google/wiki40b huggingface dataset:
Australian stumpy tail cattle dog

Opprinnelse og alder

Australsk stumphalet kveghund stammer fra hunderasen Smithfield collie fra Tasmania, opprinnelig engelsk og eksteriørmessig ganske lik bearded collie og old english sheepdog. Eksemplarer fra rasen ble importert til Australia tidlig i det 19. århundret og kryssavlet med australske dingoer. Dokumentasjonen på avlsvirksomheten er svak fra denne perioden, og det finnes flere ulike versjoner av rasens utvikling. En er at en drover ved navn Timmins fra Bathurst, New South Wales, krysset en Smithfield dog med dingo, og fikk en ny type brukshund som han døpte Timmin's Biters. For å luke ut de karakteristiske trekkene av dingo og få mer medgjørlige hunder, krysset han videre med Scottish smooth collies, og fikk flekkede røde og blå hunder, født uten haler.
I boken A Dog Called Blue argumenterer forfatteren Noreen Clark for at både Australian Stumpy Tail Cattle Dog og Australian Cattle Dog avstammer fra samme avlsvirksomhet, døpt Halls Heelers. Virksomheten skal ha foregått i 1830-årene i tilknytning til en stor kvegfarm drevet av Thomas Hall. Også hundene til Hall sies å være krysninger mellom Smithfield Cattle Dogs og dingoer, men ifølge Clark skal rasen ha utviklet seg i to forskjellige retninger på slutten av det 19. århundret. Selektiv avl av korthalede og stumphalede hunder, har befestet trekket i dagens hunder. A summary of both versions of the breed's history is found in the Fédération Cynologique Internationale breed standard.
Australsk stumphalet kveghund er anerkjent av Australian Stumpy Tail Cattle Dog Club of New South Wales i Australia og av Australian National Kennel Council som en brukshund. Den er også anerkjent av i New Zealand av New Zealand Kennel Club som brukshund, og i USA av United Kennel Club som gjeterhund. Australsk stumphalet kveghund er også listet som offisiell rase av Norsk Kennel Klubb. Australsk stumphalet kveghund er midlertidig anerkjent av Fédération Cynologique Internationale fra 2005, i gruppe 1, seksjon 2, som kveghund og har rasenummer 351.
Var hälsad, sköna morgonstund

Var hälsad, sköna morgonstund er en julesang fra 1819 med tekst av Johan Olof Wallin. Den synges til en melodi komponert av Philipp Nicolai. Den finnes også i oversettelse til engelsk, All Hail to Thee, O Blessèd Morn!"med tekst av Ernst W. Olson publisert i Augustana Hymnal i 1901.
Collegium musicum

Collegium musicum (pl. collegia musica) var en betegnelse som ble brukt om private grupper musikkelskere, spesielt i tyskspråklige områder. Medlemmene var ofte byborgere eller studenter som framførte musikk for hverandre, men collegia musica kunne også akseptere tilhørere, og i enkelte tilfeller ta inn yrkesmusikere.

Opprinnelse

På 1500-tallet var collegia musica overveiende vokalensembler, men i blomstringstiden på 1600- og 1700-tallet dreide det seg mest om instrumentalmusikk. De første offentlige konsertene holdt av et collegium musikum fant sted i Hamburg i 1660 under ledelse av Matthias Weckmann.

Leipzig

Som student i Leipzig grunnla Georg Philipp Telemann i 1701 et collegium musicum som senere ble ledet av Melchior Hoffmann, Georg Balthasar Schott og fra 1729 av Johann Sebastian Bach. Dette orkesteret godt kjent i offentligheten og profesjonelle musikere som Gottfried Heinrich Stölzel, Johann Georg Pisendel og bass-sangeren Johann Gottfried Riemschneider (1691–1742) opptrådte med dem allerede under Hoffmann.
Under navnet «Bachische Collegium Musicum» ledet Bach i minst tolv år mer enn fem hundre totimers program blant annet med gjester som Johann Adolf Hasse, hans kone, divaen Faustina Bordoni og luttvirtuosen Silvius Leopold Weiss.

Senere bruk

På 1800-tallet gikk betegnelsen «collegium musicum» ut av bruk, men ble tatt opp igjen da Hugo Riemann grunnla en forening med dette navnet i 1908, og det førte til at flere begynte å bruke betegnelsen.
I 1979 ble Neues Bachisches Collegium Musicum grunnlagt i Leipzig med formål å knytte an til tradisjonene fra Bachs collegium musicum og oppføre historisk informert musikk.
I dag danner særlig universitetstudenter collegia musica, eksempelvis finnes slike i Heidelberg, Bonn og Köln og i 1968 ble ensemblet Collegium Musicum Sandnes grunnlagt, det var ledet av Kåre Opdal og med musikklærere og profesjonelle musikere tilknyttet Sandnes musikkskole som medlemmer.
Crazy Horse (indianer)

Crazy Horse minnesmerke

Korczak Ziółkowski som hadde jobbet med Mount Rushmore fikk i oppdrag å lage et Crazy Horse minnesmerke, og begynte på denne skulpturen i 1948. Den skulle hugges ut i Black Hills i Sør-Dakota og er fortsatt i arbeid. Når den er ferdig vil den være 195 meter bred og 172 meter høy.
Mario Roatta

Spania

I desember 1936 ble Roatta sjef for den italienske styrken (Corpo Truppe Volontarie eller CTV) som kjempet i den spanske borgerkrigen til støtte for Francisco Francos nasjonaliststyrker.
Tidlig i 1937 ledet Roatta de italienske styrkene til seier i slaget om Málaga. Imidlertid hadde han også en ledende rolle i slaget om Guadalajara, som førte til et smertefylt nederlag for italienerne.
I 1938 ble Roatta erstattet som leder for de italienske styrkene i CTV av Ettore Bastico og overtok i stedet kommandoen over den sammensatte nasjonalist-styrken i Flechas-divisjonen.

Jugoslavia

Under andre verdenskrig var Roatta sjef for den 2. italienske arme i Jugoslavia og tok i bruk sterke virkemidler ti å undertrykke de jugoslaviske partisanene, blant annet «summariske henrettelser, gisseltaking, represalier, interneringer og nedbrenning av hus og landsbyer». For dette prøvde de jugoslaviske myndighetene forgjeves å få stilt ham for krigsforbryterdomstol etter krigen. Han skal imidlertid ha reddet livet et stort antall jøder som befant seg innenfor hans områder, da han skal ha ansett jødediskrimineringer som «uforenlig med den italienske hærens ære» Han skal også ha nektet å fjerne jøder fra deres hjem for å gi innlosjering til mannskaper fra Organisation Todt.

Roma

Som sjef for hærens generalstab, var Roatta ansvarlig for å organisere forsvaret av Roma etter at det ble inngått våpenhvile mellom Italia og de allierte i september 1943, og han unnslapp et tysk forsøk på å ta han til fange i hans hovedkvarter i Monterotondo og han flyktet til Brindisi.

Rettssak og død

Tidlig i 1945 ble Roatta stilt for retten for sin forbindelse med de fascistiske myndighetene, for å ha forlatte Roma og for hans angivelige deltakelse i mordene på brødrene Carlo og Nello Rosselli og dømt til livsvarig fengsel, men denne dommen ble omgjort i 1948.
Riesendinggrotten

Riesendinggrotten er en 1148 meter dyp og 19,2 kilometer lang grotte i fjellet Untersberg i Berchtesgaden-Alpene. Den er Tysklands dypeste og lengste kjente grotte.
Inngangen til grotten ligger i ca. 1843 meters høyde, og derfra går den omtrent 350 meter loddrett nedover før den forgrener seg, og fortsetter ned til 1148 meters dybde. Målinger tyder på at grotten kan være mye lengre og dypere en det som er kjent. Under snøsmelting og uvær kan deler av grotten oversvømmes. Navnet Riesending er tysk for kjempeting.
Skogskrematoriet

Skogskrematoriet er sammen med den store, åpne Monumenthallen og Trons, Hoppets og Heliga Korsets kapell det sentrale krematorie- og kapellanlegget ved Skogskirkegården i Stockholm. Anlegget ble tegnet i 1935-1940 av Gunnar Asplund og fullførte dermed Skogskirkegårdens landskapsbilde.
Skogskrematoriet er som en sentral del av Skogskirkegården siden 1994 opptatt som en verdensarv, og ansvarlig kommunalråd (borgarråd) i Stockholm Yngve Larsson skrev i 1977 om anlegget: «kanske vågar man säga: stadens skönaste byggnadsverk i vår generation.»

Historikk

Allerede i den opprinnelige konkurranseutlysningen for Skogskirkegården fra 1914 ble det foreskrevet at området skulle ha et hovedkapell med krematorium. Spørsmålet ble diskutert i en 20 års tid, og kirkegårdens hovedarkitekter Gunnar Asplund og Sigurd Lewerentz lagde flere felles forslag, hvorav det siste i 1932. Stockholms bys kirkegårdsnemnd med dens ordfører borgarrådet Yngve Larsson fattet i 1934 beslutningen om å gjennomføre prosjektet, og i januar 1935 presenterte nemnden et relativt detaljert program for krematorieanlegget, med et større og to mindre kapell, og i forbindelse med dette gikk arkitektoppdraget til Asplund alene.
Oppdraget ledet til bitterhet fra Sigurd Lewerentz' side, og sorg og kvaler for Asplund siden begge arkitektene sammen hadde jobbet med et forslag til krematoriet. Nemndens beslutning bygde formodentlig på misnøye med Lewerentz mangel på framdrift som skyldtes hans perfeksjonisme.
De første tegningene var ferdige i november 1935, og de ble behandlet av nemnden i desember. I mai 1936 gikk beslutningen gjennom i Stockholms stadsfullmäktige, som bevilget midler for oppføringen. Hovedtegningene var klare våren 1936 og kontrakt ble skrevet med hovedentreprenøren AB Kasper Høylund i oktober samme år.
Skogskrematoriet ble innviet den 21. juni 1940 av kronprins Gustaf Adolf (blivende Gustaf VI Adolf) sammen med prins Eugén og Yngve Larsson, også Gunnar Asplund kunne delta. Han døde i oktober samme år og ble kremert her. Han er begravd i grav nummer 1B rett utenfor Trons kapell ved siden av Yngve Larssons familiegrav. Et enkelt epitafium bærer inskripsjonen: «Hans verk lever».

Krematoriet

Skogskirkegårdens gamle krematorium, bygd på slutten av 1930-tallet, brukes ikke lengre. I 2009 gjennomførte Stockholm kommune en arkitektkonkurranse om et nytt krematorium på Skogskirkegården, da det opprinnelige krematoriet i Asplunds anlegg har utspilt sin rolle. Konkurransen ble vunnet av Johan Celsings arkitektkontor sammen med det sveitsiske firmaet Müller Illien Landschaftarchitekten. Deres konkurransebidrag hadde navnet "En sten i skogen". Det nye krematoriet ble klart i 2013. Arkitekturen ble belønnet med Kasper Salin-prisen samme år.
Ctenoptilum

Utseende

Middelsstore, lysbrune smygere med noe uregelmessig formede vinger. Vingene har spredte, metallfargede flekker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Michael Ende

Biografi

Han var sønn av den surrealistiske maleren Edgar Ende og Luise Bartholomä; moren arbeidet i en gullsmedforretning. Oppveksten var i et bohempreget kunstnermiljø med farens kolleger. Boka Speilet i speilet (1984) er omtalt som «en indre dialog med faren», og inneholder også et utvalg av farens bilder.
Han begynte på skuespillerutdanning i München i 1948, og fikk etterhvert små roller på teatre i Nord-Tyskland. Fra 1954 var han også filmkritiker for Bayerischer Rundfunk, og begynte å skrive små bidrag til politiske/litterære cabaretforestillinger. I 1956 førte en krise til at han forlot teatret, og begynte å arbeide med sin første bok, Jim Knapp. Boka begynte som en venns bestilling av en bildeboktekst, men vokste etterhvert slik at det opprinnelige manuset ble delt i to, og utkom som to bøker om Jim Knapp i 1960 og 1962. Manuset var refusert av mer enn ti forlag før det ble utgitt. 
Ende giftet seg i 1964 med skuespillerkollegaen Ingeborg Hoffman i 1964; paret bosatte seg etterhvert i Italia. Etter at Ingeborg Ende døde i 1985 bosatte han seg i München igjen, hvor han i 1989 giftet seg med sin japanske oversetter Mariko Sato.

Forfatterskap

Ende var inspirert av den tyske romantikkens kunsteventyr (som E.T.A. Hoffmann), av antroposofien og Rudolf Steiner, og av okkulte fenomen; og også av Novalis. Budskapet i bøkene kan oppsummeres som «en åndelighet som setter det indre mennesket fremst», noe som «appellerer til mennesker i teknikkens tidsalder».
Endes skrivestil behandler kompliserte tema i en bevisst enkel stil. Samtidig har bøkene, med hyppig dialog, også noe av teateret ved seg. Momo utspiller seg da også delvis i et amfiteater. Momo er en kritikk av tidsånden, og en oppfordring til å prioritere på en annen måte, mer lyttende og nærværende. Boka ble filmet i 1986 og 2001. Ende illustrerte boka selv.
Den originale utgaven av Den uendelige historie (1979) var trykt med tekst i to farger – rødt og grønt, for å markere forskjellen mellom den realistiske verden og fantasiverdenen Fantasia. I den realistiske rammefortellingen i boka rømmer hovedpersonen Bastian Balthazar Bux (11 år) fra noen bøller, og gjemmer seg i et antikvariat. I antikvariatet finner Bastian boka «Den uendelige historie», som han begynner å lese i. Boka handler om landet Fantasia og hendelser der. Etter hvert trekkes Bastian inn i fiksjonsfortellingen. Ende var skuffet over filmen Den uendelige historien (1984); han mente at den var en forflatet og trivialisert versjon av boka.
I bildeboka Ofelias skyggeteater (1988) lar han en aldrende suffløse få spille hovedrolle for første gang i livets siste fase. Ende «løfter på Jungs vis fram skyggen som veiviser til de skapende kreftene i mennesket.»
Mystic Man

Mystic Man er den verdenskjente reggaeartisten Peter Tosh sitt fjerde studioalbum. Plata kom etter at Tosh slapp ut av fengsel samme år, hvor han hadde sittet flere måneder for blant annet besittelse av marihuana og andre litt mer uklare grunner. I fengselet ble Tosh behandlet svært dårlig og var nær ved å miste livet da han slapp ut. Albumet er utgitt i 1979 og er spilt inn hos Rolling Stones sitt platestudio.
Grégory Vignal

Klubbkarriere

Vignal startet sin karriere i hjembyens klubb Montpellier HSC. Han etablerte seg som et stort talent og i 2000 ble han hentet til Liverpool FC for 500 000 britiske pund.
Han imponerte med en gang for reservelaget deres og han fikk sin debut for A-laget mot Rotherham United i FA-cupen. Han spilte ytterligere seks kamper 2000/01 sesongen.
Han imponerte for Frankrikes U-18 landslag i fotball og spilte noe bra kamper for Liverpool i starten av 2001/02 sesongen. Men han klarte ikke å slå litt mer rutinerte John Arne Riise i kampen om plassen som venstreback på Liverpool og han fikk bare 9 kamper den sesongen.
2002/03 sesongen fikk han bare 4 kamper, og han ble etter hvert lånt ut til SC Bastia. I 2003/04 sesongen ble han lånt ut den første halvdelen av sesongen til Stade Rennais FC og den andre halvdelen til RCD Espanyol.
I 2004/05 sesongen var han lånt ut til Rangers FC der han imponerte stort og var med på å vinne Skotsk Premier League og Skotsk Ligacup.
I slutten av sesongen gikk kontrakten hans med Liverpool ut og Rangers ville gjerne signere ham permanent, men forhandlingene strandet og han gikk i stedet til Portsmouth FC. Men han ble frigitt fra klubben etter å ikke ha imponert Harry Redknapp i løpet av 2005/06 sesongen. Han gikk dermed gratis til RC Lens. Lens lånte ham ut i siste halvdel av 2006/07 sesongen til den tyske klubben 1. FC Kaiserslautern. I juli 2007 ble han utlånt til Southampton.
Rabbalshede

Rabbalshede er et tettsted i Tanum kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 275 innbyggere.
Pyongwon

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), to rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 29 ri (landsby).
Kongopåfugl

Beskrivelse

Hannen er en stor fugl, den er 64-70 cm lang. Hannen er dypt blå med et metallisk grønt og lilla skjær. Den har rød nakkehud, grå føtter og svart hale med fjorten halefjær. Kronen er utsmykket med lange vertikale hvite striper.
Scheherazade (Rimskij-Korsakov)

Scheherazade (persisk: شهرزاد Shahrzad) er et storslagent symfonisk dikt, Op. 35, fra 1888 i fire satser basert på eventyrsamlingen Tusen og én natt som er skrevet av den russiske musikkprofessoren Nikolai Rimskij-Korsakov.

Handling

Tusen og en natt er en fortelling om hvordan Scheherazade redder seg fra å bli drept av Sultanen av Shahyrar som har sverget at han skal drepe sine koner etter den første natten. Når Scheherazade står for tur har hun lagt en plan. Hver natt etter bryllupet forteller hun ham historier, og når morgenen kommer sørger hun for at Sultanen er så spent på hvordan det går videre at han utsetter henrettelsen.
Paralleucosma

Beskrivelse

En middelsstor (ca. 12 millimeter), litt matt grønnlig gullbasse. Oversiden er fint punktert, med noen punktrader på dekkvingene. Dekkvingene har noen små, hvite flekker.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Togo.
Den Nasjonale Folkekongress

Den Nasjonale Folkekongress (forenklet kinesisk: 全国人民代表大会, tradisjonell kinesisk: 全國人民代表大會, pinyin: Guánguó rénmín dàibiǎo dàhuì) er Folkerepublikken Kinas parlament og det høyeste statsorgan og eneste lovgivende hus i Kina. Folkekongressen har nesten 3000 medlemmer og møtes en gang i året i ti dager. Selv om medlemskap av folkekongressen stadig nesten utelukkende avgjøres av Kinas kommunistiske parti, har kongressen siden starten av 1990-tallet endret seg fra å være et symbolsk gummistempel til å være et sted hvor det foregår forhandling mellom de forskjellige deler av partiet og regjeringen. Det skjer kun ytterst sjelden at kongressen avviser å godkjenne et lovforslag, men det skjer, og kongressen har aktive debatter før avstemninger.
Star Wars: Bounty Hunter

Gameplay

Star Wars: Bounty Hunter blir spilt i tredjeperson. Jango Fett har tilgang til en rekke forskjellige våpen i spillet, laserpistoler, flammekaster og jetpackmonterte missiler. Det er forskjellige pickups, powerups og objekter som kan plukkes opp. I hver oppdrag er det et primærmål og flere sekundære mål. De sekundære målene er knyttet til å fange eller drepe personer som har en dusør hengende på seg. Dusørene blir funnet og markert ved å identifisere dem ved å bruke en innebygd ID-skanner i hjelmen (skifter spillet til førsteperson). Hvis man samler nok kreditter låser man opp konseptkunst. I hvert oppdrag er det gjemt hemmelige fjær. Hvis man finner alle fjærene, får man tilgang til bonusopptak.
Fagerlærfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 39 – 43 mm), kraftig nattfly. Kroppen og forvingene er brun-grønne med lyse tegninger. Forkroppen (thorax) har en X-formet flekk midt på ryggen og lyse flekker på sidene. Forvingen har tre lyse siksak-tverrlinjer, de to innerste (mellomlinjene) konvergerer mot bakkanten og møtes nesten der. Nyre- og ringmerkene er lyse og tydelige, delvis kantet med svart. Langs ytterkanten har den en rad av trekantede, svarte flekker, og vingefrynsene er vekselvis hvite og brune. Bakvingen har mørk ytterkant, hos hannen er den gråhvit, hos hunnen gråbrun, lysere ved roten.

Levevis

Fagerlærflyet forekommer i frodig løvskog og i hager. Larvene lever på ulike urter og klekkes i september – oktober. De overvintrer og fullfører utviklingen sin i juli neste år. De voksne sommerfuglene flyr i august – oktober.

Utbredelse

Denne arten lever bare i Europa, og mangler i de nordligste og vestligste delene. Østover går den til den europeiske delen av Russland. I Norge er den lokal og sjelden, og finnes bare langs kysten fra Oslofjorden til Kristiansand.
Operation Whetstone

Operation Whetstone var en serie på 48 amerikanske atomprøvesprengninger utført i 1964 og 1965. Denne operasjonen var etterfølgeren til Operation Niblick og forgjengeren til Operation Flintlock. Alle enkelttestene, bortsett fra èn (Salmon), ble utført ved Nevada Test Site.
Abdul Qadeer Fitrat

Karriere og utdanning

Han har vært sentralbanksjef siden november 2007, men har også tidligere vært hatt samme stilling i Afghanistan, fra 1994 til 1996. I 1996, da han forlot Afghanistan for å delta i Verdensbankens årlige møte, ble Kabul inntatt av Taliban, og han søkte asyl i USA. Dette ble innvilget, og han jobbet i Washington noen år.
I sin første sentralbankperiode hadde landet, som da var ledet av Burhanuddin Rabbani, store økonomiske problemer. Både regjeringen og dens motstandere trykte opp penger for å betale for soldater og våpen, noe som førte til årlig inflasjon på opptil 800%.
På slutten av 2001 ble han også spurt av Nordalliansen om å komme tilbake til Afghanistan og overta stillingen på nytt, etter at de gjenvant kontrollen over mye av landet i november og desember. Men, ikke før 6 år senere tok han denne stillingen.
Han har tidligere også jobbet som styreformann i Bank–e-Millie Afghan (BMA) i Kabul, og som økonomikonsulent i Det internasjonale pengefondet, IMF, da han bodde i USA. Han har også vært rådgiver for Verdensbanken.
Som utdanning har han en mastergrad i økonomi.

Korrupsjonssaken 2010-2011

En av Fitrats hovedoppgaver som sentralbanksjef har vært å kjempe mot korrupsjon i landet. Bl.a. ble Kabul Bank etterforsket for mulig korrupsjon og vanstyre, i en sak som kastet mistanker mot afghanske ministre, visepresidenten og slektninger av president Hamid Karzai. På grunn av frykt for egen sikkerhet rømte han til USA i slutten av juni 2011.
Noorullah Delawari ble utnevnt til ny sentralbanksjef i november 2011.
Flaggermusmannen (bok)

Handling

Bokens handling er lagt til Australia, der Hole er blitt sendt for å hjelpe politiet der med å oppklare voldtekten og drapet på en ung, norsk jente med B-kjendisstatus. I bakgatene i Sydney møter Hole og den australske politimannen han har med seg både prostituerte, halliker, transvestitter og langere. Han forelsker seg i den svenske bartenderen Birgitta og det går litt frem og tilbake med følelsene deres gjennom boken.
Idrettsgallaen 2001

Idrettsgallaen 2001 var en den første årlige seremoni der Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité hedret de største idrettsnavnene og beste prestasjonene, samt andre som hadde gjort en stor innsats for norsk idrett i 2001. 
Prisutdelingen ble arrangert i Hamar olympiske amfi den 5. januar 2002, og sendt direkte på NRK med Dan Børge Akerø som programleder.
Bjørn Dæhlie ble under gallaen tildelt Den olympiske orden. IOCs Frivillighetspris ble tildelt Asker Skiklubb.
Alan Rickman

Bakgrunn

Rickmans kom fra en arbeiderklassebakgrunn, med forfedre av engelsk, irsk og walisisk bakgrunn. Hans far var katolikk, moren metodist. Han hadde en eldre bror, en yngre bror og en yngre søster. Faren hans døde av kreft da Alan var åtte år gammel.
Etter hvert begynte han på Laytmer School og ble involvert i drama/teater. Rickman likte seg på scenen, men ble drevet mot grafisk design på grunn av sitt kreative talent. Han begynte på Chelsea College of Art and Design og etterpå tok han et år på Royal College of Art. Det var på Chelsea College han møtte sin partner, Rima Horton. Hun er politiker for Labour. Etter femti år giftet de seg i en hemmeligholdt seremoni i New York City i 2012.
Da Rickman var 26 år gammel begynte han på Royal Academy of Dramatic Art (RADA), da han hadde bestemt seg for å satse på en skuespillerkarriere.

Karriere

Etter de tre årene på RADA kastet han seg ut i skuespillerkarrieren for fullt. Han spilte alle slags roller i tiden framover: komedier, tragedier, musikaler, seriøse og useriøse stykker. Han hadde også gode råd å gi til sine medskuespillere. Det var for eksempel Rickman som overtalte Ruby Wax til å jobbe innen komedie fremfor å fortsette og prøve å bli skuespiller. I 1978 ble han med i Royal Shakespeare Company, men han var der bare ett år.
Etter hvert begynte Rickman å dukke opp på TV. Han hadde spilt i Romeo og Julie fra før, men Therese Raquin blir regnet som TV-debuten hans. Han spilte også i Smileys People, en serie av John le Carré, og i Anthony Trollopes Barchester Chronicles, hvor han spilte Obediah Slope. Mellom 1985 og 1987 var han med i teateroppsettet Les Liaisons Dangereuses, det var der han ble oppdaget av produsenten Joel Silver.
På denne tiden begynte filmkarrieren til Rickman. Han fikk rollen som terroristen Hans Gruber i filmen Die Hard med blant andre Bruce Willis. Etter dette gikk filmkarrieren og skuespillerkarrieren bare oppover, og i dag er Rickman kjent fra filmer som Robin Hood, Prince of Thieves, Sense and Sensibility, Dogma, Galaxy Quest, Love Actually og Harry Potter-filmene, hvor han spiller «professor Severus Slur».
Rickman redigerte og regisserte også skuespillet My Name Is Rachel Corrie.

Død

Rickmans familie meddelte den 14. januar 2016 at han døde i en alder av 69. Han led av kreft, og hadde holdt dette hemmelig fra offentligheten.