Demeter

Etymologi

Demeters vesen som modergudinne er identifisert i det andre element av navnet hennes, -meter (μήτηρ), avledet fra urindoeuropeiske *méh₂tēr (mor). I antikken ble det fremmet ulike forklaringer vedrørende det første elementer på navnet hennes. Det er mulig at Da (Δᾶ) (som ble attisk De (Δῆ)) er den doriske formen av Ge (Γῆ), «jord», det gamle navnet av en ktonisk jordgudinne, og at Demeter er ganske enkelt «Moder Jord». Denne roten opptrer også i Linear B-inskripsjonen E-ne-si-da-o-ne, «jord-ryster» (den som skaper jordskjelv) som et aspekt av guden Poseidon. Imidlertid er dā ikke så enkelt lik/tilsvarende med «jord», i henhold til lingvisten John Chadwick.
 
Elementet De- kan være forbundet med Deo, et tilnavn til Demeter, antagelig avledet fra det kretiske ordet dea (δηά), jonisk zeia (ζειά), i betydningen «bygg», slik at hun er «Kornmoderen», og den som generelt gir liv. Arkadisk kult til Demeter knytter henne til en mannlig guddom (gresk: Πάρεδρος, Paredros), som fulgte den Store Gudinne og har blitt tolket som en mulig erstatning for Poseidon. Demeter kan derfor være beslektet med en minoisk Store Gudinne.
Et alternativ, urindoeuropeisk etymologi kommer via hennes epiteter som Potnia og Despoina; hvor Des- representerte en avledning av urindoeuropeisk *dem («hus», «kuppel») og Demeter er «mor av huset» (fra urindoeuropeisk *dems-méh₂tēr).

Jordbruksguddom

I henhold til den athenske retorikeren Isokrates var Demeters største gaver til menneskeheten jordbruket, særlig kornet, og mysteriene som ga de innvidde større håp i dette livet og i etterlivet. I Homers Odysseen er hun gudinnen med det blonde håret som skiller agner fra kornet. Hos Hesiod bidrar bønn og påkallelser til Zevs-Khthonios (den ktoniske Zevs) og Demeter til å hjelpe avlingen å vokse seg full og sterk. Demeters emblem er valmuen, en skinnende rød blomst som vokser blant bygget.
I Hesiods Theogonien er Demeter datteren av Kronos og Rhea. Ved ekteskapet til Kadmos og Harmonia lokket Demeter Iasion unna fra de andre festdeltagerne. De hadde samleie i en pløyd åker på Kreta, og hun fødte deretter en sønn, Plutos. Persefone var hennes datter med Zevs. Hun ble dronning av underverden.

Demeter ved Eleusis

Demeters leting etter sin datter tok henne til palasset til Keleos, konge av Eleusis i Attika. Hun tok formen til en gammel kvinne og spurte kongen om ly. Han tok henne inn som pleier for sine sønner med Metanira, Demofon og Triptolemos. For å belønne Keleos' vennlighet og sjenerøsitet, planla Demeter å gjøre Demofon udødelig; i hemmelighet salvet hun gutten med ambrosia og la ham på varmen i ildstedet som gradvis brente vekk hans dødelige jeg. Da kom Metanira inn, oppdaget sønnen i flammene og skrek ut av redsel. Demeter oppga forsøket og isteden lærte hun Triptolemos opp i hemmelighetene i agrikultur, og han lærte andre om det samme, og således lærte menneskeheten om hvordan å plante, så og høste jordens grøde. Myten har flere versjoner; en del er knyttet til figurer som Eleusis (den eponymiske helten av Eleusis), Raros (den eponymiske helten av de rariske marker utenfor Eleusis), og Trokhilos (helten som beskyttet den hellige møllehjul). Demofon-elementet kan være basert på en tidligere folkeeventyr.

Kultsteder

De fremste kjente kultsteder for Demeter er Eleusis i Attika, Megara i Attika, Lerna i Peloponnes, Munykia i Pireus, i Korint, på den hellige øya Dilos, i joniske Priene på kysten av Anatolia, Akragas på Sicilia, Iasos på Antolia, Pergamon i Mysia (Anatolia), Selinos på Sicilia, Tegea i Peloponnes, Thorikos i sørlige Attika, Dion i Makedonia, Lykosura i Arkadia, Mesembria i Trakia, Enna på Sicilia, og øya Samothraki.
Demeter av Mysia hadde en sju dagers lang festival ved Pellené i Arkadia. Pausanias passerte helligdommen til Demeter ved Mysia på vegen fra Mykene til Argos, men alt han kunne trekke ut for å forklare det arkaiske navnet var en myte om en eponymisk Mysios som æret Demeter.

I kunsten

Demeter ble hyppig framstilt med bilder av høst og avling, inkludert blomster, frukt og korn. Hun ble tidvis også avbildet med sin datter Persefone. Den antikke skulptøren Onatas framstile henne som den svarte Demeter. Hun ble vanligvis ikke framstilt sammen med en make; unntaket er Iasion, ungdommen fra Kreta som lå med Demeter i pløyd åker, og ble ofret deretter — av en sjalu og hevngjerrig Zevs med en lynstråle.
Demeter ble gitt stjernebildet Virgo (Jomfruen) av poeten og astronomen Marcus Manilius i hans latinske verk Astronomica. I stjernebildet Virgo var den klareste stjernen Spica, og i kunsten ble det plassert et hvetestrå i hennes hånd og satt ved siden av stjernebildet Leo (Løven). 1108 Demeter, en hovedbelteasteroide 26 km i diameter, ble oppdaget 1929 av Karl Wilhelm Reinmuth ved i Heidelberg.