google/wiki40b huggingface dataset:
Gjelleråsen

Gjelleråsen er navnet på en ås på grensen mellom Oslo, Skedsmo kommune og Nittedal kommune, og på tettbebyggelse beliggende på denne lengst syd i Nittedal herunder områdene Hagan, Skillebekk og Holumskog.
Åsen er delt mellom Oslo i vest, Skedsmo i øst, og altså Nittedal i nord. Over åsen går flere viktige historiske veifar, samt to moderne hovedveier på hver sin side av åsen: riksvei 4 i nordvest og E6 i sørøst.
Det eldste faret er den såkalte Oldtidsveien. Den kan følges fra Fossum gård, like bak Stovner senter og over det høyeste partet av åsen. Nær toppunktet ligger en jordblandet gravrøys, og et par rene gravrøyser ligger tett opptil veifaret. Dette indikerer en svært høy alder på veifaret, kanskje ned i bronsealderen. Videre nedover på nordsiden kan sees rester av skansen som ble bygd her i 1716, da Karl XII gjorde sitt første innfall i Norge. Da var det svenske patruljer her som lette etter ubevoktede veier inn mot Christiania (Oslo). De ble slått tilbake av mannskapene på skansen her.
På 1700-tallet ble det behov for å bygge veier for kjøretøy. Den gamle traseen var uegnet til det, så den nye veien ble lagt i en bue om Grorud opp til Skillebekk og derfra diagonalt over til Lahaugmoen. Her var det skysstasjon og handelsbod. Under okkupasjonen ble området annektert av Wehrmacht, som bygde ut Lahaugmoen militærleir. Den var i mange år etter krigen standkvarter for Hærens sanitet, men ble nedlagt på 1990-tallet. 
Tettbebyggelsen Gjelleråsen er blitt et knutepunkt for Trondheimsveien, hvor denne skiller lag med riksvei 4, og fortsetter som riksvei 22 mot Lillestrøm. Hagantunnelen på riksvei 4 starter på Gjelleråsen, og munner ut på Slattum, hvor riksvei 4 fortsetter nordover Nittedal.
Hovedanlegget til Ringnes bryggerier ligger på Gjelleråsen. Det samme gjør hovedfabrikken til Diplom-Is, Arcus og hovedkontoret til Würth Norge. 
Navnet på passet ved Gjelleråsen kan komme fra Gjølluraas, der første ledd er etter Gjoleid, som skal bety «det vindfulle engområde», eller fra Gjøl - Gjel, som beskriver et innhugg i terrenget der ferdselsveiene gikk over åsen. Men det kan også komme fra verbet Gjalla = lyde, som fra et ekko.
Dansere i natten

Dansere i natten er det åttende albumet fra Bjørn Eidsvåg, som ble utgitt i 1986 på Kirkelig Kulturverksted. Albumet er produsert av Erik Hillestad. Albumet lå tre uker på VG-lista og endte med 13.-plass som beste plassering, noe som var Eidsvågs debut på VG-lista. Mange av tekstene er bygget på motiver fra Det Gamle Testamentet knyttet opp mot bilder fra moderne tid. Sporet «Aleina» ble en mye spilt sang for Eidsvåg.
Hohendubrau

Geografi

Hohendubrau ligger i den midterste vestlige delen av kretsen i et skogrikt område sørvest for innsjøen Talsperre Quitzdorf ved høydedraget Dubrau. Den befinner seg omkring 20 km – midt mellom Görlitz og Bautzen.
Kommunen består av distriktene Dauban (Dubo), Gebelzig (Hbjelsk), Groß Radisch (Radšow), Groß Saubernitz (Zubornica), Jerchwitz (Jerchecy), Ober Prauske (Hornje Brusy), Sandförstgen (Borštka), Thräna (Drěnow) og Weigersdorf (Wukrančicy).

Historie

Kommunen Hohendubrau ble opprettet den 1. juli 1995, gjennom en sammenslåing av kommunene Gebelzig (med Groß Saubernitz og Sandförstgen), Groß Radisch (med Jerchwitz og Thräna) og Weigersdorf (med Dauban og Ober Prauske).
Stedet Groß Radisch ble første gang nevnt i 1422 under navnet Radisschaw. Navnet er slavisk og betyr «stedet til Radis». Navnet er enten avledet av navnet på landsbyens grunnlegger eller av den slaviske krigsguden Radegast.
Jerchwitz het tidligere Erbisdorff og Erichsdorf. Det kan være beslektet med det slaviske navnet Jarczowice, men også bety «Landsbyen til Jarosch» eller «Landsbyen til Jarik».
Stedsnavnet Thräna er avledet av slavisk Drenow («vårkornell») eller ctrawa («eng» eller «myr»).
Hohendubrau var en kommune i Niederschlesischer Oberlausitzkreis frem til 1. august 2008 var den vært en del av i, og siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Görlitz.

Transport

Bundesautobahn 4 går sør for kommunen til Weißenberg.
Landhockey under Asialekene 1994

Landhockey under Asialekene 1994. Landhockey var en av sportene under de tolvte Asialekene som ble arrangert i Hiroshima i Japan. Det var tiende gangen som landhockey var med på programmet i Asialekene. Landhockeyturneringene ble avviklet i perioden 3. til 14. oktober 1994. Ni herrelag og seks damelag deltok, det var fjerde gangen som kvinner deltok i landhockey i Asialekene. Sør-Korea vant finalen for menn med 3-2 over India, Sør-Korea vant også dameserien.
Adolf Loos

Liv og arbeid

Adolf Loos vokste opp som sønn av en steinhugger i Brünn. Han var ni år gammel da faren døde. Hans mor gjorde ham arveløs da han var 23, siden han til hennes sorg ikke ville fortsette i sin fars fotspor. Utdannelsen fikk han dels i Böhmen og dels på Den polytekniske læreanstalten i Dresden. Han mottok impulser fra Gottfried Semper og Karl Friedrich Schinkel, og ble påvirket av Vitruvius' skrifter.
Etter endt utdannelse reiste han til USA. Under oppholdet jobbet han både som tallerkenvasker og journalist. Han ble kjent med Chicago-skolen og så verdensutstillingen i Chicago i 1893.
I 1896 vendte han tilbake til Wien. 1903 grunnla han tidsskriftet Das Andere, som hadde som mål å agitere for en vestlig/anglofil kultur. Tidsskriftet kom bare med to nummer, der alt var skrevet av Loos. I denne perioden var han en del av «avantgarden» i Wien og ble kjent med bl.a Arnold Schönberg. De ønsket seg et brudd med tradisjonell kunst.
I 1908 skrev han Ornament og forbrytelse som er et av 1900-tallets viktigste manifest om formgiving og arkitektur. Etter dette ble han en yndet foredragsholder. 
Som arkitekt hadde han hittil hatt en rekke innredningsoppgaver og arbeidet med butikkdesign, men i 1911 fikk han oppdraget «Haus am Michaelerplatz» som er blitt karakterisert som en «ikke-tatovert moderne arkitektur». Det kalles også «huset uten øyenbryn», og ble av mange wienere opplevd som et monstrum. I 1911 eller året etter tegnet Adolf Hitler Michaelerplatz, og har gjengitt hele plassen, minus Loos' bygning. I stedet tegnet han inn et hus som hadde stått der på 1700-tallet.
De neste oppdragene var en rekke villaer, deriblant Villa Steiner, Villa Scheu og Villa Horner. Karakteristisk for disse er nakne, pussede fasader og strenge, geometriske bygningsvolumer, mens interiørene viser forfinede, elegante detaljer og egne teorier om bruken av rom.  Det er stor kontrast mellom det ytre og det indre, med trekk fra engelsk og amerikansk boliginnredning.

Arkitekten

Ifølge Reyner Banham
var Loos også en tradisjonalist og så bakover, ikke fremover. Han var også en klassisist, og kunne bruke f.eks en dorisk søyleorden når han syntes at situasjonen krevde det. Han har f.eks brukt klassiske detaljer i taket på Den Amerikanske Bar i Wien. Han var også en schinkelist, og dette kommer bl.a frem i slutten av Ornament og forbrytelse, at all kultur hviler på en viss kontinuitet med fortiden.  
Ifølge Kenneth Frampton var Loos' problem hvordan en kunne kombinere den uformelle komforten i engelsk interiør med klassisk form. Loos brukte paneler opp til billednivå, enten av tre eller pusset stein. Veggen over ble enten etterlatt naken, eller avsluttet med en klassisk frise i gips. Takene i offentlige rom var ofte nakne, men i private rom enten av tre eller metall. Gavlene var vanligvis av stein. Så langt som mulig ble møbler alltid bygget inn i veggene. Det ble brukt skikkelige materialer og godt håndverk. Loos så også tilbake på tidligere perioder og deres behandling av tradisjon som en brukbar kulturell basis for hans arkitektur. I bygningen hans på Michaelerplass i Wien er det mange semantiske og arkitektoniske referanser å finne.
Tusind stykker

«Tusind stykker» (svensk tittel: «Tusen bitar») er en dansk popballade med melodi og tekst av Anne Linnet. Hun utgav den på albumet Jeg er jo lige her (Pladecompagniet PCLP 8010 (LP), Pladecompagniet PCCD 8010 (CD) i 1988.
Linnets opplegg av sangen er vers 1 + vers 2 + refreng + versenes sluttlinjer + repetert og uttrukket refreng.
Sangen behandler det menneskelige hjertets skjørhet og gir oss en påminnelse om at vi skal ta hånd om våre medmennesker og forsøke å ikke såre hverandre.

Bjørn Afzelius' versjon

I 1989 utgav Björn Afzelius en versjon hvor han har skrevet svensk tekst. Den finnes på albumet med samme navn fra 1990: Tusen bitar (Rebell RLP 17 (LP), Rebell RCD 17 (CD) Afzelius' tekst har for det meste samme innhold som Linnets, og ofte, hvor det er mulig, samme ordvalg. Det finnes imidlertid noen tekstlinjer som ikke har helt samme betydning eller betydningsnyanse.
I Afzelius' versjon finnes også et refreng mellom begge versene. En annen forskjell i hans opplegg er at versenes sluttlinjer (för när vännerna försvinner…) hos ham ikke kommer tilbake mellom refrengene i slutten, som de altså gjør hos Linnet.

Musikkvideo

I musikkvideoen forekommer, i tillegg til Afzelius selv, Lasse Brandeby (i rollen som Kurt Ohlsson), Tomas von Brömssen samt Sven Wollter.

Andre svenske versjoner

Sangen ble også spilt inn på plate i 1990, i Afzelius' svenske oversettelse, av dansebandet Vikingarnas forhenværende vokalist, Stefan Borsch, på albumet Från Värmland til Mexico samt av dansebandet Matz Bladhs samme år på albumet Leende dansmusik 90 (Frituna 0245 1). Matz-Bladhs anvendte seg imidlertid av en annen tekst, skrevet av Ulf Georgsson. Den har også blitt spilt inn av Black Ingvars på albumet Earcandy Five (Swedish Dancemetal Records SDMCD 1808) i 1995.
Sangen har også blitt spilt inn av Scotts på albumet På vårt sätt i 2008, og i 2014 spilte den svensk/iranske artisten Laleh inn en versjon.

Italiensk versjon

Det finnes også en versjon på italiensk, «Mille parti», innspilt på plate av Don Bennechi.

Norsk versjon

Steinar Storm Kristiansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Tusen biter». Scandinavia utgav sangen på singlen Mariann Records MSN 156 i 1990. Arrangører var Pete Knutsen og Rutger Gunnarsson. Produsent var Steinar Storm Kristiansen.
Polens kvinnelandslag i strandhåndball

Polens kvinnelandslag i strandhåndball representerer Polen i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Polens Håndballforbund (Związek Piłki Ręcznej w Polsce). 
Landslagstrener var i 2013 Stanisław Igel.

VM i beachhåndball

Polen deltok første gang i VM ved VM i beachhåndball 2012 i Oman. Der kom de på 10.-plass av de 12 lagene som deltok.

EM i beachhåndball

Polens første EM i beachhåndball var EM i beachhåndball 2009, der de endte på 9.-plass av de 11 lagene som deltok. Ved EM i beachhåndball 2011 kom de på 8.-plass, etter at de tapte kvartfinalen mot Danmark, og tapte den siste plasseringskampen om 7.-plassen mot Tyrkia. 
I juli 2013 deltok de ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, og kom der på 12.-plass. Her deltok det 13 lag.
Monocle

Monocle (engelsk: 'monokkel') er et engelsk trendmagasin med fokus på design, kultur, politikk samt business.
Det utkommer ti utgaver i året og blir distribuert til femti nasjoner.
Redaktør er Tyler Brūlé. Han er et internasjonalt styleikon og lanserte Wallpaper magazine.
Badminton under Asialekene 1998

Badminton under Asialekene 1998. Badminton var en av flere sporter under de trettende Asialekene som ble arrangert i Bangkok i Thailand i perioden 2. til 16. oktober 1998. Det var tiende gangen badminton var med på programmet i Asialekene. Det ble spilt single, double og lagkonkurranse for både damer og menn, og en mixeddobleturnering. Kina ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Indonesia med to.
Miltiades (pave)

Bakgrunn

Miltiades kom fra Afrika. Intet annet är kjent om hans liv innen han besteg pavestolen. Etter pave Eusebius sto pavestolen tom i en lang til, muligens som følge av vanskeligheter rundt spørsmålet om hvordan kirken skulle forholde seg til apostater.

Pave

Det finnes motstridende opplysninger om når Miltiades ble pave; Catalogus Liberianus angir at han ble konsekrert den 2. juli 311. Samtidig oppgir samme kilde at han døde sen 11. januar 314, og at pontifikatet skulle ha vart i tre år, seks måneder og åtte dager, noe som sannsynligvis kan forklares med at skriveren har kommet i skade for å forveksle "ann. II" med "ann. III".
Under den tid da Miltiades var pave, utferdiget Romas keiser noen toleranseedikter vedrørende de kristne, noe som fikk bragt til opphør de tidligere århundrers forfølgelser. De kristne kunne nå restaurere sine religiøse inretninger og bygninger. Forfølgelsene fortsatte bare i de deler av Orienten som ble regjert av Maximinus Daia. I Roma fikk Miltiades tilbake de eiendommer som tidligere var blitt konfiskert, noe som man kan lese om hos Augustin av Hippo. Ved de forhandlinger mellom paven og byen Roma som fant sted i anledning av dette, gjenoppstod psvedømmets forvaltning.
Pave Miltiades lot føre pave Eusebius' levninger tilbake til Rom fra Sicilia, og begravde dem i Calixtus' katakomber. Året deretter fikk Miltiades oppleve kristendomens store seier, da Konstantin den store beseiret Maximinus. Konstantin den store gav kirken Lateranpalasset under Miltiades' pontifikat, dom siden da for en lang tid ble paveresidens og sete for pavedømmets forvaltning. Basilikaen som på Miltiades' oppdrag ble reist ved siden av palasset, San Giovanni in Laterano, ble bygd med det for øya at den skulle bli Romas moderkirke.
Pave Miltiades fikk et brev fra Konstantin den store om donatistene; de hadde appellert til keiseren om å få utnevne egne dommere i en sak mot biskopene i Afrika. For å løse saken tilkalte Miltiades til en synode i Lateranpalasset den 2. oktober 313, der 18 biskoper fra Gallia og Italia deltok. Etter tre dagers forhør falt dommen til Cæcilianus' fordel.
Liber Pontificalis skriver at Miltiades innførte tradisjonen at paven skulle velsigne alle oblater til nattverden i alle Romas kirker. Men denne opplysnings historiske sannhetsgehalt er temmlig tvilsom.
Pave Miltiades er begravd i Calixtus katakomber.
Xinhua (Cangzhou)

Xinhua (kinesisk: 新华区; pinyin: Xīnhuá Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Cangzhou i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina.
Xinhua har et areal på 109,47 kvadratkilometer og teller ca. 205.600 innbyggere (2002).
Salhus fergekai

Salhus fergekai i Bergen er den eneste fredete fergekaien i Norge. Den var i bruk fram til 1985, da den bant Frekhaug sammen med fastlandet over Salhusfjorden. Siste ferge som trafikkerte sambandet var MF «Lindås».
I kulturminneåret 1997 ble Salhus ferjekai valgt som Hordaland vegvesens kulturminne, senere har Bergen kommune regulert hele havnemiljøet i Salhus som verneområde.
Iskaldt bedrag

Handling

Iskadt bedrag åpner med at den amerikanske romfartorganisasjonen NASA har gjort et sensasjonelt funn. En forhistorisk meteoritt har blitt funnet begravd 60 meter nede i den arktiske isen ved Milne-platået. Kjerneprøver fra meteoritten viser tydelig at det er insektliknende fossiler inni den. Er oppdagelsen beviset på utenomjordisk liv, og er den redningen for en sittende amerikansk president som har gitt bort masse penger til mislykkede NASA-prosjekter? For å svare på spørsmålene sendes fire sivile forskere til Arktis for å studere og vurdere meteoritten og fossilene. Sammen med dem reiser Rachel Sexton, etterretningsanalytiker for Det hvite hus. Men før den offisielle kunngjøringen dør en av forskerne under mystiske omstendigheter, og de resterende oppdager at alt ikke er som det gir seg ut for i NASAs forskningsleir mens de kjemper for å skille sannheten fra bedraget. 
For å ikke ødelegge masse spennende lesing, vil ikke slutten fortelles her.
Stasjonspark

Stasjonspark er et parkanlegg som er tilknyttet en jernbanestasjon. Stasjonsparkene ble anlagt på samme tid som stasjonene langs jernbanen og har vært en del av jernbaneverkets arbeid med stasjonsutvikling.
Mange stasjonsparker regnes som verneverdige kulturminner.
Parkanleggene ble etablert i hagestiler, som var populære da stasjonene ble bygget, hvor landskapsstilen dominerte.
Emittans

Emittans, strålingsemittans, utstrålingstetthet eller strålingseksitans er forholdet mellom energien per tidsenhet som blir sendt ut fra en kilde i form av stråling og arealet av strålekilden. Emittansen blir målt i watt/m².
Nerva (holme)

Nerva (russ.: Нерва, svensk: Nervö, finsk: Narvi) er en russisk holme i Finskebukten. Holmen ligger rundt 20 km sør for fastlandet vest for Viborgbukta og rundt 16 km østnordøst for Sommers.
Før 1944 var Nervö en finsk utøy i Viborgs län. Et fyr ble oppført på holmen i 1867.
Det nåværende fyret på Nerva er oppført av Russland etter 1945.
Shinigami

Forekomst i moderne populærkultur

I den japanske manga-tegneserien Bleach er en shinigamis oppgave å sende sjeler videre til enten himmelen eller helvete. 
Også i Death Note er det Shinigami. Deres oppgave er å skrive navn på folk som er klar for å dø. Noen ganger mister de boken sin ned på jorden og hvis et menneske får tak i den eiere han/hun den. Shinigamien følger da etter eieren hele tiden ettersom det er bare en som har tatt i den som kan se dødsguden.
Al-Rashid

Al Rashid, huset Rashid, var et wahhabitisk dynasti i Jabal Shammar i Najd, og nedstammet fra Abdullah ibn Ali al-Rashid, som i 1835 bemektiget seg Najd av wahhabitenes overhode emir Faisal i Riyadh, og som ble anerkjent som emir over Jabal Shammar med hovedstaden Ha'il. Rashidene styrte riket frem til 1921.
Etter å ha blitt fordrevet av egypterne i 1838 vendte Addallah ibn Ali al-Rashid tilbake etter deres tilbaketog i 1841, og regjerye frrm til sin død i 1847. Hans sønn Talal regjerte 1847-67 over et betydelig utvidet område, i alt mindre avhengighet av huset Saud i Riyadh. Dennes bror Muhammed gjorde seg med osmanenes hjelp 1872-97 fullstendig uavhengig av emiren i Riyadh, og erobret i 1891 dette rike. Brorsønnen Abd al-Aziz ibn Rashid, som regjerte 1897-1906 kom i strid med Mubarak av Kuwait, som støttet Ibn Saud av huset Saud. Ibn Saud bemektiget seg Riyadh i 1902 och minsket senere mer og mer rashidenes makt, til han i 1921 erobret Ha'il og førte de overlevende av slekten Rashid i fangenskap til Riyadh.
Under første verdenskrig stod emir Saud, en sønn avl Abd al-Aziz ibn Rashid, regent 1908-1920, på osmanenes side.
Pedro Gallese

Landslaget

Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Hiroshi Hirakawa

Japans herrelandslag

Hiroshi Hirakawa spilte 13 landskamper for Japans herrelandslag.
Jalpaiguri (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 3 869 675 innbyggere i distriktet, mot 3 401 173 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 27,00 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,50 % i 2011 mot 15,33 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 949 i 2011 mot 969 i 2001.
Tunghsiao kraftverk

Tunghsiao kraftverk er et varmekraftverk i Miaoli i Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 894 MW fordelt på seks blokker á 300-320 MW hver. I tillegg kommer enhet nr 6 slik at totaleffekten i komplekset er 2 214 MW. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, og fyringsolje.
Det nyeste anlegget, Tunghsiao-6, er på 320 MW og ble ferdigstilt i 2000. Det fyres på LNG. Det har teknologi fra Alstom.
Glehn slott

Glehn slott (estisk: Glehni loss, tysk: Hohenhaupt) er et slott i Nõmme, Tallinn i Estland.

Historie

Herregården ble etablert av godseieren Nikolai von Glehn (1841–1923) på den nordlige delen av eiendommen Jälgimäe. Slottet sto ferdig i 1886 og ble tegnet av eieren selv. Det er omgitt av en park med flere bygninger som palmehus (1900-1910), observasjonstårn (1910) og skulpturene Kalevipoeg (1908), Krokodille (1908), også tegnet av Glehn selv.
Etter at Glehn emigrerte til Tyskland i 1918 ble slottet plyndret og deretter forfalt. På 1960-tallet begynte en restaurering av bygningene, hvoretter en nyinnvielse ble foretatt den 24. mars 1977.)

I populærkulturen

Opptakene til den sovjetiske filmen Hunden fra Baskerville (russisk: Приключения Шерлока Холмса и доктора Ватсона: Собака Баскервилей) foregikk blant annet her i 1981
Hartvig Andreas Munthe

Privatliv

Han ble født på gården Skanshagen i Elverum som sønn av distriktslegen Christopher Pavels Munthe (1816–1884) og hans kone Christine Margrethe Pavels Aabel (1827–1887). Han var den eldre broren til maleren Gerhard Munthe, forfatteren Margrethe Munthe og generalmajoren Carl Oscar Munthe. Han var nevø av historikeren og kartografen Gerhard Munthe; og onkel til bibliotekaren Wilhelm Munthe og maleren Lagertha Munthe. Gjennom sin mor var han nevø av Andreas Leigh Aabel og Oluf Andreas Aabel, og fetter av Hauk Aabel.
I mai 1874 giftet han seg med Jeanette Camilla Johannessen (1848–1923). Hartvig Andreas Munthe og Jeanette Camilla Johannessen var foreldre til slektsforskeren Christopher Morgenstierne Munthe (1875-1939).

Karriere

Etter å ha gått på Krigsskolen, steg han i gradene og ble premierløytnant i den norske hæren i 1874 og sekondløytnant i ingeniørkorpset i 1875. Han var ingeniør ved Fredrikstad festning 1883–1886 og på Oscarsborg Festning fra 1886 til 1888. Han ble premierløytnant ved ingeniørkorpset i 1888, og deretter kaptein i 1889 og oberstløytnant i 1897. Fra 1900 var adjutant til kong Oscar II av Sverige og Norge, og nådde rang av oberst i mars 1905. Den 7. juni 1905 ratifiserte Stortinget et forslag av statsminister Christian Michelsen som gikk ut på å avsette kong Oscar, hvilket fikk slutt på unionen mellom Sverige og Norge. Dette ble bekreftet ved forhandlingene i Karlstad og ved folkeavstemningen for unionsoppløsning i 1905. Hartvig Andreas Munthe levde ikke lenge nok til å oppleve dette. Han døde den 17. juni 1905 i Kristiania.
Som en slektsforsker var Munthe bemerket for sitt arbeid på sin egen avstamning, Efterretninger om Familien Munthe i Ældre og nyere tid, som ble utgitt i to bind i 1883 og 1888 og ble beskrevet av Einar Jansen som «pionérarbeid». Verket om beslektede familier med tittelen Aabel, Leigh og Pavels, slægsthistoriske Optegnelser utkom i 1903. I 1905 ble En gammel militærslægt i Elverum om familien Glad gitt ut. Munthe var medlem av styret i Samfundet for dansk-norsk Genealogi og Personalhistorie fra 1902 til sin død. Organisasjonen var en forgjenger til Norsk Slektshistorisk Forening, hvor hans sønn var en av grunnleggerne i 1926. Munthe tok også initiativet til en beskrivelse av sin hjembygd Elverum. Arbeidet ble publisert posthumt, fullført av Stian Herlofsen Finne-Grønn.
Anthoptus

Utseende

Små (vingespenn 20–25 millimeter), brune smygere. I denne slekten er det markerte kjønnsforskjeller. Hunnene er ensfarget brune, mens hannene er mørkbrune med gule felter på oversiden, gulbrune på undersiden.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Brasil i sør.
Yli Lompolo

Yli Lompolo (Yli Lombolo) er en grunn innsjø vest for bydelen Lombolo i Kiruna. Innsjøen grenser i sør og sørvest til våtmark, og i nord mot E10.
Yli Lompolo har tilførsel fra Luossajärvi via Luossajoki i nord, og dreneres via Luossajoki til Ala Lompolo i sør. Siden innsjøen er så grunn (gjennomsnittsdybden er ca en meter) består bunnen først og fremst av såkalt erosjon- og transportbunn, hvilket innebærer at partikler ikke sedimenterer og blir på bunnen særlig lenge, men drives videre nedstrøms.
Fram til 1954-55, da et renseverk ble bygd, mottok innsjøen det kommunale avløpsvannet via Luossajoki. Avløpsvannet var ubehandlet og inneholdt dessuten høye verdier av tungmetaller, spesielt kvikksølv, fra gruvevirksomheten i Kirunavaara ved Luossajärvi. Det er fortsatt høye verdier av kvikksølv i innsjøens sediment.
Begge Lompolo-sjøene er hekkeplasser for et større antall fugler, blant dem horndykker og lappfiskand. Også sangsvane og ender pleier å holde til i vannet.