google/wiki40b huggingface dataset:
13 stoler

Bakgrunn

Idéen ble lånt fra den satiriske romanen Tolv stoler (russisk: Двенадцать стульев) fra 1928 av de sovjetiske forfatterne Ilija Ilf og Jevgenij Petrov. På grunn av det jødiske opphavet til én av originalforfatterne ble de ikke kreditert i filmens innledning. Hovedpersonen i deres roman er skurken Ostap Bender. Intrigen, hvor en frisør leter etter stolene sammen med mannen han solgte dem til, er overtatt fra den første filmatiseringen av romanen, polsk-tsjekkiske Dwanaście krzeseł - Dvanáct křesel av Michał Waszyński og Martin Frič fra 1933, som imidlertid hadde en annen utgang på historien enn romanen.

Handling

Frisørsalonginnehaveren Felix Rabe reiser til Wien for å gjøre krav på arven etter sin avdøde tante Barbara, men tanten etterlot ham bare tretten stoler. For å ha råd til returbillett selger han dødsboet til skraphandleren Alois Hofbauer. Når han tilbringer natten i leiligheten til sin avdøde tante, finner han et brev hvor det framgår at hele hennes formue på 100.000 mark er sydd inn i én av disse stolene.
Alle tretten stoler har i mellomtiden blitt solgt til forskjellige kunder. Felix lover Hofbauer først ti, senere tyve og så en enda høyere prosentandel av formuen, hvis han hjelper ham med å finne stolene igjen. En jakt på stolene begynner. Den turbulente letingen fører gjennom leiligheter og til de mest forskjellige mennesker. De blir også midlertidig lagt inn på galehus. Litt etter litt finner de stolene, men ingen av dem er den riktige. Den siste, som inneholder pengene, befinner seg på et barnehjem.
Der har man allerede oppdaget pengene. Oversøsteren og barnehjemsbarna er overlykkelige, for de vil beholde pengene til et edelt formål. Rabe og Hofbauer innser at de ikke kan tilbakekreve noe derfra. Kort tid etterpå blir de begge rike menn takket være et hårvekstmiddel, som ble oppfunnet av Rabe.

Anmeldelser

Lexicon des internationalen Film skrev at det var ett til tider noe slapstickaktig grotesk-lystspill, men iscenesatt med vidd og temperament og fornøyelig spilt.
Lexikon «Filme im Fernsehen» skrev at filmen ikke var uten vidd, men at den manglet aggressiviteten til romanen.
Scaptobius

Utseende

Nokså små (ca. 10 millimeter), avlange, mattsvarte gullbasser. Oversiden er nokså knudrete, gjerne mer eller mindre dekket med jordpartikler.

Levevis

Billene lever underjordisk i tuene til maur og termitter. De voksne billene er trolig rovdyr, larvene lever muligens av dødt plantemateriale som maurene og termittene frakter inn til tua.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Angolas flagg

Angolas flagg ble første gang tatt i bruk da landet ble uavhengig 11. november 1975. 
Flagget er horisontalt delt i to like felter, rødt øverst og svart nederst. På midten er en femtakket stjerne, en del av et tannhjul og en machete i gult. Det røde symboliserer frigjøringskampen, og det svarte en uavhengig afrikansk nasjon. Kniven symboliserer jordbruket, mens tannhjulet symboliserer landets industri. Stjernen står for internasjonalisme og fremskritt. De fem takkene i stjernen symboliserer enhet, frihet, rettferdighet, demokrati og fremskritt. 
Frigjøringsbevegelsen MPLAs flagg hadde samme farger og inndeling som nasjonalflagget, men hadde ikke med kniven og tannhjulet, mens stjernen var større og plassert i senteret av flagget.
Amos' bok

Amos (hebraisk: עָמוֹס – ʿĀmôs) er en av profetbøkene i Den hebraiske Bibelen og Det gamle testamente, og er således en del av den religiøse kanon for både  jødedommen og kristendommen. Den blir også omtalt som en del av Tolvprofetboken som er et navn på tolv av de profetiske bøkene i Det gamle testamente. Profeten Amos, en eldre samtidig med Hosea og Jesaja, var aktiv i tiden rundt 750 f.Kr. under styret til kong Jeroboam II av Israel (788–747 f.Kr.). Det gjør Amos’ bok til den første bibelske boken i seksjon av profetere som ble skrevet. Amos bodde i det sørlige kongedømmet Judea, men prekte i det nordlige kongedømmet Israel.
Bokens sterke fokus på sosial rettferdighet gjorde den populær i den sosialetiske bevegelsen i Norge på 1970-tallet og 1980-tallet. Allerede i 1893 utkom den første norske akademiske analyse av boken ved Simon Michelet.
Boken ble sannsynligvis skrevet i flere «etapper», av flere forfattere, noe som gjør tilblivelsen vanskelig å tidfeste.

Sammendrag

Boken åpner med en historisk opptegnelse om profeten, deretter en kort spådom om Jahves dom (gjentatt i Joels bok). Profeten fordømmer forbrytelsene mot menneskeheten som er begått av hedenske nasjoner, forteller Israel at også de har syndet og skyldig i de samme forbrytelser, og rapporterer om fem symbolske visjoner som spår ødeleggelsen av Israel. Inkludert i dette, uten noen tilsynelatende orden, er en orakel om spådommens vesen, utdrag av salmer, forbannelser, en prosafortelling i tredje  person om profeten og en spådom som lover at Davids hus skal bli gjenopprettet, men som ennå ikke hadde falt i Amos’ levetid.
Annik Saxegaard

Biografi

Hun tok artium i Oslo før hun etter en kort tid prøvde seg som skuespiller. Hun var blant annet med i stumfilmen Brudeferden i Hardanger i 1926.  Men hun vendte scenen og filmen ryggen og begynte å arbeide som journalist, tekstforfatter og programmedarbeider i Bergen kringkaster, og etter hvert begynte hun å skrive skjønnlitteratur. 
Hennes første utgivelse kom i 1933 og var en samling dramatikk for amatørteater; Fem sketcher for unge piker. Året etter kom Katten Busters opplevelserden, den første av en rekke bøker med dyrefortelinger for barn. 
I 1935 kom voksenromanen To værelser og kjøkken. Selv om Saxegaard hadde skrevet boken for voksne ble den oppfattet som en ungjentebok og den liberale holdningen til kjærlighet og seksualitet samtiden mente å finne i boken gikk ikke like godt hjem hos alle. Boken fikk oppmerksomhet og alt samme året kom den ut i svensk utgave, og året etter kom den óg ut på dansk. 
I tiårene som kom fikk hun utgitt en, eller helst flere, nyskrevne bøker hvert år, og mange ble omsatt og utgitt i andre land. I 1958 flyttet hun til Kiel i Tyskland, og etter hvert gikk hun over til å skrive bøkene sine på tysk. En del av disse har aldri blitt utgitt på norsk.
Torolv Kandahl

Bakgrunn og yrkeskarrière

Han hadde examen artium fra 1918 og juridisk embedseksamen fra Det Kongelige Frederiks Universitet fra 1926. Kandahl var journalist i Tønsberg Blad 1918–1919, journalist i Morgenbladet 1919–1922, stenograf på Stortinget 1922–1927, redaksjonssekretær i Aftenpostens politiske avdeling 1928–1941. Han ble avsatt fra sin stilling i 1941 og kom til Storbritannia der han arbeidet i den norske regjeringens informasjonskontor. I 1942 til 1945 var han sjef for regjeringens informasjonskontor i New York. Etter krigen var han redaktør i Drammens Tidende og Buskerud Blad 1945–1961 samt sjefredaktør i Aftenposten 1961–1970.
Kandahl var meget opptatt av at Aftenposten skulle være en «anstendig avis», og som formann i Norsk Redaktørforening 1950–1956 var han arkitekt for Redaktørplakaten. Ellers var han formann i Oslo Journalistklubb 1937–1941 og 1945–1946, formann i Norsk Presseforbund inntil 1941, formann i Den Konservative Presses Forening 1961–1968 og president i Nordmanns-Forbundet 1963–1975.

Politisk arbeid

Ved siden av sitt journalistiske virke var Kandahl politisk aktiv for Høyre. Han var medlem av Aker kommunestyre 1934–1940, herav perioden 1939–1940 som varaordfører, og innvalgt på Stortinget fra Buskerud 1950–1953 (1. vararepresentant fra Buskerud 1958–1961). Som stortingsrepresentant var han medlem av Stortingets kommunalkomité 1950–1952 og medlem av Stortingets samferdselskomité 1952–1953. Han var formann i Drammen Høyre 1956–1961, viseformann i Buskerud Høyre 1958–1961, medlem av Høyres sentralstyre 1961–1970 og styremedlem i Høyres Pressebyrå i 1970.

Utmerkelser

Kandahl ble tildelt Norsk Presseforbunds hederstegn i gull i 1947 og kommandørkorset av St. Olavs Orden i 1975. Han var æresdoktor ved Luther College i Iowa fra 1966.
Moltkebreen

Moltkebreen er en isbre på østkysten av Spitsbergen på Svalbard. Den munner ut i Hinlopenstretet, like vest for Wilhelmøya.
Breen er oppkalt etter den tyske feltmarskalken og greven Helmuth von Moltke (1800-1891).
Bjørkeløvvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 16-22 millimeter) vikler. Forvingen er mørkt gråbrunt spraglete i den indre delen, mens den ytre delen er hvit, nesten helt uten mørkere farge i spissen. Midt på ytterkanten er det én eller to smale, svarte flekker. Bakvingen er lyst gråbrun.

Levevis

Arten finnes i og ved bjørkeskog. Larvene utvikler seg mellom sammenspundne blader av bjørk (Betula spp.). De voksne sommerfuglene flyr fra skumringen og utover natten i juli-august, og kommer ofte til lys.

Utbredelse

Den er litt spredt utbredt i Europa, og finnes også i det nordlige Asia. I Norge er den vanlig nord til Trondheim.
EBBA-prisen

Ebba-vinnere i 2018

Tidligere vinnere inkluderer Adele, Christine and the Queens, Damien Rice, Dua Lipa, Katie Melua, Lykke Li, Mumford & Sons, MØ, Stromae, Tokio Hotel og Tove Lo, samt de norske artistene Donkeyboy (2011), Envy (2014), Todd Terje (2015), AURORA (2016), Alan Walker (2017) og Sigrid (2018).
Viser i ro og mak

Viser i ro og mak er et norsk album med Louis Jacoby. Albumets betegnelse var RCA Victor YNPL 1-708. Det ble utgitt i 1974.
Mesterligaen 2007/2008

Kvalifisering

I rundene er laget som har hjemmekamp i det første oppgjøret nevnt først. Ved uavgjort etter to oppgjør vinner laget med flest mål på bortebane.
Refreng

Refreng, eller omkved, er en verselinje som gjentas for hver strofe av et dikt. Innen musikk brukes også betegnelsen chorus.
Bruken av refreng assosieres særlig med en sangstruktur på vers-refreng-form som typisk plasserer et refreng i nesten enhver sang. Refrenget står ofte i sterk kontrast til verset innen populærmusikken, både melodisk, rytmisk og harmonisk, og inneholder ofte høyere dynamikknivå og aktivitet, gjerne med ytterligere instrumentering.
Omkved kan også ha flere linjer, som gjør at det nærmest kan utgjøre flere selvstendige strofer. Et omkved kan også stå inni en strofe; da kalles de «innstev» eller «mellomsleng».
Omkved er karakteristisk for middelalderballadene og folkeviser. I danseviser framførte ofte forsangeren den egentlige teksten, mens omkvedet ofte ble sunget av dansende. Omkvedet stod som regel ikke i direkte forhold til den egentlige folkeviseteksten.
Innen sang bryter refrenget i regelmessige intervaller utviklingen til sangen.

Etymologi

Ordet «refreng» kommer av fransk refrain, som igjen kommer av gammelfransk refaindre, «gjenta»; den gammelfranske formen avledes av det latinske prefikset re-, «igjen», samt frangere, «bryte».
«Omkved» kommer av ordet «kvede», som betyr «synge». Ordet kommer av norrønt kveða – «si», «uttale», «kvede», «synge», «dikte»; ordet gir også gjennom dansk ordet «kvad». «Kvede» kommer videre fra germansk *kʷéþan-, «si», og den indoeuropeiske roten kan muligens være *gwet-, «tale».
Benedikt VIII

Bakgrunn

Theophylactus var sønn av Gregor, kardinalbiskop av Tusculum og Maria, samt bror av den fremtidige pave Johannes XIX), etterkommer av Theophylact, kardinalbiskop av Tusculum. Faren Gregor var også keiserlig admiral. Han kom fra Tusculum og av tuskulanernes slekt; dette var en familie som den gang var svært mektig også i Roma. Den senerer pave var en brutal men begavet condottiere.

Kardinal

Pave Silvester II utnevnte ham i 1001 til kardinalbiskop av Porto. Både han og broen, som etterfulgte ham som kardinal der, og likeså hans nevø, gjort til pave direkte fra legmannsstanden.

Pave

Med de nevnte tre tusculanere var pavedømmet igjen, likesom et århundre tidligere, i én families hender. Etter sitt valg til pave overlot Benedikt gravetittelen av Tusculum, som han hadde arvet fra faren, til sin bror Alberich. For å befeste sin makt utnevnte han så denne og en annen av sine brødre, Romanus av Tusculum, til konsul og til hertug av Roma, og utstyrte dem begge med vide fullmakter. 
Pave Benedikt mått tidlig forsøke å håndtere motpaven Gregor VI, som var fra den inntil da dominerende crescentierfamilien, selv om denne var i slekt med grevene av Tusculum. Benedikt klarte ganske raskt å utmanøvrere motpaven i forhold til kong Henrik II. Han kronet kong Henrik II og hans hustru Kunigunde den 14. februar 1014 til keiser og keiserinne.
Deretter konsoliderte pave Benedikt Kirkenstatwn. I 1016 beseiret den hær han hadde oppsatt sarasenerne som herjet og ødela i Nord-Italia. Seieren ble vunnet ved Luni. Da sarasenerne hærtok Sardinia, allierte Benedikt seg med sjømaktene Genova og Pisa. Sammen med dem og med en nyoppbygs flåtestyrke fordrev han sarasenerne fra øya. Sardinia ble deretter forlenet til Pisa. 
Et påfølgende felttog mot det bysantininske rike i Sør-Italia ble imidlertid resultatløst. I 1020 oppsøkte han keiseren i Bamberg og bad om hjelp mot de ekspanderende bysantinere, der normannerne fra 1017 ble en ny og stadig tydeligere politisk maktfaktor. 
Konsilet i Pavia, avholdt av pave og kreiser i fellesskap i 1022 i Pavia, gav deketer om den kirkelige reform: Her ble presenes sølibat innskjerpet; overtredelse kunne føre til avsettelse  og til at barna til klerikerne ble erklært som ufri (kirkeslaver). Sammen med Henrik II kjempet man ubder en rekke synoder mot simoni og for sølibat.
Det var på denne tid, og ved samarbeidet med keiseren, at tillegget filioque ble endelig fastsatt.
Han døde den 9. april 1024 i Roma. Han bror Romanus ble den påfølgende pave, under navnet Johannes XIX.
McWilliams gasskraftverk

McWilliams gasskraftverk er et varmekraftverk i Covington County i Alabama, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 654 MW, fordelt på 7 turbiner. Operatør er energiselskapet PowerSouth Energy Cooperative. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1954, med utvidelser i 2002. Brenselkilden er naturgass, og bare subsidiært fyringsolje.
Odin bryggeriet

Odin Bryggeriet var et dansk bryggeri. Det holdt til i Viborg og produserte øl i 156 år før det ble lagt ned i 1988. Det var da Danmarks eldste bryggeri.
Bryggeriet ble grunnlagt i 1832 av Chresten Olesen, og var i familiens eie uten å gå særlig godt fram til 1868 da det ble kjøpt av  Theodor Lillienskjold. Han moderniserte bryggeriet og åpnet restauranten «Valhalla» i lokaler tilknyttet produksjonen. I 1899 ble bryggeriet gjort om til et aksjeselskap.
I 1977 flyttet det over i nye lokaler på 12 000 kvadratmeter, og i 1978 ble det et datterselskap av Faxe Bryggeri. I 1982 sluttet produksjonen av flaggskipet «Prinsens Bryg», og i 1988 ble hele produksjonen nedlagt av Faxe. Det hadde da vært ølproduksjon i 156 år, og bryggeriet var landets eldste.
Faxe Ladeplads

Navn og etymologi

Faxe Ladeplads het tidligere Hylleholt og Fakse Ladeplads. Navnet Hylleholt ble brukt på 1500-tallet, og byen fikk nåværende navn da Vemmetofte kloster og grevskapet Bregentved i 1862-64 anla en havn her, som skulle fungere som lasteplass (ladeplass) for kalk produsert i Faxe kalkbrudd. Navnet faxe kommer av gammeldansk fax, som betyr manke, dvs skogvokst.

Geografi og klima

Byen ligger ca 9 meter over havet. Gjennomsnittstemperaturen er 8,4°C gjennom året, med gjennomsnitt i august på 16,6°C som den varmeste måneden og 0,3°C i februar som den kaldeste måneden. Gjennomsnittlig nedbør er 577 mm, og den tørreste måneden er februar med 30 mm og den våteste er juli med 62 mm gjennomsnittlig nedbør.

Faxe Ladeplads i dag

Faxe Ladeplads er en utpreget havneby, omgitt av skog og strender. Vest for byen ligger Dyrehaven og Feddet, som er populære naturområder. Dyrehaven er preget av høye eiketrær, og har to gravhauger. Skogen går helt ut til kysten, der en klippe danner grensen mot Faxe Bugt, og gir utsikt mot Feddet, Jungshoved og Møn. 
Hylleholt skole ble tatt i bruk i 1878, og het i starten Strandskolen. Faxehus Efterskole har cirka 100 elever, og holder til i et gammelt badehotell, bygget i 1908.
Stolheis

En stolheis er en heis som brukes i skisentre. Heisen står på master og en wire holder stolene oppe. Det finnes 1-, 2-, 3-, 4-, 6- og 8-seters stolheiser. Stolheiser har forskjellig fart, men de fleste går roligere ved opphavs- og sluttpunkt, slik passasjerer kan gå på og av uten skaderisiko.
Blanche Scott

Tidlig liv

Blanche Stuart Scott ble født 8. april 1889, i Rochester, New York til Belle og John Scott (1838-?). Hennes far var en vellykket forretningsmann som produserte og solgte patentmedisin. Scott ble en tidlig bilentusiast. Hennes far kjøpte en bil og hun kjørte den i en tid i byen før hun ble gamel nok til å kjøre lovlig. I 1900, da familien fortsatt bode i Rochester, betraktet Scott's familie henne som en guttejente og sendte henne på skolen.

Prestasjoner i luften

Den publisitet hun fikk rundt bilturen ble lagt merke til av Jerome Fanciulli og Glenn Curtiss som ble enige om å gi henne flytimer i Hammondsport, New York. Hun var den eneste kvinnen som fikk instruksjon direkte fra Curtiss. Han monterte en sperre på gasshendelen på Scott's fly for å hindre at det fikk nok fart til å komme i luften mens hun praktiserte taksing på bakken. Den 6. september,  enten hun flyttet på sperren eller ei, tok et vindkast tak i flyet og løftet det og hun fløy til en høyde på 15 meter, før hun utføre en myk landing. Hennes flytur var kort og muligens utilsiktet, men Scott er kreditert som den første kvinnelige pilot som fløy solo i et fly i USA, selv om Bessica Medlar Raiche's flyvning den 16. september ble akkreditert som den første av Fédération aéronautique internationale på den tiden.
Scott ble deretter profesjonell pilot. 24. oktober 1910, debuterte hun som medlem av Curtiss utstillingslaget på et Air Meet  i Fort Wayne, Indiana. Hun var den første kvinne til å fly på et offentlig arrangement i Amerika. Hennes oppvisningsflyvnin ga henne kallenavnet Tomboy of the Air (Guttejente i Luften). Hun ble en dyktig stunt pilot kjent for å fly opp ned, og utfører dead dive, dykking fra en høyde av 1 500 m og plutselig trekke opp bare 200 meter over bakken. I 1911 ble hun den første kvinnen i Amerika for å fly langdistanse da hun fløy 60 mil non-stop fra Mineola, New York. I 1912 ble Scott ansatt av Glenn Martin og ble den første kvinnelige testpilot da hun fløy Martin prototyper før de endelige tegninger for flyet hadde blitt gjort. I 1913 hun sluttet seg til Ward exhibition team. Hun trakk seg tilbake fra flyvning i 1916 fordi hun var plaget av den offentlig interesse havarier tiltrakk seg og et område som ga ingen mulighet for kvinner til å bli mekanikere eller ingeniører.

Tekstskriving og museumsarbeid

I 1930-årene arbeidet Scott  som manusforfatter for RKO, Universal Studios og Warner Brothers i California. Hun har også skrevet, produsert og fremført på radio Show vist i California og Rochester. Den 6. september 1948 ble Scott den første merikanske kvinne til å fly en jet da hun var passasjer i en TF-80C styrt av Chuck Yeager. Han kjente Scott's historie som stuntpilot, og Yeager behandlet henne gjøre noen loop og stupe fra 4 000 m høyde. I 1954 begynte Scott  å arbeide for United States Air Force Museum, bidro til å skaffe tidlige luftshistorier

Død og etterpå

Scott døde mandag 12.  januar 1970, på Genesee Hospital i Rochester, New York, i en alder av 84 år. Hun ble kremert i Mount Hope-Cemetery. Hennes grav ligger på Rochester er Riverside Cemetery.
Joachim Rohleder

Bakgrunn

Joachim Rohleder var sønn av en grossist i Stettin. Han var 1905/10 på kadettanstalt i Oranienstein.

Offiser

Deretter ble han med offiserspatent av 1. juni 1910 overført som løytnant til Leib-Grenadier-Regiment „König Friedrich Wilhelm III.“ (1. Brandenburgisches) Nr. 8 i den preussiske armé i Frankfurt (Oder). 
Under første verdenskrig var han troppsfører og kompanifører, og ble til sist regimentsadjutant, med graden oberleutnant. Han ble dekorert med Jernkorset (begge klasser), Verwundetenabzeichen i dort og det mecklenburgiske Militärverdienstkreuz II. klasse.
Etter våpenstillstanden i Compiègne som avsluttet verdenskrigen, og et kortere virke i Grenzschutz ved Beuthen ble Rohleder inntatt i det foreløpige Reichswehr. Der tjenestegjorde han i Reichswehr-Infanterie-Regiment 10 og deretter i Infanterie-Regiment 8 i Reichswehr. 
I 1930 sluttet han i Reichswehr og var  1931/34 militærråddgiver og instruksjonsoffiser ved militærakademiet i Argentina.
I 1935 ble ansatt som E-Offizier med majors rang i Wehrmacht hær, og under avdelingsleder Franz Eccard von Bentivegni leder for gruppe III F for kontraspionasje i den tyske etterretningstjeneste, det såkalte Abwehr i Amt Ausland/Abwehr. I egenskap av dette skulle han blant annet i 1943 utrede avdelingslederen Hans Osters høyforræderi. Men hans funn ble til å begynne med lagt på is, underslått, av hans overordnede Bentivegni og Canaris. 
Fra tidlig i 1944 virket han ved Reichssicherheitshauptamt (RSHA) Amt IV E (Ansvarsområde: Tilfeller av lands- og høyforræderi) under SS-Standartenführer Walter Huppenkothen. Etter selv å ha blitt stilt til svars overfor en spesialkommisjon ble han i 1945 flyttet til fronten.
Rohleder bekreftet i et dokument (nå i Berlin Document Center) den 6. august 1963 at han var med i de følgende nasjonalsosialistiske organisasjoner: SS, SA, Propagandakompanie (PK), Rasse- und Siedlungshauptamt (RUSHA), Oberstes Parteigericht (OPG), Rückwanderungszentralstelle (PWZ) og Einwanderungszentralstelle (EWZ).
Etter 1945 ble han stedfortredende leder av Generalvertretung München i Organisation Gehlen.

Personlighet

På grunn av sin høye dannelse og intelligens ble han i stand til å kombinere innløpende meldinger fra de forskjellige Abwehr-stasjoner i Tyskland og rundt om i Europa slik at han fikk se mønstrene i utenlandsk spionasjevirksomhhet, og presentere dette for Wilhelm Canaris. Som offiser fra et preussisk eliteregiment stod pliktoppfyllelse og bilitær lydighet overfor foresatte meget sentralt for ham. Slik var det i tilfellet Hans Oster utenkelig å gå forbi eller utenom sine foresatter.
Tapet av hjembyen Stettin etter 1945 var et tungt slag for ham. Likeså tilbakegangen i samfunnet av det nasjonale sinnelag. Diner siste år levde han tilbaketrukket, og «som en fremmed blant menneskene», som han selv uttrykte det.
Lognvik Fjellstue

Tegnet av arkitekt Arnstein Arneberg, bygget opprinnelig på Snarøya utenfor Oslo, men fra 1969 en del av Lognvik Gård.
Bygningen ble bestilt av pelshandler Bjarne Juul cirka 1900 og satt opp på Fornebu. Den var her kjent som "Villa Lagmanden". Grunnflaten er ca. 200 m², over kjeller, 1.te og 2nd etasje + loft. Juul hadde store verdier i Russland, men mistet alt under revolusjonen og måtte selge til en familie fra Oslo. Da andre verdenskrig kom stod det utsatt til, og etter at tyskerne mislyktes sjøveien 9. april, landet de første tyske flyene på Fornebu og okkuperte dette huset først. Tyskerne tok det derefter ibruk som sykehus for sine flyvere.
På slutten av 60-tallet da flyplassen på Fornebu skulle utvides var bygningen til salgs med forutsetning av at den ble flyttet. Alternativet var riving. Torstein Halvor Kongshem kjøpte det og fikk det flyttet og satt opp på sin gård sommeren 1969.
Gjennom mange år var "Lognvik Gård og Fjellstue" et sted der norske, svenske, danske og hollandske turister møttes og ferierte sommer- og vinter. Her var det 3-retters middag med alle rettigheter. Om de ønsket det fikk turistene opplæring i skiteknikk, enten i slalombakken på Listaul i nærheten eller i skiløypene på fjellet i "Silkedalen".
Fjellstua har inntil 22 sengeplasser fordelt på 8 soverom.
Icarus (tidsskrift)

Icarus er et vitenskapelig tidsskrift for planetologi. Tidsskriftet ble grunnlagt i 1962 og ble tilknyttet American Astronomical Society's Division for Planetary Sciences (DPS) i 1974. Carl Sagan var redaktør fra 1968 til 1979, og ble etterfulgt av Joseph A. Burns (1980–1997) og Philip D. Nicholson (1998–).