google/wiki40b huggingface dataset:
Hundeutstilling

Bedømming

Alle raser bedømmes hver for seg. Innenfor hver rase konkurreres det innenfor en rekke klasser avhengig av alder. 
Juniorklasse (9-18 mnd), Åpen Unghundklasse (15-24 mnd), Brukshundklasse ( Hunder med beståtte brukshundkrav fra 9 mnd og oppover), Åpen klasse (15 mnd og oppover), Championklasse(Hunder med en eller flere Championat titler), Veteranklasse(Hunder eldre enn 8 år). 
Også hanner og tisper konkurrerer hver for seg i de respektive klassene.
Den grunnleggende bedømmingen plasserer de deltagende hundene på en plass i forhold til standarden, det være seg 1.-plass, 2.-plass  3.-plass og 4 plass i hver klasse. Deretter deler dommer ut CK - CHAMPION KVALITET til de hundene h*n mener er av slik kvalitet. Alle som har oppnådd CK skal inn å konkurrere i beste hanhund/tispeklasse, vinneren får tildelt cert - sertifikat. 
Cert er et bevis på at hunden fortjener tittelen Utstillingschampion. Hunder som oppnår minimum 2 cert fra nasjonalutstilling og 1 cert fra internasjonal utstilling får status som norsk utstillingschampion (N UCH).
I beste hannhund og tispeklasse skal 4 hunder plasseres 1.-plass, 2.-plass  3.-plass og 4 plass. Deretter konkurrerer beste hanhund og beste tispe om å bli best i rasen (BIR). Taperen av best i rasen får tittelen best i motsatt kjønn (BIM).
Vinnere av best i rasen går videre til konkurransen om å vinne tittelen best i gruppen (BIG), og gruppevinnerne går videre til å konkurrere om tittelen best in show (BIS), som er den mest prestisjefylte tittelen en hund kan vinne på ethvert hundeshow. På veien dit konkurrerer man imidlertid om flere andre titler, som tittelen for beste unghund, beste hannhund, beste tispe, beste veteran, beste kull, beste juniorhandler m.m.

Annet

Hundeutstillinger inneholder gjerne også konkurranser i agility og lydighet. Også innenfor disse kategoriene konkurreres det på omtrent de samme premisser, hva championat angår.
Reglene for premiering er/kan være ulike mellom de forskjellige rasene. F.eks. inngår det også en praktisk del i premieringen av jakthunder.
Hjälmare kanal

Hjälmare kanal er en kanal i Sverige, mellom Hjälmaren og Arbogaån, og videre til Mälaren. Kanalen ble bygget mellom 1623 og 1639 for å lette transporten av gods fra Bergslagen til Stockholm og Østersjøen. Kanalen er i alt 13,7 kilometer lang og har en høydeforskjell på 22 meter, som tilbakelegges gjennom ni hånddrevne sluser.

Karl IX's kanal

Allerede Gustav Vasa var interessert i å forbinde Mälaren, Hjälmaren og Vänern med hverandre. Karl IX begynte en kanalisering av Eskilstunaån for å lage en skipsled mellom Mälaren og Hjälmaren. Kanalen ble bygget med tysk hjelp mellom 1596 og 1610, og fulgte stort sett Eskilstunaåns løp. Kanalen hadde 14 sluser, som ble bygget mellom 1603 og 1610. Den første slusen ble bygget ved Torshälla i 1603, og fra 1605 til 1608 ble det bygget tre sluser ved Tunafors og i 1607 arbeidet man på sluser ved Hyndevad . Det skal også ha vært sluser ved Skogstorp og Skjulsta. En del av den gamle kanalens strekning inngår i den senere Eskilstuna kanal. Kanalen later til å ha vært i drift fra 1610 fram til 1650. Den ble tidligere endog kalt Hertig Karls grav .

Hjälmare kanal 1639

Den første Hjälmare kanal ble bygd mellom 1629 og 1639 etter initiativ fra Gustav II Adolf, og ble først kalt Hjälmare slussverk, senere Arboga graf. Den strekte seg gjennom de fem små sjøene Värhulta-, Lill-, Lång-, Krok- og Hafsjøene. Kanalen ble ombygd flere ganger, hvorav den mest omfattende var mellom 1770 og 1776.

Hjälmare kanal 1830

En ny ombygning fant sted mellom 1819 og 1830 under ledelse av Baltzar von Platen, og kanalen fikk da sin nåværende strekning. Skipsleden ble da lagt mer mot øst mellom Arbogaån og Kvarnsjön, sammenlignet med den tidligere strekningen. På den siste strekningen opp mot Hjälmaren ble kanalens opprinnelige strekning beholdt.
Lyngpollen

Lyngpollen er en fjord på vestsiden av Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Trollklubben i nord og Daudmanneset i sør og strekker seg 2,5 kilometer østover til Austerbotn i enden av fjorden.
Fjorden er 41 meter på det dypeste, helt ytterst i fjorden. Den innerste delen av fjorden er grunn og smal, omtrent 75 til 150 meter bred.
Det er ingen bosetninger ved fjorden.
Norway Chess 2018

Altibox Norway Chess 2018 er den sjette utgaven av sjakkturneringen Norway Chess, og blir arrangert i Stavanger fra 27. mai til 8. juni 2018. I turneringen deltar ti av verdens 13 beste sjakkspillere, kun fjerdeplasserte Vladimir Kramnik, niendeplasserte Anish Giri og 11.-plasserte Aleksandr Grisjtsjuk er utelatt.
Ytre Nordmøre prosti

Ytre Nordmøre prosti er et tjenestedistrikt i Møre bispedømme i Den norske kirke. 
Prosten har sete i Kristiansund hvor Kirkelandet kirke er prostikirke.Prostiet omfatter kommunene Aure, Averøy, Eide, Kristiansund og Smøla.
Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet.
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.
Handlingsbåren kunnskap

Handlingsbåren kunnskap er et begrep som oppsto i 1994 under et møte ved Håndverksregisteret på Maihaugen. Innholdet i begrepet er ikke ulikt mesterlære. Norsk handverksutvikling definerer begrepet handlingsbåren kunnskap som: «summen av erfaring og kunnende som i form av håndlag, handlingsmønster og oppfatning går i arv fra en generasjon til en annen i et kunnskapsbærende handlingsfellesskap. Ved overføring av handlingsbåren kunnskap er den grunnleggende læreformen herming kombinert med utprøving og personlig erfaring».
Handlingsbåren kunnskap er blitt sammenlignet med det å lære å snakke: «Barn lytter, hermer, prøver ut og eksperimenterer med lyder og lydmønster, etter hvert med ord og sammenstilling av ord. Ved denne kombinasjonen av lytting, herming og utprøving (eksperimentering, erfaring) får de språket så vel som den kunnskapen og den evne til å tenke som språket direkte og indirekte formidler. Vilkår for god språkutvikling er et godt læringsmiljø». Språklæring omtales derfor som et tydelig eksempel på handlingsbåren kunnskap.
Kunnskaper og ferdigheter knyttet til tradisjonelt håndverk dekkes av begrepet immateriell kultur.
Beautyschool Dropout

Beautyschool Dropout er en EP med Run Dog Run, utgitt i 1994.
Stena Line

Historie

Stena Line ble grunnlagt av Sten A. Olsson i Göteborg i 1962. Selskapet lyktes raskt med ruten Göteborg–Fredrikshavn. Etter hvert økte virksomheten til også å omfatte Kiel i Tyskland. På 1970-tallet kjøpte rederiet opp Sessanlinjen i Göteborg. Ytterligere ekspansjon har skjedd gjennom oppkjøp av andre selskaper. Stena Line eier også rederiet Scandlines.
I tillegg til passasjertrafikk har selskapet en omfattende frakttrafikk på en rekke nordeuropeiske ruter.
Lelystad

Historie

Lelystad er bygget på bunnen av den forhenværende Zuiderzee. For omtrent 6500 år siden lå dette våtområdet høyere enn høyvannsnivået og var befolket; siden da har Nederland stadig sunket. Ved Swifterbant nær Lelystad fant man det eldste menneskelige skjelett i Vest-Europa. På grunn av økende vannivå og stormer ble torvmyrene vasket bort, og Lacus Flevo (romersk tid) vokste til å bli innsjøen Almere (middelalderen) og til slutt Zuiderzee (sydlige sjø). Zuiderzee var den viktigste transportveien fra Amsterdam til Nordsjøen og Hansa-byene. Takket være de mange skipsvrakene i Flevoland huser Lelystad nå det nasjonale senteret for maritim historie, med et museum og verftet som bygde replikaen av skipet Batavia.
Etter andre verdenskrig fortsatte Zuiderzeewerken med å lage polderen Østre Flevoland. I 1950 started arbeidet med flere konstruksjonsøyer midt i IJsselmeer. Lelystad-Haven var den største øya, og trebrakkene der huset et samfunn av dikebyggere. I 1955 nådde de fastlandet, noe som gjorde det mulig å kjøre bil til Lelystad. En av de tre pumpestasjonene som tørrla polderen i juni 1957 var den diesel-drevne  Wortman i Lelystad-Haven. Frem til 1967 var de eneste innbyggerne i Lelystad tekniske ingeniører, arbeidere og oppsynsmenn som hadde bodd på den forhenværende konstruksjonsøya.
For mer informasjon om Lelystads historie kan du besøke Nieuw Land Heritage Centre.

Fremtid

Det er planlagt en jernbanetrasé fra Lelystad til Dronten, Kampen og Zwolle.
Zuiderzeelijn er en foreslått jernbanetrasé som kan forbinde Lelystad med Emmeloord, Heerenveen og Groningen. I et alternativ er Zuiderzeelijn foreslått som et maglev-tog som kan gi en raskere forbindelse mellom Amsterdam og Groningen. Et mer realistisk alternativ er en konvensjonell jernbanelinje med tillatt hastighet opp mot 200 km/t.
Andre planer for den nære framtid inkluderer utvikling av kystområdene (Lelystad grenser til både Markermeer og IJsselmeer) for turist- og kommersielle formål.
Karanba

TV-produksjon

NRK laget en dokumentarserie om Karanba i 2010. Serien var delt i 8 episoder.
Den europeiske språkdagen

Den europeiske språkdagen finner sted 26. september og er en markering for å feire språkene i Europa. Den ble opprettet 6. desember 2001 av Europarådet. Feiring av dagen er lite utbredt, men noen markerer den ved å skrive og snakke fremmedspråket sitt litt ekstra denne dagen.
Oppløsning

Oppløsning (engelsk tittel Dissolution) er en historisk kriminalroman skrevet av den britiske forfatteren C.J. Sansom. Romanen ble utgitt på engelsk i 2003, og kom i norsk oversettelse ved Knut Johansen i 2009. Oppløsning er Sansoms første roman, og den første med den pukkelryggede advokaten Matthew Shardlake i hovedrollen.

Bakgrunn

Handlingen utspilles i 1500-tallets England mens klostervesenet oppløses. Advokat Shardlake har fått i oppdrag å finne den som drepte en av rikskansler Thomas Cromwells representanter i klosteret i Scarnsea på kysten av Sør-England.
BBC Radio 4 lot boken omarbeide til hørespill i 2012, og har bestilt en filmatisering av den med skuespilleren Kenneth Branagh i rollen som Matthew Shardlake.

Mottagelse

Den engelskspråklige utgaven ble godt mottatt av kritikere, andre kriminalforfattere og publikum, selv om språket og detaljrikdommen ble noe kritisert. «Det er bemerkelsesverdig... omgivelsene, stemmene, ja til og med lukten av denne turbulente tiden strømmer ut fra sidene» – P. D. James; mens skribenten i det amerikanske tidsskriftet Library Journal er mer kritisk, og sier: «Romanen er nådeløst mørk i tonen, leseren tvinges til å vandre sammen med Shardlake og de andre figurene som generelt sett er vanskelige å like. Selv om det rent overfladisk er mulig å sammenligne romanen med Iain Pears' og Umberto Ecos bøker er de av et større kaliber enn Sansom»
I Norge ble boken rost blant annet av NRKs kritiker Marta Norheim, som blant annet sa at «C.J. Sansom har skrive krim for dei som ikkje er spesielt glade i krim, men som gjerne les gode og spennande historier, og som ser det som eit reint pluss at historiene er plassert i miljø der forfattaren har gjort seg godt kjent før han gjekk i gang med skrivinga.».
Dagbladets Kurt Hanssen var litt mer kritisk «De som automatisk tenker Umberto Eco når de ser en spenningsroman fra et kloster, så er det for så vidt ikke så dumt, bortsett fra at Sansom ikke er helt av samme klasse som Eco som forfatter. Sagt på en annen måte betyr det at Sansoms roman er mindre komplisert å lese enn «Rosens navn».», og fortsetter «Som kriminalroman er «Oppløsning» finurlig bygd opp, og avslutningen byr på mer enn én overraskelse for leseren. Dessuten byr romanen i sin helhet på mange detaljer, som fargelegger og bringer til live en svært dramatisk og dyster periode i engelsk historie».

Priser

Oppløsning ble nominert til Crime Writers' Associations pris John Creasey Memorial Dagger, for årets beste kriminalroman på engelsk av en tidligere upublisert forfatter. Boken ble det samme året også nominert til en annen CWA-pris, Ellis Peters Historical Dagger.
Romanen ble i 2003 tildelt den svenske Flintyxan av tidsskriftet Jury som årets beste historiske kriminalroman.
Dodecaibidion

Utseende

Små, slanke, brunlige trebukker, kroppsformen nokså sylindrisk. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er mye lengre enn bredt, sylindrisk. Dekkvingene er jevnbrede med noen hvite flekker, beina nokså korte med tykke, klubbeformede lår.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Brasil, Bolivia og Paraguay.
Flyvetidsmassespektrometri

Flyvetidsmassespektrometri (engelsk Time-of-flight mass spectrometry (TOFMS)) er en metode innenfor massespektrometri hvor ionets masse-til-ladningsforhold er bestemt på bakgrunn av hvor lang tid ionet bruker på å bevege seg en gitt distanse. Ionene er akselerert ved hjelp av et elektrisk felt med en gitt styrke. Denne akselerasjonen vil resultere i at ionet får samme kinetiske energi som alle andre ioner med samme ladning. Farten til ionet kommer av masse-til-ladningsforholdet (tyngre ioner med samme ladning vil oppnå lavere hastighet). Den tiden det tar for ionet å nå detektoren er en kjent avstand, tiden ionet bruker er avhengig av hastigheten. Fra dette forholdet og kjente eksperimentelle parametre kan en identifisere ionet.
Geognosi

Geognosi (av gresk: geo, jord, og gnõsis, kunnskap) er en foreldet betegnelse som tidlig på 1800-tallet ble brukt om den delen av geologien som har til formål å undersøke og beskrive jordskorpens struktur og oppbygging.
Man skilte mellom preparativ og systematisk geognosi. Den preparative delen omfattet jordoverflatens morfologi (form), petrografi (læren om bergartene) og paleontologi. Målet med systematisk geognosi var å vinne innsikt i oppbyggingen av den faste jordskorpa ved hjelp av den preparative geognosi.
Betegnelsen geologi ble den gang bare brukt om studiet av jordens tilblivelse og de forandringer den har gjennomgått.
Som grunnlegger av geognosien regnes Abraham Gottlob Werner.
Hesneskanalen

Hesneskanalen er en kort og grunn kanal i Grimstad kommune, Aust-Agder.
Kanalen er ca. 250 meter lang og går gjennom eidet som forbinder Marivold med fastlandet, rett øst for Grimstad sentrum. Kanalen ble anlagt i 1883 for å lette adkomsten for de fastboende på Hesnesøya inn til Grimstad. Før dette var disse henvist til leia rundt Marivold og inn Smørsund. Farvannet her kunne være farlig, særlig i pålandsvær i den mørke årstiden.
Hesneskanalen er smal (små båter kan så vidt møtes) og grunn (1 meter), og fra første stund har den kun vært beregnet på småbåter. Den krysses av Marivoldveien som går ut til blant annet Marivold camping. Seilingshøyden er 2,5 meter.
Selskabet for folkeoplysningens fremme

Selskabet for folkeoplysningens fremme ble stiftet i Kristiania 23. september 1851 med Hartvig Nissen som formann. Nestformann var filosofiprofessor Marcus Jacob Monrad. Dessuten Eilert Sundt, Knud Knudsen, Ivar Aasen, P.Chr. Asbjørnsen og T.H. Aschehoug.
Selskapet gav ut tidsskriftet «Folkevennen» med Ole Vig som redaktør.
Selskapet skulle «virke til Folkets Oplysning med særligt Hensyn til Folkeåndens Vækkelse, Udvikling og Forædling». Det ville forene det romantiske med det nyttige. Den romantiske bevegelse var inspirert av tysk ideliv med Herder som forgrunnsfigur. En tid hadde selskapet 4–5 000 medlemmer, men siden gikk det tilbake og ble oppløst i 1900.
Alfonso Caso

Akademisk liv

Caso fikk sin mastergrad i filosofi i 1918, ble advokat i 1919 og arkeolog i 1925. Han studerte i Det nasjonale selvstendige universitetet i Mexico (UNAM) og begynte senere å undervise der. Han underviste innen epistemologi (læren om hva kunnskap består av, og hvordan den forvaltes) fra 1918 til 1928, meksikansk arkeologi fra 1929 til 1943 og allmenn etnologi fra 1930 til 1933. Han underviste også innen meksikansk arkeologi i Den nasjonale skolen for arkeologi. Caso ble medlem av Colegio Nacional (et meksikansk æresakademi) 8. april 1943. Han vant også Den Nasjonale Forsker Prisen.
En av de mest bemerkelsesverdige hendelsene i Casos akademiske og politiske liv var utnevnelsen som rektor av UNAM for 1944 til 1945. I denne perioden formulerte han den «organiske universitetslov» hvor han etablerte UNAMs selvstyre. Han spilte også en rolle i Secretario de Bienes Nacionales e Inspección Administrativa (som oversette tilnærmet som «Sekretariatet for nasjonale varer og administrative undersøkelser») fra 10. desember 1946 til 31. desember 1948.
Sazae-san

Sazae-san (サザエさん) er en yonkoma manga skrevet og illustrert av Machiko Hasegawa. Den ble først publisert i Fukunichi Shinbun (フクニチ新聞) 22. april 1946. Siden spurte avisen Asahi Shinbun Hasegawa om å tegne serien i denne avisen, hvilket første til at hun flyttet til Tokyo i 1949. Figurene i serien gjorde det samme som følge. Mangaen tok for seg samtidens situasjoner i Tokyo helt til Hasegawa pensjonerte seg og avsluttet serien 21. februar 1974.
Sazae-san vant den åttende Bungeishunjū-mangaprisen i 1962. En anime til serien ble lagd av på Fuji Television fra oktober 1969, og holder verdensrekorden for lengstgående animerte TV-serie.
I.A.L. Diamond

Tidlig liv

Diamond ble født Itek Dommnici i Ungheni i Iași i regionen Bessarabia i daværende Romania. I dag tilhører denne regionen Moldova. Da han var ni år gammel emigrerte familien hans til USA og byttet etternavn til Diamond. De slo seg ned i Crown Heights i Brooklyn. Diamond studerte ved Boys High School, der han brukte fornavnet Isadore. Han fikk også kallenavnet «Iz». Diamond var spesielt dyktig i matematikk, og deltok i delstatsmesterskapet i Mathematics Olympiads i 1936-37, der han vant flere priser.
Diamond studerte ved Columbia University, og ble uteksamert i 1941. I denne perioden skrev han for Columbia Daily Spectator, under pseudonymet I.A.L. Diamond, var redaktør for humormagasinet Jester of Columbia og var medlem i Philolexian Society. Initialene I.A.L. stod for «Interscholastic Algebra League». Diamond ble også den første studenten som egenhendig skrev fire påfølgende oppsetninger av den årlige revyen, Varsity Show. Som følge av dette endret han planen om å studere til en mastergrad ved Columbia, og aksepterte i stedet tilbudet om en korttidskontrakt i Hollywood.

Karriere og senere liv

De neste årene hadde Diamond flere korttidskontrakter, blant annet med Paramount Pictures. Der jobbet han med flere prosjekter, men fikk ikke kreditering. I 1944, mens han jobbet for Universal Pictures, fikk han sin første kreditering for et filmmanus, for Murder in the Blue Room.  Året etter jobbet han for Warner Bros., og fikk han sin første suksess med Never Say Goodbye i 1946.  Diamond jobbet for 20th Century Fox fra 1951 til 1955, før han bestemte seg for å jobbe som uavhengig manusforfatter.
I 1957 startet han sitt lange samarbeid med regissøren og manusforfatteren Billy Wilder, med filmen  Kjærlighet om ettermiddagen. Deretter fulgte de suksessfulle filmene Noen har det hett (1959), Ungkarsleiligheten (1960), som han vant Oscar for beste originalmanus for, En, to, tre (1961), Irma la Douce (1963), Kyss meg, tosken (1964), den Oscar-nominerte Hold ryggen stiv! (1966) og Sherlock Holmes privat (1970). Diamond hadde også suksess alene med Kaktusblomsten (1969), der manuset var basert på teaterstykket med samme navn.
Diamond og Wilder skrev totalt tolv filmer sammen over en periode på 25 år. Noen av disse filmene inneholder rollefigurer som, selv om de er venner, stadig krangler litt med hverandre, slik som Joe og Jerry i Noen har det hett og Holmes og Watson i Sherlock Holmes privat. Diamonds enke hevdet at dette var basert på ektemannens forhold til Wilder.
I 1980 ble Diamond og Wilder belønnet med Writers Guild of Americas Laurel Award for deres karrierer som manusforfattere. Wilder hadde vunnet en WGA Laurel Award i 1957 for sitt samarbeid med Charles Brackett.
Diamond døde av kreft 21. april 1988 i sitt hjem i Beverly Hills i California.
Heiva i Tahiti

Heiva i Tahiti er en kulturfestival i Fransk Polynesia. Den arrangeres i juli måned hvert år i hovedstaden Papeete.

Bakgrunn

I 1859 ble det arrangert en offentlig fest til ære for keiser Napoleon III av Frankrike. Arrangementet ble overtatt av tahitierne, som fylte den med egne kulturinnslag i tillegg til de franske. Etter at Tahiti og øyene annektert av Frankrike ble det fra 1881 ble det en årlig tradisjon å markere 14. juli, Frankrikes nasjonaldag. Tradisjonelle polynesiske innslag dominerte.
Festivalen ble fra 1977 kalt tiurai, tahitisk for juli. I 1986 skiftet den navn og den føreuropeiske betegnelsen heiva ble tatt i bruk. Den er siden da også frakoblet feiringen av Frankrikes nasjonaldag. Vanligvis starter festivalen 29. juni, autonomidagen (fête de l'autonomie), og varer en måned.

Innhold

Kulturfestivalen inneholder musikk og dans, teaterforestillinger og gjenskapning av historiske seremonier og ritualer. Den har innslag av gjenopplivede aktiviteter og kulturuttrykk, som kullvandring og tatovering. Det avholdes også arrangementer med tradisjonelle idrettsøvelser, som kapproing med utriggerkano, spydkast, spesielle kappløp og steinløfting.
Minnemedaljen for Storhertug Jean og Storhertuginne Josephine-Charlottes bryllup

Minnemedaljen for Storhertug Jean og Storhertuginne Josephine-Charlottes bryllup er en medalje innstiftet 2. april 1953 av storhertuginne Charlotte til minne om arvestorhertug Jeans bryllup med prinsesse Josephine-Charlotte av Belgia. Medaljen var den første minnemedalje av denne type i Luxembourg.
Medaljen ble slått i sølv og bærer Jeans og Josephine-Charlottes dobbeltportrett på forsiden. Portrettet er venstrevendt, med arvestorhertugens portrett foran prinsessens. Medaljen har en krone øverst og er opphengt i bånd tilhørende Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden, det vil si blått med smale oransje kanter. Blått og oransje er fyrstehusets farger. Baksiden bærer arvestorhertugens kronede speilmonogram omgitt av en krans og med innskriften «9 AVRIL 1953» i en bue nederst. Medaljen ble tegnet av Edmond Goergen. Arvestorhertugen satt selv modell for sitt portrett, mens prinsessens profil ble tegnet etter en portrettskisse kunstneren fikk laget av henne under et besøk på slottet i Laken. Medaljen ble gravert av O. Decklerck ved kunstakademiet i Leuven. Den ble produsert av den kongelige mynt i Brussel.
Minnemedaljen ble tildelt gjester og tjenerstab ved de to hoffene. Kong Harald var blant mottagerne av Minnemedaljen for Storhertug Jean og Storhertuginne Josephine-Charlottes bryllup.