Jacob Aall

Familie

Jacob Aall tilhørte den norske slekten Aall og var sønn av Amborg Wesseltoft og Nicolai Benjamin Aall (1739–98), som var kjøpmann i Porsgrunn og eier av Ulefos Hovedgaard. Jacob Aall var bror av Nils, Jørgen  og Benedicte Henrikke Aall gift med Ulrich Fredrich von Cappelen. Stattholder Severin Løvenskiold var deres fetter gjennom hans mor, Benedicte Henriette Løvenskiold født Aall, som var søster av deres far.

Utdanning

Jacob Aall ble student på Nyborg skole i Danmark 1791, og tok teologisk embetseksamen 1795. Etter hjemkomsten til Norge forsøkte han seg som geistlig taler i Slemdal kirke, men han fikk slik mistillit til sine evner at han slo inn på andre studier. 1796 reiste han tilbake til København, hvor han begynte naturvitenskapelige studier. Disse ble fortsatt ved en reise til Tyskland 1797–99. Under reisen bestemte han seg for å bli praktisk bergmann, og utdannet seg derfor hovedsakelig i Freiberg og ved undersøkelse av saksiske og schlesiske gruver.

Forretningsdrift

I 1799 vendte Aall tilbake til Norge, hvor faren nettopp var død, og kjøpte Nes jernverk i Holt for 170 000 riksdaler. Samme år giftet han seg med Lovise Andrea Stephansen (1779–1825). Han lot en mer rasjonell drift innføre ved jernverket, men ble bragt i en vanskelig stilling ved krigens utbrudd 1807. Han utfoldet imidlertid stor virksomhet ikke bare for å holde sin egen virksomhet gående, men for å holde hungersnøden borte fra befolkningen i stor omkrets. I tillegg til jernverksdrift befattet han seg også med annen forretningsdrift. Bl.a. var Aall en av stifterne av Norges første gjensidige forsikringsselskap, Oxefjordens indbyrdes Assuranceselskab, i 1806. 
I 1813 deltok han på bankmøtet i Christiania.

Mesén og forfatter

Som forfatter og mesén utfoldet Jacob Aall en betydelig og flersidig virksomhet. Han oversatte og utga selv Snorre Sturlasons norske kongesagaer (1838–39), og hans hovedverk er Erindringer som Bidrag til Norges Historie 1800-15 (1844–45). Dette hovedverket var hans egen versjon av den historien han selv hadde vært en vesentlig deltaker i, og verket ble en sentral kilde til Norges historie i første del av 1800-tallet (ved siden av Henrik Wergelands publisert to-tre år før). Verket er på tre bind og omkring 1500 sider. Siste bind ble utgitt posthumt av hans venn, folkeminnsamleren Andreas Faye. Aall hadde med sin forfattervirksomhet ambisjoner om å oppdra det norske folk. Han mente også at landets avsidesliggende bygder fortsatt var preget av oldtidens seder og skikker.
Aall behandlet dessuten økonomiske spørsmål i mindre arbeider.
I sine siste leveår ble Aall stadig mer sykelig. Dette førte til at han trakk seg tilbake fra det offentlige liv og overlot det meste av arbeidet med bestyrelsen av jernverket til sin sønn. Derimot var han helt til det siste sysselsatt med sine litterære arbeider.
Aall var en av de 41 ledende norske borgere som bidro til å gjøre opprettelsen av Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) mulig gjennom donasjoner.

Minner

Jacob Aall har lånt sitt navn til Jacob Aalls gate på Majorstua i Oslo og Jacob Aalls vei på Minde i Bergen.
Aall var innehaver av Borgerdådsmedaljen, Dannebrogordenen, Vasaordenen og  Nordstjerneordenen. Han var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og  Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab.
På Holt kirkegård står en minnebauta over Aall og Thor Reiersen Lilleholt.