google/wiki40b huggingface dataset:
Båndsumpvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 11-18 millimeter), smalvinget, brun vikler. Artene i slekten Bactra er ganske variable og kan være vanskelige å skille fra hverandre bare på ytre utseende. Forvingen er temmelig smal, brunlig med mer eller mindre utydelige, lyse tegninger. Det er ofte en kommaformet, mørk flekk midt i vingene.

Levevis

Arten lever i sumper der larvene utvikler seg inne i stenglene av siv (Juncus spp.) og sivaks (Scirpus spp.). De voksne viklerne flyr i juni-juli. I Norge finnes arten nesten utelukkende ved kysten.

Utbredelse

Arten forekommer over hele Europa, og også i Nord-Afrika og det nordlige Asia.
I Norge er den utbredt langs kysten vest til Rogaland, men den er ikke vanlig. Den er vurdert som Sårbar (VU) i den norske rødlisten fra 2010.
Hässelby Strand

I litteraturen

I Johan Harstads roman "Hässelby" fra 2007 foregår store deler av handlingen i Hässelby Strand. Romanen tar for seg livet til barnebokfiguren Albert Åberg etter at han ble voksen, og forteller historien om livet hans etter at faren Bertil døde. Boken handler også om hvordan verden til slutt gikk under, og verdens undergang starter i Hässelby.
Den sorte legende

Den sorte legende (spansk Leyenda Negra) er en beskrivelse på sterkt negativ fremstilling av Spania under Filip II og spesielt spanjolenes fremferd i Amerika. Sistnevnte fenomen kan spores tilbake til historikeren  Bartolomé de las Casas, som i detalj beskrev grusomhetene som foregikk av spanjoler i Karibia tidlig på 1500-tallet. Et kvasi-føydalt system som het encomienda og generell har fremferd, kombinert med sykdommer, utslettet befolkningen på mange øyer i Karibia. De las Casas' beskrivelser meførte forandringer der indianernes rolle ble opphøyet til undersåtter, og slaveri og misbruk av dem ble ulovlig. Senere ble encomienda-systemet avslørt. Imidlertid kom de las Casas' bok ut først i 1552, men baserte seg på hendelsene før Spania tok affære. Slik skapte den et inntrykk av Spania som ikke stemte med virkeligheten. Dette ble brukt av nordeuropeere, spesielt protestanter, i anti-spansk propagandea.
I tillegg var også Antonio Pérez, en statsmann som hadde falt i unåde his Filip II, med på å spre anti-spansk propaganda. Hans bøker, blant annet Relaciones i 1598, fokuserte mest på fastlandets mangler og kong Filips brutalitet. Det er imidlertid ikke noen større belegg for fremstillingen verken av Spania eller Filip II som spesielt grusomme sammenliknet med andre europeiske kolonimakter.
Valdres prosti

Valdres prosti er et prosti i Hamar bispedømme og dekker kommunene i distriktet Valdres.

Historikk

Valdres prosti og Toten prosti (med Land) ble opprettet i 1853 ved delingen av Toten og Valdres prosti, iflg. kgl.res. 30.11.1852.
Chisholm Trail

Chisholm Trail var en viktig amerikansk krøttersti eller snarere en rute for å drive kveg fra sør i Texas til jernbanestasjonen for kvegtransport ca 800 km lenger nord i Abilene i staten Kansas.
Veien ble benyttet i hovedsak mellom 1867 og 1887, for å drive kveget til Kansas Pacific Railways jernbanestasjon i Abilene, kvorfra de ble ført på krøttervogner østover i landet. Chisholm Trail var den vestlige rute for den såkalte Texas Road (også kaslt East Shawnee Trail). Den ble oppkalt etter Jesse Chisholm, som allerede innen den amerikanske borgerkrig hadde anlagt eb rekke Trading Posts (handels- og poststasjoner) langsetter ruten, og slik skapt den eneste relevante infrastruktur på steppelandet. Selv benyttet han aldri ruten for noen egen kvegsdrift.

Historie

Under borgerkrigen kunne ikke kveget fra Sørstatene fraktes til statene i Nord, selik at flokkene vokste og prisene falt i Tezas, som stod på konføderasjonens side. I 1866 lå prisen for et dyr i Texas ikke mer enn 4 US-Dollar, mens den i Nordstatene, sørlig i øst, kunne være på 40 $.
I 1867 åpnet Joseph G. McCoy kvegmottak (Stockyard) i Abilene i Kansas. Han oppfordret texanske kvegbønder til å drive sine kvegflokker dit, der det største mottaket vest for Kansas City dermed ble realisert.
O. W. Wheeler og hans partnere benyttet Chisholm Trail og ført i 1867 en flokk på 2400 kveg til Abilene. De ble de første av etterhvert fem millioner texanske kveg som kom til Kansas langs Chisholm Trail gjennom årene.
Fra 1867 til 1871 sluttet ruten i Abilene. Senere var det mottakssjernbanestasjoner i Newton i Kansas og Wichita i Kansas som skulle dominere. Fra 1883 til 1887 var det  Caldwell i Kansas som var siste stopp.
I 1885 begynte denne kvegtransporten å avta på grunn av byggingen av Missouri-Kansas-Texas Railroad.
Modellseilfly

Modellseilfly er modellfly av seilfly. Disse er enten helt uten motorkraft som et fullskala seilfly, eller har motor for å hjelpe flyet opp.
Oppdriften for modellseilflyet som for fullskala er oppadstrømmende luft. Enten som termikk på flatmark eller som vind over en skråning (hang).
Den største og meste aktive Modellseilfly-klubben i Norge er Cirrus RC flyklubb med tilhold i Oslo.
Modellseilfly finnes i mange kategorier. Fra de enkleste håndkastemodellene til de mest avanserte radiostyrte modellene med kevlar og karbon. På bildet er det to konkurransemodeller.
DS «Jupiter»

Historie

DS «Jupiter» ble overlevert i januar 1916, og 26. januar ble hun satt inn på rederiets rute mellom Bergen og Newcastle i England. Fra mars 1918 til januar 1919 var skipet rekvirert av The British Shipping Controller og seilte for Union Castle Line under britisk flagg. Etter at skipet ble tilbakelevert til rederiet, returnerte hun til Bergen – Newcastle-ruten. I 1931 fikk «Jupiter» installert kjøleanlegg, og 3. plass (3. klasse) innredning ble modernisert. I 1937 ble skipet ombygd og satt inn i rederiets rute Trondheim – Bergen – Rotterdam (Nederland), mens DS «Vega» overtok i Englandsruten.
Under det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 lå «Jupiter» i Bergen. Skipet ble rekvirert av den tyske okkupasjonsmakten og fra 16. april brukt som losjiskip for norske krigsfanger ved Eidsvågneset i Bergen, sammen med BDS' andre englandsbåt TS «Leda». I august 1940 ble «Jupiter» benyttet av tyskerne som troppetransportskip langs norskekysten, men skipet seilte med norsk besetning og norsk flagg. Etter den norske kapitulasjonen ble «Jupiter» satt inn i trafikk mellom Danmark og Oslo. I oktober 1944 ble skipet overtatt av tyskerne, og seilte med tysk mannskap og tysk flagg. Ved den tyske kapitulasjonen i mai 1945 lå «Jupiter» i København, og 15. juni ble skipet levert tilbake til Det Bergenske Dampskibsselskab. Hun gikk til Lindholmens Verkstad i Göteborg for reparasjon og ombygging, og i februar 1946 var skipet tilbake i ruten Bergen – Newcastle. I 1953 ble «Jupiter» erstattet i Englandsruten av det nybygde dampturbinskipet TS «Leda». Sommeren 1953 gikk «Jupiter» noen rundturer i hurtigruten. Fra april til august 1955 gikk hun som avløserskip i hurtigruten etter at DS «Nordstjernen» forliste i Raftsundet 22. september året før.
2. september 1955 ble «Jupiter» solgt til det greske rederiet Epirotiki Steamship Navigation Company i Pireus. Skipet ble ombygd til cruiseskip og omdøpt DS «Hermes». 4. mars 1960 brøt det ut brann ombord under innredningsarbeide ved kai i Pireus. Skipet ble totalskadet, og ble tauet til Italia i desember samme år for opphugging.

Skipet

DS «Jupiter»s tonnasje var ved levering 2 652 bruttoregistertonn, 915 nettoregistertonn, og lasteevnen var 1 830 dødvekttonn. Lasting og lossing foregikk ved hjelp av kraner forut og akter. Hovedmaskinen var en kullfyrt trippel ekspansjon dampmaskin bygd ved Lindholmens Verkstad. Oppgitt ytelse var 3 000 ihk (indikerte hestekrefter), og 309 nhk (nominelle hestekrefter), noe som ga en toppfart på 15,5 knop. Hun hadde 170 køyeplasser fordelt på 88 på 1. plass (1. klasse) og 82 på 3. plass.
I den tiden DS «Jupiter» gikk i hurtigruten, var hun flåtens største og mest luksuriøse skip. I motsetning til de moderne motorskipene var hun stillegående og vibrasjonsfri. Skipets største ulempe var de høye driftskostnadene.
World War Z

Handling

FN-medarbeideren Gerry Lane (Brad Pitt) må dra verden over og kjemper mot tiden for å stoppe zombieangrepet som overvelter hærer og regjeringer, og som truer med å ødelegge hele menneskeheten. Han vet at den eneste måten å stoppe det på er å erklære verdenskrig, og han prøver å samle alt som er av stridskapable folk for å opprettholde håpet om overlevelse.
Kraków szopka

Kraków szopka (uttale: sjop-ka), eller julekrybbe (polsk: Szopka krakowska) er en juletradisjon som har sin opprinnelse i Kraków i Polen, og som begynte på 1800-tallet. Et særegent og karakteristisk trekk er bruken av historiske bygninger fra Kraków som bakgrunn for Jesu fødsels-tablå.

Historie

Skikken med krybbescener spredte seg fra Italia på 1200-tallet og ble raskt kjent i Polen. Under middelalderen ble det der utviklet en egen form for julespill, kalt Jasełka.
Noen artister utstilte sine szopkaer sammen med dukker og gjorde det til en form for gatateater. I noen ble de ubevegelige figurer erstattet med bevegelige dukker. Til tider ble det lagt til spesielle dukker eller figurer som illustrerte elementer fra polsk kultur og samfunnsliv, fra historiske skikkelser som bevingede hussarer og Tadeusz Kościuszko, via den legendarske trollmannen Pan Twardowski og Wawelbordens drage, til samtidens politikere og kunstnere. På 1700-tallet førte spredingen av slikt ikke-religiøst innhold til de grader at de mer ekstravagante oppstillinger ble forbudt fra kirkene. Etter dette kirkeforbudet utviklet skikken seg videre i det utenforkirkelige rom, til folkekunst med mindre hemninger.
Szopka-tradisjonen går tilbake til 1800-tallet da Krakóws håndverkere – steinhuggere og snekkere – begynte med å produsere figurer til julebruk for å spe på sine inntekter til jul. Dette grev om seg, figurene ble populære. Mange var villige til å betale for å se szopkasamlinger – ofte båret fra dør til dør av julesangere – eller de kjøpte dem. Blent de mer kjente av de tidligere samlere og fremmere av skikken var magnatfamilien Potoccy.
Etter at Polen gjenvant sin selvstendighet i 1918 begynte man å lage og selge szopkaer som krakówske suvernirer. Byens myndigheter støttet opp om dette og arrangerte en første kongurranse i desember 1937. Siden da, men med avbrudd inder Annen verdenskrig, har szopka-presentasjonen og -konkurransen funnet sted på den første torsdag i desember på byens hovedmarkedsplass,nær Adam Mickiewicz-monumentet. De beste szopkaer blir deretter utstilt i Krakóws historiske museum i Krzysztoforypalasset.

Utforming

De forseggjorte strukturene kan bli opp til to meter høye og rtre meter brede. Den bygning som oftest benyttes som inspirasjon er Mariabasilikaen i Kraków med dens lett gjenkjennelige spir. Andre populære valg er Wawelborgen, handelshallen Sukiennice og byens barbakan.
Betlehemsstjernen vises gjerne i annen etasje; på nederste nivå utstilles det figurer.
Alexander Søderlund

Landslagskarriere

Den 23. november 2011 ble Søderlund for første gang tatt ut i en norsk landslagstropp. Han var en av mange unge tippeligaspillere som ble tatt ut for å spille treningskamper for Norges herrelandslag «King's Cup» i Thailand i januar 2012. Søderlund fikk sin debut i 1–1-kampen mot Danmark den 15. januar 2012.
I juni 2012 ble Søderlund igjen tatt ut i troppen da Mohammed Abdellaoue var tvilsom til å klare å spille treningskamp mot Kroatia. Han kom inn som innbytter for Erik Huseklepp i det 84. minutt, og hadde en målgivende pasning til Tarik Elyounoussis utligning. Den 27. august 2012 ble Alexander Søderlund for første gang tatt ut i en landslagstropp til VM-kvalifisering. I VM-kvalifiseringskampene mot Sveits og Kypros startet han begge kampene som angriper for første gang i landslagskarrieren.
Han scoret sitt første landslagsmål 10. oktober 2015 i en EM-kvalifiseringskamp mot Malta.
Tongzhou (Beijing)

Tongzhou (kinesisk: 通州区; Hanyu Pinyin: Tōngzhōu Qū), som ligger sørøst i Beijing, anses som den østlige innfallsport til den kinesiske hovedstaden. Det sentrale Tongzhou ligger bare ni km fra det sentrale Beijing, enden av Keiserkanalen (ved krysset mellom Tonghuikanalen og Nordkanalen) og i østre ende av Chang'an-gaten. Hele distriktet er på 906 km², eller 6 % av  byprovinsen Beijings totale areal. Befolkningen er på 673 952 (folketellingen i 2000).

Historie og kultur

Tongzhou ble grunnlagt 195 f.Kr. under det vestlige Han-dynasti som Lu (路) fylke, skjønt det er tegn på at det var folk som bodde der også i neolittisk tid. Ved begynnelsen av det østlige Han-dynasti ble skrifttegnet Lu justert ved tilføyelse av et vanntegn som radikaltegn, slik at det ble til Lu (潞). I 1151, under Jin-dynastiet, fikk Lu fylke de nye navnet  Tongzhou, som betyr omtrent 'sted for gjennomreise', som anerkjennelse for dets betydning som land- og kanalinnfartsåren til Beijing. Den ble et bydistrikt under Beijing i 1997.

Samferdsel

Tongzhou har lenge vært en av de viktigste innfallsportene til Beijing. Ikke bare Keiserkanalen passerer gjennom distriktet, men også jernbaner og veier. Kinas riksvei 103 løper gjennom Tongzhou på sin vei ned til kysten ved Tanggu ved Gulehavet.
Johnny Hallyday

Bakgrunn

Hallyday hadde en belgisk far, Léon Smet, og en fransk mor, Huguette Eugénie Pierrette Clerc. Han vokste opp hos en tante, Hélène Mar, og tok sitt scenenavn fra en nevø fra Oklahoma som opptrådte som Lee Halliday. Sistnevnte kalte Smet «Johnny» og var blitt en farsfigur, og introduserte ham til amerikansk musikk.

Karriere

Hallyday begynte sin karriere som sanger på 1960-tallet med å hovedsakelig fremføre franskspråklige versjoner av amerikanske rockhits, på samme måte som andre på den tiden med amerikanskklingende kunstnernavn. Han var aktiv artist i 50 år og utga plater som Que je t'aime, Le bon temps de rock 'n roll, Un jour viendra og Gabrielle.
Han hadde en sønn med sangerinnen Sylvie Vartan, som han var gift med 1965–1980, og en datter med skuespillerinnen Nathalie Baye som han levde sammen med 1982–1986. Han var gift med Læticia Boudou fra 1996.

Begravelse

Flere titusen (opp til 100 000 eller 1 million ifølge en kilde) møtte opp langs ruten da kisten ble fraktet i bilkortesje gjennom Paris og langs Champs-Élysées til begravelsen som ble overført direkte på flere fjernsynskanaler. Langs ruten holdt 1500 politifolk vakt. President Macron, og de tidligere presidentene Hollande og Sarkozy, deltok i begravelsen. Eiffeltårnet var opplyst med skiltet «Merci Johnny» i forbindelse med begravelsen. Hallydays død utløste den største kollektive sorg i Frankrike siden Edith Piaf døde i 1963.
Romneglekt

Romneglekt er redusert oppmerksomhet for hendelser/ting til venstre for kroppen/ utenfor kroppen. Et typisk eksempel er at pasienten ikke ser sin egen mat foran seg, men begynner å forsyne seg av naboens mat.
James FitzJames, 1. hertug av Berwick

Historie

FitzJames ble  født i Moulins i Frankrike før faren tok over Tronen, og han vokste opp som en katolikk. Han ble utdannet ved Collège du Juilly, Collège du Plessis og Jesuittcolleget i Leene Flèche. Han gikk deretter inn i tjeneste for hertug Karl V av Lorraine og var til stede  under beleiringen av Buda FitzJames ble gjort til  Hertug av Berwick, Jarl av Tinmouth og Baron Bosworth av faren i 1687.  Han reiste så til Ungarn og deltok i slaget ved Mohács.
Berwick kom tilbake til England og ble  guvernør i Portsmouth. Kong Jakob utnevnte han så til Ridder av the Garter, men på grunn av invasjonen til prinsen av  Orange og den påfølgende den ærerike revolusjonen, fant denne innsettingen aldri sted. Året etter ble Jakob styrtet og Berwick reiste i eksil med ham, og tok en aktiv del i det irske felttoget, inkludert slaget ved Boyne. Etter at faren endte eksilperioden sin, tjente Berwick i den franske arméen. Han kjempet i slagene ved Steenkerque og Landen. I det sistenenevnte ble Berwick tatt til fange, men ble byttet mot hertugen av Ormonde. På grunn av støtten til faren og tjenesten i den franske arméen mot England, ble han dømt til tap av borgerrettene sine i 1695, og mistet den britiske adelrangen. 
Som soldat var Berwick kjent for sitt mot, sin dyktighet og sin integritet. Etter god tjeneste i den spanske arvefølgekrigen ble han utpekt til fransk marskalk etter et vellykket tokt mot Nice i 1706. Den 25. april 1707 vant Berwick den store og avgjørende seieren i Almanza, hvor en engelskmann ledet den fransk-spanske arméen til seier mot Ruvigny, en franskmann som ledet den engelsk-portugisiske-nederlandske arméen. Etter Almanza ble Berwick gjort til Duc de Fitz-James i adelskapen i Frankrike av Ludvig XIV, og Duque de Liria y Xérica og løytnant av Aragon av Filip V av Spania. Den siste store hendelsen i den spanske arvefølgekrigen var stormingen av Barcelona av Berwick, etter en lang beleiring, den 11. september 1714.
Ikke lenge etter ble Berwick militærguvernør i provinsen Guienne, hvor han ble venn med Montesquieu. I 1718 måtte han igjen gå inn i Spania med en armé denne gangen måtte han kjempe mot Filip V av Spania i  (kvadrupelalliansekrigen). Mange år med fred fulgte etter dette felttoget, og Berwick ble ikke kalt ut i tjeneste  før i 1733. Det året ble han valgt ut til å lede arméen ved Rhinen i den polske arvefølgekrigen 
og klarte å beleire Kehl i 1733, men ble halshugget av en kanonkule under beleiringen av Philippsburg den 12. juni 1734.
Berwick hadde barn i begge ekteskapene sine. Etterkommerne hans var de franske Ducs de Fitz-James og spanske Duques de Liria og senere hertuger av Alba.
Brikett

Brikett er en fornybar energikilde som er laget av treflis, skogsavfall, sagbruksavfall, torv eller landbruksavfall. I Norge er så godt som all produksjon basert på treflis. Biomassen blir komprimert eller presset til stavformede kubber med en diameter større enn 25 millimeter. Biomassen blir normalt presset sammen uten bruk av bindemidler. Brikett levert i bulk har typisk en diameter på 55-75 mm. Normalt blir brikett brukt i mellomstore og store varmesentraler. (Årsforbruk 1,5 GWh og større) Som et alternativ, og da særlig i mindre anlegg kan en nytte pellets i stedet for briketter.
Trekullbriketter er en variant av kull som brukes til grilling. De selges sekkevis eller som innhold i engangsgriller.

Brennverdi

Ifølge Norsk Standard NS 3168:2000 skal energiinnholdet i en brikett (gruppe 1) være på minst 16,2 MJ/kg (4,45 kWh/kg) og fuktinnholdet være maksimalt 12 %. Normalt er norsk brikett produsert fra gran eller furu. Disse treslag har en noe lavere brennverdi enn bjørk. Dersom denne briketten blir brent i en kjel med virkningsgrad på 85 %, blir effektivt energiinnhold 3,8 kWh pr. kg. Med en brikettspris på f.eks. kr 1,50 pr. kg svarer det til en brenselpris på 39 øre/kWh.

Norsk produksjon

Den norske produksjonen av brikett, som er basert på treverk, flis osv., var i 2010 på 31.2550 tonn. Av dette ble 4.790 tonn eksportert. Det ble importert 19.568 tonn. Briketter som er produsert med avfall som basis er ikke medtatt i denne statistikken.
Det var i 2010 14 produsenter og 6 importører av brikett. Solør Bioenergi og Norsk Biobrensel er pr. 2010 de desidert største produsentene i Norge. De står for ca 75 % av produksjonen.

Norsk forbruk

Brikett leveres i "husholdningspakker", storsekker og som bulk. Pris (2010) inklusive moms ligger på ca 48 øre/kWh for "husholdningspakker", ca 30 øre/kWh for storsekk og ca 27 øre/kWh for bulkleveranser. Brikett brenner svært rent med svært lave verdier av sot og partikler.
Thomas Bateman

Biografi

Thomas Bateman var sønn av amatørarkeologen William Bateman. Etter farens død i 1835, ble Bateman oppdratt av sin bestefar, og fra 16 års alder hjalp han til med å drifte familiegodset Middleton Hall i Middleton-by-Youlgreave. Det var her han ble interessert i arkeologi og han ble sterkt påvirket av Sir Richard Colt Hoares Ancient History of North and South Wiltshire. Batemans første erfaring med arkeologi kom med nedrivningen av en middelalderkirke i Bakewell. Han ble medlem av The British Archaeological Association i 1843, deltok i 1844 på en utgravning av en gravhaug i Canterbury. Året etter gravde han selv ut 38 gravhauger i Derbyshire og Staffordshire, og fikk kallenavnet "The Barrow Knight".
I 1847 ga han ut Vestiges of the Antiquities of Derbyshire, og fra 1848–1849 gravde han ut 50 hauger. Mellom 1851 og hans død i 1861 gravde han ut ytterlige 22 hauger. Hans andre bok, Ten Years' Diggings in Celtic and Saxon Grave Hills in the Counties of Derby, Stafford and York, ble utgitt året etter hans død.
Mimohyagnis

Utbredelse

Arten er kjent fra Sumatra.
Vilnius og Litauen eparki

Historie

Litauens kontakter med ortodoks kristendom går antakelig helt tilbake til 1000-tallet. Selv om den romersk-katolske kirke etter hvert spilte en dominerte rolle i landet, var det alltid innslag av ortodokse kristne. Det første ortodokse bispedømmet som omfattet Litauen ble sannsynligvis allerede grunnlagt i 1316 med setet i datidens litauiske hovedstad Naugardukas (dagens Navahradak i Kviterussland). Bispedømmet, som var underlagt den økumeniske patriark i Konstantinopel, eksisterte med enkelte avbrekk frem til 1596, da Polen-Litauens ortodokse presteskap slutta seg til den kviterussisk-katolske kirke.
Det russisk-ortodokse eparkiet Polotsk (også i dagens Kviterussland), som ble grunnlagt i 1833, omfattet Litauen. 1839 ble Litauen skilt ut fra Polotsk som et eget eparki. Bispesetet var først et kloster ved Gardinas (kviterussisk Hrodna) og fra 1845 Vilnius.
Litauen ble uavhengig i 1918, men uten landets østlige del (inkludert Vilnius), som lå i det nygrunnlagte Polen. Da den ortodokse kirke i Polen ble autonom i 1921 og autokefal i 1924, ble også Vilnius og Lyda eparki del av den polsk-ortodokse kirke, noe eparken av Vilnius imidlertid ikke godtok. I denne perioden, som varte frem til Sovjetunionens anneksjon av Øst-Polen i 1939, fantes det derfor to ortodokse biskoper av Vilnius: en polsk-ortodoks epark med sete i Vilnius og en russisk-ortodoks epark, som flyttet sitt sete til Kaunas. Deretter ble Vilnius igjen et eparki i Moskva-patriarkatet.
ST «Borgenes»

ST «Borgenes» er en damptråler opprinnelig bygd som britisk marinefartøy under 2. verdenskrig. Skipet hørte hjemme i Kristiansund, før det ble overtatt av Finduskonsernet. Det ble tatt ut av bruk i 1972, og er i dag erklært som et verneverdig skip.
Skipet ble bygd av Collingwood Shipyards Ltd. i Ontario, Canada og sjøsatt 30. april 1942 som HMCS «Cailiff» i oppdrag av den britiske marine, det var utført som eskortefartøy og var utrustet for vern mot ubåter. 17. september ble den lånt til den kanadiske marine og ble stasjonert ved Halifax, New Foundland. 17. juni 1945 ble den gitt tilbake den britiske marine og lagt i opplag ved Milford Haven.
I 1946 ble skipet kjøpt av rederiet O. Wirum i Kristiansund og ble ombygd til sidetråler ved Storvik mekaniske verksted AS i Kristiansund og fikk navnet «Borgenes». Frem til 1963 ble den brukt til fiske i Nord-Atlanteren og i Barentshavet for å levere saltet fisk til klippfiskproduksjon i Kristiansund.
1963 ble skipet solgt til Findus i Hammerfest for å levere ferskfisk der, i 1972 ble den tatt ut av bruk på grunn av mangel på kvalifisert dampmaskinpersonale.
I 2004 ble «Borgenes» erklært verneverdig av riksantikvaren. «Borgenes» ble slept til Stokksund i oktober 2012 for opphugging.