AgustaWestland AW101

Opprinnelse

I 1977 startet  det britiske forsvarsdepartementet letingen etter et helikopter som skulle erstatte Royal Navys Westland Sea King-helikoptre, som ble ansatt som utilstrekkelige for å kunne holdte tridt med de teknologiske fremskrittene til ubåtene i den sovjetiske marine. Westland Helicopters kom med et tilbud på et tremotors helikopter med lignende dimensjoner til Sea King, kalt WG.34. WG.34 skulle ha større autonomi og et lengre rekkevidde enn sin forgjenger. Samtidig vurderte den italienske marnien også å bytte ut sin flåte av Sea King-helikoptre, som ble bygget av det italienske selskapet Agusta; Westland og Agusta begynte derfor å snakke om å utvikle et felles nytt helikoptet, som skulle erstatte Sea King.
Agusta og Westland inngikk en avtale om å jobbe sammen om prosjektet, og startet i fellesskap det nye selskapet EH Industries Limited (EHI) for å følge opp utvikling og markedsføre det nye helikopteret til potensielle operatører. 12. juni 1981 bekreftet den britiske regjeringen at den ville delta i prosjektet og at de hadde satt av 20 millioner pund til å kunne utvikle ni konsepter for et nytt helikopter. En stor avtale, som sikret finansiering for EH101s utviklingsprogram, ble signert av både de britiske og italienske regjeringer i 1984. Ved Paris Air Show i 1985 viste Agusta frem en fullskalamodell av den nye helikopteren, noe som førte til et mer generalisert design som kunne tilpasses, for å møte behovene til ulike sivile- eller militære kundene. Den første prototypen fløy den 9. oktober 1987.
I 1987 valgte Canada EH101, som erstatning for deres Sea King-helikoptre til bruk for antiubåtkrigføring og som redningshelikoptre. EH101s tredje motor og økt autonomi sammenlignet med blant annet Sikorsky Seahawk, dens rekkevidde og anti-isingsegenskaper ble også sett på som avgjørende for å kunne operere i Nord-Atlanteren. Beslutningen om å kjøpe inn opp til 50 EH101-helikoptre, for å erstatte det canadiske forsvarets Sea King-helikoptre, førte til politisk kamp mellom de konservative og de liberale partier, der sistnevnte mente at EH101 var for dyr. Kritikerne mente at EH101-kjøpet var overdrevet og unødvendig etter den kalde krigens slutt tidlig på 1990-tallet. Omfattende kostnadsoverslag ble presentert av både støttespillere og motstandere av EH101-anskaffelsen, der motstanderne støttet livsforlengelengende vedlikehold av de ekisterende helikopterflåtene med Sikorsky CH-124 Sea King og Boeing Vertol CH-113 Labrador. EH101-kontroversen ble sett på som en viktig faktor under valget i Canada i 1993. Bestillingen ble kansellert av den nye liberale regjeringen i 1993 og resulterte i en avbestillingsavgift på 470 millioner dollar.

I produksjon

Flere testfly ble bygget i slutten av 1980-årene og tidlig i 1990-årene. Testflyvningen ble stanset i seks måneder etter det andre testflyet styrtet 21. januar 1993. Den 6. juni 1993 fløy den første EH101 med Rolls-Royce/Turbomeca RTM322-motor. Til sammen ni prototyper ble bygget for å teste ut militære og sivile applikasjoner, inkludert en «heliliner»-konfigurasjon. I februar 1995 la Storbritannia formelt inn sin første bestilling på totalt 22 EH101-helikoptre; tett fulgt av Italias bestilling på 16 EH101 i oktober 1995. EH101-ordren var ikke uten kontrovers, det britiske luftforsvaret ønsket seg en flåte med kun Boeing CH-47 Chinook. Boeing hadde angivelig også gitt tilbudt billigere pris for nye Chinook-helikoptre. Storbritannia fikk sine første helikoptre i 1997 og Italia sine første året etter.
I 2005 ble et samarbeidsprosjekt mellom AgustaWestland og Lockheed Martin valgt som vinnere av konkurransen for å erstatte den den amerikanske presidentens Marine One for United States Marine Corps. En variant av AW101, med betegnelsen VH-71 Kestrel, skulle produseres i USA og hadde gått inn i testfasen. Programmet hadde imidlertid betydelige kostnadsoverskridelser og politisk motstand, noe som førte til at anskaffelsen ble droppet i juni 2009 Marine Corps også uavhengig av dette gjennomførte studier av EH101 som en back-up plan for Bell-Boeing V-22 Osprey med tiltrotor i løpet av 1990-årene.
Etter fusjonen mellom Westland og Augusta til AgustaWestland i 2000,  var det ikke behov for en separat EHI-enhet. EH101 ble derfor formelt omdøpt til AW101 i 2007. I 2008 ble det rapportert at volumet av AW101-ordrer ville fylle produksjonskapasiteten de neste fem årene. I april 2009 var mer enn 180 AW101-helikoptre solgt over hele verden og den samlede operasjonelle flåten hadde gjennomført over 170 000 flytimer.

Oversikt

AW101 Merlin følger et konvensjonelt designoppsett, men bruker avansert teknologi, som for eksempel utformingen av rotorbladene, avionikksystemer og den omfattende bruken av komposittmaterialer. Strukturen på flykroppen består av moduler bygget med en aluminium-litiumlegering, designet for å være både lett og skadebestandig. AW101 er designet for å fly under ekstreme værforhold og er utstyrt med et anti-isingssystem, og skal kunne operere i temperaturer mellom -45 og + 50 °C. Fartøyets kontrollsystemer gjør at AW101 skal kunne holde seg stabilt med opp til 40 km/t med sidevind.
Helikopteret har også et vibrasjonskontrollsystem, reduserer vibrasjonene i skroget med opptil 80%. 
Cockpiten er utstyrt med pansrede seter for mannskapet, og kan tåle en slaghastighet på over 10 m/s. Helikoptret er beregnet for å flys av to piloter, selv om det også kan flys av en pilot. Pilotinstrumentene viser seks fullfargede HD-skjermbilder og et valgfritt skjermbilde. Et digitalt kart eller en skjerm for forward looking infrared (FLIR) kan også installeres.

Norge

Den norske regjeringen har besluttet å kjøpe 16 maskiner av helikopteret for å erstatte redningshelikopteret Westland Sea King som flys av Luftforsvarets 330 skvadron. Innfasingen skal skje fra 2017, og være fullført innen 2020.