google/wiki40b huggingface dataset:
Microsoft Train Simulator

MSTS eller Microsoft TrainSimulator er en simulator produsert av Microsoft og utgitt i 2001.
Simulatoren går ut på å fremføre et tog trygt og komfortabelt etter de reglene som gjelder på jernbanen.

Spillets poeng

I MSTS kan man kjøre i to moduser; activity eller explore mode. I førstnevnte skal man fullføre et oppdrag, det kan f.eks. være å kjøre et persontog mellom stasjoner, eller å sortere godsvogner på skiftetomta. I explore mode finnes ingen regler, da kan man kjøre rundt fritt og utforske ruten.

Oppdatering

Microsoft har utgitt en oppdatering til MSTS v 1.2. Denne inneholder noen mindre fikser + nytt materiell, et engelsk Class 50, og et amerikansk SD40-2. Begge er diesel-lokomotiver. I tillegg medfølger noen vogner.
Oppdateringen finnes gratis på Microsofts MSTS-sider.

MSTS 2

I 2002 annonserte Microsoft en oppfølger til MSTS. Denne skulle inneholde en lang rekke ting som ikke finnes i utgave 1, blant annet fungerende dreieskiver. MSTS2 var annonsert utgitt i 2009. Oppfølgeren ble utsatt på ubestemt tid da Microsoft 23. januar 2009 la ned ACES Game Studios som stod for utviklingen.

MSTS i dag

Til tross for at MSTS ble utgitt i 2001, er den fortsatt en populær simulator. Dette skyldes nok blant annet at man lett kan utvide med nye tog og ruter. På Internett finnes mange gratis tilleggspakker, både nye tog og banestrekninger. Det finnes også kommersielle tilleggspakker, først og fremst med USAs jernbaner som forbilde.

Norsk MSTS

Mange nordmenn ønsker å kjøre norske tog på norske baner i MSTS. Det finnes en del norske tilleggspakker gratis på Internett. Nesten hele NSBs lokomotivpark er representert, og flere norske ruter er tilgjengelige.
Kinn kirke (Flora)

Byggehistorie

Kirken ble modernisert i 1868 og prøvd tilbakeført i 1911–1912. Kirken er blitt bygget i to etapper og koret er eldst. Det ble bygget sammen med ca. to til tre meter av nordveggen. En ser tydelig en skjøt i veggen mellom byggetrinn en og to. Tidligere forskere mente at kirken kunne vert oppført så tidlig som begynnelsen av 1000-tallet, den mest vanlige tidfestingen er fra 1100-tallet, men koret som er i kirken er bygget ca. 50 år tidligere. Den første kirken på tuften vet vi ikke hvordan så ut da tuften under gulvet ennå ikke er gransket. Der er mulig at det kan ha stått en trekirke her før steinkirken.

Restaurering

Kinn kommune overtok kirken i 1860 fra de private eierne, da kirken var i en svært dårlig stand. I 1866 kom det i gang en restaurering som i ettertid har vert mye kritisert. Flere vinduer ble gjort større, det ble også bygget galleri og de originale benkene ble fjernet. En ny restaurering i 1911–1912 ble vinduene tilbakeført til den opprinnelige størrelsen. Også klenodiet i kirken, lektoriet, ble gjenoppbygget. På 1960-tallet ble kirken kalket innvendig. Altertavlen ble fargeresturert, lektoriet ombygd og det ble utført konserveringsarbeid på de tre helgenfigurene. Det ble også bygget nytt orgel. Senere ble et nytt våpenhus oppført. Inngangen til kirkegården går gjennom klokketårnet, som ble satt opp i 1911-12. I tårnet henger de to klokkene som tidligere hang i selve kirken, en fra 1650 og en fra 1859.

Interiør

Det mest spesielle med kirken er lektoriet. Dette er et galleri som er plassert foran eller under korbuen og som blir brukt av geistlige til preken og sang. Brystningen på lektoriet har utskårne relieffer som viser Jesus Kristus og de tolv apostelene. Ytterst er engler som blåser på basun.Det er bare Peter og Paulus som kan identifiseres ut fra attributter, Peter med nøklene og Paulus med sverdet. Dette er det eneste intakte lektorium i Norge.
Stilen på utskjæringene minner om munken Matthew Paris som skal ha vært i Bergen i 1248 og i Trondheim i 1249. Han kom fra klosteret St Albans nord for London. Klosteret på Selje er også et albanskloster.
I koret står et middelalderalter hvor det er plass til relikvier, men det er tomt.

Sagnet

Et sagn forteller at St. Sunniva, som er kjent i forbindelse med Selje kloster, var en av tre søstre. De drev inn til hver sin øy og til Kinn kom Borni eller Borny. Hun skal ha bodd i en heller i fjellet bak kirken. Kinnaspelet er bygget på denne historien.
Etter sagnet fikk Borni Kinnakirken bygget ved hjelp av en tusse ved navn Vindfløy.
Navnet Vindfløy kan knytte Kinnakirken til Olav den hellige. I Olavssagn er det ofte ein tusse/haugkall e.l.ved navn Vindfløy som hjalp kongen å bygge en kirke for ham.
Glenter

Glenter er en ikke-systematisk gruppe med rovfugler som hører hjemme i haukefamilien (Accipitridae). På norsk benevnes glentene med navneendelsen -glente. Artene minner om våker og ørner, men de har gjerne et mindre og veikere nebb og kortere og mindre kraftfulle undere ekstremiteter, der tærne heller ikke er utrustet med like store og morderiske klør som våker og ørner har. Glentene utmerker seg imidlertid som svært dyktige flygere, med relativt lange vinger i forhold til kroppen. De fleste ernærer seg dessuten primært av åtsler, selv om de også både jakter og eter mye annet (for eksempel små pattedyr som smågnagere). Glenter er også kjent for røve byttet fra andre arter, som oftest i flukt.
Glentene tilhører mange ulike grupperinger innenfor haukefamilien, og de trenger nødvendigvis ikke å være spesielt nært beslektet med hverandre. Elanineglenter (Elaninae) sorterer for eksempel i sin egen underfamilie. Noen inngår blant vepsevåker og nære allierte (Perninae), og flaggermusglente (Macheiramphus alcinus) inngår som eneste glente i gruppen med store harpyørner (Harpiinae). De fleste glentene inngår imidlertid i underfamilien glenter, havørner og våker (Buteoninae).
Minst tre arter opptrer i Europa; glente (Milvus milvus), svartglente (M. migrans) og svartvingeglente (Elanus caeruleus). Førstnevnte hekker i Sør-Norge, øst for Hardangervidda og nordover til Trøndelag. Mest vanlig er den på Sørlandet og rundt Oslofjorden. Svartglente er observert i Norge flere ganger, men den hekker (normalt) ikke her. Derimot hekker den såvidt i Nord-Sverige (Norrbottens län) og videre østover fra Finland. Svartvingeglente hekker kun lengst sørvest i Europa, på Den iberiske halvøy og i Frankrike, selv om den er observert i mange flere sørlige europeiske land.
Svafrlami

Svafrlami var en legendarisk konge i Gardarike og den første eieren av det myteomspunnede sverdet Tyrfing. Svafrlami omtales i fornaldersagaen Hervors saga.

Kilder

Hervors saga er bevart i tre avskrifter kalt versjon H, R og U. H er et pergament som er bevart i manuskriptet Hauksbók fra ca 1325. Versjonen R er et pergament fra 1400-tallet som er oppbevart i Det kongelige bibliotek i København. Versjon U er et fragment fra 1600-tallet som er oppbevart i Uppsala.
I H- og U-versjonene er Svafrlami sønn av Sigrlami som igjen var sønn av Odin. I R-versjonen er Svafrlami kalt Sigrlami og det opplyses ingenting om hans foreldre.

Sverdet Tyrfing

En dag han var ute og jaktet oppdaget han to dverger nær en stor stein. Han trollbandt dem ved å svinge sverdet over dem så de ikke kunne forsvinne inn i steinen. Dvergene, som het Dvalin og Durin, ønsket å kjøpe seg fri og påtok seg og lage et magisk sverd. Sverdet skulle verken kunne brekke eller ruste, det skulle skjære gjennom jern og stein like lett som gjennom klær, og det skulle alltid gi seier i kamp for den som svingte det.
Da Svafrlami kom tilbake og hentet sverdet så han at det var et utsøkt og vakkert våpen, og han kalte det for Tyrfing. Men før dvergene forsvant inn i berget lyste de en forbannelse over våpenet slik at det aldri kunne dras ut av sliren uten å drepe en mann, og det skulle forårsake tre ugjerninger. Dessuten skulle også sverdet bli Svafrlamis bane. Svafrlami ble rasende og hogg etter dvergene med sverdet, men han kløvde bare stein uten å treffe dvergene som forsvant inn i berget.

Svafrlamis død

En dag møtte Svafrlami berserken Arngrim på Bolm og de begynte å slåss. Svafrlami svingte Tyrfing og kløvde Arngrims skjold, men sverdet traff jorden. Arngrim klarte så å hogge armen av Svafrlami og tok sverdet Tyrfing og drepte Svafrlami med det. Deretter tvang Arngrim Svafrlamis datter Eyfora til å gifte seg med ham.
Ifølge en annen versjon av historien ble Arngrim leder for Svafrlamis hird og utmerket seg så mye at kongen ga ham Tyrfing og datteren Eyfora som belønning.

Tyrfingsyklusen

Hervors saga, som er en del av en mytologisk diktsyklus rundt sverdet Tyrfing, forteller videre at Arngrim og Eyfora fikk tolv sønner hvorav den eldste, den legendariske Angantyr arvet Tyrfing og drepte med det sagahelten Hjalmar den hugstore, men ble selv drept i kampen.
Iquiracetima

Utseende

Nokså små, brune trebukker. De er kamuflasjefarget, ligner kvister og er noe knudrete. Antennene er kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene. Dekkvingene er parallellsidige.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sør-Amerika. Alle lever i Amazonas-bekkenet i Brasil, Peru, Ecuador og Bolivia.
Passer

Konstruksjon og bruk

En passer er vanligvis laget av metall, men kan også være av tre eller plast. Instrumentet  består av to rette bein eller stenger som er spisse i den nederste enden og festet sammen i et bevegelig ledd øverst. Den ene spissen er vanligvis utstyrt med en blyant eller penn for å kunne sette av en strek. Når en skal slå en sirkel med en passer, setter en beinet med den spisse enden i sentrum av sirkelen, trekker ut det andre beinet i passende radius og dreier det i en ring omkring spissen i midten. 
Passer brukes særlig som tegneredskap i geometri og teknisk tegning, for eksempel innen arkitektur, ingeniørkunst og konstruksjoner, men også som hjelpemiddel i navigasjon og kartografi samt som verktøy i tradisjonelt murerhåndverk.

Historikk

Ordet passer kommer fra tysk og er dannet av passe i betydninga «avpasse eller avmåle» etter den franske instrumentbetegnelsen compas som kommer fra middelalderlatin compassus som betyr «omkrets». Passer kunne på dansk også betegne det «gaffelformede viserapparat på en skålvægt». I dag heter den "Zirkel" på tysk.
I gammel landmåling ble en passer med lengde på 3 1/2 alen brukt til å måle opp åkre og liknende.
Instrumentetuier med passer, rissefjær og liknende tegneredskap ble tidligere ofte kalt sirkelbestikk eller bare bestikk.
CKY

Om bandet

Bandet består av tre medlemmer, Chad Ginsburg (gitar og sang), Jess Margera (trommer) og Matt Deis (bassgitar). 
Bandet deler sitt navn med skatefilmene CKY som er lagd av Jess Margeras bror Bam Margera. Bandet har dukket opp i CKY-filmene og også i tv-programmene Jackass og Viva la Bam. Låten «96 Quite Bitter Beings» finnes også på soundtracket til videospillet Tony Hawk's Pro Skater 3. Låtene deres har dukket opp i ulike filmer, som for eksempel Resident Evil: Apocalypse.

Historie

Bandets historie går helt tilbake til 1994 da Jess Margera og Deron Miller i byen West Chester i Pennsylvania grunnla bandet Foreign Objects. I 1996 endra de navn til oiL. I 1997 endra bandet navn til Camp Kill Yourself, og bestemte seg for å ta en musikalsk retning. Senere ble navnet forkorta til bare CKY. Det var da de traff Chad Ginsburg at de skrev kontrakt med Island Records. Vern Zaborowski ble med i bandet i 2001 som bassist. Han ble med under det årets «Warped Tour» og skulle etter planen bare være med en stund, men ble med også etter Warped Tour. Han ble sparket fra bandet i 2004, før albumet An Answer Can Be Found (2005) skulle spilles inn, angivelig på grunn av «personlige og profesjonelle årsaker». På albumet står Miller og Ginsburg for bassgitar i tillegg til gitar og vokal. Den nye bassisten var Matt Deis, som før CKY hadde vært medlem i gruppa All That Remains.
I 2011 da Deron Millers band World Under Blood debuterte, forlot han CKY. I 2012 ble han erstattet av Long Disaster-vokalist Daniel Davies. Bandet begynte å lage et album med ham, men gitaristen Ginsburg overtok etterhvert hans rolle bak mikrofonen. Albumet The Phoenix ble utgitt i 2017.
Aud Wilken

Bakgrunn

Wilkens første plateutgivelse var med gruppen The Overloads og albumet Midnight at the Grooveyard II, som ble gitt ut i 1988. I 1999 ga hun ut sitt første soloalbum, Diamond in the Rough, og hun bidro på den danske støttesangen for ofrene i krigen i Kosovo, Selv en dråbe. 
I 2007 deltok Aud Wilken i en av semifinalene i Melodi Grand Prix med melodien «Husker du». Låten kvalifiserte seg ikke til finalen.
Xixuthrus

Utseende

Store til meget store (50 - 150 millimeter),  nokså kraftig bygde trebukker. Kroppen er litt flat, avlang og mørkt brunlig. Antennene er omtrent så lange som kroppen, kjevene (mandiblene) store og kraftige. Pronotum er bredere enn langt, langs sidene med fine tenner. Dekkvingene har opphøyde lengderibber. Beina er nokså lange og tynne, de innerste fotleddene utvidete og to-lappede.

Levevis

Larvene borer i død ved. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.
Disse store billene er svært ettertraktet blant samlere og sjeldne eller særlig store eksemplarer selges for høye priser.

Utbredelse

Det meste av slektens utbredelse faller innefor Indonesia østover til Fiji, men arten Xixuthrus domingoensis skiller sge sterkt ut ved at den bare lever i den Dominikanske Republikken.
Golf under Stillehavslekene 2011

Golf under Stillehavslekene  2011. Golf var en av flere sporter som var med i de fjortende stillehavslekene som ble arrangert i Nouméa på Ny-Caledonia i perioden 27. august til 10. september 2011. Det var tolvte gangen som golf var med på programmet under stillehavslekene. Det var individuelle og lagkonkurranser for både menn og kvinner. Ny-Caledonia ble beste nasjon, de vant alle fire gullmedaljene.
Toftir

Samfunn

Toftir har en historie som går tilbake til landnåmstiden, men er første gang nevnt skriftlig i 1584. Stedets navn før svartedauden i 1349 skal ha vært Hella, som betyr «helling». Ifølge lokale sagn overlevde kun én kvinne svartedauden, og bygda ble liggende i ruiner, derav navnet Toftir som betyr «tufter». Toftirs nåværende kirke, Fríðrikskirkjan, ble bygd i 1994.
Toftirs lokale fotballag er B68 Toftir, som spiller sine hjemmekamper på Svangaskarð stadion. Anlegget ligger i fjellene ovenfor tettstedet, og ble åpnet i 1980. Færøyenes herrelandslag i fotball spilte sine hjemmekamper her inntil Tórsvøllur stadion ble åpnet i Tórshavn i 2000.
PYM-hjelpen

Historie

Foranledningen var en hjelpeaksjon til Mosambik og en innsamlingsaksjon til Kaziba i Kongo. Helge Bjørklund utfordret Levi Trobe, som sa ja til å starte et organisert hjelpearbeid i regi av pinsemenighetene i Norge. PYM hjelpen ble grunnlagt av Levi Trobe i 1987. Han var fra unge år engasjert for å hjelpe medmennesker, særlig hadde han et sterkt engasjement for misjon, men reiste aldri ut som misjonær. Sammen med ektefellen Irene, var dette hans livsverk. Viktige personer de første årene var Levi Trobe, Helge Bjørklund, Lars Blystad, Trygve Lie og Thorleif Jahr. 
PYM-hjelpen holder til i en lagerhall på Enebakk. De første årene holdt de til i en tyskerbrakke i Østre Aker vei. Senere holdt de til i et plasttelt i Haraldsrudveien (Oslo) og senere på Strømmen. 
Levi Trobe var daglig leder de første 22 årene, men måtte gi seg i 2009 på grunn av sviktende helse. PYM hjlpen var nær ved å opphøre, men 1. september 2009 startet virksomhet opp igjen, Jon Brammer overtok som daglig leder.

Levigrøten

Levigrøten er oppkalt etter Levi Trobe. Dette er en spesiell næringsrik grøtblandig utviklet og produsert i samarbeid med PALS. Den er pulverbasert, noe som gjør den holdbar og lett å transportere dit behovet er stort. Grøten kan blandes i melk eller vann. Den har blitt omtalt som det beste nødhjelpsprodukt som noen gang er laget i Norge.
Sitje

Sitje er et område i Moland i Fyresdal kommune i Telemark. Området består av flere store gårder og ligger i fjellsiden med utsikt over Tøddebakkane, Kåsegrend, Grunnvik, Prærien, Vadligrend og Folkestadbyen.
Kanonskonnert

Kanonskonnert er i norsk sammenheng et orlogsfartøy med to kanoner, en akter og en i baugen. Hoveddelen av de norske skonnertene var konstruert av skipsbyggmester Herman Brunchorst fra Bergen rundt 1807, og dette designet holdt seg ut 1814, da krigen sluttet. Kanonskonnertene hadde dekk og var rigget som 2-mastet slettoppskonnerter. Båttypen hadde fast køyeplass til rundt 40 mann og var bestykket med en eller to 60 punds bombekanoner eller to 24 punds kanoner, og fra 2 til 6 mindre haubitser. Kanonskonnertene var godt egnet til patruljetjeneste og konvoitjeneste over lengre distanser, og det var da også dette de ble konstruert for: som hurtigseilende fartøyer, bestemt for å kunne opprettholde forbindelsen langs kysten, og da særlig over de mer åpne havstrekninger. En av kanonskonnertene hadde blant annet et årelangt tokt til Finnmark, som ledd i suverenitetshevdelse.

Varianter

Det ble bygget flere forskjellige varianter av kanonskonnert, selv om det i det store og hele var samme grunnprinsipp som lå bak. En kan likevel dele dem grovt inn i en litt eldre og en litt nyere type:

Kanonskonnertene av 1808

Etter at den danske orlogsflåten, og med det Danmark-Norges sjøforsvar, opphørte å eksistere etter slaget på Københavns red i 1807, ble der bygget flere kanonskonnerter i Norge. Hoveddelen av disse ble bygget i Bergen (totalt åtte stykker), mens to ble bygget i Trondheim. Disse skonnertene var bestykket med «(...) to større kanoner, og hadde 45 mands besætning.» Kanonskonnert «No 1» (senere «Odin»), Bergen, deltok i slaget ved Alvøen. 
I 1814 var der totalt 8 kanonskonnerter i den norske marinen.

Kanonskonnertene av 1839

1839 startet byggingen av en ny type kanonskonnerter, nemlig «Sleipner», sjøsatt 6. juni 1839, «Vale», sjøsatt 15. september 1843, og «Uller», sjøsatt 2. september 1845. Disse var adskillig større enn de forhenværende kanonskonnertene, førte fra 50-75 manns besetning og var armert med 1 eller 2 60 punds bombekanoner. Disse skonnertene var hurtigseilende skip, slanke og med høyere fribord enn skonnertene av 1811, og var kobberkledd, som førte til lavere friksjon i vannet og dermed høyere hastighet. Disse skonnertene ble solgt, lagt i opplag eller hugget opp i 1860-årene. Sleipner og Vale ble solgt i 1866, mens Uller ble bygget om til kullholk i 1863, og hugget opp i 1877.

Kanonkutter

En kanonkutter var vesentlig lik kanonskonnertene, men hadde kun én mast, en såkalt papegøyemast, med bestykning og besetningsantall lik kanonskonnertene. De var billigere å bygge, men var dårlige seilere.
Islands ambassade i Oslo

Formål og funksjon

Hovedoppgavene til ambassaden er ivaretagelse av Islands og islendingers interesser i Norge. Videre å arbeide for å videreutvikle de nære og gode relasjonene mellom Island og Norge. Informasjon om Island gis ut av ambassaden, som også svarer på forespørsler både fra myndigheter og privatpersoner. 
Foruten å være ambassadør i Norge er vedkommende sideakkreditert til Egypt, Hellas, Iran og Afghanistan.
AK Press

AK Press er et uavhengig forlag og distributør som har spesialisert seg på radikal og anarkistisk litteratur.
Forlaget ble startet opp i 1987 av Ramsey Kanaan i Edinburgh i Skottland, da som en mindre postordretjeneste. Prosjektet utvided seg til å gi ut egne bøker. Senere ble også en avdeling opprettet i California. AK Press har en flat struktur uten sjefer, og alle som arbeider for forlaget er medeiere. Mesteparten av distribusjonen foregår via internett og diverse boder i forbindelse med demonstrasjoner. Bøkene er ofte vanskelig tilgjengelige i større bokhandlerkjeder.
Flere anerkjente personligheter har gitt ut bøkene sine på AK Press, blant annet Noam Chomsky og Daniel Guérin.
HD 96167 b

HD 96167 b er en eksoplanet som roterer omkring stjernen HD 96167 omkring 280 lysår unna i konstellasjonen Begeret. Stjernen er en klasse G subkjempe med en tilsynelatende størrelsesklasse på 8.09. HD 96167 b ble oppdaget den 17. april 2009. Det er en såkalt «eksentrisk Jupiter», og roterer rundt stjernen i en ekstremt elliptisk bane.
Damaris Cudworth Masham

Filosofi

Masham publiserte to verker, A Discourse Concerning the Love of God (1696) og Occasional Thoughts in Reference to a Vertuous and Christian Life (1705). I tillegg skrev hun brevkorrespondanser med John Locke og G.W. Leibniz.
Bjarne Haagensen

Liv og virke

Haagensen har en rekke styreverv, bl.a. som styreleder i holdingselskapet Aalesund Enterprises Ltd og styremedlem i Ålesund Havnestyre. Som styremedlem i Ålesund Havnestyre er han en aktiv pådriver for rask utbygging av Sydsiden Ålesund, og han er varamedlem i konsortiet Keiser Wilhelm Kvartalet AS. Pengene han har tjent gjennom Jangaard Export AS på produksjon og eksport av fisk, i hovedsak klippfisk, er bl.a. blitt reinvestert i eiendom i Ålesund sentrum. Gjennom selskapene Brødrene Jangaard AS er han og hans familie eiere av hotellene Comfort Hotel Scandinavie, Rica Parken Hotel, Rainbow Hotel Noreg og kjøpesentrene Stormoa (Sunnmøres største kjøpesenter) og Ålesund Storsenter.
Bjarne Haagensen er gift med Karin Haagensen og han har tre sønner. Alle hans sønner arbeider i Jangaard Export AS: Leif Haagensen er disponent, Gunnar Haagensen er styreformann og Knut Haagensen er markedssjef. De to selskapene Brødrene Jangaard A/S og Jangaard Eksport A/S har samlet en omsetning på rundt en milliard kroner.

Utmerkelser

For sin samfunnsnyttige innsats ble styreformann Bjarne Hermann Julius Haagensen i 2002 av kongen utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. I 2003 ble han tildelt Ålesund kommunes hederspris.
Taekwondo under Stillehavslekene 2007

Taekwondo under Stillehavslekene  2007. Taekwondo var en av flere sporter som var med i de trettende stillehavslekene som ble arrangert i Apia på Samoa i perioden 25. august til 8. september 2007. Tahiti ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Ny-Caledonia med fire.
Vanlig stråsekkspinner

Utseende

Hannen er en middelsstor (vingespenn 13-17 mm), mørkbrun sekkspinner med fjærformede antenner. Disse er omtrent halvparten så lange som forvingene. Hele insektet er sjokoladebrunt, bakvingene litt lysere. Hunnen er brun, fet og larvelignende, 4-5,5 mm lang, med en tykk krans av hvit, ull-lignende hår (analull) rundt det bakerste kroppsleddet, bak dette stikker det ut et tre-leddet eggleggingsrør som er noe kraftigere enn hos beslektede arter. Den bløte og tykke (eggfylte) kroppen holdes gjerne C-formet krummet. Antenner og fasettøyne er ganske reduserte, beina påfallende spinkle. Larven omgir seg med en 8-12 millimeter lang, rørformet, larvesekk som er kledt med stråbiter, denne er tydelig grovere enn tilsvarende larvesekk for slektningen liten stråsekkspinner.

Levevis

Arten forekommer på tørre enger og andre åpne områder, gjerne på sandete og kalkrik mark. Larven spiser grønnalger og moser, men også gress og blader på planter som for eksempel blodstorknebb (Geranium sanguineum). Utviklingen er vanligvis ettårig, men kan ta to år under mindre gunstige vilkår. De voksne sommerfuglene er aktive om natten i juni-juli. I nordiske bestander synes det være en sterk overvekt av hunner (gjerne 80-90 %), noe som tyder på at arten er delvis partenogenetisk.

Utbredelse

Den er funnet spredt i Europa. I Norge er den funnet på Sør- og Sørøst-landet og dessuten i det sørlige Nordland.
Sten Nilsen

Arbeid

Som illustratør bidro Sten Nilsen med forsider til en rekke ungdomsbøker, pocketbøker, ukeblader, seriehefter, krim- og westernbøker. Han skal ha malt i alt 600 bokomslag i sin lett gjenkjennelige fargesterke, dramatiske og forenklede stil. Blant hans mest kjente arbeider er omslag til seriene om Hardyguttene, Frøken Detektiv, Bobseybarna, Maskeserien, Conquest, Gulltopp, Dana-pikene og Vicki-bøkene. 
I Et liv med farger i svart/hvitt, Willy B.s biografi om Sten Nilsen fra 2002, blir Nilsen regnet som en av de fire store omslagskunstnerne av pocketbøker i Norge, sammen med plakatmaleren Harald Damsleth (1906–1971), John I. Stensrud og Otto Wiese Moe (1922–2004).
Som musiker utgav Nilsen flere grammofonplater med sjømannsviser og annet, med Vel i havn fra 1955 som debutplate. I 1968 utga han LP-plata Blyantstompen og saksa som dro til tegneland, en samling egne barnesanger, og i 1973 Vær glad for hver dag, en LP med blant annet kristne barnesanger. Han skrev også barnebøker, lagde tegneserier og barne-TV-program for NRK.