google/wiki40b huggingface dataset:
Oljekraftverk

Oljekraftverk er et varmekraftverk som benytter olje som brenseltype, ofte i form av tungolje, fyringsolje eller dieselolje. Noen få kraftverk kan også brenne råolje direkte. Denne typen kraftverk er mindre vanlige i Europa, men er spesielt mye brukt i Midtøsten i tilknytning til avsaltingsanlegg, og er dessuten en god del brukt i Russland, Mexico og noen andre oljeproduserende land. Hver enkelt kraftverksblokk kan yte inntil 1 000 MW, og kraftverkene som helhet yter sjelden mer enn 4 000 MW totalt (Surgut, Al-Shuaibah, Ghazlan). 
De minste kraftverkene installeres ofte i land som er helt uten andre energikilder og som er avhengige av importbrensel – ikke minst i øystater i Stillehavet og Karibia. Disse kraftverkene bruker ofte standard dieselolje med blokkytelse omkring 10-20 MW. Også mange nødaggregater er oljefyrte.
Oftest er gasskraftverkene nyere enn oljekraftverkene, både fordi oljeutvinning og -utnytting har en lengre historie, og fordi gasskraft har fått et sterkt oppsving med den senere tids fokus på global oppvarming og miljø. Gass har et av de største spesifikke energiinnhold av de fossile brenslene,
og har minst karboninnhold per energiinnhold. Dermed  gir avbrenning av gass det minste utslipp av CO₂ per produsert energimengde. 
Fyring med naturgass er om lag 65 % så utslippsintensivt som kullfyring og om lag 90 % så utslippsintensivt som oljefyring.
Fordi gasskraftverk ofte har nyere og mer effektivt utstyr, kan utslippene være så lave som 30 % av kullfyrte kraftverker per produsert kraftmengde.
Oljefyrte kraftverk ligger omtrent midt mellom gass- og kullkraftverk hva angår CO₂-utslipp.
De seneste ti årene har det nesten bare blitt bygget gasskraftverk i Europa og USA, og mange tidligere kull- eller oljekraftverk har blitt omstilt til gassdrift, ofte ved at det er installert gassturbiner til erstatning for dampturbiner.
Det bygges ikke oljekraftverk i Europa idag, og det eksisterer ingen slike i Norge. Mange av oljekraftverkene utenfor Europa har kombinert fyring med olje og naturgass. Det sveitsiske Chavalon oljekraftverk var i drift fra 1965 til 1999, men typisk for Europa ble det ombygd til gasskraftverk fra 2007.
Arctia festiva

Utseende

Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea.  Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker.  Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.

Levevis

Arctia festiva   tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.

Navnet

Det latinske navnet Arctia betyr bjørn.

Utbredelse

Arctia festiva finnes ikke i Norden, men fra samme slekt finnes de to artene Arctia villica og brun bjørnespinner.
Finnes i mellom og syd Europa, nordgrensen er i Tyskland og Ukraina.
Konstantina Giannopoulou

Sesongen 2015

Giannopoulou deltok i Balkanmesterskapet i friidrett 2015, der hun kom på sjuendeplass på 800 meter.

Sesongen 2016

Under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2016 fikk hun sølv på 800 meter, bak Nunu Hihaela fra Romania, og hun fikk også bronse på 4 x 400 meter stafett.
Hun ble gresk mester på 800 meter utendørs i 2016. Hun deltok igjen i Balkanmesterskapet i friidrett 2016, og kom der på fjerdeplass på 800 meter. Hun deltok også på Hellas' stafettlag som kom på andreplass på 4 x 400 meter stafett.

Sesongen 2017

Giannopoulou ble gresk mester på 800 meter både innendørs og utendørs i 2017. Hun vant 800 meter under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2017, og fikk sølv på samme distanse under Balkanmesterskapet i friidrett 2017, bak Amela Terzić.
Hellas deltok i Superligaen under Lag-EM i friidrett 2017, og Giannopoulou kom der på sjetteplass på 800 meter og ellevteplass på 1500 meter. Hellas kom på niendeplass i lagkonkurransen, og beholdt med det plassen i Superligaen.

Sesongen 2018

Under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2018 fikk hun sølv på 800 meter, 21 hundredeler bak Florina Pierdevara fra Romania.
Galaktisk år

Galaktisk år også kalt kosmisk år kalles den tiden det tar for solen å fullføre en runde rundt Melkeveiens sentrum, anslagsvis mellom 225 og 250 millioner år.
Den vanligste tidsskalaen i stor skala er millioner av år (Megaannum eller Ma). For langvarige målinger innebærer dette fremdeles ganske store tall. Gjennom å benytte galaktiske år (Gå – må ikke forveksles med Ga for Gigaannum), ca 250 Ma, kunne man skaffe seg en større tidsenhet. I den skalaen oppstod hav på jorden etter 4 Gå, livet begynte etter 5 Gå, og flercellede organismer dukket først opp etter 16 Gå. Dinosaurer dødde ut for ca 0,4 Gå siden, og pattedyrenes tidsalder begynte for omkring 0,2 Gå siden. Jordens alder anslås til ca 20 gå.
Shu-sin

Shu-sin var konge av Sumer og Akkad, og den nest siste av Ur-III-dynastiet. Han etterfulgte sin bror Amar-Sin, og regjerte 1972-1964 f.Kr.
Etter at amorittene gikk til åpent opprør mot hans styre, lot han bygge en befestet mur mellom elvene Eufrat og Tigris i sitt fjerde regjeringsår, for å kunne avverge ytterligere amorittiske angrep. Han ble etterfulgt av sinn sønn Ibbi-Sin.
The Re-Enforcement

The Re-Enforcement er et musikkalbum med B.O.L.T. Warhead, utgitt i 1993.
Moviebox

Moviebox var en type videospiller til hjemmebruk som ble produsert spesifikt for utleie ved videoforretninger. Den var enkel å betjene og kunne bare brukes til avspilling. En Moviebox gjorde det mulig for dem som ikke eide egen videomaskin å leie videofilmer og bidro sådan til å revolusjonere videobransjen. En slik maskin kunne vanligvis leies for rundt 50 kroner døgnet i Norge på 1980-tallet.
Den ble lansert i 1983 av Esselte Video i Sverige. Den fikk ikke noe særlig utbredelse i Norge før 1985. De aller fleste maskinene var av typen VHS.
Esselte Moviebox hadde sin storhetstid i andre halvdel av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet. Mot slutten av 1980-tallet ble salg av videospillere såpass utbredt at det gradvis gjorde maskinen overflødig, men den var fortsatt å få leid på slutten av 1990-tallet.
Maskinen er i ettertid blitt noe som mange forbinder med 1980-tallet. I 2011 leverte videogrunder Jimmy Joccumsen sin siste Moviebox til Norsk Teknisk Museum.

Historie

Norskfødte Jimmy Joccumsen regnes som en av opphavsmennene til Moviebox. Han var i 1981 nyansatt sjef i Esselte Video Norge og så det som sin oppgave å gjøre leiefilmen tilgjengelig til så mange som mulig. Den gang var det få husstander som hadde videomaskin og derfor lanserte han og noen kollegaer ideen om å kjøpe videospillere til alle husstander i Skandinavia. Da de innså at ideen var økonomisk umulig kom de på tanken om å produsere enkle og billige maskiner som kunne brukes til kortidsutleie. Disse maskinene skulle utelukkende benyttes til å se videoprogrammer, uten muligheter til å gjøre opptak. På tur til Japan, fikk skandinavene i Esselte kontakt med en produsent som sa seg villig til å lage maskinen. Kravet var at den skulle være svært brukervennlig og robust. Derfor ble selve maskinen festet i bunnen til en støtsikker plastkoffert som kunne åpnes ved bruk (se bilde).
I 1983 ble Moviebox lansert og videoforhandlerne hadde det året en omsetning på 200 millioner kroner. I 1984 var omsetningen på 400 millioner og i 1985 var den på en milliard. I 1985 foregikk halvparten av de 20 millioner videofilmutleier i Norge ved at kunden leide en Moviebox.
På det meste hadde Esselte 35 000 spillere ute i de ulike videobutikkene. Først da prisene på VHS-spillere begynte å synke mot slutten av 1980-tallet begynte behovet for å leie spillere å avta.

Tyveri

Moviebox ble raskt et yndet mål for tyver. Dette bidro til at Esselte lanserte en tyverisikker maskin med tidslås (Esselte Moviebox Pro). Det vil si at den ble ubrukelig etter leietidens utløp. Utleieforretning reaktiverte tidslåsen foran hvert nytt utleie.
Okka

Okka (utt.: åkka) er et dialektord fra deler av Sørvestlandet. Det kommer fra norrønt okkr med samme betydning som eiendomspronomenet «vår», «vårt» eller «våre» på bokmål (som f.eks. okka by, okka hus og okka ræge, for henholdsvis vår by, vårt hus og våre reker). Det brukes også i førsteperson flertall, «okke» (oss). I eldre setesdalsdialekt fantes også okkon og dekon (vi og dere); likeledes i noen bygder i vest-Telemark økkun og dikkun.
Ordet er unikt for sørvestlandet, og har ikke sammenheng med lignende dialektord som «åkkesom» eller «håkken».  Okka er i bruk i lokale dialekter fra sør for Hååna i Hå, og helt sør til Mandal. Ordet brukes også på Island (okkar) og Færøyene (okkara) og har samme betydning og opphav som tilsvarende i Norge.
Eigersund kommune hadde ordet i sitt slagord, Okka by e dokka by (Vår by er deres by). Tidligere Ordfører John Skaara (H) likte det ikke, og stoppet den offisielle innføringen av slagordet.
Siden ordet ikke forekommer i hverken bokmål eller nynorsk, er det ikke noen offisiell rettskrivning av ordet. Som et dialektord, kan man forestille seg at ordet like godt kunne vært skrevet «åkka», som «okka». Likevel er det «okka» som er den allment aksepterte skrivemåten. Gitt at ordet stammer fra norrønt okkr, er det kanskje ikke så unaturlig at ordet skrives med o, siden å tilsvarer norrønt á. Skrivemåten «okka» har også lang historisk bruk: I en «oversettelse» av Romerbrevet til Jær-dialekt fra 1698, omtales Jesus Kristus som «okka herræ» (vår herre). Også Ivar Aasen, i sin Prøver af Landsmaalet i Norge (1853), skriver «okka»  med o. I hans fotnote til vendingen «hjå okke» skriver han at det betyr «hos os.» og legger til «Lyder sædvanlig “isj’okke”. I Hardanger hedder det; isjaa aako (isj’aako, el. sjaako). I det gamle Sprog: hjá (í hjá) okkr.» Man ser her i klartekst at ordet på det tidspunktet også ble brukt i Hardanger, noe som det fortsatt er langs Sørfjorden i Hardanger.
Adriana Karembeu

Biografi

Karembeu ble født i Brezno, en by sentralt i Slovakia. Hun studerte opprinnelig medisin i Praha, ga hun opp studiene for å bli modell.
I USA modellert hun for Victoria's Secret. Hun er kjent for å ha de lengste bena i moteverdenen.
I 2006 ble hun valgt til den mest sexy kvinnen i verden av tidsskriftet FHM. I 2007 ble hun også leder av juryen i et reality-program der unge jenter skulle konkurrere om å bli den beste modellen.
Som skuespillerinne spilte Adriana i flere filmer som Asterix og de olympiske leker (2008).
Rønvikjordene

Rønvikjordene er fellesbetegnelsen for jordbruksarealene sørøst for bydelen Rønvika i Bodø. Jordene benyttes av to gårder: Den ene er Bodin gård, som er en 4H-gård, og den andre er en testgård, som tester ulike typer gress.
Det er veldig omdiskutert om å legge ned all jordbruk på området, til fordel for bebyggelse, som kommunen selv støtter. Fylkeskommunen, på sin side, vil bevare jordene og innføre økologiske melkekyr.  Det har vært interesse for å legge tilrette for økologisk melkeproduksjon, aktiviteter og annen mulig landbruk på jordene. Personene som står bak et mandat som brenner for å utrede og beholde jordene, er landbruksdirektær Hanne Østerdal i Bodø kommune, Fylkesmannen i Nordland, Landbruks- og matdepartementet (LMD), Nordland fylkeskommune og Bioforsk. De har per 1. november 2008 utredet en rapport som beskriver planer for fremdift av jordene. Dette er på grunn av at det er høyt ønsket at jordene skal bevares, for å kunne produsere lokal og kortreist mat til befolkningen i byen blant annet.

Geologi

All jorda på Bodin gård er avsatt i hav eller på en strandflate skiftende vannløp og vannstand, og området er generelt flatt. Områdene har vært ei stor strandflate, men høydeforskjellen er stor nok til at de øvre områdene ble tørrlagt før de nederste. Dette betyr at jorden på området er relativt variabel, til tross for at store områder har bestått av 2 meter dyp myr flere år tilbake i tid. Av naturlige årsaker og jordbruk, er ikke myra like dyp lengre, og man kan finne både myrjord og skjellsand.

Vågønes

Er på en del av jordene, men har også et område man kan bruke til å gå tur på. Her kan man finne spennende historie fra jernalderen.

Historie

Jordene har blitt brukt til jordbruk i omtrent 100 år.
Vågønes er den første Nord-Norske Statlige Forsøksstasjon, som ble brukt til å jobbe fram produksjon av mat og jordbruk. Her er det mulighet for å se bautasteiner, rester av materiell fra jernalderen, og gravhauger der blant annet 4 av dem er dokumentert å være fra vikingtiden.
Vitichi

Vitichi er en by i departementet Potosí i Bolivia.
Takamichi Kobayashi

Karriere

Takamichi Kobayashi startet sin profesjonelle karriere i Albirex Niigata i 1997.
Antiimperialistiska sånger

Antiimperialistiska sånger er et musikkalbum utgitt av De förenade FNL-grupperna i Sverige i juni 1970, på gruppenes plateselskap Befria Södern.
Under Vietnamkrigen arbeidet de svenske FNL-gruppene for å utvikle støtten til FNL og Vietnam og styrke motstanden mot USA, som de mente førte en imperialistisk krig. Som en del av aktiviteten ble det startet sanggrupper som underholdt ved møter og demonstrasjoner. Dette skjedde blant annet i Stockholm og i Göteborg. På Antiimperialistiske sånger framstår gruppene under navnet Freedom Singers, og framfører sanger skrevet av svenske FNL-aktivister.
Spor 8 på albumet er den svenske versjonen av FNLs «nasjonalsang»: Befria Södern (på vietnamesisk Giài phóng mién Nam).
Albumet ble på begynnelsen av 1970-tallet også spredt blant aktivister i de norske FNL-gruppene.
Anarkosyndikalisme

Anarkosyndikalisme er en politisk retning både innenfor syndikalismen og anarkismen. Den ønsker å få etablert et desentralisert, arbeiderstyrt samfunn. Anarkosyndikalister mener at man gjennom fagforeninger, streiker og annen direkte aksjon, må søke å gradvis bygge ned statens og private eiere sin makt, og erstatte den statsregulerte kapitalismen med et samfunn hvor produksjonen styres demokratisk av arbeiderne og lokalsamfunnene.

Syndikalisme og anarkisme

Syndikalismen og anarkismen er beslektede idéretninger, og i anarkosyndikalismen har de forskjellige oppgaver. Syndikalismen er arbeiderklassens kampbevegelse og står for den praktiske organisering av arbeid, arbeidernes økonomiske frigjøring og fordeling av arbeidets goder til arbeiderne. Anarkismen er den maktkritiske filosofien som bl.a. omhandler arbeidernes (og enkeltmenneskets) intellektuelle frigjøring.
I anarkosyndikalismen står anarkismen for planen og tankegodset, mens syndikalismen skal være den praktiske vei til det frie og direkte demokrati.
Hybalus

Utseende

Små til middelsstore (6-11,5 millimeter), bredt ovale og hvelvede, blanke, brune til mørkbrune skarabider. Antennene er 10-leddete. Pronotum kan ha opphøyde knøler i midten, hannene har en knøl eller et horn i pannen. Beina er kraftige med brede tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene.

Levevis

Disse billene har en nærmest rent underjordisk levesett og kommer sjelden til overflaten. Larvene eter på gressrøtter og kan gjøre noe skade. De er bare aktive i de fuktige delene av året og ligger i dvale når det er tørt. De voksne billene er ikke flygedyktige.

Utbredelse

Slekten er utbredt i middelhavsområdet, de fleste av artene i fjellområder i Nord-Afrika. Det forekommer seks arter i Sør-Europa, på Den iberiske halvøy, Italia inkludert Sicilia og Peloponnes-halvøya i Hellas.
Norsk Rodeo

Norsk Rodeo var et norsk litterært tidsskrift som ble opprettet våren 2003 og gikk inn våren 2005. 
Initiativet bak Norsk Rodeo sprang ut fra et miljø av studenter ved universitetene i Oslo og Trondheim, og hadde som formål å være en åpen og inkluderende arena for unge, ennå utprøvende lesende og skrivende, samt å legge til rette for litterære initiativer som av ulike grunner er bortgjemte; enten det er det eksperimentelle, tilfeldige, fragmenterte eller alltid halvferdige.
I anledning Norsk Rodeos siste utgave skrev Morgenbladet følgende: ”Som vanlig satses det tungt på ukjente navn, for som redaktørene erklærer i lederartikkelen: «Når publikasjoner som Vagant og Vinduet tar for seg toppene, ligger store fjellsider skyggelagt.» Ingen strategi for ære og berømmelse, altså, men unektelig en heroisk en”.
I løpet av tidsskriftets virketid ble det publisert arbeider av 56 bidragsytere, alle født i perioden 1975 – 1986. Langt på vei de fleste av disse debuterte med skjønnlitterære tekster.
Jund Filastin

Jund Filastin (Arabisk:جند فلسطين), «Det militære distrikt Palestina» var en av fire underprovinser i Ummayadenes og Abbasidenes Kalifat-provinser i Syria som ble organisert kort tid etter den arabiske erobringen av Levanten i 630-årene. Den ble til en viss grad bevart frem til Seljuk-invasjonene og korstogene sent på 1100-tallet. Provinsen omfattet området sør for Afula og Irbid, inkludert byene Nablus, Jerusalem, Jaffa, Hebron, Beit Jibrin, Ramla og Gaza (men omfattede ikke Galilea). Under Ummayyadene og Abbasidene lå hovedstaden først ved Lod – senere ved Ramla. Jerusalem ble administrativt viktig sent i Fatimid-perioden.
Dizi

Dizi (kinesisk: 笛子, pinyin: dízi) er en kinesisk tverrfløyte, eller membranfløyte, som også kalles bare for di (笛, dí), eller hengdi (横笛), «tverr-di», og kommer i flere varianter og størrelser. De aller fleste dizi er av bambus og utenfor Kina er instrumentet også kjent som «kinesisk bambusfløyte», selv om det også finnes flere andre slags kinesiske bambusfløyter. Dagens di er alltid laget av to deler, noe som letter rengjøring, oppbevaring og transport.
Dizi er med sin enkelhet og vakre tone antagelig det vanligste av de tradisjonelle kinesiske musikinstrumentene. Den er ikke bare et svært vanlig folkeinstrument, men anvendes flittig innen flere kinesiske operaformer og orkestre. De fleste dizi er stemt i d eller g og har et toneomfang på om lag to og en kvarts oktav. En profesjonell dizispiller har et helt sett med fløyter i forskjellige størrelser og kan slik dekke et meget stort tonefelt. Tradisjonelt delte man opp dizi i qudi (som benyttes innen quopera i Sørkina) og bangdi (som benyttes innen bangziopera i Nordkina), men i dag forekommer også modifiserte dizi med for eksempel ti eller tolv fingerhull, fremfor alt i orkestersammenheng.
Den vanligste formen av dizi har ni hull. Karakteristisk for denne fløytetypen er membranhull (膜孔, mokong).
Dizi er ett instrument som i Kina går tilbake til forhistorisk tid (funn fra ca. 8.000 år før Kristus er gjort). Det unike membranhullet er et senere kinesisk tillegg.
Membranhullet dekkes av en meget tynn membran, dimo (笛膜), vanligvis en hinne av bambusens innerbark, som limes dit helst med ejiaovæske eller ellers med en væske basert på hvitløk. Å applisere membranen riktig er i seg selv en kunst. Korrekt ditsatt bidrar membranen med surrende nasale overtoner og gir også fløyten en høyere og sterkere tone. Membranens spenning kan justeres, og dens tørrhet kompenseres ved at man ånder på det gjennom eller på fløyten. Spillere som ikke har tilgang til bambushinner kan til nøds benytte hinner fra løk.
Dizi kan spilles på et meget enkelt vis, men avanserte musikaneter bruker en lang rekke puste- og fingerteknikker.
Xindi er en avlegger av dizi.
Karl II av Spania

Bakgrunn

Han var den siste i den spanske gren av habsburgerslekten, fysisk handikappet, mentalt tilbakestående og vansiret (delvis grunnet mandibulær prognati, dvs. fremskutte kjever og fortenner). Det er også mulig at han led av bensykdommen akromegali. Karl var svak i sinn og kropp, og kunne knapt gå eller snakke. Hans tilstand skyldtes sannsynligvis den århundrelange innavlen innenfor Huset Habsburg. Allerede keiser Maximilian I (1459–1519) hadde tegn på den såkalte «habsburgerkjeven», et underbitt som økte i omfang i slektsledd etter slektsledd. Han nedstammet fjorten ganger fra Johanna den vanvittige.

Konge

Hans mor var regent gjennom størsteparten av hans regjeringstid. Selv om hun ble tvunget i eksil av kongens halvbror, Johan av Østerrike (den yngre), vendte hun tilbake for å regjere etter Johans død. 
Spanias nedgangstid hadde vart gjennom mesteparten av århundret, og fortsatte gjennom hele Karls regjeringstid. Gjennom en fredsavtale med Portugal i 1668 ble imidlertid enklaven Ceuta i Nord-Afrika, avstått til Spania (som den fremdeles tilhører).
I 1679 giftet Karl II seg med Marie Louise (1662–1689), datter av Filip I av Orléans, den eneste bror av Ludvig XIV av Frankrike. Antagelig var kongen impotent, og han fikk dermed ingen barn. Marie Louise ble svært deprimert, sykelig overvektig og døde i 1689, noe som gjorde Karl svært forstyrret. Han giftet seg for andre gang med Maria Anna av Neuberg, svigersøster av Leopold I av det tysk-romerske rike.  Men dette ekteskapet gikk ikke bedre enn det første. Mot slutten av sitt liv ble Karl stadig mer overfølsom og merkelig, og på et tidspunkt befalte han at levningene etter hans familie skulle graves opp slik at han kunne se på likene. Han skal ha grått da han så liket av sin kone, Marie Louise.
Han var mer eller mindre hjelpeløs i sine to siste leveår. Han var helt lam, døv, nesten tannløs, og nesten helt blind. Han var også offer for epileptiske anfall.
I 1700 døde han, knapt 39 år gammel. Gjennom hele Karls regjeringstid ventet Europas fyrster på at han skulle dø, for dermed ville hans ætt være utdødd, og de andre fyrstehusene kunne gjøre mer eller mindre berettigede krav på tronen. Imidlertid viste det seg at Karl II selv hadde bestemt seg for å utpeke sin etterfølger. I sitt testamente overlot han tronen til Philippe de Bourbon, hertugen av Anjou, Ludvig XIVs sønnesønn, på det vilkår at han ikke arvet Frankrikes trone. De øvrige stormaktene kunne ikke tillate at Spania falt i Ludvigs hender, og den spanske arvefølgekrigen brøt straks etter ut.
Mysutjernene naturreservat

Mysutjernene naturreservat er et naturreservat i Kongsberg kommune og dekker et areal på 95 dekar. Naturreservatet ble opprettet 24. april 1992. Reservatet består av Vesle Mysutjern, Midtre Mysutjern og Store Mysutjern. Reservatet ligger ca. 12,5 kilometer sør for Kongsberg sentrum, i retning fjelltoppen Styggemann.
Formålet med fredningen er å bevare en sjelden type vann som bare finnes på kalkrik grunn og karakteriseres av de rike forekomstene av kransalger.
Mysutjernene er sjøer med høyt innhold av kalk som gir høy pH (over 8.0). Det er den kalkrike berggrunnen som er grunnlaget for at slike vann utvikler seg. Kalkfjellet påvirker også vegetasjonen og gir grunnlag for kalkfuruskoger og en rik blomsterflora. Vegetasjonen i disse vannene domineres av kransalger av slekten chara, og de kalles derfor chara-sjøer. Fargen er spesiell, med blågrønne vannmasser i kontrast mot en gulgrå kalkbunn. Vannet er spesielt klart og det medfører at kransalgene i Store Mysutjern vokser helt ned til ni meters dyp.
Ekebergmarkedet

Ekebergmarkedet er et arrangement hvor privatpersoner og firma kjøper og selger deler til gamle biler og motorsykler. Det foregår på Ekebergsletta i Oslo to ganger i året; en lørdag i mai og en lørdag i september. Arrangøren er Norsk Veteranvogn Klubb.
I tillegg til bildeler blir det omsatt hele veteranbiler og motorsykler på Ekebergmarkedet, samt antikviteter og kuriosa. Flere norske veteranbilklubber er også representert med egne stander på markedet. Arrangementet er Nord-Europas største veteranbildelemarked.
Spanne

Spanne er et lite tettsted på Fastlands-Karmøy i Karmøy kommune, rett sør for Haugesund. Spanne har en veldig sentral beliggenhet på Haugalandet med kort vei til kjøpesentrene Oasen storsenter og Amanda Storsenter, i tillegg til Raglamyrområdet. Det bor i underkant av 1000 mennesker der.