google/wiki40b huggingface dataset:
Aspidolea bleuzeni

Utseende

En nokså liten, blank, kraftig, mørkbrun hornbille. Hodet, pronotum og beina er mørkbrune, dekkvingene gulbrune med en stor, kileformet svart flekk i midten som fortsetter langs sømmen helt bak. I tillegg er det svarte, kommaformede flekker på "skuldrene" og nær vingespissen. Disse artene mangler horn og kan ligne på mange andre skarabider. Slekten ligner mye på slekten Cyclocephala, som den ikke er svært klart avgrenset fra.
Et kjennetegn er at maxillene (underkjevene) hos Aspidolea har en dusk av lange hår.
Antennene består av 10 ledd med en kort klubbe. Arten har en forholdsvis lang, avrundet firkantet "snute".

Levevis

Lite eller ingenting er kjent om biologien til disse billene, bortsett fra at de voksne er aktive om natten og kommer til lys.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Fransk Guyana.
Friedrich von Lindequist

Liv og virke

Han begynte i 1892 som regjeringsassessor i koloniavdelingen i Auswärtiges Amt. Året etter kom han første gang til Tysk Sørvest-Afrika (nå Namibia), der han arbeidet for guvernør Theodor Leutwein og ledet regionalbyrået i Windhoek, med ansvar for forvaltningen av en tredjedel av kolonien. Året etter ble han i tillegg utnevnt til dommer. I 1896 ble han utnevnt til stedfortreder for guvernøren, med rang som regjeringsråd. Fra 1900 arbeidet Lindequist som forvaltningssjef for den tyske generalkonsul i Kappstaden, og to år senere ble han selv utnevnt til generalkonsul.
I november 1905 ble Lindequist utnevnt til guvernør i Tysk Sørvest-Afrika. Han ble da den første sivile guvernøren. Det skjedde i sluttfasen av herero-oppstanden. Lindequist hadde akseptert posten under forutsetning av at Lothar von Trotha ble fjernet som kommandant på grunn av sin brutale krigføring og det Lindequist mente var Trothas umenneskelighet. Lindequist mente Trothas kompromissløse holdning var en viktig grunn til eskaleringen av oppstanden.
I 1906 ble Lindequist utnevnt til æresdoktor ved Universität Greifswald. Allerede i 1907 hadde Lindequist blitt utnevnt til understatssekretær i Kolonikontoret i Berlin. 10. juni 1910 etterfulgte han Bernhard Dernburg som statssekretær og dermed leder av kontoret. Han trakk seg 3. november 1911 i protest mot den tysk-franske Marokko-Kongo-traktaten.
Han var nestformann i Det tyske koloniselskap fra 1914 til 1933.
1. klasse kanonbåt

Kanonbåter av 1. klasse var en fartøyklasse som gjorde tjeneste i den norske marinen fra det første, «Sleipner», ble bygget i Horten i 1878, til de ble utrangert en gang i mellomkrigstiden. Fra før var det bygget 2. klasse kanonbåter og 3. klasse kanonbåter.
Etter at treskipene hadde fått sin dødsdom etter den amerikanske borgerkrig og Slaget på Hamton Roads i 1864, måtte man finne en måte å erstatte de tidligere fregatter og korvetter på. Man prøvde først med monitorer, men denne fartøyklassen kunne ikke erstatte de sjøgående skipene. Løsningen ble kanonbåter – sjøgående skip med kraftige kanoner som kunne ta opp kampen med større skip.
Det viste seg etterhvert at selv ikke disse skipene var gode nok, og panserskip måtte til. Norges første panserskip, Tordenskjold-klassen, ble bestilt i 1895.
Kanonbåtene av 1. klasse var også armert med torpedoer, som var en temmelig ny oppfinnelse. Besetningen varierte fra 90-130 mann, men fartøyene var ganske ulike. Grunnen til dette var at de ble bygget med såpass store mellomrom, og at teknologien og kravene til et moderne krigsskip endret seg ganske radikalt mellom hver gang man bestilte et nytt skip. De ble drevet fremover av dampmaskiner, og for eksempel «Sleipner» hadde en fart på 12,7 knop.
Velferdsøkonomi

Velferdsøkonomi er en gren av samfunnsøkonomi som benytter mikroøkonomi til å evaluere graden av velvære eller nytte for samfunnet som helhet, særlig relatert til økonomisk likevekt og samfunnsøkonomisk effektivitet. Analysen baserer seg gjerne på å vurdere ulike likevekter opp mot hverandre gjennom en samfunnsmessig velferdsfunksjon.
Det er to hovedteoremer innen velferdsøkonomi: Velferdsøkonomiens første teorem sier at en generell likevekt under fullkommen konkurranse vil være paretooptimal, mens velferdsøkonomiens andre teorem sier at en paretooptimal allokering kan oppnås i generell likevekt under fullkommen konkurranse.
Innsikt fra velferdsøkonomi er relevant for offentlig økonomi og økonomisk politikk når en skal vurdere hvorvidt og eventuelt hvordan man skal gripe inn i markedet. Nytte-kostnadsanalyse benytter seg også av velferdsøkonomisk teori.
Wild Turkey

Wild Turkey, også kjent som Dirty Bird, er en amerikansk bourbon fra Kentucky. Varemerket eies av Gruppo Campari.
Tēvzemei un Brīvībai/LNNK

Tēvzemei un Brīvībai/LNNK («For fedreland og frihet/LNNK», TB/LNNK) er et høyreorientert, nasjonalkonservativt, parti i Latvia. Partiet er den fremste eksponenten for latvisk nasjonalisme og en ekskluderende politikk ovenfor statsløse og russisktalende.
Det nåværende partiet blei etablert i 1993 under navnet Tēvzemei un Brīvībai. I 1997 blei partiet slått sammen med Latvias nasjonale uavhengighetsbevegelse (LNNK) og fikk deretter sitt nåværende navn. Partiet har deltatt i de fleste regjeringene fra desember 1995 fram til nå og hadde statsministeren fra august 1997 til oktober 1998. I Europaparlamentet er partiet medlem i Union for Europe of the Nations.
Sonny Boy

«Sonny Boy» er en amerikansk sang, skrevet av Ray Henderson, Bud De Sylva og Lew Brown. Denne hypersentimentale tårepersen var med i talefilmen The Singing Fool fra 1928, hvor den ble fremført av Al Jolson. Jolson spilte den også inn på plate. Hans innspilling fra 1928 ble en hit og millionselger.
Sangeren Eddie Fisher ble alltid kalt «Sonny Boy» av sin familie på grunn av sangens popularitet. Den ble spilt inn på plate samme år som Fishers fødsel. I sin selvbiografi skriver han at til og med etter at han ble gift med Elizabeth Taylor i 1959, tjente $ 40 000 i uka, opptrådte i Las Vegas, tilbrakte tiden med Frank Sinatra og Rocky Marciano og hadde sanger på toppen av listene, kalte hans familie ham fortsatt «Sonny Boy».
Arild Andresen, piano med gitar og bass spilte den inn i Oslo 11. mars 1955 som første melodi i medleyen «Klaver-Cocktail Nr. 4» sammen med «Top Hat» og «Ain't Misbehavin'». Medleyen ble utgitt på 78-platen His Master's voice A.L. 3514.

Norsk versjon

H. Herberth har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Sonny Boy».

Listeplassering

Jolsons versjon lå som nummer én i tolv uker på den amerikanske listen.
Skistadbygget

Skistadbygget ligger på Strømsø i Drammen, er byens høyeste boligblokk med sine 15 etasjer og 46,50 meter og byens nest høyeste bygning etter Sykehuset Buskeruds høyblokk. Skistadbygget rommer 70 leiligheter i etasjene 2-15 mens første etasje rommer Drammen Taxis sentralbord.
Bygget er oppkalt etter den tidligere eieren av tomten bygget står på, kjøpmannen Skistad. Bygget ble reist i 1970 av betong og kledd i hvite aluminiumsplater. Huset har adresse Bjørnstjerne Bjørnsonsgate 21, med innkjøringen fra Tordenskioldsgate.
Christian Kjær

Politiker

Han ble ved kommunevalget i (2005) De Konservatives førstekandidat til kommunevalget i Rudersdal Kommune, men det var Venstres kandidat Erik Fabrin som vant valget og ble borgmester. Ved kommunevalget i 2009 stilte han for de konservative i Rudersdal Kommune men som nummer 21 på listen, på tross av dette ble han valgt inn i byrådet.
Siden 2000 har Kjær vært Ridder av 1. grad av Dannebrog. I 2005 ble Kjær, som er en nær venn av kronprinsparet og var jaktkamerat med prins Henrik, også utnevnt til kammerherre.

Privat

Christian Kjærs første ekteskap var med balletdanserinnen Fritzy Koch, med henne fikk han sønnen Philip. I 1988 giftet Kjær seg med Janni Spies som da tok sin manns etternavn. Sammen fikk de datteren Michala og sønnen Christopher. Ekteskapet varte i 20 år, og ble i 2008 oppløst. I 2014 giftet han seg med den 27 år yngre Susan Astani.
Vadsø fengsel

Vadsø fengsel er et fengsel med både høyt og lavere sikkerhetsnivå som ligger i Vadsø i Finnmark og er underlagt Kriminalomsorgens region nord. Fengselet har ordinær kapasitet på 40 plasser, hvorav seks befinner seg i den åpne avdelingen i tilknytning til hovedbygget.
Li Dongyang

Li Dongyang (forenklet kinesisk: 李东阳; tradisjonell kinesisk: 李東陽; pinyin: Lǐ Dōngyáng, født i 1447 i Chaling i provinsen Hunan i Kina, død 1516) var en embedsmann og dikter under Mingdynastiets tid.
Han tjente under fire keisere over en 50 år lang periode, blant annet som storhistoriker og riteminister. Han er også kjent for sine særpregede sikt. Han fikk i oppdrag å sammenstille Mingdynastiets statutter (大明會典).
Rød dvergmarihøne

Utseende

Rød dvergmarihøne er en liten marihøne, mellom 2,2 og 3 millimeter lang. Oversiden er dekt med små lys hår. Hodet, brystskjoldet og dekkvingene er brunlige, uten flekker.
Grunnkretser i Tynset kommune

Grunnkretser i Tynset kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Tynset kommune, Hedmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Sandfolket

Sandfolket (også kjent som Tusken Raiders, etter at de har angrepet Fort Tusken) er et fiktivt, vilt nomadisk folk i Star Wars-universet som bor på planeten Tatooine. De har vært med i Star Wars Episode 2 og i Episode IV og en liten opptreden i Star Wars Episode I: Den skjulte trussel.
I Episode II, har en stamme kidnappet moren til hovedpersonen Anakin Skywalker, som dør av skadene hun ble påført. Pågrunn av dette utrydder Anakin hele stammen. Dette var hans første handling som førte ham mot Den mørke siden.
I Episode IV møter hovedpersonen Luke Skywalker sandfolket mens han drar for å finne R2-D2 som har rømt. Mens han er borte, dreper Imperiets Stormtroopers de Jawane som solgte R2-D2 og C-3PO til Luke og familien, og de prøvde å legge skylden på sandfolket, men Luke og Obi-Wan Kenobi så igjennom det.
De har en også en kort opptreden i Star Wars Episode I: Den skjulte trussel, hvor de skyter på podracerne, som gjør mindre skade. Dette kan komme av at sandfolket ikke er veldig treffsikre, og foretrekker nærkamp.
Baldersteinen

Baldersteinen, også kalt Fritjofsteinen, er en bautastein i Baldershagen i Husabø i Leikanger kommune. Den står like nedenfor riksvei 55 ved den nye kirkegården på stedet. Steinen er 7,8 meter høy og 1,25 meter bred, og er angivelig Norges høyeste bautastein. Bautaen har ingen inskripsjoner, men har trolig sin opprinnelse fra jernalderen da den står på restene av en gravhaug fra perioden 500-800. Haugen er delvis ødelagt av husbygging og dyrking. Steinen har tradisjonelt blitt tilknyttet en lokal høvding som falt ved slaget ved Fimreite i 1184, men den må være atskillig eldre enn som så. Navnene på steinen har en mytologisk og historisk/litterær tilknyting til sagaen om den norrøne guden Balder og Sagaen om Fridtjov den frøkne, en helteskikkelse fra Sogn. Baldersteinen er registrert hos Riksantikvaren og listes som et fredet arkeologisk kulturminne.
Mikrobryggeriet Balder Brygg i Leikanger bruker Baldersteinen som motiv på sine flaskeetiketter.
Tobias Fornier

Tobias Fornier (Bayan ng Tobias Fornier) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Panay, og tilhører provinsen Antique. Folkemengden var på 33 046 innbyggere i2015.
Koichi Wakata

Trivia

På STS-72 ble han og Dan Barry de to første menneskene som spilte spillet «Go» i verdensrommet.
Dagens Eko

Dagens Eko («dagens ekko»), ofte bare kalt Ekot («ekkoet»), er Sveriges Radios nyhetsprogram. Programmet ble første gang sendt i oktober 1937. Det har lånt navn fra den tyske radioens aktualitetsprogram Echo des Tages.
Ekot omfatter bulletiner hver hele time i SR P1 og SR P4. Fra 05.30 til 08.30 sendes det ekstra nyhetssendinger i P1. Klokken 12.30 sendes Lunchekot, en lengre nyhetssending. Sendingen klokken 16.45, Kvart i fem-ekot, som varer et kvarter, er dagens viktigste sending, med ca. to millioner lyttere. Også 15.45 og 17.45 sendes det kvarterlange sendinger. SR P3 sluttet å sende Ekot på dagtid i 2007, og begynte med sine egne sendinger, P3 Nyheter.
Sortiport

En sortiport (fra fransk sortie, «utgang» og latin portus, «dør») er en port i en middelalderfestning. I enkelte sammenhenger brukes begrepene lønndør, bakdør eller sidedør. En sortiport kan dermed være en hemmelig utgang fra en festning. Porten kan benyttes til å bringe kurérer og forsyninger ut eller inn. Den kan også brukes for å la prominente personer rømme fra festningen.
I militær sammenheng brukes sortie om et utfall mot fienden. En sortiport gir mulighet for forsvarerne å komme frem foran festningen og gjøre et utfall mot beleirerne. Dette for å forstyrre bygging av løpegraver, ødelegge eller erobre beleiringsutstyr eller forstyrre angriperne på annet vis. Etter et slikt utfall trekker en seg tilbake til festningen.
En sortiport blir anlagt slik at en om mulig ikke kommer under angrep umiddelbart utenfor porten, men kan bringe egne mannskaper ut i tilstrekkelig antall før et utfall.

Eksempler

Ved Fredrikstad festning er det tre porter som betegnes som sortiporter. Disse portene gir imidlertid ikke umiddelbar tilgang til forterrenget idet en må i båt for å krysse vollgraven og betegnelsen kan være noe misvisende. Disse portene gir en gjennomgang for kanoner og mannskaper gjennom øvre voll frem til festningens fossebre, den nedre vollen. Ganske vanlig er det også at en slik «sortiport» videreføres i en bro over til et forranliggende ravelin.
En sortiport i en vollfestning er gjerne en smal, mørk lang tunnel under øvre voll. En slike gjennomgang får gjerne tilnavnet «svarteporten».
Frieslands flagg

Historikk

De syv skarlagensrøde vannliljebladene i flagget viser til Frieslands zeelanden fra middelalderen. Disse var selvstendige kystområder fra Alkmaar til Weser, som hadde en forsvarspakt mot vikingene. Det har aldri vært eksakt syv av disse zeelanden, så det antas at tallet syv betyr mange.
Så tidlig som i det 11. århundre fantes det et våpen med vannliljeblad, det kan avledes fra vers i middelalderkvadet om Gudrun. Rundt det 13. århundre sees ofte vannliljeblader eller hjerter på skandinaviske våpen, gjerne kombinert med løver. I det 15. århundre viser våpensamlinger at det er to våpen som brukes i området som i dag er provinsen Friesland: et med to løver og syv rektangler (stiliserte vannliljeblad) og et med baner og vannliljeblad. Det siste våpenet ble i løpet av det 19. århundre tatt i bruk som flagg.
I 1897 ble flagget godkjent av Gedeputeerde Staten, mens det i 1927 for første gang offisielt ble brukt ved provinshuset. Først i 1957 ble det bestemt i provinciale staten at man skulle søke dronningen om godkjenning.
SC Heerenveens fotballdrakter har provinsens flagg som utgangspunkt.

Beskrivelse

Flagget ble fastlagt ved kongelig resolusjon nr. 18, 11. februar 1958, etter at provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 9. juli 1957 hadde besluttet å søke dronningen om godkjenning av flagget. 15. januar 1952: Rektangulært, forholdene er 9:13. Flagget er diagonalt delt syv striper, tre hvite og fire koboltblå. Over de hvite stripene er totalt syv skarlagensrøde pompeblêdden (vannliljeblad) fordelt (to, tre, to).
Uilleann pipes

Uilleann pipes [ˌɪlənˈpaɪps] (av irsk uilleann [ˈiːlʲən̪ˠ] «albue» og engelsk pipes, på irsk píoba uilleann) er en tradisjonell irsk sekkepipe. Navnet «albuepiper» kommer av at sekken får luft fra en blåsebelg som er festet til albuen og hofta, mens for de fleste sekkepipetypene blåses sekken opp med luft fra lungene.

Historie

De første godt dokumenterte sekkepipene fra Irland er nærmest identiske med de highland pipes som fremdeles brukes i Skottland. Disse kalles på irsk píob mhór («stor pipe»).
Det tidligste overleverte uilleann pipes stammer fra andre halvdel av 1700-tallet. Dateringen er ikke helt sikker, for det er først i den senere tid forskningen på den historiske utviklingen er kommet i gang. Den formen som er vanlig nå ble utviklet rundt 1760–1780 og har endret seg lite siden. Instrumentet ble kalt union pipes i den første tiden, irish pipes har også vært brukt.

Beskrivelse

Klangen er rundere og volumet mye lavere enn den høye, skarpe lyden til den skotske great highland bagpipe, så instrumentet kan spilles innendørs.
Uilleann pipes spilles nesten alltid sittende. Blåsebelgen plasseres under høyre arm; under venstre sitter sekken. De tre dronene (basspipene) legges i fanget og kan sjaltes inn- eller ut ved hjelp av en ventil. I tillegg finnes såkalte regulators, vanligvis tre. Disse fungerer på samme måte som orgelpiper, dvs at de ikke gir fra seg lyd før musikeren trykker ned en klaff. Regulatorens klaffer betjenes med høyre hånds tommel eller håndkant og produserer akkorder. Melodipipen, som kalles chanter, er utstyrt med et dobbelt rørblad og har et toneomfang på to oktaver; den høyeste oktaven nås ved å «overblåse», altså øke lufttrykket. Enden på melodipipen hviler mot spillerens lår, bortsett fra når de dypeste tonene spilles. Stakkatospill kan oppnås ved at utøveren dekker åpningen av chanteren med låret, og så bare åpne og lukke de nødvendige gripehullene. Lukkes et gripehull før neste åpnes får man en stakkatovirkning fordi lyden dør bort når luftstrømmen stenges av.
Instrumentet stemmes oftest i D, men det finnes også såkalte «flat-pitched pipes», en fellesbetegnelse på sett stemt i ciss, c, h (B) og b (B♭).
Å håndtere blåsebelg, sekk, chanter, regulatorer og droner krever en finstemt koordinasjon av arm-, hånd og fingerbevegelser, så uilleann pipes er sannsynligvis den vanskeligste sekkepipetypen å beherske. Til gjengjeld er det nok også den musikalsk mest uttrykksfulle.
Uilleann pipes blir hovedsakelig framstilt i mørk afrikansk grenadill eller svart ibenholt.
Porthos Range

Porthos Range er den andre fjellkjeden sør i Prince Charles Mountains. Den strekker seg om lag 45 km fra øst til vest mellom Scyllabreen og Charybdisbreen. Begge ble først besøkt i desember 1956 av ANARE under W.G. Bewsher og oppkalt etter Porthos, en person i Alexandre Dumas-romanen De tre musketerer, den meste populære boken som ble lest på denne reisen
UN Käerjéng 97

UN Käerjeng 97 er en fotballklubb fra Bascharage i det sørvestlige Luxembourg. Klubben ble dannet i 1997 etter at klubbene Union Sportive Bascharage og Jeunesse Hautcharage ble slått sammen.
Klubben er mest kjent for å ha sensasjonelt slått ut Lillestrøm av 1. runde av kvalifiseringen til UEFA-cupen.
Bergverk

Bergverk er en industri for utvinning og foredling av malmer, mineraler og bergarter.
Arbeidet med å løsne steinen fra fjellet kalles bergbrytning. Løse bergarter brytes med gravemaskiner og bløte bergarter som kull med kuttmaskiner. De fleste malmer må bores og sprenges (mineres).
Gruvedrift er uttak av mineraler og malmer i dagbrudd eller i underjordiske gruver. Ved oppredning foregår utskilling av nyttbare mineraler fra gråberget. Sjeiding er utplukking for hånd fra stykkmalm etter utseende og vekt. Vanligvis foregår nedknusing og maling og deretter separasjon av de forskjellige mineralfraksjoner på grunnlag av forskjellig densitet, magnetisme eller overflatekjemiske egenskaper.

Bergverk i Norge

Tradisjonelt har de metalliske malmene veid tyngst i norsk bergindustri. Fra 1980--årene er industrimineraler, naturstein, pukk, sand og grus langt viktigere økonomisk.
Entombed

Entombed var et svensk band som er anerkjent som stilskapende innen skandinavisk death metal og ble valgt inn i Swedish Music Hall of Fame i 2014. Bandet het Nihilist da de ble dannet i 1987, men Entombed innen sine første utgivelser av death metal på Earache Records: Left Hand Path (1990) og Clandestine (1991). Fra deres tredje plate, Wolverine Blues (Earache 1993) er genrene mer blandet. De var fortsatt i forkant av utviklingen, og blant de første som fikk musikken sin karakterisert som death 'n' roll på grunn av blandingen av elementer fra death metal og mer tradisjonell rock'n'roll, særlig hardrock fra 1970-tallet. Nicke Andersson, som var vokalist og gitarist i The Hellacopters, spilte trommer og andre instrumenter i Entombed frem til 1997.
Rotterdam

Nyere historie

Tyskland invaderte Nederland 10. mai 1940. Tyskerne hadde planlagt å erobre landet i løpet av én dag, men møtte uventet hard motstand. De tvang likevel Nederland til å kapitulere den 14. mai 1940 ved å bombe Rotterdam og true med å bombe andre byer. Bykjernen ble nesten fullstendig ødelagt av det tyske Luftwaffe, og 800 mennesker ble drept og omtrent 80 000 ble gjort hjemløse.
Fra 1950-årene til 1970-årene ble byen gjenoppbygget. Sentrum var fortsatt åpent og vindfullt, inntil byrådet i 80-årene startet en aktiv byplanleggingspolitikk. Dristige og nye former for leiligheter, kontorer og rekreasjonsområder gjorde bysentrum mer bovennlig. På 90-tallet ble forretningsområdet Kop van Zuid bygget på sydsiden av elven.
Azaz

Azaz (arabisk أعزاز, A‘zāz, kurdisk Ezaz) er en liten by i Syria, omkring 30 km nord-nordvest for Aleppo. Ifølge Syrias statistiske sentralbyrå (CBS), hadde Azaz et folketall på 31 623 i 2004. Byen er ikke så langt fra en viktig syrisk–tyrkisk grenseovergang og er historisk viktig som åsted for slaget ved Azaz mellom korsfarerne og seldsjukkene den 11. juni 1125.

Historie

Azaz var åsted for et ydmykende nederlag for den bysantinske keiser Romanos III i august 1030, men den ble kort tid etter erobret av bysantinerne under Niketas av Mistheia.
Den 11. juni 1125 (eller 13. juni), klarte korsfarerstatenes styrker, kommandert av Balduin II av Jerusalem, å beseire Aq-Sunqur il-Bursuqis hær av seldsjukktyrkere i et nytt slag ved Azaz og bryte en beleiring av byen. 
Joscelin I av Edessa hadde erobrwr byen fra atabegen av Aleppo i 1118. Året etter ble korsfarerne under Roger av Salerno brutalt slått i slaget ved Ager Sanguinis, og kong Balduin II av Jerusalem ble tatt til fange da han patruljerte i Edessa i 1123. 
I 1124 ble Balduin II sluppet fri, og han innledet like etter en beleiring av Aleppo den 8. oktober. Dette fanget il-Bursuqis oppmerksomhet - han var den seldsjukkiske atabeg av Mosul. Il-Bursuqi marsjerte sørover for å bryte beleiringen av Aleppo, som var nær ved å overgi seg i januar 1125, etter en tre måneder lang omringelse. Trass i at byen var «den største prisen krigen kunne gi», trakk Baldwin seg forsiktig ut uten kamp. 
Senere omringet il-Bursuqi byen Azaz, nord for Aleppo, i området som høyte til Grevskapet Edessa. Balduin II, Joscelin I, og Pons av Tripoli, med en styrke på 1100 riddere fra sine respektive territorier (blant annet riddere fra Antiokia, der Balduin var regent), i tillegg til 2000 andre fotsoldater, møtte il-Bursuqi utenfor Azaz, der seldsjukkatabegen hadde samlet en mye større styrke. Balduin lot som om han skulle trekke seg tilbake, og fikk seldsjukkene bort fra Azaz og ut i åpent lende der de ble omringet. Etter et langt og blodig slag ble seldsjukkene beseiret og deres leir erobret av Balduin, som fikk nok hærfang til å kunne betale ut fangene som tidligere var blitt tatt av seldsjukkene (blant andre den framtidige Joscelin II av Edessa). 
I tillegg til å frigjøre Azaz gjorde seieren at korsfarerne fikk tilbake meget av makteb de hadde mistet med nederlaget ved Ager Sanguinis i 1119. Balduin planla et angrep på Aleppo i tillegg, men Antiokia, som gikk til Bohemund II da han ble gammel nok i 1126, begynte å sloss med Edessa og planen gikk i vasken. Aleppo og Mosul ble samlet under den meget sterkere herskeren Imad ad-Din Zengi i 1128, og korsfarernes grep nord i Syria begynte å bli svekket. 
Den 19. juli 2012, under den syriske borgerkrig, klarte opprørere mot den syriske regjering å erobre byen. Den 15. august ble minst 80 mennesker drepne i A'zaz, blant annet væpnede militante, etter et flyangrep fra det syriske luftforsvar ifølge aktivister i opposisjonen og lokale leger.