google/wiki40b huggingface dataset:
1,000 Hours

Innspilling og utgivelse

EP-en ble spilt inn i 1988, mens bandet ennå het Sweet Children, og ble utgitt tidlig i 1989, kun på vinyl, og i flere forskjellige farger. Under utgivelsen var det også mulig å få coveret i rosa. Like etter innspillingen byttet bandet navnet til Green Day, til tross for store innvendinger fra Lookout! Records' eier Lawrence «Larry» Livermore.
I 1991 ble 1,000 Hours utgitt på nytt på albumet 1,039/Smoothed Out Slappy Hours sammen med EP-en Slappy og albumet 39/Smooth. EP-en ble likevel værende i trykk hos Lookout! Records fram til bandet slettet sin katalog hos plateselskapet i august 2005.
Siden mars 2009 er 1,000 Hours (sammen med Slappy) tilbake i trykk som bonus til vinyl-nyutgivelsen av 39/Smooth.
Adolph Prante

Liv

Han var sønn av kjøpmann Johan Philip Prante og Sophie Marie Høeg. Etter å ha vært kjøpmann i mange år ble han lærer ved Bergen katedralskole og ved handelsskolen i Bergen. I 1854 var han en av initiativtakerne til å opprette det bergenske leseselskapet «Athenæum».
Prante var innvalgt på stortingene i 1859–60, 1862–63, på det ekstraordinære stortinget i 1864 og 1865–66. Han var en av de «nye mennene» som ble stemt inn fra Bergen ved valgene i 1859, da Bjørnstjerne Bjørnson deltok i valgkampen.
NOU 2017:13, Sentralbanklovutvalget

NOU 2017: 13  er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalgt som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 10. april 2015 med mandat om å «vurdere sentralbankloven og styringen i Norges Bank». Mandatet ble utvidet 15. juni 2016 til «også å omfatte en vurdering av alternative styrings- og selskapsmodeller for Statens pensjonsfond utland». Utvalget avgav sin innstilling til Finansdepartementet 23. juni 2017.  Det ble ledet av Svein Gjedrem og ble referert til som «Gjedrem-utvalget» eller «Sentralbanklov-utvalget».

Medlemmer

Svein Gjedrem (leder), Mette Helene Bjørndal, Jan Bjørland, Kari Olrud Moen, Kristin Normann, Marius Ryel, Arne Skauge og Anders Vredin.
Felicena

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 25-30 millimeter), kraftige, brune smygere, gjerne med små, hvite flekker på forvingene.

Levevis

Larvene lever på starr og gress.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Ny-Guinea.
NM i mangekamp 1980

NM i mangekamp 1980 ble arrangert som en del av NM i friidrett 1980 på Aspmyra stadion i Bodø, 
5. og 6. juli av IK Grand.
Det ble konkurrert i tikamp for menn og femkamp for kvinner.
Reidar Roses Orkester (album)

Reidar Roses Orkester er en EP med Reidar Roses Orkester, utgitt i 1995.
Janus Djurhuus

Biografi

Jens Hendrik Oliver var født i Tórshavn som sønn av Óla Jákup Djurhuus og Else Marie (født Poulsen fra Hósvík). Familien omtales av Isaksen som «en fattig fiskerfamilie». Han var gift med Anna Kathrine Sofie Christiansen, men ekteskapet ble oppløst. 
Han viste tidlig uvanlige evner, og leste allerede i realskoletiden latin og gresk med sin mentor, den danske presten Emil Bruun. Hans sans for færøysk språkreisning ble etter sigende vekket da han hørte en klassekamerat, Jákup Dahl, lese diktet "Nú er tann stundin..." av Jóannes Patursson. 
Janus Djurhuus reiste i 1897 til Danmark for å gå på latinskole. Han bodde først i København, men flyttet etter kort tid til Rønne på Bornholm, hvor Emil Bruun var prest.
Janus Djurhuus tok artium i 1900, og året etter debuterte han med diktet Blíð er summarnátt á Føroyalandi i bladet Tingakrossur. I 1911 blev Djurhuus cand. jur. og han arbeidet siden som sakfører først i Danmark og fra 1922 på Færøyene. I 1914 udkom hans første diktsamling: Yrkingar (dikt). Han utga i alt fem diktsamlinger og en rekke oversettelser fra gresk, mest betydelig trolig oversettelsen av Iliaden (Ilionskvæði på færøysk). Hans gjendiktning av deler av Odysseen er ikke utgitt. 
Den klassiske oldtidslitteraturen på gresk og latin gjennomsyrer Janus Djurhuus dikt. Men de preges også av tidens nasjonalromantiske strømninger, hans kjærlighet til det færøyske språket og kjennskapet til norrøn litteratur.
William Heinesen har i en kronikk fra 1981 (sitert etter Isaksen, s 122) karakterisert han som «et forargelsens tegn, en provokatør og rabulist og en med god grund frygtet spottefugl».
Guildfordkatedralen

Guildfordkatedralen (på engelsk Guildford Cathedral) er den eneste anglikanske katedralen som er bygget i kirkeprovinsen Canterbury etter reformasjonen i England. Guildford bispedømme ble opprettet i 1927, og arbeidet på katedralen, til tegninger av Edward Maufe, begynte i 1936. Det ble avbrutt av andre verdenskrig, og bygningen ble derfor ikke vigslet før i 1961.

Beskrivelse

Den står på Stag Hill i sentrum av Guildford i Surrey, og er en solid bygning i rød teglstein. Rett ved siden av ligger Universitetet i Surrey. Teglsteinene er laget av leire fra åsen den står på.
Tårnet er omkring 48 meter høyt, og har ti klokker støpt av Whitechapel klokkestøperi, mest kjent for å støpe Frihetsklokken i Amerikas forente stater og Big Ben i London. På toppen av tårnet står en 3 meter høy forgylt engel som dreier med vinden. Skrekkfilmen Omen (1976) ble filmet i katedralen; engelen på toppen av spiret ble faktisk plassert der spesifikt for filmen. Medlemmene av menigheten likte den så godt at de ba om å få beholde den.
Katedralen er svært lys innvendig, med søyler av lys sandstein fra Somerset og gulv av hvit italiensk marmor. Arkitekten Maufe skrev i 1932, før byggingen begynte at «idealet var å lage en design som definitivt hører vår tid til, men er i tråd med de store engelske katedralen; å bygge på nytt etter tradisjonen, å sette sin lit til proporsjoner, masse, volum og linjer heller en forsiring og ornamenter». Kunsthistorikeren Nikolaus Pevsner har i Pevsner Architectural Guides beskrevet den som en «søtmodig, udramatisk kurvilinear gotisk» kirke, og interiøret som «edelt og subtilt». Den er vurdert som en bevaringverdig bygning i nivå II*.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2016/17 – Lagsprint menn

Den 2. offisielle Verdenscupen i hurtigløp på skøyter – Lagsprint menn (engelsk: ISU World Cup Speed Skating 2016/2017 – Team Sprint Men) blir arrangert vintersesongen 2016/17.
Det er tre løpere på hvert lag. Første løper gir seg etter første runde, neste løper gir seg etter andre runde mens tredje løper går alle tre rundene.
Tabernakelet

Tabernakelet er den vanlige betegnelsen for den transportable helligdom som israelittene ifølge Det gamle testamente førte med seg under ørkenvandringen på Moses' tid og som ble brukt frem til Tempelet i Jerusalem ble bygget. I Bibelen kalles det også «møteteltet» eller «telthelligdommen». Tabernaklet dannet forbildet for det senere tempelets innretning.

Betydning

På hebraisk kalles tabernakelet mishkan. Det norske ordet tabernakel er avledet fra latinske tabernāculum (beslektet med taverna, «veikro») i betydningen «telt» eller «hytte», som i antikkens romerske religion var en rituell struktur.
Ordet helligdom eller i den norske bibeleoversettelsen, telthelligdom, er også benyttet for den bibelske tabernakelet, som i betydningen «møteteltet». Det hebraiske ordet mishkan innebærer «bolig», «hvile», eller «å leve i», den bolig innenfor denne guddommelige innsatte struktur.

Beskrivelse

Tabernakelet hadde to rom, det hellige og det aller helligste. I det hellige stod det en syvarmet lysestake, et skuebrødsbord og et røkelsesalter, og i det aller helligste ble paktens ark oppbevart. 
To av personene som ifølge Bibelen skulle hjelpe til med å gjøre i stand tabernakelet var Besalel og Oholiab.
Bibelen opplyser at tabernaklet var 30 alen (13,4 m) langt og 10 alen (4,5 m) høyt, noe som ser ut til å være innvendige mål (Andre Mosebok 26). Det var tydeligvis også 10 alen bredt (Andre Mosebok 26). Det aller helligste hadde tydeligvis form som en kube, med sider på 10 alen, mens det hellige var dobbelt så langt som det var bredt. I forbindelse med byggingen av Tabernakelet står det at det ble brukt skinn av tachash.
Etter at israelittene hadde gått inn i det lovte land, ble tabernakelet satt opp i Gilgal, og senere ble det flyttet til Sjilo på den tiden da landet ble fordelt mellom stammene. (Josvas bok: 18:1) Der var det til Samuels tid. Det var senere i Nob, (Første Samuelsbok: 1–6) og siden ble det flyttet til Gibeon. (Første Krønikebok 21: 29) Da paktens ark ble hentet til Jerusalem i Davids regjeringstid, hadde den ikke vært i Tabernakelet på lenge. Tabernakelet var i Gibeon helt til Salomos tempel sto ferdig.
Den onde sirkel

Handling

Det skumles om at den unge herr Ring, også kalt Gutten, er Rådskandidat. Selv er han en tviler. Til slutt har han valget mellom avansement eller lobotomering. Han velger en tredje vei, og under en seremoni der han skal sverge troskap til Systemet avsverger han det i stedet. Han blir henrettet på «Jernkorset».

Omtale

I et intervju i Aftenposten omtaler Horg boken som «en fremtidsroman», «et skremmeskudd» og «en lignelse». Blant tendenser som har spilt inn på hans analyse av fremtiden nevner han samtidens stadig tydeligere tendens mot totalitære regimer og trang til underkastelse. Videre at konkurransesamfunnet frembringer en «mennesketype som stadig blir mer misfornøyd med tilværelsen». Han nevner avkristning som en av årsakene til at mennesker «overtar til gjengjeld klatresamfunnets vulgære livsfilosofi – at det som betyr noe er å albue seg frem gjennom verden». Bokens funksjon som lignelse ble også bemerket av anmelderne.
Baggao

Baggao (Bayan ng Baggao) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon og tilhører provinsen Cagayan. Folkemengden er på 82 782 innbyggere (2015).

Tyfon 2018

I september 2018 var kommunens kyst mot Stillehavet det sted der supertyfonen Ompong (internasjonalt navn Mangkhut kom inn over filippinsk landområde.
Gammarus abstrusus

Utbredelse

Arten er endemisk til Kina.
Grunnkretser i Finnøy kommune

Grunnkretser i Finnøy kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Finnøy kommune, Rogaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Hitman: Contracts

Historie

Contracts begynner med at 47 har blitt skutt, og entrer et hotellrom i Paris. Han føler seg dårlig og hallusinerer. Hver hallusinasjon bringer assosiasjoner til et oppdrag han tidligere har gjort, og innleder det neste. Det er altså ingen konkret sammenheng mellom oppdragene, som det var i Hitman 1 og 2. Etter hvert kommer det en fransk lege inn og gir ham en sprøyte med bedøvelse eller noe og fjerner kulen hans fra såret, noe som trolig redder ham.
Det første oppdraget er å flykte fra sinnssykehuset der Codename 47 avsluttet. Dette gjøres enkelt ved å kle seg ut som klone, ettersom sykehuset kryr av dem, og politistyrkene lar dem være, siden de ikke er ved sine fulle fem.
Neste oppdrag er å infiltrere en fetish-fest som foregår på en fabrikk for kjøttproduksjon i Romania. Man skal her drepe eieren av denne fabrikken og hans advokat, og finne bevis om at de har kidnappet kunden for mordets datter. Dette finner 47, i og med at datteren er drept av fabrikkeierens bror.
Neste oppdraget er å ødelegge en atomubåt i en fiktiv tidligere Sovjetstat. Det neste er å befri en student og sprintløper som har blitt kidnappet av en velstående britisk familie, som har som plan å bruke ham som «rev» i en gammeldags engelsk revejakt med hund som de skal ha senere.
De tre påfølgende oppdragene er gjenskapninger av Rotterdam-, Budapest- og Hongkong-oppdragene fra Codename 47, men de er aldeles ikke helt like, og det hjelper ikke så veldig mye å ha spilt forgjengeren for å klare disse. De gir en helt ny spillopplevelse selv om historien og grunnleggende layout på områdene er den samme.
Til slutt blir 47 brått vekket av at politiet har dukket opp, og at det skytes inn røykgranater og beskytes og ropes med ropert. Dette innleder siste oppdraget, som er å av ukjent grunn drepe en høytstående politimann, som ”tilfeldigvis” er lederen for aksjonen mot hotellrommet ditt. Man må også flykte. Første halvdel av dette oppdraget er allerede gjort, siden to av målene er krysset av som drept i oppdragsloggen. Dette, sammen med en konvolutt 47 får av Diana på flyet derfra, lager en spennende overgang til det kommende Hitman: Blood Money, som skal ta for seg et større komplott som innebærer høyere makter, muligens regjeringen.
École française de Rome

École française de Rome er en fransk statlige forskingsinstitusjon innrettet mot historie, arkeologi og sosialvitenskaper og som er understilt Ministeriet for høyere utdannelse og forskning (Ministère de l’enseignement supérieur et de la recherche). 
École française ble grunnlagt i 1873 i Roma som en avlegger av École française d’Athènes. Året etter fikk det et nytt navn, École d’archéologie, men i  1875 ble det åpnet under sitt nåvæende navn. Det holder til i Palazzo Farnese i Roma, i samme bygning som den franske ambassade. Det har et bibliotek med  200.000 bind, hvoran 2.000 tidsskrifter, og har siden 1971 hatt sitt eget forlag som blant annet utgir årsskriftet Mélanges de l’Ecole française de Rome og som viderefører Mélanges d'archéologie et d'histoire (1881-1970, Paris). 
I 1971 ble Mélanges oppdeli i en oldtidsvitenskapeig serie (MEFRA) og en serie fot middelalder og nytid (MEFRM) aufgeteilt. I 1989 ble MEFRM innsnevret til middeløalderen, men dertil kom nå Mélanges de l'Ecole Française de Rome / Italie et mediterranée (MEFRIM). 
I Bibliothèque des Écoles Françaises d'Athènes et de Rome er edisjoner av de pavelige registre fra 1200- og 12300-tallene, fra og med pave Gregor IX.
Maciej Makuszewski

Landslaget

Han ble tatt ut i Polens bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Aglajaperlemorvinge

Utseende

En ganske store (vingespenn 45 – 58 mm, noen ganger mindre), kraftig sommerfugl med litt rundede vinger. Oversiden er oransje med svarte flekker og striper. Kroppen er temmelig kraftig, kledt med forholdsvis korte, grønnaktig gylne hår. Hodet er stort og bredt, med tilspissede, fremover- og oppoverrettede labialpalper. Antennene er omtrent så lange som halve forvingen, ytterst med en markert klubbe, gule i spissen. Forvingene er noe mer avrundede enn hos beslektede arter, trekantede, med et mønster typisk for perlemorvingene. Bakvingene er kledt med lange, gyllenbrune hår ved roten. Forvingenes underside ligner overisden, men grunnfargen er blekere og de mørke flekkene litt mindre. Bakvingens underside er brungrønn, med store, firkantede, sølvfargede flekker. Noen ganger forekommer helt mørke, brune eksemplarer. Egget er gulaktig med et fiolettbrunt midtbånd og spiisen av samme frage. Det er avrundet kjegleformet og har 19-20 lengderibber. Larven er kort og trinn, svart med en oransje stripe ned på sidene, kledt med kraftige, forgrenede torner.

Levevis

Larven lever på forskjellige arter fioler (Viola spp.). De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli, mest i nærheten av skog der det vokser rikelig med tistler og andre blomster som de kan suge nektar fra. Larven klekkes om høsten, og spiser bare eggeskallet før den gjør seg klar til å overvintre i et spunnet hylster på bakken. Agalajaperlemorvingen er ganske vanlig i mye av Sør-Norge og er funnet nord til Troms, men har ikke stabile bestander i Nord-Norge.
Forskningsparken Zakynthos

Forskningsparken Zakynthos (Science Park Zakynthos) er et norsk-gresk samarbeid mellom Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (Institutt for matematiske realfag og teknologi) og Τεχνολογικό Εκπαιδευτικό Ίδρυμα Ιονίων Νήσων (det greske teknologiske utdannelsesinstitutt for De joniske øyer), foruten gresk myndigheter og næringsliv på den greske øya Zakynthos i Det joniske hav.
Formålet er å legge tilrette for forskning, undervisning og formidling av kunnskap om vann og biologisk avfall på Zakynthos. Bakgrunnen for samarbeidet er at Zakynthos preges av redusert grunnvannskvalitet på grunn av forsaltning, store kalksteininnslag og reduksjon av grunnvannsnivået. Kildene til forurensningen skyldes sjøvannsinntrengning på grunn av overforbruk av vann i de kystnære områdene, gjødsel fra landbruket, deponering av ubehandlet avfall og en mangelfull håndtering av kloakk. Dessuten har man sett en kvalitetsreduksjon av overflatevannet som i hovedsak skyldes ukontrollerbare utslipp av ubehandlet avfall fra olivenpressene.
Forskningsparken Zakynthos er fysisk lokalisert på den økologiske gården Therianos, hvor det skal installeres et teknologisk demonstrasjonsfelt for kildeseparering, avløp med splitting av gråvann og svartvann til bruk i undervisning, forskning og formidling innen bærekraftig infrastruktur og separasjonsteknikk.
Republika Srpska

Historie

Under Bosnia-krigen i årene 1992–1995, var byen Pale den reelle hovedstaden i Republika Srpska, som da ble kalt Bosnia-Hercegovinas serbiske republikk (endret navn til Republika Srpska 12. august 1992) , og var en selverklært stat innen det internasjonalt anerkjente republikken Bosnia-Hercegovina. Staten ble ledet av president Radovan Karadžić.

President

Delstaten har en president og en visepresident, som begge velges ved direkte valg.

Lovgivende organer

Republika Srpskas parlament har ett kammer, kalt Nasjonalforsamlingen (Narodna Skupština Republike Srpske), og er delstatens lovgivende organ. Parlamentet har 83 medlemmer som velges av folket for fire år av gangen. Nasjonalforsamlingen velger fem av RS' tilsammen 14 medlemmer av førstekammeret i Bosnia-Hercegovinas parlament.
Under Bosnia-krigen hadde RS' parlament sete i Pale, men ligger nå i Banja Luka.

Den utøvende makt

Delstatsregjeringen består av statsministeren og 17 ministre.

Domstoler

Republika Srpska har et domstolssystem i tre instanser, hvor Høyesterett er den øverste instans. I tillegg finnes en egen forfatningsdomstol.

Administrativ inndeling

De administrative funksjonene er delt mellom delstaten og de 63 kommunene. Det finnes intet ytterligere forvaltningsnivå mellom staten og kommunene. Dette gjelder i motsetning til i delstaten Føderasjonen Bosnia-Hercegovina som i tillegg til 79 kommuner, er inndelt i 10 kantoner.
Kommunestyrene og delstatsparlamentet (83 medlemmer) velges ved direkte valg.
Artillerigruppe Trondheim øst

Artillerigruppe Trondheim øst (tysk:Artilleriegruppe Drontheim-ost) (MAA 506) var en tysk marineartillerigruppe. Det var fem Marine Artilleri Batterier og ett Heeres Küsten Batteri i gruppen. To torpedobatterier hørte også til i gruppen. Gruppen hadde standkvarter på Brettingen fort på Frøya.
De ulike batteriene er beskrevet i Jan Egil Fjørtofts bok Tyske kystfort i Norge.
Libelle

Rørlibeller

En rørlibelle er et væskefylt rør med to tverrstreker som gassboblen skal befinne seg mellom når libellen er vannrett. Rørlibeller kan bare vise at en flate er vannrett i én retning (parallelt med røret).
Klassisk anvendelse av rørlibeller er i vaterpass, brukt i bygningsbransjen. En rørlibelle kan enkelt kontrolleres ved at den vris 180°. Libellen kan kaliberes ved å trekke til eller løsne den fjærbelastede stillskruen i den ene enden av libellen.

Dåselibeller

En dåselibelle består av et væskefylt segment av en kule. Øvre ende av segmentet er markert med et kryss og en sirkel som gassboblen skal befinne seg innenfor når libellen står vannrett. En dåselibelle viser om en flate er vannrett i begge retninger.
En dåselibelle kan kontrolleres ved at den dreies på den samme flaten, eller om den loddrette aksen, og kan eventuelt kalibreres ved hjelp av tre fjærbelastede stillskruer.

Historie

I 1666 konstruerte franskmannen Jean de Thévenot et lett buet glassrør med en luftboble i. Dermed var prinsippet for rørlibellen oppfunnet.
SRGB

sRGB er et RGB-fargerom, det vil si spektre av farger som kan gjengis. Fargeromet er laget som et samarbeid mellom HP og Microsoft i 1996 for å brukes til monitorer, skrivere og Internett.
sRGB er et av de to vanligste fargerommene, hvor det andre er fargerommet Adobe RGB.
Auditørprotokoll

Auditørprotokoll er en militær rettsprotokoll. Auditørprotokoller er tidlige, nokså pålitelige kilder til historisk forskning og har kastet lys over blant annet hekseprosessene i Norge. Før 1804 trengte personer som førte protokollen i Norge ikke å ha høyere juridisk utdanning.
Spiniphra

Utseende

En nokså liten, avlang, blank, mørkfarget trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen, det innerste leddet er lyst farget og litt utvidet, klubbeformet. Pronotum er mye lengre enn bredt, omtrent sylindrisk med en butt tann på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede, med en hvit flekk midt på. Beina er middels lange, ed kraftig fortykkede lår.

Utbredelse

Arten lever på Ny-Caledonia.
Osmoderma brevipenne

Utseende

En stor og bred, halvmatt svart gullbasse. Pronotum er rundet og mye smalere enn dekkvingene, dypt punktert med en midtgrop i den fremre delen. Dekkvingene er tett punkterte.

Habitat

I likhet med de andre artene i slekten Osmoderma lever arten i kolonier i muld inne i hule løvtrær, i alle fall lind. De voksne billene er aktive om dagen om sommeren. Særlig hannene sender ut en påfallende duft.

Utbredelse

Arten er utbredt i Tyrkia.
Centric

Centric, tidligere Xtra Personell, er et IT-selskap med hovedkontor i Nederland. Selskapet har over 5000 ansatte (2013).

I Norge

I Norge driver Centric vikarutleie og rekruttering til faste stillinger og utleie av vikarer, inntil november 2013 hadde denne virksomheten merkenavnet Xtra personell.
Xtra personell omsatte i 2010 for 572 millioner kroner. Administrerende direktør, Kristian Fæste, var en av gründerne da selskapet ble etablert i 1995. Pr 2011 hadde de åtte regionkontorer i Norge og tre i Sverige, inkludert datterselskapet PEAK-IT.
Firmaet var inntil 2014 tittelsponsor for det helprofesjonelle langrennslaget Team Centric, inntil 2013 Team Xtra Personell.
Jesu, meine Freude

Jesu, meine Freude BWV 227 (Motett nr. 3 i e-moll) er en motett for femstemmig kor som Johann Sebastian Bach skrev mellom 1723 og 1735.
Johann Francks tekst med samme navn ligger til grunn, i tillegg er det satt inn bibeltekster fra Romerbrevet. Musikken har preg av sørgemusikk og verket er formodentlig skrevet for en gravferd eller en minnehøytidelighet.

Tilblivelse

Det kan dokumenteres at de seks motettene BWV 225-230 er av Bach, mens Sei Lob und Preis mit Ehren (BWV 231) nå antas å være av Telemann. Jesu, meine Freude er den lengste, mest musikalsk komplekse og trolig mest kjente av de seks motettene. I likhet med for de fleste av dem er det ikke kjent hvilken anledningen verket er skrevet for, det er derfor vanskelig å fastslå en kronologi for motettene. En hypotese om at Jesu, meine Freude ble skrevet til gravferden for Johanna Maria Kees (født Rappold, enke etter Leipzigs Oberpostmeister) 18. juli 1723, regnes som svært tvilsom, men kan heller ikke utelukkes.

Verket

Verket er bygd på en koralmelodi av Johann Crüger (1653), tidligst kjent fra hans Praxis pietatis melica. Teksten er skrevet av Johann Franck og kan dateres til ca. 1650. Ordene i satsene 2, 4, 6, 8 og 10 er basert på bibelteksten fra Romerbrevet kapittel 8, vers 1-2 og vers 9-11. Skriften taler her om at Jesus Kristus har befridd mennesket fra synden og døden. Koralen beskriver avskjeden med den verdslige verden, møtet med Jesus og triumfen over all sorg (jfr. avslutningen «Dennoch bleibst du auch im Leide / Jesu, meine Freude» («likevel forblir du også i lidelsen / Jesu, min glede»).

Besetning og oppføring

Motetten er skrevet for femstemmig kor (SSATB). Den andre sopranstemmen gir en større harmonisk rikdom sammenlignet med et vanlig SATB-kor og bidrar til verkets tonale palett.
Til tross for at instrumentalstemmer mangler, skal ikke dette forstås som et a cappella-verk i moderne forstand. På Bachs tid vanlig å improvisere et generalbass- eller i det minste et orgel-akkompagnement også under oppføring av verk som var påført «a cappella». I moderne tid har verket overveiende blitt oppført a cappella, men historisk informerte oppføringer er gjerne med instrumental ledsagelse.
Jampruca (slekt)

Utseende

Middelsstore, slanke, gulbrune trebukker. Antennene er tynne og mye lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene tilsmalnende bakover til jevnbrede. Beina er nokså lange og tynne.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Artene er kjent fra Brasil (Minas Gerais, Espirito Santo, Bahia).