google/wiki40b huggingface dataset:
Chrysotoxum bicinctum

Utseende

En middelsstor (10-13 mm), forholdsvis slank, lysgul og svart blomsterflue. Som hos andre Chrysotoxum-arter er antennene forholdsvis lange, lenger enn hodet. Arten kan kjennes på de kontrastrike tegningene og forholdsvis smal kroppsform. Hodet er stort og bredt, fasettøynene har fine, lysgrå hår og møtes i pannen hos hannene. Ansiktet er nesten flatt, med en svak midtbule, klart gult med svart midtstripe. Antennene er mørke, alle tre ledd er forlenget, det tredje leddet er kortere enn de to innerste leddene til sammen. Thorax er blankt svart med to grå lengdestriper i de fremre to tredjedelene, på sidene med gule sidestriper som er avbrutt over vingefestet. Scutellum er svart med gul bakkant. Bakkroppen er lang oval, svart med gule hår. Det andre leddet har er par lysgule, trekantede flekker som nesten møtes i midten. Det tredje leddet er helt svart. Det fjerde leddet har et par smale, rektangulære, lysgule tverrflekker som nesten møtes i midten. Beina er gule, bortsett fra de mørke baklårene, og slanke. Vingene er glassklare med brun forkant og en stor, mørkbrun flekk nær vingespissen.

Levevis

Larvene lever trolig av rotlevende bladlus, disse voktes gjerne av maur. De voksne fluene kan finnes fra mai til september og besøker mange slags blomster. Disse fluene treffer man helst ved løv- eller blandingsskoger og ved ferskvann.

Utbredelse

Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av Palearktis.
Nicole Macé

Biografi

Macé hadde utdannelse fra Paris og USA, da hun flyttet til Norge i 1953. Macé har også arbeidet som lektor i fransk, journalist og teaterinstruktør.
I 1960-årene bemerket hun seg som leder av «Teaterverkstedet» ved Universitetet i Oslo. Macés instruktørdebut i Radioteatret var med Gilgamesj i 1967, opprinnelig satt opp på «Teaterverkstedet». Gjennom tre årtier satte hun opp langt over 100 hørespill for barn og voksne, deriblant Dialog om en reise (1975, improvisasjon for to skuespillere over en tekst av Henning Mankell), Hjulene stanser på Rabben (1975, av Arnljot Eggen), Utkastelsen (1976, av Fredrik Skagen) samt Helge Hagerups spenningsserie Vennlig hilsen, Lucifer (seks deler, 1976). Sin største suksess fikk Macé med vinneren av Prix Italia, Måkespisere, av Cecilie Løveid. De samarbeidet også på Fødsel er musikk (1988) og Sapfokjolen (1998).
Hun var gift med filmregissør Knut Andersen siden 1965, og samarbeidet med ham om filmen Marikens bryllup (1972), hvor hun skrev manus og han hadde regi. Hun regisserte filmene 3 (1971) og Formynderne (1978). Hun laget også  kortfilmer og TV-programmer. 
Fra 1981 ga hun ut diktsamlinger, scenedramaer, romaner og essays. Hun fikk Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris i 1992 for ungdomsromanen Opp over Månefjellet. Macé har også skrevet hørespill, hvor hun dels jobbet med antikt mytestoff, sett i kvinneperspektiv.
Jølstravatnet

Kraftutbygging

Jølstravatnet er regulert og brukes som magasin til kraftverket ved Stakaldefossen som ble satt i drift i 1954. Reguleringen styres fra 206,1 moh til 207,35 moh, totalt 1,25 meter, noe som gir et magasinvolum på 50 millioner m³. Det planlegges å utnytte kapasiteten i innsjøen bedre ved en ny utbygging.

Samferdsel og bebyggelse

Europavei E39 følger nordsiden av vannet fra Skei til Vassenden, på denne strekningen ligger grendene Helgheim, Årdal, Ålhus og Svidal. Langs sørsiden går Fv 451 fra Vassenden til Kjøsnes, her finnes Sandal, Myklebustdalen og Dvergsdal. Fylkesvei 451 krysser Kjøsnesfjordens munning på bro/steinfylling (Kjøsnesbrua). Fra Kjøsnes til Skei går riksvei 5.
Frem til omkring 1850 gikk Postvegen Bergen-Trondheim med båt på innsjøen fordi det ikke var sammenhengende vei langs bredden. I 1889 ble det reist turisthotell på Skei og året etter kom det dampbåt på innsjøen. Dampbåten gikk i rute mellom Lunde og Skei med plass til 60 passasjerer. Keiser Wilhelm II var blant de utenlandske turistene som reiste der. Dampbåten ble innstilt i 1914 og var etter dette en periode motorbåt på Kjøsnesfjorden. Fra innerst i Kjøsnesfjorden var det gangveg over Jostedalsbreen til Fjærland
Kunstmaleren Nikolai Astrup bodde sammen med familien på et småbruk på sørsiden av innsjøen.
Tetsu Nagasawa

Karriere

Tetsu Nagasawa startet sin profesjonelle karriere i Júbilo Iwata i 1991. Han har også spilt for Honda FC.
Brudgom

Brudgom er en benevnelse for en mann den dagen han gifter seg.
Ordet kommer fra norrønt brúðgumi. Om forstavelsen, se brud. Det norrøne etterleddet gom betyr 'mann' eller 'menneske'. Ordet finnes igjen i mange indoeuropeiske språk, som i det latinske ordet homo ('mann') og i ordet for jordhytte, gamme, og er forklart som 'jordboer'.
Mange kulturer har sterke tradisjoner om hvordan en brudgom skal kle seg og te seg. I Norge har det vært tradisjon at brudgommen er kledd i bunad eller i kjole og kvitt, men mange har valgt å gifte seg i militæruniform eller en moderne dress. Brudgommen kan lede bruden til byllupsseremonien, og han skal lede henne etter at de er gift, ved sin høyre side. Ved bryllupsmiddagen er han tredje taler, etter at verten har ønsket velkommen og brudens far har holdt sin tale. Brudgommen kan «takke for bruden» eller han kan tale for svigerforeldrene, men man trenger ikke følge tradisjonelle formkrav lenger enn det kjennes naturlig for moderne mennesker.
Grunnkretser i Ringerike kommune

Grunnkretser i Ringerike kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Ringerike kommune, Buskerud, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Marbakke

Marbakke (av norrønt mǫl, 'banke av småstein') er en bratt skråning i bunnen utenfor strandområdet ved sjø eller vann. De største marbakkene forekommer derfor ofte i elvedelta, områder hvor elver renner ut og fører med seg mange sedimenter.

Marbakken som eiendomsgrense i Norge

I en rekke høyesterettsdommer er marbakken fastslått som ytre eiendomsgrense for eiendommer med strandlinje (Se f. eks. Rt. 1856 s. 682, Rt. 1889 s. 33, Rt. 1889 s. 633.). Hva som ansees som marbakke kan diskuteres, men som grunnregel er det tilstrekkelig at en relativ flat sjøbunn (løsmasser) skråner brattere nedover. I Rt.1889 s. 633 blir det fastslått at en helning på 1:5 må sies å være marbakke.
Når det gjelder hvor dypt en marbakke kan ligge, og hvor langt ut fra land den kan gå, er rettspraksis at den kan ligge ganske dypt (10-11m – Rt. 1894 s.168), og svært langt fra land (Rt. 1889 s. 33).
Partikkelfysikk

Eksperimentell partikkelfysikk

Den viktigste kilden til kunnskap innen partikkelfysikk er eksperimenter der subatomære partikler kollideres med hverandre, og resultatet observeres ved hjelp av store detektorer. Slike eksperimenter gjøres med partikkelakseleratorer, som ved hjelp av elektriske felt akselererer partiklene til nær lyshastigheten, før de ved hjelp av magnetiske felt styres til å kollidere. De fleste eksperimentene kolliderer elektron mot positron, proton mot proton, eller proton mot antiproton.

Teoretisk partikkelfysikk

Den teoretiske partikkelfysikken har to hovedoppgaver. Den første er å lage en matematisk modell som beskriver de resultatene partikkelfysikk-eksperimentene kommer frem til. Den andre er å lete etter utvidelser av modellen som er bygget på de eksperimentelle resultatene. Den andre oppgaven er viktig fordi den er avgjørende for å designe fremtidige eksperimenter på en best mulig måte.
Stockholmsutstillingen 1866

Stockholmsutstillingen 1866 var Sveriges første internasjonale kunst- og industriutstilling etter europeisk mønster. Cirka 3 800 utstillere fra Sverige, Danmark, Finland og Norge deltok. Utstillingen fant sted  i industrihallen innenfor nåværende Kungsträdgården og i det nyåpnede Nasjonalmuséet i Stockholm.
Etter 1864 var Skandinavismen død som visjon om politisk og militært samarbeide og i stedet satset man på kulturen. Stockholmsutstillingen i 1866 regnes som den første i en serie nordiske utstillinger selv om mindre kunstutstillinger hadde blitt arrangert i Kristiania (Oslo) allerede i 1857 och 1861. Den ble fulgt av utstillinger i København i 1872 og 1888 og av Stockholmsutstillingen 1897.
Stockholmsutstillingen ble åpnet den 15. juni av kronprins Oscar ettersom kong Karl XV var syk. Åpningsbudskapet var at folket skulle lære av teknikken og fostres av kunsten, noe som ville styrke Sverige i den internasjonale konkurransen.
Utstillingsbygningen i Kungsträdgården var oppført i tre, den sentrale hallen hadde en åttekantet lanterne av glass. Arkitekt for bygningen var Adolf W. Edelsvärd. Han tegnet kort tid etter utstillingen Stockholm sentralstasjon.
Fotograf Johannes Jaegers bilder fra innvielsen blir ansett som Sveriges første reportasjefotografi. På ettermiddagen samme dag kunne man kjøpe kopier av bildene som souvenir.
Kunstutstillingen ble dokumentert i et hefte på 97 sider av Lorentz Dietrichson som var kunstkritiker i Ny Illustrerad Tidning.
Utstillingen ble ikke den suksessen man hadde håpet, det kom færre besøkende enn forventet og økonomisk ble det en stor fiasko. Da utstillingen ble avsluttet i oktober kunne man konstatere at utgiftene på 400 000 riksdaler oversteg inntektene kraftig, disse utgjorde  bare 135 000 riksdaler.  Fra utlandet kom bare cirka 50 000 besøkende; man hadde regnet med ti ganger så mange.
Etter utstillingen ble Kungsträdgården anlagt og den ble smykket med Molins fontene. Fontenen hadde blitt vist som gipsmodell på utstillingen.

Noen notable kunstverk

På Nasjonalmuseet stilte Bissen ut sitt verk Akilles, August Saabye sin Adam og Eva, Walter Runeberg sin Sileniusgruppe og Johan Peter Molin stilte ut «Bältespännarna» 
Blant de svenske malerne som stilte ut i kuppelsalen var blant annet Johan Fredrik Höckert med maleriet «Slottsbranden i Stockholm den 7 maj 1697», Georg von Rosen stilte ut «Sten Sture d.ä. intåg i Stockholm». 
Et av maleriene som kom fra Danmark og fikk stor oppmerksomhet var «En såret dansk kriger» av Elisabeth Jerichau Baumann. 
Flere norske malere var representert; Adolph Tidemand stilte ut mange malerier, blant annet «Haugianerne».
Homansbyen

Avgrensing

Strøket ligger mellom gatene Pilestredet i øst og Uranienborgveien i vest,  Underhagsveien i nord og Grønnegata i sør. De øvrige gatene er Josefines gate, Oscars gate nord Uranienborgveien, Gustavs gate, Homansbakken og Uranienborg terrasse. Hegdehaugsveien går tvers gjennom strøket (nord-sør), og her finner man Homansbyen holdeplass for trikk. 
Strøket grenser dermed til Bislett i øst, Hegdehaugen i nord, Uranienborg og Briskeby i vest og sørvest, Bak Slottet i sør, og i sørøst det navnløse strøket i sentrum som strekker seg ned helt til rundt Holbergs plass.

Historie

Homan kjøpte sammen med ekspedisjonssjef Johan Collett løkkeeiendommen Frihedssæde i 1853. Tomten ble kjøpt med tanke på å parsellere ut boligtomter for salg. Året etter kjøpte Homan og Lars Rasch løkken Frydendal. På det tidspunktet var Christiania en liten by som strakte seg fra dagens Oslo sentralstasjon i øst til Egertorget i vest, og fra Akershus festning i sør til Legevakten i nord. I tillegg var det løkkeeiendommer rundt byen som fungerte som fritidseiendommer for velstående byborgere. 
Tomtene i dagens Homansbyen lå den gang langt utenfor byen, og få kjøpere meldte seg. I 1857 solgte Collett sin andel til J. Homans yngre bror Henrik Homan, og i 1858 begynte brødrene Homan å bygge nøkkelferdige eneboliger i området.
I 1858 laget stadskonduktør Georg Andreas Bull en byplan for Homansbyen, og tegnet tre villaer samme sted: Oscars gate 23, Josefinesgate 15 og 17. Oscars gate utviklet seg nordfra, gjennom Homansbyen, i tiden 1858 til ca. 1870. Etter at Homansbyen var ferdig, fortsatte man å bygge ut sørvestover på Uranienborg basert på gateplanen til «Villabyen» Homansbyen.
Deheubarth

Deheubarth var et sørvestlig kongedømme eller fyrstedømme i middelalderens Wales.

Historie

Deheubarth ble grunnlagt rundt 950 av Hywel Dda («Hywel den gode») ved å forene områdene Seisyllwg og Dyfed, etter at begge var kommet i hans besittelse. Hovedsetet til herskerne av Deheubarth var borgen Dinefwr.
Deheubarth, som andre walisiske småkongedømmer, fortsatte å eksistere fram til den normanniske erobringen av Wales, men stadige maktkamper betydde at det kun i deler av tiden var en atskilt, selvstendig enhet med en uavhengig hersker. Det ble underlagt Llywelyn ap Seisyll av Gwynedd i 1018, deretter Rhydderch ab Iestyn av Morgannwg i 1023. Llywelyn ap Sisylls sønn, Gruffydd ap Llywelyn, underla seg Deheubarth på nytt og ble samtidig hersker over det meste av Wales, men etter hans død fikk det gamle herskerætten i Dinefwr igjen makten.
På det kirkelige området var Sulien (født ca. 1030) leder for klosteret Llanbadarn Fawr i Ceredigion og biskop av St. Davids fra 1073. To av hans geistlige sønner var aktive i kongedømmets kirkeliv og politikk. (Sølibat var ennå ikke innført). De etterlot seg flere manuskripter og dikt på latin og walisisk. Sønnen Rhygyfarch (Ricemarch på latin) av Llanbadarn Fawr skrev biografien til sankt David, og den andre, Ieuan, var en dyktig skriver og illuminatør (skaper av dekorative initialer) som kopierte noen av verkene til Augustin av Hippo.
Rhys ap Tewdwr hersket fra 1078 til 1093. Han beseiret flere tronkrevere og styrket kongedømmets makt betydelig. Men normannerne hadde nådd fram til østgrensen av Deheubarth, og i 1093 ble Rhys drept mens han forsøkte å hindre dem i å invadere Brycheiniog. Det endte med at normannerne erobret det meste av kongedømmet, og sønnen Gruffydd ap Rhys måtte flykte. Gruffydd klarte senere å bli fyrste i en liten del av farens kongedømme, men det meste ble oppdelt i flere normanniske len.
I 1136 gjorde waliserne opprør mot normannerne etter at kong Henrik I av England var død, og Gruffydd sluttet seg til fyrstene av Gwynedd. Sammen med Owain Gwynedd og Cadwaladr ap Gruffydd av Gwynedd vant han en seier over normannerne i slaget ved Crug Mawr i nærheten av Cardigan. Seieren befridde Ceredigion fra normannisk styre, men selv om området historisk var en del av Deheubarth, ble det overtatt av Gwynedd som den førende partneren i alliansen. Året etter ble Gruffydd drept under ukjente omstendigheter. 
Gruffyds sønner overtok da herredømmet over Deheubarth, og fire av dem styrte etter tur: Anarawd, Cadell, Maredudd og Rhys ap Gruffydd. At en hersker døde, førte ofte til uenighet og strid om overhøyhet, men brødrene samarbeidet om å gjenopprette bestefarens kongedømme fra normannerne og fordrive Gwynedd fra Ceredigion. De første tre regjerte bare i noen få år, men den fjerde og yngste, Rhys ap Gruffydd («Herren Rhys»), styrte fra 1155 til 1197, og etter Owain Gwynedds død i 1170 ble Deheubarth det mektigste av alle kongedømmene i Wales.
Museo de Málaga

Museo de Málaga er et museum i Málaga i Andalucía, Spania. Det ble dannet i 1973 ved sammenslåing av de tidligere Museo Provincial de Bellas Artes fra 1913, og Museo Arqueológico Provincial fra 1947.

Kunstseksjonen

Museet har verker av Luis de Morales, Luca Giordano, Bartolomé Esteban Murillo, Antonio del Castillo, Alonso Cano, Pedro de Mena, Jusepe de Ribera, Francisco Zurbarán, Diego Velázquez, Francisco de Goya, Federico de Madrazo, Ramón Casas, José Moreno Carbonero, Enrique Simonet, Joaquín Sorolla, Léon Bonnat, Franz Marc og Pablo Picasso.

Arkeologisk seksjon

Den arkeologiske seksjonen inneholder samlinger fra det tidligere Museo Loringiano og Museo Provincial de Bellas Artes, med gjenstander fra utgravninger i provinsen siden 1930-tallet, inkludert graver i Alcazaba i Málaga.
Mecynorhina

Utseende

Store til meget store (30-80 millimeter) gullbasser, grønne, svarte, brunrøde eller brunlige med gule eller hvite tegninger. Hannen har et langt, flatt fremspring i pannen, dette er ofte kløvd i spissen, dessuten spisse pigger like innenfor fasettøynene. Framleggene (protibiae) har lange pigger hos hannene, bare noen korte tenner på yttersiden hos hunnene. Flere av artene (særlig underslekten Mecynorhinella) forekommer i ganske ulike fargevarianter.

Levevis

Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse

Slekten er utbredt i tropisk Afrika.

Populære samleobjekter

Disse store og fargerike billene, der hannene har oppsiktsvekkende horn og spektakulære frambein, er populære samleobjekter. At flere av artene forekommer i mange ulike fargevarianter hjelper også til her. Særlig ettertraktet er hanner av den største arten, Mecynorhina ugandensis, som gjerne omsettes for 100–200 amerikanske dollar på internett.
Hugo Fernández

Karriere

Hugo Fernández startet sin profesjonelle karriere i Nacional i 1961. Han har også spilt for Gimnasia y Esgrima La Plata, CA Peñarol, CD Tenerife, Puebla FC og Club Atlas.
Wimbledon-turneringen 1990

Wimbledon-turneringen 1990 ble spilt i juni i London og er en Grand Slam-turnering i tennis på gress. Det var de samme to finalistene i singlefinalen for herrer som i de to foregående årene. Boris Becker i sin femte Wimbledon-finale møtte Stefan Edberg som var i sin tredje. Edberg vant over Becker denne gangen og tok sin andre singletittel i Wimbledon. Martina Navrátilová spilte sin ellevte singlefinale i Wimbledon og vant sin niende singletittel i turneringen. Hun beseiret Zina Garrison i singlefinalen for damer. Garrison tok sammen med Rick Leach hjem seieren i mixed double. Rich Leach vant også doubleturneringer for herrer sammen med Jim Pugh. Damedoublen ble vunnet av det tsjekkiske paret Jana Novotná og Helena Sukova.
Pilegrimssenter Dovrefjell

Pilegrimssenter Dovrefjell er et av fem regionale pilegrimssentere på pilegrimsleden fra Oslo til Trondheim gjennom Gudbrandsdalen og over Dovrefjell. Senteret ble opprettet som en forening, stiftet på Hjerkinn 16. juni 2010.
Pilegrimssenter Dovrefjell har et ansvar for pilegrimsleden gjennom 7 kommuner; Sel, Dovre, Oppdal, Rennebu, Meldal, Orkdal og Skaun kommuner.
Senteret er samlokalisert med Norsk Villreinsenter og har kontor på Hjerkinn.
Purusiella wappesi

Utseende

Middelsstore, avlange, lysbrune trebukker med skinnende hvite flekker. Antennene er så lange som kroppen eller noe lengre. Pronotum har rette sider uten tenner, dekkvingene er avsmalnende bakover

Utbredelse

Arten er kjent fra Bolivia.
Konghou

Konghou (kinesisk: 箜篌; pinyin: Kōnghóu) er en gammel kinesisk harpe. Den gikk ut av bruk en gang i Mingdynastiets tid. Et moderne musikkinstrument av samme navn ble introdusert på 1900-tallet, men denne harpen er annerledes enn den gamle.

Historie

Harpen wo-konghou, eller horisontal konghou, nevnes først i tekster fra Vår- og høst-perioden (770–476 f.Kr.). Harpen su-konghou, eller vertikal konghou, dukket opp under Det østlige Handynasti (25–220 e.Kr.). Den fønixhodede konghou ble introdusert fra India under Det østlige Jin-dynasti (317-420 e.Kr.).
Konghou ble brukt til yayue (hoffmusikk) i kongeriket Chu. Under Handynastiet (206 f.Kr. –220 e.Kr.) ble den benyttet i musikksjangeren qingshangyue. Siden Suidynastiets tid (581-618), ble konghou også benyttet i yanyue (bankettmusikk). Konghouspill var mest utbredt i Sui- og Tang-dynastienes tid.
Roforeningen Kvik

Roforeningen Kvik er en dansk roklubb, klubben har hus ved Svanemøllen på Østerbro i København. Klubben ble dannet i 1866 og er Danmarks eldste roklubb og idrettsforening.
Klubben hadde i 2005 rundt 700 medlemmer, herav ca. 150 ungdomsroere. Kvik utdanner hvert år et antall roere både til mosjonsroere og kapproere. Roere fra Kvik har gjort seg gjeldende ved olympiader og internasjonale mesterskap.
Tatra Productions

Tatra Productions er et norsk plateselskap. Selskapet står bak plateinnspillinger av det norske bandet Apoptygma Berzerk mellom 1991 og 2001. Andre band plateselskapet har vært i kontakt med er Boytronic, De Press, Gothminister, Icon of Coil, Magenta og When.
Fylkesvei 5066

Fylkesveg 5066 går mellom Dyvik og Stord lufthamn, Sørstokken. Veien er 2,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv71.
Kirkeansatte i Delta

Kirkeansatte i Delta er en partipolitisk uavhengig yrkesorganisasjon som organiserer menighetssekretærer, daglige ledere/menighetsforvaltere, menighetsansatte, kirke-/kirkegårdsansatte, diakoner, kateketer, kirkemusikere, kirkeverger og annet administrativt personell ved menighetskontorer, kirkevergekontorer, bispekontorer eller i kirkelige organisasjoner, samt elever og studenter innen disse områdene.
Kirkeansatte i Delta arbeider for å bedre lønns- og arbeidsvilkår for sine medlemmer, og gir ut medlemsbladet Kirkeklokken.
Kirkeansatte i Delta er tilsluttet arbeidstakerorganisasjonen Delta som igjen er tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS). Delta er en partipolitisk uavhengig arbeidstakerorganisasjon som arbeider med å ivareta lønns- og arbeidsvilkår i offentlig og privat sektor.
Leder er Tormod Lystrup.
John Hillerman

Bakgrunn

Hillerman ble født Denison i Texas og studerte til journalist ved University of Texas at Austin. I 1953 vervet han seg til United States Air Force og nådde sersjants grad. Det var på denne tiden at han begynte med teater, og etter endt tjeneste i militæret flyttet han til New York City hvor han studerte ved American Theatre Wing. I 1957 begynte han å opptre ved profesjonelle teater.

Karriere

Hillerman filmdebuterte i 1970 i en liten birolle i kriminaldramaet They Call Me MISTER Tibbs!, og TV-debuterte året etter i TV-filmen Sweet, Sweet Rachel. Utover på 1970-tallet hadde han notable roller i filmer som den romantiske komedien What's Up, Doc? (1972), krimkomedien Tyven som kom til middag (1973), Blazing Saddles (1974), Chinatown (1974) og Sunburn (1979). I perioden 1975–76 hadde han en fast rolle i dramakrimserien Ellery Queen, og i 1977–78 i komiserien The Betty White Show. I samme periode hadde han gjesteopptredener i kjente TV-serier som blant annet Kojak (1974), Mannix (1972–75), Hawaii Five-O (1976 & 78), Huset på prærien (1978) og seks opptredener i komiserien One Day at a Time (1976–80).

Magnum

Hans karriere nådde nye høyder da han i 1980 fikk hovedrollen som den småpompøse britiske sersjanten og godsbestyreren Jonathan Higgins i krimserien Magnum, P.I.. Handlinga foregikk på Hawaii og den andre hovedrollen ble spilt av Tom Selleck. Serien gikk til 1988 og Hillerman medvirket i 162 episoder. Hans rollefigur i serien er løst basert på Ian Flemings liv. Rollen som Higgins ble belønnet både med en Emmy-pris og en Golden Globe.
Hans film- og TV-karriere etter Magnum var beskjeden, inneholdt flere gjesteopptredener i komiserien The Hogan Family (1990–91) og Murder, She Wrote (1992). Han hadde sin siste filmrolle i komedien A Very Brady Sequel fra 1996.
Han pensjonerte seg i 2000 og flyttet til sin hjemstat, Texas.

Priser

I 1982 vant Hillerman en Golden Globe og i 1987 en Emmy-pris (begge for Magnum). Han ble for samme rolle nominert til ytterligere fire Golden Globes og tre Emmy-priser.
Gluteus maximus

Styrketrening

Øvelser hvor denne muskelen brukes er i knebøy, markløft og utfall.