Jacques-Yves Cousteau

Biografi

I 1930 ble Cousteau opptatt på École Navale (flåteakademiet) i Brest og utdannet seg til artillerioffiser i den franske marine, noe som gav ham mulighet til hans første undervannseksperimenter. Han var under utdannelse som pilot, men et alvorlig biluhell endte hans pilotkarriere. I 1936 tester han en modell undervannsbriller, kanskje selve forfaderen til moderne dykkermasker.
I 1937 ble han gift med Simone Melchior. 
Han deltok i annen verdenskrig. Sammen med Émile Gagnan utviklet han Aqualungen i 1943. Dette var forløperen til vår tids trykkluftapparat som nå blir brukt ved apparatdykking. Bakgrunnen for deres utvikling av et effektivt frittsvømmende luftåndingssystem var to oksygentoksisitets-ulykker hos dykkere som anvendte kretsløpsåndingsapparater (rebreathere).
Etter krigen, mens han fremdeles var ansatt i den franske marine, utviklet han teknikker for minerydding av Frankrikes havner, og utforsket skipsvrak.
I 1950 kjøpte Loel Guinness skipet Calypso som tidligere hadde vært ferge på Malta. Guinness leide ut skipet til Cousteau for symbolske 1 franc i året, og med Calypso besøkte Cousteau de mest interessante farvann i verden og endel elver. Under disse reisene produserte han mange filmer og fikk materiale til flere bøker. Cousteau vant tre Oscars for sine filmer, og en rekke andre filmpriser. Hans innsats bidro til å popularisere viten om marinbiologi.
Sammen med Jean de Wouters utviklet Cousteau i 1963 et undervannskamera kalt Calypso-Phot som senere ble produsert av Nikon som Calypso-Nikkor og senere Nikonos. Sammen med Jean Mollard skapte han SP-350, en tomannsubåt som kunne nå en dybde på 350 m. Suksessen ble gjentatt i 1965 med to ubåter som nådde dybder på 500 m. 
I 1957 ble Cousteau leder av det oceanografiske museum i Monaco, grunnla den undersjøiske gruppen i Toulon, ble leder av The Conshelf Saturation Dive Program (langtidsdykkingseksperimenter og de første bemannede undersjøiske kolonier) og var den eneste utlending som ble opptatt i the American Academy of Sciences.
Cousteaus popularitet var stigende. I oktober 1960 var det planlagt at en stor mengde radioaktivt avfall skulle dumpes til havs af EURATOM. Cousteau organiserte en kampanje mot dette som fikk stor tilslutning. Togene som transporterte det radioaktive avfallet ble stoppet av kvinner og barn sittende på jernbaneskinnene.
Følgende november forårsaket et offisielt besøk fra den franske president Charles de Gaulle i Monaco en offentlig debatt om den foregående måneds begivenheter og atomare eksperimenter generelt. Den franske ambassadør foreslo at Fyrst Rainier unngikk emnet, men angivelig ba presidenten Cousteau om å være vennlig med atomforskerne, og Cousteau menes å ha svart at det i stedet var hans ( presidentens ) forskere som burde være vennlige. Under denne diskusjon innså Cousteau at grunnen til de franske eksperimenter var at amerikanerne hadde nektet å dele atomhemmeligheter med sine allierte. 
I 1974 dannet han The Cousteau Society til beskyttelse av havets liv. I 1977 mottok han sammen med Peter Scott FNs miljøpris. I 1985 mottok han the Presidential Medal of Freedom av Ronald Reagan. I 1992 ble han invitert til Rio de Janeiro til FNs internasjonale miljø- og utviklingskonferande, og ble fast konsulent for FN og Verdensbanken.