google/wiki40b huggingface dataset:
Posebyen

Posebyen er en bydel i Kristiansand med gammel trehusbebyggelse. Den avgrenses i vest av Festningsgaten og i øst av Elvegaten. I sør strekker bydelen seg ned mot Tollbodgaten og i nord mot Tordenskjoldsgate.
Med ytterst få unntak var alle byens hus bygget i tre og lå i kvartalsstrukturen med langsiden mot gaten, og med mønet i gateretningen. De fleste hus i byen var bare en eller halvannen etasje høye. Hele den sørøstre delen av byen ble lagt i aske under den store bybrannen i 1892, da en ny murby ble reist på ruinene. Posebyen er det som sto igjen av den gamle bebyggelsen.
Opprinnelsen til navnet Posebyen er noe uklart. En forklaring er at det stammer fra det franske «repos» som betyr hvilested. Dette fordi innbyggerne av denne delen av byen hadde gode inntekter ved å losjere soldater fra festningene.
Inne i kvartalene var det mye åpent rom, men en kunne også finne mange staller, hønsehus, fjøs og grisebinger, for det ble holdt et stort antall husdyr inne i selve byen. Sommerstid beitet disse i Baneheia og på løkkene på Grim, nord for byen. En del eiendommer hadde også fine byhager med trær og blomster bak husene mot gata.
I Posebyen var det mange forretninger og verksteder. I Skippergaten var det høker-kramboder, skjenkestuer og et lite sykehus.
Nederst i kvartalet mot Elvegaten bodde verftstømmermenn i nesten alle hus. De fleste forsørgere i Posebyen var vanlige arbeidsfolk og håndverkere. Det fantes imidlertid også andre, som fattigforstander Heide (i Gyldenløvesgate), som bar parykk og store «fadermordere». Håndverksbedrifter var det mange av: Salmakere, hjulmakere og seilmakerverksted, skomakere og snekkerverksteder, smier og mer.
Kristiansand hadde en tydelig sosial struktur og differensiering:
De fleste embetsmenn og høyere offiserer hadde sine boliger i Østerhavnen og langs Østre Standgate; Byens redere og store handelsfamilier hadde sine boliger, forretninger, pakkhus og brygger i Vesterhavnen. Håndverkerne og skipperne bodde i de midtre delene av kvadraturen, mens arbeidere, tjenestefolk, dagarbeidere, sjøfolk og de fleste fattiglemmene bodde i Posebyen.
Eupalini

Utseende

En ganske liten (3-4 millimeter), avlang, metallisk grønnlig  bladbille med røde bein. Oversiden er tett og fint punktert. Antennene er rødlige, ganske tynne, så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, med en tann et stykke bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. Arten er knyttet til kornellslekten (Cornus).

Utbredelse

Arten lever i det sørøstlige Europa (Ungarn, Balkan og Tyrkia).
Putumayo World Music

Putumayo World Music er et plateselskap som gir ut CD-er innenfor world music-sjangeren. Plateselskapet ble stiftet i 1993 av Dan Storper.

Etymologi

Navnet Putumayo tok Dan Storper fra sitt firma Putumayo Clothing Company. Putumayo er en elv og provins i Colombia i Sør-Amerika, som danner deler av grensen til Ecuador og Peru. Navnet skal opprinnelig være navnet til en fugleart (hegre).

Historikk

I 1991, på vei hjem fra Bali, stoppet Dan Storper i San Francisco. I Golden Gate Park hørte han et afrikansk band ved navnet Kotoja. Han ble imponert over musikken og måten den samlet ulike typer mennesker i dans og glede. Dette ledet ham til å tenke bevisst på musikken som skulle presenteres i butikkene hans. Han laget en CD med en samling av musikk som han hadde samlet på sine reiser. Han fikk umiddelbart tilbakemeldinger om at folk likte musikken. Dette inspirerte ham til å gi ut sin første CD i 1993.

Cover-kunsten

Putumayo-CD-ene er veldig kjent for sin cover-kunst. Alt design-arbeidet er gjort av den engelske kunstneren Nicola Heindl. Hennes kunst er både folkelig og moderne.

Putumayo Presents

Putumayo World Music har gitt ut over 200 CD-er (2012) undertittelen Putumayo Presents:.
Det er typisk at en CD presenterer et tema og er en samling av sanger fra mange artister. Temaet kan være en musikktype (reggea, salsa, blues, folkemusikk) eller kan være regionalt (South African, Caribbean, Brazilian). Ofte er de i tillegg kategorisert etter typer som lounge, party, groove, folk etc. Et tema som går igjen på mange CD-er er musikk av kvinner.
Noen få CD-er er en presentasjon av én artist.
Putumayo gir ut spesielle tema beregnet spesielt for barn, under navnet Putumayo Kids. De er ofte katalogisert under betegnelsen Playground og Dreamland.
Fra og med utgivelsen av  African Beat og Latin Beat den 30. august 2011 ble Putumayo sine CD-er gitt ut digitalt.

Cumbancha

Putumayo Presents sluttet å gi CD-er som presenterer én artist, og det ble dannet et søsterselskap med navnet Cumbancha. Den er ledet av Putumayos tidligere musikkonsulent Jacob Edgar.
Fotogalleriet

Fotogalleriet er et Oslo-basert visningsted viet fotobasert kunst i Møllergata. Kunstinstitusjonen ble etablert i 1977, i 1979 organisert som en selvstendig stiftelse med Forbundet Frie Fotografer som største interessent. Fotogalleriet viser norske og internasjonale samtidskunstnere innen feltet av linsebasert kunst, og huser dessuten årlig Vårutstillingen. Dag Alveng og Tom Sandberg startet Fotogalleriet sammen med Bjørn Høyum i 1977 med ambisjon om å være et senter for nyskapende fotografiske praksiser. Fotogalleriet har mottatt støtte fra Kulturdepartementet siden 1986, en støtteordning som i 2012 ble overført til Norsk Kulturråd. Fotogalleriet mottar også støtte fra Norsk Fotografisk Fond og Oslo Kommune.
Institutt for farmasi

Institutt for farmasi er en del av Det helsevitenskapelige fakultet ved UiT Norges arktiske universitet.
Institutt ble etablert i 1995 og flyttet inn i nye lokaler i 1998. I dag består instituttet av sju forskningsgrupper; drug Transport and Delivery, forskningsgruppe i farmakologi, forskningsgruppe i mikrobiologi og molekylær –og farmakoepidemiologi, forskningsgruppe i naturstoff og legemiddelkjemi, forskningsgruppe i klinisk farmasi og farmakoepidemiologi, forskningsgruppen Infection biology og forskningsgruppen Computational pharmacology.
Institutt for Farmasi har ansvaret for undervisningen i det treårige bachelorgradsprogrammet og det toårige mastergradsprogrammet i farmasi, samt i PhD emner innen farmasi.
Det er 50 ansatte ved instituttet i faste vitenskaplige, tekniske og administrative stillinger. I tillegg er det 22 utdanningsstillinger tilknyttet instituttet hvor 54 personer (per februar 2018) har avlagt sin doktorgradsavhandling.
Instituttleder er Guro Forsdahl.
Slaget ved Maxen

Slaget ved Maxen (21. november 1759) medførte at en hel prøyssisk armé ble utslettet av en langt større østerriksk styrke ved Maxen i Sachsen i dagens Tyskland. Slaget var en del av syvårskrigen
Den prøyssiske arméen på 14 000 mann var kommandert av Friedrich August von Finck, en av de beste generalene til Fredrik den store. Han var sendt bak den østerrikske arméen for å kutte kommunikasjonslinjene deres med Böhmen. Fredrik forventet at den østerrikske generalen, Leopold von Daun skulle trekke seg tilbake da linjene hans var truet, men i stedet tok han bruk av at Finck var isolert og omringet ham med tre separate arméer. Den 20. november gikk østerrikerne til angrep og tvang Finck bort fra den sterke posisjonen sin ved Maxen. Retretten hans ble blokkert av keiserarméen og 21. november måtte Finck overgi seg og hele arméen sin, en knusende seier til Østerrike, selv om Daun ikke klarte å følge opp suksessen.
Black site

Black site («svart sted») er engelsk terminologi for et sted hvor det foregår hemmelige militære prosjekter, uten at de aktuelle styresmakter vedkjenner seg dem. I de senere år er betegnelsen mest kjent for hemmelige irregulære fengsler (secret detention facilities) drevet av Central Intelligence Agency (CIA), utenfor amerikansk territorium og jurisdiksjon. Slike hemmelige fengsler har vokst frem under Krigen mot terror og benyttes for irregulær fengsling uten lov og dom av motstandere som av en av partene påstås å ikke ha rett til å behandling som krigsfanger.
Flere slike hemmelige irregulære fengsler er knyttet til ekstraordinær bortføring gjennom observasjon av fangefly og kontroll av deres ruter. I mange tilfeller er ikke selve stedet hemmelig, men aktiviteten som foregår på stedene er stengt for innsyn. Kjente steder som brukes som irregulære fengsler er blant annet Guantánamobukten fangeleir og Bagram Theater Internment Facility. Kjente fanger som har sittet i slike irregulære fengsler er blant annet Mohamed Farag Ahmad Bashmilah, Khalid El-Masri, Abu Omar og Aafia Siddiqui. Historien til Khalid El-Masri er gjengitt i filmen Antatt skyldig (Rendition). Historien til Mohamed Farag Ahmad Bashmilah er gjengitt i enttmagasinet Salons artikkel Inside the CIA's notorious «black sites». Historien er blant annet kjent gjennom et sivilt søksmål satt frem av American Civil Liberties Union (ACLU) mot Jeppesen Dataplan Inc., som er et underfirma av Boeing. Dette firmaet er påstått å være operatør for noen av flyvningene knyttet til CIAs ekstraordinære bortføringer.
I 2007 slo Europaparlamentet fast (med 382 stemmer for, 256 i mot, og 74 blanke stemmer) at hemmelige irregulære fengsler hadde blitt drevet i Polen og Romania av CIA.
Fartsgrenser i Albania

Fartsgrenser i Albania er 40 km/t innen tettbygd strøk og 80 km/t utenfor tettbygd strøk, med mindre noe annet er skiltet.
Motortrafikkveier har normalt fartsgrense 90 km/t, og på motorveier er fartsgrensen normalt 110 km/t. Fartsgrensene kan avvike fra det som er skiltet for bestemte typer kjøretøy, for eksempel tyngre kjøretøy.
Tay Zonday

Chocolate Rain

I sangen «Chocolate Rain» prøver han å skildre regn av sjokolade som påvirker miljøet rundt oss. Sangen er en metafor for raseproblemer i USA og det store antallet afroamerikanere som sitter i fengsel.  Etter at musikkvideoen ble lagt ut på YouTube 22. april 2007 fikk han mye mediaoppmerksomhet, gjestet flere riksdekkende TV-programmer og kom på bl.a. på forsiden av Los Angeles Times 12. august 2007. I South Park-episoden «Canada On Strike!» ble han og andre internettfenomener parodiert.
Dortmund-Ems-kanalen

Dortmund-Ems-kanalen er en 265 kilometer lang kanal som forbinder Ruhrområdet med Nordsjøen. Kanalen ble åpnet 11. august 1899 og går fra elvehavnen i Dortmund til elvehavnen Emden, hvor den nyttes til frakt av jernmalm og annet nyttegods.

Beskrivelse

Kanalen ble bygget for å lette lastemengden fra jernbanene, som heller ikke kunne transportere gods fra Ruhrområdet. En annen grunn var at kanalen skulle gjøre kull fra Ruhrområdet mer konkurransedyktig i forhold til importert kull fra Storbritannia, samt at stålindustrien i den østre delen av området hadde behov for jernmalm utenifra.
Den kunstige og sørlige delen av kanalen ender etter 215 kilometer ved portene til Herbrum i nærheten av Meppen. Derfra går kanalen over en lengde på 45 kilometer med elven Ems inntil kanallåsen ved Oldersum. Derfra fortsetter kanalen i nye ni kilometer i en kunstig del på grunn av at skipene fra denne tiden ikke var bygget for overfart på det åpne hav som Dollart og inngangspartiet ved havnen i Emden. Denne delen av kanalen ble tilkoblet Ems-Jade-kanalen fra Emden til Wilhelmshaven.
Kanalen ble angrepet en rekke ganger under andre verdenskrig på grunn av dens strategiske betydning, og den ble ødelagt av No. 617 Squadron RAF (bedre kjent som Dambusters) i september 1944 i et angrep som forårsaket betydelige skader. Selve kanalen ble repartert etter krigens slutt. Den mest kjente bygningen ved Dortmund-Ems-kanalen er skipsheisen Henrichenburg ved Waltrop, som gjorde at skip kunne heves og senkes rundt 14 meter. Denne heisen var i bruk til 1962 og ble senere erstattet av en ny skipsheis og en ny vannlås. I dag huser denne bygningen Westfälisches Industriemuseum. 
Noen kilometer nord for Waltrop kommer kanalen til byen Datteln, som ligger i et krysningspunkt mellom de fire kanalene Dortmund-Ems-kanalen, Datteln-Hamm-kanalen, Wesel-Datteln-kanalen og Rhein-Herne-kanalen.

Byer langs kanalen

Dortmund, Waltrop, Datteln, Olfen, Lüdinghausen, Senden, Hiltrup, Münster, Dörenthe, Hörstel, Bevergern, Rheine, Hesselte, Lingen, Geeste, Meppen, Haren, Papenburg, Düthe, Heede, Lehe, Aschendorf, Oldersum og Emden.
Etimasu

Utseende

En middelsstor, slank, mørkt brunlig til gråsvart trebukk. Antennene er noe lengre enn kroppen, betydelig utvidete mot spissen. Pronotum er sylindrisk, lengre enn bredt. Dekkvingene er tydelig innsvingende på sidene, men når omtrent til bakkroppsspissen, med en trekantet, lys flekk ved roten. Beina er nokså lange og tynne, lårene klubbeformede, leggen på bakbeina med en dusk av lange, mørke hår.

Utbredelse

Arten er utbredt i Fransk Guyana og Brasil.
Toppen Internasjonale Sommermusikkskole

Toppen Internasjononale Sommermusikkskole, eller Toppenkurset, ble startet i 2001. Kursets hovedtilbud er: Symfoniorkester, ungdomsorkester, juniorkester, pianoklasse, orgelklasse, sangklasse og dirigentklasse. Kurset arrangeres av Vefsn Unge Strykere på Vefsn Folkehøgskole i Mosjøen.
En nasjons fødsel

Premiere

Filmen hadde premiere i New York City den 3. mars 1915, da med navnet The Clansman. Griffith tjente 48 millioner dollar på filmen.

Handling

Filmen utspiller seg i de amerikanske Sørstatene, og første halvdel skildrer den amerikanske borgerkrigen. Filmen ble laget knappe 50 år etter at krigen sluttet, og dette satte den i et annet perspektiv enn dagens filmer om samme hendelser.
Den andre halvdelen av filmen er mye mer kontroversiell. Etter krigens slutt opphører slaveriet og Sørstatene invaderes av svarte og mulatter. I filmen blir disse framstilt som onde og dyriske. De hvite hovedpersonene er fortvilte, men en av dem får plutselig inspirasjon da han ser små barn leke med laken – han grunnlegger Ku Klux Klan. Klanen framstilles i filmen som Sørstatenes store helter – den lykkes i å rense landet for svarte, og redder kvinnen som holdes fanget av de svartes ledere, den onde mulatten.
Trass i at filmen har et sterkt kontroversielt budskap og ikke er særlig politisk korrekt, forblir den en av de viktigste stumfilmene som noensinne har blitt lagd, og vises ofte i sammenheng med studier i filmvitenskap og filmhistorie. Den var med på å fremme gjenoppveksten av Ku Klux Klan, men nå var klanens fiendtlighet like mye rettet mot katolikker og jøder som mot fargede. President Woodrow Wilson fikk vist filmen i Det hvite hus, og uttalte om den at det var «som å skrive historien med lynskrift». Det var under president Wilson at raseskille ble innført i Washington D.C..
The Saturday Evening Post

The Saturday Evening Post er et amerikansk nyhetsmagasin som kommer ut annenhver måned. Det ble publisert ukentlig under denne tittelen fra 1897 til 1969, og kvartalsvis og deretter annenhver måned fra 1971.
Macrotomini

Utseende

Store til meget store (30–140 mm), avlange og litt flate, brune til svarte trebukker, uten påfallende hårvekst. Antennene er lange og tynne, hos hannene gjerne nesten så lange som kroppen, hos hunnene omtrent halvparten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis kort og bredt, med store, nyreformede fasettøyne. Kjevene (mandiblene) er vanligvis ikke påfallende store, men enkelte har forstørrede, fremoverrettede kjever. Pronotum er bredere enn langt og forholdsvis flatt, med fine, spisse pigger langs ytterkanten. Dekkvingene er store og noe flate (dekker nesten alltid bakkroppen), skuldrene rundede. Beina er vanligvis middels lange. Den største arten er den opptil 140 millimeter lange Xixuthrus heros fra Fiji.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i tropiske områder og har særlig mange arter i Afrika og Sørøst-Asia, men er også representert i Sør-Amerika, og med noen få arter i Europa.
King's Medal for Courage in the Cause of Freedom

Utforming

Medaljen er i sølv og er 36 mm i diameter. Adversen bærer kong Georg VIs venstrevendte portrett. Kongen bærer krone. Portrettet er omgitt av omskriften «GEORGIVS VI D: G: BR: OMN: REX ET INDIAE IMP:» Reversen bærer innskriften «THE KING'S / MEDAL FOR / COURAGE / IN THE CAUSE OF / FREEDOM» over fem linjer, der ordet courage står i større skrift enn øvrige ord. Innskriften er omgitt av et kjede.  
Medaljen er opphengt i et hvitt bånd, som har to smale, blå midtstriper og røde kantstriper.

Tildeling

Utdeling av medaljen tok til i 1947. Omkring 3 200 medaljer ble utdelt.
Gudrun Waadeland

Biografi

Gudrun Waadeland tok examen artium i 1956 og studerte deretter jus ett år før hun kom inn på Statens teaterskole i 1957. Allerede mens hun studerte, debuterte hun på Nationaltheatret. Det skjedde i 1959 i en rolle i skuespillet Tornerose av Hans Wiers-Jenssen. I 1964 tok hun mellomfag i teatervitenskap og i 1966 grunnfag i kunsthistorie.
I 1960 begynte hun som skuespiller i Fjernsynsteatret. Deretter hadde hun roller på Riksteatret og Edderkoppen teater før hun kom til Det norske teatret. Fra 1970 ble hun fast knyttet til Riksteatret og var i tillegg til å være skuespiller også kunstnerisk konsulent og instruktør.
Da Gudrun Waadeland i 1975 ble utnevnt til teatersjef for Riksteatret, var det mange tiår siden det hadde vært en kvinnelig teatersjef i Norge. Dramatikerverkstedet Askeladden ble etablert i 1977 på hennes initiativ, det samme ble dukketeateravdelingen med en dukkespillerutdanning (treårig) på nivå med Teaterhøgskolens skuespillerutdanning. Hun satte opp mye samtidsdramatikk og spilte selv også i mange stykker i tiden hun var sjef på Riksteatret.
Fra 1999 har hun vært leder for stiftelsen Akershus festning for Kunst og Kultur. Året etter åpnet hun Nordens litterære teater på Akershus festning. Der samarbeider hun med den danske regissøren Sam Besekow. Med ham og Svein Erik Brodal har hun også drevet salongteateret Henrik Ibsens Salong, hvor de bl.a. spiller Henrik Ibsens Når vi døde vågner i en versjon for to personer. Denne har også turnert i utlandet.
International Island Games Association

International Island Games Association (IGA) er en organisasjon som står bak det internasjonale idrettsarrangement «Øylekene» (eller «De internasjonale øylekene»). Deltakerne kommer fra øyer (med noen få unntak) i hovedsak i Europa. De to norske deltakerøyene Hitra og Frøya har vært medlemmer fra da organisasjonen ble etablert på Isle of Man i 1985. Menorca ble medlemsøy nummer 25 i 2005. En endring av medlemskravene har ført til at øynasjoner som Island og Malta som også var med fra starten, ble ekskludert. I 2011 meldte Prince Edward Island seg ut av organisasjonen, som deretter talte 24 medlemsøyer.

Fremtidige øyleker

Øylekene i 2017 kommer å holdes på Gotland.
Bratislavas byvåpen

Bratislavas byvåpen har vært i bruk siden 1436, da Sigismund av Luxembourg ga byen rett til å bruke sitt eget byvåpen. Byvåpenet viser, på en rød, sen-gotisk bakgrunn, et festningsverk med tre tårn og en port i midten i sølv. Det er to gullkuler på toppen av hvert av tårnene, og et gyllent fallgitter som halvveis er heist opp i porten. Det er en vanlig feiloppfatning at byvåpenet representerer Bratislava slott eller en av byens fire porter fra middelalderen. I virkeligheten viser våpenskjoldet en avbildning av en vanlig middelalderby.
L.A. Confidential

Plot

Historien dreier seg om politimenn i Los Angeles på 1950-tallet som blir blandet opp i en miks av løgner, sex, korrupsjon og drap etter et massemord på kafeen Nite Owl. Historien omfatter organisert kriminalitet, politisk korrupsjon, heroin, pornografi, prostitusjon, tabloidpresse, institusjonalisert rasisme, plastisk kirurgi og Hollywood. Romanens tittel spiller på det beryktede skandalemagasinet Confidential, som i romanen blir kalt Hush-Hush.

Personer i romanen

Jack Vincennes er en glatt men sjarmerende Hollywood-politimann som jobber på si som teknisk rådgiver for tv-serien Badge of Honor, et Dragnetlignende tv-show. Vincennes har forbindelser til Hush-Hush; han mottar betaling for å gjøre avtalte arrestasjoner av stjerner som er forbundet med narkotika, noe som øker Hush-Hushs opplagstall og mer berømmelse for Vincennes.
Edmund Exley, sønn av en legendarisk politimann ved navn Preston Exely, er en brilljant detektiv som er fast bestemt på å overgå sin far. Hans intelligens, utdannelse, briller, hans insistering på å følge reglene og hans kalde fremtoning gjør at han blir sosialt isolert fra de andre politimennene. Han forverrer dette ved å vitne mot andre politimenn i en rettssak angående politibrutalitet. Denne saken er basert på Bloody Christmas-hendelsen.
Wendell "Bud" White, en av de mest fryktede LAPD-mennene, er en to meter høy muskelmann. Hans partner blir dømt på grunn av Exleys vitnemål og Bud lover hevn. Han har et voldelig temperament, noe som gir seg utslag i en brutal fremferd mot kvinneplagere. Dette gir seg utslag i en stor ømhet overfor ofrene. Hans temperament er av en slik karakter at det ofte fører til irrasjonelle handlinger.
Ved forskjellige tidspunkt begynner disse tre mennene å etterforske Nite Owl-saken, noe som fører til avsløring av dyp korrupsjon innenfor deres egen avdeling.

Oversettelse til norsk

Boken er oversatt til norsk av Herman Willis og ble utgitt i Norge under tittlen Los Angeles konfidensielt i 1999.

Filmversjon

Boken ble laget film av i 1997 som L.A Confidential. Filmen ble regissert av Curtis Hanson og hadde Kevin Spacey, Russel Crowe, Guy Pearce, James Cromwell, Kim Basinger, David Strathairn og Danny DeVito i de viktigste rollene.
I 2003 ble det laget en pilot for tv-produksjon, med Kiefer Sutherland som Jack Vincennes. Denne piloten floppet og serien ble ikke laget.
Vandreår

Vandreår (fra tysk Wanderjahre) er den tiden utlærte svenner reiste rundt for å lære nye arbeidsmetoder, fremmede steder, regioner og land, og samle livserfaring.
Fra seinmiddelalderen fram til den begynnende industrialiseringen var minst tre gjennomførte vandreår en forutsetning for å få mesterbrev, bare i rene nødstilfeller kunne det lettes på dette kravet.
Tradisjonen har sin opprinnelse i det tyske språkområdet, men var vanlig også Skandinavia. Skandinaviske håndverkssvenner ble gjerne kalt naver, en forkortelse for skandinaver. Langt de fleste navere kom fra Danmark.
Håndverksvenner som gikk på valsen (fra tysk Walz) var lett å kjenne igjen ved at de gikk med en snodd vandrestav, på hodet bar de en bowler-, floss- eller bredbremmet hatt, de var ikledd vest med perlemorsknapper, svart jakke, slengbukser og en ransel eller «berliner», en sammenrullet tøybylt som rommet eiendeler og arbeidstøy. Blant eiendelene lå det ei «vandrebok» til dokumentasjon av arbeidsforhold og identifikasjon, slik at politiet ikke tok dem for vagabondering.
Vandreårene var et viktig opplæringstiltak som bidro til at nye arbeidsteknikker spredde seg relativt hurtig, men tradisjonen kunne også dekke over lokal arbeidsløshet og andre problemer med håndverket.
Per 2013 var det rundt 850 navere fordelt på 25 naverklubber.
Astro Zombies

Handling

Dr. DeMarco (John Carradine) er en gal professor som etter å ha fått sparken ved Romsenteret, begynner å eksperimentere på en død kriminell i den hensikt å skape en «Astromann», dvs. et supermenneske og zombie. Forsøket kommer utenfor hans kontroll da zombien rømmer og begynner å drepe mennesker i byen på nattestid. Drapene tiltrekker seg oppmerksomheten både fra CIA og en internasjonal spionring.

Om filmen

Astro Zombies er en lavbudsjettfilm med et klart B-preg. Filmen ble raskt regnet som en filmkalkun og har i ettertid oppnådd en viss kult-status.
Den fikk i 2002 en oppfølger kalt Mark of the Astro-Zombies som gikk direkte på video.