Karamay

Irtysj–Karamay–Ürümqi-kanalen

Tilgangen på vann har alltid vært en utfordring i Karamay. Allerede på 1960-tallet startet byggingen av en 75 km lang kanal. Dette skulle bli forstadiet til den mye mer omfattende Irtysj–Karamay–Ürümqi-kanalen som ble påbegynt i 1990-årene. Kanalen tar vann fra Irtysj og starter med en demningen («Project 635 Dam») i Fuhai, Altay. Den går så sør-sørvest og krysser Ulungur-elven i en akvedukt. Deretter deler kanalen seg i en vestlig kanal (西干渠) mot Karamay og en østlig kanal (东干渠) mot Ürümqi.
Den vestlige kanalen ble påbegynt i 2000, kom frem til Karamay by i 2008, og dannet grunnlaget for Karamay-elven (克拉玛依河, Kèlāmǎyī hé) som er 8,5 km lang og går gjennom byen. Elven renner ut i et endorheisk vannmagasinet Aykula (eller Aikule) (阿依库勒水库) like utenfor byen.

Natur

Selv om Karamay assosieres med ørken finnes det innsjøer og flere fluviale landskap i området. I Urho-distriktet, nord i Karamay, finnes en elvedal med 40-60 meter høye klipper på hver side, formet av Baiyang-elven  (白杨河), også kjent som Poplar-elven som renner fra Saur-fjellene og gjennom Toli i prefekturet Tacheng. Den renner ut i Eyrik-sjøen (艾里克湖) helt i utkanten av Gurbantünggüt-ørkenen, og former en naturlig oase med et rikt dyre- og planteliv. I forsøk på å møte behov for vanning og akvakultur i området, kom det i 1972  et reguleringsmagasin («Poplar River Reservoir»). Den tok vannet sitt fra Baiyang-elven. Senere i 1991 ble et annet reguleringsmagasin («Antelope Spring Reservoir») anlagt. Det var ikke bærekraftig og Eyrik-sjøen begynte å skrumpe inn i 1970-årene. Allerede i 1990-årene var sjøen å regne som tørrlagt. I et forsøk på å redde sjøen ble det besluttet å frigi 1/3 av vannet fra den kunstige Irtysj–Karamay–Ürümqi-kanalen inn i Baiyang-elven. I 2016 er Eyrik-sjøen 70 km² og opptil 3,1 meter dyp i nedbørssesongen.
En annen fluvial morfologi er «Dushanzi Grand Canyon» som ligger i den sørvestlige regionen, ca. 30 km fra byen Dushanzi. Dalen deler Karamay fra Wusu-distriktet i Tacheng og er et resultat av Kuitun-elven som renner inn fra Kunlunfjellene i sør. «Dushanzi Grand Canyon» har 200 meter høye klippevegger i et 100-400 meter bredt dalføre. 
Både dyre- og plantelivet i området preges av et ørken-miljø. Likevel er det er noe observasjoner av mongoliagaselle i de kaldere årstidene. I Urho-distriktet og i byen Xiaoguai finnes de kjente skogene med Populus euphratica. De er spesielt hardføre og trenger lite nedbør, og brukes aktivt for å hindre ørkenspredning. Annen fauna er: fasan, asiatisk villesel, villsvin, rev, ulv, ender og harer. Den naturlig vegetasjon i området inkluderer også: Haloxylon ammodendron, Elaeagnus angustifolia, Aristida adscensionis, Salsola, Rheum officinale, astragalus mongholicus, Tamarix. I tillegg finnes det langsmed elveleiene, innslag av vier, Elaeagnus oxycarpa, vilt roser, Nitraria, lakrisplante og Achnatherum. Det er anlagt en ørkenpark i Gurbantünggüt-ørkenen helt nord i området.

Samferdsel

Kinas riksvei 217 løper gjennom området. Den begynner i Altay og ender i Kuqa, begge i Xinjiang. Det er også bygget en toglinje, Kuitun–Beitun-banen som strekker seg fra Beitun i nord og knytter seg til Kashgar i sør, via Ürümqi og Karamay.
I tillegg har Karamay en flyplass 13 km fra bykjernen. Karamay lufthavn har en rullebane og direkterute til Beijing lufthavn, Ürümqi lufthavn og Shanghai lufthavn.

Silkevei-prosjektet

I tillegg er det igangsatt planer fra Beijing om en massiv transkontinental utbygging av handel og infrastruktur i Vest-Kina, det såkalte Silkevei-prosjektet  Tidligere har Karamays arbeidere vært nesten utelukkende kinesere. I 2016 startet blant annet Kinas petroleumsuniversitet, Beijing at Karamay ansettelser av utenlandske spesialister. Byen har også i denne tiden holdt flere internasjonale seminar og festivaler, som har trukket spesialister fra en hel verden.

Turisme og  «World Ghost City»

Turisme er en næring i vekst, og utgjør 2,7% av distriktets BNP. Det er kinesiske turister i eget land som er den domminerende gruppen. 
Den største turistattraksjonen i Karamay, «World Ghost City» eller «Urho Windy City», er et 15 km² stort område med yardang-landskap i Urho-distriktet.  «World Ghost City» er et resultat av et vind gap, mellom fjellene i vest og Gobi-ørkenen i øst. Området fikk AAAA-turiststatus av kinesiske myndigheter i november 2008 og utnevnt som en «utmerket turistattraksjon» («excellent tourist attraction») i Xinjiang. Navnet «Ghost City» kommer fra lyder skapt av sandfylt-vind som skraper mot de sedimentære fjellsidene.
En annen mer utilgjengelig fjellformasjon er «Yardang Ghost Town», som ble undersøkt av petroleumsgeologer på 1950-tallet. Femti år etter ble de gjenoppdaget av en fotograf. Fjellene har et fargespekter med ulike nyanser av rødt, og bergarter fra Juratiden.

Mat

Mattradisjonene i Karamay er sterkt preget den sammensetningen byen har av ulike etniske grupper. En signaturrett av ugurfolket i Karamay bygger på sauers indre organer, som melfylte lunger og risfylte pølser. En annen rett som har navnet «mat'en» og er bygget på fårekjøtt. Druene i Karamay er kjent for sin kvalitet. De er også kjent for den lokale helsedrikken «musailaisi» som angivelig skal være bra mot diabetes og fedme.