google/wiki40b huggingface dataset:
Riccardo Riccò

2005-2006

Etter to framgangsrike år som amatørsyklist forsøkte han først å bli profesjonell i det italienske laget Ceramica Panaria-Navigare i 2005, men fikk ikke tillatelse på grunn av for høy hematokritverdi. Saunier Duval-Prodirs sportdirektør Mauro Gianetti foreslo at han skulle tilbringe en uke på UCIs laboratorium i Lausanne for å vise at hans hematokritverdier naturlig var over 50 prosent.

2007

Riccòs gjennombrudd kom i Tirreno-Adriatico 2007, der han vant to etapper og poengkonkurransen. Han tok også en etappeseier og ble nummer to sammenlagt i Settimana internazionale di Coppi e Bartali. I sin første opptreden i Ardenne-klassikerne tok han en niendeplass i Amstel Gold Race og sjetteplass i La Flèche Wallonne. Han syklet Giro d'Italia som hjelperytter for Gilberto Simoni, og vant den 15. etappen til Tre Cime di Lavaredo foran lagkamerat Leonardo Piepoli. Han endte opp på sjetteplass sammenlagt. I sesongavslutningen Lombardiet rundt ble han nummer to etter å ha blitt slått i spurten av Damiano Cunego.

2008

Det virket lovende for Ricco foran Tour de France 2008 etter å ha blitt nr.2 i Giro d'Italia 2008 etter Alberto Contador sammenlagt.
Han vant både den 6. og den 9. etappen i Tour de France før han ble tatt i doping.
17. juli 2008 ble det kjent at Ricco har testet positivt på det forbudte stoffet EPO. Prøven skal være tatt i begynnelsen av juli, før Tour de France startet. Laget Saunier Duval-Scott trakk seg fra Tour de France, og Ricco fikk sparken. 2. oktober 2008 ble han dømt til to års utestengelse, fram til 31. juli 2010. I mars 2009 reduserte CAS straffen til 20 måneder. I juli 2009 justerte UCI straffen til 24 måneder, men i oktober 2009 ble den igjen redusert til 20 måneder, til 18. mars 2010.

2010

Etter suspensjonen syklet han for Ceramica Flaminia. Han var raskt tilbake på vinnersporet og vant blant annet Østerrike rundt sammenlagt etter to etappeseire på de hardeste etappene. I september fikk han kontrakt med Vacansoleil.

2011

I februar ble Riccò lagt inn på sykehus med nyre-, hjerte- og lungeproblemer etter det som angivelig skulle være en blodtransfusjon med for gammelt blod, og ble deretter sparket fra Vacansoleil.
After the Rain

After the Rain er et musikkalbum med Terje Rypdal, utgitt i 1976.
Eudicella bouyeri

Utseende

En ganske stor (ca. 30-40 millimeter), mørkt bronsefarget gullbasse. Dekkvingene er litt grønnlige. Hannen har et slankt, Y-formet horn i pannen. På hver side av hornet er det en skarp pigg.

Levevis

Hannene bruker "hornene" sine til å kjempe om hunnene. Hver hann prøver å vippe motstanderen over på ryggen ved å presse hornet under ham.
Som hos de fleste andre Cetoniinae utvikler larvene seg i morken, død ved, og de voksne billene besøker gjerne blomster. Arten er knyttet til skog.

Utbredelse

Arten er utbredt i Kamerun.
Kutchi

Kutchi er et indoarisk språk som tales i distriktet Kutch i den indiske delstaten Gujarat, såvel som i provinsen Sindh i Pakistan. Språket har hentet mye av sitt vokalbular fra gujarati. Kutchi blir skrevet med gujaratiskrift.
Stokken i Randesund

Stokken omfatter den nordlige delen av Vestre Randøya i Randesund i Kristiansand kommune.
I tidligere tider har det vært jordbruk her.  Her finnes steinrøyser og gjerder, antakelig fra bronse- og jernalderen.  Stokken har vært kommunalt eid siden 1961, og er et populært friluftsområde med brygger og gode bade- og fiskemuligheter. Friområdet er tilrettelagt for allmennheten med service-anlegg fordelt rundt på friområdet, med vask og toaletter, gamme, brygger, søppelstativer og flere vannposter. Stokken er tilgjengelig med egen båt og med badebåt fra kai 6 i Kvadraturen fra slutten av juni til medio august.
Trapp

En trapp er en samling trinn som fører opp eller ned i høyde, på steder hvor det er upraktisk med en skråning eller en rampe. En tre- og metalltrapp er oftest oppbygd av sidevanger og trinn.

Oppbygning

Med tanke på ergonomi og sikkerhet, er det noen regler for hvordan en trapp skal bygges. Målene skal sikre at trappene ikke blir for bratte, for smale eller for uregelmessige. En god trapp har en stigningsvinkel på mellom 17° og 30°.
Høydeforskjellen mellom trinnene kalles opptrinn. Maksimal opptrinn er 21 cm. Et godt opptrinn ligger mellom 12 og 19 cm.
Den horisontale flaten på trinnet heter trinndybde eller inntrinn. Den minimale trinndybde er 25 cm inklusiv utheng (trinnese) over det underliggende trinnet. En normal trinndybde er mellom 25 og 35 cm. Trinnesen bør ikke være mer enn 3 cm, for at folk ikke skal snuble i utstikket.
Ved å bestemme maksimum høyde og minimum dybde, definerer man også en maksimal helning for trappen. For trapper i private hjem, kan man ofte akseptere en større helning enn på offentlig tilgjengelige steder. Visse steder defineres også en minimum trinnhøyde, typisk på 12 cm. Innvendige trapper kan være brattere enn utvendige trapper, uten at dette virker ubehagelig.
«Trappeformelen»: En tommelfingerregel på en god trapp er å følge 2 x opptrinn + 1 x inntrinn = 62 cm ±2 cm. Hvis det er en trinnhøyde på 18,5 cm, må trinndybde være 25 cm. Trappeformelen er avledet av gjennomsnittlig skrittlengde. I en slak terrengtrapp med lave opptrinn og lange inntrinn går en noe raskere, derfor bør en øke «62» noe, opp mot 66 cm for en utetrapp, og minske den noe for en bratt leider.
Bredden på en trapp er også noen ganger vesentlig, denne dimensjonen skal sikre en god tilgjengelighet i trappen. En innendørs rett trapp bør ha en bredde på 80 cm, har trappen en vinkel eller er buet, bør den ha en bredde på 90 cm. Utendørs trapper bør ha en bredde på 110 cm for å være behagelig.

Rekkverk

Rekkverk skal brukes for alle trapper som har en total høydeforskjell over 50 cm. Avstanden mellom overkant av rekkverket og forkant av trinnet skal være minimum 90 cm. Ribbene i gelenderet skal ikke ha større avstand enn 10 cm, for å hindre at barn får hodet mellom ribbene. I offentlige bygg skal det være ett rekkverk/håndlist på hver side av trappen i to høyder. Det ene ca. 90 cm over trinnet og det andre ca. 70 cm over trinnet (beregnet på barn). Samt at håndlisten skal være rund og malt i en kontrastfarge, for godt og synlig grep.

Andre henseender

Dører skal ikke åpnes ut over en trapp.
For utendørs trapper i Norge, bør man tenke på å lage trinnene med et lite fall utover (ca. 1:50). Slik at vann kan renne av og ikke danne tykk is i frostperioden.
Carl E. Paulsen

Utdannelse

Carl E. Paulsen fikk utdannelse som billedhugger på Statens Kunst og Håndverksskole og hos den danske billedhuggeren Rudolph Tegner i København. Siden studerte han hos den franske billedhuggeren Antoine Bourdelle. Han foretok også en rekke studiereiser, blant annet til Belgia, England, Frankrike, Italia og Nederland hvor han fikk verdifulle impulser.

Engasjement

I Tønsberg er han likevel mest kjent for sin entusiasme for byen. Denne kom særlig til uttrykk etter at han noen år etter krigen ble formann i Slottsfjellkomiteen. Som guide i byen skildret han det gamle Tønsberg, og særlig stor interesse hadde han for prinsesse Kristina. Hennes liv skildret han slik at publikum følte seg hensatt til hennes tid når han beskrev kulisser, drakter og skikkelser. 
Carl E. Paulsen ble hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull og Statens kunstnerlønn. I 1967 ble han av Tønsberg Markedsforening som den første, tildelt Markedsføringens RØDE ROSE, som tildeles personer, firmaer eller institusjoner som har vist oppfinnsomhet og initiativ på felter som går inn under begrepet Markedsføring. Da han døde i 1973, var han Tønsbergs ærespensjonist. Et lite torg, Carl E. Paulsens plass, som ligger bak dagens kjøpesenter Farmandstredet, det tidligere Kremmerhuset, er oppkalt etter ham.

Verker

Her er en liste over verker av Carl E. Paulsen i kronologisk rekkefølge, med udaterte verker sist.
Tamburin

Tamburin er et rytmeinstrument som ligner litt på en tromme, men som har noen små cymbaler på sidene. Disse lager en raslende bjelleklang. Tamburinen finnes med eller uten skinn og blir brukt til å slå på og å riste med, og den finnes i ulike størrelser. Den passer til rytmisk akkompagnement og improvisasjon. 
Instrumentet er omtalt i Det gamle testamente i Bibelen. Oversettelsene varierer noe, men i den engelske oversettelsen er tambourine omtalt 16 ulike steder. En av oversettelsene til norsk er håndtromme om det samme instrumentet, for eksempel i Salme 81, 3, hvor det heter: 
La sangen stige og håndtrommer lyde

        til vakre toner fra lyre og harpe!
Spirit (magasin)

Spirit var et gratis, norsk blad for ungdommer og unge mennesker som ble utgitt av Chili Publications AS. Første utgave kom ut i 1994.
Spirit kom ut seks ganger i året, og ble distribuert blant annet via 450 videregående- og høyskoler over hele landet. Opplaget var på 45 000 eksemplarer, og lesertallet 112 000 (Synovate 2011).
Bladet ble lagt ned i 2015.
Frankrikes arrondissement

Statistikk

De fleste departementene har bare tre eller fire arrondissement. Territoire de Belfort har bare ett, mens Moselle har ni og Paris har tjue.
Dobbeltstemme

Dobbeltstemme er en vanlig betegnelse på det forhold at lederen for en organisasjon (eventuelt møtelederen) avgjør en sak, dersom det ved avstemning er like mange stemmer for og mot et forslag. En sier da gjerne at lederen har dobbeltstemme.
Dette er en vanlig praksis, men det er også vanlig at det kreves et faktisk flertall for et vedtak. Organisasjonens vedtekter bør fastsette hvilke regler som gjelder ved avstemninger, herunder om ordninga med dobbeltstemme gjelder.
Bruk av dobbeltstemme-prinsippet forutsetter normalt at en ved avstemninga bare har to alternativer. Er det flere muligheter (for eksempel tre eller flere kandidater ved valg), gjennomfører en vanligvis flere avstemmingsrunder, der de som får færrest stemmer, etter hvert faller vekk. Til slutt sitter en så igjen med bare to muligheter.
I en sak der det kreves en aktiv avgjørelse, for eksempel ved valg, er loddtrekning en vanlig måte å avgjøre saken på, dersom organisasjonen ikke benytter prinsippet om dobbeltstemme. Dette bør i så fall også framgå av vedtektene.
Dobbeltstemme brukes sjelden ved hemmelig (skriftlig) avstemning, ettersom det da ikke er kjent hva lederen har stemt.
Av og til forekommer den misforståelse av uttrykket «leders dobbeltstemme» at lederen alltid har to stemmer, noe som altså er feil.
Gullfuglen

Gullfuglen er en roman av Margit Sandemo fra 1979. Originalens svenske tittel er «Guldfågeln». Den ble først utgitt som føljetong i de nordiske utgavene av ukebladet Allers.
Handlingen er lagt til Danmark, hvor Helle føler seg ensom og alene i verden, og prøver seg som forfatter av romaner, uten å lykkes. Da hun blir utsatt for et mordforsøk, kommer hun i kontakt med Christian og Peter, to unge menn som blir hennes aller første virkelige venner. Hun finner også en lapp hvor det står at «Gullfuglen befinner seg i tårnet på godset». I den tro at det ligger en gjemt skatt, leter de tre unge mennene etter dette, men det viser seg snart at det er Helle selv som er gullfuglen, på grunn av hennes talent for å skrive. En av redaktørene på forlaget har nemlig utgitt flere av hennes forsøk på romaner, i Sverige.
Romanen er utgitt som bok nr 37 i serien Margit Sandemos beste føljetonger.
Osebergstil

Osebergstilen (tidvis også kalt for «broastil») er en norrøn kunst- og kunsthåndverksstil preget av dyreornamentikk som blomstret fra siste halvdel av 700-tallet og til første halvdel av 800-tallet. Den er navngitt etter Osebergskipet, en velbevart skipsgrav som ble avdekket i stor gravhaug fra 830-tallet på Oseberg gård i nærheten av Tønsberg i Vestfold. Stedet inneholdt tallrike objekter i tre som er rikt dekorert.

Stiltrekk

Gjenstander som er utsmykket med motiver i denne stilarten, stammer fra en periode som strekker seg fra de siste årtiene i germansk jernalder til de første tiårene av vikingtiden. Stilperioden er en moderne kategorisering som er gjort på grunnlag av en klassifisering av arkeologiske funn. Det mest utbredte området hvor stilen ble utøvet var fra østlige Norge til østlige Sverige.
Den grunnleggende analysen av treskurden i Osebergfunnet ble gjort av Haakon Shetelig i 1920. På grunnlag av sammenlignende analyser skilte han ut flere kunstnerpersonligheter, «Vestfoldskolen», fra de som hadde gjort treutskjæringene. Han mente å påvise to forskjellige motiver og stilelementer. Den ene gruppen viste både i motiver, komposisjoner og linjeføring de nye innslaget; «gripedyrstilen». Det øvrige viste en blanding av de to trekkene.
Stilarten bygger på eldre nordiske kunsttradisjoner fra jernalderens dyrestil eller dyreornamentikk, og er i likhet med både de foregående og de etterfølgende stilarter preget av stiliserte dyrefigurer, enten utformet som snodde bånd eller med mer avrundete former. Det finnes en stor variasjon innenfor stil og uttrykk, men dyr framstilles som regelen delvis naturalistisk. Utover de tradisjonelle trekk har stilen også internasjonal inspirasjon. Motiver med fugler vitner om vesteuropeisk kontakt og inspirasjon, mens kattedyr kan være en inspirasjon som går lengre øst, kanskje et orientalsk trekk.
Et karakteriserende motiv er gripende fabeldyr, groteske beist eller udyr, og beskrives derfor også som «gripedyrstilen». Dette motivet skiller Osebergstilen og den tidlige norrøne kunsten klart fra de påfølgende stiltrekkene. Hovedtrekkene i fabeldyrene er at de som griper og biter kantene og rammeverket rundt seg selv, i andre nærliggende dyr eller i deler av egen kropp. Stilen er også karakterisert av tradisjonen fra svenske Vendelområdet, men utgjør en gjennomgripende fornyelse av den norrøne dyreornamentikken som savner forutsetninger i de eldre stilene.
Norrøn kunst og kunsthåndverk kategoriseres innenfor følgende stilperioder: Osebergstilen, Berdal-, Borre-, Jellinge-, Mammen-, Ringerike- og Urnesstil.

Bilder og gjenstander

Motiver fra beslag på seletøy funnet i mannsgrav fra tidlig vikingtid ved Halle på Gotland: 
Gjenstander fra Oseberggraven som ble lagt ned år 834:
Jorenholmen

Historie

Jorenholmen var en holme. I 1784 ble det bygget en steinbro fra Holmen og inn til land. Senere har sundet blitt fylt ut og vokst sammen med byen.
Jorenholmen tilhørte Hospitalet i Stavanger fra 1600-tallet, og kan ha gjort det siden Hospitalet ble opprettet på 1200-tallet. Etter å ha vært ubebodd på 1600-tallet, leide så Hospitalet ut Jorenholmen i mindre tomter, og det ble det satt opp sjøhus her, de første i regnskapsåret 1694-1695. 
Peder Valentin Rosenkilde opprettet et skipsverft i 1819. Det største skipet var briggen «Norden» fra 1827 på 114 com. læster. Det var også pakkhus på Jorenholmen på 1820-tallet. Senere også C. Houge Thiis hermetikkfabrikk.

Tøgehålå og Sundtahålå

Da sundet ut til Jorenholmen ble fylt igjen ble det to viker på hver side av Jorenholmen. Tøgehålå i øst og Sundtahålå i vest. 
I Sundtahålå var det på 1800-tallet en rekke store sjøhus. Her kom det i sildetida inn mye sild som ble sløyet, saltet og lagt i tønner. Det var også en åpen plass der en hadde et lager med bark fra en nærliggende barkemølle. Det var også et skipsverft. En tid var Sundtahålå også stedet for byens løsgjengere.
Det var også en innendørs badeanstalt (Jorenholmen Bad) fra 1878 fram til 1970 i Jorenholmgata 21. Denne ble bygget med penger fra Brennevinssamlagets overskudd. Det ble laget varmt vann med kullfyr. Det var oppvarmet gytjebad med gytje som kom i tønner fra Idsal. Det var også badstu, «vannkur» for folk med revmatiske lidelser, damp-, svovel og furunålsbad.
I Tøgehålå var det grunt, den ble brukt som en liten småbåthavn med en liten brygge innerst. Den ble mye brukt til opplag av små båter. Brygga ble utvidet i 1893 da et hus ble revet.
Haeju

Administrativ inndeling

Byen er delt inn i 26 dong (nabolag) og fem ri (landsbyer).
Alqosh

Alqōsh eller Alqūsh (gammelsyrisk:  ܐܠܩܘܫ, arabisk: القوش) er en kristen by på Ninevesletten i det nordlige Irak, cirka 30 km nord for byen Mosul. Dens befolkning på cirka 15.000-20.000 tilhører for det meste den kaldeisk-katolske kirke.

Historie

Alqosh kan spores tilbake til eldste periode av det assyriske rike, men kan meget vel være enda eldre. Første gang byen nevnes er fra Sanheribs tid, fra ca 750 f.Kr., i form av veggmalerier i Sanheribs palass, oppdaget på haugen Tel Qwenjeq (Kuyunjik, Ninive) ved Mosul.
Om lag 3 km vest for byen ligger ruinene av Shayro Meliktha; her er rester av et assyrisk tempel med et relieff av Senherib som tar sikte med pil og bue.
Det er klippeboliger langs hengene over Alqosh, fordelt opp til fjellplatåets topp. De er dekorert på lignende vis som dem man har funnet i andre kolonier under byen  Ninive.

Alqosh og Elkosj

Elkosj, fødestedet til profeten Nahum, kunne ifølge en hypotese fremsatt i 1847 av assyriologen Austen Henry Layard, tilsvare dagens Alqosh. Han viste til at det i området er assyrikske klippebilder og dessuten et berømt kloster, Rabban Hormuzd, med mange gamle patriarkgraver. Han var ikke sikker i sin sak, og det er andre som har anført at Nahums egen beskrivelse av hjemstedet ikke rimer så godt med Alqosh.
Terrorangrepet på turister i Hadramaut 2008

Angrepet

En konvoi med fire jeeper som brakte totalt 15 turister til Shibam ble overfalt av ukjente geværmenn i en skjult bil.

Skader

To belgiske kvinner, Claudine Van Caillie, fra Brussel (62 år) og Katrine Glorie, fra Øst-Flanderen (54 år) sammen med yemenittiske sjåfører og en guide ble drept i angrepet. En annen mann ble alvorlig såret, andre fikk mindre skader. Turistene ble sendt hjem til Belgia dagen etter angrepet, unntatt den skadede mannen som ble værende i Sanaa.

Ansvar

Etter angrepet, avviste den belgiske utenriksministeren Karel De Gucht opprinnelig at Al-Qaida kunne være ansvarlig for angrepet, og forklarte dette med at selv om en ikke kunne avvise muligheten, var interne disputter og latent islamisme også en faktor.

Etterforskning

Flere arrestasjoner ble gjort av jemenittiske myndigheter 21. januar.
Travel Service (Ungarn)

Historie

Selskapet blei oppretta i 2001.

Flyflåte

Flyflåten består av Boeing 737.
Dapidodigma

Utseende

Middelsstore stjertvinger (vingespenn ca. 35 millimeter), bakvingen med tre korte stjerter. Oversiden av forvingen er for det meste svart, bakvingen og et felt ved bakkanten av forvingen silkeaktig hvit. Undersiden er brun med smale, hvite tverrstriper og noen større, hvite felter.

Levevis

Både larve- og puppestadiet blir stelt av maur.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Pasvik Folkehøgskole

Pasvik Folkehøgskole (tidligere Svanvik folkehøgskole) er en frilynt folkehøgskole i Svanvik i Finnmark. Svanvik ligger i Pasvik, ved grensen til Russland. Pasvikskogen er enden av den sibirske taigaen, og er et eldorado for jakt-, fiske- og friluftsinteresserte. Skolen tar årlig imot vel 60 elever og eies av Finnmark fylkeskommune.
Leptura

Utseende

Små til ganske store (gjerne 10-25  mm), som oftest slanke og ikke påfallende hårete trebukker, grunnfargen er som oftest svart, de fleste med gule eller rødlige tegninger i alle fall på dekkvingene. Hodet er fremoverstrakt og relativt lite, pronotum minst så langt som bredt og sterkt hvelvet. Antennene er vanligvis kortere enn kroppen. De har en tydelig, innsnørt "hals" bak på hodet. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen, i alle fall hos hannene, beina er slanke. Mange arter er ganske fargerike, en god del er farget i gult og svart og er grove etterligninger av veps.

Levevis

De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Ingen angriper levende planter. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det meste av Palearktis. I den nye verden forekommer slekten bare i USA.
Discolops

Utseende

En nokså liten, mørkbrun trebukk, dekkvingenes fremre to tredjedeler brunhvite. Antennene er nokså kraftige og omtrent så lange som kroppen, hvert antenneledd med en fin pigg i spissen. Pannen er kledt med hvite hår.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i Afrika inkludert Jemen, sør til Sør-Afrika og vest til Bioko.
Knut Håkonsson

Knut Håkonsson (født ca. 1208, død 1261), også kalt junker Knut eller herr Knut, var sønn av den svensk-norske høvdingen Håkon Galen og svenske Kristina Nikolasdatter, datter av Nikolas Blake. I 1226 ble Knut opprørsgruppen ribbungenes konge, men etter ribbungenes nederlag året etter ble han kong Håkon Håkonssons mann.
Kildene til Knuts liv er hovedsakelig Baglersagaene og Håkon Håkonssons saga.

Bakgrunn

Knut ble født en gang etter 1206. Hans far, Håkon Galen, var på morssiden halvbror til kong Inge Bårdsson, norsk konge fra 1204-1217. Håkons og Inges mor, Cecilia, var datter av den norske kongen Sigurd Haraldsson («Munn»). Knuts far Håkon håpet selv å bli konge, men lyktes aldri. Da Håkon døde i Bergen i 1214, tok moren Kristina Knut med seg til Gøtaland (i Sverige), hvor hun giftet seg på nytt. Knut vokste opp hos moren og stefaren, Askell lagmann.

Motstand mot kong Håkon Håkonsson og birkebeinerne

Knut var en ung mann på slutten av borgerkrigstiden i Norge. Baglerne, og senere ribbungene, kjempet mot birkebeinerne om makten. Knuts onkel Inge Bårdsson hadde vært birkebeinerkonge (og hans far Håkon hadde håpet å bli det), men som voksen vendte Knut seg mot birkebeinerne i håp om å bli konge selv. I 1226, da Håkon Håkonsson var birkebeinernes og Norges konge, ble Knut med opprørsgruppen ribbungene og lot seg ta til konge, først på Romerike og siden i Oslo. De kjempet mot birkebeinerne i slaget ved Aker. Birkebeinerne innhentet imidlertid Knut og ribbungene, men de lot Knut slippe fra det med livet siden han var sin fars sønn. Knut og moren Kristina ba kong Håkon om grid, og Håkon og mennene hans reiste for å møte Knut i Konghelle. Men Knut hadde andre planer; og han og ribbungene forsøkte å overfalle kongen og birkebeinerne. Dette forsøket gikk ikke som planlagt. De fleste av ribbungene rømte, og andre, deriblant Knut, overgav seg til kong Håkon. Dette ble slutten på ribbungene.

Vennskap med kongen og Skule jarl

Etter overgivelsen opprettholdt Knut et vennskapelig forhold til kong Håkon og hans svigerfar, jarl Skule Bårdsson. Skule Bårdsson var, som Knuts far Håkon, halvbror av kong Inge Bårdsson, men på farssiden. Med kong Håkons velsignelse giftet Knut seg med Skules datter Ingrid i 1228. Skules andre datter, Margrete, var allerede gift med kong Håkon. Knut ble dermed i inngiftet familie med både kongen og jarlen, landets mektigste menn. Knut fikk Rogaland og halve Sogn i len. Etter Ingrids død i 1233 ble det imidlertid slutt på vennskapet mellom Knut og svigerfaren Skule. Knut var også misfornøyd med hvor mye land han hadde, og mente han fortjente et større område. 
I 1240 gav kong Håkon beskjed om at Knut skulle gjøres til jarl. Lendmannen i Borgarsysla, Arnbjørn Jonsson, gav Knut jarlsnavn. Han kjempet flere kamper for Håkon og birkebeinerne, og var med i det siste slaget i borgerkrigstiden, der kong Håkon overvant sin og Knuts felles svigerfar Skule.
Knut døde i 1261. Sagaforfatter Sturla skriver at han var en god mann, vakker og høy av vekst, men for "glad i drikk", noe som gav ham dårlig helse.
Oslo Kapsvømnings Klub

Historikk

I 1925 skiftet klubben navn til Oslo Kapsvømnings Klub og frem til Kristiania Kvindelige Svømmeklub ble innlemmet i 1945 besto klubben kun av mannelige medlemmer.
Ved 50-årsjubileet i 1960 hadde klubben innkassert 139 norske mesterskap, hvorav 13 for kvinner. Den mest kjente svømmeren var da William Karlsen.
Jubileumsbøker utkom i 1936 og i 1960.