google/wiki40b huggingface dataset:
Bare Barn Band

Bare Barn Band er et band fra Arendal som lager musikk for barn.
Bandet ga ut debutalbumet Sett deg opp i kørja i 2009, og releasekonsert ble holdt 15. november samme år i Arendal rådhus og kulturhus.
Bare Barn Band deltok på Parkkonsert i 2009, og er med på Park CD-N som kom ut samme år. De spilte på Canal Street i Jazz in the park i 2009 sammen med blant andre Maria Mena. og i 2010 på Plaskejazz sammen med Elisabeth Lindland på Merdø. De hadde samme år konsert sammen med Elisabeth Lindland i Arendal rådhus og kulturhus, samt spilte for kronprinsparet i Sam Eydes Plass.
I 2011 spilte de på Arendal Bilmesse, og de er også booket til Plaskejazz på Merdø i 2011 også. Oppfølgeralbumet til bandet blir innspilt i 2011 og er forventet utgitt senere samme år.
Medlemmene i bandet er etablerte musikere som alle lever av musikk på ett eller annet vis. Dag Tynes er kjent fra blant annet bandet Theo og CD-en Det har raba igjen...nye og kjente spor... til Knut Andreas Olsen. Rasmus Solem har blant annet vært studiomusiker for Espen Lind og deltatt på albumutgivelse med Inger Marie Gundersen, som har Ole Kelly Kvamme i sitt faste band. Leif-Magnus Lilleaas har utdannelse fra Berklee College of Music og Liverpool Institute for Performing Arts, og er utdannet musikkterapeut ved Norges musikkhøgskole.
Den kroatiske demokratiske union

Hrvatska Demokratska Zajednica (norsk: Kroatias Demokratiske Union, HDZ) er et stort kroatisk høyreparti, opprinnelig sterkt nasjonalistisk, nå mer kristeligdemokratisk og konservativt. Partiet ble grunnlagt i 1989 av blant andre Franjo Tuđman. Partiet hadde statsministeren mellom 1990 og 2000 og igjen fra 2003. HDZ er assosiert medlem av Det europeiske folkepartiet (EPP).
Köfte

Köfte (på gresk kalles det keftos) er godt krydrete, ofte litt avlange, tyrkiske kjøttboller laget av kjøttdeig. Bollene serveres ofte sammen med cacık eller tzatziki. 
En spesiell variant er çiğ köfte (norsk: «rå köfte»), som også kan lages vegetabilsk, der kjøttdeig blandes med bulgur og vanligvis med litt sterkere krydder og pepper enn vanlig köfte. Denne serveres med ayran og ulike typer salatblader. Det er vanlig å rulle rå köfte i salatbladene før man spiser dem.
Andre typer köfte er utbredt også andre steder i Midtøsten, samt i Pakistan.
Christoph Scheurl

Bakgrunn

Christoph Scheurl var sønn av Christian (I) Scheurl (1457-1519), en kjøpmann som hadde flyttet fra Breslau til Nürnberg, og hans hustru Helena (født Tucher). Han fikk en grundig unservisning av en provatlærer i foreldrehjemmet, og etterpå som privatelev ved  regnemester Leonhard Vogel fra Coburg. 
Han ble bestemt for studier i rettsvitenskaper og dro i mars 1496 til Universitetet i Heidelberg. o år etter fortsatte han studiene ved Universitetet i Bologna. Der tok han preg av humanismen som han møtte. Studiene ble vanskeliggjort ved at faren i 1500 mistet en stor del av sin formue. Men ved hjelp fra slektninger på morssiden kunne han fortsette, Den 23. desember 1506 ble han promovert til doktor i kirkerett og verdslig rett.

Karriere

Med støtte fra Johann von Staupitz fikk Scheurl kontakt med kurfyrst Friedrich III av Sachsen, som tidlig i 1507 satte ham til professor ved Universitetet i Wittenberg (Leucorea). Etter å ha ankommet byen den 8. april begynte han den 13. april 1507 med å forelese i kanonisk rett og Humanas Literas, og overtok tillike den 1. mai akademitets rektorat. Han gikk inn for å elevere høyskolens nivå, og foreslo nye statutter etter forbilde fra Universitetet i Bologna. Hans bestrebelser bar frukter, og tiltrakk flere humanistiske lærekrefter til Leucorea, og studenttilstrømningen tok også til. 
Den 26. juli 1508 ble Christoph Scheurl utnevnt til saksisk råddsherre og bisitter ved den hertuglige saksiske rett i Leipzig og Altenburg. Selv om kurfyrst Friedrich III (kalt Fredrik den vise) gjerne ville ha beholdt ham i Wittenberg, fulgte Scheurl i desember 1511 et kall til Nürnberg, der han 5. april 1512 ble tatt i ed som rådskonsulent.
Som dette var han aktiv i diplomatiske oppdrag for Nürnberg-rådet. Slik reiste han i 1519 til Aragon, for å overbringe den nyvalgte kong Karl V byen Nürnbergs lykkønsker. I 1522 var han blant de sendemenn som forhandlet med erkehertug Ferdinand i Wien om tyrkerhjelpen. I 1523 var han atter ved det keiserlige hoff i forbinmdelse med Nürnbergs klake mot Reichsabschied. 
Reformasjonshistorisk betydning fikk Scheurl både ved som formidling mellom Johannes Eck og Martin Luther, og ved spredingenen av Luthers 95 teser.
Dønnes kirke

Historie

Kirken antas å være bygget på oppfordring av Pål Vågaskalm (død 1245) en gang på 1200-tallet, på tuftene av en enda eldre kirke. Den var opprinnelig et enskipet familiekapell i gråstein, som den gang ble benevnt Dynjarnes kirke, i privat eie som del av Dønnesgodset. Et mausoleum var anlagt under koret. På 1500-tallet hadde den fortsatt status som kapell, det ble utviklet lønnganger i veggene, og etterhvert også bygd gravkapell som fungerte som ekstra mausoleum for godseierens familie.
Kirken fungerte også som sognekirke, og eier Isach Jørgen Coldevin ønsket en tid å kreve kirketiende fra øyboerne. Etter en tids strid, og etter Coldevins død (1793) ble kirken i 1796 solgt til Det Kgl. Norske Misjonskollegiet. I 1866 ble den utvidet til triangelkirke og utstyrt med løkkuppel, lik den man finner på Alstahaug kirke og Herøy kirke. Flere kister med familien Coldevin og Tønder ble da funnet under tregolvet og ligger i dag i mausoleet.  En myntskatt fra Håkon Håkonssons tid er også avdekket under kirken.
På 1960- og 1970-tallet ble Dønnes kirke undersøkt og istandsatt under ledelse av Håkon Christie. Ved utgravingene på 1960-tallet ble det funnet 356 mynter og brakteater, de eldste fra første halvdel av 1200-tallet, samt biter av farget vindusglass, en liten englefigur i metall og stykker av et relikvieskrin. Restaureringsarbeidet ble fullført i 1974.
I 1999 feiret menigheten Dønnes kirkes 800-årsjubileum. Samtidig feiret man de andre middelalderkirkene på Helgeland. Eilert Hægeland skrev i den anledning verket «Partita med Helgelandsk tone», som han tilegnet de tre kirkene.

Inventar

Utsmykningen består blant annet av «Madonna med barnet» fra 1200-tallet, en skulptur av St Laurentius (Sankt Lavrans) fra 1400-tallet, prekestol fra barokken, flere bilder av Barak Boghart fra 1600-tallet, og altertavlen fra 1670.
Dagens kirkeorgel ble satt inn i 1866, bygd av Paul Chr. Brantzeg.
Don't Be Shallow

Don't Be Shallow er en musikk-EP med Sondre Lerche, utgitt i 2003.
Andreas S. Oksvold

Familie og yrkesliv

Han ble født på husmannsplassen Høgsveet under gården Oksvoll på Sparbu som sønn av Sakarias Johannessen Oksvold og Marta Larsdatter Haugdal. Han mistet faren som toåring, og moren ble gift på nytt med enkemannen Jørgen Oksvold, og ryddet plassen Jørnplassen. Andreas S. Oksvold giftet seg med Mette Gurine Nilsdatter Trøite fra Hegra, som han fikk fire barn med. Oksvolds svoger var ordfører og stortingsmann Johan Peter Trøite.
Etter eksamen ved Klæbu seminar i 1882 var han huslærer på Lund i Egge og lærer i Hegra og Egge de neste to årene. Deretter var han handelsbetjent hos kjøpmann Berg i Vallersund på Fosen. Oksvold ble handelsbetjent hos kjøpmann Carl Vodahl i Steinkjer i 1887, ekspeditør for Indtrøndelagens Dampbåtsamlag i 1889 og bestyrer ved Aktie Handelsforeningen Bien i 1891. I 1895 gikk Oksvold sammen med Robert Hermannsen om å etablere firmaet Hermannsen & Oksvold, som drev handel med «kolonialvarer, jernvarer, fargehandel, glass og steintøy samt kortevarer.» Etter bybrannen i 1900 drev Oksvold handel i eget navn frem til 1906. I 1906 overtok han som kasserer i Stod og Stenkjær Sparebank etter Ole Andreas Sæther.

Politisk arbeid

Oksvold var medlem av Steinkjer bystyre fra 1896, medlem av formannskapet i flere perioder og ordfører 1902–1903. Han var valgmann, og var vararepresentant til Stortinget fra Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag) 1901–1906. Oksvold møtte på Stortinget for Hans Konrad Foosnæs fra april 1904 og ut året, senere fast for statsråd Harald Bothner 1905–1906. Oksvold var medlem av Stortingets landbrukskomité i 1904 og Stortingets konstitusjonskomité 1905–1906.
Oksvold kom i kontakt med avholdsbevegelsen som huslærer på Lund, og ble medlem av godtemplarlosjen Ølver i Steinkjer. Da han kom tilbake til byen som handelsbetjent i 1887, gikk han inn i Stenkjær og omegns totalavholdsforening, som var tilknyttet DNT, og satt periodevis som formann. Han var formann i Inntrøndelagen fylke av DNT 1891–1894, 1896–1898, 1899–1901 og 1909–1912. Fylkesorganisasjonen hadde over 2 800 medlemmer ved etableringen i 1891.

Død

Han døde av tuberkulose i 1914, 52 år gammel, og ble begravet fra Steinkjer kirke.
Politiagentene

Politiagentene (orig: Stingers) er en australsk krim- og dramaserie som gikk på Nine Network fra 1998 til 2004. Serien handlet om en gruppe politiagenter i Melbourne som levde et hemmelig liv under stadig skiftende identiteter. Ved hjelp av løgner og dobbelspill infiltrerte agentene de kriminelle miljøene og løste saker der andre politienheter sto maktesløse. De skjulte sin virkelige identitet, ikke bare for forbryterne, men også for kollegene. Tre menn og to kvinner utgjorde den hemmelige spanergruppen: Peter Church (Peter Phelps) er var ensom ulv som er dypt plantet i det kriminelle miljøet. Ellen MacKenzie (Anita Hegh) hadde hatt en lynkarriere i politiet og var spesialist på organisert kriminalitet. Bernardo Rocca (Joe Petruzzi) var gruppens trygge klippe og var på vei oppover karrierestigen. Angie Piper (Kate Kendall) var en meget samvittighetsfull og fysisk topptrent politikvinne. Oscar Stone (Ian Stenlake) var gruppens klovn, og et geni når det gjaldt å skape nye identiteter.
Serien er inspirert av virkelige historier hos en undercoverenhet ved Victoria Politiet i delstaten Victoria.
Den har blitt sendt i over 60 land, deriblant i Norge, hvor den ble sendt på NRK Detektimen fra 2000 til 2007. Den ble sendt i reprise på NRK3 fra 2008. I Norge hadde serien et seertall på mellom 500 000 og 800 000. Seertallene var høyest de første fem årene.
Zhongyuan

Zhongyuan (kinesisk: 中原区, pinyin: Zhōngyuán Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhengzhou i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 97,1 km² og teller 540 000 innbyggere (2002).
Zhongyuan er sete for lokalregjeringen for Zhengzhou.
Turn under Sentralamerikanske og karibiske leker 1959

Turn under Sentralamerikanske og karibiske leker 1959. Turn var en av flere sporter i de åttende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Caracas i Venezuela i perioden 6. til 15. januar 1959. Det var fjerde gangen som turn var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var åtte øvelser og Mexico ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Venezuela som også vant fire gull.
Frederik av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Nordborg

Biografi

Frederik var sønn av hertug Hans den yngre av Sønderborg og Elisabeth av Braunschweig-Grubenhagen, og oppkalt etter sin fetter Frederik II. Frem til 1597 ble han oppdratt ved det danske hoffet sammen med sine fettere. I 1603 var det på tale at han skulle giftes med en datter av den russiske tsaren, men til farens ergrelse ville han ikke vite av det. I 1615 fikk Christian IV overtalt ham til å gå inn i krigsvesenet, noe faren betalte utgiftene for. Ikke lenge etter stakk han dog av og søkte tilflukt hos søsteren Maria i hennes kloster i Itzehoe.
Forholdet til faren var ikke det beste; mens hans 5 brødre hver fikk et fyrstedømme, ble Frederik avspist med et årlig deputat på 5000 riksdaler. Imidlertid var det bestemt, at han skulle arve den av brødrene som først kom til å dø uten livsarvinger. Det oppnådde han den 21. februar 1624 ved broren Hans Adolfs død, hvor han overtok Nordborg med Nørre Herred på Als og Ballegård i Sundeved. Rumohrsgaard måtte han dog avstå til broren Alexander. I 1633 arvet han etter broren Christian på Ærø gården Gråsten, som han kort etter solgte til broren Philip. Til tross for salget kunne det lille fyrstedømmet ikke bære utgiftene til hoffholdet,  og det ble snart opparbeidet gjeld som hensto ubetalt. Få år etter var en konkurs uunngåelig, og i 1669 inndro kongen lenet.
Frederik døde den 22. juli 1658 i Nordborg, og ble bisatt i Egen kirke. I 1808 ble hans kiste overført til Nordborg kirke.  Nordborg kirkebok vitner om mange heksebrenninger i hans tid.

Ekteskap

Frederik var gift to ganger: Første gang den 1. august 1627 med Juliane av Sachsen-Lauenborg (d.1630). De fikk sønnen Hans Bugislav (1629–1679). Annen gang den 5. februar 1632 i Nordborg med Eleonora av Anhalt-Zerbst (d. 1681) som overlevde ektefellen og beholdt Østerholm som enkesete. De fikk sammen 5 barn.
Shakubuku

Shakubuku (japansk: 折伏), eller «å konvertere», er et begrep som første gang forekommer i Śrīmālādevī Siṃhanāda sūtraen. Ordet knyttes gjerne til Nichirenbuddhismen, men forekommer ofte i Taishō Tripiṭaka og i verkene til de kinesiske Tiāntái-patriarkene Zhiyi og Zhanran.
Det brukes ofte om misjoneringen og omvendelse til Nichirenbuddhismen.
Telebutikken

Telebutikken var en butikkjede etablert i 1995 i Larvik. De to første årene het kjeden Mobilexperten. Fra en sped begynnelse vokste selskapet slik at kjeden Telebutikken i 2008 hadde 65 butikker. I 2008 hadde kjeden en omsetning på 290 millioner.
Telebutikken var opprinnelig et familieeid selskap, med Ole-Johan Svensen og Jan Svensen som eiere. Investoren Stein Matre (MTU Telecom), Gard Eriksrud og Hans-Jørgen Johnsen kjøpte opp kjeden i 1998. De inngikk samtidig et strategisk samarbeide, hvor fokus skiftet fra salg av mobilabonnement for Telenor og over til NetCom, fra 2016 Telia Norge. Innen kort tid ble kjeden svært viktig for NetComs salg av mobilabonnement, noe som førte til at kjeden gradvis ble kjøpt opp av NetCom og til slutt overtatt i sin helhet i 2008. Morselskapet skiftet navn til ComHouse, og overtok samtidig kjeden Klart Svar. Telebutikken var lokalisert på nesten alle de største kjøpesentrene i Norge. I 2007 kjøpte Telebutikk-kjeden fotokjeden Preus Foto.
I 2011 endret Telebutikken navn til NetCom da NetCom ønsket å integrere nettbutikken og de fysiske butikkene og la det fysiske butikkene være selskapets ansikt utad.

iPhone-eksklusivitet

11. juli 2008 kom Apple sin suksesstelefon iPhone 3G i salg for første gang i Norge, via Telebutikken. Da telefonen ble lansert i Norge, solgte kun 15 butikker denne telefonen, spredt rundt i landet. iPhone var i Norge operatørlåst til NetCom, men etter 2009 selges telefonen også gjennom andre operatører og butikker som tilbyr mobiltelefoner.
Norge (Virginia)

Norge er et kommunefritt område i James City County, i delstaten Virginia, USA (37°22′06″N 76°46′16″V). Norge var tidligere lokalisert langs den gamle Richmond-Williamsburg Stage Road, som i moderne tid ble til U.S. Route 60 i Virginia. Interstate 64 i Virginia ble bygd gjennom området på 1970-tallet og passerer like i nærheten. Exit 231 er merket «Croaker-Norge», som er navnene på to mindre samfunn i nærheten.
Samfunnet Norge ble formelt etablert i 1904, oppkalt etter gamlelandet Norge, i den vestlige delen av James City County av norskamerikanere og andre fra Skandinavia, av personer som ankom stedet fra andre deler av Nord-Amerika og av nye innvandrere. Landområdene hadde en overkommelig pris og kunne tilby rike jordbruksområder i et mindre tøft klima enn i de nordlige statene og midtvesten, hvor noen av immigrantene opprinnelig hadde slått seg ned da de ankom Amerika.
Racing de Santander

Real Racing Club de Santander er en spansk fotballklubb fra Santander, Cantabria, og spiller i Segunda División B. Klubben ble stiftet i 1913. Klubben spiller sine hjemmekamper på Estadio El Sardinero. Klubbens mest kjente spiller er nok Nikola Zigic. Han er spiss på lån fra Valencia CF. Andre kjente spillere er Peter Luccin, Pedro Munitis og Gonzalo Colsa.
Terry Adkins

Biografi

Adkins er utdannet veterinær og var stasjonert ved en millitærbase i Alaska da hundesledeløpet Iditarod ble arrangert for første gang i 1973. I dette løpet fikk han jobb som veterinær, og han var også den eneste som hadde dette vervet i Iditarod 1973. Det ble en krevende jobb, og han mente etter løpet at det ville være mer avslappende å være deltaker i Iditarod i stedet for å jobbe som veterinær.
I 1974 debuterte han derfor i hundesledeløpet, og han endte til slutt som nummer 19. Totalt har han deltatt 22 ganger, og fullført 18 ganger, og hans beste plassering er fra 1984 der han ble nummer 8.
To ganger har Terry Adkins vunnet Fred Meyer Sportsmanship Award, og han har også blitt kåret til den mest inspirerende hundekjøreren. I 2004 var han løpets Honorary Musher, en utmerkelse som få aktive hundekjørere har fått.
Svínoy

Naturgeografi

Svínoy tilhører den nordøstlige delen av Færøyene, som kalles Norðoyar, og ligger øst for Borðoy, sørøst for Viðoy og sør for Fugloy. I luftlinje ligger øya 50 km nordøst for Tórshavn. Sundet mellom Svínoy og Fugloy kalles Fugloyarfjørður, mens sundet mellom Svínoy og Viðoy og Borðoy kalles Svínoyarfjørður.
Svínoy måler 27,29 km², og de 12 holmene og skjærene rundt den måler mindre enn 0,01 km². Øya har en noe avlang form som strekker seg i nordøstlig–sørvestlig retning. Øya deles i to av Svínoyarvík, som skjærer 2 km inn fra østkysten. Eidet som binder de to delene sammen, kalles Svínoyareiði (34 moh.). De sørligste to tredjedelene av øya er de mest fjellendte. Her finnes øyas høyeste punkt, Havnartindur (586 moh.).

Samfunn

Svínoy og Fugloy utgjorde én kommune fra 1913 til 1932, da kommunen ble delt. I 2007 gav over 90 % av velgerne på Svínoy sin tilslutning i en folkeavstemning til at Svínoy skulle gå inn i Klaksvíkar kommuna med virkning fra 2009.
Politisk har velgerne på Svínoy ofte foretrukket de separatistiske partiene Fólkaflokkurin og Tjóðveldi, det første med rundt halvparten av stemmene. Generelt står Fólkaflokkurin sterkt på Norðoyar, noe som kan skyldes Brøðrasamkomans innflytelse, næringsstruktur og regionale skillelinjer. Da folketallet på øya var på sitt høyeste rundt den første verdenskrig, var læreren Símun Júst Jacobsen valgt til Lagtinget for Sambandsflokkurin. Heini Justinussen fra Fólkaflokkurin møtte under den andre verdenskrig.
Folkeskolen i bygden ble oppført i 1930-årene. Skolen har ikke hatt elever siden skoleåret 2005/2006.
Bernardo Strozzi

Liv

Strozzi gikk i lære hos den innflytelsesrike sienesiske maleren Pietro Sorri som oppholdt seg i Genova fra 1595 til 1597. I 1598 gikk Strozzi inn i kapusinerordenen og fikk tilnavnet il Cappuccino. I klosteret malte han flere bilder av Frans av Assisi.
Etter at faren døde i 1610 ba han om å bli midlertidig løst fra ordensløftet for å kunne forsørge moren og en ugift søster. Han fikk oppdrag av Genovas mest innflytelsesrike familier, produserte flere oljemalerier og fikk store veggdekorasjonsoppdrag som kulminerte med freskene i San Domenico. Lite av hans produksjon fra denne tida er bevart.
Fra april til juli 1625 skal Strozzi ha oppholdt seg i Roma, innkalt av ordenen for å styrke byens tilstedeværelse av kapusinere i byen. Kapusinerledelsen fordømte de verdslige arbeidene hans, dvs. portretter og sjangermalerier, og forholdet ble stadig mer anstrengt. Rundt 1630, etter at moren var død og søsteren gift, nektet Strozzi å gå i kloster igjen. Hans overordnede fikk ham arrestert og han satt inne i 17 - 18 måneder.
Rundt 1632-1633 dukket Strozzi opp i Venezia der han hadde fått oppholds- og arbeidstillatelse. Il prete Genovese, som han gjerne ble kalt i Venezia, gjorde hurtig karriere i byen. Han malte portretter av representanter fra byens overklasse og av kjente kunstnere som Claudio Monteverdi, Barbara Strozzi og hennes far Giulio Strozzi. Han fikk også betydelige offentlige oppdrag, eksempelvis altertavlene i Chiesa degli Incurabili og Chiesa di San Nicolò da Tolentino.

Verk og stil

Bernardo Strozzi var en allsidig kunstner som arbeidet med mange ulike temaer, som historiemaleri, allegoriske framstillinger, sjangerscener, portretter og stilleben. Religiøse motiver utgjør hovedandelen av produksjonen hans. Strozzi arbeidet som freskomaler, men fikk større suksess med sine arbeider på kanvas.
Strozzi regnes som en av de mest betydelige representantene for kolorismen på 1600-tallet. Verkene hans viser innflytelse fra ulike stilarter: Caravaggios kan stil spores i Strozzis alterbilder, mens sjangermaleriene hans er påvirket av flamlenderne Aertsen, Rubens og van Dyck. 
Den lyse paletten i Strozzis kolorisme peker framover mot Tiepolo.

Påvirkning og ettermæle

Strozzis verk utøvet en betydelig påvirkning på utviklingen av billedkunsten både i Genova og Venezia, og han regnes som den viktigste grunnleggeren av den venetianske barokkstilen.
Strozzis mange elever og den store mengden produserte malerier, som gjerne ble laget i ulike versjoner, tyder på at han hadde flere assistenter og drev et større verksted. Dokumenterte elever er Francesco Durello, Antonio Travi, Ermanno Stroiffi, Clemente Bocciardo, Giovanni Eismann, Giuseppe Catto og Giovanni Andrea de Ferrari.
Verk av Strozzi vises i mange ledende museer og kunstgallerier.
Caprese

Insalata Caprese, eller caprese-salat, er en italiensk matrett som lages av mozzarella, tomater, basilikum og olivenolje. Caprese serveres ofte som en antipasto.
Aphodaulacus

Levevis

Disse billene lever trolig i møkk.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Asia.
Lagmannsholmen

1600-tallet

Marinen var fra 1628 felles for kongeriket Danmark/Norge og ble regnet som kongens private eiendom. I Norge fantes bare en liten skjærgårdsflåte på 14-15 fartøyer, såkalte skjærbåter. Den hadde sin første base ved Christiansø festning ved Flekkerøy, siden ved Fredriksholm festning, for så, etter at Kristiansand var grunnlagt i 1641 og var begynt å fungere som by, å bli flyttet inn til Lagmannsholmen i Vestre havn.
Planene for befestningsanleggene på Lagmannsholmen ble godkjent i 1686, 12 år etter at Christiansholm festning stod ferdig i Østre havn. Dette hadde sammenheng med at Christian V beslutning om å flytte både orlogsverftet og orlogsstasjonen fra Fredrikstad til Kristiansand. Opprinnelig hadde Lagmannsholmen bare ett batteri, men Christiansholm lå bare 750 meter unna. Lagmannsholmen fikk nå verft for bygging av galeier og skjærbåter. Etter hvert omfattet anleggene også Odderøya og Odderøya fort (Odderøya befestninger) som etter hvert fikk større betydning for forsvaret enn Lagmannsholmen. 
På slutten av 1600-tallet ble det også anlagt et galeiverft i Sandvika som lå landfast 500 meter nordvest for Lagmannsholmen.

1700-tallet

Skjærgårdsflåten bestod i 1707 av 14 fartøyer. Verftet på Lagmannsholmen hadde en bemanning på 52 mann. I 1750 startet byggingen av hovedstasjon for marinen i Fredriksvern.

1800-tallet

I tillegg til marineverft på Lagmannsholmen og i Sandvika, blir et nytt «Kongens verft» anlagt på Tangen. I en hektisk førkrigstid var opptil 600 mann i arbeid her, og de første to kanonjollene gikk av stabelen 5. november 1807. I løpet av vinteren ble det bygd totalt 12 kanonjoller og 11 kanonsjalupper på marinens egne og forskjellige private verft i Kristiansand.  
Etter utbruddet av krigen mellom England og Danmark-Norge i 1807 og det etterfølgende flåteranet bestod «Den Norske Kystdefensjon» av linjeskipet «Prinds Christian Fredrik» (som senere gikk tapt), orlogsbriggen «Lougen» samt et fåtall rokanonsjalupper, rokanonjoller og noen mindre, armerte båter. Denne flåten var i hovedsak stasjonert langs Skagerrakkysten for å sikre transportene mellom Danmark og Norge. Utover i krigsårene ble kystdefensjonen forsterket med i alt åtte orlogsbrigger og et stort antall rokanonfartøyer og andre armerte småbåter. På et par år ble over 40 kanonsjalupper og 50 kanonjoller bygd og fordelt langs kysten i grupper.
Festningen på Lagmannsholmen hadde i 1810 åtte 18 punds kanoner og fire 8 punds kanoner. Gravskjær og Lagmannsholmen hadde broforbindelse. Skjæret var bestykket med 4 kanoner.

Status

I dag er Lagmannsholmen en del av Kristiansands containerhavn og er landfast ved Fiskebrygga. Det meste av holmen er sprengt bort og det er anlagt store havnelagre i betong samt kornsilo. Det gamle «Krutthuset» er det eneste som kan minne om at holmen har en lang historie – for den som klarer å få øye på det.