google/wiki40b huggingface dataset:
Alec Ogilvie

Liv og virke

Alexander Ogilivie ble født i 1882 i Londons distrikt Marylebone. Han gikk på skole i byen Rugby i Warwickshire og tok deretter høyere utdannelse ved University of Cambridge.

Tidlig flyver

I 1908 var Ogilvie tilskuer da Wilbur Wright utførte en demonstrasjonen på flying i Frankrike og i løpet av to måneder hadde han fått bestilt et dobbeltdekker Wright-fly for seg selv. Før flyet ble levert i 1909 praktiserte han flyving i Friston i East Sussex ved hjelp av et glidefly. Ogilvie etablerte en flybase ved Camber Sands i Rye i East Sussex. Det er den eneste sandstranden i hele East Sussex. Her var det en rekke møter og forsøk med flyvinger rundt århundreskiftet. Han ble medlem av Royal Aero Club den 11. mai 1909 og fikk det sjuende flysertifikatet som ble utdelt av klubben den 24. mai 1910.
Med en Wright-dobbeltdekker deltok han i en Gordon Bennetts flykonkurranse over Belmont Park utenfor New York City. Han ble plassert på tredjeplass (som han ble belønnet med sølvmedalje for av Royal Aero Club) og brakte med seg flyet tilbake til England. Det følgende året hadde han mer suksess i dette racet, og kom inn på fjerdeplass i sitt Wright-fly med en gjennomsnittlig fart av 55 mph. I 1912 oppfant Ogilvie en fartsmåler som senere ble tatt i bruk av den britiske marinens flyvåpen.
I 1911 sluttet han seg til Orville Wright ved Kitty Hawk i USA under Wrights eksperimenter og gjennomførte flere flygninger. Han fortsatte å benytte Wright-fly fram til 1914. I 1913 hadde han forfatteren H.G. Wells med som passasjer.

Første verdenskrig

Den 19. februar 1915 ble Ogilvie utnevnt som RNAS offiser med skvadronleders grad. I begynnelsen fikk Ogilvie ansvar for flytrening ved marinens flyskole i Eastchurch. Den 5. april 1916 fikk han ansvar for verkstedet ved Dunkerque og ble forfremmet til fungerende wing commander den 31. desember 1916.
Den 5. mars 1917 ble han medlem av Air Board (departementet for flytrafikk) og virket som teknisk kontrollør. Tidlig i 1918, rapporterte Ogilvie etter test av Sopwith Snipe: «dets flykvaliteter er dårlige»; likevel ble han overkjørt av sine overordnede og bestilling på flyet ble plassert. Den 1.april 1918 ble han sammen med andre RNAS personell overført til det nyetablerte flyvåpenet, Royal Air Force, med majors grad (midlertidig oberstløytnant). I en anmerkning i RAFs personregister står det «[Han har] flyet det fleste typer med fly, unntatt de med enkeltsete.» Han ble skadet etter et havari 8. juni 1918.

Etter krigen

Ogilvie oppga sin stilling i Air Board i 1919, og satt på RAFs reserveliste 10. mars. Han arbeidet deretter som konsulent og flyingeniør i eget firma, «Ogilvie and Partners», fra 1919 aksjeselskap «Ogilvie and Partners Ltd.», hvor han var «fast ledende direktør og styreformann». Han flyttet deretter til Australia hvor han ble noen år. Han døde 80 år gammel 18. juni 1962 i sitt hjem i Ringwood i Hampshire.
ODEON Oslo

ODEON Oslo er et kinosenter lokalisert på Storo i Oslo. Kinosenteret går under kinogruppen Odeon Cinemas. Kinosenteret er per dags dato (2018) eneste i Norge med IMAX-visning.
Kinoen har totalt 14 saler, hvorav den største er utstyrt med IMAX-teknologi. 13 av salene benytter laserprofeksjon og DOLBY ATMOS-lydsystem. Alle projektorer er i stand til å vise 4K-film.

Historie

I 2015 ble det, gjennom media, informert om et samarbeidsprosjekt mellom SF Kino og IMAX om å bygge et nytt kinosenter på Storo i Oslo. Senteret ble planlagt åpnet i 2017.
ODEON åpnet 22. mars 2018.
Ett (skrift)språk

Ett (skrift)språk er et norsk politisk parti, som ble stiftet av norsklærer Einar Smørdal med fanesak å fjerne nynorsk fra skolen og offentlig sektor.
Ved stortingsvalget 2009 stilte partiet liste i Akershus. Partiet fikk 103 stemmer.
La Maxe kraftverk

La Maxe kraftverk er et kombinert kullkraftverk og varmekraftverk i departementet Moselle i Frankrike. Det har en installert produksjonskapasitet på 500 MW fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Operatør er Electricite de France. 
Anlegget ble utbygd i årene 1969–1971. Brenselstypen er steinkull. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 1 196 000 tonn, mens det samme årets kvote var 1,299 mill tonn.
Flygesimulator

Bruk

All trening i luftfart innebærer både en teoretisk og praktisk del. Simulatorer er nyttige i den praktiske delen for grunnleggende trening i prosedyrer, bruk av sjekklister etc, og i videregående trening i normale prosedyrer og i nødprosedyrer. Alternativet er å gjennomføre den praktiske delen av treningen i luftfartøyet.
I fly kan all trening på en del flytyper skje i simulator, slik at første tur en flyger flyr i det virkelige flyet kan være med passasjerer. I helikopter er det fremdeles nødvendig med et antall landinger i det virkelige helikopteret før en kan fly med passasjerer.
I tillegg til i grunnutdanning til flyger og i utdanningen for å bli kvalifisert på en luftfartøytype, benyttes simulator ofte til den praktiske delen av den periodiske treningen som besetninger må gjennomføre for å vedlikeholde kvalifikasjonene. Alle trafikkflygere må gjennomføre en årlig sertifikatprøve for luftfartsmyndigheten og to årlige ferdighetskontroller for selskapet. Dette innebærer blant annet at de må øve seg i nødsituasjoner som kan oppstå, for eksempel at den ene motoren tar fyr.
Bastamborgen

Bastam (persisk: بسطام‎) er et urartisk citadell fra ca. 600-tallet før Kristus. Det ligger nordvest i Iran.
Kantar TNS

TNS Gallups mediemålinger

TNS Gallup foretar målinger for internett, kringkasting, aviser, fagpresse og mobilt internett.
Sentralt i TNS Gallups arbeid står målinger av TV-seing, radiolytting, mobilt mediebruk og offisielle trafikkmålingene på internett i Norge. I tillegg har TNS Gallup og Fagpressen (DNFF) en avtale om måling av norske fagblader. Statistikk publiseres fortløpende, samt at TNS Gallup foretar spesielle brukerundersøkelser som barns mediebruk og daglig dekning for mediehus. Hovedundersøkelsen er Forbruker & Media som kartlegger nordmenns medievaner samt forbruk/markedsinformasjon.

Seertall/ TV-målinger

TNS Gallup leverer de offisielle seertallene i Norge på oppdrag fra TV-kanalene. Målingene foretas elektronisk per minutt for over 125 kanaler ved hjelp av et landrepresentativt panel på 1 000. I praksis betyr dette at 1 000 norske husstander har en fjernkontroll som registrerer hvilket husstandsmedlem som ser på TV og hvilken kanal som står på fjernsynet. Hvert medlem i husstanden har «sin» knapp og gjester i husstanden kan registrere seg med alder og kjønn. 
TNS Gallup har på forhånd registrert omfattende demografisk informasjon for alle husstandsmedlemmene, samt noe informasjon om holdninger og interesser. Husstandene som er med i TV-målingene verves av TNS Gallup og utgjør i dag 1 000 husstander, dvs. ca. 2 200 personer. Utvalget skal representere Norge i et miniatyr. Husstandsmedlemmene belønnes etter et incentiv-opplegg/poengsystem.

Lyttertall/ Radio-målinger

Deltakerne i radiomålingene velges på samme måte av TNS Gallup og består i dag av 1000 personer. Disse bærer med seg en liten PPM-måler (på størrelse med en personsøker) som registrerer all radiolyd innenfor en viss radius. PPM representerer en unik identifisering av ulike lydkilder (analogt, digitalt og via internett) som gir TNS Gallup en sikker identifisering av den enkelte radiokanal.

Trafikkmålinger/ Internettbruk

TNS Gallup foretar de offisielle trafikkmålingene på Internett i Norge på oppdrag fra Mediebedriftenes Landsforening. Ved hjelp av browsermålingen TNS Metrix  presenteres Topplistene som viser gjennomsnittlige dagtall. Denne listen viser imidlertid kun de som betaler for undersøkelsen, et nettsted som Wikipedia er derved utelukket og vises ikke på listen.

Lesertall/ Fagpresse

Sammen med Fagpressen (DNFF) foretar TNS Gallup målinger av norske fagblader. De større titlene blir samlet inn i Forbruker & Media, mens de andre blir rapportert gjennom «Fagpresseknappen». Det er mulig å få informasjon om lesertall gjennom verktøyet fagpressekatalogen hos Fagpressen (DNFF)

Forbruker & Media

Undersøkelsen inneholder dekningstall for norske aviser, magasiner, radio, TV, Internett, kino og direkte reklame. I tillegg kartlegger undersøkelsen hva den norske befolkningen over 15 år gjør i fritiden og i tillegg inneholder den informasjon om livsstil, forbruk, merkevarer, kapitalvarer, beslutningsmyndighet i forhold til arbeid/yrke, samt demografi og geografi.  
Undersøkelsen er basert på kvalitative intervjuer. Minst 30 000 personer intervjues per telefon, 100 per dag i 345 dager i året. Intervjuene tar ca. 18-19 minutter.
OLPC

Foreningen One Laptop per Child har hovedkontor i Delaware og er en ideell organisasjon stiftet for å overvåke prosjektet Barnas datamaskin (The Children's Machine på engelsk) og konstruksjonen av 2B1. Både prosjektet og organisasjonen ble lansert under World Economic Forum i Davos, Sveits i januar 2005.
Sankta Ursula kirke

Sankta Ursula kirke på Ivø er trolig oppført av erkebiskop Anders Sunesen en gang i årene 1224-28 da han bodde på det nærliggende Ivøhus. Kirken er bygget i romansk stil og som navnet tilsier, viet til helgenen Ursula. Før kirken ble bygget reiste ivøboerne over vannet for å komme til gudstjeneste i andre kirker. 
Kirkens beliggenhet kan skyldes at Sunesen ønsket en kirke tett på hjemmet sitt. En annen teori går ut på at plassen ved siden av Ursulas kilde ble ansett som hellig.

Bygning og interiør

Kirken er forsynt med hvelvinger og et massivt tårn fra 1800-tallet. Den hadde opprinnelig et såkalt basilikatak av tre, som på 1500-tallet ble erstattet av hvelvinger. I det enkle og lyse kirkerom står en døpefont av sandsten fra 1200-tallet, og på korets østvegg, bak alteret ses fragmenter av kalkmalerier omhandlende Ursulalegenden. I fordybningen i den gamle alterskiven ble det oppbevart et relikvieskrin i bly med et par benbiter og 14 stykker fragment av linned mønstret i blekrødt. Disse anses for å være relikvier fra Ursula og har tilhørt kirken fra begynnelsen.  I dag oppbevares de på Universitetets historiske museum i Lund.

Ursulas kilde

Ved kirkegårdens nordøstlige hjørne finnes en gammel offerkilde kalt Ursulas kilde. Ifølge legenden skal erkebiskop Sunesen en juleaften på 1220-tallet ha sendt en tjener til kilden for å hente vann til hjelp mot sine smerter (han led av gikt). Lykken var stor da tjeneren kom tilbake med vin, og julemiddagen var reddet. Biskopen sendte tjeneren avsted etter mere og forbød samtidig tjeneren å smake på vinen. Tjeneren kunne dog ikke dy seg men måtte smake, og siden har du kun sprunget vann fra kilden. Det har vært ofringer i kilden til langt opp i 1700-tallet, da man har funnet gamle mynter i den.
Sophie Augusta av Slesvig-Holsten-Gottorp

Biografi

Hun var datter av den gottorpske hertugen Frederik III og hustru Marie Elisabeth av Sachsen. Den 16. september 1649 giftet hun seg på Gottorp slott med prins Johann VI von Anhalt-Zerbst (1621–1667). Samtidig med bryllupet ble også Fredsavtalen i Münster feiret, en begivenhet som prinsen hadde vært deltager i året før. Flere fyrstelige deltok i bryllupsfestlighetene, deriblant kong Frederik III av Danmark-Norge og Sophie Amalie såvel som de senere hertugene Christian I von Sachsen-Merseburg (1615–1691) og Moritz von Sachsen-Zeitz (1619–1681), begge sønner av Johann Georg I av Sachsen. Til tross for knappe ressurser, ble det ikke spart på utgiftene. Her var fyrverkeri, ringridning og turnerninger og hoffbibliotekaren Adam Olearius (1599–1671) hadde skrevet en ballet i tre akter spesielt til begivenheten.

Enkestand

Johann VI døde den 4. juli 1667, og Sophie Augusta overtok Coswig som enkesete. Hun overlevde ektemannen med 13 år, hadde 14 barn hvorav fem nådde voksen alder. Hun var formynder for sønnen Carl Wilhelm (1652–1718) da han var mindreårig. Sophie Augusta døde selv på Coswig den 12. desember 1680. Hun ble gravlagt i fyrstekammeret i St. Bartholomäikirche i Zerbst, 1899 flyttet til slottskrypten og fra 1948 i St. Bartholomäi igjen.
Trondheims-Pressen

Trondheims-Pressen var en fellesavis utgitt i Trondheim i perioden 8. mai 1945 til 12. mai 1945, av Arbeider-Avisa, Nidaros og Adresseavisen.
Fellesavisa kom i stand etter mildt press fra Hjemmefrontens ledelse, med Londonregjeringens velsignelse. De avisene som var blitt stanset av den tyske okkupasjonsmyndigheten og NS-styret skulle få tid og anledning til å stable på beina sin egen organisasjon. De skulle imens få benytte utstyret hos avisene som hadde fått komme ut. For ingen av avisene som hadde intakt produksjonsutstyr skulle få dra nytte av dette på bekostning av avisene som ble stanset. I Trondheim var to av de tre gjenværende avisene stanset under krigen. Aviser som frivillig hadde latt seg nazifisere ble stanset, og dermed var det over og ut for Dagsposten. Situasjonen var ikke ulik i andre deler av landet.
Hjemmefronten bestemte at de stansede avisene i størst mulig utstrekning skulle være fellesaviser med nøytrale navn og redaksjoner godkjent av Hjemmefronten for å møte det enorme behovet informasjon i fredsdagene.
Redaktørene ble informert av Hjemmefronten om beslutningen allerede i april og hadde god til på å planlegge den nye tiden.
Overgangsordningen sikret at pressefolk både i stansede aviser og i aviser som hadde fortsatt å komme ut, kunne komme sammen og lage avis, samtidig som en kunne forberede sine egne aviser. Det var avisene som hadde kommet ut under krigen som «måtte» stille utstyr til rådighet. Hjemmefronten hadde tvangsmidlene klare om noen nektet. Det skjedde imidlertid ikke.
Det ble lagt særlig vekt på hovedstaden og forholdene der, og Oslo-Pressen utkom som fellesavis i Oslo. Men også mange andre steder fikk sine fellesaviser fra 8. mai og noen dager utover, så som Askim-Pressen, Fellesavisen (Lillehammer), Fellesavisen (Harstad), Fredrikstad-Pressen, Den frie Rørospresse, Fritt Norge (Drammen), Halden-Pressen, Hamar Frie Presse, Haugesunds-Pressen, Mosjøpressen, Romsdalspressen (Molde) og Sarpsborg-pressen.
«Aranui 3»

«Aranui 3» er et kombinert frakte- og passasjerskip. Det går med last og passasjerer mellom Papeete på Tahiti og Marquesasøyene.
«Aranui 3» eies av rederiet Compagnie Polynesienne de Transport Maritime (CPTM). Det er registrert i Fransk Polynesias skipsregister og fører fransk flagg. Skipet ble bygget i Romania i 2002 og satt i trafikk året etter.
Skipet har plass til 200 passasjerer. «Aranui 3» har lugarer beregnet på turister og reiser med skipet markedsføres internasjonalt.
Rundturen fra Tahiti til Marquesasøyene og tilbake tar 14 dager. På vegen går skipet innom Tuamotuøyene, der Fakarava besøkes på tur ut fra Papeete og Rangiroa på hjemtur. På Marquesasøyene er skipet innom Ua Pou, Nuku Hiva, Hiva Oa, Fatu Hiva, Tahuata og Ua Huka.
«Aranui 3» er det tredje fartøyet som bærer navnet «Aranui».
Palm Towers

Palm Towers er to tvillingskyskrapere i West Bay i Doha i Qatar. Begge er 245 meter høye, har 57 etasjer og inneholder leiligheter. De ble påbegynt i 2006 og sto ferdig i 2010. Bygningenes fasader er av glass.
Okuyahagi I vannkraftverk

Okuyahagi I vannkraftverk er et pumpekraftverk som nytter to reservoarer i vassdraget Yahagi ved Toyone øst for millionbyen Nagoya i prefekturet Aichi, i det sentrale Japan på Honshu. Installert effekt er om lag 315 MW.
Yahagi-demningen i nordvest, beliggende ved byen Ena i prefekturet Gifu, er en betong buedam som regulerer det øvre av anleggets to reservoarer. Denne demningen gir også en egeneffekt tpå 61 MW til et eget kraftverk ved dammen – Yahagi I vannkraftverk. Det nedre reservoaret ligger tett inntil byen Toyota over grensen i prefekturet Aichi, og reguleres av den Kuroda-demningen som er en gravitasjonsdam i betong.
Like ovenfor i samme vassdrag ligger det langt kraftigere Okuyahagi II vannkraftverk på 780 MW. Begge eies av Chubu Electric Power Company.
Klavfjorden

Klavfjorden er en fjordarm til Botnafjorden i Flora kommune i Sogn og Fjordane, like øst for Florø. Fjorden har en lengde på rundt 3 kilometer og strekker seg fra Brandsøy i vest til øst. Fjorden ligger på sørsiden av øya Grønenga og på nordsiden av neset Klaven, som fjorden er oppkalt etter.
Brandøysundet ligger mellom Brandøy og Klaven og sør til Solheimsfjorden. På nordsiden av Grønenga ligger Norddalsfjorden.
Glycobius

Utseende

En middelsstor, nokså kraftig, svart og gul trebukk. Arten kan minne litt om en veps. Denne slekten har en noe bredere kroppsform enn de fleste andre Clytini. Antennene er svarte og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet, litt innsnevret ved roten. Dekkvingene er jevnbrede, svarte med gule tegninger. Beina er lysgule.

Levevis

Larvene utvikler seg i død ved. De voksne billene besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Arten lever i det nordøstlige USA og østlige Canada.
Dystingbo

Dystingbo er en gård som ligger på Ridabu like utenfor Hamar sentrum. Gården antas å ha vært sete for Hamar katedralskole fra 1584 og frem til skolen ble flyttet til Oslo i 1602.
Husholdningslærer og kokebokforfatter Henriette Schønberg Erken holdt husholdningsskole på Dystingbo.
Vannkunst

En vannkunst er et mekanisk lensesystem som ble brukt i gruver til pumping av vann og heising av malm og stein. Teknikken ble tatt i bruk i norske gruver på 1700-tallet.
En vannkunst besto av et vannhjul som drives av vannkraft. Et såkalt stangfelt overførte kraft fram til pumpeinnretningen i gruva, som kunne ligge nærmere en km unna. Stolpene i stangfeltet var støttet opp av steinfundamenter og hadde en bevegelig horisontal stokk oppå. På hver side av disse var det sammenkoblede trestenger som var forbundet med vannhjulets veivaksel slik at trestangen på den ene siden gikk framover når den andre gikk bakover. Ved gruva ble stangfeltet vendt 90 grader ned i sjakten, der det drev en rekke stempelpumper som var laget av tre. 
Vannhjulet var opptil 8 meter i diameter, og var montert på et solid fundament av stein. Rundt vannhjulet var det bygd et hus, en hjulstue, og her kunne det fyres i kuldeperioder for å hindre ising. 
I Norge er det kjent vannkunster ved en rekke gruver, bl.a. Solberg gruve i Arendal, og Nikkerudgruvene i Konnerud. Norges lengste stangfelt var tilknyttet Trautgruva i Odal.
Braddock: Missing in Action III

Handling

Oberst Braddock får vite at sønn og kone ennå er i live i Vietnam. Dermed drar han nok en gang tilbake til Vietnam.

Om filmen

Filmen innbrakte drøyt $6 millioner på amerikanske kinoer og ble dermed en minst innbringende i denne filmserien.
Innspillingssted var Filippinene.
Arnulf av Lisieux

Arnulf av Lisieux, også nevnt som Arnold eller Arnoul, Lexoviensis eller Luxoviensis (født 1105/1109; død 31. august 1184) var en fransk biskop og betydelig politisk figur i Frankrike og England på 1100-tallet, særlig knyttet til kong Henrik II av England. Han var biskop av Lisieux i 1141. Han trakk seg fra sitt bispesete i 1181 og pensjonerte seg ved klosteret Saint-Victor i Paris hvor han døde.

Liv og virke

Arnulf tilhørte en geistlig familie som støttet hans framgang i kirkens tjeneste. Hans onkel var biskop av Lisieux og hans eldre bror Jean de Neuville, biskop av Sées, var hans lærer, og han studerte senere kirkerett i Roma. Hans intellekt ga ham framgang og hans avhandling om seremoniens splittelse holdt han ved rådet i Tours i 1163. Han skrev i forsvar av pave Innocent II et brutalt brev mot biskop Gerard i Angoulême, en forkjemper av motpaven Anacletus II (Petrus Leonis).
I 1141 valgte kannikene ham til etterfølge hans bror ved bispesetet Lisieux. Han viste seg som en lidenskapelig reformator og som refser av prestenes utsvevende moral. I årene 1160–1170 begynte han gjenoppbyggingen av katedralen i Lisieux, og var nyskapende i å vedta at den nye byggingen skulle være i gotisk stil mens det øvrige Normandie ennå forble i den romanske. 
Han fulgte kong Ludvig VII av Frankrike på hans korstog i 1147, og han var trofast mot pave Alexander III under hans splittelse. Han var en forkjemper for kong Henrik II i konflikten mellom kongen og Thomas Becket, og etter at sistnevnte ble drept fortsatte han å forsvare kongen overfor paven. I 1173 mistet han kongens gunst, og senere for tid også pave Lucius III. En del av tvisten med kongen var at han valgte å støtte Henrik IIs sønn Henrik den unge konge i dennes opprør mot sin far.
Mot slutten av sin embetstid lå han i konflikt med andre geistlige som anklaget ham for sløse med kirkens midler mens han selv mente at bispeverdigheten måtte gå hånd i hånd med rikdom og prakt. Han trakk seg fra sitt embete på grunn av alderdom og svekkelse, og pensjonerte seg ved klosteret St. Victor i Paris hvor han døde tre år senere. 
Hans skrifter omfattet en samling med brev han skrev og en del poesi.
Han var onkel til Hugh Nonant, biskop av Coventry fra 1185 til 1191.
Solaris (roman)

Solaris er en science fiction-roman av den polske forfatteren Stanisław Lem utgitt 1961 og i norsk oversettelse ved Hans Braarvig og Olav Ihlen Sopp 1974 via den tyske oversettelsen fra 1972.

Handling

Menneskeheten treffer en utenomjordisk intelligens i form av det tenkende havet på planeten Solaris. Forskere har gjort observasjoner som tyder på at bevegelsesmønstre er gjort med en hensikt og ikke bare er styrt av naturlover, men livsformen er så fremmed fra dem man kjenner fra før at det er vanskelig å slå endelig fast. Protagonisten i fortellingen, en psykolog ved navn Kris Kelvin, blir sendt til en romstasjon i bane om planeten. Det har vært et selvmord på romstasjonen, og de andre forskerne er også i psykisk ubalanse. Det virker som planeten leser tankene til menneskene, og prøver å kommunisere med dem ved hjelp av å legemliggjøre minnene deres. Kelvin befinner seg etter hvert overfor sin avdøde kone. Det fører til filosofiske og psykologiske overveielser hos ham.
Susan

Etymologi

Susan er en engelsk sideform av Susanne, som stammer fra det hebraiske Susanna eller Sjōsjannā som betyr «lilje». Det persiske ordet for lilje er Sausan, og har gitt opphav til det arabiske navnet Susan (også skrevet Sawsan).
Aguieira vannkraftverk

Aguieira vannkraftverk er et vannkraftverk i Portugal. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 270 (336) MW, ble påbegynt i 1975 og stod ferdig utbygd i 1982. Dette er et såkalt pumpekraftverk med to vannmagasiner – et ovenfor og et nedenfor kraftstasjonen.
Malthodes misellus

Utbredelse

Malthodes misellus finnes i Europa, men mangler helt i vest og helt i øst. Den er registret helt sør i Norge.

Utseende

Malthodes misellus er en liten og langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er like langt eller knapt lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.

Levevis

De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.
Hannover-traktaten i 1710

Hannover-traktaten ble underskrevet den 3. juli 1710 under den store nordiske krigen. Den allierte Det russiske imperiet med Braunschweig-Lüneburg (Hannover). Selv om Hannover ikke var av de viktigste statene i Det tysk-romerske riket, var alliansen viktig da den hannoveranske hertugen, som underskrev alliansen senere ble kongen av Storbritannia som Georg I.
Fashion Institute of Technology

Fashion Institute of Technology er et statlig-kommunalt college underlagt State University of New York (SUNY) i New York i USA. Det ble grunnlagt i 1944.
I 2006 var det i alt 10 101 studenter og 908 vitenskapelig ansatte ved FIT, og skolepengene dette året var på US$ 4 770 årlig for studenter som er hjemmehørende i delstaten New York.
Studiene tilbys opp til Mastergradsnivå.
Fagkretsen omfatter design, illustrasjon og grafikk, smykkekunst, mote og andre håndverks- og industrifag.