Empedokles

Empedokles (gresk:  Ἐμπεδοκλῆς, Empedoklēs; født ca. 490, død ca. 430 f.Kr.) var en gresk førsokratisk filosof og en borger av Akragas på Sicilia, dagens Agrigento, i Magna Graecia. Empedokles’ filosofi er best kjent for å være opprinnelsen til den kosmogoniske teorien om de fire klassiske elementene. Han foreslo også krefter han kalte Kjærlighet og Strid som ville blande seg foruten også adskille elementene. Disse fysiske spekulasjonene var del av en historie om universet som handlet om opprinnelsen og utviklingen til livet.
Påvirket av pytagoreerne var Empedokles en vegetarianer som støttet forestillingen om reinkarnasjon. Han er generelt betraktet som den siste greske filosof som nedtegnet sine ideer som poesi. Det meste av hans verker består av fragmenter, men har overlevd i større grad enn noen annen førsokratisk filosof. Empedokles’ død ble mytologisert av antikkens skribenter, og har vært emne for en rekke litterære behandlinger, eksempelvis Der Tod des Empedokles av Friedrich Hölderlin (1797–1800).

Liv og virke

Empedokles kom fra den greske kolonien Akragas på Sicilia, dagens Agrigento, i Magna Graecia og født inn i en aristokratisk familie (faren het Meto). Han var aktiv i byens demokrati og en motstander av tyranni, og ble landflyktig etter at hans parti mislyktes. I landflyktighet valgte han å reise rundt som omreisende vismann og profet, i stedet for å konspirere for å gjenvinne makten i hjembyen.
Empodokles grunnla visst nok den italiske legeskole, som senere skulle påvirke både Platon og Aristoteles. Empedokles hadde en krets med tilhengere, og sofisten Gorgias var i en tidlig fase elev av ham.
De som har overlevert Empedokles’ ord, blant annet Diogenes Laërtius, forteller mange underlige historier om ham. Han utførte angivelig mirakler ved hjelp av magi. Visst nok kunne han beherske vindene, gjenoppvekke døde, og den mest kjente beretningen om ham er det han utførte for å bevise at han var en gud: Han hoppet i vulkanen Etna og døde. Det eneste som var igjen av ham var en sandal.
I motsetning til sin læremester Pythagoras skrev Empedokles ned sine ord. Han skrev dem ned i verseform (heksameterdikt) som er overlevd i fragmenter. Vanligvis er det to verk som tillegges ham, Om naturen (Peri Physeos) og Renselser (Katharmoi), men i lys av de funn og arbeider som er gjort på 1990-tallet, de såkalte Strasbourg-papyrusene, er det grunn til å sette spørsmålstegn ved hvorvidt de er to. Mye tyder på at de er to deler av ett og samme verk.
Det er innslag av eleatisk, pytagoreisk og orfisk tenkning hos Empedokles. Enkelte kategoriserer ham blant pytagoreerne (Pythagoras holdt til i Kroton, en by i Sør-Italia, ikke langt fra Akragas) fordi han krevde av sine tilhengere at de skulle holde hans lære hemmelig, og fordi han forfektet en form for sjelevandringslære, men det vanlige er å regne ham blant eleatene.

Filosofi

To viktige spørsmål for filosofien som Empedokles forsøker å gi svar på er Hvordan ble verden slik som den er? Og hvordan fikk den de skapningene som bebor den? Begge spørsmål forsøker Om naturen å besvare, og det første spørsmålet besvarer hans kosmologi, og det andre hans lære om evolusjonen.

Virkningshistorie

Empedokles' teori om de fire røttene fikk tilslutning fra  Aristoteles, som videreutvilket den. Gjennom aristotelisk filosofi beholdt den gjennomslagskraft, om enn etter hvert avtagende, helt frem til renessansen.