google/wiki40b huggingface dataset:
Kilowattime

Kilowattime (kWh eller kW·h) er en enhet for måling av energi. 1 GWh (en gigawattime) er en million kilowattimer, og 1 TWh (en terawattime) er en milliard kilowattimer. Enheten er ikke en SI-enhet.

Definisjon

En kilowattime er energimengden som tilsvarer et effektforbruk på en kilowatt over en periode på én time, altså 1 kW·3600 s, som er lik 3600 kJ. Enhetens vanligste anvendelse er for å måle elektrisk energi, produksjonsmengde eller forbruksmengde.
Oftest brukes enheten med et SI-prefiks, som wattime
Språkrådet sidestiller forkortelsene «kWh» og «kWt», men den vanlige betegnelsen for kilowattime er kWh («kilo»: prefiks for 1000, W: symbol for effekt i Watt, h: fra latin:hora, «time»). kWh er anbefalt brukt i flere tekniske referanser.

Anvendelse

Kilowattime er den vanlige enheten for strømforbruk og kostnaden oppgis i kroner per kilowattime (kr/kWh). En vanlig norsk enebolig bruker fra 16 000 kWh/år til 25 000 kWh/år. Energimengden måles av en kilowattimeteller/måler. Denne er som regel plassert i boligens sikringsskap, men enkelte nettleverandører krever egne utvendige inntaksskap med måleren montert der. 
Megawattime brukes til å angi større strømforbruk, som årlig forbruk i bedrifter og årlig produksjon i mindre kraftverk. Det er beregnet at hver verdensborger i gjennomsnitt brukte 26,2 MWh i 1990.
1 terawattime tilsvarer det totale stømforbruket i en by på Drammens størrelse i løpet av ett år. Norges totalforbruk var 125 TWh i 2001 og 135 TWh i 2008.
Benevningen kWh/h uttrykker energiproduksjonen midlet over perioder på en time. Det blir dermed lettere i en graf å se hvordan det midlere effektuttaket endrer seg over døgnet.

Sammenblanding av watt, wattimer og watt per time

Effekt uttrykt i kilowatt (kW) blir ofte sammenblandet med energimengde uttrykt i kilowattimer (kWh) eller med enheten for endringshastighet for effekt uttrykt i kilowatt per time (kW/h).
For eksempel har en lyspære med elektrisk effekt på 100 W som har vært tent i to timer forbrukt energimengden 200 W·h = 720 kJ. Dette er det samme forbruket som en 40W lyspære tent i fem timer eller en 50W lyspære tent i fire timer. Tilsvarende har en generator som produserer 48 kWh energi i løpet av en dag levert en gjennomsnittlig effekt på 2 kW.
Størrelsen watt per time (W/h) blir ofte forvekslet med wattime (W·h) for å angi en mengde energi. Størrelsen W/h gir en endring i effekten per tidsenhet, og kan brukes til å angi en generators evne til endring i effekt. Hvis en generator for eksempel går fra 0 til 18 MW på et kvarter (0,25 timer) har den en effektøkningshastighet på 72 MW/h. Hvis denne økningen var lineær hadde generatoren i dette kvarteret produsert 18 × 0,25 / 2 = 2,25 MWh. Vannkraftverk har generelt en raskere effektendringshastighet enn andre typer kraftverk og er dermed de mest fleksible ved justeringer i et forsyningsnett. Dette har ført til at det er stor interesse for å utnytte norsk vannkraft til effektutjevning for tregere varmekraftverk i Europa.
Gavirga

Utseende

Middelsstore, bredt ovale og hvelvede, glatte, blanke, brunrøde til svarte bladbiller. Antennene er tynne, omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet, danner en kontinerlig kurve med de hvelvede dekkvingene, som har fine punktrader.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Brasil, Peru, Bolivia og det nordlige Argentina.
Grunnkretser i Røyken kommune

Grunnkretser i Røyken kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Røyken kommune, Buskerud, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Muntjaker

Beskrivelse

Muntjakene er små tropiske hjortedyr uten bestemte paringstider. De veier normalt mellom 8 og 50 kg, avhengig av art og kjønn. Tilnavnet bjeffehjort har de fått fordi de avgir en bjeffelignende lyd om de blir skremt. Klimaet gjør de i stand til å pare seg og få kalver året rundt. Med unntak av kjempemuntjak, som har et noe mer normalt utviklet gevir, så har hannene i denne slekten små gevir (hornstilker) som (om de) felles og vokser ut igjen som på andre hjortedyr. Bukkene kan være ekstremt territoriale og sloss villig med hverandre. Bukkene har også hoggtannlignende hjørnetenner i overkjeven, som utgjør et farlig redskap i slåsskamper.

Utbredelse og habitat

I dag finner man muntjak bare i beltet mellom temperert og tropisk eviggrønn regnskog i Sørøst-Asia, fra India i vest til det sørlige Kina, Taiwan og øyene i Indonesia i øst og sør. De trives i høyder opp til 2.500 moh. Reeves muntjak, eller kinesisk muntjak som mange kaller den, har dessuten blitt innført til Storbritannia, der den trives og er ganske vanlig i noen områder.
Kostholdet består av frukt, bær og løv.

Annet

Muntjakene er spesielt interessante i evolusjonære studier, fordi disse dyra har en dramatisk variasjon i kromosomene og det faktum at det ganske nylig er oppdaget flere nye arter i denne slekten.
Trusselbildet for mange av artene er fortsatt ikke kjent. Flere står heller ikke oppført på IUCNs rødliste, siden de ganske nylig har blitt oppdaget.
Xenontrioksid

Xenontrioksid er et ustabil stoff av xenon i sin +6 oksidasjonstrinn. Det er en veldig kraftig oksidasjonsmiddel, og frigjør oksygen fra vannet sakte (og xenon), akselerert ved eksponering for sollys. Det er farlig eksplosivt ved kontakt med organisk materiale. Når det blir detonert, blir xenon og oksygengass dannet.
Google Talk

Google Talk var en Voice over IP- og lynmeldingstjeneste levert av Google. Google Talk BETA ble lansert  24. august 2005.
Lynmeldingsdelen i Google Talk gjorde bruk av den åpne protokollen XMPP, slik at brukere av andre klienter med XMPP-støtte kunne kommunisere med hverandre.
15. mai 2013 ble Google Talk erstattet med Google+ Hangouts.

Samspillsevne

Google reklamerte med at et hovedmål med Google Talk-tjenesten var å legge til rette for økt samspill. Google Talk brukte XMPP, i likhet med andre Jabber-tjenere, for å tilby «extensible messaging» i sanntid og «presence events» i sanntid, herunder offline-meldinger og «voice mailing». Den 17. januar 2006 aktiverte Google server-to-server kommunikasjon, noe som gjorde det mulig å koble seg til enhver Jabber-server som støttet tilbakeringingsprotokollen.[1]

Gmail-integrasjon

Den 7. februar 2006 fikk e-post-applikasjonen Gmail lynmeldingsfunksjonalitet, og ble integrert med Google Talk. Brukere av Gmail kunne fra da av sende lynmeldinger til andre Gmail-brukere. Fordi både Gmail og Google Talk anvendte Jabber-nettverk, trengte man ikke laste ned Google Talk for å kunne sende lynmeldinger til Gmail-brukere.
Logger over tidligere samtaler ble automatisk lagret til chatte-seksjonen i brukerens Gmail-konto. Dette tillot brukerne å søke i samtaleloggene sine på en enkel måte, og å ha ha samtaleloggene lagret på Internett.

Musikk-status

Det var også mulig å vise i sanntid hvilken sang som ble avspilt datamaskinen. Dersom brukeren aksepterte det, kunne denne informasjonen også samles inn og vises på Google Music Trends-siden.

Offline-meldinger

Den 31. oktober 2006 introduserte Google offline-meldinger for Google Talk. Dette gjorde det mulig for brukerne å sende meldinger til kontaktene sine, selv om kontaktene ikke var pålogget når meldingene ble sendt. Kontaktene ville i så fall motta meldingene neste gang de logget seg inn.

Orkut-integrasjon

Fra 8. november 2006 var Google Talk integrert med Orkut. Dette gjorde det mulig for Google Talk-brukere å kommunisere med registrerte Orkut-brukere, ved å sende og motta 'scraps' innenfor Orkut.

Kryptering

Det var bare forbindelsen mellom Google Talk-klienten og Google Talk-tjeneren som var kryptert. Ingen end-to-end-meldinger var krypterte.[2]

Kompatibilitet med mobile enheter

Den 30. juni 2006 slapp Nokia ny programvare for sin Nokia 770 Internet Tablet, som inkluderte Google Talk som en integrert lynmeldings- og VoIP-klient.[3]
En annen Google Talk-kompatibel enhet var Sonys Qtopia-baserte Mylo, som ble lansert den 15. september 2006.
En Google Talk-klient var også tilgjengelig for BlackBerry-enheter fra Blackberrys internettsider.[4]

Støttede operativsystemer

Google Talk-klienten var kun tilgjengelig for Windows (2000, XP, Server 2003, og Vista).

Windows

Brukere av andre operativsystemer ble gitt instruksjoner om hvordan de kunne bruke Google Talk på andre Jabber-klienter, som for eksempel  Psi eller Miranda IM for Microsoft Windows.
Blue Icefalls

Blue Icefalls er noen bratte isfall av blåis helt vest i Forbidden Plateau på Danco Coast. De er 7,5 km lang, og ligger oppom den østligste viken i Andvord Bay. De ble navngitte av den polske antarktisekspedisjonen rundt 1995.
Hold Me Tight (Beatles-låt)

Bakgrunn

Paul McCartney og John Lennon skrev sangen sammen i McCartneys barndomshjem i Forthlin Road i Liverpool. Den var først ment som et forsøk på en fremtidig singel, men de følte de fikk bedre idèer og følgelig ble sangen en «kvote-sang» slik at de hadde nok sanger til albumet With The Beatles.
Inspirasjonen lå i jentegruppen The Shirelles som ofte hadde «rop og svar» form i sangene sine. Vokalisten ropte mens koret svarte.
De hadde sangen på sitt repertoar i 1961/1962/1963.

Innspilling

The Beatles prøvde seg på «Hold Me Tight» allerede den 11. februar 1963 i Abbey Road Studios da de spilte inn sangen til det som skulle bli deres første album Please Please Me. Til tross for tretten forsøk, ble det bestemt at de skulle forsake disse (som til dags dato ikke har sett dagens lys; verken offisielt eller uoffisielt). «Twist and Shout» ble innspilt helt til slutt denne kvelden, og da var de egentlig ferdig med hensyn til booket studiotid. Derfor er det nærliggende å tro at beslutningen om at «Hold Me Tight» ikke skulle bli med på debutalbumet, ble tatt før de gikk i gang med «Twist and Shout» som følgelig ble et erstatningsnummer.
«Hold Me Tight» ble innspilt på nytt 12. september 1963 og ti tagninger (nummerert 20 – 29) ble festet til teip. Tagning 26 og 29 ble redigert sammen.
Tagning 22 – 24 er blitt utgitt på bootlegs. Den første av disse nådde kun første vers og refreng. Neste kommer kun til første setning hvor McCartney gjør en feil på vokal. Han blir irritert på seg selv og banner høylytt. Mens tagning 24 er det opptaket som ble benyttet til videre arbeid. Alle samlet seg rundt mikrofonen og bidro med håndklapping, mens Lennon og Harrison la på mer harmonivokal over McCartneys hovedvokal. Fra før hadde de kun hermet etter McCartney i refrengene.
Providenija

Providenija (russisk: Провиде́ния) er en bymessig bosetning i Providenijabukta i den nordøstlige delen av den autonome regionen Tsjukotka i Russland. Den ligger direkte over Beringstredet fra Alaska, og svært nær den internasjonale datolinjen. Like ved byen ligger Providenijabukta lufthavn, som er den russiske lufthavna som ligger nærmest USA. Innbyggertallet var 2 723 ved folketellingen i 2002, og 5 432 ved folketellingen i 1989.
Bosetningen var en tidligere sovjetisk militærhavn, beliggende i en fjord beskyttet fra Beringhavet. Mesteparten av byens innbyggere i dag er jupiker, en eskimostamme.
Providenija har et arktisk klima, men vinterne er ikke så strenge, på grunn av byens beliggenhet ved kysten.
Byen kalles av og til Porten til Arktis, og etter Sovjetunionens fall har turisme fra det nærliggende Alaska gitt lokaløkonomien et betydelig løft. Bering Air, et flyselskap fra Alaska, tilbyr charterturer til Providenijabukta lufthavn fra både Nome og Anchorage. Alaska Airlines hadde tidligere regelmessige ruteflyvninger til Providenijabukta lufthavn på 1990-tallet, og var kjent for «Vennskapsflyvningen» i 1988, da det var det første amerikanske flyselskapet med rute til en sovjetisk by.
Fylkesvei 4212

Fylkesvei 4212 går mellom Haughom og Åvedal i Sirdal kommune. Veien er 7,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 976.
Nu-disco

Nu-disco er en elektronisk dansemusikk-sjanger som oppstod i europeiske klubbmiljøer på starten av 00-tallet. Nu-disco beskrives som det 21. århundrets gjenoppdagelse av discoens «eklektisk ånd» og «langsommere basslinje». Det grunnleggende tempoet i nu-disco er (som i disco) omtrentlig 120 slag i minuttet. Nu-disco oppstod som en reaksjon mot den mer minimalistiske house-musikken. 
I en artikkel i The Independent i 2002 beskrives nu-disco som anvendelsen av «moderne teknologi og sylskarp produksjon» på «70-talls disco og funk». I 2008 lanserer Beatport en ny sjangerkategori - «nu-disco/indie dance» - hvor nu-disco ble definert som «alt som springer ut fra det sene 70-tallet og det tidligere åttitallets brede spekter av (elektronisk) disco, boogie, cosmic, Balearic og Italo disco».  
Produsentene er hovedsakelig fra Europa og Australia. Norge har en egen «Oslo-disco»-scene med produsenter som Lindstrøm, Prins Thomas og Todd Terje. På nettstedet M-Magazines topp ti-liste over nu-disco-låter fra 2012, er norske produsenter  representert med to original-låter og én remiks, henholdsvis «Ragysh» av Todd Terje, «Lang Tung Ting» av Prins Thomas, og diskJokkes remiks av «Babading» av Martin Brodin.
Daft Punks hittlåt «Get Lucky» fra 2013 regnes som en av de største hitene i sjangeren. New York Times beskriver beaten som «ren 1970-talls disco - glatt vokal, et funky synkopert gitar-riff ridende over en stram tromme-og-bass-groove».

Disco edits

Utviklingen av nu-disco er nært knyttet opp mot gjenoppdagelsen av såkalte «disco edits», hvor gamle funk- og disco-låter plukkes fra hverandre og settes sammen igjen på en dansegulv-vennlig måte.
Norske Todd Terje regnes for å være en av de beste i håndverket. I et intervju med Dagbladet i 2006, forklarer han disco-edit på følgende måte: «[Det] er din versjon av en allerede eksisterende låt, men ikke en remiks - en edit er en omarrangering av allerede eksisterende elementer i en sang. I tillegg er det vanlig å legge på effekter, beats og loops og slikt. Det finnes utallige effektmaskiner og isolatorer som kan dempe elementer av låta eller kutte i dem. Du kan gjøre mer enn du tror og du trenger ikke original-tapen. «Klippe/lime» er et godt gammelt uttrykk.» 
I et intervju med nettmagasinet Hipster i 2011, utdyper de norske DJ-ene Linus Johansson og Bendik Mihle forbindelsen mellom disco-edit (her kalt «re-edit») og nu-disco: «[Det] er ikke en remiks, men heller en oppryddning av en låt som i utgangspunktet manglet det lille ekstra. Eller rett og slett hadde for mye. Dette ble det et slags DJ-miljø av, ettersom re-editene av opphavsrettslige grunner ikke var til salgs på steder som Juno Og Beatport. Re-editerne ble til produsenter, og nu-disco-bevegelsen var i gang,».
Sáráhkká

Sáráhkká eller Sarakka er en gudinne for svangerskap og fødsel i samisk religion. Sammen med sine mor Máttaráhkká og sine to søstre Juoksáhkká og Uksáhkká spiller hun en sentral rolle i unnfangelse og forløsning, og var de guddommene som «sto nærmest dagliglivet.»
Navnet hennes er forklart på ulike måter. Det siste leddet er «ahka»/«akka» – som betyr gammel kvinne, kone eller bestemor. Det føsrste leddet kan komme fra verbet saaret, som betyr å splitte eller dele. Det henspiller på at hun skiller barnet fra kvinnens livmor. Det kan også komme fra verbet sárrat som betyr å skape.
Ifølge samisk tro var det høyguden Raedienaehtjie som skapte menneskenes sjel, mens Máttaráhkká ga legeme til de nye menneskene. Hun ga menneskebarnet videre til Sáráhkká, som plasserte fosteret i morslivet, og beskyttet kvinnene under svangerskapet. Juoksáhkká var buemoren (av juoksa – «bue») og kunne gripe inn i morens liv og forandre kjønn på fosteret; man trodde at alle foster opprinnelig var av hunkjønn, og at et offer til Juoksáhkká kunne sørge for at man fikk guttebarn.
 Denne framstillingen bygger på Hans Skankes avhandling om samisk religion.
Sáráhkká hadde tilhold under ildstedet i gammen, og man ofret til henne ved å slå litt drikke i kanten av ildstedet. «Sengegrøten», den første maten som en barselkvinne får etter fødselen, kalles Sarakkagrøt. Hun er også gudinne for dyrenes fruktbarhet og reinkalvenes fødsel.
Selv etter at samene hadde tatt i bruk kristne skikker og kristen dåp hendte det at dåpsbarn ble døpt på nytt i Sáráhkkas navn etter den kristne dåpen.
Bringebærspinner

Utseende

En middelsstor (vingespenn 41 – 64 mm, hunnen større enn hannen), brun spinner, vingene uten lyse flekker. Kroppen er tett kledt med nokså lange hår. Det er stor forskjell på kjønnene. Hannen er rødbrun med kraftige, fjærformede antenner som er ca. halvparten så lange som forvingene og en kjegleformet bakkropp. Hunnen er gråbrun, antennene er spinkle og bare snaut 1/3 så lange som fovingene, bakkroppen er tykk og pølseformet. Begge kjønn har et ganske lite hode med reduserte munndeler og hårete fasettøyne. Forvingene er avrundede og har to lyse tverrbånd rundt midten men ingen lyse flekker, bakvingene er ensfargede. Larven er mørk (nærmest svart) med påfallende, oransje grenser mellom de ulike kroppsleddene som vanligvis synes gjennom behåringen. Den er tett kledt med ganske lange, oppstående, mørke hår. Puppen, som ligger i en kokong av silke, er brunlig med gule mellomrom mellom leddene på bakkroppen. Den er kledt med korte, bakoverrettede hår.

Levevis

Larven lever på mange forskjellige planter, bl.a. ulike slags gress, vier (Salix spp.), bjørk (Betula spp.) og bringebær (Rubus idaeus), også urter som vikke (Vicia spp.), kløver (Trifolium spp.) og skogstorkenebb (Geranium sylvaticum). De lever enkeltvis. Larvene er nattkative men om høsten kan man finne de utvokste larvene krypende omkring også på dagen. Om de blir forstyrret, ruller seg sammen til et tett spiral. De overvintrer som utvokste larver og forpupper seg tidlige på våren, uten å ha spist noe etter overvintringen. Larven kryper ned på bakken og spinner seg inn i en litt løs, grålig kokong av silke. Både larven og kokongen har irriterende hår som lett faller va og som kan forårsake kløe.
De voksne spinnerne flyr i mai – juni. Hunnene sitter mest i ro frem til de har fått parret seg, og sender ut feromoner. Hannene flyr over terrenget i en meget rask men vinglete flukt om ettermiddagen og kvelden. Med sine store antenner kan de lukte hunnene på lang avstand. De voksne spinnerne tar ikke næring til seg og flyr bare for å parre seg. Etter parring flyr hunnen rundt (hennes flukt er tung og treg, helt ulik hannens) og legger rundt 250 egg i klynger på 30 – 40 i hver.

Utbredelse

Bringebærspinneren forekommer over det meste av Europa og videre østover til Japan, men kan mangle i noen områder. I Norge finnes den bare langs kysten, nordover til Hordaland. Den er ofte ganske tallrik der den finnes, på lynghei og andre åpne områder, men man ser ofte bare de utvokste larvene om høsten og tidlig på våren.
Basarbygningen (Hamar)

Basarbygningen på Stortorget ble tegnet av stadsingeniør Engebret Soot og reist av Hamar Bazaraktieselskab i 1896. Den har en fremtrende plass i Hamars byplan der den ligger i aksen fra Hamar domkirke mot Mjøsa, nederst på Stortorget i det som en gang også var strandkanten mot Mjøsa. Den kan også betraktes som et mindre motstykke til Hamars stasjonsbygning i motsatt ende av Strandgata, som ble tegnet av Paul Due og oppført samtidig. Her ble varer tatt i land for å selges i byen, og i en periode har Basarbygningen fungert som kjøttbasar. De siste åra har bygningen inneholdt bl.a. Flengsrud sport, som har drevet sykkelbutikk med sykkelverksted.
I kommunedelplan for Strandsonen ble Basarbygningen vist flyttet flere meter vekk fra torget for å gjøre plass for en firefelts vei. I reguleringsplanen for Stortorget har Basarbygningen blitt vist som hensynssone med formål bevaring. Dvs. at bygningen ikke skal flyttes likevel.
Mot Mjøsa har det engang vært tilrettelagt med en kanal som skulle gjøre det lettere å få fraktet varer inn mot torget, og i Strandsoneplanen er det planlagt at kontakten mot Mjøsa kan styrkes når jernbanen flyttes.
I dag huser bygningen restauranten Basarene.
Prinsessen som ingen kunne målbinde (film)

Handling

På kongsgården står den vakre og munnrappe prinsessen og morer seg over alle de dumme frierne, som en etter en blir kastet ut, fordi de ikke kan målbinde henne. Utenfor den gamle stavkirken leser kongens soldater opp bestemmelsen om sviemerking.
Den fattige Askeladden og hans to selvgode storebrødre bestemmer seg for å dra avsted for å prøve lykken. Til alles forbauselse klarer Askeladden å målbinde prinsessen, mens de to brødrene mislykkes. Askeladden blir belønnet med prinsessen og halve kongeriket, mens brødrene blir sviemerket.
Alenia

Utseende

Små (vingespenn ca. 20-25 millimeter), brunspraglete smygere. Undersiden av forvingen er brun med hvite flekker, bakvingen gråaktig med to litt uregelmessige, hvite tverrbånd.

Levevis

Artene leve på tørr buskmark (karroo) der larvene utvikler seg på planter i akantusfamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Veier i Østfold

Veier i Østfold hadde pr. 1. januar 2007 en lengde på til sammen 3 654 km offentlige veier, noe som utgjorde 3,93 % av landets samlede veilengde på 92 946 km. Av dette var 910 km riksveier/europaveier, 1 004 km fylkesveier og 1 740 km kommunale veier.

Fylkets viktigste veier

Østfld har to europaveier: E6 og E18. Europavei 6 går fra Svinesund i sør til fylkesgrensen mot Vestby (Akershus) i nordvest. Europavei 18 går fra Ørje i øst til Hobøl i vest. Viktige hovedveier er riksvei 19 fra Moss via ferge til Horten, fylkesvei 21 fra Rømskog til Halden, riksvei 22 fra Trøgstad via Rakkestad til Øra i Fredrikstad og fylkesvei 220 (tidligere 22) fra Rakkestad via Halden til Holtet i Enningdalen. Riksvei 110 mellom Råde og Fredrikstad, og fylkesvei 110 videre til Skjeberg er viktige for trafikken i og rundt Fredrikstad.

Undersjøiske tunneler i Østfold

Østfold har én undersjøisk tunnel: Hvalertunnelen på fylkesvei 108. Tunnelen går under sundet Løperen mellom Asmaløy og Kirkøy.

Øyforbindelser, fjord- og elvekryssinger

De største av øyene på Hvaler er knyttet sammen og til fastlandet med riksvei 108, som forbinder øyene med bruer og den undersjøiske Hvalertunnelen. Jeløya ved Moss var opprinnelig ei halvøy, men ble i 1855 skilt fra resten av fastlandet med en 20 meter bred kanal. Kanalen krysses av Kanalbrua.
Østfolds ene, viktige fjordkryssing (bruforbindelse) er bruene over Svinesund, på grensen mot Sverige.
Glomma krysses av fire større bruer. I Fredrikstad krysser riksvei 110 elva på Fredrikstadbrua, mens Sandesundbrua på europavei 6 krysser elva i Sarpsborg. Ved Askim/Skiptvet krysses Glomma av Vamma bru på fylkesvei 115, mens Fossum bru på europavei 18 krysser elva ved Askim/Spydeberg.

Mellomriksveier

Det er fire mellomriksveier fra Østfold til Sverige. De to viktigste er europavei 6 over Svinesund og europavei 18 mellom Ørje og Töcksfors. I tillegg går fylkesvei 22 til grensen ved Holtet i Enningdalen, og fylkesvei 101 går til grensen ved Kornsjø. Tre andre nummererte fylkesveier går også til grensen, men har ikke forbindelse med svenske riksveier eller länsväger. Disse er fylkesvei 102 ved Tyslingmoen, fylkesvei 106 i Aremark og fylkesvei 126 i Rømskog.
Euryphura

Utseende

Middelsstore (vingespenn gjerne 50-70 millimeter), kraftige sommerfugler. Oversiden er brunlig med svarte og hvite tegninger, ofte med en viss grønnlig, metallisk glans. Det er markert forskjell mellom kjønnene (kjønnsdimorfisme).

Levevis

Larvene lever blant annet på planteslektene Chrysophyllum (Sapotaceae) og Deinbollia (Sapindaceae), og en rekke andre busker og trær fra mange ulike familier. Disse sommerfuglene er vanlige i tropisk regnskog, men forekommer også i andre skogtyper.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i tropisk Afrika.
Pseudostedes

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Ny-Guinea.
Gjerdevatnet naturreservat

Gjerdevatnet naturreservat ligger ved Ånnvika i Sømna kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter Gjerdvatnet (25 moh.) og områdene rundt vannet. Naturreservatet har et areal på 195 dekar, hvorav 60 dekar vannareal. Området er vernet for å bevare et viktig våtmarksområde.
Gjerdevatnet naturreservat ligger like ved Amundsgjerdlia naturreservat.
Curtomerus

Utseende

Små, blanke, brunlige trebukker. Lårene er noe klubbeformet.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Amerika fra det sørøstlige USA og sørover, inkludert Karibia, også (innført?) i deler av Polynesia.
Håndball-EM 2014 for menn

Sluttplassering

7.- til 16.-plass ble avgjort av resultatene i de innledende rundene og mellomspillet.