google/wiki40b huggingface dataset:
Mysis

Utsetting i Trøndelag

I Sverige er mysis og andre istidskrepser blitt satt ut i innsjøer der de ikke forekommer naturlig, for at ørret og andre fisker skal få mer næring. Med bakgrunn i dette satte man ut mysis i flere innsjøer i Trøndelag som et avbøtende tiltak i forbindelse med kraftutbygging.
Mysis er satt ut i følgende regulerte innsjøer: Namsvatnet, Vektaren, Limingen, Tunnsjøen, Bangsjøan, Selbusjøen, Stugusjøen, Benna og Gjevillvatnet. I ettertid har arten spredd seg gjennom overføringstunneler fra Bangsjøan til Snåsavatnet, Reinsvatnet og Fossemvatnet, og fra Selbusjøen til Jonsvatnet. Arten er også blitt funnet i Rognestøylsvatn i Ørsta kommune i Møre og Romsdal, men det er ikke kjent hvordan den er kommet dit.
Resultatet av utsetningen må beskrives som en fullstendig fiasko. Mysis er en mer effektiv predator på dyreplankton enn røye, og bestanden av denne fiskearten ble sterkt redusert. Mysis beiter på plankton i de frie vannmassene om natta og skjuler seg ved bunnen på dagtid. Røye og ørret jakter ved hjelp av synet og tar derfor lite mysis. Den bunnlevende fisken lake har derimot økt i antall.
Utsettingene i Sverige var ofte mer vellykket fordi det er mange fler fiskearter i de svenske innsjøene, blant annet effektive planktonspisere som sik, lagesild og krøkle. Mysisen har heller ikke samme mulighet til å skjule seg i grunne innsjøer, eller innsjøer med svært klart vann.
Tore Furberg

Liv og virke

Furberg ble cand. filol. i 1947 og cand. theol. i 1953, begge deler ved Uppsala universitet. Han ble ordinert i 1953. Dr.theol. ble han ved Uppsala universitet i 1962 med avhandlingen Kyrka och mission i Sverige 1868-1901. Etter disputasen ble han så dosent i misjonshistorie i Uppsala.  Han var lærer fra 1965 til 1968 vid Trinity Theology College i Singapore og misjonsdirektør for Svenska kyrkans misjon fra 1970 til 1980. 
Furberg var biskop i Visby stift i årene 1980 til 1991. 
Tore Furbergs fremste økumeniske innsats var at han som ordfører for de lutherske kirkene ledet arbeidet som resulterte i en overenskomst mellom noen nordiske folkekirker og noen anglikanske kirker, de såkalte Porvoo-fellesskapet (1992). Han var og initiativtager til det økumeniske nettverket Theobalt (Theology in the Baltic region) som muliggjorde unike samtaler mellom kirkene rundt Østersjøen.
Hans siste bok om økumenikk er Ett ekumeniskt tecken: svenska kyrkans biskopsämbete i mission och ekumenik under första hälften av 1900-talet (2004).
I Salmer 1997  og Norsk salmebok 2013 er han representert med en salme han har oversatt.
Statens gymnastikkskole

Statens gymnastikkskole ble etablert i 1870 i Christiania (dagens Oslo) som Den Gymnastiske Centralskole for legemsøvelse og våpenbruk.

Forløpere

Før etableringen i fantes det fra 1855 drevet en militær instruktørskole som fra 1859 fikk navnet Instruksjonsskolen for gymnastikk og våpenbruk. Da Centralforeningen for utbredelse av legemsøvelser og våpenbruk (Norges idrettsforbund) ble opprettet i 1861, engasjerte foreningen seg for få i stand en sentral gymnastikkundervisning. I 1864 påtok foreningen seg å finansiere et fire måneders instruktørkurs i gymnastikk. Frem til 1870 arrangerte foreningen flere kurs med delvis finansiering av Kirke- og undervisningsdepartementet. På denne tiden hadde man også begynt å interessere seg for å gi undervisning i gymnastikk i skolen. Både byfolkeskoleloven av 1848 og landsskoleloven av 1860 åpnet for at gutter skulle kunne få undervisning i gymnastikk og våpenbruk.

Etablering og virksomhet

I 1869 bevilget Stortinget midler til fast utdanning for gymnastikklærere. Skolen skulle utdanne lærere for både sivile og militære formål. Skolen var toårig med et vinterkurs på seks måneder hvert år. Helt frem til etter andre verdenskrig hadde skolen militære ledere. Første kull hadde 13 militære og 9 sivile elever. Deretter ble det tatt opp nye elever hvert år til 1904. Deretter var det opptak hvert annet år frem til 1915. Det ble etablert en egen linje for kvinnelige lærere i 1905.

Reorganisering

Skolen ble vedtatt reorganisert og fikk navnet Statens Gymnastikkskole i 1915. Skolen fikk da to avdelinger og ny undervisningsplan. Den første avdelingen ga ett semesters grunnundervisning. Andre avdeling tilbød videregående undervisning i ti måneder fordelt over tre semestre – to år totalt. Skolen hadde tre linjer – én militær og to sivile (lærer- og lærerinnelinjen). 
I 1937 fikk utdanningen en varighet på 1,5 år. Med unntak av undervisningen i fekting og skyting ble undervisningen felles for de militære og mannlige lærerstudentene. Fra 1939 ble eksamen fra skolen godkjent på linje med et bifag ved universitetet.
Den militære linjen ble nedlagt under okkupasjonen og i 1941 ble ansvaret for skolen overført fra Forsvarsdepartementet til Kirke- og undervisningsdepartementet. I perioden ble det drevet en ekstraordinær lederundervisning for den nazistiske arbeidstjenesten.
I 1958 ble skolen ettårig og eksamen fra skolen ble godkjent som grunnfag. Det ble utarbeidet planer for en videregående mellomfagsutdannelse, men denne ble først en realitet da skolen ble nedlagt i 1968, og videreført som Norges idrettshøgskole.
Ekspanderende ammunisjon

Historie

Forløperen til moderne ekspanderende ammunisjon ble først produsert av Dum Dum Arsenal på 1890-tallet i forbindelse med overgangen fra den grovkalibrede Martini-Henry til den finkalibrede Lee-Metford. En britisk ammunisjonsfabrikk ved byen Dum Dum ved Calcutta i Vest-Bengal i India produserte .303 ammunisjon der tuppen av prosjektilet ikke var omsluttet av nikkelkappen (mantelen) og blyet stakk fram.
Denne ammunisjonen var svært effektiv i kamp mot stammefolk under Chitralekspedisjonen i 1895. Winston Churchill som var en ung offiser under ekspedisjonen skrev en bok rapporterte at soldatene brukte ordet "dumdum-kuler", og dette uttrykket har blitt hengende ved og brukes fortsatt. Ekspanderende ammunisjon til militær brukt ble forbudt ved Haag-konvensjonen i 1899. Slik ammunisjon er imidlertid fortsatt vanlig i sivil bruk.

Egenskaper

Ekspanderende prosjektiler er laget med en blyspiss eller hullspiss som gjør at den deformeres og ekspanderer ved penetrering og påfører store indre skader. Den er uegnet mot harde mål men spesielt velegnet til jakt fordi den overfører all bevegelsesenergien til byttet og dermed minsker sjansen for skadeskyting. Et helmantlet prosjektil vil derimot lett kunne passere gjennom byttet uten å drepe det.

Lovlighet

I Haag-konvensjonens tredje erklæring av 1899, ble ekspanderende prosjektiler forbudt til bruk mot mennesker i krig på grunn av de store indre skadene som oppstår når prosjektilet deler seg og ekspanderer. Det er derimot tillat for politiet å benytte seg av denne typen ammunisjon.
Ekspanderende ammunisjon er derimot påbudt ved storviltjakt i Norge. Dette fordi det øker sjansen for at dyret blir raskt avlivet.
Amphistomus

Utseende

Små, brede, knudrete, matt grå eller svarte skarabider. Beina er middels lange, leggene krumme.

Levevis

Som de fleste andre møkkskarabider har disse artene trolig larver som lever av møkk, men dette er ikke kjent med sikkerhet. Artene lever i tropisk regnskog og andre fuktige skogtyper.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia, Ny-Guinea og Molukkene.
Sudebnik av 1550

Sudebnik (russisk Судебник) av 1550, gitt av Ivan IV av Russland, var en revisjon av den lovkodeks instituert av hans bestefar Ivan den Store. Denne kodeks kan betraktes som resultat av det første russiske stenderparlament (Zemskij sobor) i 1549. 
Denne Sudebnik av 1550 likviderte aristokratiske rettsprivilegier og styrket statlige rettsinstrumenter. 
Den sørget for aktiv deltakelse i rettsærende fra representanter fra valgte representanter lokale fellesskap (ruralledere, jurymenn, tselovalniki,dvorskie etc.).
Saponin

Saponiner er en gruppe kompliserte glykosider som forekommer i planter. Når de løses i vann, skummer de som såpe. Hvis de blir injisert i blodet, har de en kraftig hemolytisk virkning. De er ikke farlige hvis de tas gjennom munnen.
TISIP Fagskole

TISIP Fagskole er en fagskole lokalisert i Trondheim, eid av Stiftelsen TISIP. 
Skolen tilbyr privat IT-utdanning hvor undervisningen foregår på campus i Trondheim over 26 uker. Utdanningen er offentlig godkjent av NOKUT og Statens lånekasse for utdanning. 
TISIP har eksistert siden 1985, og har tilbudt høyere utdanning siden 1994.
Det kongelige belgiske observatorium

1800-tallet

Adolphe Quetelet begjærte regjeringen av Det forente kongeriket Nederlandene om å etablere et astronomist observatorium i Brüssel i 1823. William I innvilget hans ønske i 1826 og byggingen startet i 1827 i Saint-Josse-ten-Noode. Meteorologiske observasjoner startet tidlig, men leveranse og installasjon av astronomisk utstyr gikk sakte. Quetelet ble utnevnt til astronom i 1828.
Under den belgiske revolusjonen pågikk det kamphandlinger i og rundt selve observatoriet. Quetelet beholdt sin stilling under den nye regjeringen og startet også med vitenskapelige observasjoner. Bygninger og instrumenter var endelig på plass i 1834. Adolpe Quetelet ble etterfulgt av sin sønn Ernest når han døde i 1874.
I 1876 ble Jean-Charles Houzeau utnevnt til den nye direktøren og han startet med en gang planleggingen av flyttingen til Uccle. Han klarte å skaffe tilveie bedre finansiering, utøket det vitenskapelige personalet og gjore den komplett fornying av instrumentene. Den første belgiske astronomiske ekspedisjonen ble sendt til Santiago og San Antonio for å observere Venuspassasjen i 1882. Han forsøkte å splitte de metrologiske og astronomiske avdelingene, men regjeringen nektet ham å gjøre dette. I 1883 startet byggingen av det nye observatorium i Uccle, men Houzeaus oppsigelse i 1883 forsinket flyttingen som ikke var ferdigstilt før i 1890-1891.

1900-tallet

Georges Lecointe ble utnevnt til direktør i 1900 som etterfølger av F. Folie og A. Lancaster. Under hans lederskap ble seismologiske målinger startet i 1901 samt de første værballongene ble sendt opp i 1906. Belgia deltok i Carte du Ciel og Astrographic Catalogue. Observasjonene ble utført inntil 1964. I 1913 ble endelig den metrologiske avdelingen en egen entitet, Det kongelige metrologiske institutt. Etter den første verdenskrig ble Central Bureau for Astronomical Telegrams lokalisert til Uccle fra 1920 til 1922, mens den var ledet av Lecointe.
Sykdom tvang Georges Lecointe til å trekke seg i 1925 og han ble etterfulgt av Paul Stroobant.
Siden 1981 har, Sunspot Index Data center, verdens datasenter for Solflekkindeksen vært lagt til observatoriet.
Asteroiden 1276 Ucclia har fått sitt navn på grunn av byen og observatoriet.
Planetariumet ligger i Heysel, i den nordre reginonen av hovedstatsområdet Brüssel.
Kong Baudouin var en amatørastronom og hadde en stor interesse for det Det kongelige observatorium. Etter hans død ble en statue til ære for kongen satt opp utenfor inngangen til observatoriet.
Virtuell verden

En virtuell verden er et datasimulert to- eller tredimensjonalt miljø hvor brukere kan lage en personlig avatar, utforske verdenen, delta i aktiviteter og snakke med andre. Som oftest er slike verdener for flere spillere.
MMORPGer som World of Warcraft bruker gjerne slike verdener for å sette handlingen sin i.
Pterostichus vernalis

Utbredelse

Pterostichus vernalis finnes i  nesten hele  Europa og Asia, Nord-Afrika og Nord-Amerika.   Finnes lengst sør i Norge, men er ikke vanlig.

Utseende

Pterostichus vernalis  er 6,2-7,5 mm lang.  Brystskjoldet har bare en tydelig grop i hvert bakhjørne. Skilles fra alle andre nordiske arter i slekten Peterostichus, ved at fotleddene (tarsi) har en langsgående fåre på oversiden. Dekkvingene mangler en kort scuttularstimle, en kort strimle nær sømmen og scuttellumet.

Levevis

Pterostichus vernalis lever på fuktige enger.  Larvene og de voksne (imago)  lever som predatore.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Hanstholm fyr

Hanstholm fyr ble oppført i 1843 og var det første fyr på Jyllands vestkyst. Hanstholm fyretablissement består av ni bygninger og ble oppført  av arkitekt Jørgen Hansen Koch og J.P. Jacobsen. Sistnevnte sto for selve fyrtårnet. Bygningene ble fredet i 1979.
Fyret ble forhøyet i 1889 og da ble det også utstyrt med elektrisk kullbuelampe. Den gang var det også verdens kraftigste fyr. I 1924 ble kullbuelampen erstattet med glødelampe.
Lykta er 65 meter over havet, noe som gjør fyret til Danmarks høyest plasserte lykt. I sommersesongen er det åpent for publikum og entré til fyret er med i billetten til MuseumsCenter Hanstholm. 
Hanstholm fyr er bygget av entreprenøren G.N. Sibbern fra København, mannen som også bygget Thorvaldsens museum.

Hanstholm fyr som fastmerke

Hanstholm fyr er et fastmerke. Grensen mellom Skagerrak og Nordsjøen er en linje som trekkes mellom Hanstholm fyr og Lindesnes fyr.
Julussakonflikten

Julussakonflikten var en konflikt om tømmerfløting i Julussa i 1927.
I begynnelsen hadde det vært vanlig at trelasthandlere fløtet tømmeret med egne folk. Etter hvert ble det dannet fellesfløtingsforeninger, som besto av både skogeiere og tømmerkjøpere. Disse fellesforeningene satte bort fløtingsarbeid til det fløterlaget som ga det billigste anbudet. Anbudssystemet utløste flere store konflikter. I Leiret (Elverum) ble det holdt møte den 4. mars 1927. Det var levert to anbud, et fra en såkalt fløterhusbond, Hans Mellum. Dette anbudet var undertegnet av 73 mann som ikke var organisert. Det andre anbudet kom på vegne av de organiserte arbeiderne ved Martin Halstensen med et mannskap på 103. 
Fløterhusbondens anbud lå 15 prosent under de organiserte arbeidernes. Under møtet senket Halstensen sitt bud med 10 prosent. De fagorganiserte protesterte med blokadevarsel da Mellum vant anbudet, og krevde at fløtinga skulle skje etter regning og lønnssatser det skulle forhandles om, det vil si opprettelse av en tariffavtale. 
Over 50 av Mellums fløtere trakk seg, men ved hjelp av politiet og et gardekompani som ble forflyttet til Elverum, ble fløtinga i Julussa gjennomført fra 10. til 28. mai. På et tidspunkt var det fire bevæpnede politifolk og militære til å passe på hver enkelt av Mellums fløtere. Det vakte stor forbitrelse at de samme hundene som var blitt brukt i den største politijakten i Norge til da, også ble satt inn mot fløtere i Julussakonflikten.
I 1929 kom tariffestet betaling inn i fløtingen. I 1977 ble det satt opp en minnestein over konflikten.
Luftforsvarets flytaktiske skole

Luftforsvarets flytaktiske skole (LFTS) er en skole i Luftforsvaret med ansvar for utdannelse av flyvere til alle typer flymaskiner, både bemannede fly og droner. Skolen ligger på Rygge i Østfold.
Skolen gir blant annet jagerflyvere etterutdannelse innen flytaktiske operasjoner.
Colin Renfrew

Biografi

Renfrew fikk sin utdannelse ved St Albans School i Hertfordshire og fra 1956 til 1958 tjenestegjorde han i det britiske flyvåpen. Deretter begynte han på St John's College ved University of Cambridge hvor han studerte arkeologi og antropologi med eksamen i 1962. I 1965 fullførte han sin doktorgrad med avhandlingen Neolittiske og bronsekulturer i Kykladene og deres ytre forbindelser. Det samme året giftet han seg med Jane M. Ewbank.
I 1965 ble han utpekt til posisjonen som foreleser ved Fakultet for forhistorie og arkeologi ved University of Sheffield. Mellom 1968 og 1970 ledet Renfrew utgravninger ved Sitagroi i nordlige Hellas. Han forsøkte uten hell i 1968 å stille til valg for det konservative partiet i valgkretsen Sheffield Brightside. Det samme året ble han med hell valgt som medlem av Samfunnet for fortidsminner (Society of Antiquaries) og i 1970 for den tilsvarende organisasjonen i Skottland.
I 1972 ble Renfrew professor i arkeologi ved University of Southampton hvor han etterfulgte Barry Cunliffe. Ved hans tid i Southampton ledet han utgravninger ved Quanterness på Orknøyene og på Phylakopi på øya Milos i Hellas. I 1973 utga han Before Civilisation: The Radiocarbon Revolution and Prehistoric Europe, et verk hvor han utfordret antagelsen at den forhistoriske kulturelle innovasjonen hadde sin opprinnelse i Midtøsten og deretter spredte seg til Europa. Han drev også arkeologiske undersøkelser sammen med Marija Gimbutas ved Sitagroi i Hellas.
I 1980 ble Renfrew valgt som medlem (fellow) ved British Academy. Året etter ble han valgt Disney professoratet i arkeologi ved Universitet i Cambridge, en posisjon han holdt inntil pensjonering. I 1990 ble Renfrew utpekt til direktør av McDonalds institutt for arkeologisk forskning, også ved Cambridge. I 1987 utga han Archaeology and Language: The Puzzle of the Indo-European Origins, en avhandling om urindoeuropeerne. Hans «Renfrews hypotese» postulerte at disse menneskene levde rundt 2 000 år før kurganene i Anatolia, og senere spredte seg til Hellas, deretter Italia, Korsika, sørkysten av Frankrike, Spania og Portugal. En annen avdeling av denne urbefolkningen spredte seg langs de fruktbare elvedalene til Donau og Rhinen inn i sentrale og nordlige Europa.
Renfrew fungerte som lektor (master) av Jesus College ved Universitet i Cambridge fra 1986 og fram til 1997. I 2004 pensjonerte han seg fra universitet. Han ble adlet til baron i 1991 gjennom et såkalt life peerage, hvilket innebærer, at han selv kan titulere seg Lord Renfrew av Kaimsthorn, men hans arvinger arver ikke adelskapet.
Mick Jackson (forfatter)

Liv og virke

Mick Jackson ble født i Great Harwood, Lancashire, i 1960, og var elev ved Queen Elizabeth's Grammar School i Blackburn.
Jackson arbeidet i lokale teatre, studerte drama ved Dartington College of Arts, og spilte i et rockband kalt for «The Screaming Abdabs». I 1990 studerte han kreativ skriving ved Universitet i East Anglia, og begynte deretter å arbeide på romanen The Underground Man. Han har vært forfatter på fulltid siden 1995.
Foruten The Underground Man har han skrevet romanene Five Boys (2002) og The Widow's Tale (2010), og to novellesamlinger, Ten Sorry Tales (2006) og The Bears of England (2009). Under pseudonymet Kirkham Jackson skrev han filmmanuset forfjernsynsfilmen Roman Road (2004).
Jackson bor i Brighton.
Volvo 40-serie

Volvo V40 og S40 ble lansert i Norge i 1995 og var et resultat av Volvos samarbeid med Mitsubishi. Volvo V40 og S40 var i produksjon frem til 2004. Stasjonsvognutgaven fikk navnet V40. 
I 2001 gikk modellen S40 gjennom en omfattende oppgradering både teknisk og designmessig. En ren designmessig oppgradering ble gjennomført i 2003. Faktisk er både S40 og V50 bygget på samme plattform som Mazda 3, Ford Focus C-Max.
De to modellene som har vært Volvos innstegsmodeller, har solgt godt i Norge og har helt siden starten vært blant Norges 30 mest populære modeller. 
I 2005 erobret S40/V40 en 16.-plass på listen over Norges mest solgte biler, takket være svært tung markedsføring og konkurransedyktige priser.

Motor

Volvo S40 er tilgjengelig med fire motoralternativer. Modellene leveres med tre forskjellige bensinmotorer og én dieselmotor.
VWR International

VWR International er en av de større distributørene av laboratorieutstyr i verden. Det ble etablert på 1850-tallet. Selskapets hovedkvarter ligger i Radnor i Pennsylvania.

Norge

VWR International AS har sitt hovedkontor i Oslo. Selskapet er eid av VWR International Inc.

Historie i Norge

I 1896 ble Bærum Drog & kjemikalieforretning startet. I 1899 kjøpe Tollef Bredal seg inn i firmaet. I 1905 ble Tollef Bredal eneinnehaver og opprettet filialer i Bergen, Trondheim, Bodø, Harstad og Tromsø. I 1929 begynte Tollef Bredals sønn Erling som disponent i firmaet, og han utvidet virksomheten til også og omfatte kjemikalier til teknisk og vitenskapelig bruk.
I 1957 overtok staten all engrosforretning for medisiner. I den forbindelse ble firmaet betydelig redusert. Dette førte til satsing innen laboratorieutstyr og forbruksvarer til laboratorier. 1. januar 1978 ble firmaet solgt til KEBO (Kjemibolaget) i Sverige og ble hetende KEBO-Bredal, navnet ble etter hvert endret til KEBO Lab. Senere ble KEBO Lab solgt til det tyske firmaet Merck (Merck Eurolab), som solgte firmaet vidre til et investeringselskap i USA. Selskapet er nå endel av VWR International konsernet.
Trifon Ivanov

Internasjonal karriere

Ivanov spilte i årene mellom 1988 og 1998 totalt 77 landskamper og scorte seks mål for Bulgarias herrelandslag. Han deltok blant annet ved både VM i 1994 og VM i 1998, hvor han i førstnevnte turnering var med på å føre laget helt frem til semifinalen. Ivanov var dessuten en del av Bulgarias tropp til EM i 1996.
NASCAR Canadian Tire Series

NASCAR Canadian Tire Series er en motorsportserie organisert under amerikanske NASCAR siden 2007.
Serien er et resultat av NASCARs oppkjøp av motorsportserien CASCAR i september 2006. Serien er NASCARs fjerde, sammen med Sprint Cup Series, Nationwide Series og Craftsman Truck Series.
Palawan

Navnet Palawan

Da øya var del av sultanatet Borneo het den Paragna.

Politisk inndeling

Palawan er delt i 1 "city" (bykommune) og 23 "municipalities" (landkommuner).

Bykommune

Puerto Princesa City

Oljeproduksjon

Olje med betegnelsen Palawan Light pumpes opp fra det offshore oljefeltet Galocfeltet i Sørkinahavet vest for øya Culion, nord i provinsen.
Frukt

Terminologi

Innen biologi (botanikk) har frukt klar definsjon: Det er blomsterplantenes organ for spredning av frø. Dette organet er laget fra fruktemnet. Inne i fruktemnet finnes det en fruktknute med ett eller flere frøemner (ovuler) som befruktes etter pollinering.  Befruktede frøemner utvikles til små "plantefostre" med opplagsnæring og tette skall, et frø. Fruktknuteveggen utvikles samtidig til et spredningsorgan, og dermed oppstår en frukt. Spredningen av frø kan foregå ved at frøene sendes ut enkeltvis, hele frukta spres, eller ved at frukten vokser sammen med andre plantedeler og spres ved hjelp av dem. En slik spredningsenhet kalles en diaspore uavhengig av hvilket organ det er som blir spredt sammen med frøet.
Noen frukter vil falle inn under to ulike definisjoner. For eksempel har planten jordbær hjelpefrukter (som er det røde gode) hvor det sitter nøtter (som er de som sitter utenpå og som setter seg fast i tennene). Et annet eksempel er bringebær som er en samfrukt som består av sammenvokste steinfrukter.
I dagligtale har begrepet mange ulike betydninger som avhenger av kontekst. I matmessig sammenheng, f.eks., betyr frukt vanligvis de frøholdige delene som er søte og spiselige i frisk (rå, ubehandla) tilstand og som finnes hos noen planter. Eksempler er epler, appelsiner, jordbær, druer og bananer. Også lignende strukturer hos andre planter kalles frukt i denne konteksten selv om de ikke er spiselige rett-fra-planta, eks.: oliven, sitron. Plantestrukturer med frø som ikke passer i disse, uformelle, definisjonene kalles normalt grønnsaker (eks. bønner, nøtter, agurk, tomat).
TM Racing

Historie

Historien om TM begynner i 1976 da to venner fra Italia startet et motorsykkelselskap. De to vennene er kjent som "Mr.Engine" og "Mr.Frame". Grunderne av TM, Claudio Flenghi og Francesco Batistelli hadde drevet med biler og motorsykler siden de var tolv år gamle. Navnet TM kommer fra sønnene deres som heter Thomas og Mirko. TM har hatt stor suksess innenfor motorsport, men størst suksess har kommet fra Supermoto hvor de har vunnet flere store mesterskap.

TM i Norge

TM produserer ikke mange sykler vært år, og ikke mange av dem finner veien til Norge. De fleste TM syklene som kommer til Norge er de såkalte MX modellene som brukes til supercross. Det finnes også en håndfull sykler med norske skilter. De fleste ligger i 125- klassen som er populært siden man kan kjøre dem på Lett-Mc sertifikat. Disse syklene kommer med svært høy effekt i forhold til vekt, derfor strupes de fleste syklene ned for å redusere ytelsene slik at de blir lovlig i Norge.