google/wiki40b huggingface dataset:
Erenhot

Erenhot (kinesisk: 二连浩特; pinyin: Èrliánhàotè, mongolsk: Эрээн eller Эрээн хот) er et byfylke i Xilin Gol i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Byen ligger i Gobiørkenen, og på grensen mot Mongolia.
Befolkningen var på 15 793 innbyggere i 1999.

Luftfart

Erenhot Saiwusu internasjonale lufthavn betjener byen og i praksis deler av det sørlige Mongolia nær grensen til Kina. Den ble åpnet i 2010.

Jernbane

Byen ligger på grensen mellom Folkerepublikken Kina og Mongolia, og den transmongolske jernbane, som er en gren av den transsibirske, passerer grensen her. Sporvidden er forskjellig mellom de to land, ettersom Mongolia benytter den russiske standard på 1520 mm mens kineserne benytter 1435 mm sporvidde. Justeringen av hjulavstandene på tog og vogner finner sted i Erenhot.

Vei

Kinas riksvei 208 begynner i Erenhot og fører via Jining og Datong og Taiyuan til Changzhi i provinsen Shanxi.

Dinosaurer

Byen har ellers et dinosaurmuseum, etter store funn av rester atter disse forhistoriske dyrene i området. Funnene, som ble gjort i 1921 av den amerikanske dinosaurjegeren Roy Chapman Andrews, var de første som ble gjort nord for Himalayafjellene.
Rypeskarrennet

Rypeskarrennet er et årlig langrennsløp og turlangrenn på om lag 24 kilometer, arrangert siden 1979. Løpet, som arrangeres av Fjellhug/Vereide Idrettslag gikk originalt fra Utvikfjellet vestover over fjella via Rypeskaret til Fjellbygda ved Sandane, men det ble senere etablert en rundløype med start og målgang på Utvkfjellet. Rennet arrangeres oftest i forbindelse med påsken.
Saperda

Utseende

Middelsstore til store (de nordiske artene 9–30 mm), slanke og sylindriske, trebukker med middels lange antenner og bein. Antennene er gjerne omtrent så lange som kroppen hos hannene, noe kortere hos hunnene. Hodet har en loddrett panne som danner en 90 graders vinkel med issen. Pronotum er rektangulært sett ovenfra, med rette sider. Kroppen er svart eller brunlig, mer eller mindre kledt med lyse skjell. Dekkvingene har ofte påfallende fargemønstre.

Levevis

Som de fleste trebukker lever larvene i ved. Noen arter angriper bare levende trær, andre bare nylig døde trær, og andre kan finnes både i levende og døde. De nordiske artene lever alle på løvtrær, men det finnes også minst én art som lever på bartrær. De besøker ikke blomster, men ganger gjerne på blader.

Skadedyr

Artene kan gjøre noe skade, mest ved at angrepet trevirke får gnaghull og råteskader, men de er ikke regnet som alvorlige skadedyr.
Silkroad Online

PvP-systemet

Silkroad Online er kjent for sitt unike PvP (Player versus Player) system. Systemet kalles på engelsk "Triangular Conflict System" hvor man kan velge mellom Trader som har som oppdrag å frakte gods fra by til by og selge til høyere pris, Hunter som beskytter Handlere fra tyver, eller Thief hvor oppdraget går ut på å stjele godset til handleren.
På Silkroad kan du også ha PvP ved bruk av spesielle kapper som kan kjøpes i en spillets store byer. Kappene finnes i forskjellige farger hvor den oransje fargen betyr at man ønsker å ha PvP alene mot andre spillere (alle med kapper på kan angripe spilleren), mens hvis man bruker en kappe av en annen farge, vil spilleren være på lag med de spillerne som bruker kappen med samme farge og har ikke mulighet til å angripe dem.
Det tredje PvP systemet på Silkroad er at spilleren kan myrde andre. Det går ut på at spilleren holder inne ALT knappen på tastaturet sitt og dobbelttrykker på en annen spiller. Dette fungerer bare i en usikker sone (Utenfor byer). Når spilleren myrder, eller bare angriper en annen spiller på denne måten, vil spilleren kunne bli angrepet og drept av andre spillere uten at dette vil gi dem konsekvenser. Morderen, som først brukte denne metoden, kan få status som "Morder/Murderer" og vil over tid miste liv (Health Points). Dette kan i verste fall føre til tap av Erfaringspoeng (Experience Points) ved at spilleren vil dø og miste alt av liv.

Klasser og Profesjoner

Silkroad bestod først av 1 rase; Chinese, men fikk senere innført en ny rase i et av spillets store oppdateringer. Spilleren kan nå enten være European eller Chinese som begynner spillet fra nivå 1 (level 1) på hver sin side av spillets World Map. Strengt sett består ikke Silkroad av klasser, men heller såkalte Builds som er basert på et mer avansert og unikt system.
Ved Character Creation kan spilleren velge våpen til å begynne med. Dette kan for European være Crossbow, Dagger, Two-Hand Sword, One-Hand Sword og Shield, Harp, Staff, eller Cleric Rod. For Chinese kan våpenet til spilleren være Sword og Shield, Bow, Glavie, Blade, eller Spear.

Mounts

Spillere har muligheten til å kjøpe seg hester som kan brukes som transportmiddel fra byene. Det finnes ulike hester med ulike hastigheter og det kommer an på hvilket nivå (level) du er i, og hvor mye Gold (In-Game Valuta) du er villig til å investere i transport.
Morris Peak

Morris Peak er et markant fjell (910 moh.) helt nordvest i Duncan Mountains i Antarktis, ved østsiden av munningen av Livbreen hvor denne møter Rossbarrieren. Det ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter kapteinløytnant H.C. Morris i U.S. Navy som var øverstkommanderende på USS «Mills» under Operasjon Deep Freeze i 1963.
Austroniidae

Utseende

Små (4 – 6 mm), slanke, svarte vepser. De kan minne om små praktveps (Ichneumonidae). Antennene er lange og trådformede og består av 16 ledd. Hodet er relativt lite og rundt med nyreformede fasettøyne og tre punktøyne i pannen. Forkroppen (thorax) er blanksvart, kledt med fine, lyse hår, noen snaue felter. Beina er middels lange og kraftige og gulbrune. Vingene er store, forvingene omtrent trekantede med stort, brunt vingemerke (pterostigma) og to skrå tverr-årer. Fra den ytterste av disse går det en loddrett åre opp til vingemerket. Bakkroppen er festet til spissen av propodeum (første bakkroppsledd, som er sammenvekst med thorax) med en smal, en-leddet "stilk" (petiolus) og er pæreformet, blank med fine, lyse hår. Hunnens eggleggingsrør er ganske kort.

Levevis

De tre nålevende artene er funnet i fuktige, tempererte skoger i Sør-Australia og Tasmania. Ellers er ingenting kjent om biologien deres.
Leddvedslekta

Utseende

Artene i leddvedslekta har hele blader, med blomster som normalt sitter parvise ved bladfestene langsmed greinstammen. Hos noen arter sitter blomstene i tette hoder, hos de med norske navn gjelder dette vivendel og kaprifol. Disse blomstene blir omdannet til hvert sitt bær, mens bærparene hos blåleddved vokser i sammen så de ser ut som ett bær. 
 Man ser likevel fortsatt rester etter to blomsterbunner på undersiden av bærene. Blomstene eller bærene pleier å ha støtteblader og to forblader, som stort sett er fri, men også noen ganger sammenvokste med frukten (blåleddved). Blomstene er monosymmetrisk, og blomstene har hvit, gul, eller rød farge, men også blandinger av disse (lysegul og rosa). Blomstene har firefliket overleppe og en udelt underleppe. Underleppa er så å si radiærsymmetriske hos blåleddved. Blomstene har fem pollenbærere, og bærene er saftige.

Utbredelse

Det er kun leddved og vivendel som har en naturlig utbredelse her hos oss. De andre er innført, da som regel igjennom hager og parker. De andre i slekta man finner ute i naturen, har da spredd seg fra hager, hageavfall eller fugler som har spist bærene, og spredd frø gjennom avføringen. Leddved er vanlig til spredt til Dovre og Tynset, men den er sjeldnere nord til Verdal, der den foretrekker baserik jord. Den er også antageligvis dyrket som hageplante og dermed forvillet på Åkerøya ved Mo i Rana og fire steder på Svalbard.

Giftighet

Alle artene i leddvedslekta er moderat til lett giftige, mens blåleddved er brukt i syltetøy og liknende blant annet i Russland. Om blåleddvedbærene du finner i Norge, er sikre å spise, er usikkert. Det anbefales ikke å gjøre dette, da spiseligheten i Russland kan ha noe med tilberedning å gjøre, eventuelt at det dreier seg om forskjellige underarter, varieteter eller sorter. Det er observert forgiftninger, dog vanligvis ikke alvorlige, hos andre arter. Vanligvis ender det med oppkast og annet ubehag, men det er også i sjeldne tilfeller beskrevet forgiftninger med dødelig utgang, antageligvis barn som har spist mange bær. Giftstoffene er for det meste saponiner. Men det er også funnet spor av alkaloider, deriblant en som heter xylostosidin.

Etymologi

Lonicera er oppkalt etter den tyske legen Adam Lonitzer (1528-1586). Det er Charles Plumier, som brukte dette navnet først på en plante i 1703.
Brobyggerne

Innhold i sesong 1

Med pilegrimsgård i Valdres som ramme ble åtte forskjellige mennesker og samlet. Gjennom gruppesamtaler, enkeltintervjuer og diskusjoner ble det lagt opp til både dialog og konfrontasjon, og godt rom for følelser og personlige erfaringer. Målet var å møte mennesker som snakker om sin tro i forhold til livet, ikke å stevne teoretikere til teologisk debatt. En hele uke var deltakerne sammen for å finne stillheten, for å prate, krangle, leke, og med programleder Kjell Erik Moen i spissen skulle de faktisk bygge bru over Hedalselva.
Første episode ble sendt 2. juli 2000 og siste episode 23. august.

Innhold i sesong 2

Med undertittelen Brobyggernes gjestebud
Seks søndager utover senvinteren 2001 ble en ny gruppe mennesker samlet. Denne gang til gjestebud hjemme hos hver enkelt av deltakerne. Rundt bordet formidlet kveldens hovedperson sin troshistorie og mattradisjoner knyttet til denne.
Deltakere i serien var Carina Grelland (pinsevenn), Håvard Hvidsten (ateist), Eli M. Nielsen Karagøz (kristen, gift med muslim), Kamran Mohammed (muslim), Cato Schiøtz (antroposof) og Anne Sender (jøde). 
Serien hadde premiere på NRK den 4. mars 2001. Siste episode ble sendt 8. april.
Dreielire

Dreielire (av tysk Drehleier, på engelsk kalt hurdy-gurdy) er et strykeinstrument som var i vanlig bruk i middelalderen.
Dreielirer er lite standardiserte, men vanligvis er de utformet omtrent som gitar eller lutt og utstyrt med tre til seks strenger, hvorav én til to er melodistrenger. Lyden oppstår ved at strengene settes i bevegelse av et hjul innsatt med harpiks som musikeren driver ved hjelp av en sveiv. Tonene settes an ved at melodistrengene forkortes gjennom å trykke ned klaffer (tangenter) på samme vis som på ei nøkkelharpe.

Historikk

Opprinnelsen til dreielira er uklar. Enkelte mener den oppsto på Den iberiske halvøya på slutten av 900-tallet, andre at den stammer fra Nord-Afrika. Glansperioden var middelalderens Europa, men dreielira mistet etterhvert sin betydning, og var tidlig på 1600-tallet redusert til et typisk tiggerinstrument.
I nyere tid har dreielira fått en renessanse, spesielt takket være folkemusikkutøvere, men instrumentet brukes også i tidligmusikk, jazz, industrimusikk, rock og samtidsmusikk.

Utforming

Dreieliras utforming minner om nøkkelharpe, men en viktig forskjell er at lyden i ei nøkkelharpe framkommer ved at ei bue strykes over strengene. I tillegg til melodistrenger har dreielirer vanligvis bordunstrenger, dvs. strenger som gir en liggende grunntone. En av bordunstrengene kan være en såkalt «knarrestreng» som er spent over en egen strengestol, og ved høye dreiehastigheter avgir en karakteristisk surrende lyd som tjener til å markere og gi rytmiske effekter. 
Det svenske navnet på instrumentet er, vevlira, et begrep lansert av musikkforskeren Jan Ling. Før ble instrumentet over hele Norden kun omtalt som lire. Musikologer gjør derimot ofte bruk av den franske termen vielle.
Det engelske betegnelsen hurdy-gurdy, som er kjent fra 1700-tallet, har usikker opprinnelse. Det kan være et onomatopoetikon, en omskrivining av et engelsk ord for «bråk og spetakkel» eller av et ungarsk ord for «fiolin».
Norgesmesterskapet på ski 1992

Norgesmesterskapet på ski 1992 var norgesmesterskapet i de nordiske grenene skihopping, langrenn og kombinert.
Mesterskapet ble arrangert i Trondheim og Molde.

5 km klassisk

Dato: 18. januar
Sted: Trondheim

10 km jaktstart fristil

Dato: 19. januar
Sted: Trondheim

15 km fristil

Dato: 16. januar
Sted: Trondheim

30 km klassisk

Dato: 26. mars
Sted: Molde

3 x 5 km stafett

Dato: 28. mars
Sted: Molde

10 km fristil

Dato: 18. januar
Sted: Trondheim

15 km jaktstart klassisk

Dato: 19. januar
Sted: Trondheim

30 km klassisk

Dato: 16. januar
Sted: Trondheim

50 km fristil

Dato: 29. mars
Sted: Molde

3 x 10 km stafett

Dato: 28. mars
Sted: Molde
Innsjøer på New Zealand

Forurensning

En forurensningsindeks, trophic level index, brukes for å måle forurensningsnivåene i innsjøene i New Zealand.
Basert på overvåking av 134 innsjøer er det anslått at en tredel av New Zealands innsjøer har høye nivåer av næringsstoffer eller har dårlig vannkvalitet.
Giacomo della Porta

Giacomo della Porta (født ca. 1533 i Genova, død 1602 i Roma) var en italiensk arkitekt og billedhugger som arbeidet i Roma ved overgangen mellom manierismen og barokken.
Giacomo della Porta var en av de fremste arkitektene under den romerske ungbarokken. Han ble tidlig en av Michelangelos medhjelpere. På slutten av 1580-tallet dreide Giacomo della Porta Peterskirkens kuppel etter Michelangelos tegninger. Men han ga den en noe spissere form enn hva den døde mesteren hadde tenkt seg. Han fullbyrdet også Michelangelos påbegynte prosjekt på Kapitolhøyden med den åpne plassen Piazza del Campidoglio, og Palazzo del Senatorio som ligger ved den samme plassen.
I 1571 utlystes en konkurranse om designen for jesuittenes moderkirke Il Gesù i Roma. Della Porta seiret, og hans innovative formspråk ble stildannende. Særlig karakteristisk for den imponerende fasaden med tydelige søyler og dype nisjer og at de to etasjene som bindes sammen av store voluter. I 1580 tegnet han den harmoniske fasaden til kirken Madonna dei Monti, med Il Gesù som forbilde. Della Porta formga også flere av Romas fontener, blant andre Fontana delle Tartarughe (Skillpaddefontenen).
Utenfor Roma, i Frascati i Albanerfjellene, anla Giacomo della Porta Villa Aldobrandini (også kalt Belvedere) (1598-1603) for kardinal Pietro Aldobrandini. Ved utformningen av denne praktfulle villaen har della Porta tatt hensyn til naturens beskaffenhet og utnyttet dette ved konstruksjonen.
Årringer (roman)

Årringer er en romanserie skrevet av Yvonne Andersen. Handlingen er lagt til begynnelsen av 1900-tallet i Lunnerskog. Bøkene utgis av Cappelen Damm som en del av NorskeSerier.
Verneområder i Sogn og Fjordane

Verneområder i Sogn og Fjordane er ei liste over naturverneområder, vernetype, vernedato og verneomfang (målt i dekar) som finnes i Sogn og Fjordane fylke. Lista er sortert alfabetisk innenfor hver kommune, mens kommunerekkefølgen er i henhold til kommunenumrene.

Noter

Flere av verneområdene går på tvers av kommunegrensene og opptrer derfor flere enn en gang i listen. Noen av verneområdene går også på tvers av fylkesgrensene og kan derfor opptre på andre fylkeslister enn denne. 
Vernearealet som er oppgitt gjelder for hele det verna området, også når områdene går på tvers av fylkes- og kommunegrenser. Arealet kan derfor ikke uten videre legges sammen for hver enkelt kommune eller fylket som sådan.
Kampfbund für deutsche Kultur

Kampfbund für deutsche Kultur (KfdK), som i sin grunnleggelsesfase het Nationalsozialistische Gesellschaft für deutsche Kultur (NGDK), var en «»völkisch»-sinnet og antisemittisk innrettet og politisk aktivforening i Tyskland under Weimarrepublikken og den første del av den nasjonalsosialistiske tid. Foreningen hadde sitt sete i München. Den ble grunnlagt i 1928 av NS' sjefsideolog Alfred Rosenberg og ble ledet av ham til den ble oppløst i 1934. 
Foreningens formål var arbeide for at dens hjertesaker skulle få gjennomslag i kulturlivet i Tyskland, ikke minst innen nazistpartiet. 
Kampfbund für deutsche Kultur publiserte meddelelsesbladet Mitteilung des Kampfbundes für deutsche Kultur fra 1929 til 1931. Under overskriften «Tidens tegn» oppførte den sine fiender: Erich Kästner, Kurt Tucholsky, Thomas Mann, Bertolt Brecht, Walter Mehring og Berlin-instituttet for seksualforskning. Senere var de hyppigst nevnte  Paul Klee, Kandinsky, Kurt Schwitters, Bauhaus-bevegelsen, Emil Nolde, Karl Hofter, Max Beckmann og Georg Grosz. Bøker av Ernst Toller, Arnold Zweig, Jakob Wassermann, Lion Feuchtwanger, Arnolt Bronnen, Leonhard Frank, Emil Ludwig og Alfred Neumann ble avferdiget som ikke skikkelig germanske. I 1930 ledet kampforbundet en kampanje mot Ernst Barlach og Käthe Kollwitz' slik omtalte «hat-kunst» (Hetzkunst).
I 1934 ble foreningen oppløst og likesom riksforbundet «Deutsche Bühne» sammenfattet til den nasjonalsosialistiske kulturorganisasjon («NS-Kulturgemeinde»). Samtidig var oppløsningsprosessen å se i sammenheng med opprettelsen av «Dienststelle Rosenberg» (DRbg), det senere «Amt Rosenberg» (ARo).
SAVAK

Historie

SAVAK ble grunnlagt i 1957 med hjelp av CIA. Dens oppdrag var å beskytte sjahen, Muhammed Reza Pahlavi, og kontrollere opposisjonen, særlig politisk opposisjon. Dens første direktør var general Teymur Bakhtiar, som ble erstattet av general Hassan Pakravan i 1961 og senere myrdet på sjahens ordre. Pakravan ble erstattet i 1965 av general Nematollah Nassiri, en som stod sjahen nær, og tjenesten ble reorganisert og øket sin aktivitet i pakt med stigende islamsk og kommunistisk militant og politisk uro. SAVAK rapporterte direkte til statsministerens kontor og hadde sterke bånd til militæret.

Operasjoner

SAVAK hadde nesten ubgrenset makt til å arrestere og holde i varetekt. Den drev sine egne varetektssentre, som det beryktede Evin-fengslet. Det er allment akseptert at SAVAK rutinemessig utsatte personer i varetekt for fysisk tortur. I tillegg til innenriks-sikkerhet bestod tjenestens oppgaver i overvåkning av iranere (særlig studenter på regjeringsstipend) i utlandet, særlig i USA, Frankrike og Storbritannia. 
SAVAK-agenter utførte ofte operasjoner mot hverandre. Teymur Bakhtiar ble utsatt for et attentat og drept av SAVAK-agenter i 1970, og Mansur Rafizadeh, SAVAKs direktør i USA på 70-tallet, rapporterte at general Nassiris telefon var avlyttet. Hussein Fardust, en tidligere klassekamerat av sjahen, var visedirektør for SAVAK til han ble utnevnt til leder for Imperiell Inspeksjonstjeste, også kjent som spesialetteretningsbyrået, for å overvåke høyt plasserte regjeringstjenestemenn, inkludert SAVAK-direktører.

Etter revolusjonen

Etter sjahens flukt i januar 1979 ble SAVAKs 15 000 store bemanning utsatt for gjengjeldelsesaksjoner, mange av de høyerestående tjenestemennene ble henrettet, og organisasjonen ble lagt ned av ayatollah Ruhollah Khomeini da han tok makten i februar.
SAVAK ble erstattet av den teologisk forkledde SAVAMA, Sazman-e Ettela'at va Amniat-e Melli-e Iran, senere omdøpt til Etterretningsdepartementet. Sistnevnte ble også henvist til som VEVAK, Vezarat-e Ettela'at va Amniat-e Keshvar, selv om iranerne og den iranske pressen aldri brukte dette begrepet og bruker dens offisielle navn som et departement.
Tus

Tus (persisk: توس /  طوس‎) også romanisert som Tous, Toos eller Tūs, er en gammel by i den iranske provins Razavi Khorasan. 
Tus ligger i nærheten av storbyen Mashhad, en av sjiaislams viktigste religiøse steder.
Byen var kjent som Susia (Σούσια) for de gamle grekere.  Den ble inntatt av Aleksander den store i 330 f.Kr.
I 809 ble abbasidenes kalif Harun al-Rashid syk og døde i Tus.
Byens mest kjente borger turde være dikteren og epikeren Abu l-Qasim Firdausi (død ca. 1020), hovedforrfatteren av det monumentale persiske nasjonalepos Schāhnāme. Herfra stammer også den betydelige islamske lærde Abu Hamid Muhammad al-Ghazali (født her i 1058). Andre større personligheter fra Tus er Asadi Tusi (død 1072), Sharaf al-Din al-Tusi (død 1213) og Nasir ad-Din at-Tusi (død 1274).
Vanilje

Vanilje er en smakstilsetning som fremstilles av vaniljeorkidéer. Vaniljeslekten omfatter rundt 50 arter, men bare Vanilla planifolia produserer «ekte» vanilje. Planten tilhører marihåndfamilien og er en orkide. Den er hjemmehørende i Papantla i Mexico, hvor den ble dyrka av totonakerne, men dyrkes nå over store deler av verdens tropiske strøk. Andre arter som benyttes er for eksempel Vanilla pompona og Vanilla tahitiensis. Madagaskar produserer i dag mesteparten av verdens vanilje.
Vanilje brukes ofte i desserter, som crème brûlée, vaniljepudding, panna cotta, eller vaniljeis.
Zentrale Stelle der Landesjustizverwaltungen zur Aufklärung nationalsozialistischer Verbrechen

Zentrale Stelle der Landesjustizverwaltungen zur Aufklärung nationalsozialistischer Verbrechen, ofte simpelthen kalt Zentrale Stelle, er Tysklands sentrale enhet for etterforskning av krigsforbrytelser i Det tredje riket. Enheten, som har hovedkontor i Ludwigsburg, innehar den største samlingen av dokumentasjon og materiale om kriminelle forhold under det nasjonalsosialistiske regimet. Kontoret ble opprettet i 1958.
Forut for grunnleggelsen av Vest-Tyskland i 1949, ble krigsforbrytelser under det nasjonalsosialistiske regimet etterforsket av De allierte som styrte Tyskland, blant annet gjennom Nürnbergprosessen. Etter 1949 ble etterforskningsansvaret overført til den nye staten. Imidlertid ble det etterhvert klart at det tyske delstatspolitiet ikke hadde det nødvendige apparatet for å etterforske forbrytelser som var blitt begått utenfor Tyskland. Zentrale Stelle ble derfor opprettet som en nasjonal enhet uten jurisdiksjonelle begrensninger.
Skiskyting under Paralympiske vinterleker 2018

Skiskyting under Paralympiske vinterleker 2018 ble arrangert i Alpensia Biathlon Centre 10, 13. og 16. mars 2018.
Aqua Alsietina

Aqua Alsietina var den første av to vestlige akvedukter i Roma. Den ble bygd omkring år 2 f.Kr. under keiser Augustus og ble derfor også kalt Aqua Augusta. Den var Transtiberens (Trastevere) eneste vannkilde.
Akvedukten fikk sitt vann hovedsakelig fra en innsjø nord for Roma, kalt Alsietinus Lacus, som er en smal sjø i søndre Etruria, senere kalt Lago di Martignano. En del vann kom også fra Lacus Sabatinus senere kalt Lago di Bracciano. Akvedukten var omlag 32,8 kilometer lang og hvilte på 358 buer.
Vannet var ikke drikkeligt og Augustus benyttet det for å fylle sitt Naumachia Augusti i Trastevere. Her hadde senere Augustus og allmenheten fingerte sjøslag.
Et steinfragment med inskripsjon ble påtruffet i 1778 nær Via Claudia, og antas å være det eneste skrevne skrevna for dens eksistens.
Dødehavsriften

Dødehavsriften er et riftsystem som strekker seg fra den østanatolske rift i Sørøst-Tyrkia til Rødehavsriften like utenfor sørspissen av Sinaihalvøya. Den danner grense mellom Den afrikanske kontinentalplaten og Den arabiske platen. Begge jordskorpeplatene beveger seg i nord-nordøstlig retning, men den arabiske plate i øst går raskere. Bevegelsene har dannet flere rifter som blant annet er blitt til Akababukten, Arabah, Dødehavet, Jordandalen, Genesaretsjøen og Huladalen.
Jordskjelvet i Damaskus i 847 antas å være et av de kraftigste jordskjelv langs forkastningen.
Patrick Air Force Base

Patrick Air Force Base er en flystasjon for US Air Force mellom Satellite Beach og Cocoa Beach i Brevard County i Florida. 
Patrick AFB er hjemmebase for 45th Space Wing. Det var dens folk som gjennomførte alle ubemannede rakettstart på Cape Canaveral Air Force Station. Den er understilt Air Force Space Command.

Historie

Basen ble opprettet 1. oktober 1940 som Naval Air Station Banana River for US Navy. Den gang var det vannfly som benyttet stedet.
Etter annen verdenskrig ble basen oppgitt, og den 1. september 1948 ble den overdratt til US Air Force, som gav den navnet Joint Long Range Proving Ground. I august 1950 fikk den sitt nåværende navn Patrick Air Force Base etter generalmajor Mason Mathews Patrick.