Louis Malle

Bakgrunn

Malles kom fra en velstående familie. Hans foreldre var Françoise (født Béghin) og Pierre Malle. Han fikk en katolsk oppfostring som kulminerte i studier ved en jesuittdrevet skole i Fontainebleau. Som 11-åring opplevde han en Gestapo-aksjon mot skolen, der de grep tre jødiske elever - hvorav én som var en bestevenn av ham - og en jødisk lærer. De ble deportert til Auschwitz. Skolens rektor, karmelittpresten Père Jacques, ble arrestet for å ha holdt sin hånd over dem, og ble sendt til konsentrasjonsleiren Mauthausen.  
Senere fulge høyere studier ved Sorbonne, der han tok eksamen i statsvitenskap. Årene 1951-1953 lærte han seg film.

Regissør

Han slo igjennom med sin debutfilm Heisen til skafottet (1958) med Jeanne Moreau i hovedrollen og med originalmusikk av Miles Davis. Han var en av forgrunnsgestaltene i den nye franske bølge og en av Frankrikes og Europas ledende filmskapere. Bedre enn de fleste regissører klarte han å gi kvinner uforglemmelige roller.
Louis Malles verker og oppdatninger stemte ikke alltid med de allmenne estetiske regler som den mode nye bølge stod for. I begynnelsen av 1960-årene ble Malle stadig mer kritisk til samtidige filmskapere og tok offentlig stilling mot selve idéen om en ny bølge. De skiller som fantes mellom Malle og hans samtidige var typiske for en regissør som mange ganger er vanskelig å plassere. Av denna grunn er det ikke lett å trenge inn i Malles tvetydige relasjon til denne filmbevegelse. I stedet er det mer fruktbart å studere hvordan hans arbeide holdt seg innenfor og utenfor rammene for denne bevegelse.
Sin stilling som en av de ledende regissører i denne filmperiode oppnådde han med tidlige filmer som De elskende (1958) og Ta mitt liv (1963). På 1970-tallet kom han med ytterligere verk som Urolig hjerte (1971), Lacombe Lucien (1973) og Pretty Baby (1977). Fra midten av 1970-tallet var han bosatt i USA, der han fortsatte å regisserd/produsere en rekke kritikerroste filmer, blant andre Atlantic City (1980) og Min middag med André (1981). 
Han vendte så tilbake til Frankrike, der han i 1987 spilte inn På gjensyn, en skildring av den tyske okkupasjonen av hjemlandet under andre verdenskrig. Hans siste film ble Vanya på 42. Street (1994).
Ved sin død ble han hyllet av president Jacques Chirac som «en av de mest strålende filmskaperne i Frankrike».
Malle var fra 1980 frem til sin død gift med den amerikanske skuespillerinnen Candice Bergen.

Den eventyrlige verden

Den eventyrlige verden (originaltittel Le Monde du silence) er en dokumentarfilm om livet i havet fra 1956 basert på oseanografen Jacques-Yves Cousteaus bok av samme navn. Dette var Malles debut som instruktør. Han instruerte filmen sammen med Cousteau. Filmen er en av de første til å bruke undervannsfotografi til å vise havets dyp i farger. Den er opptatt om bord på forskningsskipet «Calypso» hvor filmteamet gjennom to år opptok mer enn 25 km film i Middelhavet, Persiabukta, Rødehavet og Indiahavet, hvor bare en tiendedel ble brukt i den ferdige filmen.
Filmen vant Oscar for beste dokumentarfilm samt Gullpalmen ved Filmfestivalen i Cannes for beste film. Det var første gang gullpalmen gikk til en dokumentarfilm, og siden har det bare skjedd en gang til i 2004 da den amerikanske Michael Moore fikk gullpalmen for filmen Fahrenheit 9/11.

Pretty Baby

Pretty Baby er en amerikansk-produsert historisk dramafilm om barneprostitusjon fra 1978. Filmen foregår i 1917 i New Orleans' bordellkvarter Storyville. Brooke Shields spiller hovedrollen som den 12-årige Violet.

På gjensyn

På gjensyn (originaltittel Au revoir les enfants) er en fransk film fra 1987 skrevet, produsert og instruert av Louis Malle. Filmen vant Gulløven for beste film ved Filmfestivalen i Venezia, og i Danmark fikk den Bodilprisen for beste ikke-amerikanske film i 1989. 
Filmen er basert på instruktørens egne barndomsopplevelser.