Volkswagen Type 1

«Folkets bil»

Bilens opprinnelse går helt tilbake til 1925, da Béa Barenyi sendte inn sine konsepter til Maschinenbauanstalt Wien. Annen inspirasjon kommer fra Tatra T97 fra 1931 og Porsche Typ 12 fra 1931.
Adolf Hitler møtte Ferdinand Porsche i 1933 for å diskutere utviklingen av en «Volks-wagen» («Folkets bil», «Folkevogn»), en enkel bil som skulle kunne transportere to voksne og tre barn i en fart av 100 km/t, og som ikke skulle koste mer enn 990 tyske riksmark.
Erwin Komenda, sjefsdesigner hos Porsche, var ansvarlig for utvikling og design av bilen.
Type 1s mekanikk og chassis ble delt med flere tyske militærkjøretøy, inkludert Volkswagen Kübelwagen, som ble brukt av både det tyske militære og SS, og amfibiebilen Schwimmwagen, som ble produsert i et lite antall, 14 200 stk.
Ferdinands karriere fortsatte med designet av Porsches tidlige modeller.
I boken "The true story of the Beetle" fra 2009, skrevet av Paul Schilperoord kommer det fram at det er Jozef Ganz som har designet boblen. Ganz var opprinnelig jøde.

Militær-Bobla

Prototypene av Kdf-Wagen, som dukket opp fra 1935, ble produsert av Daimler-Benz i Stuttgart. Bilen hadde allerede fått sin kjente, runde form og sin luftkjølte og bakmonterte boksermotor. Men, fabrikken hadde kun produsert en håndfull biler da krigen brøt ut i 1939. Derfor var de første volumproduksjonene militære utgaver, nemlig den Jeep-liknende Kübelwagen og amfibiebilen Schwimmwagen.
Bilen var designet for å være så enkel som mulig mekanisk sett, slik at det var lite som kunne gå galt. Den luftkjølte 985 cm³ (25 hk) motoren viste seg å være spesielt effektiv i tjeneste for tyskerne i Nord-Afrika, som tjenestegjorde i ørkentemperaturer. Dette var grunnet den innebygde viftekjølingen og ytelsene til boksermotoren. Fjæringen var basert på kompakte torsjonsfjærer, i stedet for bladfjærer.
En håndfull sivil-utgaver av Bobla ble produsert, stort sett for høyerestående nazister, i årene 1940-1945, men produksjonsantallet var lite. På grunn av bensinmangel ble noen få bobler fra perioden kjørt på ved. I tillegg til Kübelwagen, Schwimmwagen og en håndfull andre kjøretøyer bygde fabrikken også VW Type 87  Kommandeurswagen, et boblekarosseri montert på chassiset fra Kübelwagen. Totalt 669 VW Type 87 ble bygget frem til 1945, da all produksjon ble stoppet på grunn av store skader på fabrikken etter de alliertes bombeangrep. Mye av utstyret og maskinene var allerede flyttet til bunkere under bakken, slik at produksjonen kunne fortsette kort tid etter krigen.

Produksjonsboom

Produksjonen av Type 1 økte dramatisk i årene som fulgte, og 5. august 1955 rullet bil nummer én million av samlebåndet. Bobla hadde meget gode kjøreegenskaper i sin klasse, med en toppfart på 115 km/t og 0-100 km/t på 27,5 sekunder med standardmotoren på 34 hk. Dette var overlegent i forhold til konkurrenter som Renault 4CV og Morris Minor, og til og med konkurransedyktig mot moderne småbiler som Mini. Motoren startet umiddelbart, uten choke, og bilen hadde meget gode kjøreegenskaper for å være en så liten bil. Den var økonomisk å vedlikeholde, og morsom å kjøre. Flere amerikanere var dog ikke enige, og Henry Ford II beskrev engang bilen som en liten møkkaboks, i frustrasjon over at det var den bestselgende bilen i USA. På 1960- og 1970-tallet sørget innovative reklamekampanjer og et glødende rykte for driftssikkerhet og pålitelighet for at produksjonstallet passerte nivåene til den tidligere rekordholderen, Ford Model T, da Boble nummer 15 007 034 ble produsert den 17. februar 1972. I løpet av 1973 passerte produksjonen 16 millioner, og den 30. juli 2003 hadde det blitt produsert 21 529 464 eksemplarer.

Boble-varianter

Mens produksjonen av standard-bobla fortsatte ble en Type 1-variant kalt Super Beetle (Super-boble) produsert fra modellåret 1971 til 1979. Denne var utstyrt med MacPherson hjuloppheng foran, bedre svingradius og bedre bagasjeplass foran. Superbobla ble oppgradert i 1973 med et nytt dashbord og kurvet frontrute.
Superbobla (VW 1302 og 1303-serien, også kalt Type 113) er ikke den eneste Type 1-varianten; andre VW-modeller under Type 1-betegnelsen inkluderer Karmann Ghia og nyttekjøretøyet VW 181, samt Brasilia og de australske Country Buggy og Ascort (produsert lokalt i Australia med VW-deler).
Bobla fantes også som halvautomat "Automatic" fra 1968-1973. Denne versjonen hadde 2 gir og ingen clutch.

Salgsnedgang

Bobla fikk heftig konkurranse fra mer moderne biler – spesielt japanske økonomimodeller på det amerikanske markedet og supermini-biler i Europa – og salget begynte å synke midt på 1970-tallet. Det hadde blitt gjort flere forsøk på å erstatte bobla på 1960-tallet – Type 3, Type 4 og den NSU-baserte K70 – men ingen av forsøkene var vellykkede. I 1974 begynte fabrikkene i Wolfsburg å produsere den nye vannkjølte, frontmotoriserte forhjulstrekkeren Golf i stedet for bobla, en bil ulik sin forgjenger på omtrent alle områder.
Produksjonen fortsatte i mindre antall på andre fabrikker i Tyskland frem til 1978, men hovedproduksjonen flyttet til Brasil og Mexico. Den siste bobla ble produsert i Puebla, Mexico, midt i 2003. Den siste produksjonen på 3 000 bobler ble solgt som 2004-modeller, og merket Última Edición, med kromlister og to spesielle lakkfarger, lys blå eller beige, hentet fra New Beetle. Produksjonen i Brasil stoppet i 1986, startet igjen i 1993 og fortsatte frem til 1996. Volkswagen solgte bobla i USA frem til 1978(cabriolet-modellen frem til januar 1980) og i Europa frem til 1985.

Konflikter etter krigen

Mye av boblas design var inspirert av de avanserte Tatra-bilene til Hans Ledwinka, og spesieltmodellen T97. Denne hadde også et strømlinjeformet karosseri og en bakmontert, firesylindret, luftkjølt boksermotor. Tatra leverte inn et søksmål, men dette ble stoppet da Tyskland invaderte Tsjekkoslovakia. Saken ble gjenåpnet etter 2. verdenskrig, og i 1961 betalte Volkswagen 3 000 000 tyske mark til Tatra som kompensasjon. Dette betød at Volkswagen hadde lite penger til utviklingen av nye modeller, og boblas produksjonsliv ble nødvendigvis forlenget.
Volkswagen eksistens etter 2. verdenskrig skyldes i stor grad en britisk offiser ved navn Major Ivan Hirst. Etter krigen tok Hirst kontroll over den bombede fabrikken, som amerikanerne hadde tatt over. Hans første oppgave var å fjerne den udetonerte bomben som hadde falt gjennom taket og kilt seg fast mellom deler av uerstattelig produksjonsutstyr. Hvis denne bomben hadde eksplodert ville boblas skjebne vært beseglet. Hirst overtalte det britiske militæret til å bestille 20 000 biler, og i 1946 produserte fabrikken 1 000 biler i måneden. Bilen, og byen fabrikken lå i, endret sine nazi-navn til Volkswagen (folkets bil) og Wolfsburg.

New Beetle

På bilutstillingen i Detroit i 1994 presenterte Volkswagen «Concept 1», en konseptbil med futuristisk styling, men samtidig inspirert av den originale Boblas runde form. Sterke reaksjoner fra publikum overbeviste VW om å sette bilen i produksjon, og i 1998, 20 år etter at den siste originale bobla ble solgt i USA, lanserte Volkswagen New Beetle, designet av J Mays og Freeman Thomas ved selskapets designstudio i California.
New Beetle har motoren foran og forhjulsdrift, og slektskapet til originalmodellen ligger kun i navnet og formen på karosseriet. Under karosseriet er det en moderne bil på alle måter, basert på Volkswagens A-plattform. I direkte kontrast til originalen skulle New Beetle aldri være den økonomiske, enkle, pålitelige transporten dens forgjenger var ment som.

Utfasing av den originale bobla

I 2003 hadde boblas årlige produksjon falt til 30 000 fra en topp på 1,3 millioner i 1971. Den 30. juli 2003 ble den siste originale bobla (Nr. 21 529 464) produsert i Puebla, Mexico, 65 år etter introduksjonen. Den siste bilen ble umiddelbart sendt til Volkswagens museum i Wolfsburg, Tyskland. På ekte, meksikansk vis spilte et mariachi-band serenader for den siste bilen.
I 2002 passerte produksjonen av VW Golf bobla, med 22 millioner produserte enheter, men i motsetning til bobla hadde Golf blitt laget i fire totalt forskjellige generasjoner siden introduksjonen i 1974.