Cavalier king charles spaniel

Opprinnelse og alder

Typen kan ha en opprinnelse som strekker seg tilbake mot 1500-tallet, men den moderne hunderasen ble skapt i Storbritannia i mellomkrigsåra. Parker et al. (2017) demonstrerer med all tydelighet at rasen er nært beslektet med engelsk springer spaniel på den ene siden og amerikansk cocker spaniel på den andre siden. Parkes studie viser dessuten at det har skjedd betydelig genflyt mellom cavalier king charles spaniel og griffon bruxellois, noe som kan være opphavet til at noen mener rasen har aner fra 1500-tallet. Griffon bruxellois er nnemlig betydelig eldre som type. Cavalier king charles spaniel skal opprinnelig ha blitt brukt som jakthund, men den ble raskt populær som selskapshund.
Navnet cavalier king charles spaniel har sammenheng med tilnavnet på Karl II av Englands tilhengere, de royalistiske såkalte cavaliers. Kong Karl II skal selv ha hatt slike hunder. Det sies at han skal ha vært så glad i disse hundene at han fikk vedtatt en egen lov som sa at cavaliern ikke var en hund, slik at han kunne ta dem med seg til parlamentet der hunder ellers ikke hadde adgang.
Da moten utover på 1700- og 1800-tallet gikk i retning av Mops, Pekingeser, Japanese Chin og andre svært kortsnutede hunderaser, så ble den opprinnelig lette, og relativt langsnutede lille spanielen blandet med disse, og den kortsnutede varianten, som vi i dag kjenner som rasen King Charles Spaniel oppstod.  Det var en amerikansk rikmann og hundeelsker, Mr Roswell Eldridge, som i 1926 oppdaget at rasen ikke lenger lignet de hundene som var avbildet på gamle tapeter fra tidligere tider. Han utlovet en belønning til den som best kunne gjenskape en spaniel av den typen som var avbildet på Kong Karl IIs tid. Britiske oppdrettere bestemte seg derfor for å prøve, og som et resultat ble den første raseklubben dannet i 1928. Prisen på £25 ble vunnet av hunden Ann's Son på Crufts i 1929. Denne hunden ble også valgt som modell for den nye rasestandarden. Avlsmaterialet som måtte brukes for å nå målet, var først og fremst de mer langsnutede
variantene som fortsatt iblant dukket opp i valpekull, og som hadde blitt forkastet som
mindreverdige i den perioden man arbeidet for å få rasen mest mulig flatneset. Noen kilder
hevder at det også ble blandet inn andre raser som papillon, cocker – og springer spaniel.  Rasen slik vi kjenner den i dag ble godkjent avden britiske kennelklubben den 5. desember 1945.(Referanse: https://www.cavalierklubben.no/uploads/4/8/3/7/48376063/ras_til_%C3%A5rsm%C3%B8tet_2018.pdf)  tB (diskusjon) 8. nov. 2018 kl. 17:23 (CET)}}

I 1973 vant hunden Alansmere Aquarius den prestisjefylte prisen «Best in Show» på Crufts, noe som førte til at rasens popularitet nærmest eksploderte. Norsk Cavalierklubb ble dannet i 1998.

Utseende, anatomi og fysikk

Gruppe 9
FCIs rase nr. 136
Hjemland:  England
Cavalier  King Charles spaniel skal være en aktiv, grasiøs og velbalansert hund,
med et varmt og vennlig uttrykk. Den skal være glad og vennlig i temperamentet. 
Absolutt ikke aggressiv , og uten tendenser til nervøsitet.
Hode : Skallen skal nesten være flat mellom ørene. Stoppen skal være lett markert. Ansiktet skal være godt markert under øynene. Lengden på snutepartiet skal være ca. fire cm. Nesebrusken skal være sort med velutviklede nesebor, og uten pigmentløse flekker. Snutepartiet skal smalne av mot snutespissen, men enhver tendens til snipenthet er uønsket. Overleppene skal dekke kjevene godt, uten og være dype og hengende.
Øyne: Øynene skal være store, mørke og runde. Men ikke fremstående. De skal være plassert godt fra hverandre.
Ører:  Ørene skal være lange, høyt ansatte, og ha rikelig med pels.
Hals: Halsen skal være av passelig lengde, og noe buet.
Forlemmer: Skuldrene skal være godt tilbakelagt. Forbena skal være rette, og ha moderat benstamme.
Baklemmer: Bakbena skal være velvinklede, og hasene uten tendens til krokhase eller kuhaser. Moderat benstamme.
Poter: Potene skal være kompakte, med kraftige tredeputer, og ha rikelig med pels.
Hale: Halens lengde skal være i balanse med kroppen, og ha rikelig med pels. Den skal være velansatt, og bæres fornøyd. Men aldri særlig høyere enn overlinjen. Halekupering er valgfritt, men ulovlig i Norge. Høyst en tredjedel av halen får kuperes.
Pels: Pelsen skal være lang, silkeaktig og fri for krøller. En lett bølget pels er tillatt. Den skal ha rikelig med beheng, og være utrimmet.
Kropp: Kroppen skal være kort og vel samlet, med godt buede ribber. Ryggen skal være rett. Moderat brystkasse.
Bevegelser: Bevegelsene skal være frie og elegante med kraftige fraspark. Forben og bakben skal bevege seg parallelt, sett forfra og bakfra.
Bitt: Sterke kjever, med et perfekt og komplett saksebitt
De eneste tillatte fargene er:
Blenheim: Perlehvit bunnfarge, med klart avgrensede, varmt kastanjebrune tegninger. Hodet skal ha et jevnt bliss, og gi plass mellom ørene til den meget ettertraktede runde flekken  (spot), som er spesielt karakteristisk for denne fargevarianten av rasen.
Tricolour: Jevnt fordelte sorte og hvite, godt avgrensede flekker, med varmt gulbrune tan-tegninger over øynene, på kinnene, på innsiden av ørene, på benas innsider og på undersiden av halen.
Black/Tan: Ravnsvart, med varmt gulbrune tegninger over øynene, på kinnene, ørenes innsider, 
på brystet, bena og halens innside. Tanfargen skal være klar. Hvite tegn er uønsket.
Ruby: Ensfarget dyp rød. Hvite tegn er uønsket.
Størrelse: Vekten skal være mellom 5,5-8,2 kg. En liten velbalansert hund innenfor disse vektgrensene er det ønskelige.
Kilde: https://www.cavalierklubben.no/rasetandard.html

Bruksområde

Cavalier king charles spaniel var opprinnelig en jakthund som ble benyttet til jakt på fugl, men i dag er den først og fremst en populær og hendig familiehund. Den har imidlertid også en rekke egenskaper som brukshund, ikke minst på grunn av den godt utviklede luktesansen. Den kan bli en meget god tjenestehund, f.eks. som sporhund eller narkotikahund. Samtidig er rasen en meget populær utstillingshund.

Lynne og væremåte

Cavalieren er en avbalansert liten hund som tilpasser seg et nesten et hvilket som helst miljø. Den krever en god del mosjon og psykiske oppgaver for å trives maksimalt, men den regnes som en rolig og avbalansert hund innendørs. Den er livlig, atletisk og energisk, men snill og varsom. Den skjeller sjelden, men liker dårlig å være alene hjemme. Den er heller ikke spesielt motstandsdyktig for kulde og fuktighet.

Annet

Rasen bør spesielt undersøkes for hjertefeil (endocardiose), øyesykdommer og kneleddsfeil (patellaluxasjon), siden disse sykdommene kan være arvelig belastet.
Syringomyelia (SM) er et syndrom som påvirker hjerne og ryggmarg, ved at den bakre delen av hodeskallen blir for trang for hjernen, noe som skaper unormalt press. Presset fører til at spinalvæsken ikke klarer å flyte normalt mellom hjernen og ryggmargen, og det kan oppstå væskefylte hulrom og deformeringer i hjernen eller øvre deler av ryggmargen. Symptomene kan komme i alle aldre, men oppstår typisk mellom 6 måneder og 3-årsalderen. Symptomene inkluderer sensitivitet og smerter rundt hode, nakke, eller skuldre, ofte indikert av at hunden klynker eller gråter kombinert med regelmessig kløing i området rundt øre, nakke, skulder. Kløingen er ofte unilateral, det vil si begrenset til ene siden av kroppen. Kløebevegelsene er regelmessige uten egentlig å være i kontakt med resten av kroppen. SM fremkommer typisk når hunden blir oppspilt, for eksempel når den skal ut og gå tur. Diagnose skjer ved MRI-skanning. Operativ behandling er sjelden vellykket for denne tilstanden, men smerter kan lindres med visse typer medisin. Vanligvis brukes Neurontin (gabapentin) eller Lyrica.  Kortison og andre typer kortikosteroider har også ofte god effekt, men bruken av disse bør unngås om mulig pga bivirkninger.
Pelsen må stelles regelmessig, men den er ganske lettstelt. Øre og øyne må kontrolleres ofte.