google/wiki40b huggingface dataset:
Magick Touch

Magick Touch er en trio fra Bergen som spiller hardrock. Bandet ga ut sitt debutalbum Elecktrick Sorcery i 2016 via Edged Circle Productions. Medlemmene i bandet er Bård "Heavy" Nordvik (trommer/sang), HK Rein (gitar/vokal) og Christer Ottesen (bass/vokal)
Bandets andre album Blades, Chains, Whips & Fire kom ut 5. januar 2018 og ble fulgt opp med en Europaturné sammen med Audrey Horne. Albumet har generelt fått svært gode omtaler, blant annet i det velrennomerte tyske magasinet Rock Hard og Bergens Tidende
XXII korps (USA)

XXII korps ( XXII Corps) var et korps i den amerikanske hæren under annen verdenskrig, den kalde krigen og (under navnet II Field Force, Vietnam) vietnamkrigen.
Korpset ble dannet 9. januar 1944 og formelt aktivisert 15. januar som del av Army of the United States, vernepliktstyrken i den amerikanske hæren. Etter annen verdenskrig ble det deaktivisert, og deretter overført til de regulære styrkene 12. juli 1950. Under vietnamkrigen ble forbandet omdøpt til II Field Force, Vietnam, men etter krigen ble navnet endret tilbake til XXII korps.
Sambatyon

Sambatyon er i rabbinsk litteratur navnet på (den fiktive) elven som Israels ti forsvunne stammer skal ha blitt forvist bak av den assyriske kongen Salmanassar V. I de tidligste referansene, slik som Targum Pseudo-Jonathan, har elven ingen spesielle egenskaper, men i senere litteratur har den voldsomme fosser og stryk og kaster opp stener seks dager i uken. I noen referanser består den utelukkende av sand, stein og flammer. De seks ukedagene elven går, er den umulig å krysse, mens den stopper opp hver sabbat, den dagen jøder ikke har lov til å reise. Dette blir sagt å være opprinnelsen til navnet på elven. Sambatyon var også et populært tema i middelalderlitteratur, f.eks. «Aleksander-romansen» hvor Aleksander den store møter elven på sine reiser.
Matematisk institutt (UiO)

Matematisk institutt ble opprettet i 1947. Inntil da hadde aktiviteten vært organisert direkte under et fakultet, først under Det philosophiske fakultet og deretter under Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet.

Historikk

Instituttet omtales ved opprettelsen som ”Matematisk og mekanisk institutt”, et navn som gjenspeiler den todeling faget hadde ved universitetet. Instituttet som selvstendig enhet er altså ikke så gammel, men faget matematikk har vært sentralt helt fra universitetet spede start på begynnelsen av 1800-tallet.
Instituttet har fra starten hatt en ”Avdeling for ren matematikk” og en ”Avdeling for anvendt matematikk” – mekanikk. Instituttet har senere blitt supplert med andre fagområder.
På 1950-tallet vokste det frem et statistikkmiljø, og dette medførte at matematisk statistikk ble etablert som undervisningsfag – bifag fra 1955 og hovedfag fra 1966. Dette utviklet seg til ”Avdeling for statistikk”.
På 1940- og 50-tallet ble datamaskinen utviklet. Dette medførte at et nytt fagområde vokste frem. Den nødvendige undervisningen i numeriske metoder og programmering ble ved UiO gitt av Matematisk institutt, og fra 1960 var det en rutinemessig del av instituttets virksomhet. I 1963 fikk instituttet en egen ”Avdeling for numerisk analyse”. Avdelingen vokste raskere enn noen annen avdeling ved universitetet, og enden på historien ble at ”Avdeling for numerisk analyse” sammen med ”Avdeling for kybernetikk” ved Fysisk institutt fra nyttår 1977 ble gjort om til Institutt for informatikk.
I 2003 ble nytt gradsystem innført. Matematisk institutt tilbyr i dag 2 bachelorprogrammer: Matematikk, informatikk og teknologi (MIT) og Matematikk og økonomi (MAEC). Fra bachelorprogrammene kan studentene gå videre og ta en mastergrad. Per våren 2014 er det 281 studenter på bachelorprogrammene og 124 som holder på med en mastergrad.
I 2013 ble instituttet omorganisert og forskningsgruppene ble delt inn i seks seksjoner. Forskningsgruppen i beregningsorientert matematikk ble flyttet fra Institutt for informatikk til Matematisk institutt.
Matematisk institutt var også vertsinstitusjon for CMA (Centre of Mathematics for Applications) – et "Senter for fremragende forskning", utnevnt av Norges forskningsråd i 2003. CMA var et tverrfaglig senter med tyngdepunkt matematikk og informatikk, og med deltakelse fra Matematisk institutt, Fysisk institutt, Institutt for teoretisk astrofysikk og SINTEF Anvendt matematikk. CMAs forskningsprofil har fire "søyler": Stokastisk analyse/finans, partielle differensiallikninger, geometrisk modellering og anvendelser i fysiske fag (kvantemekanikk og astrofysikk). Senteret opphørte i 2013.

EU-prosjekter

Bernt Øksendal, ERC Advanced Grant, Innovations in Stochastic Analysis and Applications (2009-2014)
Snorre Christiansen, ERC Starting Grant, Structure and scaling in computational field theories (2012-2016)
Sergey Neshveyev, ERC Starting Grant, Noncommutative geometry and quantum groups (2013-2017)
Ragnar Winther, ERC Advanced Grant, Finite Element Exterior Calculus and Applications (2014-2019)
Peppermø

Peppermø er en tradisjonell betegnelse på en ugift kvinne over 30 år. Ordet ble tatt i bruk på dansk i slutten av 1700-tallet etter mønster av den mannlige parallellen peppersvenn, som opprinnelig var en ugift, omreisende krydderhandler. Ordet er i dag særlig knyttet til skikken med å gi ugifte en pepperbøsse eller -kvern i gave til 30-årsdagen. Peppermø kan også brukes spøkefullt eller lett nedsettende om en gammel jomfru og den sosiale rollen samfunnet har forbundet med en slik kvinne. Betegnelsen peppermø er i nyere tid delvis avløst av nyordet «ungkarskvinne».

Historie og betydning

Ordet peppermø har fått en spesiell betydning i forbindelse med ugifte kvinners stilling i det norske, og europeiske, samfunnet på 1800- og begynnelsen av 1900-tallet, og den rollen ugifte kvinner spilte i forbindelse med utviklingen av feminismen.
I en tid da det var kvinneoverskudd på grunn av forholdsvis lavere levealder for menn, der menn hadde forsørgerplikt, og tilgangen til betalt arbeid for kvinner var begrenset, ble ugifte kvinner lett avhengig av familien og kunne bli oppfattet som en byrde. På den annen side ble det å skape seg en yrkeskarriere lett noe som brøt med samtidige kvinneidealer – den ugifte kvinnen som måtte sloss for en selvstendig posisjon der menn fikk dette som en selvfølge, kunne bli oppfattet som utilbørlig selvhevdende.
Den andre siden av peppermø-rollen kan knyttes til den «viktorianske» ideologien som dominerte kvinnesaken frem til 1920-tallet. Innenfor denne diskursen ble seksualitet generelt betraktet som utelukkende negativt, og menns seksualitet spesielt som «dyrisk» og i strid med de kultiverte idealene som kvinner forvaltet. Den «politisk korrekte» peppermø fremsto dermed både som et «dydsmønster» og som en uttalt mannshater. Slike holdninger ble imidlertid også forfektet av gifte kvinner og av menn (se Sedelighetsdebatten).
Myrmarachne formicaria

Utseende

Myrmarachne formicaria er en mindre edderkopp, mellom 4 og 7 millimeter lang. Den er mørkt brunsvart og rødlig farget. Den ligner på maur og kan lett forveksles med disse, særlig de røde skogsmaurene. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Hodet har åtte øyne, to uvanlig store midt foran, og to litt mindre på hver side. De resterende fire øynene er plassert på siden av hodet. Hoppeedderkoppene skiller seg ut ved at de har evnen til i en viss grad å fokusere blikket.
I Norge finnes bare Myrmarachne formicariai denne slekten, så forveksling med andre nærstående arter burde ikke være et problem. Sør øst i Europa finnes ytterlig en art, Myrmarachne simonis. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Den 33. verdenskongressen i geologi

Den 33dje verdenskongressen i geologi (33IGC) hadde Oslo som vertsby og fant sted 6. august–14. august 2008. Nesten 6 000 geologer fra hundre nasjoner var ventet til kongressen, som ble avholdt på Norges Varemesse i Lillestrøm. Også internasjonale organisasjoner og representanter for forskjellige nasjoner medvirket på temadager og i debatter under den ni dager lange kongressen. Det ble dessuten arrangert flere ekskursjoner såvel før, under som etter kongressen.
Geofagene som var representert omfattet bl.a naturgeografi, geologi, geofysikk, hydrologi, meteorologi, oseanografi, petroleum, klima samt miljø.
Verdenskongressen i geologi blir arrangert hvert fjerde år. Den er også tidligere avholdt i Norden, nemlig Den 21. verdenskongressen i geologi i 1960.
Skut (bygning)

En skut er et en-etasjes, som oftest uisolert, tilbygg på jærhus, som regel også uten vindu. En skut på et hus ligger i forlengelse av huset, altså på kortveggen. På Jæren er det ikke uvanlig med skuter på begge kortveggene, men det er særlig den som vender mot nord som er viktig, for den isolerer boligdelen ved at den tar godt av for nordavinden.
En skut er i husets bredde og har skråtak. Ytterveggen er av stein, noe som gjør at den tar godt av for vinden. Den ble benyttet til lager og det var vanlig å lagre torv der om vinteren.
Liaozhai zhiyi

Liaozhai zhiyi (tradisjonell kinesisk: 聊齋志異, forenklet kinesisk: 聊斋志异, pinyin: Liáozhāi zhìyì; engelsk oversettelse: Strange Stories from a Chinese Studio) er en samling med nesten fem hundre fortellinger skrevet av den lavere mandarinen Pu Songling (1640-1715) på klassisk kinesisk. Språket er også influert av tidlig mandarin; det veksles mellom formene på en sammenfiltret måte som lenge har skremt bort oversettere til vestlige språk. Verket ble til i den tidigere del av Qing-dynastiet. Det ble utgitt posthumt, av Pu Songlings barnebarn; første kjente trykte eksemplar kom i 1766, men det kan kanskje være at det utkom utgaver av samlingen noe tidligere.
Liaozhai zhiyi er en blanding av historier og legender, i chuanqitradisjonen som hadde sine røtter i Tangdynastiets tid. De fleste fortellingene har en basis i sannheten, selv om alver og andre vesener blandes med mennesker, mange av dem historiske. Pu gjør bruk av muntlig overleverte folkeeventyr og skaper en rekke fortellinger som krysser frem og tilbake over en stadig mer uklar grense mellom realitet og den fantastiske verden. Blant de skikkelser som opptrer er magiske revefeer, spøkelser, lærde, hoffmandariner, taoistiske eksorsister og uhyrer. Mange av historiene er satiriske, og de mest moralsk høyverdige er gjerne helt andre skikkelser enn dem som konvensjonene skulle tilsi. Menneskene kommer gjerne dårlig fra det med sitt forderv. Slik speiler historiene også forfatterens skuffelse over sin samtids samfunnsforhold.
I kinesisk litteraturhistorie går Liaozhai zhiyi for å være høydepunktet for den klassiske fortellerkunst. Samlingen er samtidig sluttpunktet for den tradisjoneele kinesiske fortelling, for etter den skrives alle viktigere fortellernoveller og -romaner på omgangsspråket.
Herbert Stanley Morrison

Bakgrunn

Morrison var sønn av en politikonstabel og ble født i Lambeth i London. Som nyfødt mistet han synet på det høyre øyet på grunn av en infeksjon på øyet. Som mange tidlige ledere av Labour Party, hadde han lite formell utdanning og han sluttet på skolen i en alder av 14 år for å bli visergutt.

Politisk karriere

Hans tidlige politikk var fylt med radikale meninger, og han var i en kortere periode interessert i den sosialdemokratiske føderasjonen til Independent Labour Party (ILP). Fordi han var en militærnekter, jobbet han i et gartneri i Letchworth under den første verdenskrigen.
Morrison sluttet seg til Labour Party etter 1. verdenskrig og han ble valgt til Metropolitan Borough of Hackney i 1919. Morrison satt som ordfører i 1920–1921. Han ble valgt inn til London County Council i 1922 og etter valget i 1923 ble han medlem av parlamentet for distriktet Hackney i indre London. Morrison ble utnevnt til minister for transport etter valget i 1929.
Morrison satt i London County Council, og ved valget i 1933 ble han til å lede Labour Group. Dette ga ham kontrollen over nesten alle kommunale tjenester i London. Hans viktigste prestasjoner i dette embetet inkluderte samlingen av buss, trikk og trolleybuss-tjenester med og etableringen av London Passenger Transport Board (på folkemunne kjent som London Transport) i 1933. 
Han skapte også Metropolitan Green Belt rundt Londons forsteder. Han konfronterte regjeringen med at de nektet å finansiere utskiftingen av Waterloo Bridge, og til slutt ble de enige om å betale 60% av kostnadene ved den nye broen. Ved valget i 1935 ble Morrison igjen valgt inn til House of Commons og umiddelbart utfordret han Clement Attlee når det gjaldt ledelsen av partiet. 
Morrison måtte ta mange potensielt upopulære og omstridte avgjørelser på grunn av omstendighetene rundt utbruddet av den andre verdenskrigen. Den 21. januar 1941 forbød han avisen Daily Worker på grunn av deres pro-sovjetiske holdninger. Dette forbudet varte i til sammen 18 måneder før det ble opphevet igjen. 
Etter Ernest Bevins avgang som utenriksminister tok Morrison over hans rolle, men han følte seg ikke videre komfortabel i utenriksdepartementet. Han holdt en aggressiv holdning mot Irans demokratiske sosialistiske statsminister Mohammed Mosaddeq. Morrison satt som utenriksminister på tidspunktet for avsløringen om dobbeltagentene Guy Burgess og Donald Duart Maclean som spionerte til fordel for Sovjetunionen.
Etter valget i 1959 ble han gjort til livstidspeer som baron Morrison av Lambeth.
Hans sønnesønn Peter Mandelson var statsråd i Labour-regjeringene til statsministerne Tony Blair og Gordon Brown.
Kong Baudouin stadion

Historie

I 1946 ble stadion omdøpt til Heysel stadion. Den var arena for Serievinnercupfinaler i fotball i 1958, 1966, 1974 og 1985 og finalen i Cupvinnercupen i 1964, 1976, 1980 og 1996. Det høyeste tilskuertallet på disse kampene var i 1958 da det var 66 000 mennesker.

Tragedien i 1985

Til tross for sin status som Belgias nasjonalarena var Heysel stadion dårlig vedlikeholdt. Da finalen i Serievinnercupen i 1985 gikk av stabelen gikk stadion bokstavelig talt i oppløsning. Ytterveggen var for eksempel lagd av betong, og supportere som ikke hadde billetter ble observert mens de sparket hull i veggen for å komme inn. Den dårlige tilstanden på stadion sammen med dårlig kontroll av publikum blir regnet som medvirkende faktorer i Heysel-tragedien som fant sted før finalen i 1985. Etter tragedien ble banen bare brukt til friidrett, og er fremdeles arena for den årlige Memorial Van Damme.

Modernisering

Et tiår etter katastrofen ble stadionet gjennoppbygd til en kostnad på 1, 5 milliarder belgiske franc, (rundt 50 millioner dollar i 1995) og fikk navnet Baudouin stadion. Alt som er igjen av de gamle stadionet er en renovert port nær hovedinngangen. Den nye arenaen kombinerer fotballbane med løpebane og muligheter for andre friidrettsøvelser. Den ble gjenåpnet 23. august 1995 som arena for landets fotballandslag og er den største stadionet i Belgia med en kapasitet på 50 024 tilskuere. Åpningskampen i EM i fotball i 2000 ble spilt på arenaen.
26. mai 2006 bestemte det belgiske fotballforbundet at banen ikke lenger skulle huse landslagets kamper eller den belgiske cupfinalen da portene på en tribune var for smale og stadionet ble regnet for utrygg. Landslagets neste kamper ble derfor spilt på Constant Vanden Stock stadion. Myndighetene i Brussel klaget på vedtaket og hevdet at stadion var trygg, til tross for rapportene, og denne klagen ble kjent gyldig i en rettssak. Representanter for byen og fotballforbundet møttes og ble enige om en ny kontrakt som strakk seg fram til 2008.

Andre hendelser

Stadionet skulle 19. desember 2009 ha blitt arena for en viktig kamp for Rugby union da Parisklubben Stade Français skulle møte den irske klubben Ulster Rugby der i det som skulle være den første Heineken Cup-kampen i Belgia. Stort snøfall i Belgia på kampdagen gjorde imidlertid at kampen ble utsatt, og i stedet ble spilt i Paris neste dag.
Syng (film)

Produksjon

I januar 2014 ble det annonsert at Garth Jennings skulle skrive og regissere en animasjonsfilm for Universal Pictures og Illumination Entertainment som omhandlet "mot, konkurranse og sangstemme". Filmen skulle opprinnelig ha tittelen Lunch men ble senere omdøpt til Sing. 14. janauar 2014 ble Matthew McConaughey gitt stemmen til hovedrollen. Chris Meledandri og Janet Healy produserte filmen. 17. juni 2015 ble det bekreftet at McConaugheys rollefigur heter Buster og at John C. Reilly skulle ha stemmen til Eddie, en svart sau og Busters beste venn. I november 2015 ble det annonsert at Reese Witherspoon, Seth MacFarlane, Scarlett Johansson, Tori Kelly og Taron Egerton hadde blitt med i filmen.

Musikk

Filmens soundtrack ble utgitt 21. desember 2016.

Utgivelse

Da filmen var nesten ferdig ble den vist 11. september 2016 under Toronto internasjonale filmfestival. Universal Studios ga ut filmen 21. desember 2016.
Rolf Jørgen Fuglesang

Bakgrunn

Fuglesang tok examen artium i 1928 og ble cand.jur. i 1933. Allerede i studietiden ble han en tilhenger av  Vidkun Quisling, og meldte seg straks inn i Nasjonal Samling da partiet ble stiftet i 1933.

Nasjonal Samling

Fuglesang var generalsekretær i NS fra 1933, statsrådssekretær for de kommissariske statsrådene fra 25. september 1940, fungerende minister (statsrådsskretær) i Quislings andre regjering fra 1. februar 1942 til november 1942 og fungerende kulturminister fra november 1942 til frigjøringen. Fuglesang var også Kulturtingets president 1943–1945.
Fuglesang var helt fra begynnelsen av en av Quislings mest lojale medarbeidere og spilte en viktig rolle både under etableringen av NS og oppbyggingen av det nasjonalsosialistiske maktapparatet under andre verdenskrig i Norge.
Fuglesang tilhørte den rene «norske» fløyen av NS under krigen, og var meget kritisk til den pangermanske innflytelsen, særlig representert med Jonas Lie og Sverre Riisnæs. Han nøt derfor ingen høy anseelse hos rikskommissær Josef Terboven og resten av den tyske politiske ledelsen i Norge.

Landssvikoppgjøret

Fuglesang unngikk så vidt dødsstraff under landsvikoppgjøret, da fire av Lagrettens syv medlemmer stemte mot dette. Han ble i stedet dømt til livsvarig tvangsarbeid i 1946, da retten fant at han ikke hadde noen bestemmende innflytelse over NS' landsforræderiske virksomhet, men bare var et redskap. Han ble løslatt i 1956.
Etter soning arbeidet Fuglesang som murer og forretningsmann i Oslo. Han opptrådte igjen offentlig første gang i NRKs radioprogram Ukeslutt i juni 1983.
Heraldisk Tidsskrift

Heraldisk Tidsskrift er et nordisk tidsskrift som utgis i København av det skandinaviske Heraldisk Selskap (Societas Heraldica Scandinavica). Utgivelsen startet i 1960 og kommer vanligvis med to hefter pr år. I mars 2017 er tidsskriftet kommet til bind 12 og hefte nummer 115.
Tidsskriftet har artikler om heraldiske emner og aktiviteter, alle typer våpenskjold og en del beslektede emner; flagg, bumerker, seglmerker, symboler m.m. Det er særlig artikler om nordiske forhold, men også om heraldikk i andre land, internasjonale kongresser og annet. I så å si hvert hefte er det artikler på norsk og/eller som angår Norge.
Forfatterne av artiklene er for det meste nordiske, men også enkelte fra andre land. Blant dem som har skrevet i tidsskriftet er Hallvard Trætteberg, Hans Krag, Gunnar Scheffer (Sverige; statsheraldiker), Sven Tito Achen (Danmark; i en årrekke dets redaktør), Jan Raneke (Sverige), Ernst Verwohlt (Danmark), Allan Tønnesen (Danmark; tidligere dets redaktør), Knud Prange (Danmark),  Nils G. Bartholdy (Danmark), Bruno Heim (Vatikanet). Dessuten er artikler skrevet av blant andre følgende fra Norge: Harald Nissen, Knut Johannessen, Thorbjørn Bergersen, Geir Helgen, Tom Sverre Vadholm, Tore Vigerust, Kaare Seeberg Sidselrud og Hans Cappelen.
Tidsskriftet er rikt illustrert - også med fargebilder. Lengre artikler har et «abstract» på engelsk - det kan være enkelte artikler som i tillegg har et sammendrag på andre språk.
Tidsskriftets redaktør er for tiden den norske seniorrådgiver og cand.mag. Kaare Seeberg Sidselrud, Oslo. Han etterfulgte den danske cand.mag. Poul greve Holstein. Norsk medlem av redaksjonen er forsker Øystein Ekroll. I tidsskriftets redaksjonsråd sitter personer fra alle de skandinaviske landene. Et norsk rådsmedlem gjennom mange år, er førstebibliotekar Harald Nissen, Trondheim, mens andre norske rådsmedlemmer er Erla Bergendahl Hohler, Oslo, førsteamanuensis Jan Oskar Engene, Bergen, og forfatteren Terje Bratberg, Trondheim.
Tidsskriftet er regnet for å holde en høy faglig kvalitet, og som å være et av verdens ledende tidsskrifter på sitt område.
Tias Eckhoff

Virke

Eckhoff ble utdannet fra keramikklinjen ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1945–49 og hadde praksisopphold ved Saxbo i Danmark. Fra 1949 arbeidet Eckhoff ved Porsgrunds Porselænsfabrik, der han var kunstnerisk leder fra 1953 til 1960. Ved fabrikken designet han både serviser og sanitærporselen, samtidig som han hadde frilansoppdrag for Georg Jensen, blant annet med bestikket «Cypress» (1952). I den første tiden på Porsgrund formgav han kaffe- og teserviset «Det riflede» (1952), som «regnes som et hovedstykke i nyere norsk kunstindustri», og det ildfaste «Glohane»-serviset (1952).
I 1957 opprettet han eget tegnekontor i Oslo, hvor han etter hvert samarbeidet med datteren Sigrid Eckhoff. Han formgav flere bestikkserier for Norsk Stålpress, og tegnet kunstglass for Hadeland Glassverk. På 1970- og 80-tallet designet han flere stablestoler i plast. I 1995 tegnet han en stol og et bord i formpresset finér. Eckhoff har også gitt form til nøkler, og er representert i en rekke norske og utenlandske samlinger.
Stirling-tall

Innen matematikk dukker stirlingtall opp i en rekke analytiske og kombinatoriske problemer. De er gitt sitt navn etter James Stirling, som oppdaget dem på 1700-tallet. To forskjellige tallsett har navnet: stirlingtall av første type og stirlingtall av andre type.
Friidrett under Middelhavslekene 2001

Friidrett under Middelhavslekene 2001. Friidrett var en av flere sporter under de fjortende middelhavslekene som ble arrangert i Tunis i Tunisia i perioden 2. til 15. september 2001. Det var 14. gangen friidrett var med på programmet for middelhavslekene Det var 46 øvelser, 23 for menn og 23 for kvinner, 427 utøvere fra 23 nasjoner deltok. Italia ble beste nasjon med ni gullmedaljer foran Frankrike som også vant ni gull.
Holbækmotorvejen

Holbækmotorvejen (M11) er en motorvei som går mellom Vigerslev – Holbæk, den er 62 kilometer lang og ble bygget i årene 1968-1976. Motorveien er en del av primærrute 21 på Sjælland som går fra Vigerslevvej i Valby ved København, videre syd om Holbæk og opp til Sjællands Odde.
Fra Tuse Nord er det påbegynt bygning av en ny motorvei til Vig, hvor den kobles sammen med resten av motorveien nord for Vig. Denne strekningen forventes ferdigbygget i 2013.
Motorveien er på strekningen fra Vigerslevvej – Fløng med seks filer, mens strekningen mellom Fløng – Tuse Nord er med fire filer. Overgangen mellom de to partiene av motorveien, samt innflettinger fra hovedveier – blant annet Rute 14, Ringstedvej – skaper hver morgen og ettermiddag i myldretiden lange køer på mellom 5 og 10 kilometer.
Sandøyfjorden (Sørøya)

Sandøyfjorden (nordsamisk: Sáttovuotna) er en fjord på nordsiden av Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Stålet i vest og Skarvnæringen i øst og strekker seg 15 kilometer sørover til Straumen i enden av fjorden.
Fjorden er oppkalt etter Sandøya som ligger midt i fjorden og her ligger det enkelte hus på østsiden av øya. På østsiden av fjorden, øst for Sandøya ligger gårdsbrukene Skarvfjord og Hønsby. Skarvfjord ligger ved innløpet til den lille fjordarmen Skarvfjorden. Vest for Sandøy ligger de dype vågene Ytre og Indre Reppa.
Den indre delen av Sandøyfjorden blir kalt Sandøybotn. Her finner en også flere småbruk. Koppardal ligger i en våg på vestsiden, og lengst inn i fjorden finner en Fiskenes, Oterurda, Mebotn og Storelv. Straumen er en smal våg som strekker seg helt inn til enden av fjorden. Her ligger også den lille fjordarmen Båtsfjorden.
Fjorden er 165 meter på det dypeste, like nord for Sandøya.
Norgesmesterskapet i boksing 1997

Norgesmesterskapet i boksing 1997 ble arrangert 7.-9. mars i Trondheim.
Kongepokalen ble vunnet av Anders Styve.