google/wiki40b huggingface dataset:
Zeppelinerhallen

Zeppelinerhallen er en kontorbygning på Islands Brygge i København. Bygningen huser blant annet SKI – Statens og Kommunernes Indkøbs Service og Group NBT, herunder Ascio Technologies, Inc. og Speednames samt Siemens Airlink (tidligere kalt pulz8).
Bygningen lå opprinnelig i Tyskland, hvor den ble brukt til bygging av zeppelinere. Etter endelig produksjonsstopp ble hele bygningen tatt ned og flyttet til Islands Brygge og benyttet som maskinverksted av Sojakagefabrikken. På begynnelsen av 2000-tallet gjennomgikk bygningen omfattende restaureringer for å kunne tilpasses nye bruksområder.
Klekken

Klekken eller Klækken (av norrønt kløkkr = myk, bløt (jord)) er både en gammel storgård og ei grend i Haugsbygd i Ringerike kommune. Grenden ligger i området der fylkesvei 163 fra Hønefoss kommer inn på riksvei 241 mellom Norderhov og Jevnaker, før stigningen opp mot Smeden og Bølgentoppen. Like nord for Klekken ligger også Haug kirke fra 1200-tallet, samt Vang skole og Haugsbygd ungdomsskole.
Grenden har fått navn etter den gamle storgården Klækken, som opprinnelig var en såkalt vingård og trolig stammer fra de første århundrene etter år 0. Gården, som trolig ble delt i søndre og nordre Klækken før reformasjonen i 1536, er første gang nevnt i gamle diplomer i 1346 (DN. IV 242). Den nevnes som to gårder i både 1578, 1604 og 1657. Søndre Klækken ble delt i Øvre og Nedre Klækken på 1770-tallet.
Her var det skysstasjon, men i 1857 var den redusert til såkalt ikke-fast tilsigelses-stasjon uten faste hester, hvor man måtte vente inntil tre timer på hestebytte.
Stedet er i dag først og fremst kjent for sitt hotell- og konferansesenter, Klækken Hotell (tidligere Klækken Turisthotell), som er synonym med Øvre Klækken. Hotellet var opprinnelig en gammel skysstasjon. Nedre Klækken er i dag for det meste utskilt til boligformål. Også Borger Bad ligger på Klekken, kjent som et rehabiliteringssted med lange tradisjoner.
I tidligere tider fantes det også kolonialforretninger og en liten møbelfabrikk i området. I dag finnes det et større gartneri og en elektroinstallatør der.
Sovepose

Sovepose er en pose laget av tekstil til å sove i. 
Soveposer blir spesielt brukt ved overnattinger i telt, men kan også brukes i åpen natur eller i seng, istedenfor sengetøy. Soveposene er polstret, og gir beskyttelse mot kulde, ideelt ved overnatting ute i kalde strøk. Noen soveposer med glidelås kan åpnes fullstendig til et teppe; disse kalles i Norge for teppeposer.
Sanya

Sanya (kinesisk: 三亚; pinyin: Sānyà) er Kinas sørligste by. Den ligger helt sør i øyprovinsen Hainan ved Kinas kyst mot Sørkinahavet og Tonkinbukten. Den er en by på prefekturnivå.
Befolkningen anslås (2006) til 485 000.
Byen er en yndet innenlands og internasjonal turistdestinasjon blant annet på grunn av trope-strendene. Miss World-konkurransen ble arrangert i Sanya både i 2003, 2004, 2005, og 2007. Sanya var også vertskap for World's Strongest Man-konkurransen i 2006.

Kulturminner

Steinalderhulen i Luobi (Luobidong yizhi, 落笔洞遗址) og Tengqiao-gravene (Tengqiao muqun, 藤桥墓群) fra Tang-dynastiets til Ming-dynastiets tid ble i 2001 hhv. 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Karmelittordenen

Karmelittordenen (latin Ordo Fratrum B. Mariae V. de Monte Carmelo, «Brødreordenen av den salige jomfru Maria av Karmelberget», forkortes O.C. og O.C.Carm) er en katolsk orden.
Den ble grunnlagt mot slutten av 1100-tallet av eremitter på Karmelberget. De hadde reist en liten kirke viet til jomfru Maria, og tok navn etter kirken. Imidlertid er de historiske nedtegnelsene om dens opprinnelse usikre. Klosterregelen de tok ble skrevet omkring 1208 av den hellige Albert av Jerusalem, som var latinsk patriark av Jerusalem. Den hellige Berthold av Karmelberget har tradisjonelt vært assosiert med grunnleggelsen av orden, men få klare nedtegnelser av den tidlige karmelittiske historie har overlevd, og dette er mest sannsynlig en senere ekstrapolering av hegiografere (helgenbiografer).
Opprinnelig mente brødrene å leve som eremitter på øde steder. På grunn av uroen i Det hellige land måtte de flykte til Europa, og de begynte å slå seg ned i byer og spise i fellesskap. De begynte også å preke for legfolket og å ta imot almisser.
På 1300-tallet begynte noen kvinner å leve etter regelen, og i 1432 ble den andre orden, kvinnegrenen, godkjent. Det finnes også en tredje orden.
Ordensdrakten er hvit med brunt skapular.

Reform

Ordenen har blitt reformert flere ganger. Den viktigste er Teresa av Avilas reform, som la grunnlaget for de uskodde karmelittene. Hun ble fulgt av Johannes av Korset, som reformerte den mannlige grenen.
Fossekallen Idrettslag

Fossekallen Idrettslaget  (Fossekallen IL ) er en sportsklubb som ble stiftet under navnet Skiklubben «Halden» den 16. april 1908, men på klubbens første generalforsamling den 28. mars 1909 ble det besluttet å endre navnet til Idrettslaget Fossekallen (IL Fossekallen) i Hønefoss. Navnet fikk klubben etter Norges nasjonalfugl, fossekallen (Cinclus cinclus), som ofte var å se ved Hofsfoss. Idrettslagets draktfarger ble derfor svart og hvit, som fuglens fjærdrakt.
IL Fossekallen ble dannet av folk i området rundt Hofsfoss og Rabba. Klubben var operativ fram til 20. november 1986, da den ble slått sammen med Idrettsforeningen Liv (stiftet 4. februar 1895) under navnet Idrettsforeningen Liv/Fossekallen (IF Liv/Fossekallen). IF Liv/Fossekallen hadde på det meste omkring 1 000 medlemmer og grupper innen fotball, håndball, ski, skøyter og orientering, men klubben gikk i oppløsning i 1994 og medlemmene innen de ulike sportsgrenene gikk over i spesialklubber. Fotballgruppa ble for eksempel til Hønefoss Ballklubb (HBK), mens orienteringsgruppa fortsatte under navnet IF Liv/Fossekallen. Senere gikk imidlertid noen ildsjeler i orienterings- og skigruppa sammen og dannet Fossekallen Idrettslag (Fossekallen IL), som altså er dagens klubbnavn.
Fra gammelt av hadde idrettslaget egne hoppbakker, de såkalte Fossekallbakkene. Disse lå i sør-skråningen til Almemoen, men de ble slettet da Almemoen ble tatt i bruk som nytt boligområde. I den største bakken kunne det hoppes opp mot 38 m.
Claude Sautet

Utmerkelser

For sine to siste filmer, Vinterhjerte og Vennskap og kjærlighet, ble han tildelt César-prisen for beste regi. Han mottok også Louis Delluc-prisen to ganger, for De små ting i livet og Vennskap og kjærlighet.
Naotaka Takeda

Karriere

Naotaka Takeda startet sin profesjonelle karriere i Albirex Niigata i 2001.
Flygeaske

Flygeaske (flyveaske), engelsk fly ash, er et biprodukt av en forbrenningsprosess, asken fanges opp fra røykgasser ved hjelp av filtre. Flygeaskens sammensetning vil variere med hva som forbrennes, men all flygeaske inneholder vesentlige mengder av silisiumdioksid (SiO₂) og kalsiumoksid (CaO). Normalt skilles det mellom flygeaske fra kullfyrte kraftverk, og flygeaske fra forbrenning av avfall.
Tidligere ble flygeasken fra kullfyrte kraftverk sluppet ut i atmosfæren, men økende fokus på forurensing banet vei for løsninger som tok flygeasken ut av avgassene. Ved rask nedkjøling av gassene kunne flygeasken fanges opp i pulverform. Men dette medførte nye utfordringer med deponering av produktet og kostnader for å fjerne det. På sent 1900-tallet ble det oppdaget å ha synergi med sement og dermed innvirkning på betongens mekaniske egenskaper. Idag blir flygeaske brukt daglig hos betongblandeverk og sementprodusenter for dens positive effekt på betong.
I Norge brukes flygeeaske blandet inn i noen sementprodukter. For eksempel så har Norcem Standard FA et innhold av flygeaske på 20 %. Det er også testet ut sementer med høyere innhold av flygeaske, og elementene i Bjørvika-tunnelen er for eksempel støpt med en sement som inneholder 30 % flygeaske. Flygeaske egner seg som tilleggsmateriale i sement fordi det blant annet gjør betongen tettere.
Bruk av flygeaske i sement bidrar også til å redusere nødvendig sementmengde fordi den er byttet ut med flygeaske, og reduserer dermed utslipp av CO₂ fra sementproduksjonen. Som følge av den utstrakte bruken av flygeaske i sement og betong blir følgelig mengden som går til deponering tilsvarende redusert. I faget betongteknologi blir flygeaske betegnet som en type pozzolan. Silikastøv er et annet pozzolan og har tilsvarende eller gjerne bedre egenskaper en flygeaske. Silikastøv er til motsetning til flygeaske svært dyrt.
Flygeaske fra forbrenning av avfall kategoriseres som farlig avfall og deponeres. Som følge av at økt mengde avfall går til forbrenning, blir også mengdene flygeaske fra forbrenningsanlegg økende. På Langøya utenfor Holmestrand opererer NOAH et mottak for farlig uorganisk avfall fra Norge, Sverige og Danmark. Selskapet omsette for 580 millioner kroner i 2017. Der brukes flygeaske fra forbrenningsanlegg til å nøytralisere svovelsyre. Syren og asken reagerer kjemisk og danner et gipslignende stoff, som deretter blir deponert i et tidligere kalksteinbrudd, og regnes fortsatt som farlig avfall. I 2024 er øya full og selskapet ønsker derfor å lagre gipsen i gamle gruveganger i Brevik, men det er det stor lokal motstand for lokalt.
Mitsubishi Ki-15

Varianter

Ki-15-I – Første produksjonsvariant levert til den japanske hær fra mai 1937. Utstyrt med en Nakajima Ha-8 stjernemotor med en ytelse på 640 hk.
Ki-15-II – Forbedret variant for hæren utstyrt med en Mitsubishi Ha-26-I stjernemotor med en ytelse på 900 hk. Satt i produksjon fra september 1939.
C5M1 – Betegnelse på Ki-15-II levert til den japanske marinen.
C5M2 – Forbedret variant for marinen utstyrt med en Nakajima Sakae stjernemotor med en ytelse på 950 hk.
Josh Magennis

Landslaget

Han ble tatt ut i Nord-Irlands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Maria Luisa-ordenen

Maria Luisa-ordenen (kastiljansk: Real Orden de las Damas Nobles de la Reina María Luisa eller i kortform Orden de las María Luisa) er en spansk orden innstiftet 21. april 1792 av kong Karl IV etter ønske fra hans dronning, Maria Luisa av Parma, og oppkalt etter henne. Ordenen er en dameorden, som opprinnelig var forbeholdt en begrenset krets av høyadelskvinner. Maria Luisa-ordenen ble etter hvert den høyeste orden som ble tildelt kvinner for fortjenester, som et supplement til Det gylne skinn, som var forbeholdt menn. Maria Luisa-ordenen ble i 1931 undertrykket som statsorden av den andre spanske republikken, men overlevde i fyrstehuset og fikk tilbake sin kongelige status ved monarkiets restaurasjon i Spania i 1975. Den rangerer etter Karl IIIs orden, men foran Isabella den katolskes orden.

Inndeling

Maria Luisa-ordenen har én klasse der medlemmene kalles damer. Ordensdamer fikk i 1796 rett til tittelen eksellense.

Insignier

Ordenstegnet for Maria Luisa-ordenen består av et fiolettkantet hvitt malteserkors i gull. Midtmedaljongen viser en kronet Sankt Ferdinand, iført kongekappe og med et sverd i den ene hånden og et rikseple i den andre. Han er omgitt av stråler. I korsvinklene er det plassert kasteller, fra Castilla heraldiske våpen, og løver, fra Léons heraldiske våpen, forbundet med et kjede i firkant over korset.
Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd utformet som en laurbærkrans. Ordensbåndet er i fiolett og hvitt.

Tildeling

Opprinnelig kunne bare kvinner tilhørende den spanske høyadelen tildeles ordenen. Den er imidlertid også tildelt kvinnelige medlemmer av utenlandske fyrstehus. Ordenen er i henhold til statuttene begrenset til 30 medlemmer, medlemmer av det kongelige huset ikke medregnet. Begrensningen på antall ordinære medlemmer ble straks fraveket og antallet tildelinger har under visse monarkers regjeringstid vært ganske høyt: Dronning Isabella II utnevnte 414 medlemmer i sin 35 år lange regjeringstid, kong Alfonso XII foretok 138 utnevnelser i sine 11 år på tronen og kong Alfonso XIII utnevnte 235 damer i løpet av sine 29 år på tronen. Etter dette er antallet utnevnelser beskjedent.
I ordenens tidligste år var den forbeholdt katolikker, men under donning Isabella II, som regjerte fra 1833 til 1870, ble også utenlandske kongelige av andre kristne trosretninger tildelt ordenen. Den kunne også tildeles ikke-kristne kvinner av utenlandske fyrstehus. Ordenen utviklet seg i retning av en fortjenstorden. Ektefeller av ledende politikere og utenlandske diplomater, samt kvinner som på eget grunnlag hadde gjort seg bemerket, ble tildelt Maria Luisa-ordenen.
Per juni 2011 har Maria Luisa-ordenen fire medlemmer, der tre er medlemmer av kongefamilien: Dronning Sofia, samt kongens to søstre, infanta Pilar og infanta Margarita.
Bakkehaugen gård

Bakkehaugen gård ligger i Einar Høigårds vei 25 på Tåsen i Oslo, rett bak Voldsløkka. Den består av seks bygninger rundt et tun.
Bygningene på Bakkehaugen benyttes av Barne- og familieetaten i Oslo kommune.

Bakkehaugen skilles ut fra Bakke gård

Gården har eksistert som anlegg siden 1811. Eieren av gården Bakke i Nydalen, Michel Nielsen Hauge, skilte da Bakkehaugen ut som bolig for broren, lekpredikanten Hans Nielsen Hauge. Sistnevnte hadde på det tidspunktet nylig blitt løslatt fra fengsel. Samme år som han overtok gården bygde han Bakke Mølle i Nydalen.
Hans Nielsen Hauge bodde i det som nå kalles «Haugestua» fra 1811 til 1817. I 1822 solgte han seg ut til vennen boktrykker Christopher Grøndahl.

Ny hovedbygning

Christopher Grøndahls barnebarn Carl Grøndahl var eier fra 1898. Han fikk bygget et nytt hovedhus ved arkitekt Einar Smith i 1909.

Bakkehaugen kirke

Carl Grøndahl testamenterte grunn fra gården til Bakkehaugen kirke, som ligger i Carl Grøndahls vei like ved gården.
Parque Diversiones (Costa Rica)

Parque Diversiones er en fornøyelsespark i Costa Ricas hovedstad San José. Parque Diversiones åpna 18. desember 1981, som en ekstra inntektskilde for barnesykehuset Hospital Nacional de Niños. Den befinner seg i La Uruca nord i byen, to kilometer vest for Hospital México. En av de mest kjente attraksjonene er Pueblo Antiguo, et område som er bygd opp som en typisk kostarikansk landsby fra slutten av 1800-tallet.
Folkesenderen Norges Frihet

Folkesenderen Norges Frihet var en norsk-språklig radiosender som kringkastet fra Moskva under andre verdenskrigen. Senderen var krassere, friskere og mer direkte i oppfordringene til norsk motstandskamp enn det som var vanlig i de ordinære sendingene fra Radio Moskva. Mens de offisielle radiosendingene ble åpnet med introen «Her taler Moskva» og kjente radiostemmer som Gilbert Furubotn og Anna Dalland sendte Folkesenderen uten å kringkaste hvem avsenderen var.
At man drev denne «svarte» senderen parallelt med Radio Moskva gjorde det mulig for Sovjet-ledelsen og de norske radiofolkene i Moskva å spille på et bredere register i propagandaen mot det okkuperte Norge. I Folkesenderen tok man ikke like mange diplomatiske hensyn: «Det sies av hjemmefronten at en ikke må gå til enkeltaksjoner. Men skal vi få has på tyskerne, må vi nettopp lage tusenvis av enkeltaksjoner, individuelle aksjoner som gjør skade for tyskerne. Den danske sabotasjevei (...) er den eneste riktige vei til frihet» het det for eksempel i sendingene. Senere i krigen ble Hjemmefrontledelsen beskrevet som «gråtekoner» med «de korslagte armers mentalitet».
Den norske regjeringen i London sto lenge for en svært tilbakeholden linje i kampen mot de tyske okkupantene, og så med misnøye på Folkesenderen. Utenriksminister Trygve Lie klaget tidlig i krigen på en lignende engelsk sender, Frihetssenderen, som ble drevet som en del av det britiske utenriksdepartementets psykologiske krigføring. Norske myndigheter vurderte også hvordan de skulle ta opp «problemet» med Folkesenderen i Moskva. Man konkluderte imidlertid med at det ville være nytteløst og virke uheldig å artikulere misnøyen med Moskva-sendingene.
Folkesenderen var på lufta 65 minutter daglig, fordelt på fire sendinger. Sendingene kunne best høres i Nord-Norge. I prinsippet var den norske redaksjonen i Moskva Radio og Folkesenderens redaksjonen separate organisasjoner, den siste administrativt underlagt det noe anonyme «Institutt 205». I det vesle, tette norskspråklige radiomiljøet i Moskva må man likevel regne med at det var noe overlapping i løpet av krigen. De nordmenn som sto bak Folkesenderen var først og fremst Gotfred Hølvold, Håkon Sneve og Leonard Aspås. Solveig Berg og Helene Aspås kan også ha hatt en rolle her.
Folkesenderen holdt det gående helt til krigen var slutt. 17. oktober 1944 vakte senderen oppsikt da den gikk ut med en appell til oppstand i Nord-Norge, til støtte for Den røde armé som da rykket vestover mot Norge og Kirkenes. Etter tyskernes kapitulasjon gikk siste sendingene til Norge 17. mai 1945.
Den økonomiske og monetære union

Den økonomiske og monetære union (ØMU) (engelsk: Economic and Monetary Union (EMU)) er en økonomisk og valutamessig union i EU. Den har som mål å skape en enhetlig økonomisk politikk for hele EU. ØMU omfatter en felles valuta (euro) og har et felles system av sentralbanker. Sentralt i dette systemet er Den europeiske sentralbank.  
ØMU omfatter (per 2018) 19 av EUs 28 medlemsstater. Disse landene utgjør euroområdet.

Historie

Det europeiske råd bekreftet i 1988 målsettingen om gradvis å skape en økonomisk union. Det nedsatte en komité under ledelse av Europakommisjonens leder, Jacques Delors. Komiteen foreslo å innføre en økonomisk union i tre faser.  
ØMU ble vedtatt som del av Maastricht-traktaten og ble siden del av Lisboa-traktaten.

Innføring i tre faser

ØMU ble innført i tre faser.  Den første fra 1. juli 1990 inneholdt fri bevegelighet for kapitaltransaksjoner, økt samarbeid mellom sentralbankene. fri anvendelse av ECU, euroens forløper og forbedring av den økonomiske konvergens.
Fase 2 som gjaldt fra 1. januar 1994, omfattet opprettelse av Det europeiske monetære institutt (EMI), forbud mot sentralbankenes kredittgivning til offentlig sektor, økt samordning av pengepolitikken, styrkelse av den økonomiske konvergens, prosess for å oppnå selvstendighet for de nasjonale sentralbankene og forberedelser til tredje fase.
Den tredje fase, fra 1. januar 1999, inneholdt en ugjenkallelig fastlåsing av vekslingskursene, innføring av euroen, det europeiske system av sentralbanker overtar gjennomføringen av den felles pengepolitikk, EUs interne valutakursmekanisme ERM2, settes i kraft, og endelig ble stabilitets- og vekstpakten satt i kraft.

EU-land utenfor ØMU

Sverige, Danmark, Storbritannia og medlemsland i Sentral- og Øst-Europa er utenfor ØMU. Sverige og Storbritannia har inflasjonsmål og flytende valutakurser, og har dermed styring over hjemlig pengepolitikk gjennom landenes sentralbanker, mens Danmark har fast valutakurs mot euroen og har dermed i praksis satt ut pengepolitikken til Den europeiske sentralbanken.
Japan Post Holdings

Historie

Virksomheten ble etablert 23. januar 2006, men overtok først funksjonene fra Japan Post i oktober 2007.
Pikaljovo

Pikalyovo (russisk: Пикалёво) er en by i Leningrad oblast i Russland. Den ligger rundt 240 km sørøst for St. Petersburg og 25 km øst for Boksitogorsk. Innbyggertall: 22 400 (estimat 2006), 23 325 (folketelling 2002), 24 510 (folketelling 1989).

Historie

Byen ligger på stedet til en bosetning kjent siden 1620. I 1906 ble jernbanestasjonen Pikaljovo på St. Petersburg–Vologda-banen åpnet. Den var oppkalt etter bonden Pikaljov, som hadde grunnlagt en khutor i nærheten. Den nåværende bosetningen Pikaljovo, som fikk navn etter jernbanestasjonen, ble grunnlagt i 1932 for å betjene en sementfabrikk. Pikaljovo fikk status som bymessig bosetning i 1947, og bystatus i 1954.

Økonomi

Byens industri besto av en RusAl-fabrikk, som produserer natriumbikarbonat og kaliumhydrogenkarbonat, en sementfabrikk og et sagbruk.
Austre Adventfjord

Austre Adventfjord er en tidligere traktateiendom i Adventfjorden på Spitsbergen, på motsatt side av fjorden av Longyearbyen. Eiendommen er på omtrent 217,6 kvadratkilometer og utgjør ca. 0,35 prosent av Svalbards areal.
Eiendommen ble kjøpt av den norske stat 21. oktober 2016 for 300 millioner kroner.
Andreas Landgren

Landslaget

Han har 15 landskamper for Sverige sitt U21-landslag. I januar 2009 fikk han også sin debut på A-landslaget, i en treningskamp mot Mexico. Sverige vant 1-0 etter scoring fra Alexander Farnerud.
Bothynus

Utseende

Middelsstore, avlangt-ovale, svarte biller. Kroppen er glatt og noe blank. På hodet er clypeus tilsmalnet til en smal trekant som ender i to spisser, mandiblene stikker ut med tre tenner på sidene av denne. Hodet er uten horn. Pronotum har jevnt rundede sider, i midten foran med en knøl, bak denne med en stor, rund grop som dekker mye av oversiden. Hos hannene av noen arter har pronotum et rett horn på hver side. Dekkvingene er uten tydelige punktrekker.

Levevis

Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika og det sørlige Mellom-Amerika (nord til Honduras).
North Sikkim (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 43 354 innbyggere i distriktet, mot 41 030 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 10,72 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,33 % i 2011 mot 14,52 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 897 i 2011 mot 995 i 2001.
Fest

Fest, gjestebud eller gilde er ord som brukes om feiringer og glade sammenkomster av forskjellige typer, men i særdeleshet om bryllup.
Ordene kan brukes om lystige lag og private sammenkomster, offentlige arrangementer, markeringer og glade tilstelninger av andre typer. Bruken omfatter derfor alt fra bursdagsfester, bryllupsfester og hjemmealenefester til festmiddager, juletrefester, høstfest, karnevalsfest, festdager, festivaler og festspill. Religiøse minnehøytider og kirkelige fester, for eksempel jul- og påskefeiringene, inngår også i ordbruken.
Fellesnevneren er at det som skjer ikke er hverdagslige begivenheter. I de fleste tilfeller er det en sjelden, men gjentakende anledning med preg av glede og kanskje litt høytidelighet i begynnelsen. Det hører ofte forberedelser til, ofte med en festkomité i arbeide.

Historie

Ordet fest er etymologisk i slekt med ferie. Begge ordene kommer av latin fas (= hellig, ukrenkelig), som gav navn til festdagene, som den romerske kalenderen rommet minst 180 av i året. Romernes tradisjoner for gjestebud ble trolig også spredt til resten av Europa og Skandinavia. I romertiden begynte folk i Norge å spise brød, en skikk som kom fra Romerriket. Flere typer gjenstander ment til bruk under fester ble også importert fra romerne, blant annet begre av glass og bronse.
Før i tiden kunne det være mange tradisjoner omkring festlighetene. I gamledager kunne større festligheter vare i flere dager, eksempelvis bryllup. I slike sammenhenger ble den første dagen, den dagen gjestebudet kom, gjerne kalt gjestebudsdagen. I Hol i Hallingdal var det tradisjon med å servere gjestene småmat til middag på denne dagen.
I norrøn tid var fester ofte nervepirrende, og folk var konstant på vakt for hva som kan skje. Gjestebud i middelalderen skiller seg fra moderne fester på ett avgjørende punkt: De var ikke private sammenkomster, men en viktig politisk arena i en tid der det ikke var noe klart skille mellom privat og offentlig. Skaldene hadde ansvaret for underholdningen. Fester i middelalderen blir ofte beskrevet både i skaldekvad og i norrøne sagaer.
Uten ondskap

Handling

Myndighetene står uten spor i mordet på en kjent fagforeningsleder. Med vilje lekker de opplysninger til pressen om en fingerert mistenkt med familiære forbindelser til mafiaen de tror står bak. Dermed håper de at vedkommende skal gi dem noen spor som kan lette oppklaringen av saken. Etterhvert får saken imidlertid en vending som overhodet ikke var tiltenkt.

Om filmen

Filmen ble nominert til flere Oscars.