google/wiki40b huggingface dataset:
United States Army Air Forces

Andre verdenskrig

Antall fly vokste svært mye gjennom andre verdenskrig. 31. desember 1941 hadde US Army Air Forces tilsammen 12 297 fly, hvorav 4 477 var kampfly. 31. august 1945 hadde antall fly vokst til 63 715, herunder 41 163 kampfly.
Antallet personell som var på 24 724 den 31. juli 1939, hadde vokst til 2 411 294 da det var på sitt største i mars 1944, altså nesten hundre ganger større.

Nedleggelsen

Etter andre verdenskrig ble det besluttet å opprette luftforsvaret som en egen gren, hvor man tok flyvemaskiner fra hæren. US Air Force ble dermed opprettet i 1947, og United States Army Air Forces ble samtidig lagt ned. De eneste flyvemaskinene US Army hadde igjen etter opprettelsen av US Air Force, var noen L-2 observasjonsfly som ble brukt til å stille inn artilleriet.
Beslutningen har i ettertid blitt ansett som en suksess. Luftmateriellet USAAF brukte og utviklet under krigen, viste at luftvåpenet gled lenger og lenger unna hærens opprinnelige mål. Misjonen til USAAF var å støtte resten av hæren som den var en del av, gjerne med nærstøtteangrep o.l.. Bombefly og rene jagerfly lå langt unna denne misjonen, men var likevel ytterst nødvendige under krigen fra et helhetlig perspektiv. En «skilsmisse» var derfor nødvendig for at luftvåpenet og hæren skulle utvikle seg sterkere, i hver sin retning, med hver sine misjoner.
Otis Blackwell

Oppvekst og karriere

Blackwell ble født i Brooklyn. Han spilte piano og begynte å skrive låter tidlig i tenårene. Karrieren begynte som sanger i bluesklubber inntil han fikk en avtale med RCA og ga ut slageren «Daddy Rollin' Stone» i 1952, men suksessen som låtskriver for andre fikk ham gradvis til å gå over til å virke hovedsakelig ved skrivebordet. Betydningen hans avtok da egenskrevet materiale begynte å bli forventet av band, men på slutten av 1970-tallet begynte han å spille inn materialet sitt selv og turnerte frem til han ble rammet av slag i 1990. De tidlige innspillingene hans er senere samlet i albumutgivelser.

Bidrag til Elvis Presley

Elvis Presley hadde stor suksess med en serie låter fra Blackwell, deriblant «All Shook Up» og «Don't Be Cruel». Disse to hadde de lengste løpene som nummer en på salgslistene i Presleys karriere. Førstnevnte var særdeles betydningsfull for Presleys ferd mot å bli superstjerne i 1956 da den ble utgitt på sjutommer med dobbel A-side sammen med «Hound Dog» av Leiber/Stoller. Blackwell er også medforfatter av «Fever» under et pseudonym han ofte brukte for å høres ut som en hvit person, John Davenport (som også var navnet på hans stefar). Presley var dessuten en beundrer av Blackwells fremtoning og talemåter. Blackwell ble ansatt i rettighetsforvaltningsfirmaet Elvis Presley Music, men unngikk å møte Presley ansikt til ansikt basert på en kanskje overtroisk frykt for å forstyrre et suksessrikt samarbeid. Som ansatt låtskriver samarbeidet han ofte med Winfield Scott, for eksempel om «Return to Sender» «One Broken Heart for Sale» og «Such an Easy Question».

Bidrag til andre artister

Jerry Lee Lewis hadde to av sine mest fremgangsrike innspillinger med låter av Blackwell, «Great Balls of Fire» og «Breathless».
«Fever» kom ut både med Little Willie John og Peggy Lee for Presley spilte den inn.
The Who gjorde en coverversjon av debutsingelen «Daddy Rollin' Stone».
«Hey Little Girl» ble en hit for Dee Clark i 1959. «Handy Man» ble innspilt av Jimmy Jones, Del Shannon og James Taylor.
10-krone

10-krone er en norsk mynt, som første gang ble preget i gull i perioden 1874–1910. I 1873 etablerte Norge, Sverige og Danmark en skandinavisk myntunion basert på gullstandarden. Mynter fra de tre landene hadde samme navn, vekt og størrelse, og samme renhet i henholdsvis sølv og gull. Mynter som ble preget i ét land, var derfor gyldig betalingsmiddel i alle tre. 1 krone ble definert som verdien av 1/2480 kg fint gull.
En krone ble i Norge inndelt i 100 øre i lov om pengevesenet av 17. april 1875, og erstattet de tidligere myntenhetene speciedaler og skilling. Den skandinaviske myntunionen opphørte i praksis i 1914, selv om den formelt eksisterte frem til 1972.
Den neste norske 10-krone ble preget i 1964. Dette var en jubileumsmynt av sølv i forbindelse med 150-årsjubiléet for Norges grunnlov. Den var gyldig betalingsmiddel, men innledet ingen ny myntrekke.
I 1983 ble 10-krone gjeninnført som en mynt som ble preget på regulær basis. Mynten er preget i nysølv og erstattet pengesedlene pålydende 10 kroner, som siste gang ble trykket i 1984.

Sølvmynt (1964)

Den neste norske 10-krone ble preget i 1964. Dette var en jubileumsmynt av sølv i forbindelse med 150-årsjubiléet for Norges grunnlov. Mynten hadde en diameter på 35 mm, veide 20,00 gram, og hadde et sølvinnhold på 900/1000 eller 18,00 gram. Mynten ble preget i et antall på 1 408 000.
Forsiden viser Eidsvollsbygningen omgitt av teksten «1814 EIDSVOLL 1964 10 KRONER». Baksiden viser Norges riksvåpen omgitt av teksten «KONGERIKET NORGE».
Inscriptio

Inscriptio eller adresse er en del av det middelalderlige brevformularet (middelalderdiplom).
I brevformularet følger inscriptio etter invocatio og intitulatio (brevutstederens navn og tittel) i protokollen. Den inneholder brevmottakerens navn og tittel. Etter inscriptio fulgte det en hilsen til mottakeren, salutatio.
Diplomet behøvde ikke å ha noen bestemt adresse; det kunne godt simpelthen stå at innholdet bekjentgjøres eller bekjentgjøres for alle. I så fall var inscriptio direkte sammenknyttet med promulgatio (bekjentgjørelsen).
Inscriptio sto som regel i samme setning som intitulatio og hadde dativ-kasus. Dette gjaldt både på latin og gammelnorsk.
I de eldste norske kongebrevene var mottakeren oftest nøye angitt, for eksempel ollum guðs vinum oc sinum i ærchibiscupsdœme af Niðarosi þæim sem þetta bref sia æða hœyra («alle Guds og sine venner i erkebiskedømmet Nidaros, dem som ser eller hører dette brevet»). Dette var naturligvis alltid tilfellet hvis mottakeren var en bestemt person. Senere brukte man ofte en standardformel, ǫllum mǫnnum þeim sem þetta bref sjá eða heyra («alle menn som ser eller hører dette brevet»), som var en oversettelse av den latinske formelen omnibus praesens scriptum cernentibus.
I brev til enkeltpersoner kunne adressaten få en rekke rosende epiteter i tillegg til navn og tittel. Det var lagt stor vekt på å finne de rette uttrykkene avhengig av mottakerens rang.
Decisions Collisions

Decisions Collisions er et album fra rap-artisten BarryBandit, utgitt 16. juli 2009.
Albumet ble trykket opp i 1000 eksemplarer (enevlope glasstrykk, trykket ved et trykkeri i Tyskland), og ble lagt ut til gratis nedlasting på artistens hjemmeside.
Albumet inneholder ni spor inkludert en intro.
Spor nr 2 «Vibe With Me» på albumet er en remiks av Jan Eggum sin låt «Heksedans» og er produsert i samsvar med Jan Eggum sine interesser.
Andre gjesteartister / bidragsytere på albumet for uten BarryBandit selv er: tomtom, HarryWest, Tordis, DoubleD, Jostein Berge, Gino / G'Bless.
Transportation Distinguished Service Medal

Forholdet til andre utmerkelser

Transportation Distinguished Service Medal tilhører en gruppe av fortjenstmedaljer som i utmerkelsessystemet i USAs forsvar rangerer etter den høyeste felles utmerkelse for heltemot, Medal of Honor, og de enkelte forsvarsgreners fremste utmerkelser for heltemot, Air Force Cross (luftforsvaret), Navy Cross (sjøforsvaret) og Distinguished Service Cross (hæren). 
I gruppen av fortjenstmedaljer som følger etter disse utmerkelsene, kommer forsvarets fellesutmerkelse Defense Distinguished Service Medal først og deretter forsvarsgrenenes fortjenstmedaljer, inkludert kystvaktens Coast Guard Distinguished Service Medal, hærens Army Distinguished Service Medal, sjøforsvarets Navy Distinguished Service Medal og luftforsvarets Air Force Distinguished Service Medal. Transportation Distinguished Service Medal tilhører samme gruppe. Medaljen ble i 2003 erstattet av Homeland Security Distinguished Service Medal.

Utforming

Transportation Distinguished Service Medal er i gull og bærer på advers Transportdepartementets segl i farger lagt på korslagte ankre i gull. Motivet er omgitt av en laurbærkrans i grønn emalje. Over medaljen er det plassert et element utformet som luemerket til offiserer i USAs kystvakt. På revers står innskriften «AWARDED TO» over et felt med plass til mottagerens navn og under dette «FOR EXTRAORDINARY MERITORIOUS SERVICE». Rundt dette står innskriften «UNITED STATES DEPARTMENT OF TRANSPORTATION» i en bue. Medaljen er utformet av Nadine Russell  ved Institute of Heraldry.
Medaljebåndet er blått med smale hvite kantstriper i røde striper satt litt inn fra kanten. Gjentatte tildelinger til samme person markeres med stjerner gull på båndet.

Tildeling

Transportation Distinguished Service Medal ble tildelt  
ledende offiserer i USAs kystvakt for usedvanlig fortjenstfull innsats i ansvarsfull stilling i tjeneste for USAs Transportdepartementet eller i tilknytning til oppgaver utført for USAs transportminister. Etter at kystvakten ble overført fra Transportdepartementet til Sikkerhetsdepartementet er medaljen erstattet av Homeland Security Distinguished Service Medal og tildeles ikke lenger kystvaktpersonell.
Gipøås

Gipøås er en ås på Nøtterøy i Færder kommune. Den befinner seg like sørøst for åsen som kalles Gipø og nordvest for Bjønnes. Vest for åsen ligger Semsjordene. Gipøås sitt høyeste punkt er på 32 meter over havet.
Little Feat

Historikk

Vokalist og gitarist Lowell George og keyboardisten Bill Payne møttes mens George spilte i Frank Zappas Mothers of Invention. De grunnla Little Feat sammen med bassisten Roy Estrada fra Mothers og trommeslager Richie Hayward fra Georges tidligere band. Zappa bidro til at de fikk kontrakt med Warner Bros., og et selvtitulerte albumet Little Feat ble utgitt i 1971. På grunn av en mindre skade George hadde pådratt seg, spilte Ry Cooder slide-gitar. Året efter utkom albumet Sailin Shoes. Begge mottok meget gode kritikker. Ikke desto mindre ble ingen av dem kommersielle suksesser, og bandet ble oppløst.
I 1972 ble Little Feat gjenopprettet med Kenny Grady som erstatter for Estrada, som nå spilte med Captain Beefheart. I tillegg kom gitaristen Paul Barrere og trommeslager Sam Clayton. Dette påvirket også bandets musikalske retning, som nå nærmet seg New Orleans-funk.
I 1975 hadde innflytelsen fra fusion-genren (representert av blant annet Mahavishnu Orchestra) gjort seg gjeldende, hva studioinnspillingen The Last Record Album og konsertalbumet Waiting for Columbus fra 1977 bar preg av. Imidlertid var det ikke full enighet om hvilken musikalsk retning bandet skulle ta, idet spesielt George ikke følte seg hjemme i fusion-genren.
Arbeidet under innspillingen av albumet Down on the Farm førte til at bandet begynte å gå i oppløsning på nytt.
George døde av hjerteinfarkt under turneen for sitt soloalbum Thanks, I'll Eat It Here i 1979, og samme år ferdigstilte de gjenværende medlemmene Down on the Farm før de løste opp bandet. En retrospektiv samling med tidligere ubrukt materiale og live-innspillinger ble utgitt under titelen Hoy Noy! i 1981.
Barrere, Clayton, Gradney og Hayward opptrådte sammen ved flere anledninger i 1982 og -83, men da under sine egne navn.
I 1987 slo Barrere, Clayton, Gradney, Bill Payne og Hayward seg sammen med vokalisten Craig Fuller og multiinstrumentalisten Fred Tackett og dannet en ny sammensetning av Little Feat. Den første single-utgivelsen «Hate to Lose Your Lovin'» viste seg å bli en suksess, og det samme var tilfelle med det påfølgende albumet Let It Roll, som innbragte en gullplate i 1989. Dette førte til økt oppmerksomhet for tidligere utgivelser, slik at for eksempel konsertalbumet Waiting for Columbus solgte til platinum samme år, altså over ti år efter sin opprinnelige utgivelse. Little Feat utga to album til før Fuller forlot bandet med begrunnelsen at turnévirksomheten var for tidkrevende.
I september 1993 ble Fuller erstattet av Shaun Murphy, som allerede hadde bidratt med vokal på tidligere utgivelser. Denne utgaven av Little Feat utga fem studioalbum.
I 2009 kunngjorde Hayward at han var blitt rammet av en alvorlig leversykdom og måtte ta et avbrudd fra arbeidet. Det ble holdt en støttekonsert for å hjelpe ham med sykehusutgiftene. 11. juli 2010 opptrådte Little Feat på Vancouver Island Music Fest, og Hayward satt ved trommene i sin siste konsert. Han døde av komplikasjoner efter en lungebetennelse den 12. august 2010.
Pat Hurst

Karrieren som amatør

Vant i 1986 United States Girls Junior Amateur Golf Championship og i 1990 U.S. Women's Amateur Championship.
Norsk biografisk selskap

Norsk biografisk selskap er en organisasjon stiftet i 2001 med formål å skape et fagforum for norske forfattere, forleggere, kritikere, forskere som skriver biografier. Selskapet arrangerer seminarer og møter, ofte i samarbeid med Nasjonalbiblioteket.
Initiativtaker til organisasjonen var daværende nasjonalbibliotekar Bendik Rugaas. Første styreleder Knut Olav Åmås. Styremedlemmer ved stiftelsen var Bodil Stenseth, Hans Fredrik Dahl, Ingar Sletten Kolloen og Hanne Lillebo Senere ledere har vært Guri Hjeltnes og Harald Engelstad.
Pseudautomeris boettgeri

Utseende

Middelsstore (vingespenn 60-80 millimeter), brunlige påfuglspinnere med store øyeflekker på bakvingene. Forvingene er litt tilspissede, men ikke sigdformede, oftest med en lengdestripe. Bakvingens grunnfarge er gjerne rødlig, øyeflekken har blåaktig kjerne.

Levevis

Larvene lever gjerne selskapelig, i alle fall som unge, på ulike busker og trær. Som andre påfuglspinnere har de voksne reduserte mundeler, og de tar ikke næring til seg. Artene flyr om natten, om dagen hviler de mellom visne blader der de er godt kamuflert. Skulle et dyr likevel oppdage sommerfuglen, åpner den forvingene slik at de "stirrende" øyeflekkene kommer til syne - dette er ofte nok til å skremme vekk et lite rovdyr.

Neslehår

Larvene, til dels også de voksne sommerfuglene, er kledt med neslehår. Disse frigjør gift om man kommer i kontakt med dem og kan utløse hudirritasjon, av og til også mer alvorlige komplikasjoner. Larvene sitter gjerne i tette samlinger på trestammer, og er nokså godt kamuflert, slik at man uaktsomt lett kan komme i kontakt med dem.

Utbredelse

Arten er utbredt i Peru.
Beleiringen av Grodno

Beskrivelse

I byen var der omkring 23 000 russiske soldater kommandert av generalfeltmarskalk Ogilvy og general Repnin. Den 13. januar 1706 kom den svenske armeen fra Polen og krysset elven Neman, før de presset de russiske kavaleristene fra Mensjikov mot Minsk, og kuttet all forbindelse mellom Russland og garnisonen i Grodno ( på hviterussisk: Hrodna).
Situasjonen for de russiske soldatene ble vanskeligere etter at den allierte polsk-litauiske kongen August II raskt forlot Grodno mot Polen, og tok fire russiske dragon-regiment med seg. Som følge av dette ble garnisonen i Grodno uten kavaleri, som var nødvendig for rekognosering og matforsyninger.
Etter å ha omringet Grodnoa okkuperte svenskene Nesvizj og omkringen Ljakhavitsjy. Samtidig hadde den russiske garnisonen i Grodno store problem med matmangel og sykdom. Dette tok livet av om lag 8 000 soldater. Etter blokaden av hovedstyrken sin i Grodno hadde bare Peter den store omkring 12 000 mann i Hviterussland. Mens han var i Minsk med armeen sin, kommuniserte han med den omringede garnisonen via en porutsjik kalt Jakovlev, som klarte å komme seg inn i Grodno utkledd som en polsk bonde. I tillegg fikk 14 000 ukrainske kosakker under Ivan Masepa til gå til angrep mot fienden.
Peter ønsket ikke et åpent slag med Karl XII så langt borte fra Russland. Derfor gav han ordre til garnisonen i Grodno om å holde ut til våren, da elvene ble isfrie igjen. Så måtte de trekke seg tilbake til den andre siden av Neman mot Brest og videre til Dnepr, noe de klarte i mai 1706.

Beleiringens slutt

Karl resonnerte feil når det gjaldt retningen russerne ville trekke seg tilbake, og ventet at de skulle gå østover, der han plasserte hovedstyrken sin. Han oppdaget den overraskende raske russiske tilbaketrekkingen mot sørvest, og startet å følge etter, og håpet å nå russerne med å ta en snarvei gjennom myrene i Polesie. Myrene viste seg å ikke være mulig å passere, og Karl måtte gi opp forfølgingen og kjempe mot sakserne først.
Snekke

Snekke (eller sjekte) er en typebetegnelse på sjøfarende farkoster som har eksistert i drøye tusen år siden vikingtidens begynnelse. Det har også vært brukt ord på å beskrive båttypen eller skiptypen. Felles for disse ganske ulike typer, fra dagens privatbåter drevet med motor til et stort krigsskip bemannet med en hær for hundrevis av år siden, er at de er klinkbygget og spissgattet.
Et eksempel på en moderne snekke eller sjekte er Skager 660.

I eldre tider

Snekke kommer av norrønt snekkja, som var en vanlig krigsskipstype fra rundt år 1000 og fram mot høymiddelalderen. Ordet ble lånt til russisk, der schnjaka på Kola-kysten på begynnelsen av 1900-tallet var en åpen fiskebåttype som minte om nordlandsbåten. Den typologiske forbindelsen mellom den gammelnordiske snekkja og båtene i sein tradisjon er ukjent, slik etymologien også er det.

Moderne snekke

Betegnelsen snekke i moderne tid er en åpen eller halvåpen klinkbygd  båt, 15–30 fot (5–8 meter) lang. Bordene er overlappende og båten har utvendig ror. Det finnes både ros-snekker og motorsnekker, de siste gjerne høyere og tyngre enn de første. Den klassiske motorsnekka i tre på Sørlandet er 21 eller 23 fot lang og har halvdekkende overbygg og kalesje. Snekke kalles på Sørlandet for sjekte, og er mindre enn en skøyte. På Telemarkskysten kalles båttypen kogg.
Navnet sjekte kommer av nederlandsk jacht, og var vanlig på Sørlandet hvor kystkulturen og sjømenn var sterkt påvirket av Nederland fra 1500-tallet. På Sørlandet ble båtmotorfabrikken Marna i Mandal suksessbedrift gjennom den enorme populariteten sjektene hadde som fritidsbåt langs kysten etter andre verdenskrig.
Bjørg Simonsen

Liv og virke

Simonsen var medlem av formannskapet i Rana kommune 1968–1975, ordfører i Rana kommune (1976–1985) og statssekretær i Samferdselsdepartementet i perioden 1988–1989. 
I perioden 1986-88 var hun landssjef for Norges KFUK-speidere.
Fra 1989 til 2004 var hun avdelingsdirektør i Nasjonalbiblioteket. Mellom 1995 og 2005 var hun medlem av bedriftsforsamlingen i Telenor.
Fra januar 2004 var Simonsen vært styreleder for Nordland Teater.
Etter 22 års fravær gjorde vendte hun tilbake til lokalpolitikken da hun stilte på Arbeiderpartiets liste til kommunestyrevalget i 2007.
Simonsen ble i 2019 tildelt Kongens fortjenstmedalje.
Skatologi

I medisin og biologi er skatologi studium av ekskrementer. Skatologiske studier kan avsløre en lang rekke informasjon om et individ, blant annet hva individet har spist, generell helse, og eventuelle sykdommer og parasitter.
I psykologi er skatologi en besettelse for avføring eller studiet av en slik besettelse.
Kromosom 15

Kromosom 15 er ett av de 23 kromosomparene hos mennesker. Mennesker har normalt to versjoner av dette kromosomet, ett fra hver av foreldrene. Dette kromosomparet dekker omtrent 100 millioner basepar som er byggematerialet til DNA. Kromosom 15 står for mellom 3 % og 3,5 % av den totale mengden DNA i cellene. 
Identifiseringen av genene på hvert kromosom har i lang tid blitt sett på som ett av de viktigste forskningsområdene, og blitt viet mye tid og resursser. Siden forskere bruker forskjellige metoder til å identifisere genene, har man ikke klart å stadfeste ett nøyaktig antall gen. Det er antatt at kromosom 15 inneholder omtrent 1100 gen.
Robinsonekspedisjonen sesong 9

Robinsonekspedisjonen sesong 9 var den niende sesongen av Robinsonekspedisjonen med sesongpremiere 6. september 2009.
Det var ca. 6 000 som søkte om å få delta i denne sesongen.  og det var med 20 deltagere fra starten. Vinner ble Lina Iversen.

Seertall

Sesongpremieren hadde 351 000 seere. Sesongfinalen hadde 386 000 seere og fikk med det en markedsandel på 20,8 prosent. Sesongen som helhet hadde et seersnitt på 335 000.
Tropidoprion

Utseende

Ganske store (ca. 35 millimeter), avlange, rødbrune trebukker. Pronotum har en skarp pigg på ytterkanten.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar
Akuttenhet for ungdom

Målgruppe

Akuttposten er et tilbud til ungdom med psykiske problemer, der et poliklinisk tilbud ikke er nok. Tilfeller av psykose eller mistanke om psykose og depresjoner med selvmordsfare er prioriterte inntaktskriterier.

Hybel

Pasientene bor på egen hybel med dusj og WC. Det er felles stue, kjøkken og aktivitetsrom. Det er også to familieleiligheter til bruk i lengre eller kortere perioder mens ungdommen er innlagt. Er det ikke plass i leiligheten, kan familiemedlemmer overnatte på Zefyr sykehushotell.

Daglig opplegg

Det er et felles dags- og ukesprogram med felles aktiviteter og rutiner.
Blessed Assurance

«Blessed Assurance» er en amerikansk salme. Teksten ble skrevet av Fanny Crosby i 1873. Melodien, som nå kalles «Assurance», ble skrevet av Phoebe P. Knapp samme år.
Crosby erindret: «Min venn, Mrs. Joseph F. Knapp, komponerte en melodi og spilte den om igjen to eller tre ganger på piano. Hun spurte så hva den sa. Jeg svarte: «Blessed assurance, Jesus is mine».
Geraldine Page og Rebecca de Mornay fremførte hymnen i den Oscar-vinnende spillefilmen Drømmen om Bountiful (The Trip to Bountiful)

Norsk versjon

Den norske tittelen er «Salige visshet».
Elite (gruppe)

Elite (fransk: élite, fra latin: eligere) er i politisk og sosiologisk teori en mindre gruppe som holder en uforholdsmessig andel rikdom og politisk makt. 
Forskning har vist at eliteposisjoner i offentlig sektor og næringslivet arves.
Caspar Herman Hausmann

Bakgrunn

Caspar Herman Hausmann var født i det tyske hertugdømmet Holsten (tysk Holstein), som var i personalunion med Danmark og Norge. Han var sønn av Margrethe Pape og dermed halvbror av Ulrik Fredrik Gyldenløve. Faren var etatsråd Daniel Hausmann.

Offiser i Norge

I 1680 kom han til Norge, og ble året etter oberst og sjef for Akershus regiment. Under den store nordiske krig var han kommanderende general, men ble avsatt i 1716 på grunn av sin lite energiske krigføring. Han deltok likevel med heder i krigen mot svenskene da den svenske kong Carl XII angrep Christiania.

Ekteskap

Hausmann var gift med Karen Toller og ble gjennom ekteskapet eier av Nordre Frogner, som etter hans død tilfalt datteren Karen, gift med Frederik Christopher de Cicignon. Foruten flere døtre hadde Caspar Herman Hausmann og Karen Toller sønnen Frederik Ferdinand Hausmann sammen. Datteren Margarethe Wilhelmine v. H. (1686-1717) ble i ekteskap med oberst Godske Hans von Brüggemann til Østergård samt Ulriksholm (1677-1736) (gift 2. gang med Dorothea Hedevig Krag (slekt fra Jylland)) svigermor til lensgreve Adam Gottlob Moltke.

Forretningsdrift

Han etablerte Eidsfos Jernverk i 1697. I 1703 fikk han monopol på stålimport og opprettelse av stålverker, for en periode på tolv år. Han var også medeier i Aardals Kobberverk.
I 1708 ble han utnevnt til ridder av Dannebrogordenen. Han var militært medlem av Slottsloven på Akershus fra 1711 til 1716.
Hausmann ligger begravet i en marmorsarkofag i krypten under Oslo domkirke.
Statens Havnevesen

Statens Havnevesen var en etat som bygde ut havner rundt om i Norge, særlig fiskerihavner. Etaten eksisterte fra 1841 til 1974.
Statens Havnevesen blei oppretta i 1841. Havneloven fra 1842 regulerte ansvarsforholdet mellom kommunene og staten og åpna for at byene kunne kreve inn havnepenger til utbygging av havner.
Oluf Roll var havnedirektør fra 1861 til 1897 og i hans periode kom det fart i bygging av nye havneanlegg. Etter utbygging av 30 byhavner fram til 1872, satsa Statens Havnevesen på bygging av nye havner med tanke på fiskerinæringa. Utbygging av fiskerihavner blei fra 1873 støtta av Havnefondet, som i tillegg til midler fra statskassa også blei finansiert av eksportavgift på fiskeprodukt. Rundt 800 fiskerihavner blei bygd.
I 1974 blei Statens Havnevesen, Fyr- og merkevesenet og Losvesenet slått sammen. Den nye organisasjonen fikk navnet Kystverket.