google/wiki40b huggingface dataset:
Ornithoptera chimaera

Utseende

Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.  Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler).  I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.  
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.  Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.

Levevis

Parringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten. Larven lever som plantespiser og er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.   
Ornithoptera chimaera tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium,  en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Dublin City University

Dublin City University er et universitet nord i Dublin, Irland. Opprettet som National Institute for Higher Education, Dublin i 1975. De første studentene ble registrert i 1980 og institusjonen fikk universitetsstaus i 1989.
Barretina

En barretina («liten lue») er et spansk hodeplagg som tradisjonelt har blitt brukt av menn. Plagget er laget som en poseformet topplue av ull og vanligvis rød eller i en sjattering av lilla. Den blitt båret i ulike varianter av folk i kristne kulturer ved Middelhavet, særlig i Catalonia, men også i Valencia, Ibiza, Provence, Korsika, Sicilia, Sardinia, deler av Napoli, deler av Balkan og deler av Portugal. I Catalonia og på Ibiza bar menn slike luer inn på 1800-tallet, særlig på landet.
I dag bæres ikke lenger barretina til daglig, men brukes fortsatt i forbindelse med folkedans eller som et symbol på katalansk identitet. Salvador Dalí gjorde barretina populær igjen på midten av 1900-tallet. Den katalanske julefiguren caganer bærer også en barretina.
Liknende toppluer var vanlig hodeplagg blant bønder og fiskere over store deler av Europa til inn på 1800-tallet. Lua minner også mye om frygisk lue fra antikken som ble et frihetssymbol under den franske revolusjonen.
Jimmy Jump, en selger fra Catalonia, har gjort seg kjent ved å storme banen på flere idretts- eller kulturarrangement. Som oftest bruker han en barretina og han prøver gjerne å utstyre en av utøverne med en også.
Festival Grec

Festival Grec er en internasjonal musikkfestival som arrangeres i Barcelona hvert år siden 1976. Festivalen varer halvannen måned, fra slutten av juni til starten av august. Festivalen samler artister fra den internasjonale musikk- og dansescenen. Den arrangeres av Barcelonas bystyre.
Navnet kommer av at festivalen de første åra ble arrangert kun i Teatre Grec på Montjuïc. I dag avholdes det konserter på mange ulike scener rundt om i byen.
Wulfgar

Etymologi

Navneleddet wulf har opprinnelse i germanske *-wulfaz, «ulv». Den norrøne formen av leddet er ulfr. Navneleddet gar har opprinnelse i urgermanske *ʒaiRa, «spyd». Den norrøne formen av leddet er geirr.
Úlfgeirr og UlfgæiRR er norrøne former av navnet, mens Ulfger er den gammelsvenske og gammeldanske formen. Moderne former av navnet er islandske Úlfgeir og norske Ulvgeir.
Montu

Sol- og krigsgud

Montu synes være blant de eldste guddommene i oldtidens Egypt. Det synes som om han opprinnelig var en lokal form for solgud dyrket i Armant, hovedstaden i den tebanske nome. Navnet har betydning «nomade», og opprinnelig en manifestasjon av den glohete effekten fra solen Ra, og som sådan opptrer han ofte under epitetet Montu-Ra. Det destruktive i dette førte til at han fikk en status som en kriger, og til sist ble han en krigsgud. 
Hans kult var etablert i Teben i løpet av 11. dynasti og han fikk epitetet «herre av Teben». På denne tiden var det kongelige hoff i Teben og dermed ble Montu en mektig statsgud assosiert med farao. Tre konger tok tronenavnet Montuhotep («Montu er fornøyd»), men mest kjente av disse var Montuhotep I som forente Øvre og Nedre Egypt til et rike etter urolighetene i Første mellomepoke i Egypt.
I 12. dynasti ble hans posisjon som statsgud overtatt av Amun, og Montu ble forstått mer som en krigsgud enn som et aspekt av solen.

Oksekult

Grunnet assosiasjonen med rasende okser med styrke, kraft og krig, ble Montu også forstått som at han manifesterte seg selv i form av hvit okse med et svart ansikt som ble omtalt som Bakha. Egypts største hærførerkonger kalte seg «Mektige okser, sønner av Montu». I en berømt fortelling om slaget ved Kadesj, ble det sagt om Ramses II at da han så fienden «raste han mot dem som Montu, herren av Teben».
Tempelet til Montu ved Madu begynte antagelig i løpet av Det gamle rike. Et av templene til Montu lå ved siden av festningen ved Uronarti på en øy i Nilen nedenfor andre katarakt. Det fra tiden til Mellomriket og 19. Dynasti. I løpet av Det nye rike ble store og imponerende templer bygget for Montu i Armant. Denne byens greske navn var Hermonthis, og betyr «Montus land».
Montu hadde flere hustruer, inkludert Tenenet (bryggeriets gudinne), Iunit og den hunkjønnsformen av Ra, Raettawi, alle mindre gudinner.

I kunsten

Montu ble framstil som en menneske med hodet til en falk, eller hodet til en okse. Han bar fjærekrone, solskiven og to uraeusslanger. Falken representerte himmelen og oksen styrke og krig. Han kunne holde ulike våpen i hendene, blant annet krumsabel, kniver, og pil og bue.
Schouboe

de Schouboe er navnet på en dansk og norsk adelsslekt.

Historikk

Slekten ble adlet i 1747 med stiftsamtmann Oluf Borch (1689–1763). Hans sønn stiftsamtmann Christian de Schouboe (1737–1789) var far til norsk statsrådssekretær Ulrich Frederich Anton de Schouboe (1782–1863) og norsk statsråd Oluf Borch de Schouboe (1777–1844). Med den sistnevntes sønn undertollbetjent Wilhel Christian de Schouboe (1811–1892) døde adelsslekten ut i mannslinjen. Julie Elise de Schouboe (1813–1911) døde i 1911 som det siste medlem av Norges adel.

Våpen

Til slekten hører et våpenskjold som på gul bakgrunn viser en blå, kronet linnorm, og derover et blått skjoldhode med en sol med ansikt.
Jameer Nelson

NBA-karriere

Nelsons NBA-karreiere startet da han ble trukket opp av Denver Nuggets i draftet i 2004, men allerede 24. juni samme året ble han byttet bort til Orlando Magic mot et kommende draftvalg i det neste draftet. 30. juni 2014 ble ikke Nelson tilbudt en ny kontrakt med klubben han hadde spilt for i ti år, men signerte heller med Dallas Mavericks den 24. juli samme år.
18. desember 2014 ble Nelson byttet til Boston Celtics sammen med Jae Crowder, Brandan Wright, et valg i første runde av 2015-draftet, et valg i andre runde av 2016-draftet og 12.9 millioner amerikanske dollar. Dallas Mavericks fikk Rajon Rondo og Dwight Powell.
13. januar 2015 ble Nelson igjen byttet. Denne gangen tilbake til Denver Nuggets der han opprinnelig hadde startet sin NBA-karriere. Han ble byttet fra Boston Celtics mot Nate Robinson.
Gunder Gundersen Hammer

Familie

Gunder var sønn av skipsfører Gunder Hammer (død 1731) og Anna Hempel (død 1766).  Faren ble kjøpmann i Trondheim, men døde tidlig. Mora Anna tok over forretningen etter faren døde i 1731. Morfaren Johan Hempel var forøvrig arkitekt i Trondheim.

Studier

Han studerte teologi ved Københavns Universitet 1745–57 uten å få  embetseksamen.

Giftermål

Han giftet seg i 1758 med Anna Hanning (1736–1805) som var datter av Peder Hanning som var presiserende kapellan ved Vår Frue kirke (Trondheim).

Amtmann

Selv uten embetseksamen ble han embetsmann, da han i 1757 ble amtmann i Finnmark.  
I 1763 ble han justisråd.  Mens han var amtmann.
Etter å ha klaget på dårlig helse, ble han i 1768 forflyttet til Stavanger amt og var amtmann der til han døde i 1772.
Provinsen Udine

Provinsen Udine (it. Provincia di Udine, friulisk Provincie di Udin) var en provins i regionen Friuli-Venezia Giulia i det nordlige Italia. Udine var provinsens hovedstad.
Det var 518 840 innbyggere ved folketellingen i 2001. Arealet var 4 904 km².
Provinsen opphørte å eksistere 22. april 2018, da den ble erstattet av ti unioni territoriali intercomunali (UTI del Canal del Ferro - Val Canale, UTI del Gemonese, UTI della Carnia, UTI del Friuli Centrale, UTI del Torre, UTI Mediofriuli, UTI Collinare, UTI del Natisone, UTI Riviera - Bassa Friulana og UTI Agro Aquileiese).
Polarbåndmåler

Utseende

En middelsstor (vingespenn ca. 25 mm), slank, lysgrå måler. Den kan kjennes fra andre arter i slekten Xanthorhoe på at den ikke har et enkelt tverrbånd i forvingene som er mye bredere enn de andre. Forvingen har tre omtrent like brede, doble tverrbånd, det ytterste er ofte tydelig bare i vingens fremste del. Områdene mellom de to båndene i hvert par er mer eller mindre mørke. Forvingens ytterkant er for det meste mørk. Bakvingen er gråhvit med tre smale, grå tverrbånd langs ytterkanten.
Larven er naken bortsett fra noen korte børster, ryggen er brunrød, den har en bred, mørkebrun sidestripe og buken er brungul.

Levevis

Polarbåndmåleren lever i åpen skog og skogkanter, også i mer åpent terreng. Larvene lever på ulike maurer (Galium spp.). De voksne målerne flyr om natten, mest i juli.

Utbredelse

Polarbåndmåleren er en nordlig art som er holarktisk, det vil si at den finnes både i Palearktis og i Nord-Amerika. I Norge er den foreløpig bare funnet i Finnmark.
Gianna Jessen

Tidlig liv

Jessen ble født 6. april 1977 i Los Angeles i California i 30. uke av svangerskapet av en 17 år gammel jente tross av at hun ble badet i isoton saltvannsløsning i ca. 18 timer før fødselen. Fødselsdokumentene hennes ble skrevet under på av legen som utførte aborten. Jessen veide 1,1 kg da hun ble født og abortforsøket forårsaket celebral paresen hennes. Hun var på sykehus i tre måneder før hun ble plassert i et fosterhjem. Da hun var fire år gammel ble hun adoptert. I begynnelsen antok legene at hun ikke ville kunne gå eller sitte oppreist, men allikevel greide hun det. Hun brukte skinner deler av livet sitt.

Aktivisme

1990-årene
Gianna Jessen begynte med aktivismen i 1991 da hun var 14 år gammel etter at adoptivmoren hennes Dianna DePaul fortalte om bakgrunnen hennes og at hun overlevde en abort. Aktivisten sa at "Det er lettest for folk å tenke at abort er et politisk valg eller en rettighet. Men jeg er ikke en rettighet. Jeg er et menneske". Jessen har sagt at hun har tilgitt den biologiske moren sin, men at hun ikke er interessert i å ha noen relasjoner med henne. Hun har også sagt at hun har et godt forhold med adoptivmoren sin. Jessen har i tillegg hatt kampanjer mot senaborter av handikappede barn i tillegg til ordinære aborter.
I 1995, fire år etter at Jessen ble kjent i hjemlandet sitt ble det utgitt en biografi av henne skrevet av Jessica Shaver. I 1996 sponset en australsk festival en tur til Australia slik at Jessen kunne reise rundt og holde foredrag mot abort.
2000-årene
I desember 2005 reiste Jessen til London for å støtte en kampanje for å redusere antall aborter i Storbritannia og for å dra på møte i parlimentet. Både erkebiskopen av Canterbury og av Westminister håpet på at historien hennes ville overtale parlimentet til å revurdere abortloven.
I september 2008 dro hun til Canberra i Australia sponset av en australsk kristen gruppe for å drive lobbyvirksomhet. Senere, samme måned var Jessen med i en politisk reklame. Da sa hun: "Hvis Barack Obama fikk viljen sin, da ville jeg ikke ha vært her" og refererte til Obamas abortpolitikk.
I september 2015 var Jessen på høring i kongressen som skulle etterforske den amerikanske klinikken Planned Parethood. Planned Parenthood hadde blitt anklaget for å ikke være ærlig om hva de gjordet med restene til aborterte fostre. Under høringen sa Jessen at hun spurte Planned Parenthood dette spørsmålet: "Hvis abort handler om kvinners rettigheter, hvor er mine rettigheter da?".
Admiralty Bay

Admiralty Bay er en bukt på sørsiden av King George Island i den antarktiske øygruppen Sør-Shetlandsøyene. Bukta er irregulær med tre fjordarmer og har en bredde på 8 km ved innseilingen. Det er ca. 16 km fra innløpet til innerst i bukta. Navnet forekommer på et kart fra 1822 og er internasjonalt etablert.
Sammen med Port Foster på Deceptionøya, har Admiralty Bay Sør-Shetlandsøyenes beste ankringsforhold grunnet moderat vanndybde og god beskyttelse mot Sørishavet. Det norske hvalkokeriet «Admiralen» benyttet Admiralty Bay som havn fra januar 1906, og var dermed først til å etablere moderne hvalfangst sør for Sør-Georgia.
Storbritannia etablerte en forskningsstasjon her i 1947 (Base G), som frem til den ble stengt i 1961 drev forskning innen geologi, meteorologi og glasiologi. Restene etter stasjonen ble fjernet av personell fra den nærliggende brasilianske forskningsstasjonen Comandante Ferraz i 1996/97. Polen og Peru opererer også hver sin stasjon i Admiralty Bay, henholdsvis Arctowski og Machu Picchu.
Admiralty Bay ble i 2006 utpekt til et spesielt forvaltningsområde i Antarktis (ASMA) for å beskytte miljøet og bevare stedets enestående biologiske, økologiske, historiske og estetiske verdier.
Hobart Zoo

Hobart Zoo (også kjent som Beaumaris Zoo) var en enkel dyrehage på Queens Domain i Hobart på Tasmania i Australia.
Hobart Zoo er mest kjent for å være stedet der bilder og filmopptak av siste kjente levende pungulv ble tatt i 1936. Dyret døde i fangenskap i Hobart Zoo 7. september 1936. Dyrehagen lå ved den tasmanske guvernørens hus og den botaniske hagen der. Den er nå borte, men noen arkeologiske rester kan fortsatt sees.
Lamissio

Lamissio (Lamissone, Laiamicho) var konge av langobardene i første halvdel av det femte århundre. Han var fostersønn til den tidligere kongen Agelmund
Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok Germania fra 98 e. Kr. og ble av ham betegnet som dyktige krigere. 
Ifølge framstillingen i boka Langobardenes historie av Paulus Diaconus skal Lamissio ha vært sønn av en skjøge som hadde født sju sønner og deretter kastet dem i en dam for å la dem dø. Langobardenes daværende konge, Agelmund, kom rent tilfeldigvis forbi og holdt lansen sin ut i dammen. Det ene barnet grep da lansen, og kongen løftet ham ut av dammen, ga ham navnet Lamissio og satte ham til oppfostring hos en amme. Forfatteren Paulus anfører selv at det nok ikke ligger noen sannhet til grunn for denne fortelling.
Lamissio skal ha utmerket seg i kamper som langobardene måtte utkjempe på sin vandring. I et slag mot et folk som antas å ha vært hunere, anslagsvis rundt år 400 i et område rundt midtre del av Donau i den romerske provinsen Noricum (i dagens Østerrike) ble Agelmund drept og hans datter tatt til fange. Langobardene valgte da Lamissio til ny konge. Han manet sitt folk til ny kamp og klarte å beseire hunerne slik at langobardene gjenvant sin uavhengighet og identitet.
Lamissio ble etterfulgt av Lethu som langobardenes konge. I likhet med sin forgjenger og sine etterfølgere antas Lamissio å ha vært en historisk person tidlig på 400-tallet, selv om historiene rundt hans opphav og bragder i stor grad er oppdiktede.
Finderup-bunkeren

Finderup-bunkeren er et militært bunkeranlegg beliggende i Finderup øvelsesterreng vest for Viborg i Danmark. Bunkerens offisielle navn er Bunker 7. Anlegget ble bygget på begynnelsen av 1980-tallet under Den kalde krigen. Det rå bygningsverk kostet ca. 600 millioner kroner, som ble betalt av NATO-infrastrukturmidler.
Bunkeren er bygget til å motstå treff av atomvåpen inntil en viss størrelse. Den kan operere uavhengig av tilførsler utenfra i en periode.
Anlegget ble primært bygget som krigshovedkvarter (Static War Headquarters) for NATO-kommandoen, som på dansk kaltes Enhedskommandoen og i NATO-terminologi Commander Baltic Approaches (COMBALTAP). Kommandoen hadde fredshovedkvarter i lokaliteter på Flyvestation Karup. Dessuten var der fra begynnelsen et NATO-kommunikasjonsknutepunkt i bunkeren.
I 1994 flyttet enda en NATO-avdeling inn i bunkeren; et luftoperasjonssenter kalt Combined Air Operations Center Finderup.
I 2004 ble COMBALTAP, som i mellomtiden hadde skiftet navn til Joint Command North East, nedlagt, og krigshovedkvarteret forsvant dermed fra Finderup-bunkeren. Til gjengjeld ble CAOC 1 kraftig udvidet ved samme anledning. Det er dog meningen at luftoperasjonssenteret i 2013 skal flyttes til fasiliteter på Flyvestation Karups område. Deretter vil kun kommunikasjonssenteret være tilbake i Finderup-bunkeren. Denne står kanskje også for en nedleggelse.
Fra den danske fredsbevegelsens side var det stor motstand mot byggingen av bunkeren. Man mente blant annet feilaktig at bunkerens formål var å muliggjøre bruk av atomvåpen fra dansk område i en krigssituasjon. I juni 1984 ble det opprettet en kvinnefredsleir på et areal i bunkerens nærhet. Leiren bestod inntil september 1985.
Fylkesvei 6720

Fylkesvei 6720 (Fv6720) i Trøndelag går mellom Eidem og Flønes i Selbu kommune. Veien er 2,2 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 967 (Sør-Trøndelag).
Krokstadfjorden

Krokstadfjorden er en liten fjord i Oslofjorden. Den ligger mellom Saltnes og Oven i Råde. Den midtre delen av fjorden er vernet som Krokstadfjorden naturreservat.
Annette Thommessens minnepris

Annette Thommessens minnepris ble opprettet etter Annette Thommessens død. Prisen skal hedre hennes minne og bidra til at hennes engasjement og arbeid for asylsøkere i Norge blir ført videre.
Minneprisen ble delt ut første gang i 1996, og gis hvert år til personer, grupper av personer eller organisasjoner som har bidratt til å skape forståelse for asylsøkeres og flyktningers situasjon.
Fondet fikk mye omtale i 2007, da det ble kjent at Annette Thommessens sønn Olaf Thommessen hadde tatt privat lån fra fondet. Stiftelsestilsynet gransket saken. Pengene ble tilbakebetalt og Thommesen trakk seg som leder for minnefondet.
Andreas Tanberg Gløersen

Tidlig liv og utdanning

Andreas Tanberg Gløersen ble født i Nord-Aurdal som en sønn av lege Jørgen Gustav Gløersen (1806–1884) og Gunda Sophie Cathrine Tanberg (1811–1899). Han tok examen artium i 1853, ble utdannet jurist fra Universitetet i Giessen i 1858, etterfulgt av en grad i skogbruket på Gießen i 1860. Han ble utnevnt som skogbruk assistent i Lesja i samme år. I 1864 ble han sendt til Vest-Norge for å vurdere skog, og 1866-1895 var han forstmester for hele Vest-Norge pluss Lister og Mandals Amt, men uten Romsdals Amt. Gløersen bodde på Voss fra midten av 1870-årene, i huset Grovendal. Han redigerte bladet Landbrugstidende for Vestlandet i perioden 1885-1891.
Gløersen har blitt kreditert for å ha startet ideen om jernbanen Jærbanen på et offentlig møte i 1866, og Vossebanen gjennom et brev til redaktøren i Bergensposten i 1871. I begge tilfellene ga han detaljerte forslag til ruten, ideer som i stor grad ble fulgt da linjene ble bygget. Fra februar 1868 var han gift med Rachel Marie Carlsen (1846–1894). Etter hans kone døde, flyttet Gløersen til Kristiania. Han ble dekorert med Den Kongelige Norske St. Olavs Orden i 1895, og døde i Kristiania i september 1904.
Hjemmefronten

Hjemmefronten er brukt som betegnelse både på organisert (Hjemmestyrkene med Milorg og Sivorg) og på uorganisert, generell motstand i Norge mot den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig.
Hjemmefronten inkluderte den organiserte Motstandsbevegelsen, men kunne også inkludere alle enkeltpersoner som hadde en patriotisk innstilling. For å føle seg som en del av hjemmefronten kunne det være nok med rent symbolsk motstand. Av slik motstand kan nevnes å gå med en spesiell type topplue, ha binders på jakkeslaget eller å motsette seg noen av de mange direktiver fra makthaverne. En betegnelse på slike patrioter var jøssinger.
Motstanden kunne også være mer aktiv, ved for eksempel å lytte på illegale radioapparater. Et skritt videre var å gi ut illegale aviser.
Ved enda mer organisert motstand kunne man si at man var en del av motstandsbevegelsen. Norge under andre verdenskrig var preget av ulike motstandsgrupperinger som arbeidet mer eller mindre koordinert. En av disse grupperingene som hadde stor innflytelse ble kalt «Kretsen» som er kjent for «Grimelundsmøtene» på Grimelund gård, en annen var «Koordinasjonskomitéen» (KK) som ledet den sivile holdningskampen sammen med Kretsen. Kommunistene var nesten de eneste som drev en med voldelig motstandskamp, men uten å samarbeide særlig med resten av Hjemmefronten. Dette fordi Hjemmefronten ikke ville at det skulle utføres voldelige aksjoner i Norge, av frykt for represalier mot sivilbefolkningen.
Størstedelen av krigen var det ingen enhetlig ledelse av Hjemmefronten, første gang uttrykket Hjemmefrontens Ledelse ble brukt var i 1943 da Koordinasjonskomitéen begynt å sende ut sine paroler over radio i dette navnet. Utover 1944 ble Kretsen svekket grunnet at noen ble tatt og andre flyktet til Sverige, og det viste seg nødvendig å få en formell ledelse på plass for å ta seg av viktige oppgaver etter hvert som krigen nærmet seg slutten.  Høsten 1944 ble Hjemmefrontens Ledelse (HL) dannet, «Det øverste råd» bestod av en formann og 11 medlemmer fra Kretsen, KK, Hjemmestyrkene, Rikspolitiet, Faglig utvalg (FU). Bøndene som før var blitt holdt utenfor, fikk en representant, mens kommunistene ikke fikk være med.
Under hele okkupasjonen var det spenning mellom ledende grupperinger i Hjemmefronten og London-regjeringen, i november 1944 møttes representanter for regjeringen og den nye hjemmefrontledelsen i Stockholm til en rundebordskonferanse hvor de kunne avklare endel forhold, deriblant ordningen av den sivile sentraladministrasjonen i overgangstiden etter krigens slutt. Hovedproblemet var hvilken status Nygårdsvoldregjeringen skulle ha etter freden.
Hjemmefrontledelsen mente at det skulle dannes en Regjeringskommisjon med folk «hjemmefra», mens regjeringen mente at siden de var landets lovlige regjering, måtte de ta over. Kompromisset ble at regjeringen skulle sende over kronprins Olav sammen med fem representanter like etter frigjøringen. Likevel fortsatte konflikten mellom hjemmefrontledelsen og regjeringen utover sommeren 1945.
Verdi-Grüne-Vërc

Verdi-Grüne-Vërc er det offisielle, trespråklige (italiensk-tysk-ladinske) navnet på Syd-Tirols grønne parti. Partiet stilte første gang til valg i 1978 under navnet Neue Linke/Nuova Sinistra, videreført i 1983 som Lista Alternativa per l'altro Sudtirolo (Alternative Liste für das Andere Südtirol), i 1988 som Lista Verde Alternativa (Grün-Alternative Liste - GAL), og siden 1993 som Verdi-Grüne-Vërc.
Partiet henvender seg til alle tre språkgrupper i provinsen og er siden 2013 representert med tre (av 35) medlemmer i Syd-Tirols landdag og ett medlem i Italias parlament.
Verdi-Grüne-Vërc var medlem av Federazione dei Verdi (det italienske grønne partiet) til 2013, da de inngikk i partidannelsen Sinistra Ecologia Libertà, oppløst i 2016.
En kjent representant for partiet og tidligere medlem av EU-parlamentet er fjellklatreren Reinhold Messner.