google/wiki40b huggingface dataset:
Eirene (gudinne)

Statue

Hun var særlig holdt høyt i hevd av borgerne i Athen. Etter en seier i sjøslag over Sparta i 375 f.Kr. etablerte athenerne en kult for henne og bygget altre til henne. De holdt en årlig statlig ofringsseremoni til henne etter 371 f.Kr. for å feire fellesfreden for dette året og satte opp en votivstatue i hennes ære i Athens agora. Stateun ble utført i bronse av skulptøren Kefisodotos den eldre, sannsynligvis far eller onkel av den berømte skulptøren Praxiteles. Den ble hyllet av athenerne som avbildet den på vaser og mynter.
Selv om statuen i dag er gått tapt, ble den kopiert i marmor av romerne; en av de best bevarte kopiene (se over) er i dag i Glyptothek i München, Tyskland. Den vise Eirene som bærer barnet Plutos, rikdommens Gud og sønn av jordbruksgudinnen Demeter, på armen. Eirenes høyre hånd har gått tapt, men skal ha holdt et septer. Hun er framstilt mens ser moderlig på barnet Plutos som tillitsfullt ser tilbake. Statuen er en allegori på velstand og overflod som blomstret i tiden beskyttet av freden (Eirene). Den utgjorde et folkelig krav på god smak. Kopien i Glyptothek var opprinnelig en del av en kunstsamling i Villa Albani i Roma, men ble plyndret og tatt til Frankrike av Napoléon Bonaparte. Etter Napoléons fall ble statuen tatt av Ludwig I av Bayern.

Annet

Eirene er også tittelen på komedien Freden (ca 421 f.Kr.) av Aristofanes.
Det kvinnelige fornavnet Irene og det tilsvarende mannlige fornavnet, som hos Ireneus av Lyon, kommer fra denne gudinnen.
Chen Danqing

Karriere

Chen er oppvokst i Taishan, Guangdong. Årene 1969 til 1975 bodde han en folkekommune i Ningdu, Jiangxi, og han deretter jobbet en kort tid på en fabrikk. Han fikk da mulighet til å lære å male i et studio. Han tjente mastergrad i oljemaleri ved Central Institute of Fine Arts.
Han bodde og arbeidet i USA 1982-2000, for det meste i New York, hvor han studerte i en periode i Art Students League of New York. Chen Danqing flyttet tilbake til Kina i 2000 og ble professor ved Tsinghuauniversitetet.
Winifred

Etymologi

Winifred er en engelsk form av walisiske Gwenfrewi, som er dannet av gwen, «hvit, skinnende», og frewi, som kan bety «fred» eller «bølge». Winnifred er en variant av navnet. Vinifred og Vinnifred er tidligere svenske former av navnet.
Porto Primavera-demningen

Porto Primavera-demningen (portugisisk: Usina Hidrelétrica Porto Primavera bzw. Usina Hidrelétrica Engenheiro Sérgio Motta) er en demning med et vannkraftverk i Paraná-elven, i delstaten Mato Grosso do Sul i det sørlige Brasil. Installert effekt er 1 571 MW, men det eksisterer planer fra 2007 om å utvide kapasiteten til 1 815 MW. Produksjonen startet i 1994.
Demningen er 38 meter høy og 11 380 meter lang, og demmer opp 20 km³ vannmasser. Porto Primavera-reservoaret har et areal på 2 250 km², og er i snitt 9 meter dypt, maksimalt 18,3 meter.
Dolores O'Riordan

Bakgrunn

Dolores O’Riordan vokste opp som ett av seks søsken på sitt fødested, og der var hun med i den lokale menighetens kirkekor. Senere flyttet hun til det nærliggende Limerick.
Dolores O'Riordan var oppdratt katolsk. Moren hadde valgt hennes navn i minne om Jomfru Marias sorger.

Sangerinne

I 1990 ble hun sangerinne i The Cranberries og gruppens viktigste tekstforfatter. I 1994 giftet hun seg med Don Burton, som tidligere hadde vært tourmanager for Duran Duran. Dolores O’Riordan og The Cranberries største hitlåter var «Linger» (1994) og «Zombie» (1995). Bandet ble verdensberømt med «Zombie» hvis budskap var rettet mot den blodige konflikten i Nord-Irland.
I 2003 begynte hun en solokarriere. I 2001, 2002 og 2005 opptrådte hun i julekonserter i Vatikanet og i 2006 på en julekonsert i Monte Carlo. Hennes første soloalbum Are You Listening? utkom i 2007. Det solgte i 300 000 eksemplarer verden over. I 2004 sang hun tittelmelodien Ave Maria til filmen The Passion of the Christ. I 2008 var hun av ti prisvinnere av European Border Breakers Awards (EBBA), som i anledning Midem i Cannes ble tildelt for hennes innsats.
Fra 2009 arbeidet hun atter sammen med Cranberries. Hun samarbeidet også tidvis med andre kunstnere, som for eksempel Zucchero, Luciano Pavarotti og Jam & Spoon.
O’Riordan uttalte seg blant annet om sin tro og nevnte blant annet at hun flere ganger var blitt invitert til Vatikanet for å synge der og at hun i 2001 og 2002 sammen med sin mor møtte pave Johannes Paul II, som hun beundret.
I 2011 døde hennes far. I september 2014 skiltes Burton og O’Riordan. De hadde tre barn sammen. I november 2014 ble hun kortvarig arrestert på Shannon lufthavn på grunn av aggressiv opptreden under en flyreise. I desember 2015 erklærte hun seg skyldig i retten i Ennis. Hennes advokat anførte at hun hadde hatt alvorlige psykiske problemer.
I mai 2017 fortalte hun åpent om sin bipolare lidelse som var blitt fastslått to år tidligere.
Fra 2015 arbeidet hun med Andy Rourke og Olé Koretsky under navnet D.A.R.K. I 2017 utkom Cranberries' siste album med O’Riordan som sangerinne.
Hun døde uventet i en alder av 46 år den 15. januar 2018 i London, hvor hun holdt på med studioinnspillinger. Scotland Yard erklærte at det ikke lå mistenkelige omstendigheter bak det plutselige dødsfallet, og det ble senere klart at hun døde av drukning i badekaret som følge av alkoholforgiftning.

Diskografi

Se The Cranberries for utgivelser med bandet.
Tallene er sist oppdatert før O'Riordans død. Siden har både salget av soloutgivelser og innspillinger med bandet tatt seg betydelig opp.
Fra London til Lofoten

Handling

Filmen viser Tysklands invasjon av Norge 9. april 1940. Den inneholder også opptak av den frie handelsflåtens innsats, oppbyggingen av den norske hær, treningen av fallskjermtroppene og norske kvinner i uniform. Filmen inneholder en reportasje fra marinens støttepunkt på Shetland. For første gang får man se  kommandoraidene mot Vågsøy, Måløy og Lofoten med Kompani Linge i full aktivitet.
Falu kommune

Administrativ historie

I det store året for sammenslåinger i 1952 hendte det ikke annet enn at Aspeboda landskommune ble slått sammen med Stora Kopparbergs landskommun. De andre fem landskommunene og byen Falun forble uforandret. I 1967 ble Stora Kopparberg og Vika landkommun slått sammen med Falu by. Ved kommunereformen i Sverige i 1971 ble Falu kommun' dannet ved at byen ble slått sammen med landkommunene Bjursås, Enviken, Sundborn och Svärdsjö.

Kommunevåpenet

Blasonering: I felt av gull fra kant til kant en krenelert mur og deretter tre koppersymboler, alt i rødt.
 
Det eldste seglet for Falun er fra 1642 og inneholder et koppertegn. På 1900-talle ble dagens våpenskjold skapt og ble av Sveriges konge fastsatt i 1932. Etter kommunesammenslåingen i 1971 ble bildet forenklet og ble registrert hos PRV i 1988. Etter som man befant seg i Dalarna hadde også de andre kommunene som ble innlemmet i Falun egne segl, men gyldigheten av disse opphørte.

2002-2006

Etter valget i 2002 er kommunen styrt av Socialdemokraterna, Centerpartiet och Miljöpartiet.

2006-2010

Etter valget 2006 styres kommunen av Moderata samlingspartiet, Centerpartiet, Kristdemokraterna, Folkpartiet och Falupartiet.
Peter Rosenkrantz Johnsen

Familie

Han var sønn av Konrad Johnsen (1824–1900) og Margrethe Petrea Blankenborg Prytz Bang (1824–1901). Faren var dampskipsfører og fra 1869 havnefogd i Haugesund. Selv ble Peter gift i 1889 med Laura Anette Berg (1861–1907) fra Trondheim. Hun var også hans sekretær på blant annet utenlandsreisene. Senere giftet han seg med lærerinnen Ragna Bjerke.
Sjømakt

Sjømakt er en stats sjømilitære styrker, det vil si militære styrker som er i stand til å operere på, over eller under vann, samt operere fra land mot sjø eller fra sjø inn over land.
Begrepet blir benyttet i Norges grunnlov § 25, hvor det heter at kongen (regjeringen) har «…høieste Befaling over Rigets Land- og Søemagt». Norsk sjømakt utgjøres i hovedsak av styrker fra Sjøforsvaret, Kystvakten og Luftforsvaret.
Sjømakt kan også vise til en stat med en sterk marine. Athen var en sjømakt i antikken, Storbritannia var den dominerende sjømakten etter napoleonskrigene og i dag er USA verdens ledende sjømakt.
Wilhelmsruh

Geografi

Wilhelmsruh grenser i nord til Pankows orsteiler Rosenthal og i sørøst til Niederschönhausen. Den vestlige grense går mot bydelen Reinickendorf og fra sørvest mot nord ortsteilene Reinickendorf, Wittenau og Märkisches Viertel.
Ortsteilens vestlige grense er identisk med traséen til Berlinmuren som under den kalde krigen gikk mellom det daværende DDR og Vest-Berlin.

Historie

Wilhelmsruh tilhørte mot slutten av 1800-tallet til Rosenthal. Den var en av Berlins villaforsteder, i likhet med Dahlem, Westend, Grunewald og Lichterfelde West. Fra 1893 ble det bygget en landstedskoloni i området kalt Wilhelmsruh, men navnets opphav er ukjent. 
Omkring det forrige århundreskiftet ble Bergmann-Elektrizitäts-Werke AG etablert vest i Wilhelmsruh. Det var en utvidelse av industrimannen Sigmund Bergmanns virksomhet i Wedding og firmaet produserte opprinnelig komponenter for elektrisitetsverk. Senere ble produksjonen utvidet til bl.a. kabelverk, lokomotiv- og bilproduksjon. Wilhelmsruh lå gunstig til i et krysningspunkt mellom Nordbahn (Berlin – Stralsund) og jernbanestrekningen på folkemunne kalt Heidekrautbahn (Lyngbanen) i østlig retning. Industrivirksomheten ble utvidet også i mellomkrigstiden. Etter den andre verdenskrigen fortsatte virksomheten under navnet Bergmann-Borsig. 
I 1950-årene ble det i utkanten av den etablerte bebyggelsen, oppført karakteristiske fem etasjes arbeiderboliger. 
Byggingen av muren i 1961 medførte at 2000 meter av industrianlegget ble liggende langs grensen og arbeiderne som bodde i Vest-Berlin mistet sitt arbeide. Vinduene mot vest ble sikret med gitter og arbeiderne måtte grensebevis som de viste ved fabrikkporten. 
Etter murens fall ble det på 1990-tallet bygget eneboliger og flerfamilieboliger i området.
Wilhelmsruh ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og er fra 2001 en egen ortsteil.
Første slag om Quảng Trị

Fremrykkingen stanset

Mens nordvietnameserne prøvde å konsolidere makten i de erobrede områdene, hadde Trưởng startet planleggingen for gjenerobring av provinsen. Tapet av provinsen utgjorde en stor svekkelse av den sørvietnamesiske moralen, slik at en gjenerobring var viktig for å gjenopprette denne.
Trưởngs oppdrag var å forsvare den gamle keiserhovedstaden Huế som de nordvietnamesiske styrkene da rykket mot, samt å redusere de store tapene. De nordvietnamesiske styrkene forsøkte også et angrep sørover langs hovedvei 1 over elven Thach Han mot Huế. Men etter at Trưởng hadde overtatt den sørvietnamesiske kommandoen i området, ble de sørvietnamesiske styrkene i området forsterket og reorganisert, og utgjorde tilsammen en styrke på 35 000 mann. For forsvarerne var det også heldig at været klarnet opp en uke, slik at de amerikanske bombeflyene kunne gjennomføre omfattende bombeangrep mot de nordvietnamesiske styrkene. Framrykkingen ble derfor stanset 5. mai.

Under nordvietnamesisk kontroll

Umiddelbart etter at provinsen ble inntatt av de nordvietnamesiske styrkene, etablerte Den provisoriske revolusjonære regjering seg umiddelbart innførte blant annet kollektivbruk og et strengt styre overfor lokalbefolkningen. 
Disse endringene, kombinert med kamphandlingene medførte at en rekke mennesker flyktet fra området, da provinsen hadde en relativt høy andel katolikker, hvor motstanden mot kommunistene sto sterkt. Erobringen av provinsen inngikk i et forsøk på å omringe Huế sørfra.
Det ble i denne fasen viktig for sørvietnameserne å ta det militære initiativet, noe som var krevende etter de store tapene, den dårlige kampmoralen og den militære situasjonen i hele landet. Imidlertid var også de nordvietnamesiske styrkene utsatte, da deres forsyningslinjer ikke klarte å holde tritt med den raske framrykkingen og og ble svekket av amerikansk bombing, samt at de omfattende kampene over hele landet gjorde det vanskelig å få inn nye forsterkninger. Den sørvietnamesiske strategien var derfor å forstyrre de nordvietnamesiske styrkene gjennom begrensede angrep utover i mai og juni, kombinert med amerikansk bombing av posisjonene og forsyningslinjer. Dette gjorde at fokus for de nordvietnamesiske styrkene ble mer defensive og sikkerhetsorienterte og ga sørvietnameserne rom for planlegging av motoffensiven nordover.
SID Norge

Kritisk søkelys

I august 2010 avslørte VG at kun to prosent av de innsamlede midlene kunne spores til nødhjelpsprosjekter. Selskapet ble derfor politianmeldt av Forbrukerombudet  for brudd på Innsamlingsloven som krever at minst 65 prosent av innsamlede midler skal gå uavkortet til det oppgitte formålet. Larsen og Bjerkes advokat Liv Marit Dobloug har benektet at det dreier seg om bedrageri.
Frihetens filosofi

Frihetens filosofi er Rudolf Steiners filosofiske hovedverk, og fokuserer på fri vilje. Verket ble utgitt 14. november 1893 under tittelen Die Philosophie der Freiheit og har kommet i oversettelser til mange språk, bl.a. til norsk.
Den første delen av boken, med tittelen «Frihetens vitenskap», undersøker forutsetningene for menneskenes erkjennelsesevne. I den andre delen, «Frihetens virkelighet», utvikler Steiner sin «etiske individualisme».
Erwiniinae

Utseende

Hunnene har ikke klolignende gripeorganer på forbeina.

Utbredelse

Gruppen er bare kjent fra én art fra Ecuador
Salgstrofeer i musikkbransjen i Norge i 1993

Oversikt over musikkalbum og singler som solgte til platina eller gull i Norge i 1993.
Damplastebil

Damplastebil er en dampdreven lastebil, som spesielt i Storbritannia spilte en sentral rolle. Men den første dampdrevne lastebilen i historien ble lagd av franskmannen Joseph Cugnot i 1769. Cognots dampbiler var et millitært kjøretøy som var tenktå brukes for å frakte artelleri. Men etter at Cognot hadde bygd et par prototyper og kjørt ned en mur ble kjøretøyet parkert i et lager.
De første komersielle damplastebilene dukket opp rundt 1890. I begynnelsen var de ikke stort mer enn ombygde damptraktorer, men etter hvert ble de bygget som lastebiler fra grunnen av. Thornycroft og Leyland startet produksjon 1896 og Sentinetal i 1906.
Dampmaskinen hadde gått gjennom en lang utviklingsperiode helt fra sent på 1700-tallet, og var både mer driftssiker og hadde større effekt enn forgassarmotorene som var tilgjengelige på den tiden. Helt ut på 1930-tallet var de største lastebilene i Storbritannia dampdrevne og noen av disse var i drift til ut på 1950-tallet. Det finnes flere restaurerte damplastebiler i Storbritannia som fremdeles er fullt kjørbare.
Damplastebilene krevde et mannskap på to, en sjåfør og en fyrbøter. De måtte stanse og etterfylle vann på kjelen med jevne mellomrom. Om kjelen kokte tom ville varmen smelte kjelebunnen og den siste vannskvetten ville da renne ned i fyrrommet og fordampe brått, noe som ofte førte til at damptrykket i kjelen steg så brått at kjelen eksploderte. Kjeleksplosjoner kunne være svært kraftige og førte ofte til dødsfall. Sjåføren og fyrbøteren måtte derfor legge opp ruten slik at de var sikre på å finne vann i vannreservoar langs veien, eventuelt også fra bekker og vann langs med veien.
Eurysthea

Utseende

Middelsstore, slanke, brunsvarte trebukker, dekkvingene gjerne med gulbrune tegninger. Antennene er vanligvis noe lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider med en liten tann bak midten på hver side og er litt lengre enn bredt. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med en tann i spissen. Beina er nokså lange og tynne.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.
Potemkinby

Potemkinby eller Potemkinkulisse [patjå'mkin-] er en betegnelse for en falsk fasade eller overflate for å skjule det virkelige utseende, vanligvis i propagandaøyemed. Slike kulissebyer har også blitt bygget for å forvirre fiendtlige bombefly, særlig under andre verdenskrig.

Bakgrunn

Betegnelsen skal ha kommet fra den russiske fyrsten Grigorij Potemkin som før keiserinne Katarina IIs besøk til Krim 1787 sørget for å bygge opp kulisser av fasader uten bakgrunn langs de øde breddene av Dnepr som skulle gi et inntrykk av større velstand og utvikling enn hva det virkelig var. Slik kunne han gi et inntrykk av at han hadde kommet lengre i utviklingen av den nylig erobrete halvøya under den russisk-tyrkiske krig (1787–1792). 
Historikeren Simon Sebag Montefiore som blant annet har skrivet biografien Potemkin og Katarina den store – en keiserlig forbindelse, mener at disse kulissene er en myte som ble lansert av hans politiske fiender.

Moderne tid

Begrepet er også brukt i moderne tid, særlig som benevnelse på Sovjetunionen forsøk på å imponere utenlandske besøkende. Disse, som ofte var ideologiske tilhengere i Vesten, ble tatt med til utvalgte byer, fabrikker, skoler eller områder, som om disse var typiske sovjetiske og ikke spesielt utvalgte. Gjennom strenge restriksjoner og kontroll, ble det sørget for at de besøkende ikke fikk bevege seg fritt, eller å et mer realistisk bilde av den faktiske tilstanden.
Dette er imidlertid ikke unikt for det tidligere Sovjetunionen, men har forekommet i flere autoritære stater

Annen bruk

Begrepet «Potemkin» blir av og til brukt som et adjektiv, for eksempel hvor en trerekke langs en hovedvei beholdes for å skjule snauhogsten, og dette kan på ulike språk bli kalt en «Potemkinskog».
Begrepet «Potenkin Court» («Potemkin-domstol)» har blitt brukt når domstolen eksistensberettigelse trekkes i tvil, i motsetning til en «skinn-domstol» hvor domstolens rettslige nivå og rettssikkerheten trekkes i tvil. 
Også mange av de nye skisentrene har blitt omtalt som Potemkinbyer. Mange av disse er bygget slik at de skaper en illusjon av å være idylliske fjellbyer, men hvor handlesentre, hoteller og restauranter er anlagt for å skape høyest mulig omsetning. Tilsvarende, i boken The Geography of Nowhere, beskriver den amerikanske forfatteren James Howard Kunstler dagens storsentre rundt byene som «Potemkin village shopping plazas».
Brachinus medius

Utbredelse

Brachinus medius finnes i Nord-Amerika.

Utseende

Brachinus medius har har en mørk blå, metallisk farge på dekkvingene. Dekkvingene har en svak antydning til lengdestriper (riller) og litt av bakkroppen stikker fram bak dekkvingene. Kjevene, halsskjoldet, hodet og beina har en mer lys orange farge uten noen mørkere flekker. Følehornene er mørkere (blekt svart) og har en fin lys orange farge mellom hvert antenneledd. Det første leddet, nærmest hodet er helt lyst og ogange.

Levevis

Brachinus medius finnes i tilknytning til åpne solrike lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Afrikamesterskapet i fotball 2006

Kvalifisering

Kvalifiseringen til turneringen ble avgjort gjennom kvalifiseringen til verdensmesterskapet i fotball 2006. Egypt var som vertsnasjon direktekvalifisert til turneringen, men siden kvalifiseringen også var kvalifisering til fotball-VM deltok de altså der. De øvrige femten lagene kvalifiserte seg ved å ende på første-, andre- og tredjeplass i siste omgang i gruppespillet.
Verdensmesterskapet i ishockey

Mesterskapstruktur

Det første ishockey VM som eget mesterskap ble holdt i 1930. 12 nasjoner deltok og Canada gikk direkte til finalen mens de resterende måtte spille for den andre finaleplassen etter elimineringsmetoden. I 1931 ble mesterskapet endret til en tilsvarende form som ble benyttet under OL. 10 lag spilte i en serie med kvalifisering for å bestemme hvem som skulle spille om medaljer. Medaljer ble fordelt etter plassering i medaljerundene. Formen ble endret flere ganger, noen ganger der lag spilte mot hverandre for medalje, andre ganger der medaljer ble delt ut etter oppnådde poeng. I 1937 ble det igjen endret til slik turneringen foregikk under OL. En elimineringsrunde der man stod igjen med de fire beste som spilte om medaljer som ble delt ut etter poeng. Ingen finale ble spilt. I et VM ble det spilt en finalekamp om gull. Dette var under VM i 1938 og det var den siste finalekampen om gullmedalje som ble spilt frem til 1992.
I 1951 deltok tretten nasjoner under ishockey VM og det ble dermed splittet i to grupper. De 7 beste lagene spilte i det som man da kalte for A-VM mens de 6 andre spilte under det som man kalte for B-VM for å få plasseringer. Normalt var det 8 lag i A-VM, men dette har variert år for år. Fra 3 (i 1953) til 12 (i 1959). Denne formen ble brukt frem til 1992, men ble av mange kritisert fordi man i mange tilfeller hadde fått vinneren av VM før turneringen var ferdig, slik som under OL i 1988. Derfor introduserte IIHF et nytt system.
De siste årene har flere nasjoner begynt å delta i VM og man har dermed delt opp i flere grupper. C-VM ble første gang spilt i 1961, mens D-VM ble første gang introdusert i 1987.
Frem til og med 1997 bestod A-VM av 12 lag, men dette ble utvidet til 16 i 1998.
I 2001 ble det gjort endringer på navn og lagene fra B-VM samt de beste 4 fra C-VM ble med 1. divisjon fordelt i 2 grupper, Resten av lagene fra C-VM samt D-VM ble til 2. dvisjon fordelt på 2 grupper. I 2002 kom det en kvalifiseringsgruppe til 2. divisjon og i 2003 fikk man en egen 3. divisjonsgruppe. I 2008 var det også en kvalifisering til 3. divisjon. Fra 2010 har 3. divisjon bestått av 2 grupper mot tidligere 1 gruppe.
Det er ønsker fra IIHF om å justere antall lag i elitedivisjonen fra dagens 16 til 14 fordelt på 2 grupper. Det er enda ikke avklart når eller om dette vil tre i kraft.
Intersubjektivitet

Intersubjektivitet (Fra latin: Inter, som betyr mellom, og subjekt som rent bokstavelig betyr underkastelse) betegner det forhold at noe er tilgjengelig for flere enn ett subjekt. I mange sammenhenger har ordet en betydning som er spesifikk for faget det brukes i.

Fenomenologi

I fenomenologi brukes begrepet for å beskrive den erfaring av verden hvor den fremtrer som tilgjengelig for andre subjekter enn en selv. Dette innebærer både mening og den fysiske omverdenen vi befinner oss i.
Grunnlaget for intersubjektiviteten kommer fra empati, et begrep som brukes for å betegne det at man, når man erfarer andre mennesker, ikke erfarer objekter, men subjekter; når man ser en annen menneskekropp, erfarer man den umiddelbart som et annet subjekt, og ikke som den rent fysiske kroppen. Dette har sitt grunnlag i konstitusjonen av ens egen kropp som bærer av ens egen subjektivitet. Når man erfarer en annen «der» som, på samme måte som en selv, erfarer verden, åpnes det for en hel rekke andre erfaringer.
En av erfaringene som gjøres er at objektet, en kopp for eksempel, som erfares som intersubjektivt også konstitueres som objektivt; det erfares som tilgjengelig for alle Andre i tillegg til en selv. På samme måte, erfarer man også seg selv fra den Andres posisjon. Denne erfaringen konstituerer dog ikke en selv som objekt: På samme måte som en selv, gjennom empati, umiddelbart erfarer den andre som subjekt, erfarer man også seg selv sett fra den Andre som subjekt gjennom empati. Dette konstituerer en selv som objektivt eksisterende subjekt.