Herre Gud, ditt dyre navn og ære

Herre Gud, ditt dyre navn og ære er en norsk salme av presten og dikteren Petter Dass.
Salmen er en lovsang til Gud, utgitt som en katekismeutlegning av Fadervårs andre bønn, «La navnet ditt helliges».

Tekst

Salmen ble utgitt i 1715 i Petter Dass' bok Katekismesangene, men man regner med at den var skrevet i slutten av 1690-tallet, hvor den hadde 16 vers.
Den finnes dog i en eldre versjon med enten 8 el. 10 vers (hhv. 1 og 2 udaterte håndskrifter), Peder Dassis Lovsang. Denne version har muligvis vært grunnlag for dikterpresten Stéfan Ólafssons (1618–1688) islandske gjendikting så tidlig som på 1680-tallet, «Herra þér skal heiður og virðing greiða».
Salmen uttrykker i et enkelt og presist språk den lutherske ortdoksis teologi, og inspiratoren var nok Jesper Brochmand, som var professor i teologi i København i perioden 1610–1638, og hvis lærebok Universae Theologiae Systema (1633) var monumental i dansk-norsk ortodoksi.
HErre GUD! Dit dyre Navn og Ære

Over Verden høyt i Savn maa være,

Og alle Siæle, og alle Træle

Og hver Geselle de skal fortælle

            Din Ære.
I 1909 ble Petter Dass' 16 vers omarbeidet av presten og salmedikteren Gustav Jensen til tre strofer. De fleste kjenner salmen i Jensens versjon:
Herre Gud, ditt dyre navn og ære

over verden høyt i akt skal være,

og alle sjele, de trette træle,

alt som har mæle, de skal fortelle din

ære.
De vers, som Jensen, har bevart er versene 1, 5 og 8. Det første vers er en lovprisning av Skaperen. Hans navn skal prises og æres over hele verden. I vers 2 forkynnes det, at Gud eksisterer uavhengig av det skapte og selv om mennesket ikke var mer, så vil hele skapningen (også livskraften, «Guds grøde») prise Gud.
Gud er Gud, om alle land lå øde,

Gud er Gud, om alle mann var døde.

Om slekter svimler - blant stjernestimler

i høye himler utallig vrimler

Guds grøde.
I vers 3 beskriver Petter Dass verdens undergang. Fjellene og de dype daler skal forsvinne (jf. Åp. 21,1), slik at det blir plass til Gudsriket:
Høye hall og dype dal skal vike,

jord og himmel falle skal tillike,

hvert fjell, hver tinde skal brått forsvinne,

men opp skal rinne, som solen skinne,

Guds rike!
I Dass' Peder Dassis Lovsang er det anført i margen, hvilke bibelsteder som ligger til grunn for salmen. Det er spesielt Salmenes bok i Det gamle testamente, nemlig salme 8, 63, 90, 92, 96, 107, 148, 150.
Gustav Jensens versjon kom inn i norsk salmebokstradisjon med Landstads reviderte salmebok (nr. 25). I den norske salmebok har den fått nummer 1, og står som en overskrift til hele salmeboken i en seksjon for seg selv. I salmeboken fra 1985 står den på nummer 268, i Sálbmagirji II på nummer 448 (Hearrá lehkos gudnejahttojuvvon) og i Den Danske Salmebog på nummer 7.
Foruten ovennevnte versjoner, er salmen gjendiktet på svensk, på islandsk av Sigurbjörn Einarsson, på færøysk av Jákup Dahl i 1925, på tysk og på engelsk.
I Salmer 97, på nr. 40, ble en ny versjon av salmen forsøkt lansert. Den hadde 8 vers og var mer trofast mot Dass orginalversjon, om end i moderne rettskrivning. Et av versene som kom med, var det frodige fiskevers, som antyder at målgruppen for Dass' salme er fiskere og bønder ved kysten:
Ja, før Gud sin ære skal forlise,

før skal hav og grummen hval ham prise,

samt og tanteien

som løper leien,

stenbit og seien

og torsk og skreien og nise.
Teksten er tatt inn i Norsk salmebok 2013 på nr. 278.
Den enkelte vers i salmen har en del litterære virkemidler, hvor de mest fremtredende er rim:
GUD er GUD, om alle Land laa øde,

GUD er GUD, om alle Mand var døde,

Om Folk forsvimler, i HErrens Himler

Utallig Vrimler, som slaer paa Cimler

            Hin Søde.
Der er eksempel på midtrim: «Land» / «Mand». Parrim: «øde» / «døde». Tiraderim: «forsvimler» / «Himler» «Vrimler» / «Cimler». Og omsluttende rim: «døde» / «søde». Rimene er ikke helt vellykket i Gustav Jensens versjon, hvor midtrimet i første vers er utelatt, «navn» / «akt».
Rimmønsteret er således (ap)(ap)(CC)(CC)B.

Melodi

Katekismesangene angir ingen melodi til salmen, men sier, at salmen har sin «egen Melodie». De bevarte håndskrifter angir en ukjent (og mest sannsynlig verdslig) melodi, Vill ey bonden laate vel, som kun kjennes fra håndskriftene. Den manglende angivelse medførte at et stort antall folkemelodier til teksten har blitt brukt. Flere enn 50 finnes registrert.
Melodien som brukes i norsk salmebok, er en norsk folkemelodi fra Romedal.
Melodien er i dur, og når den arrangeres i F-dur, så strekker melodien seg 5 halvtoner ned til en c og 9 halvtoner opp til en d.
Denne melodi er den mest kjente og blir brukt i Sálbmagirjii II og i Dansk salmebok.
I Salmer 97 ble der oppgitt to alternative folkemelodier. En fra Ørsta i g-dur:
Den andre melodi er fra Mo i Rana, og er muligvis skrevet av Petter Dass selv, og er i g-moll:
Begge disse folkemelodiene ble tatt med som alternativer melodier i Norsk salmebok 2013 på nr. 278 (a og b).
I Den danske salme- og koralbog er en færøysk melodi i e-moll oppgitt (1931):

Vurdering

Salmen vurderes som Petter Dass' mesterverk og et høydepunkt innenfor norsk salmedikting. Det forklarer blant andet hvorfor den er plassert som prolog i Norsk salmebok.
Den danske forfatter Karsten Fledelius har sagt at «[d]et er en karsk salme, der er fynd og klem i den og sådan et magtfuldt sprog. Samtidig med at det er flot poesi, siger den tingene i sin direkte formidling af troen», samt at Dass med sangens andet vers formidler «Gud som den store skaper».
Den tidligere danske kirkeminister Tov Fergo har sangen som sin yndligssalme.

Innspillinger

Nidarosdomens Oratoriekor og Nidarosdomens Jentekor fremførte salmen i forbindelse med NRKs utsendelse Salmeboka minutt for minutt i 2014.
Salmen inngår i Gabriel Axels film Babettes gjestebud. Siden Babettes gjestebud skal forestille å foregå på 1800-tallet og det er Gustav Jensens versjon fra 1909 benyttes sangen anakronistisk.
Den norske sopran Kirsten Flagstad har innspilt salmen. De samme har den norske sopran Bodil Arnesen, på albumet Mine Besette Salmer.Sissel Kyrkjebø har ved flere anledninger sunget salmen.