2. bataljon (Brigade Nord)

Avdelingsmerket

2. bataljons avdelingsmerke er en griff i gull med hevet sverd på svart bakgrunn. Merket ble godkjent av kong Harald i 2003. Griffen er et nord-norsk våpenmerke som har vært kjent helt siden vikingtiden.
Fabeldyret griffen har løvekropp og ørnehode og vinger. Dyret er kjent for å være svært beskyttende, i tillegg til klok og smart. Den representerer både kreftene på jorden og i luften hvor den er overlegen i styrke og kampvilje.

Oppgaver og oppdrag

2 bataljon sin oppgave er primært offensive og defensive infanterioperasjoner. Befal og mannskaper utdannes og trenes for strid i bebygde områder, nærstrid og patruljetjeneste, samt regulær angreps- og forsvarsstrid. Bataljonen skal kunne forflytte seg raskt ved bruk av terrengående kjøretøyer, helikopter eller båt for deretter løse oppdrag til fots i alle typer terreng eller i by og tettbebygde områder. I alle operasjonstyper understøttes bataljonen av enheter fra artilleriet, sambandet, saniteten, ingeniørvåpenet, militærpolitiet og forsyningsvåpenet.

Trening

Bataljonen vektlegger realistisk trening i krevende omgivelser under alle klimatiske forhold, og vintertjeneste er svært høyt prioritert. Gjennom stor vektlegging av grunnleggende ferdigheter og et høyt fokus på læring og erfaring, kvalifiserer bataljonen befal og vernepliktige mannskaper for oppdrag på nasjonal beredskap og ute i internasjonale operasjoner.

Nasjonal Beredskap

2. bataljon står på nasjonal beredskap. I denne perioden, inngår det i bataljonen enheter fra artilleriet, sambandet, saniteten, ingeniørvåpenet, militærpolitiet og forsyningsvåpenet. Denne enheten kalles en bataljonsstridsgruppe.

Opprettelse

2. bataljon ble opprettet som en infanteribataljon i Brigaden i Nord-Norge i 1953 med midlertidig base på Trandum inntil Maukstadmoen Leir i Øverbygd var fedigbygd i 1955. Bataljonen flyttet til Skjold i januar 1955 og har siden hatt tilhold i denne garnisonen.

Den kalde krigen 1955-1990

Bataljonen var organisert som en infanteribataljon med tre geværkompanier, et støttekompani, et stabskompani og en bataljonsledelse. Bataljonen hadde stående beredskap som del av Brig N i hele denne perioden. Det kom nyutdannede soldater fra infanteriets rekruttskoler i Sør-Norge (Evjemoen, Sessvollmoen og Steinkjersannan)  fire ganger i året og bataljonen kunne fokusere utdanning og trening mot beredskapsoppdraget. Fra 1956 fikk bataljonen fast oppdrag om å ha en vakt/ beredskapsstyrke i Skibotn med ett kompani på 3 mnd rotasjonsbasis. Dette oppdraget inngikk som en del av forsvarsplanen for Lyngen linjen. Helligskogen og Brennfjell leir var en viktig del av soldatlivet i 2 bataljon på denne tiden. Oppdraget i Skibotn ble terminert i 1994 som følge av den kalde krigens slutt.

Omstruktureringer på 1990-tallet - motorisering og endret tjenestemønster

Slutten på kald krig medførte store endringer i Forsvaret og fokus endret seg fra stående beredskap til produksjon av soldater og befal primært til mobiliseringshæren. Nytt tjenestemønster for vernepliktige inne til førstegangstjeneste ble innført fra 1995 med det såkalte 0+ systemet. Soldatene skulle med dette gjennomføre hele sin tjeneste i samme avdeling og tjenestetiden skulle i større grad tilpasses skoleåret med hovedinnrykk på sommeren. 2 bataljon og de øvrige operative bataljoner i Brig N overtok rekrutt utdanningen fra øvingsavdelingene i Sør-Norge og soldatene fikk dermed 12 mnds tjeneste i avdelingen. 
Befal ble utdannet ved infanteriets befalsskoler (BSIS, BSIN og BSIT) og offiserer ble som i dag utdannet ved Krigsskolen. Fra 2005 ble Hærens befalskole opprettet og utdanningen desentralisert til bataljonene i Hæren. 2 bataljon hadde ansvaret for å utdanne fotlagførere til 2bn, Pbn og Kampeskadron. Befalskoletroppen var lagt inn i Kp C sin struktur til daglig inntil all befalsutdanning ble flyttet til Rena leir fra sommeren 2013.
Motorisering av infanteriet hadde stort fokus på 90-tallet. Som del av "divisjon 2000 prosjektet" investerte Hæren i nye terrenggående beltevogner (Hägglunds Bv206) og snøscootere slik at infanteriavdelingene ble mer mobile og hurtigere. 2 bataljon var på denne tiden avdelingen hvor befal og soldater fikk utdanning for å kunne virke i de ulike infanteribrigadene i 6 divisjon som var basert på mobilisering.

Kosovo 2001-2004

1999 markerer et veiskille for Hæren. Krigen i Kosovo og etableringen av KFOR (Kosovo Force) medførte at også 2. bataljon måtte endre sitt fokus utover på 2000-tallet. Bataljonen fikk oppdrag om å stille hovedstyrken til KFOR III (2000-01) med daværende bataljonssjef oberstløytnant Per Arne Five som styrkesjef. Dette var første gang at hoveddelen av styrkebidraget kom rett fra førstegangstjenesten. Noen var skeptiske til de unge soldatene, men godt fokusert trening og samhold i avdelingene som ble sendt medførte at oppdragene ble løst på en utmerket måte. Bataljonen trente deretter opp et mekansiert kp satt opp på M113 til å utgjøre Kp D i Telemark Bataljon som hadde oppdraget med KFOR IV og V (2001-02). Kp C / 2. bataljon og Stormeskadron 4/ Panserbataljonen trente deretter opp et mekansiert kompani oppsatt med SISU XA pansrede hjulkjøretøyer til å utgjøre mekinfkp 2 / KFOR VI og VII ( 2002-03) i Norwegian Mechanized Bn hvor hovedstyrken kom fra Panserbataljonen. I 2003 mente man at situasjonen i Kosovo ikke krevde like store styrker lenger, og samtidig hadde Norge involvert seg i en ny operasjon i Afghanistan som skulle påvirke størrelsen på innsatsen i Kosovo. KFOR VIII og IX (2003-04) ble dermed redusert til en mindre bataljon kalt Norwegian Task Force. Hovedstyrken og ledelsen kom fra 2. bataljon med oberstløytnant Aril Brandvik som sjef. Denne styrken skulle oppleve en meget krevende situasjon utover våren 2004 som kulminerte med store voldelig demonstrasjoner utenfor Priština. Oppdraget i Kosovo var først og fremst krevende i form av at soldater måtte gjøre politioppgaver og humanitære oppdrag.

Afghanistan 2006-2012

2. bataljon måtte også stille styrker til oppdrag i Afghanistan. i 2005 reorganiserte Hæren sitt styrkebidrag i ISAF, og man etablerte seg med en såkalt QRF (Quick Reaction Force) i Nord Afghanistan som del av Regional Command North (RC North). Telemark Bataljon stilte første styrke i 2006 og 2. bataljon tok over høsten 2006 og roterte med Panserbataljonen i 2007. QRF styrken besto av en kompanistridsgruppe med infanteritropper satt opp på CV9030N og feltvogner, skarpskyttere, bombekastere, sanitet og logistikkelement samt ledelse. Oppdraget til styrken var å fungere som en forsterkningsstyrke til de ulike PRT (Provincial Reconstruction Team) i Nord Afhanistan. Høsten 2007 blir QRF styrken fra 2.bataljon involvert i harde kamper under operasjon Harekate Yolo. Neste styrkebidrag fra 2. bataljon til ISAF var OMLT ( Operational Mentoring and Liaison Team) 1 i 2008-09 under ledelse av daværende bn sjef oblt Hokstad Sven Arne. Dette var et nytt oppdrag og en ny måte å tenke styrkebidrag på for den konvensjonelle delen av Hæren. Opplæring av lokale militære styrker på bataljonsnivå i den Afghanske Hæren var noe helt nytt for norske offiserer. OMLT besto primært av offiserer og befal som skulle drive opplæring av Afghanske styrker. Det hadde også sikringslag og et ledelseselement. 2 bataljon stilte også OMLT 2 høsten 2009 med oberstløytnant Sturla Bangstad som sjef.  
Det siste større styrkebidraget fra 2 bataljon til Afghanistan var deltakelsen i stab og støttekompaniet (CSS coy) i PRT 19 (2012) som endret navn til TSG-F (Transition Support Group Faryab) fra 4. juni 2012. CSS kompaniet var satt opp med ledelse og kjerne fra Kompani B, bidrag fra kavalerieskadronen og støttekompaniet. Bataljonen stilte også enkeltoffiserer i TSG-F stab. Oppdraget til TSG-F var å legge til rette for at Afghanske styrker kunne overta sikkerhetsansvaret og flytte alle Norske styrker ut av Faryab provinsen. Formell overtakelse av Camp Meymaneh fra norsk til afghansk ansvar skjedde 27. september 2012. TSG-F deployerte ut av Faryab og innpasserte Camp Nidaros i Mazar-e Sharif 29. september. TSG-F trakk ut av Afghanistan og var hjemme i Norge 30. november 2012.

Omstruktureringer og fokus på nasjonalt forsvar etter 2013

Reduksjonen og slutten på Afghanistan operasjonen har endret fokus i de fleste NATO land og også i Norge. Nasjonal forsvarsevne og beredskap er nå i fokus og dette påvirker hvordan landstyrker er organisert og trent. Etter å ha hatt ulike konfigurasjoner opp gjennom 2000-tallet med ulike typer pansrede kjøretøy og konsepter skulle bataljonen gå tilbake til røttene og bli en infanteriavdeling med fokus på evne til å operere i norsk terreng med vinter- og fjell strid som basis. Bataljonen er nå en infanteribataljon med beltevogner og  lette terrengkjøretøyer ( ATV og snøscootere) som transportkapasitet. Vinterkompetanse har vært bataljonens varemerke gjennom 60 år og er fortsatt sterkt prioritert. Bataljonen øver og trener primært i Indre Troms som del av Brigade Nord men deltar også på øvelser i andre deler av landet og i utlandet. Samarbeid og trening med allierte styrker er fortsatt en viktig del av virksomheten. Bataljonen bidrar med vinterkompetanse og har de siste årene støttet allierte enheter på trening i Norge (US Marines, UK Royal Marines, NLD Hæren og Franske styrker). Bataljonen har siden 2014  deltatt årlig med en kompanistridsgruppe i øvelse Saber Strike i Latvia hvor samarbeid med allierte står i fokus.