Medievitenskap

Forskningutvikling

Gjennom utviklingen av medievitenskap har man i hovedsak fulgt tre typer forskningstradisjoner:
Da man startet å forske på hvordan publikum ble påvirket av mediene i USA på 1920-tallet var det den tids radionettverk, som også den gang var kommersielle kanaler basert på reklamekroner, som ønsket å finne ut hvordan de best kunne nå ut til sitt publikum. De første årene var forskningen basert rundt tankegangen om mediene som effekt, altså effektforskning. Effektforskningen hadde mye til felles med litteraturkritikken, ett perspektiv som ble hentet fra litteraturvitenskapen, hvor publikumforskerne analyserte et verk for å finne ut hvilken innvirkning det hadde på leseren. Innen denne tradisjonen dominerte tanken på mediene som svært mektige og innflytelsesrike aktører som øvde stor påvirkning mot publikum. I tråd med behaviorismens stimulus-respons tankegang, tenkte forskerne seg medienes budskap som en direkte påvirkning på publikum og at resultatet av dette kunne måles som holdnings og adferdsendringer, det vil si konkrete og gitte effekter.

Medieeffekter

Forskning på effekter er undersøkelser om hvorvidt medias innhold påvirker brukerne. Medieforskning har helt siden starten vært opptatt av medias makt til å påvirke publikum. Studier av mediepåvirkning har tradisjonelt vært fokusert på effekter, definert som endringer i handlinger eller meninger. Effekter er de ting som oppstår som et resultat, enten helt eller delvis fra mediepåvirkning. Disse effektene kan oppstå øyeblikkelig rett etter at man har blitt eksponert, eller det kan ta lengre tid. Hvor lang tid en effekt vedtar kan variere, da noen effekter kun varer i noen sekunder, mens noen kan vare hele livet. Medieeffekter kan naturligvis være positive og/eller negative for et menneske. Medieeffekter kan ses ved endringer, men den sterkeste effekten er den man ikke kan se. Grunnen til dette er at medieeksponering da gjerne har forsterket eksisterende ting i en person. Medieeffekter er et omfattende tema, og definisjonen blir derfor sett på som vag. Grunnen til dette er at mennesker ikke kun blir påvirket av media direkte, men også gjennom samtaler med andre mennesker som har blitt eksponert, og som prater om det. Derfor blir medieeffektene gjerne organisert ved å skille mellom mikro- og makronivå. Mikronivå er de individuelle effektene media har på en person, mens makronivået konsentrerer seg gjerne om offentligheten, samfunnet eller en større gruppe av personer.

Mikronivået av medieeffekter

Mennesket blir engasjert av en rekke psykologiske prosesser, men det er spesielt fire av disse som er viktige når man undersøker medieeffekter. Disse fire er perseptuelle prosesser, automatiske overlevelsesmekanismer, seksuelle mekanismer og nevropsykologiske prosesser.
Det meste av forskningen på psykologiske effekter undersøker funksjonen som angår ”triggering”. Innenfor denne tilnærmingen er det to emner som er særlig dominante; orienteringsrefleksen og opphisselse. Den sistnevnte er et krav for oppmerksomhet, konsentrasjon og informasjonsbehandling. Orienteringsrefleksen på sin side antar at kroppen automatisk overvåker miljøet for meningsfull informasjon som kommer til mennesket gjennom sansene.

Etnografisk publikumsorskning

Det er litt usikkerhet om etnografisk publikumforskning kan sies å være en del av rsepsjonsforskning eller om det er en egen forskningstradisjon. Mange ulike forskere og teoretikere har ulikt syn på hva etnografisk publikumsforskning er og bør være. Generelt kan man si at resepsjonsanalysen er konsentrert om tolkningsaktiviteten til publikum, mens etnografisk publikumsforskning er mer fokusert på mediebruk i praksis. Metodisk innebærer dette ofte observasjon, gjerne som et supplement til intervjuer.