Joseph-Henri-Marie de Prémare

Joseph-Henri-Marie de Prémare, kinesisk: Ma Longzhu Ruozhe (født 17. juli 1666 i Cherbourg i Frankrike, død 7. september 1736 i Macao i Kina) , var en fransk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han var tilhenger av figurismen, en skoleretning blant jesuittiske misjonærer i Kina.

Liv og virke

Han ble jesuitt i 1683, og kom til Kina i november 1698 sammen med ni andre jesuitter. Så virket han i flere år i Raozhou i provinsen Jiangxi og i Jianzhang, og ble en fremragende kjenner av kinesisk språk og kultur.
Hans Notitia linguae sinicae er den første viktige kinesiske grammatikk. Han innså at det ville være fåfengt å presse kinesisk inn i et grammatisk system som (på den tid i alle vel) uvergerlig ville ver etter europeisk lest. Dette var en innsikt om kinesisk som det skulle ta øvrige europeiske grammatikere til å skjønne og ta lærdom av. Hvilken dyktighet som lå hans arbeide, kan illustreres at han i store stykker i lang tid skulle bli plagiert, om enn selektivt (fordi senere grammatikere likevel forsøkte en «europeisk» grammatisk tilnærmelse).
Hans brev kan bli funnet i Lettres édifiantes et curieuses de Chine-serien.
Pater de Prémare var blant de misjonærer som forsynte pater Jean-Baptiste du Halde meed materiale til hans verk Description de la Chine (Paris, 1735). Blant hans bidrag var oversettelser fra den kinesiske konfucianske klassiker Shujing (Du Halde, II, 298); åtte av odene i Shijing (II, 308); og den aller første oversettelse til et europeisk språk av et kinesisk drama, the «Den foreldreløse av huset Zhao» (III, 341), titled L'Orphelin de la Maison de Tchao.
Premaré sendte denne siste oversettelsen til orientalisten professor Étienne Fourmont. Men det havnet i stedet i pater Jean Baptiste Du Haldes besittelse, og han medtok det i Description Géographique, Historique, Chronologique, Politique et Physique de l'Empire de la Chine et de la Tartarie Chinois i 1735, skjønt han ikke hadde fått veken Prémares etter Fourmonts tillatelse til dette.
Som figurist befattet pater Prémare seg med tidlig kinesisk litteratur under den synsvinkel at man der skulle kunne finne mange rester av en guddommelig uråpenbaring. Pater Joachim Bouvet S.J. (1656–1730), grunnleggeren av figurismen i Kina, planla å opprette et vitenskapelig-apostolisk akademi sammen med de Prémare og Jean-François Foucquet (1666–1741) for å gå dypere inn i den kinesiske litteratur. Kangxi-keiseren, som fattet interesse for prosjektet, kalte i 1714 Prémare og Foucquet til hoffet i Beijing, der Bouvet allerede virket. Der skulle de granske verket Yijing med dette for øye.
Teorien hvilte blant annet på en forestilling om at Noahs sønn Sem hadde reist til og utbredt «Guds Lov» i Kina, og at de kinesiske skrifttegn og den tidlige kinesiske filosofi derfor inneholdt spor av de kristne mysterier. Missiologisk innebar dette at kineserne derfor kunne omvendes til kristendommen gjennom deres egen kultur.
Figurismen var sterkt omstridt, og etterhvert kom Prémare tidvis på avstand fra den. Han dro som vanlig misjonær til Jiujiang, og ble som så mange andre misjonærer nødt til å dra til Kanton i 1724, grunnet Yongzheng-keiserens forfølgelser. I 1733 ble han forvist til Macao, der han døde noen få år etter.