google/wiki40b huggingface dataset:
Åsane prosti

Åsane prosti tidligere Arna og Åsane prosti er et tjenestedistrikt i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke tilsluttet Bergen kirkelige fellesråd. Det omfatter Osterøy kommune og bydelene Arna og Åsane i Bergen kommune, samt Ytre Sandviken i Bergenhus bydel i Bergen, med til sammen 67 000 innbyggere 1. januar 2015. Prosten har sete i Åsane.
Åsane og Arna prosti ble etablert i 1990 da prestegjeldene Arna, Ytre Arna, Biskopshavn, Eidsvåg, Salhus og Åsane ble fradelt Bergen domprosti. I 2014 ble kirkesognene på Osterøy overført til prostiet fra Nordhordland prosti, som deretter fikk navnet Åsane prosti. I tillegg ligger prestetjenesten ved Bergen fengsel og Bjørgvin fengsel under Åsane prosti. To prestestillinger er definert som fengselsprester.
 Fra 1. juni 2015 endret prostiet navn fra Arna og Åsane prosti til Åsane prosti.
Målformen i Åsane prosti er todelt. De fem sognene på Osterøy, samt Arna og Ytre Arna sogn har nynorsk som liturgisk målform. De øvrige sogn har bokmål.
Plötzensee

Plötzensee er en innsjø i Berlin i Tyskland med et areal på 7,7 ha og et dyp på opp til 5,5 meter. Innsjøen ligger i parken Rehberge, som før var en del av Wedding (i dag en del av bydelen Mitte).
Navnet Plötzensee kommer av Plötze er et tysk navn på fisken mort, som yngler i innsjøen. Innsjøen er i en rekke av sjøer som strekker seg fra nordøst til Spreedalen, dannet etter siste istid. Frem til 1443 hadde klostret St. Marien i Spandau rettene til innsjøen, men disse ble overtatt av Preussen. I 1817 kjøpte byen Berlin innsjøen og leide ut rettene til innbyggere ved strandlinjen og til fiske.
I løpet av årene har det vært bygd flere anlegg for fritidsaktiviteter ved innsjøen, bl.a. en offentlig strand.
Nobelsenteret

Nobelsenteret, også skrevet Nobel Center, er et planlagt bygg for offentlige aktiviteter rundt Nobelprisen på Blasieholmen i Stockholm. Det er tenkt å inneholde rom for utstillinger, møter og arrangementer, samt et bibliotek, restaurant og butikk, og erstatter Nobelmuseet i Gamlebyen. I april 2014 ble David Chipperfield og Christoph Felger utnevnt til vinneren av arkitektkonkurransen for utformingen av det nye huset.Byggestart er planlagt til 2015 med åpningen i desember 2019.

Bakgrunn

I desember 2011 ble det undertegnet en intensjonsavtale mellom Stockholm by og Nobelstiftelsen om i fellesskap å arbeide for framveksten av et Nobelsenteret i Nybro. Nobelmuseets nåværende lokalene i Börshuset i Gamla stan har lenge vært underdimensjonerende for virksomheten. Nobelhuset AB, som eies av stiftelsen, fikk i august 2012, et stykke land tildeling på Blasieholmen der, i henhold til gjeldende planer, bygging av bygningen med brutto byggeareal på ca 20 000 m², men Nobelstiftelsens ambisjon er senere redusert til et byggeareal på 12.400 m² over bakken. Gjennom en donasjon på 800 millioner fra familien Erling Perssons stiftelse og familien Wallenbergs Knut og Alice Wallenberg Foundation ble prosjektets finansieringsgrunnlag sikret. De totale kostnadene er beregnet til 1,2 milliarder og finansieres privat. Stockholm by har bidratt med tomten, og når senteret er ferdig skal virksomheten motta 30 millioner per år i statlige subsidier. Byggearbeidene på Nobelsenteret er planlagt i 2015 med åpningen i slutten av 2018.

Arkitektkonkurranse

Utformingen av senteret og offentlige rom innenfor konkurranseområdet ble utviklet gjennom en internasjonal arkitektkonkurranse. I det første skrittet ble det invitert tolv arkitektfirmaer til å delta, og i november 2013 ble tre finalister kåret: David Chipperfield Architects (England/Tyskland), Wingårdh arkitektkontor (Sverige) och Johan Celsing Arkitektkontor (Sverige)
I april 2014 ble David Chipperfields og Christoph Felgers forslag Nobelhuset, med skinnende fasademessing samt vertikale elementer og glass, utnevnt til vinneren . Forslaget omfatter et hesteskoformet auditorium for tildelingen av Nobelprisen med 1 400 sitteplasser .
Vestnes Varfjell Idrettslag

Historikk

Idrettslaget ble stiftet 29. september 1900 under navnet Vestnæs Idrætslag, skiftet seinere navn til Vestnes Turn & Idrettslag. Vestnes Varfjell IL er en sammenslutning av dette laget og Fotballklubben Varfjell i 1994. FK Varfjell var i sin tur stiftet 29. desember 1967 etter en sammenslutning av fotballgruppene i Vestnes Turn & IL og Tresfjord IL (stiftet 1945 (1904)).
Gibraltarbukta

Gibraltarbukta (spansk Bahía de Algeciras) er en bukt sør på Den iberiske halvøy. Den er omtrent 10 km lang og 8 km bred og dekker et område på 75 km². Midt i bukta er dybden omtrent 400 meter. Bukta åpner mot sør og Gibraltarstredet og Middelhavet.
Kystlinjen er tett bosatt. Fra vest til øst er kysten delt inn i kommunene Algeciras, Los Barrios, San Roque, La Línea de la Concepción og det britiske oversjøiske området Gibraltar. Størstedelen av kystlinja hører til Spania, mens den østlige halvdelen hører til Gibraltar. 
Både i øst og i vest av bukta står det fyr, et på Europa Point i Gibraltar og et på Punta Carnero vest for Algeciras.

Turisme

Bukta er yngleområde for delfiner og blir av og til besøkt av hvaler. Bukta er derfor populær som sted for hvalsafari.
I tillegg er dykking en faktor som trekker til seg mange turister. Området er rikt på skipsvrak og andre legemer som et fly og en M4 Sherman fra andre verdenskrig.
Hell–Sunnanbanen

Hell–Sunnanbanen er et gammelt navn på første del av Nordlandsbanen, strekningen mellom Hell i Stjørdal og Sunnan ved enden av Snåsavatnet i Steinkjer. 
Banen ble åpnet fram til Levanger i 1902, og til Sunnan i 1905. 
Fra 1905 til 1926 var Sunnan endestasjon for den senere Nordlandsbanen, på grunn av uenighet i Innherred om hvor man skulle legge videreføringen nordover. De to alternativene var Namsos og Snåsa, og til slutt ble Snåsa valgt, mens man bygde Namsosbanen som en sidelinje fra Grong.
Sjebek

En sjebek (fra arabisk: شباك – šabbāk, via eldre fransk: chabec og eldre spansk: xabeque) er en relativt skarptseilende, liten til mellomstor ro- og seilskute med to eller tre master, hvorav minst en med latinseilrigg.
Rannekleiv

Rannekleiv er et boligfelt i Arendal kommune i Aust-Agder.
Feltet ligger nord for Nidelva, mellom Arendal by og Grimstad by. Feltet ble påbegynt utbygging tidlig på 1970-tallet, og en nyere del ble utbygget på 1980-1990-tallet. Nord for feltet er det skog og gode turområder. Sør for feltet går E-18 og riksvei 407. Det er egen bussholdeplass for boligfeltet.
Feltet er tilknyttet Asdal skoles skolekrets.
Nittedalsmordet

«Nittedalsmordet» er en skillingsvise som bygger på en faktisk hendelse som skjedde i Nittedal 19. september 1920. Dagen etter kunne man lese i Aftenposten at det var funnet «en rød Opelbil stående i veikanten». I bilen satt sjåfør Pedersen og «en ung dame», og begge var skutt gjennom hodet. Den unge damen var Pedersens forlovede. Pedersens lommebok og klokke var borte. Lommeboken skal akkurat denne dagen ha inneholdt 6 000 kroner, noe som var svært mange penger på den tiden.
Den 5. mars 1921 blir en Rolf Tollefsen fengslet for mordet, da 19 år gammel. Han manglet alibi og gikk bestandig med revolver på seg. Tollefsen tilsto imidlertid aldri, men han ble dømt til livsvarig fengsel, blant annet fordi han hadde Pedersens klokke og hadde strødd om seg med penger, ifølge vitner.
Nittedalsmordet har, sammen med lensmannsmordene på Vågård, blitt stående som en av de mest hårreisende kriminalsakene i Norge, før andre verdenskrig.

Om visa

Tekstforfatteren er ukjent, men den synges på melodien til visa om «Hjalmar og Hulda», forteller Per Johan Skjærstad som bakgrunnsstoff på platen hvor sangen er innspilt: Frem fra Glemselen kap. 4 med Helge Borglund.
Don Juan

Don Juan er en legendarisk, oppdiktet libertiner, hvis historie har blitt fortalt av mange forskjellige forfattere. Navnet brukes også figurativt som et synonym på en skjørtejeger eller forfører.

Legenden om Don Juan

Legenden sier at Don Juan forførte en ung kvinne av adelsfamilie og drepte hennes far. Senere kom han over farens statue på en kirkegård og inviterte statuen på middag. Gjenferdet av pikens far ankom middagen som et forvarsel på Don Juans død. Statuen ba om å få håndhilse på Don Juan, og i det denne strakte ut hånden ble han trukket ned til helvete.
De fleste autoriteter er enige om at den første skrevne versjon av verket om Don Juan er El burlador de Sevilla y convidado de piedra (Frekkasen fra Sevilla) av Tirso de Molina. Datoen for publiseringen varierer fra kilde til kilde, 1620 til 1625, selv om verket fantes i Spania allerede i 1615. Her fremstilles Don Juan som en ikke-angrende kvinnebedårer som forfører piker ved å forkle seg som deres faktiske elskere eller ved å tilby ekteskap. Han etterlater seg brustne hjerter og fedre og ektemenn i harnisk. Til slutt dreper han en viss Don Gonzalo. Når han senere inviteres på middag i katedralen av Don Gonzalos gjenferd, aksepterer han for ikke å fremstå som en feiging.
Avhengig av de forskjellige versjonene av legenden, fremstilles Don Juan I ett av to lys. Noen mener at han var en simpel, vellystig kvinneforfører, en brutal skjørtejeger som skaffet seg sex der han kunne. Andre ser i stedet Don Juan som en som oppriktig elsket alle kvinner han forførte. Hans gave besto i å se skjønnheten i enhver kvinne. Tidligere versjoner av legenden fremstilte ham bestandig som den første av disse to arketypene.
Prosopocoilus (Macrodorcinus) passaloides

Utseende

En nokså liten (hannene ca. 20-25 millimeter), slank, halvblank mørkbrun hjortebille. Hannens kjever er middels lange og rette, med én tann i den indre delen og én nær spissen, området mellom dem ujevnt med svakt markerte tenner. Hodet er slett uten kjøler eller knøler, men med en vag, bredt U-formet grop foran. Hode og pronotum er tett og kraftig punktert. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, ikke innsnevret ved roten. Dekkvingene har punktrader, i alle fall på sidene. Beina er mørkbrune. Hunnen er mindre enn hannen, blankt svart, uten forstørrede kjever, kraftigere punktert og med mer tydelige punktrader på dekkvingene.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Arten er utbredt på Andamanene, Thailand, Malaysia, Sumatra og Borneo.
Århundre

Et århundre, også kjent som et sekel, er en periode på hundre år. År 2001 til år 2100 blir kalt det 21. århundre. Årene i århundrene begynner ikke på 0, men på 1. Dette er fordi det ikke finnes noe år 0 i den tidsregningen som brukes i Norge, og 1. århundre gikk dermed fra år 1 til år 100.
Bluegrass gasskraftverk

Bluegrass gasskraftverk er et varmekraftverk i Oldham County i Kentucky, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 742 MW, fordelt på 3 like store turbiner, a 165- 208 MW hver avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet Bluegrass Generation Co LLC. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2002. Brenselkilden er naturgass, bare subsidiært brukes  fyringsolje.
Birthday

Innspilling

Paul McCartney ankom først i Abbey Road Studios den 18. september 1968. Det var seks dager til hans fremtidige kone Linda Eastman ville fylle 27 år. McCartney satte seg ved pianoet og komponerte et riff som var inspirert av gjennomgangstemaet til Rosco Gordons «Just A Little Bit» (utgitt 1960). De andre medlemmene ankom studio etter hvert, og etter at alle hadde kommet med hvert sine bidrag, spilte de inn 20 tagninger med grunnkompet på et firesporsbånd. Foruten trommer og bass, bestod kompet av to gitarer som spilte det samme riffet, men med en oktavs forskjell. Da grunnkompet var ferdig innspilt omtrent klokken 20:30 på kvelden, dro Beatles-medlemmene og øvrig studio-personell hjem til McCartney (som bodde i nærheten av studioet) for å se på filmen The Girl Can't Help It. De dro tilbake til studio straks etter at filmen var ferdig. Først ble kompet overført til et åttesporsbånd slik at de fikk plass til overdubbinger. Ringo Starr la på ekstra skarptrommeslag samtidig som George Harrison spilte tamburin (med hanske slik at han slapp å få blemmer). McCartney og Lennon la på sine stemmer to ganger, mens Harrison bidro med en harmonistemme. Yoko Ono og Pattie Harrison tok seg av et damekor, mens Starr og Mal Evans bidro med håndklapp.
Midtveis i sangen (ca 1:48) er det et lite såkalt «mellomstikk» som er inspirert av gruppen Cream.
Ellers var the Beatles produsent George Martin på ferie, og derfor var hans assistent Chris Thomas som vikarierte som produsent.
I sin bok Revolution in the Head, hevder Ian MacDonald at kun Lennon spiller sologitar, og at Harrison spiller bass. Videre hevder MacDonald at Starr spiller tamburin, men sistnevnte påstand stemmer ikke overens med opplysningene i bøker som The Beatles Monthly Book, The Complete Recording Sessions og Recording the Beatles.

Andre versjoner

McCartney ga ut et konsertversjon av «Birthday» på CD-singel i 1990, mens gruppen Underground Sunshine ga ut en versjon i 1969 som ble en Top 40 hit i USA.
7. juli 2010 fylte Ringo Starr 70 år og holdt en konsert med sitt All-Starr Band i Radio City Music Hall i New York City. Etter at konserten var ferdig, gikk musikerne ut på scenen sammen med Paul McCartney og startet opp «Birthday». Dette var uten Starrs medvitende siden han kom stormende til trommesettet sitt på scenen for å bli med. Etter at sangen er ferdig, omfavner Starr og McCartney hverandre, hvorpå Starr sier «hvilken overraskelse!!» inn i mikrofonen. Blant andre musikere, var Joe Walsh med på gitar.
Browns Ferry kjernekraftverk

Browns Ferry kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft utenfor byen Decatur ved nordbredden av Wheeler Lake i Tennessee River, delstaten Alabama i det sørøstlige USA. Det ble bygget og godkjent for igangsetting i perioden fra 1966 til 1974–77. Installert maksimal effekt er 3 274 MW, og årsproduksjonen i 2006 var på om lag 21,2 TWh elektrisk kraft. Dette er USAs nest største atomkraftverk målt etter effekt og årsproduksjon av elektrisk kraft.
Anlegget eies av Tennessee Valley Authority. Det har i alt tre reaktorer som er i operativ drift, hver med maksimalt ca. 1 150 MW effekt. Anlegget har vært utsatt for brann, og én av reaktorene har vært ute av drift fra 1985 til 2007. Etter dagens konsesjoner skal reaktorenes produksjon opphøre i hnhv 2033, 2034 og 2036.
Tumut

Miljøvern

Tumut River har blitt påført store økologiske forstyrrelser som følge av kraftreguleringene: erosjon, oversvømmelser, temperatursvingninger i vannet som har forstyrret økosystem,  og endringer i flora og fauna.
Kirkefedre

Kirkefedre er en fellesbenevnelse på viktige teologer, forfattere og lærere, normalt i Oldkirken, hvis skrifter ble av grunnleggende betydning for den kristne kirke.
De ulike kirkelige tradisjoner vil ha noe forskjellig oppfatning av hvem man regner blant kirkefedrene.
Winter – Sol og skygge

Handlingen

I en leilighet i Göteborg sentrum, bare et steinkast fra Erik Winters egen leiligheter, finner politiet to stygt tilredte lik i en sofa. De drepte viser seg å ha vært et tilsynelatende alminnelig ektepar. Lemlestingen av ofrene, blodig skrift på veggen og en heavy metal-låt i rungende repetisjon på stereoanlegget synes å utgjøre et budskap fra morderen. 
Gåten virker umulig å løse, og for Winter og hans team fortoner svaret seg som mer innfløkt jo lengre de kommer i etterforskningen. Etter hvert begynner Winter å mistenke at han selv er tildelt en rolle i morderens djevelske spill.
Samtidig går Winter gjennom en turbulent periode i sitt private liv. Hans far, som han brøt kontakten med for flere år siden, blir alvorlig syk. Til tross for de bitre følelsene velger han å reise til Marbella i Spania, der faren ligger på sykehus.
Dessuten har Winter omsider valgt å gå inn i et forpliktende forhold til den tiltrekkende legen Angela. Nå er hun gravid, og Winter forsøker å forberede seg på rollen som pappa.

Om filmen

Sol og skygge er basert på en roman fra 1999 av Åke Edwardson om Erik Winter. Filmen er den tredje av seks i Winterserien. med Johan Gry i hovedrollen. Historien er delt i to episoder.
Birger Nygaard-Østby

Før krigen

Han var sønn av Anton Østby og Kristine Nygaard. Faren var stasjonsmester. Birger var utdannet ved Statens Tannlegeinstitutt i 1927 og  giftet seg 1932 med Elsa Hoff (1907–1977). Etter noen år med privat praksis på Vinderen i Oslo, fikk Birger innpass som assistent hos professor Immanuel Ottesen (1874–1955) ved Norges Tannlegehøyskole og innledet forskningen som i 1939 ga Birger en doktorgrad fra Universitetet i Oslo på rotfyllinger, delvis basert på et samarbeide med den tsjekkiske sjefsodontolog Karl Häupl (1893–1960) som hadde virket i Norge fra 1923 til 1934. Så gikk det til at han ble den tredje tannlege med doktorgrad i landet før den andre verdenskrig. De andre var Guttorm Toverud (1896–1969), også kjent som «barnetannpleiens far», og Ingjald Reichborn-Kjennerud (1901–81), forøvrig sønn av  medisinalhistoriker Ingjald Reichborn-Kjennerud (1865-1949).

Etter krigen

Han var både visepresident og president i Den norske tannlegeforening fra 1946 til 1951, men fra 1951 ville han bare være direktør ved det nye forskningsinstituttet sitt, der han fra 1963 også var en slags professor, da instituttet hadde blitt antatt som en slags avdeling innen Universitetet i Oslo. Foruten å være æresdoktor ved Göteborgs universitet ble det ham i 1971 tilkjent en ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, hvilket han fikk. Etter en tur til Kina utga han i 1973 ei bok om akupunktur.
Fucking

Fucking er en by med knapt 100 innbyggere i Oberösterreich i Østerrike. Navnet skal ha eksistert siden 1070, da det ble oppkalt etter en mann ved navnet Focko, som bosatte seg der allerede på 500-tallet. Endelsen -ing er en gammel germansk form som viser til folket som defineres i rotordet; Fucking betyr dermed «(stedet til) Fockos folk».
Byens seks veiskilt var sjelden på plass samtidig, da de var hyppige tyveriobjekter. I 2004 ble det avholdt en folkeavstemning hvor innbyggerne stemte imot en endring av byens navn. I august 2005 ble veiskiltene erstattet med tyverisikre, fastsveisede og betongforankrede skilter.
The Nightfly

Bakgrunn

Albumet er et konseptalbum, og handler om den forsiktige optimismen som rådde i USA på slutten av 1950-tallet og begynnelsen av 1960-tallet. The Nightfly solgte til platina i både USA og Storbritannia, og ble nominert til flere Grammyer i 1983. Dessuten ble «I.G.Y. (What a Beautiful World)» og «New Frontier» hit-singler.
The Nightfly ble innspilt etter at Steely Dan hadde fullført Gaucho og var midlertidig oppløst. Tekstene regnes som selvbiografiske, og på albumcoveret skriver Fagen at «sangene representerer visse fantasier som muligens kunne vært drømt opp av en ung mann som vokste opp i en by i nordøst på slutten av femtitallet og begynnelsen av sekstitallet, for eksempel en med min høyde, vekt og kroppsbygning».
Albumet ble spilt inn i 1982 i Soundworks Digital Audio/Video Recording Studios and Automated Sound i New York City, og i Village Recorders i Los Angeles. Produsenten Gary Katz og lydteknikeren Roger Nichols hadde begge vært med på innspillingene av samtlige av Steely Dans album til da. Flere av musikerne på albumet hadde også tidligere medvirket på Steely Dan-album, som for eksempel Jeff Porcaro, Rick Derringer og Larry Carlton.

Nyutgivelser

The Nightfly har blitt nyutgitt i tre formater: på DVD-Audio i 2002, som DualDisc i 2004 og på Musical Video Interactive (MVI) i 2007. DualDisc-en har CD-versjonen på side en, og DVD-Audio-versjonen på side to. Denne utgaven er meget sjelden, da den var blant 15 DualDisc-utgivelser som ble utgitt som markedstetst i Boston og Seattle. Etter denne testperioden har ikke DualDisc-versjonen vært tilgjengelig.
Snyltebiller

Utseende

Middelsstore (4 – 36 mm) biller med sterkt varierende kroppsform. Hannene har buskformede antenner. De typiske gruppene har en kileformet kropp og ligner broddbiller (Mordellidae). Likson disse er de mer hvelvet på undersiden enn på oversiden, og dekkvingene dekker ikke hele bakkroppen. Noen arter har et sterkt avvikende utseende og det er vanskelig å kjenne dem igjen som biller. Hodet er temmelig lite og ofte mer eller mindre skjult under brystskjoldet. Antennene er middels lange og buskformede hos hannene, ofte ganske korte og trådformede hos hunnene. Dekkvingene er oftest korte, og møtes ikke fullstendig i midten, slik at bakkroppen og flygevingene ikke er fullstendig dekket. Hos noen arter er de redusert til små skjell. Beina er lange og tynne. Det er ofte stor forskjell på kjønnene, og hunnene er mye større og tyngre enn hannene. Hos noen arter beholder hunnene mange larvelignende trekk, og utvikler ikke vinger.

Levevis

Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Dette i motsetning til såkalte ekte parasitter, som ikke dreper verten sin. Blant vertene finnes kakerlakker, treborende biller, bier og veps. De nyklekte larvene, som blir kalt planidium-larver, er små, langbeinte og kjappe. De kryper omkring til de finner en passende vert og hekter seg fast i denne, og forandrer seg deretter til en tykk, kortbent larve som spiser på verten. Den ene av artene som mer funnet i Norge, Metoecus paradoxus, snylter på sosiale veps (Vespidae) som bygger underjordiske bol, særlig jordveps (Vespula vulgaris). Hunnen legger eggene sine på gammel, fuktig ved. De nyklekte larvene sitter der og venter på veps som kommer for å tygge ved som de bruker som papirmasse når de bygger på bolet sitt. Hvis de får kontakt med en veps hekter de seg fast i denne og blir med tilbake til bolet. Der finner de fram til en halvvoksen vepselarve som de borer seg inn i, og fullfører resten av livssyklusen inne i denne larven. Ganske nylig ble en annen art, kakerlakksnyltebillen (Ripidius quadriceps) funnet i en hul eik i Oslo. Denne billen snylter på vår eneste frittlevende kakerlakk, markkakerlakken (Ectobius lapponicus). Hunnene legger eggene sine inne i hule trær der også kakerlakkene gjerne oppholder seg, og de nyklekte larvene borrer seg inn i kakerlakker og utvikler seg inne i dem. Det er sjelden man finner snyltebiller, men det kan ha å gjøre med deres skjulte levevis snarere enn at de er veldig sjeldne.

Kilder

Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om snyltebiller, side 323.
Longting

Longting (kinesisk: 龙亭区; pinyin: Lóngtíng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Kaifeng i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 91,51 km² og teller ca. 116.000 innbyggere (2005).
St. Georg (Hamburg)

Geografi

Bydelen St. Georg begrenses i nordvest av Aussenalster. Denne delen av området inneholder en blanding av offentlige bygninger og mindre, for det meste eldre bolighus. I vest markerer jernbanen og Hamburg Hauptbahnhof grensen mot bydelen Hamburg-Altstadt. I sør og sørøst danner jernbanesporet til Leipzigbanen med få unntak grensen mot bydelene Münzviertel og Borgfelde. Den nordlige grensen mot bydelen Hohenfelde, dannes av sykehusanlegget til St. Georg-hospitalet.
I St. Georg finner man morsomt krimskrams fra forskjellige deler av verden i en rekke butikker, samt restauranter som tilbyr både eksotiske og hjemmehørende retter. Innvandrerandelen på 40 % er relativt høyt for Hamburg.

Kultur

I St. Georg finnes kulturinstitusjoner som teatret (Deutsches Schauspielhaus) og Hamburg museum for kunst og industri (Museum für Kunst und Gewerbe), et av de mest populære statlige museer i Hamburg. I bydelen finnes Hamburgs største moské. Lohmülenpark tilbyr mulighet for rekreasjon.

Samferdsel og næringsliv

Som følge av gunstig beliggenhet har flere internasjonale konserner sine hovedkvarterer i bydelen. Bydelen er lett å nå med S-Bahn-, U-bahn- og buss, i tillegg til jernbanestasjonen i nærheten. Bydelen er et meget trafikkert område, og bydelens urbane preg går på bekostning av grønne områder.
Algemeine Krankenhaus St. Georg, Hamburgs eldste sykehus, sysselsetter mer enn 1800 personer.