google/wiki40b huggingface dataset:
Maria Lyle

Bakgrunn

Lyle fikk diagnosen cerebral parese da hun var to år gammel, og måtte bruke skinner for å gå. Hun fikk CP fordi moren hadde helvetesild da hun var gravid med henne. Hun begynte med løping sammen med familien da hun var 8 år gammel, og begynte med aktiv friidrett da hun var 10. Hun debuterte internasjonalt i 2014, i et IPC Grand Prix-stevne i Dubai.

Idrettskarriere

Lyle meldte seg inn i Dunbar Running Club i 2009, og deltok i lokale og nasjonale mesterskap. I juli 2012, da hun var 12 år gammel, løp hun 200 meter raskere enn gjeldende verdensrekord i T35-klassen, i Birmingham Games. Hun løp på 32,37, men på grunn av hennes alder var hun ikke gammel nok til å delta i selve stevnet, og hun var også for ung til å være klassifisert i riktig handicapklasse, så tiden teller ikke som verdensrekord. 
I 2014 fikk hun offisiell klassifisering som T35-utøver. I februar deltok hun i IPC Grand Prix-stevnet Fazaa International i Dubai, og vant der 200 meter med ny verdensrekord (T35) på 32,27 sekunder. Hun slo med det kinesiske Liu Pings tidligere verdensrekord fra 2005. Hun vant også 100 meter, med tiden 14,58, men på grunn av sterkere medvind enn tillatt teller ikke denne som personlig rekord. I mai deltok hun i Bedford International Open, og satte der verdensrekord med tiden 14,63. Hun forbedret også sin egen verdensrekord på 200 meter, til 30,71. Hun deltok i sitt første store internasjonale mesterskap i august, da hun deltok i EM i parafriidrett 2014 i Swansea. Der vant hun 100 meter med tiden 14,92, og slo italienske Oxana Corso med over halvannet sekund. Hun vant også 200 meter, med tiden 31,05.
Under oppkjøringen til VM i parafriidrett 2015 deltok hun i Newham International, og løp der 100 meter på 13,90 og 200 meter på 29,24. Begge tidene var raskere enn verdensrekorden på distansene, men tidene var uoffisielle, og teller da ikke som rekorder. I VM fikk hun sølv på 100 og 200 meter, og måtte se seg slått av australske Isis Holt, som satte ny verdensrekord på begge distansene. Lyle satte personlig rekord og europeisk rekord på 200 meter, med tiden 29,32. Storbritannia vant 4 x 100 meter stafett i klassen T35-38, med Lyle på laget. 
Hun fikk tre gullmedaljer i EM i parafriidrett 2016 i Grosseto; hun vant 100 og 200 meter individuelt, og Storbritannia vant også 4 x 100 meter stafett i klassen T35-38. Lyle satte her mesterskapsrekord på 100 meter med tiden 14,45, og på 200 meter med tiden 29,92. Vinnertiden på 4 x 100 meter var også ny verdensrekord; Storbritannia løp her på 51,63 sekunder. Hun deltok også i Paralympiske sommerleker 2016 i Rio, og fikk der bronse på 100 og 200 meter, bak Xia Zhou og Isis Holt, og hun deltok på det britiske stafettlaget som fikk sølv på 4 x 100 meter.  
I VM i parafriidrett 2017 kom hun på tredjeplass på 100 og 200 meter i sin klasse, bak Holt og Zhou. Hun kom på andreplass på 100 meter i Samveldelekene 2018 i Gold Coast i Australia.
Amerikasvartand

Atferd

Den hekker hovedsakelig i Newfoundland og Labrador, og rundt Hudson Bay i Canada. Den hekker også på den sibirske siden av Beringstredet. Den overvintrer langs kysten av USA, for det meste på vestkysten og i Mexicogulfen.
Sukuma

Sukuma er den største etniske gruppen i Tanzania, med omtrent 5,5 millioner medlemmer, noe som er omtrent 16 prosent av landets totale befolkning. Sukuma betyr «nord», og viser til «folket fra nord». Sukumaene henviser til seg selv som Basukuma (flertall) og Nsukuma (entall), og snakker språket sukuma.
Det Politiske Parti

Det Politiske Parti (DPP) ble stiftet 17. september 2000 av komikerparet Atle Antonsen og Johan Golden, kjent fra TV-programmene XLTV og En Lun Aften. Partiet gjorde seg bemerket ved å drive politisk satire fra innsiden av det demokratiske systemet. Golden og Antonsen fikk mye kritikk for partiprogrammet sitt som inneholdt uttalelser som «Eldre er i og for seg også mennesker og bør behandles deretter». Listene til partiet inneholdt blant annet en rekke navn på kjente norske komikere, og partiet ble av de etablerte politiske partiene avfeid som en dårlig spøk og en hån mot demokratiet. Slagordene på plakatene til DPP var bastardiseringer av klassiske politiske slagord: «Atle Antonsen: i arbeid for hele folket» og «Johan Golden: din slave på tinget».
De inviterte representantene fra Arbeiderpartiet og Høyre valgte å boikotte en paneldebatt ved Høgskolen i Bodø da de fikk høre at de skulle debattere mot Golden og Antonsen, som også senere på kvelden skulle stå for underholdningen med sitt standup-show En Lun Aften og bandet DDR. Venstre og Senterpartiet stilte opp, men viste sterk misnøye med sine debattpartnere i DPP som uttalte at de «mente det samme som folket» og oppfordret publikum til å sende dem tekstmeldinger under debatten så de kunne vite hva de skulle stå for.
Siden Golden og Antonsen kunne stille med lister og 1000 individuelle underskrifter fikk de også lov til å stille til stortingsvalg i 2001. Partiet fikk 19 457 stemmer, noe som utgjorde 0,8 % av stemmene på landsbasis. Dette var ikke nok stemmer til å komme inn på stortinget, og frontfigurene Antonsen og Golden sa seg i ettertid lettet over valgresultatet. Ved skolevalget det samme året fikk DPP over 8%. DPPs liste i Akershus ble ikke godkjent av valgstyret, noe Kommunal- og regionaldepartementet mente det ikke var grunnlag for. Beslutningen ble klaget inn for Stortingets fullmaktskomite, som imidlertid ikke så grunn til å igangsette omvalg i fylket.
Partiet DPP hadde aldri noe ideologisk fundament. Partiet viktigste standpunkt var at de ikke sto for noe selv, de mente det samme som folket. Skulle en eller flere av dem komme inn på tinget, ville det norske folket få kunne bestemme hva representantene skulle mene i forskjellige saker gjennom folkeavstemning på Internett, en form for direkte demokrati. Partiet benyttet paraplyen som logo. Dette var et symbol på at de dekket hele det politiske landskapet.
Etter stortingsvalget 2001 har partiorganisasjonen stått stille. DPP deltok ikke i kommune- og fylkesstyrevalgene i 2003. Da partiet ikke har meldt overføring til Partiregisteret, falt partinavnet ut som registrert partinavn etter stortingsvalget 2005.
Samiske geografiske navn i Tysfjord

Samiske geografiske navn i Tysfjord (knr 1850) angir stedsnavn i Tysfjord kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning, kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ti forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk, tersamisk og akkalasamisk. Noen forskere har hevder at den siste som snakket akkalasamisk døde i 2003, men ifølge ny forskning viser det seg at det fortsatt fins minst én taler igjen. Kemisamisk var også et samisk språk men som døde ut omkring 1850. Bare lulesamisk er tatt med i denne oversikten for Tysfjord kommune.
Eksilregjering

En eksilregjering er en politisk gruppering som hevder å være et lands legitime regjering, men er ute av stand til å bruke den utøvende makt og i stedet holder til i eksil i et annet land. En eksilregjering planlegger vanligvis at den en dag skal returnere til sitt hjemland og gjenvinne makten. En eksilregjering er forskjellig fra en reststat (landområdet kraftig redusert) ved at en reststat fortsatt kontrollerer noe av det tidligere landområdet, mens en eksilregjering har mistet hele sitt territorium. For eksempel var nesten hele Belgia okkupert av Tyskland under første verdenskrig, men Belgia og dets alliert klarte å holde fast på en liten bit vest i landet, dermed var Belgia teknisk sett en reststat og hadde ikke en eksilregjering.
Eksilregjeringer forekommer ofte i krigstider, eller som følge av ettervirkningene av en borgerkrig, revolusjon, eller statskupp. Under den tyske ekspansjonen i løpet av andre verdenskrig søkte flere europeiske regjeringer tilflukt i Storbritannia, og ble dermed eksilregjeringer. Effektiviteten til en eksilregjering er avhengig av støtten den kan få fra sin egen befolkning eller fra regjeringene i andre land.
Wimbledon-turneringen 1993

Wimbledon-turneringen 1993
Papilio memnon

Utseende

Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.  Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler).  I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.  
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.  Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.

Levevis

Parringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. 
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.  Larven lever som plantespiser. 
Papilio memnon tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Thaulowhullet

Thaulowhullet på Frodeåsen I Tønsberg er restene etter et anleggs- og sprengningsarbeid initiert av byingeniør Thaulow tidlig på 1900-tallet. Da det skulle anlegges vei på Nøtterøy rundt 1920 valgte han å sprenge ut steinmasser fra Frodeåsen fordi han mente man kunne benytte det utsprengte, 5-6 meter dype, hullet som trykkbasseng for byens vannforsyning. Hullet skulle altså brukes som vannreservoar. Planen ble imidlertid aldri gjennomført og naturen tok tilbake grunnen, mens det i ettertid er anlagt et vanntårn i betong nord for Thaulowhullet, Frodeåsen høydebasseng. 
Det utsprengte området grodde til de neste 80 årene og frodig vegetasjon gjorde at hullet ble "glemt".
Thesbiteateret søkte etter et sted for sine utendørsforestillinger og «gjenoppdaget» Thaulowhullet i 1999. Medlemmene la gjennom flere år ned et stort dugnadsarbeid og mange penger, ryddet bort mye av vegetasjonen og har også sørget for en helt grunnleggende infrastruktur. Hvert år siden, (unntatt 2008) har teateret brukt hullet som arena for sine forestillinger. 
Sparebankstiftelsen besluttet I 2009 å gi kr 200.000,- som støtte til Thesbiteaterets videre utvikling av anlegget. Gaven ble overrakt i forbindelse med generalprøven på Hamlet som var dette årets sommerforestilling. Midlene brukes til en generell opprustning. samt tilrettelegging for rullestolbrukere. Det skal også bygges kiosk, og nye bord og griller skal vært på plass til premieren på forestillingen "Romeo og Julie" i 2010. Forestillingen spilles fram til 9. juli, og er et resultat av et samarbeid mellom Thesbiteateret og Teater Ibsen. Anders T. Andersen har regi.
Ved Thaulowhullet står det også tillegg til vanntårnet to TV- og telekommunikasjonstårn som er ca. 30 meter høye.
Tōkaidō Shinkansen

Tōkaidō Shinkansen (東海道新幹線) er den opprinnelige Shinkansenlinjen som åpnet i 1964 mellom Tokyo og Shin-Osaka. Den trafikkeres av Central Japan Railway Company og tidligere av JNR, Japan National Railways.

Historie

Tokaido Shinkansen-linjen ble opprinnelig påtenkt i 1940 som en egen 150 km/t jernbane mellom Tokyo og Shimonoseki, som ville ha vært 50 % raskere enn det raskeste ekspresstoget på den tiden. Begynnelsen på andre verdenskrig fikk prosjektet til å stoppe opp på et tidlig planleggingsstadium selv om noen få tunneler ble gravet ut og senere brukt i Shinkansen-linjen. Fordi linjen går gjennom Japans tre største byområder, er linjen den mest trafikkerte av alle Shinkansen-linjene.
Byggingen av linjen begynte i 1959 og ble fullført i 1964. Det første toget gikk fra Tokyo til Shin-Osaka 1. oktober det året. Åpningen fant sted slik at the skjedde i tide til sommer-OL i 1964. Opprinnelig ble linjen kalt den nye Tōkaidōlinjen. Den ble oppkalt etter Tōkaidōveien i Japan som har blitt brukt i flere århundrer.
Linjen hadde fraktet 100 millioner passasjerer i 1967, en milliard i 1976 og 4,16 milliarder under 40-årsjubiléet i 2004.
En ny Shinkansen-stopp på Shinagawa stasjon åpnet i oktober 2003. Samtidig ble tidtabellen endret betydelig med flere Nozomi høyhastighetsavganger.
En ny stasjon, Biwako-Ritto, var planlagt mellom Maibara og Kyoto, men prosjektet ble skrinlagt i 2007.
Beachhåndball under Verdenslekene 2013

Beachhåndball i World Games 2013 ble arrangert fra 2. til 4. august, Cañaveralejo Bull Fighting Ring i Cali i Colombia .
Indigoara

Beskrivelse

Indigoara blir cirka 70–75 cm lang, målt fra toppen av hodet til tuppen av stjerten. Fjærdrakten er indigoblå. Mer intens på oversiden og mørkere bakover mot stjerten, som er lang og kileformet. Nebbet er sort og kraftig. Arten har store gulfargede nakne hudflekker nederst på kinnene, mot roten av undernebbet, og tydelige gule hudringer med bar hud rundt øynene. I bakkant av øynene går hudringene ut i ei tynn, kort stripe. Lemmene er korte og har naken sort hud på føttene og sorte klør på tærne.

Atferd

Arten hekker i sandsteinklipper og legger normalt 1–2 egg. Fuglene eter ulike frø og palmenøtter fra blant annet licurípalmen.

Trusler

Arten står oppført på IUCNs rødliste som sterkt truet (En) av utryddelse og er dessuten oppført på CITES Appendix 1 og 2. Arten var i ferd med å dø ut på 1990-tallet, men ble reddet gjennom et avlsprosjekt og strenge lokale tiltak. Bestanden er nå økende og estimert til cirka 1100 fugler.
Hanyin

Hanyin (kinesisk: 汉阴县; pinyin: Hànyīn Xiàn) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ankang.
Folkemengden var på 285 005 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.
Rainbow Six

Rainbow Six er en roman skapt av den amerikanske forfatteren Tom Clancy. En serie videospill er basert på boken, og en film skal også være under produksjon.

Romanen

Romanen Rainbow Six ble utgitt i 1998. Den handler om John Clark fra Jack Ryan-bøkene, som får i oppdrag å lede en internasjonal antiterrorgruppe ved navn Rainbow.

Film

En film basert på boken skal være under produksjon, og utgivelsesdatoen er satt til 2010.
Varteg

Varteg (walisisk: Farteg eller Y Farteg) er en landsby i fylkeskommunen Torfaen i Wales. Den ligger i nærheten av Abersychan på høydene over dalen Afon Lwyd, mellom Pontypool og Blaenavon. Rundt 1000 innbyggerne bor i landsbyen.

Historie

Varteg har en av to walisiskspråklige grunnskoler i Torfaen, Ysgol Bryn Onnen. Den andre er Ysgol Gymraeg Cwmbrân, i Cwmbrân.
Det er også en gravlund som dateres tilbake til 1700-tallet.
I 2013 brøt det ut uenigheter da Glamorgan Power valgte et sted for dagbrudd etter kull som lå kun 120 meter unna landsbyen grunnskole Ysgol Bryn Onnen. Torfaenrådet hadde tidligere avslått selskapet planer om drive gruvedrift for mer enn 256 000 tonn med kull fra området ved å sitere walisisk miljøreguleringer som krevde en buffersone på minst 500 meter rundt ethvert planlagt dagbrudd. Rektor ved Ysgol Bryn Onnen, Ryan Parry, har gått imot gruvedriften, og argumentert for helsebekymringer og innvirkning på undervisningen.
Også i 2013 fikk landsbyen internasjonale overskrifter da det ble rapportert at den walisiske språkkommisjonen hadde foreslått å endre den offisielle stavingen landsbyen fra Varteg og til det mer autentiske Farteg. «V» finnes ikke på gammelwalisisk, men kommer fra engelsk. Problemet er med «F» som forbokstav er at kommer uheldige assosiasjoner når navnet leses på engelsk.
Ehrenstrahlsalongen

Ehrenstrahlsalongen (tidligere kalt Stora audienssalen) er et rom i Drottningholms slott på Lovön, Stockholms län. Salongen ligger ved siden av Hedvig Eleonoras paradsängkammare i hovedetasjens nordre del og viser allegoriske beskrivelser utført av David Klöcker Ehrenstrahl.
Ved siden av Hedvig Eleonoras paradesoveværelse ble i 1690 dronningens store audienssal eller styrerom innredet. Til veggenes og takets utsmykninger ble hoffmaleren David Klöcker Ehrenstrahl engasjert, han utførte seks store veggmalerier, som ble plassert i innrammede veggfelt samt en plafond (takmaleri).
Verkene skildrer allegorisk viktige hendelser i den kongelige familiens historie. Maleriene og innredningen ble satt opp i 1696-1698 men under Lovisa Ulrikas tid ble rommets tunge barokkstil endret av Carl Hårleman til lettere rokokko.

Motiv for frimerke

Midtpartiet i plafonden (tittel: «Svenska konungars berömliga bedrifter») ble i mars 2000 motiv for Czesław Słanias 1000. av ham graverte frimerke. Ehrenstrahls maleri inneholder et mylder av figurer, gudinner, putti og den brølende norrøne løven. Å overføre dette enorme maleriet til et frimerke var en stor utfordring for Czesław Słania.
Hans tolkning av Ehrenstrahls maleri har blitt utført i kombinasjonsteknologi; stålgravyren har blitt komplettert med farge (rødt og blått) i form av offsetlitografi. På frimerkets nedre ramme har Słania selv gravert slottets fasade mot vest slik det så ut i 1695. Merket har valøren 50 kroner og er med sine 60 x 81 mm sannsynligvis verdens største graverte frimerke.
GNU Bazaar

GNU Bazaar, tidligere kjent som Bazaar-NG, er et distribuert versjonskontrollsystem som er sponset av Canonical Ltd..
Baxaar kan brukes av den enkelte utvikler som arbeider på mange greiner av det lokale innhold, eller av et team som samarbeider over et nettverk.
Bazaar er fri programvare og en del av GNU-prosjektet. Det er tilgjengelig for større Linux-distribusjoner, Mac OS og Microsoft Windows. Bazaar er hovedsakelig skrevet i programmeringsspråket Python, med enkelte deler i Pyrex og C.
Første versjon ble lansert 26. mars 2005. Siste versjon er 2.6.0, som ble lansert 4. august 2013.
Police (by)

Police (tysk: Pölitz) er en by i det vestlige Polen, i det Vestpommerske voivodskap. Police er administrativt senter for fylket Powiat policki. Police ligger på Policesletten ved elvene Oder og Gunica, like ved byen Szczecin. Innbyggertallet i 2007 var 34 274.
Provinsielle veien nummer 114 går gjennom Police fra Tanowo til Trzebież og Nowe Warpno.
Ved Rhindals klipper

«Ved Rhindals klipper» er en vise som bygger på den antikke legenden om Hero og Leander som elsket hverandre, og bodde på hver sin side av Dardanellene. De fikk ikke lov til å møtes, men hver natt svømte Leander over sundet mens Hero sto på den andre siden med en fakkel for å vise vei. En natt blåste fakkelen ut, og Leander druknet. Legenden ble oversatt fra gresk til latin, og spredt over hele Europa. I 1460 finnes den første varianten av denne visa, i Tyskland håndskrevet. Allerede i 1540 kom den på trykk i Georg Fosters samling Frische teutsche Liedlein. På tysk heter visa «Es waren zwei Köningskinder». I Sverige er visa kjent fra 1550 som «De två konungabarnen», og denne ble spredt i muntlig tradisjon i Sverige og blant den svensktalende befolkningen i Finland. Rundt 1850 dukker visa opp som «Ved Rhindals klipper», og ble trykket i skillingstrykk, og meget populær i hele Skandinavia.
I den vitenskapelige utgaven av de tyske balladene står Die Köningskinder som nr. 22.
Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 6 med Rita Engebretsen.
Engdvergmåler

Utseende

En liten (vingespenn 17 – 24 mm), slank, lyst gråbrun måler, ganske variabel både i størrelse og farge. Den mangler spesielle ytre kjennetegn. Forvingen er blekbrun til gråbrun, vanligvis med en strekformet, svart flekk i midten men denne kan mangle. Vingen har mer eller mindre tydelige, lyse tverrstriper og hvite bog svarte flekker langs vingeårene, men virker ensfarget på litt avstand. Bakvingen er samme farge som forvingen. Larven er lang og slank, naken, gulaktig med en rekke av store, purpur-brunlige flekker langs ryggen som er bundet sammen med en smal midtstripe. Den har også purpurfargede tegninger på sidene.

Levevis

Arten finnes på enger og andre åpne habitater. Larvene lever på blomstene av en rekke ulike planter, mest planter i kurvplantefamilien (Asteraceae), for eksempel ryllik, reinfann og svineblom) men de er også funnet på klokkelyng (Erica tetralix). De voksne målerne flyr om natten hele sommeren, men mest i mai – juli, og kommer gjerne til lys. Arten overvintrer som puppe.

Utbredelse

Arten forekommer over hele Europa og i Nord-Asia, og også i Nord-Amerika. I Norge er den vanlig over hele landet.
Marens lille ugle

Marens lille ugle fra 1957 er en norsk barnebok av forfatteren Finn Havrevold (1905–1988) som handlet om tidens jag og ble en stor lesersuksess. Boka er illustrert av Havrevold selv.
Boka var Havrevold sitt bidrag til Dammprisen, som var forlagets årlige konkurranse for å få lokket frem nye bøker for barn og unge. Han vant 20 000 kroner slik han også gjorde i 1955. Følgelig ble boka utgitt første gang av Damm forlag i 1957, og har kommet i flere nye opplag siden,  blant annet i 1983, utgitt av Bokklubbens Barn, og 1991.
Boken ble også premiert med 1. premie i Kirke- og kulturdepartementets premiering av barne- og ungdomsbøker for 1957 på 3 000 kroner.   Den ble også plassert på H.C. Andersen-prisen sin æresliste.
Boka dannet grunnlag for Ivo Caprinos spillefilm Ugler i mosen som kom i 1959.
Familien Monsen består av mor Monsen og far Ole Henrik Monsen, barna Trine og Maren, undulaten Fridtjof den frue og ugla «Maltas skrekk». De har arvet et falleferdig landsted på Sørlandet etter onkel Pavel.  Da de besøker huset kommer søstrene på sporet av onkel Pavels skatt. Mens de to leter etter den skjulte skatten, forsøker far fortvilet å ringe til kontoret. Og mens mor kjemper tappert for å holde humøret oppe, skjer det merkelige ting i det gamle huset.
Bill Johnson (alpinist)

Etter sportskarrieren

På grunn av et økende alkoholproblem gikk idrettskarrieren raskt nedover etter OL i 1984. Både treneren og deler av staben forlot laget da hans livsførsel ble vanskeligere og vanskeligere for dem å leve med. Han la opp på slutten av 1980-tallet.
Johnson opplevde også flere tragedier på det personlige plan. I 1992 druknet hans 13-årige sønn og i 2000 ble han skilt. Etter dette fikk han store økonomiske problemer og levde i en bobil. På samme tid planla han et comeback i OL i Salt Lake City i 2002, men planene fikk en brå slutt da han i 2001 ble alvorlig skadet i en utforkonkurranse i Montana. I ulykken skadet han deler av hjernen og ble pleietrengende. Skadene gikk også utover taleevnen og han fikk også betydelig hukommelsestap.
Johnson døde i 2016 etter lengre tids sykeleie.