Der Spiegel

Historie

Den første utgaven av Der Spiegel utkom 4. januar 1947, i Hannover. Det var en videreføring av tidsskriftet Diese Woche, som fulgte stilen til amerikanske nyhetsmagasiner. Rudolf Augstein hadde forleggerlisens, og var både utgiver (Herausgeber) og sjefredaktør. Han ble værende utgiver til sin død i 2002. 
Magasinets hovedredaksjon flyttet i 1952 til Hamburg, og gaten Speersort i Kontorhausviertel.
Opplaget økte fra 15 000 i 1947 til 65 000 og 437 000 i 1961. På 1970-tallet hadde tidsskriftet nådd et nivå på drøyt 900 000 eksemplarer. Siden den gang har opplaget gått opp og ned, men bare med mindre endringer. Milliongrensen ble brutt i 1990, kanskje på grunn av mange nye lesere i det tidligere DDR. Opplaget i 2018 var ca. 716 000 solgte eksemplarer.

Kjente saker

Der Spiegel har i årenes løp hatt en rekke oppsiktsvekkende oppslag. Augstein kalte selv bladet for «Sturmgeschütz der Demokratie» (Demokratiets stormkanon). 
I 1950 fremsatte magasinet påstander om at parlamentsmedlemmer var blitt bestukket for at Bonn skulle bli valgt som provisorisk hovedstad.
Under Spiegeaffæren ble magasinet etterforsket for å ha røpet forsvarshemmeligheter i en artikkel. Redaksjonen ble raidet av politiet, og journalister og redaktører satt fengslet i inntil 103 dager. Forsvarsminister Franz Josef Strauss grep inn i etterforskningen, og gikk langt utenfor sine fullmakter. Etterforskningen førte ikke til funn av straffbare handlinger. Da saken ble kjent i offentligheten, benektet Strauss først at han hadde hatt noen rolle i affæren, men måtte til slutt likevel innrømme sin medvirkning. Det ble krise i koalisjonsregjeringen til kansler Konrad Adenauer, og Strauss måtte gå av. I den senere straffesaken ble journalistene og Der Spiegel frifunnet. Spiegel-dommen ble et viktig prejudikat for pressens frihet og rolle i Tyskland.

Kritikk

I 1957 utgav forfatteren Hans Magnus Enzensberger essayet Die Sprache des Spiegel («Språket i Der Spiegel»), der han kritiserte det han kalte «Scheinwahrheit» («skinnsannhet»). Journalisten Wolf Schneider har kalt Der Spiegel «den største radbrekkeren av det tyske språket» og brukt sitater fra magasinet som eksempler på dårlig tysk.
Den tidligere journalist i Der Spiegel, Otto Köhler tok opp tidsskriftets forbindelser med tidligere nazister, også SS-offiserer. Det påstås at Der Spiegel, som andre ganger ikke har hatt noen kvaler med å avdekke nazifortiden til offentlige personer, kan ha forvrengt historien og beskyttet personer da man engasjerte dem for å skrive om saker som omhandlet det tredje rike.
Politikere i Der Spiegels søkelys har ofte uttrykt sin misnøye med tidsskriftet. Den konservative politikeren Franz Josef Strauß påstod at Der Spiegel var «vår tids Gestapo», og sosialdemokraten Willy Brandt har kalt det «Scheißblatt» (drittblad).

Tilknyttede medier og utgivelser

Forlaget Spiegel-Verlag har produsert et TV-program siden 1988, og ytterligere utvidet produktspekteret i 1990-årene. Forlaget også det månedlige Manager Magazin.
Spiegel Online ble lansert i 1994. Det inneholder egenprodusert innhold samt stoff som er innkjøpt fra nyhetsbyråer. Fra slutten av november 2008 er hele arkivet åpent for søking og lesing i full tekst, samt nedlasting av artikkel for artikkel som pdf-fil.
Der Spiegel utgir også «bento» online, en nettavis for yngre lesere.