google/wiki40b huggingface dataset:
Fettkopp

En fettkopp, smørekopp eller griskopp brukes for å smøre akslinger eller lagere i motorer og andre tekniske innretninger. En fettkopp er vanligvis laget av metall og har form som en liten, relativt dyp trakt forsynt med et dypt, fint gjenget skrulokk.
Den smalte enden av fettkoppen er montert på gjennomføringen som skal smøres, slik at fettet kan passere gjennom hullet i tuten på trakta og inn til punktet som skal smøres. Når fettkoppen er fylt med fett og lokket skrus til vil dette presse fettet inn. Lokket er gjerne fingjenget, slik at det bare skrus litt innover per omdreining. Derved har man god kontroll på hvor mye fett som presses inn. Å stramme lokk på fettkopper inngår i det vanlige driftsvedlikeholdet på mange motorer og tekniske innretninger. Når lokket er skrudd helt inn må fettkoppen etterfylles.
Vanligvis finnes det retningslinjer for hvor ofte og hvor mye lokket på fettkoppene skal strammes. Dette varierer imidlertid for ulike bruksområder. Noen ganger finnes det skrevne, formelle retningslinjer for vedlikehold. Andre ganger er alt basert på «maskinsjefens» skjønn og praksis. Man kan for eksempel stramme en halv omdreining etter fem driftstimer, en kvart omdreining etter hver kjøretur eller ha andre tommelfingerregler for smørerutiner.
Det finnes også mer avanserte fettkopper, der systemer med stempel, fjærer osv. gjør en del av den manuelle oppfølgingen unødvendig.
Til fettkoppene brukes nokså tykt fett, kvaliteten som vanligvis betegnes som gris eller grease (tykkere enn majones, men mykere enn kaldt smør).
Propellakslinger i mindre båter er ofte forsynt med fettkopper ved gjennomføringen i skroget. I hovedsak er det simringer eller pakninger som skal sikre av gjennomføringen holder tett, men fettet som presses inn til propellakslingen vil i slike tilfeller oftest bidra både til å smøre og tette. Ved slik kontakt med vann er fettkvaliteten viktig, da fett som lett vaskes bort av (sjø)vann er lite egnet.
Daniel Thambyrajah Niles

Daniel Thambyrajah Niles (født 4. mai 1908, død 17. juli 1970) var en srilankisk metodistisk prest økumen og salmedikter.
Niles tok grunnutdanningen sin i Jaffna og studerte i Bangalore. Han ble ordinert til prest i Metodistkirken i 1936. Fra 1939 ti 1940 jobbet han som sekretær med ansvar for evangelisering for KFUM i Genève. Fra 1941 til 1945 var han generalsekretær for Sri Lankas kristne råd. Han var taler på Kirkenes Verdensråds møte i 1948 og var leder for ungdomsavdelingen deres fra 1948 til 1952 ig evangeliseringsavdelingen fra 1953 til 1959. I 1957 var han sentral i grunnleggelsen av East Asia Christian Conference, og fra 1968 var han organisasjonens første leder og generalsekretær. Han stod bak organisasjonens salmebok, og skrev mange salmer som blir brukt i andre salmebøker, blant annet finnes en salme av han i de norske salmebøkene Salmer 1997 og Norsk salmebok 2013.
Azoforbindelse

Azoforbindelser er forbindelser som inneholder funksjonell gruppe R-N=N-R', der R og R' kan være enten aryl eller alkyl. N=N gruppen kalles en azogruppe, selv om utgangsforbindelsen, HNNH, heter diimide.  De mer stabile derivatene inneholder to arylgrupper.  Navnet azo kommer fra azot, (fransk: nitrogen) som kommer fra gresk a (ikke) + zoe (å leve).
Arbetaren

Arbetaren er en syndikalistisk ukeavis som eies av Sveriges Arbetares Centralorganisation (SAC). I perioden 1922–1957 ble den utgitt som dagsavis, deretter som ukeavis. Avisen er riksdekkende, og utgis i Stockholm. Opplaget er i overkant av 3000 eksemplarer (2006).
Flere kjente kulturpersonligheter har i årenes løp arbeidet i avisen, bl.a. Vilhelm Moberg, Moa Martinson, Harry Martinson, Elise Ottesen-Jensen, Stig Dagerman, Karl Vennberg, Ivar Lo-Johansson, Victor Arendorff, Nils Ferlin, Hinke Bergegren, Harry Järv, Folke Fridell, Tage Danielsson og Eyvind Johnson.
Arbetaren deler hvert år ut et stipend, Vilhelm Moberg-stipendiet, innstiftet av Vilhelm Moberg selv.
Briskeby (band)

Briskeby er et norsk pop-/rockband fra Larvik, etablert i 1999. Vokalisten er fra Tønsberg.
Briskeby hadde en sterk debut med plata Jeans for Onassis i 2000 som oppnådde salg på 130 000 album. Sangen «Propaganda» ble særlig populær og regnes som en monsterhit. I forbindelse med plata turnerte bandet sammen med A-ha. Bandet fikk storeslem under Spellemannprisen 2000 og ble tildelt fire trofeer. De vant klassene årets nykommer, årets artist og popgruppe for albumet og årets låt for «Propaganda». De vant også prisen årets overraskelse under Alarmprisen 2001, som forøvrig er eneste gang det ble delt ut pris i denne klassen. 
I 2003 kom oppfølgeren, Tonight, Captain?. Dette albumet ble en nedtur og solgte bare 30 000 eksemplarer. Albumet inneholdt bl.a. singlen «Hey Baby» som ble den mest spilte. Både albumet og den kommende turnéen ble beskrevet som en fiasko i forhold til den suksessen gruppa hadde i 2000 og 2001.
I 2005 lanserte gruppen sitt tredje album, Jumping On Cars. Dette albumet fikk bedre mottagelse enn deres andre, men nådde ikke like høye salgstall som det første albumet.
I 2015 etter ti års pause, ble gruppen igjen gjenforent og har utgitt singelen «Rookie Mistakes».

The Disciplines

The Disciplines ble etablert da Briskeby tok en pause. Larviksmedlemmene i bandet fortsatte og fant en ny vokalist. The Disciplines består av amerikanske Ken Stringfellow (vokal) samt Bjørn Bergene (gitar), Bård Helgeland (bass) og Claus Heiberg Larsen (trommer). I marsutgaven av det britiske musikkbladet Q medvirket bandet med låten Yours for the taking på en samle-CD. Utgangspunktet for platen var et utvalg bandet R.E.M. hadde foretatt av femten låter med ulike band de liker. The Disciplines utgav sitt debutalbum våren 2008.
Sommeren 2008 spilte bandet på en rekke festivaler i Norge og Europa. Høsten 2008 var The Disciplines support på R.E.M.s europaturne.  
I 2009 forlot Heiberg Larsen gruppa for å bli markedssjef for Kulturhuset Bølgen. Han ble erstattet av Aleksander Ralla Vilnes.
Scabrostomus

Utseende

Små (2,9 -5  millimeter), avlange, matte, mørkbrune til svarte gjødselbiller, dekkvingene er gjerne lysere. Hodet er skovlformet, kraftig innbuktet i  midten. Pronotum er avrundet, grovt og tett punktert. Dekkvingene er avlange med fine punktstriper, med korte hår.

Levevis

Artene lever i gangene til gangere i kinnposerottefamilien.

Utbredelse

Arten er utbredt i Nord-Amerika.
Åkrehamn

Åkrehamn er en by på Karmøy i Rogaland, med bystatus fra 2002. Byen inngikk i tettstedet Åkrehamn/Veavågen sammen med Vedavågen. Dette tettstedet hadde 10 540 innbyggere 1. januar 2013. Fra 2014 ble det regnet som eget tettsted med 7 866 innbyggere. Åkrehamn har kort avstand til de to andre byene på Karmøy, Kopervik og Skudeneshavn, og til Haugesund på fastlandet.
På Åkra ligger Amfi Åkrehamn, som er Karmøys største kjøpesenter. Her ligger også Åkrehamn videregående skole (yrkesfaglig), Åkra gamle kirke og Åkra nye kirke.
Åkrehamn har fostret Jostein Grindhaug, Karl Magnus Sjøen og Jesper Saltvik Pedersen
Åkrasanden ble i 2014 kåret til Norges flotteste strand, og fikk det blå flagget som er symbol på internasjonal miljøsertifisering for strender og marinaer.
Åkrehamn Kystmuseum viser hvordan livet på Åkrehamn var før i tiden, museet har også mye informasjon om kontakten mellom Vest-Karmøy og USA.
Åkrehamn tilbyr flotte naturopplevelser, en av dem er turen langs natur-og kulturstien som strekker seg mellom Åkra og Ferkingstad, her ligger fornminner og kulturminner som er å se langs strekningen.
Tullgränd (Stockholm)

Historie

Den første gang smuget omtales i historiske nedtegnelser er i 1626 som Tollhuus grenden, senere i 1693 som stora Tullhus gränden, i 1704  som Store Siötullsgränden, i 1733 som Stora Tull gr[änd] og til slutt som Tullgränd i 1885. Navnet har sitt opphav fra Tullhuset (Tollhuset/Tollboden) som lå i kvartalet på nordsiden av smuget i 1686, samt lageret som ble bygget i 1780-årene. Tidlig på 1700-tallet var smuget kjent som Solgränden etter kroen Lilla Solen som da lå her. (Se også Packhusgränd og Solgränd.)
Gaoping (Nanchong)

Gaoping (kinesisk: 高坪区, pinyin: Gāopíng Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Nanchong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 812 kvadratkilometer og teller 570.000 innbyggere (2004).
Star Wars: TIE Fighter

Nye skip

Bortsett fra TIE fighter, TIE Bomber og TIE Interceptor, som er kjent fra filmene, lar spillet deg også fly flere skip med skjold, andre våpen og med overlyshastighet. Dette inkluderer Cygnus Assault Gunboat, TIE Advanced Avenger, TIE Defender (lagt til Star Wars: Essential Guide to Vehicles) og Cygnus Missile Gunboat (i utvidelsespakkene Defender of the Empire ig Enemies of the Empire). Darth Vaders TIE Fighter (TIE Advanced x1) fra Et Nytt Håp og X-Wing er pussig nok ikke inkludert.
I de første oppdragene var TIE Fighter og TIE Interceptor stort sett utstyrt med et lite antall stridshoder. Selv om det er teoretisk mulig i det «virkelige» Star Wars-universet, ville det ha kompromittert hastighet og beskyttelse.
Når man kommer til Battle for Honor har de nye skipene erstattet skipene fra filmene fullstendig. Dette resulterer i at spillet blir mer likt X-Wing siden oppdragene ikke lengre består av store angrep med mange erstattbare skip (slik som Imperiet gjorde når det var mest mektig), og spilleren har ikke lengre fordelen av andre på sin side. Dette kan forklares med at spilleren blir en del av en spesiell gruppe ledet av Thrawn, hvis hovedoppdrag er å drepe forræderen Zaarin.
TIE Fighter og utvidelsespakken Defender of the Empire introduserer mange skip og andre romfartøy som aldri dukker opp utenfor X-Wing-serien. For eksempel romplattformer, Mon Calamari Light Cruiser, R-41 Starchaser og T-Wing.
Kriminal- og Politiretten

Kriminal- og Politiretten i København ble opprettet ved forordning av 28. februar 1845 og trådte i virksomhet 1. juli samme år. Den avløste dels den tidligere særlige Københavns Politiret (som ifølge forordning av 5. juli 1793 var bekledd med to assessorer og politimesteren som justitiarius, men ved pl. av 4. april 1809 var blitt løst fra forbindelsen med politimesteren og hadde fått sin egen justitiarius), dels Hof- og Stadsretten i dens egenskap av første instans i københavnske straffesaker.
Under Kriminal- og Politiretten hørte undersøkelse og pådømmelse av saker mot personer som var siktet for å ha begått forbrytelser i København, og av alle københavnske offentlige politisaker samt av de private politisaker som ifølge sivilprosessens vernetingsregler skulle eller kunne anlegges i København. Kriminal- og Politiretten hadde dog ingen jurisdiksjon over militærpersoner unntatt i private politisaker; dessuten hørte saker angående geistliges brudd på embedsplikt under geistlig rett; endelig var behandlingen og påkjennelsen av visse sjørettslige forseelser lagt til Sø- og Handelsretten.
Kriminal- og Politiretten var opprinnelig bekledt med en justitiarius og åtte assessorer; ved senere lover ble assessorenes antall økt til 16. Videre fungerte ved retten en justissekretær, protokollførere, assistenter og rettsvitner samt en del oppdagelsesbetjenter, skrivere og bud. Til domsavsigelse, mottakelse av aktorers og defensorers innlegg i justissaker med mere ble det holdt rett hver tirsdag og lørdag klokken 10. For øvrig fungerte retten i avdelinger som hver for seg var satt med én enkelt dommer.
I domsavsigelsen, som alltid foregikk på skriftlig grunnlag, deltok – for så vidt angikk de egentlige straffesaker (justissaker) og de private politisaker – fem (siden 1911 dog kun tre) dommere i hver sak. Derimot hadde hver av dommerne i avdelingene for offentlige politisaker myndighet til på egen hånd å idømme visse mindre straffer; men var det i offentlige politisaker spørsmål om høyere straff, deltok andre av rettens assessorer i pådømmelsen. De av enkeltdommer i offentlige politisaker avsagte dommer var upåankelige, mens Kriminal- og Politiret-dommer og kjennelser for øvrig sto under anke til Højesteret innenfor de sedvanlige ankegrensene.
Ved retsplejelovens ikrafttredelse 1. oktober 1919 overgikk Kriminal- og Politirettens virksomhedsområde dels til Københavns Byret, dels til Østre Landsret.
Hovinbyen

Hovinbyen er et navn som er gitt Oslo kommunes største byutviklingsområde. Området ligger like øst for indre by (grensen er Gjøvikbanen, som har vært indre øst sin «østgrense» i snart 100 år), og tankegangen er at befolkningstettheten i nye boligområder innenfor planområdet skal bli like stor som nettopp i indre by. Området strekker seg fra Bjerke i nord til Bryn i sør, fra Løren i vest til Breivoll i øst, og er arealmessig like stort som indre by innenfor Ring 2. Sentralt i området blir det nye storsenteret som skal erstatte Økernsenteret.
Utviklingen av området startet for noen år siden med Ensjøbyen og Løren-utbyggingen, uten at dette da var en del av en større Hovinbyen-plan. De etablerte boligstrøkene like øst for Gjøvikbanen vil forbli som i dag selv om de ligger innenfor planområdet. Her kan man se et tydelig skille mellom Indre og Ytre by i bebyggelsen ut ifra hvilken side av jernbanen man er på, eksempelvis: Sinsenbyen vs Sinsen hageby; Carl Berner vs Hasle og Keyserløkka; Tøyen vs Lille Tøyen; Kampen vs Ensjø.
I dag bor det 40 000 mennesker innenfor planområdet, og det er lagt planer for at området skal kunne utbygges med 27 000 nye boliger og 2,5 millioner m² næringsareal. Plan- og bygningsetaten anslår at det kan bo over 100 000 mennesker i området i år 2030.

Avgrensning

I vest er området avgrenset av Gjøvikbanen, og i nord av Trondheimsveien. I sør og øst er grensen hovedsakelig Hovedbanen, men man går også noe utenfor dette ved å inkludere Breivoll området (som ligger i Bydel Alna), og å få med hele Bryn sør til Fellesstrekningen i øst på T-banen. I nordøst går grensen like vest for Linderud skole / Linderud gård
Kujang

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), fem rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 22 ri (landsby).
Norges delegasjon til FN og andre internasjonale organisasjoner

Norges delegasjon til FN og andre internasjonale organisasjoner i Genève er en norsk utenriksstasjon. Den representerer Norge overfor FN-organisasjoner og andre internasjonale organisasjoner med hovedkontor i Genève. Delegasjonen har to ambassadører, én til FN og én til Verdens handelsorganisasjon og EFTA.
HTC Blue Angel

HTC Blue Angel er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som ble produsert av HTC. Den ble lansert høsten 2004.
Den er også solgt som bl.a. O2 XDA IIs, Orange SPV M2000, Dopod 700, Qtek 9090, T-Mobile MDA III og Siemens SX66. Vodafone solgte også en oppdatert versjon fra juli 2005 under navnet Vodafone v1620, som hadde en 520 MHz prosessor.
Bronze Star Medal

Historie

Medaljen ble innstiftet i 1944 og gis både til amerikanere og utlendinger som kjemper på amerikansk side for et amerikanskalliert land. Når den gis for mot i strid, er utmerkelsen den fjerde høyeste kamputmerkelsen i USA, og har en V for "Valor". Når medaljen gis flere ganger til samme person får man et eikeløv i bronse (hær/luftvåpen) for hver ekstra gang medaljen mottas. Når en får den for femte gang får man et eikeløv i sølv. I marinen får man stjerner istedenfor eikeløv.
Ragnhild Groven

Bakgrunn og utdannelse

Ragnhild Groven er barnebarn av komponisten Eivind Groven og gift med barytonsangeren og dirigenten Rolf Nykmark. Ragnhild Groven har utdannelse fra Barratt Due musikkinstitutt i opera-, konsert- og romansesang, med lærerne Oskar Raaum, Olav Eriksen, Robert Levin og Torbjørn Lindhjem. Operastudier i London med Vera Rosza og Ôstermalms Operaskola i Stockholm.

Sangkarriere

Ragnhild Groven har hatt flere konsertopptredener i store deler av Europa og Japan. En av hennes tidlige konserter var i 1986 i Bygdøy kirke. Hun var en etablert sanger da hun debuterte i Aulaen i 1988 med Wolfgang Plagges komposisjoner «Tre innskrifter» til tekster av Olav Aukrust og verker av Grieg, Groven, Brahms, Richard Strauss og Wagner. Hun ble akkompagnert av Wolfgang Plagge på konserten.
Hun hadde sin sceniske debut i 1993 med en rolle i forestillingen «Utsikten» på Black Box.
Hun sang i Stavern ved uroppføringen i 1995 av Asbjørn Øksendal og Wolfgang Plagge sitt «Sogespelet om Olav Tryggvason».
I 1997 sang hun i Aulaen sammen med Den Norske Studentersangforening, Barbro Marklund og Rolf Nykmark på en konsert hvor Wolfgang Plagge spilte piano og Piotr Janowski spilte fiolin.
I 2000 fikk Ragnhild Groven sammen med ektemannen Rolf Nykmark og pianisten Geir Henning Braaten en bevilgning fra «The Japan Foundation» for å presentere norsk musikk i Japan. De ga tre konserter i Tokyo (hvorav en sammen med det japanske orkesteret «The Nordic Ensemble of Japan» i Suntory Hall i Tokyo) og en konsert i Sapporo.
I 2005 sang hun i Aulaen sammen med Wandsbecker Sinfonieorchester fra Hamburg og Nittedal Bygdekor «Voluspaa» av David Monrad Johansen.
I 2006 debuterte hun i Wien med Bratislava Operaens orkester og sang utdrag fra Verdis «Othello» og Wagners «Tristan und Isolde».
Hun synger i vokalkvartetten Grieg Solo Singers.

Arbeider

Ragnhild Groven har skrevet og regissert en barne- og familieforestilling om «Gutten med seljefløyten og Skogalven». Multimedieforestillingen hadde premiere i 2010.
Hun har sammen med ektemannen Rolf Nykmark og Wolfgang Plagge spilt inn en CD med romantiske sanger av Johannes Brahms, Edvard Grieg, Eivind Groven, Franz Schubert og Jean Sibelius. Hun har også sunget på CD-en som moren, Tone Groven Holmboe, fikk spilt inn i anledning sin 70-årsdag.
Carsten Tank Nielsen (1818–1892)

Bakgrunn, familie

Carsten Tank Nielsen var sønn av riksbankdirektør Jacob Nielsen, og hadde selv tre sønner, av dem historiker og professor i geografi Yngvar Nielsen.
Sønnesønnen med (nesten)
samme navn, Carsten Tank-Nielsen (1877–1957) var kontreadmiral, og kaptein på Norges første ubåt: Kobben.

Karriere

Carsten Tank Nielsen var løytnant i marinen. Før han ble telegrafdirektør, var han 1842–1854 ansatt i Fyrdirektoratet. 
Allerede i 1850 ble Nielsen satt til å lede en utredning om framtidig behov og utbygging av telegraf i Norge.
Han hadde året før utredet spørsmålet om et optisk system til fornyelse av den optiske telegrafen fra Napoleonskrigene, som marinen drev med en kjede av klaffestativer langs kysten. Det ble derimot snart bestemt å bygge elektrisk telegraf.
Under hans ledelse ble to fundamentalt nye teknologier tatt i bruk i telekommunikasjonen, nemlig den kablede telegrafen i 1850-årene, og endelig telefonen i omkring 1880. Dette året ble det også åpnet for private aktører i telefonimarkedet, og det vokste fram en rekke kommunale og private telefoniselskaper i konkurranse med Telegrafvesenet. 
Televirksomheten ble fra starten i 1850-årene ansett som en kilde til modernisering og vekst i Norge, og Tank Nielsen var en utrettelig forkjemper for investeringer i telegraf og telefon over hele landet. De to første tiårene vandret han hele landet rundt på jakt etter gode steder å anlegge linjetraseene for telegrafstolpene. Alt i 1870 hadde telegrafnettet nådd fram til Vardø.
Telegrafforbindelsene med utlandet kom likeledes i stand på hans initiativ, og han øvet stor innflytelse på den internasjonale ordning av hele verdens telegrafvesen.
Også i andre offentlige verv var Nielsen en meget benyttet mann; særlig må fremheves hans arbeide som formann i den 1877—1880 nedsatte kongelige havnearbeidskommisjon.

Utmerkelser

Nielsen ble i 1863 gjort til ridder av St. Olavs Orden og ble i 1880 forfremmet til kommandør med stjerne.
Nielsen var også innehaver av flere utenlandske ordener. Han var kommandør av Dannebrogordenen, ridder av Nordstjerneordenen, ridder 1. klasse av Sverdordenen, kommandør med stjerne av Vasaordenen, kommandør av Æreslegionen og ridder av Den røde ørns orden.
Smith Flyer

Smith Flyer var en amerikansk bil produsert av A. O. Smith Company i Milwaukee fra 1915 til ca 1919 da produksjonsrettighetene ble solgt til Briggs & Stratton og omdøpt til Briggs & Stratton Flyer. Smith Flyer var en liten, enkel, lett, to-seters bil med tre-ramme som fungerte både som chasiss og fjæring. En liten bensinmotor var montert på et femte hjul eller drivhjulet plassert helt bakerst. Akselavstanden var 1 575 mm, hjulene var 508 mm i diameter, og hjulavstand var 762 mm. Siden det femte hjulet var direkte drevet av motoren måtten denne senkes forsiktig (ved hjelp av en spak) for å starte kjøre bilen som da kjørte forover.
Det direkt drevne motorhjulet var utviklet av Arthur William Wall i Birmingham, England, rundt 1910 til å drive en sykkel. Konseptet med en motoren konblet direkte til hjulet var ikke ny. Ferdinand Porsche hadde utviklet det rundt 1900, men hans motor var elektrisk. A. O. Smith Corporation i Milwaukee, Wisconsin kjøpte produksjonsrettigheter i USA til Walls motorhjul i 1914 for bruk på sykler, men laget senere en tre-innrammet buckboard bil som de kalte "Smith Motorwheel". I 1919 ble produksjonsrettighetene kjøpt av Briggs & Stratton Company som produserte motoren, hjulet og Flyers. De gjorde flere forbedringer i motoren, øket boringen sammen med en ny råde, nytt svinghjul og magnet. Disse forbedringene økte utgangseffekten med 2 Hk. Briggs & Stratton markedsførte Flyer landsdekkende, og endatil startet en publikasjon kalt Motor Wheel Age i 1925, da de solgte rettighetene til Flyer til Automotive Elektric Services, men fortsatte å produsere Flyer sålenge de hadde motorer, da de erstattet den med en elektrisk motor drevet av et batteri.
Briggs & Stratton beholdt motoren som hadde vært hjertet av Motor Wheel og tilpasset den til andre maskiner, for eksempel gressklippere og annet mindre utstyr. Wheel-motoren ble stamfar til alle Briggs & Stratton motorer som kom senere
Nesten alle Flyers ble malt røde og var allment kjent som «Red Bug». Flyer er oppført i Guinness rekordbok som den rimeligste bil til alle tider. Boken viser at i 1922 ble Briggs & Stratton Flyer solgt for mellom 125 til 150 dollar.
Noen Smith Flyers finnes fortsatt i museer, og tegninger for bilen er tilgjengelig online.
Bjørn Beltø

Beltø

Bjørn Beltø er arkeolog og albino. I romanserien har han spesialisert seg ikke bare på arkeologi, men også på religiøse og teologiske mysterier.
Styloleptus

Utseende

Små til middelsstore, litt brede, gråbrune trebukker med lange antenner. Pronotum har rundede sider uten pigger.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Karibia. Én art forekommer dessuten i det østlige USA.
Nordic 10000m Challenge 1998

Nordic 10000m Challenge 1998 var den 2. utgaven av Nordic 10000m Challenge. Det ble arrangert i Karstula i Finland 24. mai 1998.
Carmelita Jeter

Karriere

Jeters gjennombrudd kom i sesongen 2007, med bronsemedaljen på 100 meter under VM i Osaka med ny personlig rekord på 11,02. Hun deltok også på stafettlaget som vant gull på 4 x 100 meter stafett. Hun løp ikke i selve finalen, de som løp finalen var Lauryn Williams, Allyson Felix, Mikele Barber og Torri Edwards, men både Jeter og Mechelle Lewis fikk medalje, siden de deltok i kvalifiseringsheatet. Jeter vann også Golden League-konkurransen i Berlin sammen sesong, og vant ny bronse under IAAF World Athletics Final i Stuttgart.
Under VM 2009 i Berlin senket hun sin personlige rekord til 10,83 under semifinalen. Hun ble dermed regnet som en av gullfavorittene. I finalen ble konkurransen fra jamaicanerne Shelly-Ann Fraser og Kerron Stewart for hard, og Jeter ble nummer tre på tiden 10,90.
Under IAAF World Athletics Final samme sesong vant hun 100 meter på tiden 10,67. Tiden gjorde henne til tredje raskete kvinne gjennom tidene, kun slått av Florence Griffith-Joyner (10,49) og Marion Jones (10,65). I Shanghai den 20. september senket hun sin personlige rekord på nytt og passerte Jones på listen etter sitt løp på 10,64.
Hun fikk sølv på 60 meter ved VM i friidrett innendørs 2010 i Doha, med tiden 7,05, kun slått av jamaicanske Veronica Campbell-Brown. 
I 2011 vant hun sin første individuelle VM-gullmedalje. Ved VM i friidrett 2011 i Daegu i Sør-Korea. I finalen løp hun på 10,90, og slo dermed Veronica Campbell-Brown med 7 hundredels sekund.