google/wiki40b huggingface dataset:
Dioptersikte

Dioptersikte (diopter) er en type sikte for våpen med diopterhull på maks 1,2 mm. Et hullsikte med hulldiameter over 1,2 mm kan dermed ikke kalles diopter, selv om det ofte (feilaktig) er det navnet som brukes. Her må skytteren sentrere øyet i hullet for korrekt sikting. Dioptersikter har den fordel at skytteren slipper å konsentrere seg om baksiktet og dermed bare har to elementer å forholde seg til; forsiktet og målet. Øyet trenger ikke sentreres midt i siktelinjen for å oppnå nøyaktighet, og dioptersikter gir økt dybdeskarphet som igjen letter siktingen. Dioptersikte og hullsikte krever at skytteren plasserer øyet nært siktet, mens et åpent sikte må plasseres minst 30 cm unna for at siktet skal sees klart.

Dioptervirkningen

Dioptervirkning opptrer når en ser gjennom et hull som er 1,2 mm eller mindre i diameter. Ser man gjennom et dioptersikte mot et mål, vil forsiktet på våpenet stå tilnærmet urørlig mot målet, dette selv om man beveger hodet slik at øyet beveger seg fra den ene siden av hullet til den andre. Årsaken til dette er et optisk fenomen (kanteffekter) som medfører at dioperhullet fungerer som en linse som parallelliserer lyset. 
Med dioptervirkning vil man få stor dybdeskarphet slik at både forsiktet og blinken ser skarp ut samtidig. Et dioptersikte tillater dermed skytteren å ha fokus på målet, akkurat som med et rødpunkt- eller kikkertsikte. Dette står i motsetning til åpne sikter hvor skytteren må velge å fokusere enten på skiven eller forsiktet.
Parallakseinstillingen til et dioptersikte vil i praksis like lang som sikteavstanden. For eksempel med en sikteavstand på 1 meter mellom for- og baksikte vil et dioptersikte dermed være parallaksejustert til en avstand på 1 meter foran baksiktet. Siden hullet i diopteret er lite blir derimot øyet naturlig sentrert, og effekten av parallaksefeilen blir i praksis liten. Det oppstår nesten ingen parallaksfeil om øyet og hullkornet er sentert perfekt i diopteret. På hullsikter med større åpning kan derimot parallaksefeilen raskt bli mye større ettersom man kan flytte øyet mer ut av senter. En parallaksefeil på 1 mm på 1 meter tilsvarer en treffpunktforandring på 10 cm på 100 m.
Grøtfjorden

Grøtfjorden er en fjordarm av Vengsøyfjorden på Kvaløya i Tromsø kommune i Troms. Fjorden har innløp mellom Nonsfjellneset i vest og Nova i øst og strekker seg 5 kilometer sørover til Grøtfjordbotn.
Bygda Grøtfjord ligger på østsiden av fjorden, like innenfor innløpet. Fv57 går langs begge sider av fjorden.
F-lån

F-lån er lån fra Norges Bank som har fastsatt løpetid og fast eller flytende rente. Låntakerbanken kan ikke betale tilbake F-lån før forfallsdagen for lånet. F-lån ytes mot sikkerhet.
F-lån er en del av Norges Banks markedsoperasjoner og det instrumentet som primært blir brukt for å tilføre likviditet til banksystemet, det vil si øke basispengemengden. F-lån har motsatt funksjon av F-innskudd. F-lån bokføres på låntakerbankens foliokonto i Norges Bank hvor beløpet enten kan bli stående og bidra til å oppfylle kapitaldekningskravet samt motta rente (styringsrenten), eventuelt taes ut som kontanter eller lånes til en annen bank.
Løpetiden på F-lån varierer og avhenger av likviditetssituasjonen i banksystemet. Løpetiden gis i antall dager og er for det meste under en uke, men flere uker er ikke uvanlig. Normalt vil løpetiden ikke gå over datoen for et rentemøte (som holdes hver sjette uke). Under finanskrisen 2008 og 2009 ble det gitt F-lån med løpetid opp til tre år.

Rente og auksjon

Rentene på F-lån fastsettes normalt ved flerprisauksjon. Flerprisauksjon, også kalt amerikansk auksjon eller ordinær auksjon, innebærer at bankene legger inn bud på ønsket beløp og rente. Ved tildeling bestemmer Norges Bank samlet beløp. Budene rangeres fra høyeste til laveste rente og de som ligger innenfor samlet beløp vil bli tildelt med det beløp og den rente som ble budt. Norges Bank er ikke forpliktet til å godta noen bud. Renten belastes den enkelte banks foliokonto i Norges Bank.
Opp til 15 banker deltar normalt i auksjonene, til dels med flere bud. Auksjon kunngjøres normalt kl 9 med budfrist kl 16 og tildeling morgenen neste dag. Norges Bank kan også ha auksjon hvor beløpet utbetales samme dag.
St. Josephsøstrene

St. Josephsøstrene (av Chambéry) (forkortet C.S.J.) er en katolsk kongregasjon. Den ble grunnlagt og inspirert av jesuitter, og er en nonneorden.

Historie

Bakgrunnen for opprettelsen var et ønske om å gjøre en innsats mot fattigdommen på den franske landsbygden. Pater Medaille hadde en periode drevet evangelisering, og hadde samlet flere som ønsket å leve mest mulig i tråd med sin kristne tro.
Kongregasjonen ble formelt grunnlagt av pater Jean-Pierre Medaille S.J. i 1650, da seks franske kvinner gikk inn i en kommunitet med Medaille som åndelig veileder. De valgte å opprette en kommunitet uten klosterliv og tradisjonelle ordensdrakter, og med en åndelighet som er sterkt inspirert av jesuittenes. De fikk den nødvendige godkjenning av biskop Henri de Maupas av Le Puy-en-Velay.

Den franske revolusjon

Under den franske revolusjon ble kongregasjonen praktisk talt oppløst. Fem søstre endte i giljotinen, og mange andre ble fordrevet fra kommunitetene. Etter revolusjon ble kongregasjonen gjenopprettet av moder St. John Fontbonne. Ordenen bygde særlig sykehus, barnehjem og andre velferdsinstitusjoner, blant annet i Europoa og i Australia, i sistnevnte land under ledelse av helgenkårede Mary MacKillop.

I Norge

St. Josephsøstrene var blant de første katolske kongregasjoner som kom til Norge etter at katolisismen igjen ble tillatt i 1843. De første fire søstrene kom 4. august 1865 etter invitasjon fra pater Stub, som var sogneprest i Kristiania. Deres første kommunitet drev en liten menighetsskole i Teatergaten 4. Søstrene etablerte seg etterhvert med både med sykehus- og skoledrift. Etterhvert klarte de å opprette sykehus i Kristiansand (St. Josef sykehus), Porsgrunn, Drammen, Fredrikstad og Halden. Fra 1970-tallet ble alle de katolske sykehusene kjøpt opp av fylkeskommunene etter en omlegging av det norske helsevesenet. Det siste ble solgt i 1988.
Etter salget av sykehusene brukte søstrene en del av kjøpesummene på opprettelsen av et retrettsenter på Nesøya.
Søstrene grunnla St. Sunniva skole i Oslo, og drev den inntil den ble overtatt av Oslo katolske bispedømme i 2005.
Dyp, bred, hellig og mektig

«Dyp, bred, hellig og mektig» er en kristelig sang med melodi og tekst av pinsebevegelsens grunnlegger i Norge: Thomas Ball Barratt.
Teppe-side

Teppesider (engelsk: Carpet pages, fransk: page tapis) er et begrep som benyttes om visse karakteristisk utsmykkede sider i insulære illuminerte manuskript.

Definisjon

Teppesider er sider som hovedsakelig består av geometrisk ornamentering, typisk plassert i begynnelsen av hver evangelie-bok. Betegnelsen «teppe-side» brukes om sider i kristne, islamske eller jødiske illuminerte manuskript som har ingen eller svært lite tekst, og er helt dekket av dekormotiver.

Visuelle særtrekk

Teppesidenes ornamentering er typisk utført i sterke farger og komplekse mønstre. De er som regel symmetriske, oftest både i forhold til den horisontale og vertikale aksen. Noen kunsthistorikere mener slike sider har sitt opphav i koptiske dekorerte bøker. Teppesidene låner ofte motiv fra samtidige metallarbeider. Orientalske tepper og andre tekstiler kan også være inspirasjon.
Teppesidene er forskjellige fra sider som er viet til rikt dekorerte initialer, selv om dekorasjonsstilen kan være svært lik.

Eksempler på teppesider

Det eldste bevarte eksempelet på en teppe-side er fra manuskriptet Bobbio Orosius fra tidlig 600-tall, og virker nært knyttet til senantikkens dekorasjoner. Kjente teppesider finnes i Kellsboken, Durrow-boken og flere andre manuskripter.
Telia Sverige

Historie

I 1853 ble Kongliga Elecktriska Telegraf-Werket grunnlagt. Det var både en myndighet og et «verk», og het Televerket fra 1950-tallet. Sverige hadde aldri et lovfestet telemonopol. Derfor etablerte utfordrere seg i markedet allerede på 1980-tallet, og i 1992 gikk Televerkets myndighetsfullmakter over til Post- och telestyrelsen. Samtidig ble Telia AB dannet for å ta seg av forretningsvirksomheten, med staten som eneste eier.
På 1990-tallet satset Telia tidlig på fastnett og overføringslinjer for internett og telefoni. Samarbeid med Ericsson førte til utbygging av kostbare fastnett i Sverige og i nye satsingsland i Baltikum. Telia drev også kabel-TV og satset fra 1996 på video-on-demand. Selskapet var også tidlig ute med å utvikle internettportalen Pasagen og nettbank, og lanserte verdens første VDSL-tilbud i 1997.
Telia kjøpte også aksjeposter i mobiltelefoniselskap i Kina og Sri Lanka, og forsøkte i 1999 å vinne en lisens i Sør-Afrika sammen med Telenor. I Sverige bygde Telia ut GSM-1800 parallelt med GSM-900. Det ble også lagt transatlantisk fiber for internett på egen risiko.
Strategien atskilte seg diametralt fra strategien til norske Telenor, som satset sterkere på mobilområdet og var mer tilbakeholdne med tunge investeringer i fiber og fastnett. Disse grunnleggende forskjellene i strategi førte til brudd i forhandlingene om sammenslåing, som pågikk i 1999 og 2000. I stedet ble det fusjon med finske Sonera i 2002. Dermed så TeliaSonera dagens lys 1. januar 2003.
Fusjonen førte til at Telia av konkurranseårsaker måtte kvitte seg med kabel-TV-selskapet ComHem, som var Sveriges største. I 2005 lanserte Telia IPTV gjennom bredbåndsnettet. Såkalt Triple-Play, tilbud med telefoni, internett og TV i samme bredbåndslinje, ble lansert i 2007.
Dispasjør

Dispasjør er en beskjeftigelse hvor man arbeider «dispasje», det vil si oppgjør ved «felleshavari», havari i situasjoner hvor det er tap av både skip og last. Å beregne disse tap og fordele dem på interessepartene er ofte komplisert og krever betydelig kjennskap til erstatningsrett, forsikringsrett og andre juridiske temaer. Virksomheten krever i tillegg «paratkunnskap», siden tidsaspektet kan spille en betydelig rolle under havarier, for eksempel ved at skip står utsatt til på selve havaristedet eller i nødhavn, hva som ofte krever strakstiltak for å redde verdier.
Mange forsikringsselskaper ordner havarisaker gjennom egne havarikonsulenter.

Norge

I Norge måtte en dispasjør inntil 1999 avlegge dispasjøreksamen, den holdes bare om det er oppmeldt nok kandidater, og en kandidat måtte ha minimum juridisk embetseksamen og siden ha tilegnet seg kunnskaper i faget ved selvstudium og eventuelt ved å arbeide hos en dispasjør. 
I Norge har det siden 2012 bare vært én dispasjør.
I oktober 2018 sendte Justis- og beredskapsdepartementet et forslag om å nedlegge dispasjørordningen ut på høring.
NepaLinux

NepaLinux var en Linux-distribusjon som er basert på Debian og Morphix. Den er fokusert på Nepali og engelsk databehandling. Den er en av de raskest utviklende operativsystemer i Sør-Asia. Den er vanlig brukt i Nepal, India, Bangladesh, Pakistan, Sri Lanka og hovedstaden i Bhutan.
Den inneholder GNOME og KDE på Nepali, såvel som applikasjoner som OpenOffice.org.
Første versjon ble lansert i 2005. Siste versjon er versjon 3.0 fra 23. mai 2008.
Turkvizyon-2014 Astana–Kazan

Bakgrunn

Konkurransen ble arrangert med en kvalifiseringsrunde som ble holdt i Almaty. Over hundre artister deltok, og blant disse ble femti valgt til å gå videre til en delfinale som ble avholdt 16. oktober. En jury valgte ut 16 bidrag fra delfinalen som gikk videre til finalen.
Finalen ble avholdt 26 oktober i Palasset for fred og forsoning i Astana. Konkurransen ble avgjort ved en kombinasjon av jury- og SMS-stemmer. 
Vinneren ble Zjanar Duğalova. Duğalova ble senere vinner i den internasjonale konkurransen, som den første fra Kasakhstan. Zjanar Duğalova deltok også i den kasakhstanske nasjonale finalen i 2013 som et av medlemmene i KesjYOU.
Kristen Rivertz

Virke som arkitekt

Rivertz tegnet blant annet Frogner terrasse i Oslo (1916), Togahjørnet i Teatergaten 2 (1898–99), Blomqvists auksjons- og utstillingsbygning i Tordenskiolds gate 5 (1913–14) og Det Rivertzke kvartal på Sagene. Arkitekt Rivertz' plass er oppkalt etter ham. 
I årene 1904–07 arbeidet Rivertz i Ålesund etter bybrannen, og i kompaniskap med arkitekt Heinrich Jürgensen tegnet han flere av byens viktige jugendbygninger. I perioden 1907-09 arbeidet han i Kristiansund, og tegnet der blant annet Norges Banks bygg (1907–1908). 
Tidlig på 1900-tallet mente både Oslo kommune og de fleste arkitekter at det var best å bygge eneboliger og hagebyer også i storbyen. Rivertz, som var sosialt engasjert, skjønte at de aldri ville klare å løse boligproblemet i Oslo på den måten, så han etablerte et aksjeselskap som bygget femten tre–etasjes blokker med til sammen 469 leiligheter, de fleste ettroms eller toroms, noen med eget WC, andre med WC i gangen, det Rivertzke kompleks. Målet var å bygge rimelige og funksjonelle boliger for arbeiderklassen, og selv om Oslo kommune måtte overta selskapet, ble prosjektet fullført i 1912. 
Det Rivertzke kompleks er utført i en svært enkel nordisk nybarokk. Det samtidige Frogner terrasse er nært beslektet eksteriørmessig, dog i en rikere og mer luksuriøs utførelse.

Forfatterskap

Kristen Rivertz ga i 1934 ut Bolignød, boligpolitikk, boligkultur.

Privatliv

Kristen var bror av høyesterettsdommer Johan Albrigt Rivertz, lensmann Peter Edvard Rivertz og lagmann Jacob Andreas Rivertz.
Bjølsenfossen

Bjølsenfossen er med et fall på 16 meter den høyeste fossen i Akerselva i Oslo. Den ligger sør for Treschows bru på Bjølsen, og har navn etter gården Bjølsen. På 1300-tallet ble Bjølsen mølle anlagt ved fossen. Fossen var på 1800-tallet viktig for industriutviklinga i området, og forsynte blant annet Bjølsen Valsemølle med kraft. Valsemølla ble etter hvert den største melprodusenten i Norge. Fossen ligger inne på valsemøllas industriområde, så allmennheten kommer normalt ikke tett på den.
Rett over fossen ligger Bjølsendammen, hvor det fra 1860 til 1867 var vanninntak for byen.
Louis Auguste Le Tonnelier de Breteuil

Bakgrunn og tidlig karriere

Breteuil ble føft på slottet inn i en aristokratisk familie med gode forbindelser. En av hans slektninger var skriftefar for kongens nevø, og en annen var den ledende kvinnelige matematiker og lingvist Émilie, marquise du Châtelet-Laumont. Breteuil fikk utdannelse i Paris og gikk senere inn i hæren, og var som offiser med under Syvårskrigen. 
Den 24. januar 1752 giftet han seg med mademoiselle Parat de Montgeron. Paret fikk en fatter, Marie-Élisabeth Émilie, som senere ble gift med grev de Goyon de Matignon.

Diplomat

Etter noen års militærtjeneste inntrådte Breuteuil på den diplomatiske løpebane. Han var 28 år gammel da kong Ludvig XV sendte ham som anbassadør til kurfyrsten i Köln. To år etter ble han sendt til St. Petersburg. Han sørget for at han var fraværende da den palassrevolusjon som bragte Katarina II på tronen.
I 1763 ble han av César Gabriel de Choiseul sendt til Sverige for å opprettholde hatteregjeringen og redde Frankrikes innflytelse i landet. Breteuil som i november 1764 formidlet et nytt subsidieoppdrag, fikk nå i oppdrag å virke for en styrking av kongemakten i Sverige. Ettersom han imidlertid ikke fullt ut stolte på det svenske kongeparet, innskrenket han seg bare til å fremme samarbeidet mellom hattarna og hovpartiet. Til tross for den store økonomiske støtte som Frankrike stilte til rådighet ved riksdagen 1765/66, vant mössorna overtaket. De Choiseul bestemte seg nå for at et statskupp til fordel for en sterk kongemakt var eneste vei til innflytelse, og hjemkalte Breteuil, som hadde latt meddele at han ikke kunne støtte en slik politikk. 
Breteuil virket deretter i Nederland, Napoli og Wien som fransk sendebud.

I regjeringen, og den franske revolusjon

Han var 1783-87 minster for de kongelige hus. Det var han som fikk arrestert sin motstander kardinal de Rohan som var implisert i affæren om diamanthalsbåndet. Kardinalen viste seg imidlertid å være uskyldig (han var snarere et av hovedofrene for selve bedrageriet), og folkemeningen vendte seg ikke bare imot Breteuil, men også mot fronningeb, og skandalen bidro til å svekke kongehuset og slik var den med på å berede veien for den franske revolusjon.
Breteuil gjorde seg kjent som en av opposisjonen sterkt forhatt representant for den franske kongemakt, og ble avskjediget 8. august 1789 som statssekretær etter at Étienne Charles de Loménie de Brienne var blitt tvunget til avgang som finansminister og Jacques Necker hadde overtatt i hans sted. Den 11. august ble Necker og andre opposisjonsmenn avskjediget fra sine poster, och de Breuteuil ble i stedet utsett til finansminister, noe som ble startskuddet til stormen på Bastillen, og Necker ble gjeninnsatt på posten allerede etter fire dager.
Etter å ha emigrert ledet han som Ludvig XVIs betrodde kongens hemmelige forhandlinger med Europas makter men ble motarbeidet av prinsenes parti. Le Tonnelier samarbeidet i 1791 med Axel von Fersen for å organisere den franske kongefamiliens (mislykkede) flukt fra Paris. Etter dronning Marie Antoinettes henrettelse trakk han seg tilbake til privatlivet og vendte til slutt tilbake til Frankrike i 1802.
Odontolabis gazella

Utseende

En stor til meget stor (hannen 51-93 millimeter), bred og kraftig, halvmatt svart hjortebille, med gule eller gulbrune dekkvinger. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, men formen på disse kan variere mye. Hos denne arten er kjevene forholdsvis korte og kraftige, kan være buede men er oftere rette, nærmest trekantede, svært kraftige med store, knudrete tenner. Hodet har en liten tann bak fasettøynene. Pronotum er innsnevret bakerst bak en utstående tann. Dekkvingene er halvmatte, gule eller gulbrune med smal, svart sømstripe. Hunnen er bredere og blankere, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene. Dekkvingene har svart midtfelt og brunrøde sider.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Thailand i vest til Java i øst.
Vannpolo under Asialekene 2010

Vannpolo under Asialekene 2010. Vannpolo var en av flere sporter under de sekstende Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina mellom 12. og 27. november 2010. Det var sekstende gangen vannpolo for menn var med i lekene og første gangen for damer. Ni herre- og fire damelag deltok.
Polygnotos av Thasos

Polygnotos av Thasos (gresk Πολύγνωτος) var en antikk gresk maler fra midten av 400-tallet f.Kr., sønn av Aglaophon som også var maler og Polygnotos' læremester. Han var født på øya Thasos, men kom til Athen og fikk borgerskap i byen.
På samme tid som den athenske statsmannen Kimon malte Polygnotos et bilde av erobringen av Troja på murene av Stoa Poikile (Den malte portal), og et annet med emne fra ekteskapene til den greske filosofen Leukippos' døtre i Anaceum. Det er nevnt av Plutark at historikerne og poeten og maleren Melanthios ga Polygnotos attesten at han malte ikke bare for penger, men også for sin gode følelser for athenerne. I hallen til Akropolis' inngang ble andre verker av ham utstilt. Det mest betydningsfulle var imidlertid hans freskoer i en bygning reist i Delfi av folket på Knidos. Emnene for disse var Odysseus' besøk i Hades og erobringen av Troja.
Det meste av maleriene til Polygnotos har gått tapt, men til alt hell har den reisende Pausanias etterlatt en omfattende beskrivelse av disse maleriene, figur for figur. Fundamentet av bygningen har blitt gjenopprettet som følge av en fransk arkeologisk utgravning i Delfi. Fra disse bevisene har noen arkeologer forsøkt å rekonstruere maleriene, unntatt fargene på dem. Figurene var frittstående og sjelden overlappende, rangert i to eller tre rekker den ene over den andre, og ingen var mindre eller mer neddempet enn den andre. Det synes som om maleriene på denne tiden ble utført med den samme plan som de samtidige skulpturelle relieffene.
Vi lærer at Polygnotos benyttet seg av en sparsommelig fargepalett. Teknisk sett var hans kunst primitiv og hans fortreffelighet lå i skjønnheten av hans tegninger av enkeltfigurene, men spesielt i det «etiske» og de ideelle karakterer i hans kunst. Han hadde den samme storslåtte væremåte som den store Feidias, hans samtidige, og som han kanskje var læremester for. Enkelhet som var nær barnelik, stemning som både var edel og mild, store ynde og sjarm i utførelsen er noen av de superlativer som har blitt benyttet om hans verker i kontrast til de mer livlige, kompliserte og teknisk mer overlegne malerier fra den senere tid.
Vita Heine

Karriere

Heine representerte Latvia under VM i landeveissykling 2013 i Firenze, men fullførte ikke fellesstarten.
I 2014 vant hun norgescupen sammenlagt.
Heine vant kongepokalen etter at hun tok to gull og en sølvmedalje under NM i landeveissykling 2016 i Bodø.
Opstadfeltet

Opstadfeltet er et gravfelt i Sarpsborg kommune. De nordligste delene av feltet ligger oppe på toppen av raet, og hoveddelen av feltet strekker seg sørover og nedover den slake distalsiden av endemorenen. Adkomst til feltet er Opstadveien som går mellom Grålum og Greåker.
Feltet ble første gang beskrevet av Lorentz Diderik Klüwer i 1823. Den gang var gravfeltet betraktelig større enn det som er bevart i dag. I 1869 grov Anders Lorange ut seks hauger lengst sør i feltet. Fire av dem viste seg å være fra yngre jernalder. Nicolay Nicolaysen undersøkte ikke mindre enn 40 runde gravhauger, fem langhauger, to runde og to trekantede steinsetninger (treudder).
For å redde gravhauger fra å rase fullstendig ut i grustaket i vest, ble det i 1962 undersøkt tre hauger og en steinsetning. På 1970-tallet ble det gravet ut 16 hauger for utvidelse og utretting av Opstadveien, som går gjennom feltet.
I 2008 ble Opstadfeltet ryddet slik at det kom fram i lyset. Etter ryddingen ble feltet godt synlig fra Opstadveien. 
Dette er et av de største gravfeltene i landet og består nå av rundt 150 gravhauger, tre steinsetninger, en rekke med bautasteiner og flere spor etter hulveier. Under overflaten er det også registrert flatmarksgraver og spor etter hus og åkre. Noen av de eldste kremasjonsgravene som er funnet i landet er herifra og er datert til rundt 1500 f.Kr. Arkeologiske undersøkelser har vist at feltet ble brukt som flatmarks gravfelt fra eldre bronsealder og fram til førromersk jernalder. De eldste haugbegravelsene ligge oppe på selve Raet, lengst nord i feltet, og skriver seg fra eldre romertid. Forøvrig er det funn gjennom alle senere perioder, helt ned i vikingtid.