We Shall Overcome

«We Shall Overcome» (bokstavelig; «Vi skal overvinne») er en protestsang som ble en av de fremste hymnene til borgerrettsbevegelsen i USA (1955-1968). Sangens tittelen og struktur er avledet fra en tidligere gospelsangen og salmen, «I'll Overcome Someday», av den afroamerikanske komponisten Charles Albert Tindley, utgitt i 1901. Protestsangen ble utgitt i 1947 som «We Will Overcome» i People's Songs Bulletin (en utgivelse av People's Songs, en organisasjon hvor Pete Seeger var direktør og styrende ånd). Den opptrådte i utgivelsen som et bidrag av og med en innledning av Zilphia Horton, daværende musikkdirektør av Highlander Folk School i Monteagle i Tennessee, en skole for voksenopplæring som underviste fagforeningsmedlemmer. Det var hennes favorittsang og hun lærte den til tallrike andre, blant annet Pete Seeger, som tok den med i sitt repertoar, og det samme gjorde mange musikalske aktivister, blant annet Frank Hamilton og Joe Glazer, som spilte den inn på plate i 1950.
Sangen ble assosiert med den amerikanske borgerrettsbevegelsen fra 1959 da Guy Carawan hoppet inn som sangleder ved Highlander som da var fokusert på aktivisme som ikkevold og medborgerlige rettigheter. Den ble raskt bevegelsen uoffisielle hymne. Seeger og andre kjente folkesangere tidlig på 1960-tallet, slik som Joan Baez, sang sangen ved møter og forsamlinger, musikkfestivaler for folkesang og viser, og konserter i de amerikanske nordstatene. Det gjorde at den ble svært kjent. Etter at den ble berømt har sangen og andre sanger basert på den, som oversettelser og varianter, blitt brukt av en rekke protestmøter, forsamlinger og minnekonserter verden over. Blant annet ble den sunget av Bruce Springsteen ved minnemarkeringen i Oslo 22. juli 2012 grunnet terrorangrepene i Norge 2011.

Rollen til Highlander Folk School

Høsten 1945 i Charleston i Sør-Carolina begynte arbeidere i fagforeningen Food and Tobacco Workers Union (hvor de fleste var kvinner og afroamerikanere) en fem måneder lang streik mot tobakksfirmaet American Tobacco Company. For å opprettholde motet og humøret under den kalde, våte vinteren 1945-1946, ledet av streikemedlemmene, en kvinne ved navn Lucille Simmons, en langsom versjon av gospelsalmen «We'll Overcome (I'll Be All Right)» ved slutten av hver dag på streikevakt. Fagfreningsorganisatoren Zilphia Horton, som var gift med en av de som hadde grunnlagt Highlander Folk School (senere Highlander Research and Education Center), lærte den fra Lucille Simmons. Horton var i tiden 1936-1956 musikalsk leder ved lærestedet og det ble vanlig ved avslutningen av gruppemøtene hver kveld å avslutte med henne favorittsang. I løpet av presidentkampanjen til Henry A. Wallace ble «We Will Overcome» trykket i Bulletin No. 3 (september 1948), med en introduksjon av Horton hvor hun skrev at hun hadde lært den fra tobakksarbeidernes fagorganiserte og synes den var særskilt kraftfull sang.
Pete Seeger, en av grunnleggerne av organisasjonen People's Songs, og i tre år dens direktør, lærte sangen fra Hortons versjon i 1947. Seeger har skrevet at «Jeg endret den til 'Vi skal'... Jeg tror jeg liker en mer åpen lyd; 'Vi vil' har bokstavrim til den, men 'Vi skal' åpner munnen bredere; 'i'en i 'vil' er ikke en enkel vokal å synge godt...»  Seeger la også til en del vers («We'll walk hand in hand» og «The whole wide world around»).
I 1950 hadde avdelingen for utdanning og forskning hos Congress of Industrial Organizations (CIO), en føderasjon av fagforeninger, utgitt albumet Eight New Songs for Labor, sunget av Joe Glazer («Labor's Troubador»), og kvartetten Elm City Four  (sangene på albumet var: «I Ain't No Stranger Now», «Too Old to Work», «That's All», «Humblin' Back», «Shine on Me», «Great Day», «The Mill Was Made of Marble», og ikke minst «We Will Overcome»). Siden lærte Glazer til countrysangeren Texas Bill Strength som spilte inn en versjon som senere ble plukket opp av plateselskapet 4-Star Records. Sangen fikk sine første innspillinger som «We Shall Overcome» (framfor «We Will Overcome») i 1952 på en plate av Laura Duncan (solist) og The Jewish Young Singers (kor), dirigert av Robert De Cormier, medprodusert av Ernie Lieberman og Irwin Silber for Hootenany Records , hvor den ble identifisert som Negro Spiritual.
Frank Hamilton, en folkesanger fra California som også var et medlem av People's Songs og senere musikkvartetten The Weavers, plukket opp Seegers versjon. Hamiltons kompis og reisefølge, Guy Carawan (også fra California), lærte sangen av Hamilton. Carawan og Hamilton, akkompagnert av Ramblin' Jack Elliott, besøkte Highlander tidlig på 1950-tallet og ville også ha hørt Zilphia Horton synge sangen der. I 1957 sang Seeger for et publikum ved Highlander som også omfattet doktor Martin Luther King jr. som bemerket på sin veg til neste stopp i Kentucky hvilket stort inntrykk sangen hadde gjort på ham. Deretter, i 1959 ble Horton etterfulgte av Guy Carawan som musikalsk leder ved Highlander. Han introduserte sangen på nytt ved skolen. Det var mange unge studentaktivister der som ga sangen de ordene og rimene som er kjent i dag da de sang den for å holde humøret oppe under de skremmende trakasseringene og raid fra politiet, og ungdommenes påfølgende fengselsopphold i tiden 1959-1960. På grunn av dette har Carawan vært tilbakeholden å kreve anerkjennelse for sangens omfattende popularitet. I PBSs videofilm We Shall Overcome har Julian Bond gitt anerkjennelse til Carawan for å ha lært bort sangen og selv sunget den ved stiftelsesmøtet til Student Nonviolent Coordinating Committee i Raleigh i Nord-Carolina i 1960. Derfra spredte sangen seg muntlig og ble en hymne for de afroamerikanske fagforeningene i Sørstatene og for borgerrettsaktivistene. Seeger har også offentlig, som på konserter, gitt Carawan kreditt for dennes betydelige rolle i å lære og popularisere sangen innenfor borgerrettsbevegelsen.

Opphavsrett og vederlag

«I'll Overcome Someday», som ble skrevet av pastor Charles Albert Tindley fra den afroamerikansk metodistkirken, er det mest sannsynlige opphavet til sangen, selv om tittelen, teksten og melodien er betydelig forskjellig. Selv om de to hadde vært mer lik, ble Tindleys salme utgitt i 1901, og er i dag i offentlig eie i henhold til amerikansk opphavsrett. «We Shall Overcome» er (også) en tilpasning av Zilphia Horton, Guy Carawan, Frank Hamilton, og Pete Seeger av en sang som Horton hørte bli sunget av fagforeningsmedlemmet Lucille Simmons i 1945. Hortons arvinger, Carawan, Hamilton, og Seeger deler kunstnerhalvdelen av rettighetene, og TRO (The Richmond Organization, som omfatter Ludlow Music, Essex, Folkways Music, og Hollis Music), har utgivelsesrettighetene (til 50 prosent av honorarinntektene). Pete Seeger har forklart at han tok ut opphavsrett på råd fra sin utgiver TRO for å forhindre at noen annen gjorde det, og «på den tiden kjente vi ikke til Lucille Simmons' navn». Deres honorar går til et fond kalt «We Shall Overcome», administrert av Highlander under forvaltning av «forfatterne» (det vil si de som har forfatternes andel av opphavsretten). Slik fond er benyttet for å gi små tilskudd til kulturelle uttrykk som involverer afroamerikansk organisering i de amerikanske Sørstatene.