google/wiki40b huggingface dataset:
Jeff Blankfort

Jeffrey Blankfort er en amerikansk radioprodusent av jødisk opphav som gjennom en rekke artikler har gjort seg markert gjennom sin krasse kritikk mot Israel og sionismen. Han har vært og er sentral i flere organisasjoner og kampanjer for palestinerne, og i 2002 vant han en rettssak mot Anti-Defamation League etter at denne ble kjent skyldig i å ha spionert mot ham og flere andre politiske aktivister.
I tekstene sine gjør Blankfort seg til talsperson for en enstatsløsning der hele det historiske Palestina gjøres til en stat med like statsborgerlige rettigheter uavhengig av religion, kultur og nasjonalitet. Han har også gjort seg bemerket ved å kritisere Noam Chomsky, som av mange vurderes som en sterk Israel-kritiker, for i realiteten å forsvare Israels rett til å eksistere som en rasistisk stat og for å ignorere Israel-lobbyens makt i USA.
Jon Mostad

Utdannelse

Mostad var teologisk kandidat i 1965, og tok musikk mellomfag og pedagogisk seminar i 1969. Han tok diplomstudium i komposisjon ved Norges musikkhøgskole som ble avsluttet 1974 og hadde da Finn Mortensen som hovedlærer. En viktig inspirasjonskilde i studietiden på Musikkhøgskolen var også Olav Anton Thommessens private sonologi- og Mahlerseminarer. Han hadde også kortere kurs i studioarbeid ved NSEM på Høvikodden (1975-76), EMS, Stockholm (1983). Han mottok Statens treårige arbeidsstipend for 1982-84.

Komposisjonsstil

I tidlige komposisjoner beveger Mostad seg fra en lineær-ekspresjonistisk stil til en klangorientert tenkemåte hvor både modernistisk og romantisk musikk er inspirasjonskilder. Fra rundt 1975 blir det klanglig-harmoniske oftest relatert til den harmoniske overtonerekka. Utover på 1980- og 1990-tallet blir dette kombinert med andre typer modale og friere teknikker, noen ganger slik at det blir glidende overganger mellom et «tolvtonelignende» klangbilde og et som nærmer seg harmoniske spektre. Samtidig har Mostad vært opptatt av mer og mindre utradisjonelle formløsninger, både i ensatsige og sykliske verk.
Mostad har skrevet både kammermusikk, inklusive solostykker for piano, gitar og orgel og noen elektroakustiske komposisjoner, men hovedtyngden i hans produksjon er orkestermusikk og vokalmusikk, særlig for kor. Det mest omfattende i hans produksjon, helaftensverket Were You There, When They Crucified my Lord? («Hvor var du da de korsfestet min Herre?») for blandet kor, resitasjon, sangsolister og orkester, kombinerer disse interesseområdene.

Utbredelse

Mostads musikk har blitt spilt blant annet av symfoniorkestrene i Oslo, Bergen og Trondheim og har vært framført på festspillene i Elverum og Bergen, Autunnale og Music Factory i Bergen og Dartington International Summer School i engelske Totnes i Devon. Han har flere ganger vært representert på Nordiske Musikkdager, og har vært spilt på radiostasjoner i Norden, Jugoslavia og England. Han har mottatt bestillinger fra blant annet Ny Musikk, NRK radio og TV, Ungdomssymfonikerne, Amsterdams Gitaartrio og Oslo Sinfonietta. Mostads «2 salmer» for blandet kor har etter innspillingen med Det norske solistkor blitt en gjenganger på konsertprogrammer i Japan, England og Norge.

Engasjement

Utenom komponeringen arbeidet Jon Mostad i videregående skole før han pensjonerte seg i 2006. Han har hatt tillitsverv i lokalt musikkliv (Fredrikstad) og i Ny Musikk, Norsk Komponistforening og TONO, og har på frivillig basis vært aktiv i forskjellig kristent arbeid.
Badhuset (1989)

Handling

Fortellingen utspiller seg på et småsted i Sverige under annen verdenskrig, og handler om en gutt som blir kjent med tre piker omtrent på hans egen alder. En dag oppdager han at et ungt par sniker seg inn i et gammelt og falleferdig badehus, og han bestemmer seg for å fortelle de nye vennene sine om dette. Da ungene kommer frem til badehuset, foreslår den eldste piken at de skal stenge paret inne og true dem med at de ikke slipper ut før de «gjør det» og lar ungene se på fra utsiden.
Platnickina tincta

Utseende

Platnickina tincta er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn.

Levevis

Platnickina tincta lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers.
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk.
Martin Lehmann

Bakgrunn

Han ble født i Hasselau hvor faren Johann Gottlieb Lehmann var prest og gift med Elizabeth født Zornikel. Han gikk på gymnasiet Altona og studerte så teologi og filologi ved universitetet i Göttingen hvor han tok den filosofiske doktorgrad i 1799.

Karriere

Etter noen år på reise i forskjellige europeiske land ble han i 1804 ansatt som assessor ved Økonomi- og Kommercekollegiet i København. Han var inkarnert tysksinnet, men arbeidet samvittighetsfullt for utviklingen av forretningslivet i Danmark. Av den grunn steg han med tiden i gradene, til han oppnådde tittel av konferensråd i Generaltoldkammer- og Kommercekollegiet, en tittel han bevarte til sin fratreden i 1840. Hans innsats omfattet blant annet en reformering av det danske fyrvesen og en utvidelse av Helsingør havn.
I 1809 giftet han seg med den københavnske borgermesterdatter Frederikke Louise Bech, med hvem han fikk sønnen Orla Lehmann, som skulle bli en kjent politiker. Kort etter inngåelsen av ekteskapet, innførte Lehmann skikken med juletreet, som han kjente fra sin barndom i prestegården i Holsten. En av gjestene som besøkte familien den juleaften - den annen de feiret i hjemmet i Ny Kongensgade etter at lille Orla var født - , har senere fortalt om hvilken oppsikt det vakte i det dengang lille København.
Frederikke Louise døde i 1834, og året etter giftet Lehmann seg på nytt med Frederikke Baltzer.
Upādāna

Upādāna er et vedisk sanskritord og paliord som betyr «drivstoff, materiell årsak, substrat som er kilden til og virkemidlet som gir en aktiv prosess energi». Det er også et viktig begrep i buddhistisk filosofi som betyr «tilknytning, klamring, fatte». I buddhismen betraktes det som resultatet av taṇhā (begjær) og er en del av lidelsen eller dukkha.
Arbeiderpartiets Landsutvalg i Sverige

Arbeiderpartiets Landsutvalg i Sverige var et utvalg opprettet på slutten av andre verdenskrig for å forberede maktovertakelsen i Norge etter tyskernes kapitulasjon. Retningslinjene for utvalget ble vedtatt i februar 1944. Formann var Martin Tranmæl, Arnfinn Vik var nestformann og Rolf Gerhardsen var sekretær. Utvalgets mandat var å støtte partifeller i Norge i frihetskampen og forberede gjenreisningen av partiet, AUF, DNA-pressen og AOF. Videre skulle utvalget motarbeide antisosial og arbeiderfiendtlig virksomhet blant flyktningene i Sverige og fungere som bindeledd mellom partimedlemmer i Norge og Storbritannia.
Landsutvalget ble finansiert med midler fra svenske sosialdemokrater i starten. Arnfinn Vik var en tid lønnet daglig leder. Aase Lionæs ble leder i et utvalg for kvinnebevegelsen, og også andre underutvalg kom i gang. DNAs Landsutvalg i Stockholm ble bindeleddet mellom Politisk Utvalg i Oslo og partiutvalget i London. Forslag ble sendt på «høring» til Oslo og London, og så ble svarene samordnet i Stockholm. Et «Grunnlag for en organisasjonsplan» i fem punkter forelå i november 1944. Det ble utgangspunktet for gjenreisningen av DNA som på denne tid startet i Norge.
Tonkünstler-Orchester Niederösterreich

Tonkünstler-Orchester Niederösterreich er et østerriksk symfoniorkester. Det ble grunnlagt i 1907, og er basert i byene Sankt Pölten og Wien i Niederösterreich. Konsertene spilles vanligvis i Wiener Musikverein og i Festspielhaus St. Pölten. Sjefsdirigent er Kristjan Järvi.
Orkesteret spiller vanligvis klassisk musikk i den tysk-østerrikske tradisjonen, som Haydn, Mozart og Beethoven, men går også inn i den romantiske perioden med musikk av komponister som Schubert, Brahms, Bruckner og Mahler.

Historie

Orkesterets navn slekter på Wiens første musikkforening fra 1700-tallet. I 1907 ble orkesteret Verein Wiener Tonkünstler-Orchester stiftet, og ble raskt populært med sine søndagskonserter. I 1913 stod orkesteret for urpremieren av Arnold Schönbergs Gurrelieder under ledelse av Franz Schreker. Under første verdenskrig ble imidlertid tonkünstlerene tvunget til å slå seg sammen med Wiener Concertverein. Dette nye orkesteret utviklet seg senere til dagens Wiener Symphoniker.
I 1946 tok orkesteret Niederösterreichischen Landes-Symphonie-Orchester navnet Tonkünstler-Orchester Niederösterreich for å føre «Tonkünstler»-tradisjonen videre. De nye tonkünstlerene videreførte også søndagskonsertene fra førkrigsorkesteret. De senere årene har Tonkünstler-Orchester Niederösterreich gått nye veier for å appellere til nye lyttergrupper, og har blant annet begynt å eksperimentere med sjangere og uvanlige solister.
Ludwig Crüwell

Liv og virke

Crüwell begynte sin militære løpebane i 1911. Han ble forfremmet til generalmajor i desember 1939 og til general i panservåpenet i desember 1941. Han ble tildelt Ridderkorset av jernkorset med ekeløv i september 1941.

Fangenskap

Crüwell havnet 2. juni 1942 bak fiendens linjer i samband med et rekognoseringsoppdrag. Piloten for rekognoseringsflyet han var i tok feil mellom italienske styrker og britene, og gikk inn for landing. Britene åpnet ild. Crüwell ble såret og tatt til fange av britiske styrker. Han var i krigsfangenskap mai 1942 – april 1947, frem til juni 1944 i Trent Park i England, og deretter i USA.

Etter annen verdenskrig

Etter løslatelsen fra fangenskapet ble han forretningsmann og virket i flere industribedrifter i Ruhrområdet. I 1954, da de vestallierte besluttet å oppsette en hær i Vest-Tyskland, gjenopptok Crüwell sin militære karriere. Han havnet da under kommando av Bernard Montgomery (hans gamle motpart under Afrikafelttoget), som da hadde ansvaret for opplæring av NATO-styrkene.
Tyrkisk

Utbredelse

I Europa snakkes tyrkisk av ca. 80 mill. mennesker; i Tyrkia, på Kypros, i det østlige Hellas, på Syd-Balkan (blant annet i Bosnia og Albania) samt i Nord-Europa (det er for eksempel det største minoritetsspråket i Danmark og Tyskland).
Pobednik

Pobednik, serbisk kyrillisk: Победник, norsk Seierherren, er et monument på Kalemegdan festning i Beograd, hovedstaden i Serbia. Det 14 meter høye monumentet er et vartegn for Beograd. På en pidestall fremstår en mannskikkelse med et sverd i høyre hånd og en due i den venstre hånden. 
Pobednik skulle vært oppført allerede i 1912 som del av et større verk til minne om frigjøringen av Serbia og Kosovo fra tyrkernes herredømme, dette som resultat av den første Balkankrigen samme år. Temaet for dette planlagte monumentet var en fontene med fem nivåer, tilsvarende det antallet århundrer som serberne hadde vært under tyrkisk herredømme. Seierherren skulle plasseres øverst. Den planlagte plasseringen var på torget Terazije, en del av Kralja Milana gaten, hvor man også finner det karakteristiske Hotel Moskva. Prosjektet ble imidlertid ikke gjennomført. Denne beslutningen var angivelig påvirket av kritikken som hadde vært reist mot statuens nakenhet. I 1928 ble Pobednik reist på vestsiden av festningen Kalemegdan, for øvrig i forbindelse med tiårsjubileet for de alliertes, herunder de serbiske troppenes gjennombrudd på Salonikifronten. Seierherren er vendt mot vest og dermed Krigsøya og bydelen Zemun på motsatt side av Sava, like ved denne elvens utløp i Donau.
Statuen er utført av Ivan Meštrović og den regnes som et av hans mest betydelige verk.
Griffel (skriveredskap)

En griffel (av gresk grafeion, «skriveredskap») er en avlang stift eller rissepinne til å skrive med på ei tavle av skifer eller voks. Betegnelsen kan brukes om ulike redskaper som brukes til å risse i overflata på et arbeidsstykke.

Historikk

De eldste kjente griflene er funnet ved arkeologiske utgravninger i Irak, og ble brukt i Mesopotamia som rissepinner til leirtavler. Romerne brukte grifler, såkalte styluser, av ulike harde materialer til å skrive på vokstavler. Seinere kom grifler og tavler i utstrakt bruk i Europa, og tavle og griffel var gjennom århundrer standardutstyr for skoleelever i de fleste land.

Grifler i skolen

Skolegriflene var 4-6 mm i diameter, og var som tavla laga av skifer, ofte omvikla med papir. Griffelen var framstilt av en type skifer som var like hard eller noe mykere enn tavla. Når en skrev med griffelen på tavla, kom skrifta fram i grått, og besto av skiferpulver fra griffelen og delvis fra overflata av tavla. Skrifta kunne deretter vaskes vekk med en fuktig klut. Forskjellen i hardhet mellom tavle og griffel var aldri svært stor, så tavla ble også slitt og kunne etter langvarig bruk få en svært ru overflate.

Framstilling

Et senter for framstilling av både tavler og grifler i Europa var den vesle byen Steinach i Thüringen i Tyskland. Her ble det fra 1600-tallet og langt ut på 1900-tallet framstilt grifler og tavler som ble eksportert til hele verden. Fram til slutten av 1800-tallet ble griflene framstilt for hånd. En griffelmester gjorde klar emnene; deretter overtok kvinner og barn det møysommelige arbeidet med å slipe til griffelen med en skavekniv, spisse den og vikle papir rundt. Mot slutten av 1800-tallet overtok maskinene produksjonen i såkalte Grosshütten. Den siste sendinga av grifler fra Steinach fant sted i 1968 – til Sri Lanka.
Michael Rimmer

Karriere

Rimmer deltok i sitt første EM som senior i 2006, under EM i Gøteborg. Her kom han på 8.-plass i finalen. Året etter kom han på andreplass i Europacupen i München, og i VM samme år i Osaka kom han på 6.-plass. 
I 2008, etter at han vant det britiske mesterskapet, ble han tatt ut på Team GB for å delta i sommer-OL i Beijing. Men, under en treningssamling på Macao ble han matforgiftet, og til tross for at han gikk ned over 3 kg i vekt løp han sitt første olympiske 800 metersløp på tiden 1.47.61. Han gikk videre til semifinalen, men ble der slått ut. 
Under VM i friidrett 2009 kom han seg til semifinalen, men tiden 1.46,77 holdt ikke til finaleplass. I juli ble han den første mannlige 800 meterløperen som vant 5 nasjonale mesterskap på rad. Senere i juli fikk han sølv under EM i friidrett 2010 i Barcelona, med tiden 1.47,17, som var 0,1 sekunder bak Marcin Lewandowski.
Kricogonia

Utseende

Middelsstore (vingespenn 45-50 millimeter), for det meste hvite sommerfugler. Oversiden er nesten rent gulhvit bortsett fra en gul flekk ved roten av forvingen, men har en mørk flekk ved forhjørnet av bakvingen. Undersiden av bakvingen er gulaktig med et visst innslag av mørkere skjell. Slekten ligner overflatisk på slekten Pieris, som den imidlertid ikke er beslektet med.

Levevis

Larvene lever på planter i slektene Guaiacum og Porlieria (familien Zygophyllaceae).

Utbredelse

Slekten har hoveddelen av sin utbredelse i Mellom-Amerika og Karibia, men forekommer også i det nordligste Sør-Amerika og det sørligste Nord-Amerika.
Romeriksgutta

Romeriksgutta var i mer en 20 år et kjent ensemble i radio og på grammofonplater. Ensemblet ble startet i 1936 av pianisten Georg Larsen og trekkspilleren Arthur Aas. Kort tid etter starten debuterte de i radioen, og i 1938 kom de første grammofoninnspillingene. I årene etter krigen var ensemblets medlemmer fiolinisten Erling Alfred Westli, trekkspilleren Arthur Aas, bassisten Einar Hoff, gitaristen Herman Bergerud og pianisten Knut Westby. Besetningen skiftet noe gjennom årene, og ensemblets popularitet var stor blant tilhengere av den lette og muntre musikkgenren. Platedebuten for Columbia var «Gammel vals fra Romerike». I perioden 1938–52 spilte de inn 33 melodier for Columbia, mange av dem komponert av Knut Westby.
Riiser-Larsenhalvøya

Riiser-Larsenhalvøya er en stor halvøy som utgjør vestsiden av Lützow-Holmbukta i Dronning Maud Land i Antarktis. Vestvika på vestsiden av Riiser-Larsenhalvøya markerer skillet mellom Prinsesse Ragnhild Kyst og Prins Harald Kyst.
Riiser-Larsenhalvøya er navngitt etter kaptein Hjalmar Riiser-Larsen som oppdaget halvøya på en flyrekognosering i løpet av Norvegia-ekspedisjonen 21. februar 1931.
Jern(II)oksid

Struktur

Krystallinsk jern(II)oksid har en kubisk halittstruktur, der jernatomer er oktaedrisk koordinert med oksygenatomer, og oksygenatomer er oktaedrisk koordinert med jernatomer. Feᴵᴵ oksideres imidlertid lett til Feᴵᴵᴵ, som opptar tetrahedriske posisjoner i gitteret, noe som fører til defekter.
Under 200 K blir en rhombohedral struktur termodynamisk stabil, og en slik struktur blir antiferromagnetisk.

Naturlige forekomster

Jern(II)oksid utgjør omtrent 9 % av jordens mantel. Under det høye trykket og temperaturen i mantelen, kan disse forekomstene være elektrisk ledende, og isåfall kan de være med å forklare forekomsten av visse små variasjoner i jordrotasjonen.
Dracula vs Frankenstein

Historien

«Judith Fontaine» (Regina Carrol) leter etter søsteren sin, «Joanie», som har sluttet seg til et hippiekollektiv i Venice, California og er forsvunnet. Det viser seg at «Joanie» har blitt offer for «Groton» (Lon Chaney jr.), en gal mann som jobber for «Dr. Durray» (J. Carrol Naish), som egentlig er den siste i «Frankenstein»-slekten og bor i et skrekkhus ved stranden hvor han utfører eksperimenter på «Gorton»s ofre. En natt får doktoren besøk av «grev Dracula» (Zandor Vorkov) og viser han den originale Frankenstein-kreasjonen som ligger begravet på den nærliggende kirkegården. Doktoren tar den i øyensyn og bruker den for å ta hevn mot sine profesjonelle konkurrenter.
Mangerfjorden

Mangerfjorden er en fjordarm av Hjeltefjorden i kommunene Meland og Radøy i Hordaland. Fjorden har en lengde på 7,5 kilometer og fortsetter som Radfjorden på andre siden av øya Bongno. Mangerfjorden har innløp mellom Eidsneset på Holsnøy i sør og Klubbsøyni ved øya Toska i nord. Halvveis inn i fjorden ligger tettstedet Manger på nordsiden av fjorden. Rett over fjorden ligger grenda Husebø.
Den totale lengden til Mangerfjorden, Radsfjorden og den lille Kvernafjorden lengst sørøst, som er i samme fjordsystem, er 21 kilometer.
Bajkonur

Bajkonur (kasakhisk: Байқоңыр, russisk: Байконур), tidligere kjent som Leninsk, er en lukket by i provinsen Qızılorda i Kasakhstan, utleid til og administrert av Russland. Byen ble bygget for å betjene Bajkonur kosmodrom, og ble offisielt omdøpt til Bajkonur av Boris Jeltsin 20. desember 1995.
Den opprinnelige byen Bajkonur er en gruveby et par hundre kilometer lenger nordøst, nær Dzhezkazgan i Kasakhstan's Qaraghandy-provins. Utskytningsstedet fikk dette navnet for å lage forvirring og holde beliggenheten hemmelig. Dette stedet ble spesielt valgt fordi rakettene som løftet mange sovjetiske satellitter i bane, inkludert den første Sputnik, passerte over området. Navnet Bajkonur er kasakhisk for «rikt brun», dvs. «fruktbart land med mange urter».
Byens velstand har variert med det sovjetiske/russiske romprogrammet og den tilhørende Bajkonur kosmodrom.
Den sovjetiske regjeringen opprettet «Vitenskapelig forskningstestområde nr. 5» i Bajkonur ved sitt dekret av 12. februar 1955. Høytflyvende U-2 rekognoseringsfly fant og fotograferte missiltestområdet Tyuratam (Bajkonur kosmodrom) for første gang 5. august 1957.
Thomson-spredning

Thomson-spredning er en prosess hvor elektromagnetisk stråling blir spredt av en ladet partikkel. Vanligvis er denne et elektron. Den er beskrevet ved et spredningstverrsnitt som først ble beregnet av  den engelske fysiker J.J. Thomson i 1903. I årene deretter spilte prosessen en viktig rolle i utforskningen av materiens struktur og har fremdeles mange anvendelser. I de siste årene har den fått ny betydning i forståelsen av temperaturfluktuasjoner i den kosmiske mikrobølgebakgrunnsstrålingen. 
Thomson gjorde sin beregning basert på bruk av klassisk fysikk, men resultatet er også i overensstemmelse med kvantemekanikken så lenge strålingens energi er tilstrekkelig lav. Da er prosessen identisk med Compton-spredning. Ved høyere energier må spredningstverrsnittet til Thomson beregnes ved bruk av kvanteelektrodynamikk og er gitt ved Klein-Nishina-tverrsnittet.
Sarawatfjellene

Sarawatfjellene eller Sarat (arabisk جبال السروات) er en fjellkjede som går parallelt til vestkysten av Den arabiske halvøy og er blant de mest markante geografiske områdene på halvøya. Fjellkjeda er den største på Den arabiske halvøy. Fjellene er hovedsakelig nakne, men kan ha noe vegetasjon. Mange av toppene er geologisk forholdsvis unge og spisse, mens andre er jevnere på grunn av forvitring. 
Sarawat starter ved grensen til Jordan i nord til Adenbukta i sør og går gjennom Saudi-Arabia og Jemen. Den nordlige halvdelen av fjellkjeden kalles Sarat al-Hejaz er sjelden over 2 100 moh., mens de midtre og sørlige delene (Sarat 'Asir og Sarat al-Jemen) har høyder på over 3 300 moh.
Den nordlige delen går fra rundt nord for Ta'if gjennom det vestlige Saudi-Arabia fram til sørenden av Saudi-Arabia. Noen hevder at fjellene i Libanon og vestlige Syria er et fraspring av denne fjellkjeden. Det er i hovedsak et noe høyereliggende område enn resten av Saudi-Arabia, med unntak av Asir, og en finner flere obskure landformer her. Høyden er i snitt rundt 1 200 til 2 000 meter over havet, mens de høyeste toppene er rundt 2 400 moh. 
Etter Medina virker fjellkjeden å løse seg opp før den dukker opp tilbake omkring Ta'if. Lenger sør, nedenfor Ta'if, ligger den saudiarabiske Asir-regionen, hvor høye fjell når opp til nær 3 000 meter. Jabal Sawda blir sagt å være det høyeste på 2 982 meter over havet. Selv denne delen av Sarawatfjella er omtrent som en stor klippe som strekker seg opp fra kystsletten Tihamah. 
Nær grensen til Jemen begynner Sarawat å spre seg ut til individuelle topper, og Hejaz heller gradvis oppover mot det jemenittiske platået. Alle fjellene over 3 000 moh ligger i Jemen. Det høyeste av disse er Jabal an Nabi Shu'aib, som er det høyeste fjellet på Den arabiske halvøya. Det har en høyde på 3 666 moh. og ligger nær hovedstaden Sana'a. I Jemen er Sarawat delt mellom de vestlige og sentrale høylandene, hvor de vestlige høylandene får rikeleg med nedbør, mer enn noen annet sted på halvøya, og det sentrale høylandet har de høyeste fjellene på hele halvøya. En særdeles dramatisk del av de jemenittiske Sarawatfjella er Harazfjella, hvor et par av toppene er 3 000 moh. Noen av fjellene har primærfaktor på mer enn 1 500 m.   
Geologisk er Sarawat er en del av det arabiske skjoldet, og består hovedsakelig av vulkanske bergarter. Vestsiden faller bratt ned til kysten av Rødehavet, mens østsiden av fjellkjeden heller slakt nedover og blir krysset av wadiar, hvor det finnes noe jordbruk, særlig på sørsiden av Sarawat, hvor fjellsiden får monsun.
Av byer i Sarawat finner en Mekka, som ligger i en dal omtrent midt i Sarawatfjella, og den jemenittiske hovedstaden San'a, som ligger nær noen av de høyeste fjellene i Sarawat.
Pallium

Et pallium er et verdighetstegn for erkebiskoper i Den katolske kirke. Det skal normalt overrekkes av paven personlig til hver ny metropolitanerkebiskop. Dersom spesielle forhold tilsier det kan det i stedet bringes til erkebiskopen av en pavelig delegat. Når en ny pave innsettes er det dekanus for kardinalkollegiet som overrekker palliet til ham.
Pallier er en form for stola, et bånd som legges rundt nakken på personen som bærer det. Det er formet som en ring med en snor hengende ned foran, og er hvitt med svarte kors. Det er vevet av ull fra lam som holdes ved et kloster viet til St. Agnes utenfor Romas bymurer. 21. januar hvert år blir lammene velsignet i en spesiell seremoni. Ullen blir tatt med til benediktinersøstrene ved kirken Santa Cecilia in Trastevere, som vever pallier. Palliene blir så lagt på Apostelen Peters grav, hvor de ligger inntil de skal deles ut.