Medisinens historie

Medisinen i de første sivilisasjonene

Etterhvert som sivilisasjoner oppstod langs store elver der det var mulig å drive jordbruk over lengre tid, ble også medisinkunsten videreutviklet. I Mesopotamia ble medisinen knyttet nærmere religion og astrologi. I oldtidens Egypt utviklet de en avansert medisinkunst for deres tid, med kirurgi og anatomi, slik det står beskrevet i Papyrus Ebers. Det samme kan vi finne igjen i Induskulturen gjennom Ayurveda, som fremdeles praktiseres som alternativ medisin i dag.

Medisin i middelalderen og renessansen

I perioden fra romerrikets fall til renessansen, skjer det få medisinske fremskritt. Legene bygger hovedsakelig på de gamle ideene fra antikken som ble spredd ut med Romerriket. Kristendommen hadde satt en stopper for nye vitenskapelige oppdagelser, og religion var på vei inn igjen i sykdomsbildet. En rekke med pester, mest alvorlig kanskje svartedauden, rammer Europa og resten av verden, og Gud får skylden. Etter svartedauden er religion igjen knyttet sterkt opp mot sykdom. Eksorsisme og årelating ble svært utbredt, og middelalderen var en mørk tid for medisinkunsten. Hekseprosessene rammet frittenkende leger, jordmødre og andre medisinske utøvere som de samiske sjamanene.
Renessansen brakte med seg en velkommen oppblomstring av antikkens idealer, og medisinkunsten skjøt fart igjen. Store tenkere som Leonardo da Vinci og nye leger som Vesalius utfordret den foreldede anatomilæren, som hadde vært praktisk talt uforandret siden Galen, over et millennium tidligere.
Kirurgi var også et felt som utviklet seg kraftig gjennom renessansen, men annet enn det kan man ikke påstå at den allmenne helsetilstanden forbedret seg kraftig. Kjennskapen til og forståelsen for menneskekroppen økte, men man hadde fremdeles få, effektige medisiner, og at mikroorganismer forårsaket sykdom var fremdeles ukjent.

Moderne medisin

Med moderne medisin mener vi medisin som er basert på mikrobiologi, det vil si kjennskap til bakterier, virus og andre mikroorganismer.
Medisinen har fått mange nye hjelpemidler takket være den teknologiske utviklingen. Moderne billeddannende hjelpemidler som røntgen, ultralyd, CT og MRI har ført til en mer nøyaktig diagnostikk og en bedre forståelse for hvordan kroppen fungerer.
Antibiotika førte til at sykdommer som tidligere var svært dødelige (blant annet bakteriell hjernehinnebetennelse, tuberkulose og bakteriell lungebetennelse) kunne kontrolleres og helbredes langt mer effektivt enn tidligere. Dette førte til at den forventede levealderen skjøt til værs, og bidro til den moderne befolkningseksplosjonen. Vår tunge bruk av antibiotika har også ført med seg frykt om at vi avler opp «superbakterier» som blir antibiotikaresistente.
Selv om tilgangen på nye medisiner har ført at sykdommer som tidligere var svært dødelige nå nesten har utdødd, har det stadig oppstått nye sykdommer. Mennesker lever lengre, og det er flere som får kreft, en sykdom som medisinen fremdeles har vansker med å takle. HIV har blitt svært utbredt, og medisinen har fremdeles ikke noe svar på det. I samfunnet er det en stor frykt for globale pandemier, som sett under SARS-utbruddet i 2003, og nå nylig fugleinfluensaen som man frykter skal mutere og smitte fra menneske til menneske.