google/wiki40b huggingface dataset:
Blaise Matuidi

Landslaget

7. september 2010 fikk han sin første landskamp for Frankrike mot Bosnia-Hercegovina.
Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina.
Han ble tatt ut i Frankrikes EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i Frankrikes tropp til VM i fotball 2018 i Russland. Frankrike vant VM-finalen mot Kroatia 4-2. Han startet finalen og ble skiftet ut i det 73. spilleminutt. I 2019 ble han, sammen med andre medlemmer av vinnerlaget fra verdensmesterskapet, utnevnt til ridder av Æreslegionen.
Ålekar

Ålekar er en fast montert fangstinnretning for ålefiske i elver. Et ålekar er vanligvis bygd ut fra en stem eller demning på tvers i ei elv eller bekk. Lavt nede i demningen er det en åpning og fra denne fører en renne ned i ålekaret som er utformet som en kasse og den fungerer som en rist. I bunnen er det åpninger slik at vannet renner ut. 
Langs Skagerakkysten er det mange stedsnavn der "ålekar" er ett ledd. Eksempelvis "Ålekartjern" i Bamble, "Ålekardalen" i Drangedal og  "Ålekartjern" i Arendal.   
Et kart fra 1735 over gården Langsæ i Arendal viser Barbuelva og alle økonomiske interesser knyttet til den. I elvas største foss er det ålekar, og de er markert på kartet som kasse-liknende ikon. Dette viser at ålekar var kjent og ble brukt i området tidlig på 1700-tallet.  
Ålekar må ikke forveksles med ålekiste som er en flytende beholder til å oppbevare levende ål i, en variant av fiskekiste til oppbevaring av levende fisk. En slik kiste er en kasse med lokk, og mange små hull i sidene for utskifting av vann.
Revelation Records

Revelation Records er et amerikansk uavehngig plateselskap, opprinnelig basert i Connecticut, men i dag lokalisert i California. Selskapet er et av de fremste selskapene innen amerikansk hardcore punk, særlig innenfor straight edge-bevegelsen, men også utenfor. Selskapet ble startet i 1987 av Jordan Cooper og Ray Cappo. Cappo forlot selskapet allerede året etter, og Cooper har siden vært sjef for selskapet. Per august 2007 har selskapet 142 ulike katalognumre.
Iain Pears

Liv og virke

Pears er dr.philos i kunsthistorie fra University of Oxford. Han har arbeidet for BBC, Channel 4 og ZDF. I perioden 1982–90 var han korrespondent for Reuters i Italia, Frankrike, USA og Storbritannia. 
Før 1990 hadde han bare utgitt én bok: om kunsthistorie fra 1600- til 1700-tallet, The Discovery of Painting (1989). Som journalist skrev han om alt fra fotballkamper til børskurser.
Til sist kombinerte han sine erfaringer, sin journalistiske bakgrunn med sin kunsthistoriske, hvilket ble The Raphael Affair (1991). Det ble den første boken i en rekke med nyskapende kriminalfortellinger som sirkulerte rundt kunstens ideelle, så vel som kommersielle verden, sentrert om den britiske kunsthistorikeren og detektiven Jonathan Argyll, sammen med den italienske etterforskeren Flavia di Stefano som hans partner.
I 1997 utga Pears den historiske kriminalromanen An Instance of the Fingerpost (oversatt til norsk i 2000 med tittelen Et skilt ved korsveien), som ble en bestselger i en rekke land, og markerte hans internasjonale gjennombrudd, både som krimforfatter og skjønnlitterær forfatter. Den omfattende romanen utmerket seg med fire fortellerstemmer, og detaljert kunnskap om vitenskapens verden i England på 1600-tallet. Faktiske historiske figurer som filosofen John Locke, vitenskapsmennene Robert Boyle og Richard Lower, etterretningsmannen John Thurloe og oppfinneren Samuel Morland deltar aktivt i handlingen.
Populariteten av denne romanen bidro til salget av hans andre romaner. Hans The Dream of Scipio (2002), på norsk som Scipios drøm, vevde sammen tre fortellinger i franske Provence ved tre ulike historiske epoker; slutten av Romerriket på 400-tallet, svartedauen på 1300-tallet og den andre verdenskrigen på midten 1900-tallet.
I 2004 ble han nominert til The International IMPAC Dublin Literary Award for The Dream of Scipio.
Tsjarvak vannkraftverk

Tsjarvak vannkraftverk er et vannkraftverk i Usbekistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 620 MW.
Deutsch-Verzeichnis

Deutsch-Verzeichnis med originalnavn Franz Schubert – Thematic Catalogue of all his works in chronological order er en tematisk fortegnelse over Franz Schuberts verk utarbeidet av den østerrikske musikkviteren Otto Erich Deutsch (1883–1967).
Siden bare en brøkdel av Schuberts verk ble publisert med opustall i komponistens levetid, var det nødvendig for musikkforskningen å utarbeide en pålitelig fortegnelse over samtlige verk.
Deutsch gav ut den første utgaven på engelsk i 1951 og en oppdatert utgave på tysk i forbindelse med Neue Schubert-Ausgabe på Bärenreiter-Verlag (1978). Deutsch-Verzeichnis er utstyrt med noteincipits for alle verk og satser, samt alle tilgjengelige data om tilblivelse, kilder, utgaver og litteratur.
Nummereringen av Schuberts verk forkortes D eller DV eller (på engelsk) D number, slik at eksempelvis D 795 er nummeret for sangsyklusen Die schöne Müllerin, tidligere også kjent som op. 25, og D 944 er Schuberts 9. symfoni.
EM for brassband

Europamesterskapet for brassband (EBBC) er en musikkonkurranse som hvert år arrangeres av den europeiske brassbandorganisasjonen (EBBA) for europeiske brassband. Regjerende europamester er  Cory Band.

Historikk

Det første mesterskapet gikk av stabelen i Royal Albert Hall søndag 8. oktober 1978 og ble vunnet av Black Dyke Mills Band. Fram til og med 1982 ble konkurransen avholdt om høsten samme sted, men fra 1983 av har konkurransen blitt arrangert om våren i en rekke forskjellige land. Eikanger-Bjørsvik Musikklag ble i 1988 det første ikke-britiske korpset som vant konkurransen.
I 1994 delte man mesterskapet inn i to seksjoner; en A-seksjon (senere også kalt Championship Section eller Premier Section) bestående av elitebrassband som konkurrerer om mesterskapstittelen, og en B-seksjon (senere også kalt Challenge Section eller Development Section) for brassband fra europeiske land som enten ikke er tilsluttet EBBA, for brassband fra land som har mangelfull brassbandtradisjon, eller for andre utvalgte brassband fra vertskapslandet.
I 1998-2000 ble det innført tre nye konkurranser i mesterskapet; en komponistkonkurranse (1998), en solistkonkurranse (1999) og en dirigentkonkurranse (2000) – i tillegg til den sedvanlige A- og B-seksjonen. Hver av disse tre nye konkurransene har henholdsvis blitt arrangeret etter rullering omtrent hvert tredje år i mesterskapet.

Kvalifisering

Normalt er det de regjerende mesterne og korps som blir nominert av de ulike nasjonale forbundene som inviteres med i brassbandkonkurransen; oftest er det da de forskjellige vinnerne av ulike nasjonale mesterskap som ender opp som deltakere i europamesterskapet. Norges Musikkorps Forbund har tradisjon for å nominere vinneren av NM som norsk deltaker.
I de forskjellige individuelle konkurransene (solistkonkurranse etc.) må hver enkelt deltaker søke om å få delta.

Bedømmelse

I brassbandkonkurransen spiller hvert korps et såkalt pliktnummer og et selvvagt musikkstykke i to forskjellige avdelinger. Fremførelsene vurderes av en eller flere lukkede juryer bestående av dommere med musikkfaglig bakgrunn.
De ulike individuelle konkurransene bedømmes også av ulike dommerjuryer.
Opptakt

Andre betydninger

På norsk brukes opptakt ofte om en hending som leder opp til hovedhendingen, f.eks. opptakten til andre verdenskrig.
Fristaten Sachsens forfatningsdomstol

Fristaten Sachsens forfatningsdomstol (ty. Verfassungsgerichtshof des Freistaates Sachsen) er forfatningsdomstolen i Fristaten Sachsen, en av Tysklands 16 delstater. I likhet med statsregjeringen og landdagen er forfatningsdomstolen et øverste statsorgan.
Domstolen ble opprettet i sin nåværende form i 1993, men har en lang tradisjon. Allerede i 1831 ble Kongeriket Sachsens statsdomstol (Staatsgerichtshof) opprettet. Domstolen ble avskaffet da Sachsen ble republikk i 1918. Fra 1918 til 1933, under Weimarrepublikken, var statsdomstolen for det tyske rike, Staatsgerichtshof für das Deutsche Reich, med sete i Leipzig, ansvarlig for delstatenes forfatningsrett.
Fristaten Sachsens forfatning av 26. mai 1992 bestemte at det skulle gjenopprettes en forfatningsdomstol i Sachsen.
Pr. 2007 er domstolens president Birgit Munz og dens visepresident Alfred Graf von Keyserlingk.
Allround-VM på skøyter 1930, menn

Allround-VM på skøyter 1930, menn ble arrangert på Frogner stadion i Oslo, Norge 8 og 9. februar 1930.  Michael Staksrud   fra Norge ble verdensmester.
Hugh Robinson

Biografi

Han ble født 13. mai 1881 i Neosho, Missouri.
I slutten av 1910 ble Hugh Robinson en pilot og sjefingeniør for Glenn Curtiss på Curtiss Aviation, North Island, California. Der innførte han begrepet og oppfant bremsekroksystemet som bidro til å gjøre mulig for Eugene Ely å lande på en plattform bygget på dekket av et krigsskip. Det skjede 18.januar 1911 på dekket av USS «Pennsylvania». Flyet stoppet raskt og trygt. Dette systemet var forløperen til dagens system som brukes av all verdens flåter den dag i dag. Robinson deltok i Curtiss' utvikling av sjøflyet. I 1911 deltok han på sjøflyoppvisninger, fløy på demonstrasjoner og messer over hele Nord-Amerika og Europa.
På det som senere ble Kinloch Fieif  i St. Louis, Missouri, gjennomførte Albert Berry den 1. mars 1912 det første vellykkede fallskjermhopp fra et Benoist fly konstruert og bygget av Hugh Robinson og Tom Benoist. Han landet trygt på paradeplassen til Jefferson Barracks. Fallskjermen var også tegnet og sydd av Robinson. Samme år, i 1912, tok Robinson et firesylindret sjøfly til Europa, til Monaco og gjennomførte en imponerende oppvisning.
Etter et langt og farefylt liv, han hadde overlevd 15 store ulykker og en togavsporing, døde han to måneder før sin 81. fødselsdag den 23. mars 1963 av naturlige årsaker i sitt hjem i Tacoma Park, Maryland.

Legacy

I 1999 ga det amerikanske kongressmedlemmet Roy Blunt en hyllest til Hugh Armstrong Robinson  ved å døpe om  Neosho kommunale flyplass, Neosho, Missouri til Neosho Hugh Robinson AirPort .
Novell ZENWorks

Novell ZENWorks er en serie software-produkter utviklet av Novell, Inc. for sentralisert administrasjon av nettverksklienter og nettverkstjenere gjennom et felles brukergrensesnitt kan man administrere PC-er, tjenere og håndholdte enheter i et nettverk.
Sternoplus

Beskrivelse

Små til middelsstore, litt matte, gule eller røde og svarte eller grønne gullbasser. På dekkvingene danner sømmen en opphøyd list, og den er trukket ut til an pigg bak. Artene er svært variable i fargetegningene.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Sulawesi).
Pholidotini

Utseende

Små til middelsstore, nokså brede hjortebiller. Hannens kjever er foroverrettede og middels lange til lange, kan være noe nedbøyde. Oversiden er hos de fleste tett kledt med lyse skjell og ganske matt, men unntak finnes.

Levevis

Hjortebillene er skogsinsekter med larver som utvikler seg i morken, død ved, for eksempel gamle stubber.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sør-Amerika og Australia.
Italias regioner

Struktur og forvaltning

Hver region har en folkevalgt regionsråd (Consiglio regionale), som er regionens parlament. Regionens regjering heter Giunta regionale og ledes av en president (Presidente della Regione).
Regionsrådet har lovgivende makt. Inntil 2001 var denne makten begrenset til områder som staten eksplisitt hadde utpekt som kompetanseområde for regionene. Etter grunnlovsreformen i 2001 ble dette forholdet snudd. Regionene kan nå vedta lover på alle områder som grunnloven ikke eksplisitt forbeholder statens lovgivning.

Autonome regioner

Fem av de 20 regionene er såkalte regioner med særstatus (Statuto speciale), som gir dem mye større autonomi enn de øvrige 15 regionene. Disse fem regionene er Aostadalen, Friuli-Venezia Giulia, Sardinia, Sicilia og Trentino-Syd-Tirol.
De autonome regionene har større kompetanser innen lovgivning og forvaltning. Dessuten har de større økonomisk selvstendighet enn andre regioner.

Inndeling

Regionene er delt inn i provinser og storbyområder, samt noen særlige administrative enheter i noen av de autonome regionene. Det laveste forvaltningsnivået er kommunen (som Italia har mer enn 8000 av). Delvis er kommuner sammenfattet i distrikter, som dermed altså ligger mellom provins- og kommunenivå.

Spesialtilfeller

Den automone regionen Aostadalen er ikke delt i provinser og storbyområder. Regionen ivaretar her også provinsens oppgaver (og er også i størrelsen sammenlignbar med andre provinser).
Den autonome regionen Trentino-Syd-Tirol er delt i to autonome provinser. Regionens kompetanser og oppgaver er stort sett gått over til disse, slik at Trentino og Syd-Tirol i praksis er (minst) like autonome som andre italienske regioner. Regionen har her nesten bare samordnende og administrative oppgaver.
Den autonome regionen Friuli-Venezia Giulia er ikke delt i provinser og storbyområder, men 18 unioni territoriali intercomunali, «interkommunale unioner»; en type administrativ enhet som er unik for regionen. De interkommunale unionene er videre delt inn i kommuner.
Den autonome regionen Sicilia er ikke inndelt i provinser, men storbyområder og frie kommunale konsortier (libero consorzio comunale); en type administrativ enhet som er unik for regionen. Storbyområdene og konsortiene er videre delt inn i kommuner.

Historie

De autonome regionene Aostadalen, Sardinia, Sicilia og Trentino-Syd-Tirol ble opprettet i 1948, Friuli-Venezia Giulia i 1963. Grunnene til at disse regionene fikk innrømmet autonomi var ofte av språklig art, og/eller for å imøtekomme autonomi- og separasjonsbevegelsene i disse områdene. På 1970-tallet ble de resterende («vanlige») regionene opprettet.
At Trentino-Syd-Tirol avstod sine kompetanser til de autonome provinsene Trentino og Syd-Tirol, ble vedtatt i 1972. Det tok imidlertid omtrent ytterligere 20 år før endringene hadde trådt i kraft.
NS Arbeidstjeneste

Nasjonal Samlings Arbeidstjeneste (forkortet AT) var en samfunnstjeneste organisert av Nasjonal Samling (NS) der unge menn skulle utføre kroppsarbeid i allmennhetens tjeneste. Idéen om en slik arbeidstjeneste var viktig i mange høyreorienterte bevegelser og partier i 1920- og 1930-åra.
Administrasjonsrådet satt i gang en frivillig arbeidstjeneste (Administrasjonsrådets Arbeidstjeneste) sommeren 1940 for å hjelpe til i skog- og jordbruk og anleggsvirksomhet, men den 25. september 1940 ble tjenesten overtatt av NS og omdøpt til «Norges Arbeidstjeneste» (AT). Den ble lagt under «Departementet for arbeidstjeneste og idrett». Tjenesten ble fra 1941 gjort obligatorisk for menn i vernepliktig alder.

Historie

Departementet var delt i tre avdelinger, hvorav den ene var Arbeidstjenestens sentralorganisasjon. Dette var ingen vanlig departementsavdeling, men en organisasjon etter militært mønster som besto av seks avdelinger, og hvor sjefen var general Carl Frølich Hanssen. Han ble i 1949 dømt til syv  års fengsel for sin virksomhet under andre verdenskrig. Departementet brukte Arbeidstjenesten som et redskap for å gjennomføre NS-regimets politikk. Fra april 1941 var sjefen et medlem av NS, og ved årsskiftet 1944–1945 var 90 % av stabsoffiserene partifolk.
Mange førkrigsoffiserer som tjenestegjorde i AT fikk fortsette i Forsvaret etter krigen.
De som var inne til Arbeidstjeneste var utstyrt med en egen arbeidstjenestebok, som ble brukt som en vanlig vernepliktsbok. Arbeidstjenesten var inndelt i sveiter, hver med omkring 150 mann. Mannskapene bodde i brakker. Alle ble utstyrt med spader, som i tillegg til å bli brukt til det egentlige formålet, fylte samme funksjon som våpen hadde i militære avdelinger. De paraderte og gikk vakt med spaden, og ble det bråk, var de kommandert til å slå med den. Ellers var AT ubevæpnet.
På dagtid arbeidet de ute med veibygging og på nybrottsbruk for å hjelpe nybyggere med å opparbeide gårdene sine. Det kan også nevnes at en sveit tjenestegjorde med tømmerhugst i Inari/Enare i Finland, og at AT-enheter ble brukt i hjelpeapparatet under evakueringen av Finnmark.
Departementet ble lagt ned 8. mai 1945, og «Avviklingsstyret for Arbeidstjenesten» ble nedsatt og underlagt Forsvarsdepartementet. Avviklingsstyret solgte inventaret i leirene, og bygningene ble mange steder demontert og sendt til Nord-Norge til innkvartering av husløse før gjenreisningen etter krigens ødeleggelser kom i gang.
Dylan Thomas

Bakgrunn

Thomas ble født i Swansea i Wales i 1914. Han utmerket seg ikke som student, forlot skolen da han var 16, og var journalist for en kort tid.

Forfatter

Selv om mange av hans tekster ble trykket mens fortsatt var tenåring, var det utgivelsen av Light breaks where no sun shines (1934) som ga ham oppmerksomhet i den litterære verden. Mens han bodde i London møtte han Caitlin Macnamara som han giftet seg med i 1937. Deres forhold var preget av alkoholisme og var gjensidig destruktivt. Tidlig i sitt ekteskap levde Thomas og familien fra hånd til munn og bosatte seg til sist i den walisiske fiskelandsbyen Laugharne.
Selv om han var en populær poet i sine levetid, var det vanskelig for ham å tjene penger på forfatterskapet, noe som førte til at han forsøkte å øke inntektene ved reise rundt på foredragsturner og lese dikt i radioen. Hans radioopptak for BBC på siste halvdel av 1940-tallet gjorde ham kjent. På 1950-tallet reiste Thomas til Nord-Amerika hvor hans høytlesning gjorde ham ytterligere berømt, skjønt hans eksentriske oppførsel og drikkemønster forverret seg. Hans tid i USA sementerte hans legendariske status og hvor han innspilte på plate slike tekster som as A Child's Christmas in Wales. I løpet av sin fjerde tur til New York i 1953 ble han meget syk og falt i koma som han ikke kom ut av. 
Thomas døde den 9. november 1953, og hans legeme ble sendt tilbake til Wales, hvor han ble gravlagt i landsbyens kirkegård i Laugharne.
Selv om han utelukkende skrev på engelsk, er Thomas anerkjent som en av de fremste walisiske poeter på 1900-tallet. Han er kjent for sin originale, rytmiske og oppfinnsomme bruk av ord bilder. Hans posisjon som en av de store moderne poeter har vært mye diskutert, men det har ikke endret hans folkelige appell som har gjort diktene hans tilgjengelige og lett å like, blant annet for at hans framføring er i stor grad knyttet til dem.
Robert Allen Zimmerman tok etter sigende navnet Bob Dylan i inspirasjon av Dylan Thomas.
Side

Side (uttales Side som på norsk) var en oldtidshavneby i Pamfylia, omtrent 16 km fra Seleukia. I dag ligger byen ved den sørlige kysten av den asiatiske delen av Tyrkia, nær byen Manavgat og Selimiye (omtrent 75 km fra Antalya).
De siste årene har Side utviklet seg til å bli en populær turistby, en by som stadig er under utbygging.
Sorbonne (universitetsbygning)

Historie

Kapellet som inngår i universitetskomplekset, samt dets rikt voluttutsmykkede fasade som vender mot place de la Sorbonne i vestlig retning, ble oppført på 1600-tallet.
IGE Resources

IGE Resources AB OSE: IGE er et svensk selskap som produserer diamanter og utvikler Nord-Europas største nikkelprosjekt i Sverige. Konsernet har virksomheter i Sverige, Sør-Afrika, Den demokratiske republikken Kongo og Angola. 
Selskapet har to hovedsatsingsområder: diamanter i Afrika og nikkelprosjektet Rönnbäcken i Sverige.
Det statlige diamantselskapet i Angola, Endiama, har anbefalt overfor gruvedepartementet og tildelt IGE lisens for kommersielt salg av diamanter fra Luxinge-prosjektet. IGE produserer også diamanter i Cassanguidi i Angola.
IGE gjennomførte i februar 2010 oppkjøp av et annet diamantselskap, Pangea, som har 8,5 millioner karat i påviste reserver fordelt på fem diamantprosjekter i Angola, Sør-Afrika og Kongo.
I april 2010 endret selskapet navn fra Int. Gold Exploration (IGE) til IGE Resources AB. Navneendringen ble blant annet grunngitt i at stadig mindre av selskapets inntekter kommer fra gull, samtidig som selskapet har tatt steget fra utforsking til produksjon av diamanter.
Sphaerolina

Utseende

Nokså store, brede, noe hvelvede, blanke, mørke bladbiller med rødlige dekkvinger. Slekten kan minne om de større artene i slekten Chrysomela.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Asia.
San Carlos vannkraftverk

San Carlos vannkraftverk er et vannkraftverk mellom elvene Rio San Carlos og Rio Samana Norte i Colombia. Vannes ledes gjennom et kunstig vannledning fra reservoaret Embalse de Punchiná som dannes av Punchiná-demningen (San Carlos-demningen). 
Demningen ble konstruert fra 1978 og stod ferdig med vannkraftverk i 1984. Installert vannkraftkapasitet er 1 240 MW.
Samariaravinen

Samariáravinen er et juv og en nasjonalpark på Kreta og er en av de største turistattraksjonene på øya. Juvet ligger sørvest på Kreta og ble dannet av en elv som rant mellom fjellene Lefká Óri og Volakias. Kløfta er 18 km lang og regnes som en av de lengste i Europa. Den nordlige inngangen ligger 1250 moh. mens den sørlige utgangen er på havnivå, ved landsbyen Agia Roumeli.
Barringerkrateret

Barringerkrateret (også Meteor Crater) er et meteorittisk nedslagskrater lokalisert omtrent 69 km øst for Flagstaff, nær Winslow i ørkenen nord i Arizona (Amerikas forente stater). Stedet var tidligere kjent som Canyon Diablo-krateret, men tilnavnet Barringerkrateret ble gitt av forskere til ære for Daniel Barringer som var den første som foreslo at krateret kom av et meteorittnedslag. Krateret er privateid av Barringer-familien gjennom Barringer Crater Company. Kratereierne påstår at krateret er «det første påviste, best bevarte meteorittkrateret på jorda».
Det anslås at meteorittnedslaget skjedde for omtrent 50.000 år siden. Meteoritten var rundt 50 meter i diameter, og skal ha hatt en hastighet på 12,8 km per sekund (ca. 46000 km/t) da den traff.
Meteorittkrateret ligger på en høyde på omtrent 1740 meter over havet. Det er omtrent 1200 m i diameter, ca. 170 m dyp, og er omkranset av en rand som stiger 45 m over de omkringliggende slettene. Kratersenteret er fylt med 210-240 m med bruddstein som ligger over kraterets grunnfjell.
Brekka bygdetun

Brekka bygdetun er et eldre gårdsanlegg i kulturområdet Brekka Kistafoss i Tydal kommune. Bygdetunet har en sentral plass i bygdas kulturliv og benyttes ofte til kulturelle arrangementer. Det historiske friluftsteateret Karolinernes hærtog i Tydal oppføres her hvert andre år i permanente kulisser på våningshusets bakfasade.
Brekka bygdetun er opprinnelig en husmannsplass fra første halvdel av 1700-tallet. Gården lå da under Østeraunet litt lengre ned mot elva. Sent i 1870-årene ble gårdsanlegget flytta dit hvor det står i dag. Gården ble etter hvert utvida med flere hus og bygdetunet består i dag av 11 bygninger deriblant våningshus, fjøs, låve, stall, bur, eldhus og smie med tørkeinnretning. Tundannelsen er et typisk, trøndersk firkanttun. Lokal og regional byggeskikk kommer også tydelig til uttrykk i de laftede tømmerbygningene som omgir tunet. I utkanten av anlegget ligger også et tilflyttet våningshus, Jenshaugstuggu, samt et bygg fra 1970-tallet fra Selbuhus som er Tydals første ferdighus.