William Gull

Barndom og tidlig liv

Gull ble født 31. desember 1816 i Colchester i Essex. Hans far, John Gull, var kaptein på en lekter og var trettiåtte år gammel da William ble født ombord i lekteren «Duva» fortøyd ved St Osyth Mill i sognet St. Leonards. Hans mors pikenavn var Elizabeth Chilver og hun var førti år gammel da William ble født. Williams mellomnavn, Withey, kom fra hans gudfar, kaptein Withey, en venn og farens arbeidsgiver. Han var den yngste av åtte barn, to av dem døde som spedbarn. William overlevde fem søsken, to brødre (John og Josef) og tre søstre (Elizabeth, Maria og Maria).
Som ung gutt gikk William Gull på en lokal dagskole med sine eldre søstre. Senere gikk han på en annen skole i samme prestegjeld, drevet av den lokale presten. William gikk på denne skolen til han var femten, da han flyttet over til en kostskole i to år. Det var på denne tiden at han først begynte å studere latin. Prestens undervisning virker å ha vært svært begrenset, og sytten år gammel bestemte William at han ikke ville gå lenger.

Tidlig karriere i medisin

Omtrent på den tiden da ble Gull introdusert til Benjamin Harrison (administrator for Guys Hospital) som ble imponert over hans evner. Han inviterte ham til å arbeide Guys Hospital under hans beskyttelse, og i september 1837, høsten før han var tjue-en år gammel reiste Gull hjem og gikk inn for sitt livsverk, medisin.

Ekteskap og familie

Den 18. mai 1848 giftet Gull seg med Susan Ann Lacy, datter av oberst J. Dacre Lacy, i Carlisle. Kort tid etterpå flyttet de til Finsbury Square.
De fikk tre barn: Caroline Cameron Gull ble født i 1851 på Guys Hospital, (død 1929), hun giftet seg med Theodore Dyke Acland (sønn av Henry Acland. De fikk to barn, en datter (Aimee Sarah Agnes Dyke Acland) som døde som spedbarn i 1889, og en sønn Theodore Acland] (1890–1960), som ble rektor ved Norwich School

Baronett og Dronning Victorias livlege

Da fyrsten av Wales viste de første tegnene på sykdom 13. november 1871, mens han bodde i den kongelige residensen i Sandringham, Norfolk i begynnelsen ble han ble fulgt opp av dr. Lowe fra Kings Lynn Hospital, og av dr. Oscar Clayton som mente at feberen var forårsaket av et sår på en finger. Etter en uke uten tegn til bedring ble det diagnostisert tyfoidfeber og sendt bud på dr. Gull 21. november, og William Jenner den 23. Det kom for dagen at tyfusangrepet ble komplisert av bronkitt og det var fare for prinsens liv i mange dager.
Den neste måneden ble daglige bulletiner fra Sandringham lagt ut på politistasjoner rundt om i landet.  William Hale-White, forfatter av "«Great Doctors of the Nineteenth Century» fortalte senere «da jeg var gutt da sendte min fader meg hver kveld til politistasjonen for å få de siste nyhetene. Det var ikke før like pøør Jul at bulletiner ble utstedt bare én gang om dagen».

Sykdom og død

I 1887 fikk William Gull det første av flere slag i sitt skotske hjem på Urrard House i Killiecrankie. Angrepet av afasi var forårsaket av en cerebral blødning, som den eneste advarsel. Det hadde vært uforklarlig et par dager tidligere. Han kom seg etter et par uker, og reiste til London, men var under ingen illusjoner om fare for sin helse, bemerket han; «En pil har ikke truffet blink, men det er i
ngen ting å engste seg over»

«Jack the Ripper» (BBC mini-serie) 1973

I 1973 produserte BBC TV-serien «Jack the Ripper» en mini-serie i dokudramaformat. Serien, med manus av Elwyn Jones og John Lloyd brukte fiktive detektiver, detektiv, Chief inspktør Charles Barlow og detektiv Chief inspektør John Watt fra dramaserien Softly, Softly for å skildre en undersøkelse av Whitechapel-drapene.
Serien kom ikke frem til en enkel konklusjon, men var viktig som den første offentlige utsendelsen av en historie om Joseph «Hobo» Sickert, angivelig uekte sønn av kunstneren Walter Sickert. Denne teorien hevdet at statsminister Lord Salisbury konspirerte med dronning Victoria og senior frimurere, inkludert ledende polititjenestemenn for å drepe en rekke kvinner med kunnskap om en illegitim katolsk arving til tronen, far til Prins Albert Victor. I henhold til denne teorien ble drapene utført av William Gull med hjelp av en kusk, John Netley. Sickert trakk senere tilbake historien i et intervju med Sunday Times 18. juni 1978. Han ble sitert med «Det var en spøk, jeg gjorde det helt store, og det var en heidundrende spøk».