google/wiki40b huggingface dataset:
Grenadinene

Grenadinene er en karibisk øygruppe med over 600 øyer, som er en del av Windwardøyene. Øyene er delt mellom øystatene Saint Vincent og Grenadinene, som har de nordlige øyene, og Grenada, som har øyene i sør.
Etter å ha tilhørt Grenada, ble Grenadinene delt mellom Saint Vincent og Grenada. Praktisk skjedde dette ved utnevnelsen av ny guvernør i 1783, formelt i 1791. 
Økonomien på de grenadiske Grenadinene har vært preget av fiske, båtbygging og handel mellom øyene.
Julio Salinas

Klubblag

Salinas begynte sin karriere i Athletic Bilbao i 1980. Han begynte som junior, men gikk via rekruttlaget til seniorlaget i 1982. Imidlertid spilte han både på rekrutt- og førstelaget fram til 1984. I 1986 dro Salinas til Atletico de Madrid og ble der i to år. Han scoret mange mål, og ble oppdaget av FC Barcelona. Salinas var med flere baskere, deriblant Ion Andoni Goikoetxea og José Mari Bakero i FC Barcelonas «Dream Team» som vant serien fire år på rad. Salinas scoret i finalen mot UC Sampdoria i Cupvinnercupen 1989, og han scoret også en rekke mål i serien. Salinas scoret året etter i finalen i Copa del Rey, da Barcelona slo Real Madrid CF 2-0 hjemme. Dette var også den første av fire sesonger på rad Barcelona vant i Primera División. 
Det ble etter hvert mindre spilletid for Salinas, og etter 1993-94-sesongen dro Salinas til Deportivo de la Coruña. FC Barcelona endte på en skuffende fjerdeplass og Salias' nye lag på andreplass etter overgangen, men heller ikke i Deportivo La Coruña fikk han stor tillit. Salinas dro da til Sporting Gijon, der han greide å hindre at Sporting måtte spille kvalifisering om å unngå nedrykk, som de gjorde året før. Salinas ble godt mottatt av fansen og markerte seg.
Salinas valgte likevel å spille i Japan for Yokohama F. Marinos, der han viste seg frem som en dyktig målscorer, sammen med Goikoetxea. Deretter dro Salinas tilbake til Spania og leverte en god periode for Deportivo Alavés før han la opp.

Landslag

Julio Salinas slo tidlig an på landslaget, og han debuterte i januar 1986 i en vennskapslandskamp mot Sovjetunionen. Han scoret 2-0-målet, som også ble sluttresultatet. I VM samme år var Salinas på førstelaget i samtlige kamper, og ble matcvinner med 2-1 mot Nord-Irland i gruppespillet. Under EM i Tyskland to år senere fikk Salinas bare komme innpå i den siste gruppespillkampen da Spania lå under 0-2 mot Vest-Tyskland. I VM i Italia i 1990 var Salinas med de to siste kampene i gruppespillet og i åttedelsfinalen, der han scoret Spanias mål mot Jugoslavia. Imidlertid røk Spania ut på overtid i den kampen.
Ettersom Spania ikke kvalifiserte seg til EM i fotball 1992, var det under VM i USA i 1994 at Salinas markerte seg igjen. Salinas hadde da hatt lite spilletid i Barcelona, men fikk tiltro likevel. Salinas scoret 1-0 mot Sør-Korea i en kamp der Spania spilte 65 minutter med 10 mann, men ledet 2-0 til det gjensto fem minutter. Salinas ble hyppig brukt. I kvartfinalen fikk han en mulighet mot slutten alene mot Italias keeper Gianluca Pagliuca, men bommet. Kort tid etterpå scoret Roberto Baggio og forseglet Spanias skjebne. På tross av Salinas' mange mål (22) for Spania og på tross av lang innsats, ble han lenge først og fremst forbundet med bare det.
Clemente valgte Salinas foran blant andre Raul foran EM i England, noe som ikke falt i smak hos spanske journalister. Salinas fikk bare et kort innhopp før han fikk tillit fra start i kvartfinalen mot England. Kampen endte 0-0, og gikk til straffesparkkonkurranse. Salinas hadde blitt byttet ut til første pause, og var derfor ikke med. Dette ble Salinas' siste landslagskamp.
Sør-Trøndelag (avis)

Avisa Sør-Trøndelag er en avis som kommer ut på Orkanger i Orkdal. Avisa kom ut første gang i 1908 som Søndre Trondhjems Amtstidende. Dagens navn er fra 1920.
Avisa dekker den sørvestre delen av Trøndelag fylke. Dette inkluderer kommunene Orkdal, Skaun, Agdenes, Snillfjord, Hemne, Meldal, Rennebu og Rindal. Avisen har også en avdeling på Kyrksæterøra i Hemne kommune. 
Avisa kommer ut tre dager i uka; tirsdag, torsdag og lørdag. Avisa Sør-Trøndelag eies av Polaris Media Midt-Norge AS. Ansvarlig redaktør er Anders Aa. Morken og daglig leder er Tommy Johnsen Krangsås.
Montrose FC

Historie

Montrose FC ble stiftet i 1879. Klubben ble medlem av den skotske fotballigaen i 1923, sammen med nabolaget Brechin City, i den da nyetablerte Scottish Third Division (nivå 3), og ble i sin første sesong 1923/24 nummer fire i divisjonen.
Talavera thorelli

Utseende

Talavera thorelli er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Hodet har åtte øyne, to uvanlig store midt foran, og to litt mindre på hver side. De resterende fire øynene er plassert på siden av hodet. Hoppeedderkoppene skiller seg ut ved at de har evnen til i en viss grad å fokusere blikket.
Şiran

Navn

Navnet kommer fra persisk og betyr «løvene», men navnet stammer trolig fra det greske navnet Cheriana'' (Χερίανα), som tyrkerene tok da de bosatte seg i regionen, før slaget ved Manzikert.

Historie

Mange av de nordligere landsbyene i distriktet hadde en minoritet av folk som snakket pontisk gresk frem til 1922, da grekere og tyrkere ble tvangsflyttet til sine hjemland. Fremdeles kan noen av beboerne i området spore sine aner tilbake til grekere, folk som måtte konvertere til islam, så sent som mot slutten av det 19. århundre. Dette kommer frem fra folketellingene under Det osmanske rike, og i at landsbyer har skiftet navn (for eksempel het byen «Evren» før «Sefker»).
Henriette Andersen

Karriere

Andersen kommer fra Utrecht, og utga sitt debutalbum Heart and Song (2005) på plateselskapet TWA Music. Hennes opptredener i trio format med den norske kontrabassisten Thomas Winther Andersen og den tyske jazzpianisten Dirk Balthaus har vakt oppmerksomhet på den nederlandske jazzscenen.
Andersen spiller jazz og swing i ulike musikalske sammenhenger, og presenterer et repertoar fra den store Amerikanske Sangboken, franske chansons, brasilianske klassikere og negro spirituals, med en teft for atmosfære.
Gu Kaizhi

Gu Kaizhi (tradisjonell kinesisk: 顧愷之, forenklet kinesisk: 顾恺之, pinyin: Gù Kǎizhī, Wade-Giles: Ku K'ai-chih, født ca. 344 i Wuxi i provinsen Jiangsu i Kina, død 406) er en maler fra det gamle Kina. Hans stilnavn var 'Changkang' (长康). Han malte sine første verker i Nanjing i 364. I 366 ble han embedsmann (Da Sima Canjun, 大司馬參軍). Senere ble han forfremmet til kongelig embedsmann (Sanji Changshi, 散騎常侍). Han var også kjent som en fremragende dikter og kalligraf. Han skrev tre bøker om maleriteori: Om maleri (畫論), Introduksjon til berømte malerier fra Wei- og Jin-dynastiene (魏晉勝流畫贊) og Maling av Yuntaifjellet (畫雲台山記). Han skrev: «I figurmaling var klærne og det ytre ikke så viktig. Øynene var ånden, og den avgjørende faktor».
Gus kunst er i dag kjent takket være kopier av tre silkerullmalerier. Mange av dem er i museer utenfor Kina.

Guvernanten av palassdamenes formaninger (女史箴圖)

Maleriet Guvernanten av palassdamenes formaninger - som antagelig har utgangspunkt i en senere kopi fra Tang-dynastiets tid - illustrerer ni historier fra en politisk satire vedrørende keiserinne Jia (賈后), skrevet av Zhang Hua (張華 ca. 232-302). Fra 700-tallet og fremover begynte mmange samlere og keisere å etterlate seg segl, dikt og kommentarer på rullen. Formaningsrullen lå lagret i keiserens skattkammer til det ble plyndret av den britiske hær under Bokseroppstanden i 1900. Den er nå i British Museums samlinger, skjønt de tre første scenene mangler. Den opprinnelige kopien er en horisontal håndrull, malt med tusj og farge på silke.

Nymfen av elven Luo (洛神賦)

Nymfen av elven Luo er overlevert i tre kopier som ble til under Songdynastiet. Verket illustrerer et dikt av Cao Zhi (曹植 192-232). En av kopiene er i Palassmuseet i Beijing, en annen er i Freer Gallery i Washington, D.C.. Den tredje ble bragt til Mandsjuria av den siste keiser, Pu Yi (溥儀 1906-1967), mens han var marionettkeiser av Manchukuo under japansk styre. Da japanerne overgav seg i 1945 forsvant maleriet. Men etter ti år dukket det opp igjen, og det er nå i Liaoning provinsmuseum.

Vise og velvillige kvinner (列女仁智圖)

Vise og velvillige kvinner overlever ved en kopi fra Songdynastiet. Maleriet illustrerer en gruppe av de kvinner som beskrives i Biografier av eksemplariske kvinner fra Handynastiet. Den fem meter lange rullen er delt inn i ti seksjoner. Hver seksjon består av en gruppe kvinner med en kort beskrivelse.
Landsdel

Landsdel er en del av et land som gjerne er like stor som eller større enn det største fylket. I Norge er det fem landsdeler.
Kumbrisk

Lingvistiske bevis

Selv om språket er vært utdød i mange århundrer er det fortsatt mulig å spore enkelt ord den dag i dag. På 1800-tallet og 1900-tallet kan måten man telte sauer og ikke minst måten barn hadde telling basert på å rime med tallene i nordlige England og sydlige Skottland ha spor av kumbrisk: sammenlign Yan, Tan, Tethera, Methera, Pimp med gammelwalisisk Un, Dou, Tri, Petwar, Pimp.
Mer konkrete bevis på eksistensen av kumbrisk eksisterer i stedsnavn lengst nord i England og sør i Skottland, personnavn av Strathclyde-briter i skotske, irske og angelsaksiske kilder og noen få kumbriske ord som overlevde inn i høymiddelalderen i sørvestlige Skottland som juridiske begrep.
Det meste av det kumbriske språkets opprinnelse og karakter er fortsatt et mysterium. Med unntak fra flere betydningsfulle latinsk observerende tekster og stedsnavn, er språket udokumentert. Det som er kjent er at språket var brytonisk keltisk, mest sannsynlig utviklet fra nordlig gammelwalisisk, og utviklet seg gradvis unna kornisk. På grunn av stedsplasseringen ved at kumrisktalende har ligget i et område omgitt av andre etniske grupper har ord fra gælisk og norrøne språk beriket språket.
Poul Reumert

Teater og film

Han ble tatt opp i 1901 på Det kongelige Teaters elevskole, hvor han fikk Olaf Poulsen, Peter Jerndorff og Karl Mantzius som lærere og debuterte på scenen Det kongelige Teater som Herbert Corrie i "Da vi var enogtyve" i 1902. Hans siste rolle var som Christian IV i Elverhøj.
Reumert-prisen er oppkalt etter Reumert.
Reumert spilte i ca. 24 filmer og hadde i tillegg roller i noen fjernsynsproduksjoner.

Radioteater

Reumert medvirkede i en enestående rekke hørespill i det danske radioteateret, blant annet i Henrik Ibsens Jon Gabriel Borkmann.
Os kapell og krematorium

Os kapell og krematorium i Halden er på Os kirkegård eller Os gravlund.
Kirkegården ble innviet i 1837 og omfatter etter flere utvidelser 63 mål. Øvre del av kirkegården er sterkt terrassert og går under betegnelsen «Høyden».
Et første gravkapell kom i 1877, og dagens kapell ble innviet i 1931. Det ble opprinnelig tegnet av Martin Enger, og Dag Borg var utførende arkitekt. Kapellet er utsmykket av Per Vigeland med bl.a. mosaikk og glassmalerier.
Krematorieanlegget ble innviet i 1957 og oppgradert i 2008. Det er et av to krematorier i drift i Østfold, ved siden av det i Sarpsborg.
Radoslav Ďuriš

Bakgrunn

Han drev tidligere med svømming og hockey, men skadet ryggmargen i en bilulykke da han gikk high school.

Idrettskarriere

Ďuriš debuterte internasjonalt ved kvalifiseringskonkurransen for VM i rullestolcurling 2009, men Slovakia kom på 10.-plass i kvalifiseringen, og ble ikke kvalifisert til VM 2009. Han deltok igjen ved kvalifiseringskonkurransen for VM i rullestolcurling 2011, men denne gangen kom Slovakia på 6.-plass, og ble ikke kvalifisert. 
Slovakia vant kvalifiseringen til VM i rullestolcurling 2012, og ble dermed kvalifisert. I VM 2012 spilte de seg fram til bronsefinalen, men tapte denne 4-7 for Kina, og endte på 4.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2013 kom de på 7.-plass. 
Han var igjen skip ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det slovakiske laget kom på 6.-plass.
Tetropium aquilonium

Utseende

En middelsstor (8-13 mm), avlang, mørkbrun trebukk. Kroppen er nokså jevnbred og litt flat. Antennene er snaut halvparten så lange som kroppen. Hodet er kort og bredt, pronotum er litt bredere enn langt med rundede sider. Det har virvlende, lys behåring. Dekkvingene er avlange og smale, parallellsidige, med markerte skuldre, tett og fint hårkledt, knapt synlig punkterte. Beina er forholdsvis korte og mørkbrune.

Levevis

Larvene utvikler seg i levende, grovbarkete graner. Larven lever i barken og går ikke inn i veden. De voksne billene er funnet fra slutten av juni til august, og er trolig nattaktive. Ellers er lite kjent om biologien til denne sjeldne arten.

Utbredelse

Arten har en ganske begrenset utbredelse med funn fra det nordligste Sverige og Finland, Kolahalvøya, Petsjenga- og Petsjora-områdene i det nordlige Russland og det vestlieg Sibir. Arten er foreløpig ikke funnet i Norge, men det er flere funn nær grensen til Norge og det er sannsynlig at den kan forekomme i Finnmark.
Elektrisk potensial

Elektrisk potensial, eller elektrostatisk potensial, er mengden av elektrisk potensiell energi per ladningsenhet som en elektrisk ladning ville ha i et elektrisk felt bestemt ut fra posisjonen i rommet. Det er lik det arbeidet som utføres av et elektrisk felt når en ladning flyttes til dette stedet fra en referanseposisjon. Referansepunktet kan være jordpotensialet, eller et annet fritt valgt sted. Elektrisk potensial er med på å definere elektrisk spenning, eller elektrisk potensialdifferens, ved at spenningen er differensen mellom to potensialer i et elektrisk felt.
Enheten for potensial er volt [V] etter den italienske vitenskapsmannen Alessandro Volta (1745-1827). En volt er lik en joule per coulomb.
Elektrisk potensial har en klar analogi til klassisk mekanikk, der potensialet er definert i jordens tyngdefelt bare ut fra posisjonen i feltet. På samme måte som egenskapen som får et legeme til å tiltrekkes mot jorden er massen, er det ladningen som får en elektrisk ladd partikkel til å bevege seg i et elektrisk felt.

Kraft, potensiell energi og felter

Elektriske ladninger er alltid bipolare, det vil si at elektriske egenskaper beskrives som enten positive eller negative ladninger. En annen egenskap er at elektriske ladninger bare oppstår som diskrete kvantiteter, det vil si at de har elektronets ladning som grunnenhet. Altså oppstår ladninger som multipler av elektronladningen, som er 1,6022·10⁻¹⁹ C. Det virker krefter mellom ladninger, slik at ulike ladninger tiltrekkes, mens like ladninger frastøtes. Et annen fenomen med ladninger er at de omgir seg med elektriske felter. Størrelsen av kraften er gitt som produktet av ladning og styrken av det elektriske feltet.
Serieprat

Serieprat er en ukentlig podkast fra Aftenposten om aktuelle tv-serier. I panelet: Cecilie Asker, Jonas Brenna og Einar Aarvig. Podkasten produseres av Ola Solheim. Nye episoder publiseres hver onsdag.
Glittreklinikken

Glittreklinikken er nå underlagt LHL-sykehuset Gardermoen og er et privat sykehus som ligger mellom Nannestad og Ullensaker kommuner i Akershus. 
Det nye LHL-sykehuset Gardermoen har samlet tilbudene fra LHL-klinikkene på Feiring og Glittre – med rehabilitering til hjerte- lunge og kreftpasienter, søvnutredning, hjertekirurgi og invasiv kardiologi. I tillegg til nye medisinske og kirurgiske tjenester, som ortopedi og fedmekirurgi.  
Glittreklinikken holdt til i tidligere Glittre sanatorium. Spesialsykehuset er et landsdekkende spesialsykehus og har Norges største og ledende tilbud innen lungerehabilitering og tar særlig imot pasienter med astma, kronisk bronkitt og emfysem.; Norges største institusjon for lungerehabilitering med 96 pasientplasser og 1100 pasienter i året.
Paris Metrolinje 13

Metroen i Paris' linje 13 har endestasjon Châtillon – Montrouge. Ved La Fourche splittes linjen i to, den ene går til Saint-Denis – Université og den andre går til Gabriel Péri Asnières – Gennevilliers. Linjen ble først trafikkert i 1911.
Linje 13 er resultatet av sammenslåingen av Compagnie Nord-Suds linje B med den tidligere linje 14 hos Compagnie du chemin de fer métropolitain de Paris (CMP).
Lerkeknoppvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 12-17 millimeter) vikler. Arten ligner sterkt på epleknoppvikler (Spilonota ocellana) og har tidligere vært betraktet som en type av denne. Forvingen er gråbrun med et bredt, lysere grått tverrbånd i midten. Det er gjerne to mørkere flekker ved vingens bakkant og én flekk i den ytterste delen av vingen. Bakvingen er lyst gråbrun.

Levevis

Larvene utvikler seg i spinn på baret av lerk (Larix decidua) og vikleren flyr der denne vokser eller er plantet. Denne arten har trolig spredt seg langt videre enn det naturlige utbredelsesområdet på grunn av planting av lerk. De voksne viklerne flyr i juli-august.

Utbredelse

Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa, i det nordlige Asia og i Nord-Amerika. I Norge er den funnet noen få steder på Sørlandet og det sørlige Østlandet.
Fylkesvei 2184

Fylkesvei 2184 går mellom Skramstad og Skramstadsætra i Åmot kommune. Veien er 7,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 602.
25. oktober

Navnedag

Margareta, Merete, Märtha, Margrethe
Saros-syklusen

Saros-syklusen er en ekliptisk periodisitet som tidigere ble benyttet til å beregne solformørkelser og måneformørkelser. Syklusens periode, som var kjent alt for kaldeerne i Babylon, avhenger av tre ulike periodisiteter hos månens bane og omfatter 18 år 11 døgn og 8 timer.
Saros-syklusen er svært anvendbar når det gjelder å forutsi tidspunkter, da nær identiske formørkelser kommer til å inntreffe. Dens opphav ligger i at man oppdaget at 223 synodiske måneder er omtrent like med 239 anomalistiske måneder og også omtrent like med 242 drakoniske måneder – en tilnærming som er god innenfor ca to timer.
Meganisoptera

Utseende

Store til enorme (vingespenn 12-70 centimeter) insekter. Meganisoptera omfattet de største insektene man noen gang har funnet rester av, arten Meganeuropsis permiana kunne ha et vingespenn på over 70 centimeter. Protodonatene var overflatisk ganske like moderne øyenstikkere, med to par store vinger med et tett årenett og lang, tynn bakkropp. Imidlertid mangler de vingemerke (pterostigma), noe alle øyenstikkere har, og årenettet er noe mer forenklet. Hannene manglet de sekundære kjønnsorganene som er et fellestrekk for alle øyenstikkere. Hodet hadde kraftige, skarpe kjever og store fasettøyne. Frambeina var piggete for å gripe byttedyr. Nymfene lignet øyenstikkernymfer.

Levevis

Sannsynligvis hadde de et lignende levevis som sine moderne slektninger øyenstikkerne, med rovlevende nymfer i vann.

Fossiler

Gruppen er hovedsakelig kjent fra løsrevne vinger, sjeldnere med deler av kroppen bevart. Gruppen er kjent fra fossiler fra Karbon og Perm.
Betsy King

Meritter

Betsy King har vunnet pengelisten tre ganger: i 1984, 1989 og 1993.
Verdenscupen i orientering 2018

Sammenlagtresultater

Den endelige stillingen etter 11 av 11 individuelle konkurranser.
Maximiliano Meza

Landslaget

Han ble tatt ut i Argentinas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Dødens tivoli

Handling

En profesjonell ransmann blir utilsiktet skyldig i drapet på en ung jente og forfølges deretter av faren som har satt en leiemorder etter ham.

Om filmen

Filmen vant en pris for beste regi ved «Mystfest» i Italia.
Doblougprisen

Doblougprisen er en litteraturpris som deles ut av Svenska Akademien. Prisen deles ut til svensk og norsk skjønnlitteratur, samt til litteraturhistorisk forskning.
I 1944 testamenterte Birger Dobloug sine eiendeler til Svenska Akademien som et fond for skjønnlitteratur.  Prissummen er (pr. 2017) 2 × 200 000 svenske kroner. Utdelingen skjer hvert år i forbindelse med 17. mai, og beløpet fordeles likt mellom den svenske og den norske delen.
Drömfakulteten

Drömfakulteten er en roman av Sara Stridsberg. Den er hennes andre roman og kom ut i 2006 på Bonniers forlag. Romanen fikk Nordisk råds litteraturpris 2007.

Handling

Forfatteren besøker Valerie Solanas på dødsleiet på hotellrommet i Bristol Hotel i Tenderloin District i San Francisco, der hun bodde da hun 52 år gammel døde i april 1988. Gjennom samtalen får vi glimt fra livet til denne trassige feministen, fra hennes barndom hvor faren misbrukte henne bak morens rygg, hvordan hun får seg en utdanning og hvordan hun forsøger seg ved prostitusjon.
Språket i romanen er eksperimentelt, det samme er strukturen. Kronologien brytes, tempoet er høyt, men forfatteren forklarer ikke og dømmer heller ikke.
Jack Steinberger

Bakgrunn

Faren Ludwig Steinberger var en av tolv barn av en mindre fehandler fra Schonungen. Faren var fra 1896 kantor og religionslærer i den jødiske menighet i kurbyen Bad Kissingen. Moren, Berta Steinberger, som også hadde studert, stammet fra humlehandlerfamilien May i Nürnberg.
Steinberger gikk fra 1931 til 1934 på realgymnaset i Kissingen. Den tiltagende NS-terroren gjorde at ekteparet Steinberger ved hjelp av en jødisk hjelpeorganisasjon sendte sine to eldste sønner, Jakob og Herbert, til USA. Der fikk te flytte inn hos kornhandleren Barnett Faroll i Chicago. Foreldrene og lillebroren Rudolf klarte å flykte til USA i 1937 og 1938.

Karriere

Steinberger tok sin doktorgrad ved University of Chicago i 1948. Han virket som professor ved Columbia University i New York City fra 1950 til 1971. Fra 1968 arbeidet han ved CERN i Genève.
På starten av 1960-tallet utførte Lederman, Schwartz og Steinberger eksperimenter ved Brookhaven National Laboratory hvor de brukte partikkelaksellerator for å generere en stråle av nøytrinoer, partikler som ikke har noen merkbar masse eller elektrisk ladning. 
Det var kjent at når nøytrinoer treffer materie, så genereres noen ganger elektroner eller elektronlike partikler som kalles myoner. Det var derimot ikke kjent om dette kom av at det fantes ulike typer nøytrinoer. Lederman , Schwartz og Steinberger viste at dette var tilfelle og kalte den tidligere uidentifiserte typen av nøytrinoer som genererte myoner for myonnøytrino. 
Denne oppdagelsen ledet til innsikten i at leptonene, den familien av partikler som elektroner og nøytrinoer tilhører, danner «familier» av partikler. Dette er nå en del av standardmodellen som beskriver oppbyggingen og kategoriseringen av elementærpartiklene.
Fiolettbrunt jordfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 32 – 40 mm), mørkt gråbrunt nattfly, vingene kan ha et fiolettaktig skjær. Arten kjennes lettest på at det er tre mørke flekker på rad langs forvingens framkant – svarte flekker mellom indre mellomlinje og ringmerket og mellom ringmerket og nyremerket, og en svartbrun flekk utenfor nyremerket. Nyre- og ringmerkene er bare tydelig avgrensede fra de mørke flekkene, ikke fra resten av vingen. Mellomlinjene er doble og mørke, men gjerne mer eller mindre utydelige. Bakvingen er gråhvit med grå årer, grå langs ytterkanten.

Levevis

Larvene lever nede i bakken på røttene av ulike gras (Poaceae). De voksne sommerfuglene flyr om natten fra slutten av juli til september.

Utbredelse

Arten er utbredt i Palearktis, fra Vest-Europa østover til Amur. I Norge forerkommer den nord til Nord-Trøndelag, men er sjelden på Vestlandet.
Riksgropen

Båtene fra Helgeandsholmen

Elleve fartøyer eller rester etter mindre fartøyer ble oppdaget og dokumentert av arkeologene i Riksgropen fra 1978 til 1981.
Norwaybreen

Norwaybreen er en isbre i Antarktis. Den er rundt 19 km lang og flyter fra Polarplatået like vest for Mount Prestrud og videre nordøstover og ut i Amundsenbreen mellom Mount Bjaaland og Mount Hassel i Dronning Mauds Fjell.
Breen ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) i forbindelse med at mange geografiske objekter i nærheten er navngitt etter medlemmer av Fram-ekspedisjonen 1910-12.