google/wiki40b huggingface dataset:
Gustav-Adolf von Zangen

Første verdenskrig

Under første verdenskrig hadde Zangen blitt tildelt jernkorset og steget i gradene til løytnant.Han ble såret flere ganger under krigen. Våren 1917 avanserte han til brigadeadjutant og ble så 1. ordonnansoffiser i 15. divisjon.
Etter krigen ble han dimittert fra hæren den 31. januar 1920 og ansatt i politiet. Der steg han til politi-oberstløytnant og ble denne tjenestegrad den 1. august 1935 inntatt i Wehrmacht. Han ble utnevnt til kommandør for II. bataljon av 51. infanteriregiment. Den 1. mars 1938 ble han oberst og den 10. november 1938 til kommandør for 88. infanteriregiment, som var bestanddel av 15. infanteridivisjon.

Annen verdenskrig

Før han fikk kommando over den 15. armé, hadde han kommandert den 17. infanteridivisjon i Russland, et korps i Frankrike i 1943 og, i en kort periode, en hæravdeling i Italia, Armee Ligurien, som var en tysk-italiensk enhet.
Under kampene i Frankrike i 1944 hadde han holdt området Pas-de-Calais, men ble tvunget til å trekke seg tilbake til Nederland sammen med andre divisjoner, der han satte inn styrken sin for å hindre den allierte invasjonen av Nederland før (ved Walcheren) og under Operasjon Market Garden og så i slaget ved Schelde ute ved kysten. Hans styrker forhindret i månedsvis at allierte forsyninger kunne bringes i land i Antwerpen, noe som førte til at de fikk stadig lengre og vanskeligere forsyningslinjer.
Under Ardenneroffensiven fikk han i oppgave å holde de amerikanske og britiske styrker i nord for tyskernes angrepspunkt. 
Deler av hans armé kjempet i begynnelsen av mars 1945 mot de vestlige styrkers Operation Lumberjack, som blant annet førte til at amerikanerne den 7. mars 1945 klarte å erobre Ludendorff-broen over Rhinen ved Remagen, noe som antagelig forkortet krigen. Han overgav seg til de allierte i april 1945 i den omringede Ruhr-lommen.
I 1942 ble han tildelt Jernkorsets ridderkors, og i 1944 ble han tildelt ridderkorset med ekeløv.
Han døde i Hanau i 1964.
British Indian Army

British Indian Army (norsk: Den britisk-indiske hæren) var den indiske hæren under styret til den britiske raj.  Den ble opprettet etter sepoyopprøret i 1857.  Før dette hadde British East India Company sine egne hæravdelinger, betalt av selskapet.
Under britisk styre var hæren en god støtte for den britiske hæren, ikke bare i India men også andre steder, spesielt under første og andre verdenskrig. På det meste var det opp til 2,5 millioner mann som kjempet for Storbritannia under andre verdenskrig mot Japan.
Krapina-Zagorje

Byer og kommuner

Fylket er administrativ inndelt i 7 byer og 25 kommuner. Innbyggertall i følgende lister er fra folketellingen i 2001.
Jonida Maliqi

Bakgrunn

Som 13-åring hadde Maliqi sin første store opptreden, da hun deltok musikkonkurransen Festivali i Këngës i Tirana. Hun deltok sammen med Aleksandër Rrapi og sangen «Planeti i fëmijëve». I 1997 deltok hun igjen, denne gangen sammen med Kastriot Tusha. Siden har Maliqi deltatt flere ganger i konkurransen, blant annet i 2004, 2006 og 2007. Hun var også programleder for samme konkurranse i 2010.
I 2008 stilte hun opp musikkonkurransen Kënga Magjike med låten «Njëri nga ata». Hun endte i finalen og ble utropt til vinner. 
I 2011 ga hun ut singelen «Fantastik» og stilte på nytt opp i Kënga Magjike, denne gang med låten «Thesar pa emër». 
Sommeren 2013 ga hun ut låten «Sonte» (i kveld) sammen med rapperne Blunt & Real, og samme høst deltok hun i Kënga Magjike med balladen «Ti». I 2015 utga Maliqi singelen «Jam bere si ti», skrevet av Flori Mumajesi. I 2018 slapp hun singelen «N'errësirë» som var skrevet av Olti Curri. I oktober 2018 kunngjorde kringkasteren RTSH at Maliqi skulle gjøre comeback i Festivali i Këngës etter elleve års fravær. Hun fremførte bidraget «Ktheju tokës» (tilbake til landet) som er skrevet av Eriona Rushiti og som handler om den albanske migrasjonen. Hun tok seg til finalen og ble senere kåret til vinner av konkurransen.
I januar 2019 ble Albania trukket til å delta i semifinale 2 av Eurovision Song Contest. Semifinalen ble arrangert i Expo Tel Aviv i Israel torsdag 16. mai, og Albania hadde startnummer 14. I avstemningen ble «Ktheju tokës» blant de ti beste i semifinalen, og Maliqi kvalifiserte seg dermed til finalen lørdag 18. mai. I finalen ble sangen nummer 17 av 26 deltakere.
Odd Børresen

Kongo

Ekteparet Odd og Marie Børresen ble utsendt som misjonærer i 1946, fra Filadelfia Oslo til daværende Belgisk Kongo (senere Zaire, idag Den demokratiske republikken Kongo). De var blant de første  norske misjonærer som ble sendt til Kongo etter krigen. Begge skulle arbeide i skolen som lærere.
I 1951 ble ekteparet Børresen engasjert ved lærerskolen i Lemera, ved Tanganyikasjøen. Lærerskolen var et samarbeid mellom norsk og svensk pinsebevegelse. I 1961 ble Børresen skolens rektor. 
I 1964 måtte familien evakuere stedet da lærerskolen ble okkupert av opprørsgrupper som hadde base i fjellene ovenfor skolen. Skolens elever måtte også flykte og kom seg over fjellet til provinshovedstaden Bukavu. Arbeidsforholdene var vanskelige i opprørstiden. Det ble derfor bestemt at lærerskolen skulle flyttes til Bukavu.

Tilbake i Norge

Under opphold i Norge, mellom periodene på misjonsmarke, tok Børresen ulike fag ved universitetet. I 1977 tok han eksamen som cand.mag i swahili, ved Universitetet i Uppsala. 
Børresen hadde fast stilling ved Lambertseter videregående skole, med permisjon i de periodene han var i Afrika. Han var også lærer ved Filadelfia-menighetens bibelskole. Han reiste også rundt som predikant. Børresen var også engasjert i integrering av innvandrere til Norge, særlig sigøynere. Han ble også brukt av norske myndigheter som tolk i fransk og swahili.
Soma (Tyrkia)

Soma er en by og et distrikt i provinsen Manisa i Tyrkia. Byen har ca. 75 000 innbyggere (2009) og ligger 161 meter over havet. Elva Bakırçay renner nord for byen.
Hovednæringsveien i byen er gruvedrift av brunkull og kullfyrte varmeenergiverk. Den største vindturbinparken i Tyrkia med 119 vindturbiner ligger her.
13. mai 2014 skjedde en eksplosjon i en kullgruve. Av de nærmere 800 gruvearbeiderne som var inne i gruva, omkom minst 285.
Online Computer Library Center

Online Computer Library Center, forkorta OCLC, er en stor biblioteksentral med hovedsete i Dublin i Ohio i USA, og et stort antall lokalkontorer. Bedriften ble grunnlagt i 1967 av Fred Kilgour og drives av et ikke-fortjenesteretta konsortium med 57 000 medlemsbibliotek i 123 land. OCLC var opprinnelig en forkortelse for Ohio College Library Center. Medlemsbiblioteka får tilgang til OCLCs store bibliotekskatalog WorldCat og en omfattande samling av forskningsresultater.
Ekstra Bladet

Ekstra Bladet er en landsdekkende dansk avis i tabloidformat, som ble grunnlagt i 1904 og som utgis av JP/Politikens Hus. Ekstra Bladet har 528 000 lesere på hverdager og 480 000 på søndager. Det selges gjennomsnittlig 110 800 eksemplarer om dagen. 30 prosent av Ekstra Bladets lesere er mellom 12 og 29 år.
Thiasophila

Utseende

Små (2-3 millimeter), brunlige, nokså brede kortvinger. Kroppen har ganske grov mikroskulptur og virker matt. Antennene er temmelig korte, pronotum mye bredere enn langt. Dekkvingene er noe lengre enn pronotum, noe innbuktet innenfor bakhjørnene. Beina er temmelig korte, føttene fem-leddete.

Levevis

Thiasophila-artene lever i maurtuer. Det er uvisst hvilken rolle de spiller der.
Target Books

Target Books var et britisk varemerke, som ble etablert i 1973 av Universal-Tandem Publishing Co Ltd, en utgiver av billigbøker. Varemerket ble etablert for å gi ut barnebøker og for å komplementere Tandem, som ga ut bøker for voksne. Varemerket ble kjent gjennom utgivelsene av bøker basert på science fiction-serien Doctor Who. I 1975 ble Universal-Tandem solgt til Howard and Wyndham. Selskapet ble døpt om til Tandem Publishing Ltd og deretter fusjonert med Howard and Wyndhams forlag WH Allen i 1976. Det nye selskapet ble kalt Wyndham Publications Ltd. I 1977 og 1978 ble Wyndham-navnet faset ut og frem til 1991 ble Target-bøkene utgitt av billigbokdelen av WH Allen & Co.
Den mest produktive skribenten for Doctor Who-bøkene var Terrance Dicks. Andre skribenter for serien var Ian Marter, Malcolm Hulke, Philip Hinchcliffe og Nigel Robinson (som også var redaktør for serien en stund).
Nesten hver eneste historie fra Doctor Who ble det laget bøker av, unntatt tre manuskript av Douglas Adams (Shada, The Pirate Planet og City of Death) og to av Eric Saward (Resurrection of the Daleks og Revelation of the Daleks). Saward var motvillig når det gjaldt å skrive disse bøkene selv på grunn av at skaperen av dalekene, Terry Nation, ville få mye av inntektene som egentlig skulle gå til forfatteren. Dette er også grunnen til at ingen andre forfattere skrev disse bøkene.
Selskapet ga også ut bøker for barn basert på andre filmer og TV-serier. De produserte også originale barnebøker og bøker for ungdom.
WH Allen ble kjøpt opp av Virgin Group på slutten av 1980-tallet og døpt om til Virgin Publishing i 1991. Ifølge internettsiden On Target, sluttet de å bruke Target-merket etter utgivelsen av Victor Pembertons Doctor Who – The Pescatons høsten 1991. Likevel ble merket brukt da Virgin senere ga ut bøker basert på historiene The Evil of the Daleks og The Power of the Daleks og en bok basert på hørespillet The Paradise of Death. The Paradise of Death ble gitt ut i april 1994 som bok nr. 156 i "Doctor Who Library" og var den siste boken forbundet med Target.
Andre bøker basert på Doctor Who-relaterte produksjoner ble og vil bli gitt ut av Virgin i seriene New Adventures og Missing Adventures (inkludert hørespillet The Ghosts of N-Space og spin-offene Downtime og Shakedown: Return of the Sontarans). BBC Books ga ut boken basert på TV-filmen fra 1996 og Scream of the Shalka.
Frederik Ferdinand Hausmann

Familie

Frederik Ferdinand Hausmann var sønn av den militære strategen Caspar Herman Hausmann (1653–1718), som var halvbror av Ulrik Fredrik Gyldenløve. Caspar Herman kom til Norge i 1680, og giftet seg etter hvert med Karen Toller, som var en av Christianias rikeste kvinner. Foruten Frederik Ferdinand fikk paret en rekke døtre.
Frederik Ferdinand Hausmann giftet seg 29. desember 1721 med Hedevig Cathrine Werenskiold (24. oktober 1702 – 14. desember 1749). Hun var datter af konferensråd Niels Werenskiold og Elisabeth de Tonsberg. Ekteskapet var barnløst, og da Frederik Ferdinand Hausmann døde i Christiania 21. mars 1757 var han det siste mannlige medlem av slekten Hausmann.

Militær karriere

Bare åtte år gammel ble Frederik Ferdinand Hausmann utnevnt til fenrik ved Prins Christians Regiment. Etter at ha tilbragt et års tid på kadettskolen Det kgl. ridderlige Akademi i København, ble han i 1710 kaptein ved Cicignons gevorbne Regiment. (Et «gevorbent» regiment er et regiment som består av «gevorbne» soldater og underoffiserer, det vil si vervede styrker eller leiestyrker.)  
Som kaptein deltok han i krigen i Norge, og særlig i forsvaret av Frederikshald i 1718. I 1719 ble han kompagnichef ved Grenaderkorpset i København. Grenaderkorpset var en dansk militær enhet som eksisterte i perioden 1701–1763. Som navnet antyder, hadde grenaderene i oppgave å kaste granater.  
I 1720 ble Hausmann oberstløytnant ved Akershusiske Regiment.  
Så langt hadde han avansert meget raskt i det militære, men hans videre militære løpebane vitner om at hans far og hans høye beskyttere var døde og ikke lenger kunne hjelpe ham å klatre på den militære rangstigen. I 1732 ble han oberst og sjef for regimentet i Christiania. I 1745 ble han generalmajor med ansiennitet fra 1742, og i 1748 ble han gitt avskjed etter fem dager tidligere – 12. april – å ha blitt utnevnt til generalløytnant. Året etter ble han Ridder av Dannebrogordenen.

Eidsfos Jernværk

Caspar Herman Hausmann etablerte i 1697 Eidsfos Jernværk. Sønnen Frederik Ferdinand var medeier i jernverket i årene 1742-1753.

Mangelsgården

Frederik Ferdinand Hausmann bygget Mangelsgården i Christiania. Han hadde stor interesse for både arkitektur og hageanlegg, og med sin store formue kunne han anlegge Mangelsgården som en prakteiendom.

Testamentarisk gave

Frederik Ferdinand Hausmann var en velhavende mann, og da han døde etterlot han seg flere legater til Christianias fattigstiftelser.

Navnet Hausmann i Oslos bybilde

I Oslo er Hausmanns gate oppkalt etter Frederik Ferdinand Hausmann. Det samme er Hausmannsområdet og Hausmanns bru.
Hjula Væverier

Hjula Væverier var en norsk tekstilindustribedrift ved Hjulafossen i Akerselva, på Sagene i Oslo. Den var Norges eldste moderne, og en periode største, industribedrift, den var også det første maskindrevne veveriet i Norge.
Bygningene, som fortsatt finnes, har adresse Sagveien 23. De ligger på vestsida av elva rett ovafor Beierbrua. Bedriften blei etablert av Halvor Schou i 1855. Han hadde da i noen år drevet et mindre bomullsveveri lenger ned ved elva, i Brenneriveien. Lokalene ble flyttet derfra til Sagene etter et oppkjøp av Hjulafossen i 1854. Dette muliggjorde omlegging av kraftforsyninga fra kullkraft til vannkraft. I begynnelsen bestod driften av 12 vevstoler, men den ekspanderte stadig og hadde snart 400 vevstoler og like mange ansatte. Hjula var på dette tidspunkt Norges største industribedrift. Rundt 1890 var tallet på ansatte kommet opp i 800.
Den amerikanske borgerkrigen mellom 1861 til 1865 førte til sterkt redusert tilgang på råbomull, og Schou foretok da endringer i produksjonen. I tillegg til bomullsveveriet etablerte han Hjula Klædefabrik, som produserte ulltrøyer. I 1916 blei denne delen skilt ut og fusjonert med De Forenede Uldvarefabriker. I 1946 overtok Tekstilforedling as (Tefas) Hjula Væverier. Dette firmaet gikk konkurs i 1955, og Hjula blei nedlagt i 1957. Bedriften hadde da filialer i Fredrikstad og Lillestrøm. Et firma ved navn Hjula Væveri Halvor Schou DA driver i dag i eiendomsbransjen.
Bygningene til Hjula preger fortsatt dette området av Akerselva. Hovedbygget blei oppført i 1854. Arkitekt var Oluf Roll, Schous svoger. Fasaden mot elva har et spesielt mellomparti med fem trappeforma gavler. Disse skjulte skråstilte glasstak som slapp dagslyset ned i maskinsalen, som var på 2500 kvadratmeter. Løsninga var svært moderne belysningsmessig, men det hevdes også at bakgrunnen for konstruksjonen var at en skulle slippe å ha vanlige vinduer, da utsikt kunne ødelegge konsentrasjonen for arbeiderne. Maskinsalen blei ødelagt av brann i 1971, (lokalene til Reprografisk Industri A/S) og det er nå bare fasaden igjen.
Heilt nede ved elva ligger ei lavere bygning. Denne var opprinnelig tekstilfargeri. Elva rant gjennom bygget og skifta farge alt etter produksjonen. Seinere har det vært blant annet uniformsvaskeri for Hæren her. I dag disponeres lokalene av Månefisken selskapslokaler.
Minas Gerais

Historie

De første europeiskættede innbyggerne i Minas Gerais var kolonister som søkte etter gull og edelstener. Dette førte til dannelsen av flere nye bosetninger. Den første hovedstaden lå i byen Mariana, men ble senere flyttet til Vila Rica. På slutten av 1700-tallet var Vila Rica den største byen i Brasil og en av de største i Amerika. Etter hvert som gullgruvene ble uttømt iløpet av 1800-tallet ble byen mindre og mindre viktig. Den ble senere omdøpt til Ouro Preto og forble hovedstad frem til Belo Horizonte overtok denne rollen. En annen by er Governador Valadares.

Næringsliv

Minas Gerais har rike mineralforekomster av jern og mangan, noe som gjør at gruvedrift er en viktig næringsgren. Rundt halvparten av Brasils produksjon av mineraler utvinnes fra gruvene i Minas Gerais.  
Innenfor landbruk finnes det store plantasjer som driver med produksjon av blant annet ananas, bananer, bomull, kaffe, mais og ris. I tillegg har delstaten Brasils største bestand av storfe.
Tawakkol Karman

Personlige liv

Tawakkol Karman ble født 7. februar 1979 i Mekhlaf i  Taizz provinsen i Jemen. Hun vokste opp nær Taiz, som er den tredje største byen i Jemen og er beskrevet som et sted for undervisning i et konservativt land. Hun er datter av Abdel Salam Karman, en advokat og politiker, som tjenestegjorde og senere leverte inn sin avskjedssøknad som Minister for Juridiske anliggende i Ali Abdullah Salehs regjering. Hun er søster til poeten Tariq Karman. Hun er gift med Mohammed al-Nahmi og er mor til tre barn.
Saleh er den eneste presidenten som Kaman har kjent til, da han kom til makten ett halvt år før hun ble født.
Karman har en grad i statsvitenskap fra Sana universitet.  
Under en protest i 2010 forsøkte en kvinne å stikke henne med en jambiya, men Karmans supportere klarte å stoppe angrepet.

Kvinnelige journalister uten lenker

Tawakkol Karman er en av grunnleggerne av  menneskerettighetsgruppen Kvinnelige journalister uten lenker (Women Journalists Without Chains – WJWC) sammen med syv andre kvinnelige journalister i 2005 for å kjempe for menneskerettigheter, «spesielt frihet til egne meninger og uttrykksfrihet, samt demokratiske rettigheter». Organisasjonen var het opprinnelig «Kvinnelige reportere uten grenser» («Female Reporters Without Borders»). Hun har uttalt at hun mottok «trusler og fristelser» og var målet for trakassering fra jemenittiske myndigheter per telefon og brev fordi hun nektet å godta Informasjonsministeriets avvisning av WJWC søknad om lovlig å opprette en avis og en radiostasjon. 
Gruppen tok til orde for frihet for SMS-nyhetstjenester, som hadde blitt sterkt kontrollert av regjeringen til tross for at de ikke falt inn under Presseloven av 1990. Etter en statlig gjennomgang av SMS-tjenestene, var den eneste tjenesten som ikke ble gitt konsesjon til å fortsette var Bilakoyood, som tilhørte WJWC og hadde operert i et år. I 2007 ga WJWC ut en rapport som dokumenterte jemenittisk misbruk av pressens frihet siden 2005. I 2009 kritiserte hun Informasjonsministeriet for å etablere rettssaker med journalister som målskiver.Fra 2007 til 2010 ledet Karman jevnlig demonstrasjoner og sit-in-protester på Al-Tahrir plassen.
Tawakkol Karman var tilknyttet avisen Al-Thawrah når hun grunnla WJWC i mars 2005.
Tawakkol Karman er medlem av Yemeni Journalists' Syndicate.
NM i friidrett 1905

Norgesmesterskapet i friidrett 1905 ble arrangert i Stavanger fra 19. til 20. august. 
Arrangør var IL Viking. Kun menn deltok.
Vinner av statsminister Michelsens pokal ble Carl Alfred Pedersen.
Monopis obviella

Utseende

En liten (vingespenn 8-13 millimeter), mørkbrun møll. Antennene er trådformede og vel tre fjerdedeler så lange som forvingene. Hodet er kledt med brunoransje, hårlignende skjell. Forkroppen er mørkbrun på sidene, oransje i midten. Forvingene er svartbrune med en avlang, hvit flekk omtrent midten og oransje bakkant, i tillegg er det spredte, grå flekker. Bakvingene er gråbrune. Arten er lett å kjenne igjen på fargtegningene.

Levevis

Denne arten blir oftest funnet i tilknytning til gamle fuglereir i skog, men kan også forekomme i andre miljøer. Som vanlig hos Tineinae, eter larvene tørt, dødt, animalsk materiale.

Utbredelse

Den er utbredt i Europa østover til Kaukasus, og også i Nord-Afrika. I Norge er den bare funnet langs kysten vest til Vest-Agder.
Donburi

Donburi (丼ぶり, どんぶり) er en japansk matrett. Donburi består av en dyp skål med ris servert med andra matvarer, for eksempel kjøtt eller grønnsaker som trukket under kokepunktet og lagt over risen. Det forekommer også at skivet rå fisk legges på ris i en skål, - også dette kalles donburi.
Buljongen som ingrediensene får trekke i varierer med årstid, region, ingredienser og smak. En typisk buljong skulle kunne bestå av dashi smaksatt med soyasaus og mirin.
Olav Hoprekstad

Biografi

Etter et år på Sogndal Folkehøgskule gikk han i 1893 over fjellet og begynte på Hamar lærerskole. Etter eksamen var han lærer på øvingsskolen ved Notodden lærerskole. Deretter kom han til Kristiansand, hvor han var lærer i folkeskolen et år. I 1899 begynte han som lærer i Bergen. Han ble overlærer ved Møhlenpris skole i 1927 og fra 1939 til han gikk av med pensjon i 1946 var han på Fridalen skole. Under krigen var han med og bygde opp lærerfronten i Bergen og på Vestlandet. Hoprekstad var fast teater- og litteraturkritiker i Bergens Tidende 1913–40 og i Gula Tidend 1949–65.

Bibliografi

Olav Hoprekstad var svært interessert i litteratur og teater. Hans skuespill har vært framført på Den Nationale Scene og Komedia-teatret i Bergen og på Det Norske Teatret, men mest har de blitt spilt amatørgrupper i ungdomslag.
Tuba (drikk)

Tuba (filippinsk palmevin) er en vanlig alkoholholdig drikk i de ikke-muslimske områder av Filippinene der det vokser kokospalmer.
To ganger daglig klatrer kokosvindyrkerne opp i nøttefrie kokospalmer for å hente saften som blir tappet gjennom bambusrør satt inn i den avskårne voksende tretoppen. Den ferske sevjen er søt og ikke alkoholholdig. Den gjæres, og blir da sur og lett alkoholholdig.
Tuba kan også fremstilles av buri- eller nipapalmer.
I de viktigere kokosdyrkende provinser, som Laguna og Quezon, blir sevjen også destillert til lambanog, som er en sterk likør.
Collar (BDSM)

Collar er et halsbånd som kan brukes av den underdanige parten i et BDSM-forhold. 
Halsbåndet kan være laget av forskjellige materialer, fra enkelt lærmateriale til et kunstnerisk utsmykket halssmykke. Den signaliserer at den som går med det er eid av den andre parten. Enkelte BDSM-par lager en seremoni ved påsettelse av collar hvor de to forbindes med hverandre. Halsbåndet kan har gjerne en ring foran til bruk i leken, setting hvor den som bærer den kan bindes fast eller holdes i disiplin og kontrolleres.
Potrero kraftverk

Potrero kraftverk nr 3 er et gasskraftverk med integrert oljekraftverk i San Francisco i delstaten California i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 436 MW, fordelt på 4 turbiner. Dette er et av delstatens mindre største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1960 og stod ferdig i 1965. Brenselkilden er naturgass og destillatolje. Kraftverket eies 100% av Mirant siden 1999, og har 33 ansatte.
Wenche Klouman

Skuespillerkarriere

Hun debuterte ved Det Nye Teater i 1937 og var senere tilknyttet Den Nationale Scene og i særlig grad Centralteatret. Blant Kloumans sceneoppgaver var tidstypiske lystspillroller i stykker som Kjære Ruth, Tre må man være og Det kunne vært deg, videre Eliza Doolittle i Pygmalion, operetteroller i Min søster og jeg og Czardasfyrstinnen og en stor, kompleks karakterrolle i den psykologiske thrilleren Mona Lisa-smilet av Aldous Huxley, der hun leverte et oppsiktsvekkende spill. Klouman trakk seg tilbake fra scenen tidlig på 1950-tallet, men medvirket senere i et par husmorfilmer.

Familie

Hun var datter av skuespiller og tegner Thoralf Klouman og Borghild (Johannessen) Klouman, og søster av musikeren Carsten Klouman. Hennes bestefar, Bernt Johannessen, den store skuespilleren ved Den Nationale Scene i annen halvdel av 1800-tallet, var også bestefar til bl.a. Per Aabel, hvis mor Svanhild, gift med Hauk Aabel, var søster av Borghild Johannessen
Indrajit av Datia

Indrajit av Datia var fra 1736 til 1762 hersker over staten Datia i India. Han var oldebarn av Ram Chandra og etterfulgte Guman Singh på gaddien etter en arvefølgestrid, som ble løst av maharajaen av Orchha. Indrajit fikk i 1760 tittelen raja av mogulkeiser Shah Alam II, som i det året avla besøk i Bundelkhand. Tittelen var arvelig. Indrajit måtte forsvare sin stat mot angrep fra marathaene. Raja Indrajit ble etter sin død i 1762 etterfulgt av sin sønn Shatrujit .