrag. Valgkonsulatenes arbeidsfelt er i praksis mer begrenset enn fagkonsulatenes.