google/wiki40b huggingface dataset:
Phileurus hospes

Utseende

En stor (28-35 millimeter) og kraftig, avlang, sylindrisk, blankt brun til svart hornbille. Hannen har to korte horn i pannen, pronotum har en lengdefure og uthulet foran der det sitter en rundet knøl, uthulingen fortsetter som en bred fure tilbake til bakkanten. Hodet er fremtrukket til en spiss snute i midten. Pronotums sider er rundede. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige, fine punktstriper. Beina er kraftige, leggene med skarpe tenner, særlig på frambeina.

Levevis

Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Colombia i nord til Argentina i sør.
Manjari

Bakgrunn

Trefall er kjent for sin deltagelse i Melodi Grand Prix-finalen i 1997 med sangen «Lys». Sangen var komponert og arrangert av Rune Lindstrøm som tidligere var kjent som trommeslager i deLillos. Lindstrøm var også med som musiker under den norske finalen.
I en artikkel kalt «Absolutt Grand Prix vol. II» har Jostein Pedersen skrevet om finalen i: «Årets store overraskelse og en av Grand Prix-historiens mest originale og beste sanger ble nr. 2 – Rune Lindstrøms sang Lys sunget av 18-årige Trude Trefall fra Bergen under artistnavnet Manjari. Lindstøm var tidligere trommeslager i deLillos, men hadde brutt med det verdslige for å bli medlem av Hare Krishnabevegelsen. Der traff han Trefall med sin flotte stemme. Lys var en moderne popsang, en blanding av tidlig Bel Canto med world music/etniske påvirkninger overbevisende fremført. Sangen ble utgitt som radiosingel på Virgin og siden ble det stille fra Manjari. Anonymitetet, kvaliteten og originaliteten har ført til at Lys er et meget ettertraktet samlerobjekt blant Grand Prix-entusiaster og popsamlere over hele Europa.»
Trefall ble gift i 1997 og har to barn.
Łowicz

Historie

Łowicz nevnes for første gang i pave Innocent IIs bulla fra 1136. Den nøyaktige datoen Łowicz mottok sine byrettigheter er ikke kjent, men det første dokumentet hvor den omtales som by kommer fra 1298. Takket være sin beliggenhet ved viktige handels- og kommunikasjonsveier samt flere privilegier og markeder utviklet byen seg veldig raskt i det 15. århundre.
Fra 1572, da landet gikk inn i et interregnum etter Sigismund II Augusts død, ble byen rikets uoffisielle hovedstad.
Under Sveriges invasjon av Polen på 1600-tallet ble byen betydelig ødelagt og gjenvant aldri sin tidligere storhet. Den var imidlertid fremdeles et viktig kulturelt og vitenskapelig senter frem til Polens tre delinger.
Etter Polens andre deling i 1793 kom byen under Preussen. I 1807 ble den innlemmet i Storhertugdømmet Warszawa og tilfalt i 1815 det russiskkontrollerte Kongress-Polen. I 1845 fikk Łowicz jernbaneforbindelse med Warszawa og i 1862 med Bydgoszcz.
Ved nærheten av byen ble det største slaget under Felttoget i Polen utspilt i 1939 (slaget ved Bzura).
Proxmox VE

Proxmox Virtual Environment eller Proxmox VE er en Linuxdistribusjon for tjenere. Distribusjonen er basert på Debian, og benytter en modifisert Red Hat Enterprise Linux-kjerne for å håndtere virtuelle maskiner og kontainere.  Distribusjonen er internett-basert og kjører på 64-biter x86.
Første versjon ble lansert i 15. april 2008. Siste versjon er 4.3 og ble lansert i 27. september 2016.
Olle Johansson

El-overfølsomhet

Johansson har vakt kontrovers med sitt syn på fenomenet el-overfølsomhet. Mens vitenskapen på området viser at dette er en fiktiv sykdom, mener Johansson at den er reell. Han hevder at mennesker kan oppleve negative helseeffekter av å bli utsatt for elektromagnetisk stråling fra eksempelvis mobiltelefoner eller trådløse nettverk, også når disse er innenfor grenseverdiene som myndighetene har satt.
Om anerkjennelsen av Johanssons standpunkt til el-overfølsomhet har uteblitt fra det vitenskapelige miljø  har han en høy stjerne innen miljøer for alternativ behandling, og særlig benyttes han som referanse for personer og organisasjoner som arbeider med å få anerkjent el-overfølsomhet som en reell somatisk lidelse. I 2004 ble han kåret til Årets förvillare av den svenske organisasjonen Vetenskap och Folkbildning for sin pseudovitenskapelige tilnærming til fenomenet el-overfølsomhet.
I 2016 var Johansson en av forfatterne av en rapport som konkluderte med helsefare av mobilstråling og trådløse nett, men denne ble trukket tilbake etter kort fordi det ble påpekt forskningsjuks.
Nätebäcken

Nätebäcken er et småsted i Habo kommune i Jönköpings län i Sverige. Det ligger sørvest for Vättern. Plassen hadde 102 innbyggere i 2010.
Bayswater kullkraftverk

Bayswater kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2640 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 660 MW, hver. Årsproduksjonen er i snitt 17 TWh. Anlegget stod ferdig i 1986.
Indre Salten Boligbyggelag

Indre Salten Boligbyggelag er et boligbyggelag i som opererer Fauske med dekkningsområde i indre Salten i Nordland og ble etablert i 3. desember 1990.
Boligbyggelaget har ca. 1 000 medlemmer og forvalter 800 boliger i 54 borettslag.
Indre Salten Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Kobbholmen

Kobbholmen, også kjent som «Skogsholmen», er en holme i Hafrsfjord i Sola kommune. Den ligger sentralt midt i Hafrsfjord sammen med Sømsøy og Prestøy like vest for Ytraberget. Holmen er liten, men det er en brygge med sjøhus og ruiner etter et hus. Etter andre verdenskrig ble en russisk krigsfange boende bå holmen hvor han etter hvert bygde seg et lite hus. Holmen kjennes også som «Skogsholmen» på grunn av den tette granskogen som har vokst seg stor på holmen.
Karl Roll

Biografi

Som skiløper fikk Roll Damenes pokal i Husebyrennet 1889. I 1892 ble han nummer 2 i kombinert i det første Holmenkollrennet og fikk også premie som beste langrennsløper fra byene. I 1896 vant han det østerrikske mesterskapet på ski og fikk Alperosen. Han representerte Skiklubben Ull, der han også var formann fra 1905 til 1910. Roll var hoppdommer i Holmenkollen i årene 1908–12.
Roll var sekretær i Skiforeningen i årene 1894–98 og formann i 1902–06. Han tok initiativet til Skiforeningens årbok, som kom ut første gang i 1895. Året etter fremmet han på Skiforeningens generalforsamling tanken om et landsforbund for skiidrett. Norges Skiforbund ble stiftet først 12 år senere, i 1908, med Karl Roll som sin første formann til 1911. Roll ledet den første internasjonale skikongressen, som ble holdt i Kristiania i 1910. Skikongressene ledet fram til stiftelsen av FIS i 1924.
Av yrke var Karl Roll offiser, med obersts grad fra 1919 til han søkte avskjed i 1928. Han ble uteksaminert ved Krigsskolen i 1889 og tok militær høyskoleeksamen i 1892. I årene 1908–14 var han sjef for Hans Majestet Kongens Garde. Han var ordonansoffiser hos prins Gustav Adolf i årene 1898–1904 og adjutant hos kong Haakon i 1905–07.
Karl Roll var æresmedlem av Ski Club of Great Britain. Han var bror av skiløperen Eivind Roll, som fikk Damenes pokal og satte bakkerekord i Holmenkollbakken i 1897, og av Emil Roll, som var formann i Skiforeningen fra 1893 til 1896. Karl Roll ble i 1933 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Ei støtte til minne om Karl Roll ble reist ved Tryvannstårnet i Oslo av Skiklubben Ull i 1968.
Rambukk

En rambukk er et redskap som brukes til å bryte ned vegger eller dører. De ble først brukt i oldtiden, og ble forbedret gjennom middelalderen. Med kruttets inntog i krigføring fikk rambukker mindre betydning, fordi man kunne bryte ned en festnings forsvarsverker fra større avstand. I moderne tid brukes en mindre type rambukker av mange politistyrker.

Form

Den enkleste type rambukk er rett og slett en stor trestokk som bæres av flere mennesker og kjøres så hardt og raskt om mulig inn i det man vil bryte ned. Etterhvert begynte man å forsterke stokkene ved å sette på hoder av metall. De eldste rambukkhodene har gjerne en ornamental form, ofte som bukkehoder som et fra den greske antikken som er bevart i museet i Delfi. Man begynte også å eksperimentere med andre former som kunne bidra til å bryte ned murer og dører raskere.
Assyrerne utviklet allerede i eller før det 9. århundre f.Kr. en type rambukk som kunne gi større kraft. En svært tung stokk ble hengt i slynger i en vugge, som ble båret eller trillet frem til det som skulle brytes ned. Soldatene som betjente den kunne da svinge den frem og tilbake med stor kraft, og slagene kunne repeteres langt flere ganger enn om de måtte ha båret stokken. En slik rambukk kunne også konstrueres med et tak, gjerne dekket med vått dyreskinn, slik at soldatene var beskyttet mot piler, stein og annet fra forsvarerne. Denne typen ble videreutviklet av romerne og i middelalderen.
En type som blant annet ble brukt av Aleksander den store ifølge Vitruv var ikke plassert i en slynge, men direkte på et chassis med hjul. Denne typen kunne få større fart og var derfor mer destruktiv.

Mottiltak

Det første mottiltaket mot rambukker var å gjøre det vanskelig å komme frem til murer og dører. Dette kunne dels gjøres med faste forsvarsverker som vollgraver, og dels med midlertidige sperringer som ble kastet ut før rambukken nådde frem. Man kunne også sørge for at det ble vanskelig å komme frem til dørene ved å heve dem opp fra bakkenivå.
Når rambukken hadde nådd frem kastet eller skjøt man ting på den. Brannpiler eller brennende bek ble ofte brukt for å sette fyr på rambukken. Man kunne også bruke kroker for å stoppe den eller rive den i stykker.
Spasms

Handling

En gigantisk giftslange blir fanget på en øy i Ny-Guinea. Monsteret blir ansett som hellig av øyas innbyggere, men blir allikevel fraktet til USA for nærmere undersøkelser. Den hevngjerrig britiske millionæren Kincaid vil ha beistet fordi hans bror ble drept av slangen. Han ble selv bitt, men overlevde. Giften gav ham telepatiske evner - noe som gjør at han kan følge beistets handlinger. I tillegg til dette er en religiøs kult ute etter slangen da de tror den er en reinkarnasjon av deres leder. Kulten forsøker å stjele beistet, men det ender istedet med at den rømmer. Da det enorme beistet begynner å drepe mennesker får forretningsmannen Kincaid hjelp av den amerikansk forskeren Tom Brasilian.

Om filmen

Spasms ble nominert til en Grand Prize ved Avoriaz Fantastic Film Festival i 1984.
Filmen ble ikke satt opp på kino i Norge, men ble utgitt på video av Juno Media i 1984.
Edward Backhouse

Bakgrunn

Edward Backhouse ble født i Darlington som sønn av Mary og Edward Backhouse i Darlington. Da Edward senior flyttet til Sunderland i 1816, reiste resten av familien med ham. Edward junior ble værende i Sunderland fram til rett før sin død. I Sunderland var han partner i familiens bank. Han ble forstander innen Society of Friends (kvekerne) i 1854.

Reisende

Sommeren 1869 seilte Edward Backhouse med yachten «Nereid» til Norge som en av de første utenlandske turistbåtene som besøkte landet. For å komme seg etter stress og dårlig helse ville han besøke det rolige og restituerende Norge. Sammen med seg på turen hadde han blant andre nevøen Edward Backhouse Mounsey (1840-1911) som  fotograferte under turen; bildene er nå i Nasjonalbibliotekets eie. De besøkte blant annet Ålesund, Geiranger, Molde, Stavanger, Veblungsnes og Romsdal. I Stavanger tilbrakte de tid hos kvekeren Endre Dahl (1816-1885) og hans familie.

Politikk

Han var politisk liberal og  motstander av Contagious Diseases Acts, en lov om kjønnssykdommer i de væpnede styrker.—Han var leder for Northern Counties Association for the Repeal of the Contagious Diseases Acts.
Backhouses politiske oppfatninger ble delt av Samuel Storey og andre ledende lokalpolitikere. Hans politiske syn munnet etterhvert ut i at han ble en av de syv grunnleggere av den radikale avisen Sunderland Echo i 1873.
Backhouse ble gift med Katherine Mounsey i 1856. De fikk ingen barn. Han døde i Hastings, som han hadde flyttet til grunnet dårlig helse.
Ernst Happel

Spillerkarrieren

Ernst Happel var forsvarsspiller for Rapid Wien (1939–54 og 1956–58) og Racing Paris (1954–56) og spilte 51 ganger (5 mål) for Østerrikes landslag. For Rapid vant han dessuten to seriemesterskap. Happel deltok i to VM-sluttspill, 1954 og 1958, og vant bronse i førstnevnte turnering.

Trenerkarrieren

Happel regnes ofte som mannen som utviklet den moderne offside-fellen og innførte høyt press av ballfører, eller offensivt forsvar, som en viktig del av fotballen. Hans metoder ga eventyrlig suksess for en rekke mellomstore klubber. Happel er fortsatt den eneste treneren som har tatt tre forskjellige klubber til den gjeveste Europacupfinalen (Serievinnercupen/Mesterligaen). Han var den første til å vinne turneringen med to forskjellige klubber.
Spenncon

Spenncon AS et norsk selskap som produserer råbygg basert på prefabrikkerte betongelementer. Selskapet har ca. 400 ansatte og en omsetning på over 0,9 milliarder kroner. Selskapet er eid av Consolis SAS. Consolis SAS har sitt hovedkontor i Paris. Spenncon kjøpte opp den 78 års gamle Rogalandsbedriften AS Betong med 130 ansatte og årlig omsetning på 260 mill. den 26.06.2014. Etter at avtalen ble signert, blir Spenncon den største betongelemententreprenør i Rogaland med en forventet omsetning på 500 mill. pr. år.
Et halvår etter oppkjøpet ble alle ansatte oppsagt og Spenncon la ned all produksjon. I 2017 avviklet Spenncon sin virksomhet i Bergen og flyttet denne produksjonen til Rogaland. Den samlede produksjonen flyttes fra Foss-Eikeland og over til fabrikken i Skurve som gjenåpnet i 2018. Spenncon har nå fabrikker i Hønefoss, Verdal, Hjørungavåg og Skurve. Spenncon har en søsterbedrift Spenncon Rail på Hønefoss som produserer jernbanesviller.
Luqiao

Luqiao (kinesisk: 路桥区; pinyin: Lùqiáo Qū) er et kinesisk bydistrikt i byprefekturet Taizhou i provinsen Zhejiang ved Kinas kyst mot Østkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 429 000. Det har et areal på 274 km². 
Distriktet ble opprettet i 1994 da det som ledd av en større administrativ omorganisering i Zhejiang ble avdelt fra Huangyan.
Den store kinesiske bilprodusenten Geely begynte sin virksomhet i Luqiao, og har fortsatt stor bilproduksjon her.

Jernbane

Høyhastighetsbanen Ningbo–Taizhou–Wenzhou-banen går gjennom området.
Mikael Wiehe (album)

Mikael Wiehe er et samlealbum med Mikael Wiehe, utgitt i 1986.
MK «Sjøleik»

MK «Sjøleik» LESW, er en motorskøyte bygget ved Farsund Slip & Mek. Verksted, Brødrene Tjørve i 1938, som båt nummer 139, Linjetegning Nr 6 av Julius Tjørve. Båten er 45 ft lang, 16 ft bred, har utfallende stevn og krysserhekk. I motsetning til de andre 16 båter av samme linjetegning fikk Sjøleik hud av eik på furuspant; vanlig var furu på eik. Den hadde en 30 HK Union motor som sannsynligvis kom fra en tidligere båt, var galeas-rigget og hadde en brutto/netto-tonnage 24,68/7,63.
Sjøleik ble bygget som fiskefartøy og overlevert 10. august 1938 til Nicolai Leidland. Skøyta fikk fiskerinummer R-5-E, og senere, da han flyttet til Tananger, R-5-SO. Skøyta ble brukt til fiske utenfor Tananger i Sola kommune, blant annet til snurrevadfiske.
Den 11. oktober 1941 forlot «Sjøleik» landet med 18 menn, blant dem Arne Værum, og en kvinne om bord og ankom Aberdeen to døgn senere. De fleste av dem fikk utdanning, og var i aktiv tjeneste for Norges frigjøring. Skøyta ble brukt av eier Leidland til fiske på den skotske østkyst. Den 2. juni 1945 førte Leidland «Sjøleik» tilbake til Norge på oppdrag av den norske stat, lastet med 450 kasser Sunlight såpe og flere motstandsfolk.  I 1951 fikk Sjøleik en større motor, en UNION 50 HK.
I 1953 ble båten solgt til Myklebust i Egersund. På Eigerøy Slipp ble det utført en del utbedringer, Styrehuset ble skiftet, og riggen forsvant. Båten fikk navnet «Blåveis», fiskerinummer R-54-ES, den fikk installert et radiotelefoniapparat, og tildelt kallesignal LESW. Hans og Torbjørn Myklebust brukte båten stort sett til reketråling.
I tiden 1974-1978 benyttet Torger Torgersen og Per Hovland, Egersund, skøyta til frakt av fiskeavfall til fiskemel- og fiskeoljefabrikker.
Deretter ble Blåveis avregistrert som fiskefartøy. I 1978 overtok Rune Bo Larsson, Oslo, båten og brukte den hovedsakelig som fritidsfartøy. I 1982 skiftet han ut motoren til en SCANIA DS11. I 1986 ble Blåveis brukt som smugglerbåt i den norsk-italienske filmen Makaroni Blues, med Eddy Constantine som skipper. I tiden 1988-1994 var båten i Rekefjord, da eid av Tor Tønnessen før den ble solgt til Willy Gautvik i 1994 som seilte den fra Arendal og langs norskekysten til Murmansk, gjennom Kvitsjøkanalen, Onega- og Ladogasjøen til St. Petersburg og Østersjøen, som «første båt gjennom Russland» med utenlandsk flagg. Etter hjemkomsten overtok Stein-Jarle Svardal i Bærum.
I oktober 2000 kjøpte nåværende eier, Karl Pudik, båten. Den fikk tilbake sitt opprinnelige navn «Sjøleik», og en omfattende ombygnings- og restaureringsarbeid ble satt igang. Den 18. august 2008 ble «Sjøleik» satt på Riksantikvarens liste over Vernete skip. Foreningen «Sjøleiks Venner» står for vedlikehold og drift av båten.
Kristiansand stadion

Friidrettsstadion

Kristiansand stadion har vært arrangementssted for NM i friidrett tre ganger, i 1970, 1995 og 2012.

Tennis

Ved Kristiansand stadion er eget tennisanlegg med tre tennisbaner, tre tennishaller og klubbhus for Kristiansand Tennisklubb.

Nytt anlegg for Start

Kristiansand stadion var lenge ansett som utdatert som fotballarena for den øverste divisjonen, og i 2005 vedtok Start å bygge sitt eget anlegg. Det nye anlegget med 14 000 sitteplasser sto klart til seriestarten i 2007. Det ligger i Torsvika, bare 400 meter fra Kristiansand stadion. Det nye stadion er et rent fotballstadion uten løpebaner og er gitt navnet Sør Arena, navnet er bestemt av en sponsor.
I dag bruker Start Kristiansand stadion til trening og delvis til kamper for klubbens lag utenom toppserielaget.
Berlins kammerrett

Berlins kammerrett (Kammergericht, KG) er navnet på oberlandesgericht i Berlin. Oberlandesgericht er er tredje og siste instans i delstaten Berlin. Den er historisk også den øverste domstolen i kongeriket Preussen.
Betegnelsen kammerrett skiller domstolen fra domstolene på samme nivå i andre delstater, men har forøvrig ingen betydning. Kammergerichts jurisdiksjon omfatter hele bystaten Berlin. I Berlin finnes det i første instans tolv Amtsgerichte og i andre instans én Landgericht.
Den øverste instans på føderalt nivå er Bundesgerichtshof.

Historie

Kammerretten nevnes tidligst i 1468. Opprinnelig var den en hoffdomstol for kurfyrstene av Brandenburg. I 1735 ble kammerretten uavhengig av det kongelige hoff, og fikk sete i Collegienhaus i Berlin. I 1913 flyttet det inn i dagens bygning ved Kleistparken i bydelen Schöneberg.
Domstolens president, George Richard Ernst Günter von Drenkmann, ble drept av venstreekstreme terrorister i 1974.
Hølaløkka

Hølaløkka er en vannpark i elva Alnas løp på nedre Grorud i Oslo, åpnet i 2004.

Parken

Parken, som er cirka 0,15 dekar stor, ligger inne i området som avgrenses av Stanseveien i øst, Grorudveien i øst og nord og Gangstuveien i vest, 1,5 km fra Grorud T-banestasjon og cirka en halv kilometer fra Grorud jernbanestasjon.
Leirfossen øverst i parken blir gjenåpnet med naturlig løp i 2009. Parken nedenfor fossen består av to to-tre meter dype dammer. Langs en renne mellom dammene er det plassert benker, og ved den nederste dammen finnes en brygge. Vannkvaliteten er ikke god nok til at helsemyndighetene anbefaler folk å bade i dammene.
Drøyt 15% av Alnas vannføring føres gjennom parken, det øvrige går i en kulvert under parken.
Sumpplanter som hører til på stedet og spesialkonstruerte kantsoner er med på å rense forurenset overvann fra trafikk- og industriområdene i dalen før det renner ut i Alna.
Turvei D9 passerer parken langs Gangstuveien.
Som bypark er parken forholdsmessig lite brukt. Det er ikke tilrettelagt aktiviteter i parken, men den er godt egnet til å gå tur og til å sitte i. I to spørreundersøkelser i 2005 og 2007 svarer cirka 60% av de spurte i Groruddalen at de kjenner til Hølaløkka og har vært der. De som svarte var mest misfornøyd med at det var vilt og ustelt i parken, at det var for mye alger i vannet og at det mangler alminnelig parkmøblering.

Historie

Parken ligger langs bygningene til Lerfossen Klædefabrik, som åpnet i 1868 og brukte vannkraften i Leirfossen (tidligere skrevet Lerfossen). Men allerede året etter gikk eieren konkurs, og fabrikken ble overtatt av et selskap som tok navnet Grorud Klædefabrik. Fabrikken het senere Grorud Textilfabriker og deretter De Forenede Uldvarefabrikker. 
Området nederst i parken var et sumpområde frem til 1970-årene, da Leirfossen og elven derfra ned til et stykke nedenfor Grorud stasjon ble lagt i rør. 
Vannparken åpnet høsten 2004 og kostet ni millioner kroner. Hølaløkka var det første stedet der Alna ble gjenåpnet, som del av et større program for å gjenåpne elver og bekker i Oslo. Gjenåpning av Alna skal fremmes gjennom Alna miljøpark (ny kommunedelplan i arbeid per 2008).
Dannemora

Dannemora er et tettsted i Östhammar kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 213 innbyggere.
Wulan

Wulan (kinesisk: 乌兰县; pinyin: Wūlán Xiàn) er et fylke i prefekturet Haixi i provinsen Qinghai i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 105 087 innbyggere i 1999.
Hovedsetet er Xiligou, en landsby med 12 454 innbyggere i 2000.
Fylket ligger i nordøstlig rand av Qaidambekkenet (Chaidamu Pendi) og er omgitt av høye fjell.

Administrative enheter

Fylket består av storkommunene Xirig 希里沟镇, Caka 茶卡镇 , Hohod 柯柯镇 og Toinbo 铜普镇.

Samferdsel

Kinas riksvei 315 løper gjennom området. Den fører vestover fra Xining i provinsen Qinghai til Kashgar (Kashi) i Xinjiang.