google/wiki40b huggingface dataset:
Beleiringen av Namur i 1695

Beleiringen av Namur (fra 2. juli til 1. september 1695) var den andre beleiringen av byen Namur i niårskrigen. De allierte styrkene i Storalliansen tok tilbake byen fra franskmennene, som hadde erobret byen etter den første beleiringen i 1692. Gjnerobringen av Namur er regnet som den viktigste hendelsen i niårskrigen.

Bakgrunn

Franskmennene erobret Namur etter den første omleiringa i 1692, kommandert av Duc de Luxembourg, med kong Ludvig XIV av Frankrike til stede. Forsvarsverkene til Namur var konstruert av Menno van Coehoorn, som ledet forsvaret av citadellet under den første beleiringen. Den franske motparten hans, Vauban utbedret forsvarsverkene i stor grad etter at byen ble tatt. På grunn av den strategiske plasseringen hvor elvene Sambre og Meuse møtes, var citadellet i Namur den strategisk mest viktige festningen i De spanske Nederlandene.

Beleiringen

Da Frankrike var på defensiven beleiret den allierte arméen til Storalliansen, kommandert av kong Vilhelm III av England og Maximilian II Emanuel av Bayern, guvernør i De spanske Nederlanda, byen fra 2. juli 1695. 3. juli hadde de bygd en cirkumvallasjon rundt byen. Rollene var nå snudd og Menno van Coehoorn rettet beleiringsvåpnene mot byen.
Den 18. juli hadde de allierte styrkene kommet seg forbi de ytre festningsverkene som Vauban hadde bygget. Fem bataljoner av engelske og nederlandske soldater gikk til angrep på Brusselporten i Namur. Det generelle angrepet begynte den 3. august, og Duc de Boufflers, den franske kommandanten, tilbød å overgi byen. Dette ble godtatt og dagen etter, som en del av avtalen, ble det startet en seks dager lang våpenhvile for å få ut skadede og trekke seg tilbake til citadellet. Våpenhvilen ble garantert for ved at en høyere offiserer ble holdt som gissel. Etter de seks dagene var over, ble gislene sluppet fri og beleiringen av citadellet fortsatte..
Hertugen av Villeroi gjorde et forsøk på å trekke angriperne bort fra Namur ved bombardere den militært lite viktige Brussel, med det eneste målet om å ødelegge byen. Bombardementet som varte fra 13. til 15. august gjorde ingenting for å få de allierte til å gi opp beleiringen. Villeroi prøvde senere å frigi Namur, men ble stoppet på slagmarken av arméen til fyrsten av Vaudemont.
Etter ennå en måned med motstand, overga Boufflers citadellet til fienden den 1. september. etter å ha tapt 8 000 av de 13 000 mennene sine. De allierte hadde da tapt 12 000 mann. Vilhelm tok Boufflers til fange, siden Boufflers hadde brutt overgivingsvilkårene og behandlet de allierte krigsfangene dårlig etter slaget ved Deinze og Diksmuide.
Jørgen Aall

Virksomhet

Jørgen Aall fikk handelsutdannelse i England og Frankrike og etter hjemkomsten arbeidet han i farens forretning. Etter farens død i 1798 ble virksomheten delt mellom brødrene og Aall grunnla sin egen forretningsvirksomhet i hjembyen.
I Porsgrunn ble han etter hvert borgerrepresentant og stadskaptein samt fransk konsularagent. Uheldige konjunkturer innen trelasthandelen etter betydelige tap under krigen med blant annet kapring av skipene hans medførte at han måtte legge ned handelsvirksomheten.

Eidsvoll og Stortinget

Aall var medlem av i Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 som 1. representant fra Porsgrunn. Han knyttet seg til Selvstendighetspartiet. Han var også medlem av Stortinget i 1814 og Stortinget i 1815.
På Grunnloven 17. mai 1814 satt Jørgen Aall sitt segl med slektsvåpenet Aall, mens broren Jacob Aall benyttet et segl med monogram.
Aalls dagbok fra Eidsvoll ble trykket i Yngvar Nielsens Bidrag til Norges historie i 1814.

Familie

Han var sønn av trelasthandler og godseier Nicolai Benjamin Aall, Porsgrunn, og hustru Amborg Wesseltoft samt bror av Jacob, Nils og Benedicte Henrikke Aall gift med Ulrich Fredrich von Cappelen. Stattholder Severin Løvenskiold var deres fetter gjennom hans mor, Benedicte Henriette Løvenskiold født Aall, som var søster av deres far.
Jørgen Aall er gravlagt ved Østre Porsgrunn kirke. 17. mai 1901 ble en bautasten avduket på graven hans.
Mesterligaen 2011/2012

Kvalifisering

Det var to forskjellige kvalifiseringer. Den ene var for klubber som vant ligaen de deltok i, men som ikke var automatisk kvalifisert til gruppespillet. Den andre var for lagene som ikke vant ligaen de deltok i og ikke var automatisk kvalifisert til gruppespillet. I de to første kvalifiseringsrundene var det kun seriemestere fra de nasjonale ligaene som deltok.

Play off

Trekningen av play off-runden ble foretatt 5. august, og første kamp ble spilt 16. og 17. august, og med returkamper 23. og 24. august 2011.
Play off-runden ble også delt i to seksjoner, en for de 10 vinnerne som kvalifiserte seg gjennom Champions Route i tredje kvalifiseringsrunde (kampene 1-10) og en for de øvrige, ikke nasjonale mesterne gjennom League Route. Et seedet lag ble trukket mot et useedet lag.
De tapende lagene i begge seksjoner gikk inn i gruppespillet i Europaligaen.

Sluttspill

I sluttspillet spilte lagene utslagsturnering med hjemme- og bortekamp, bortsett fra finalen som ble spilt på Allianz Arena i München 19. mai 2012. Trekningen til 1/8-finalene ble foretatt 16. desember 2011. Trekningene for kvartfinaler, semifinaler og finale (for å bestemme hvem som skulle være hjemmelag) ble avholdt 16. mars 2012.
Det folkedemokratiske partiet i Tadsjikistan

Det folkedemokratiske partiet i Tadsjikistan (Ҳизби халқии демократии Тоҷикистон – Hizbi Demokratī-Khalqīi Tojikston, forkortet HDKT) er et politisk parti i Tadsjikistan. 
HDKT er det ledende partiet i Tadsjikistan, og ledes av Emomalii Rahmon, Tadsjikistans nåværende president. Ved det siste valget i 2005 fikk partiet 74 % av stemmene og 52 av 63 seter i parlamentet. Dette var en framgang fra forrige valg (2000), da partiet fikk 64,9 % av stemmene. 
Hovedsetet ligger i «Enhetspalasset» i Dusjanbe.
Bantry

Historie

Torvet "Wolfe Tone Square" er oppkalt etter Theobald Wolfe Tone. Han ledet et opprør i 1798 for å fjerne engelsk styre og håpet å gjenta den franske revolusjonen ved hjelp av franske frivillige. En mislykket fransk invasjonsstyrke ankom Bantry i 1796. En lokal godseier, Richard White mobiliserte mot franskmennene og ble som takk adlet, ført til baron i 1797, til hertug i 1800 og til jarl i 1816.
I løpet av den irske frigjøringskrig var 5. Cork brigade av IRA, (Irish Republican Army), svært aktiv over mange år, også i den irske borgerkrigen. Navnene på de som omkom i disse kampene i 1920 og 1923 er oppført på veggen i den gamle rettsbygningen i Wolfe Tone Square.

Økonomi

I fjorden, Bantry Bay ligger en oljeterminal på øya, Whiddy Island. I januar 1979 eksploderte oljetankeren «Betelgeuse». Hele mannskapet på 42 og sju ansatte ved terminalen omkom. Kaia ble ødelagt, men lagertankene på land tålte eksplosjonen. 250 ansatte ble sagt opp. Det var et betydelig oljesøl med stor miljøødeleggelse, som skadet fisket. Likevel er det siden vokst opp en blomstrende industri med blåskjell-dyrking. Den irske stat har brukt betydelige pengebeløp for å bygge opp terminalen igjen. Den har blitt solgt til amerikanske oljeselskaper. Terminalen har omkring 40 besøk av store tankskip hvert år.
Byen er et viktig økonomisk/finansielt sentrum for regionen. Fiske, blåskjellproduksjon og turisme er viktige næringsveier.

Bystyret

Bantry bystyre har ni medlemmer. Disse velges i av innbyggerne hvert femte år. Medlemmene velger ordfører og viseordfører hvert år.
Heterogomphus bourcieri

Utseende

En stor, kraftig, rødbrun til svart, halvblank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hannens pronotum påfallende stort og bredt, tydelig bredere enn dekkvingene. Hornet i pannen er kort og spisst, på pronotum er det to spisse knøler øverst oppe. Hunnene har én knøl på hodet, men ikke horn, ofte også antydning til knøler på pronotum. Pronotum er ganske tett punktert hos begge kjønn. Forleggen (protibia) har fire tenner på utsiden som er rettet skrått framover. Dekkvingene er tett punkterte men likevel blanke, punktene danner delvis rader.

Levevis

Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Colombia, Ecuador og Brasil.
Canacidae

Utseende

Små til middelsstore (1,5 – 5 mm) fluer, ofte dekket av lys bestøvning. De ligner på Tethinidae men er kraftigere og mer hårete. Brystet (thorax) har både korte hår og lange børster. Bakkroppen er sylindrisk. 
Hodet har tre-fire par kraftige, utoverrettede børster ved innerkanten av hvert fasettøye. Kinnene er høye som hos Tethinidae, vanligvis med tre børster som er mye kraftigere enn den øvrige behåringen. De har vanligvis to rekker av fine børster i pannen, og et eller to par kraftige børster nær punktøynene. 
Vingene er klare uten fargeflekker. Beina er slanke, tett hårete men uten kraftige børster. 
Larvene er pølseformede, tilspisset i begge ender. Bakenden er trukket ut til et kort ånderør. Hodeenden er moderat tilspisset. På undersiden av hvert kroppssegment er det noen tverr-rader av korte kroker som hjelper dem feste seg til underlaget.

Levevis

De fleste artenes larver utvikler seg trolig i råtnende tang, tare og andre alger som ligger oppskyllet ved havet. Noen ganske få arter lever ved ferskvann, deres biologi er ukjent. De fleste av artene i denne familien lever i varme klima, for eksempel ved Middelhavet.
Stor dammott

Utseende

Vingespennet er 20-30 millimeter bredt. Kroppen er lys og nesten hvit med lyst brune flekker (ringer) på hvert av leddene i bakkroppen.  Vingene er lyst brunlige i en slags kastanjefarge. De har flere hvit linjer og runde flekker.  Beina er lyse og de lange trådformede antennene er mer lyst brune.

Levevis

Stor dammott finnes ved dammer og vann, små sakterennende bekker og elver.
De voksne flyr i mellom juni og august og er aktive i mørke (nattaktive). Om dagen sitter den og hviler i vegetasjonen ikke langt fra strandkanten. Den skremmes lett opp og flyr et lite stykke før den setter seg til ro. 
Eggene legges på undersiden av vannliljeblad og på tjønnaks. Larvene lever i ferskvann. De nyklekte larvene minérer i bladet. Eldre larver lager et lite hus av plantedeler for å beskytte seg mot rovdyr. 
Stor dammott tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie,  en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres.
Den bruker ett år på utviklingen. Etter overvintringen forpupper de seg i en kokong de spinner. De nyklekte sommerfuglene forlater vannet samtidig som de klekker.

Utbredelse

Stor dammott er ikke uvanlig sør for Dovre, men er funnet også i indre Sør- og Nord-Trøndelag.
Anama

Utseende

En middelsstor, avlang, lyst brunlig trebukk. Antennene er en del lengre enn kroppen hos begge kjønn. Pronotum er tønneformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er jevnbrede, nokså kraftig punkterte, med en svak, opphøyd lengderibbe. Beina er gulbrunlige med svarte "knær", middels lange.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Arten er kjent fra Panama, Fransk Guyana og Brasil.
Apadana

Apadana (persisk: آپادانا) er en stor sal hvor taket er holdes opp av søyler. Det mest kjente eksempelet er det store kongelige audienssalen og søylegangen i Persepolis på Akamenide-dynastiets Perserriket. Det ble bygget på første halvdel av 400-tallet f.Kr. som del av den opprinnelige formgivning av Dareios den store. Dens konstruksjon ble fullført av Xerxes I av Persia. Moderne forskning «demonstrerer apadanarelieffenes metaforiske vesen som idealisert samfunnsorden.»
Holtermann

Holtermann er et norsk slektsnavn med opprinnelse i Tyskland. Slektens første kjente mann er Coert Holtermann i Rothenburg. Slekten kom til Norge i 1673 med Henrich Holtermann (1650–1730, sønn av Coert Holtermann og Anna Delfendahl), som tok borgerskap i Bergen 9. november 1676. «Hindrich Holterman» giftet seg i 1676 (8. januar 1677 ifølge slektsboken) med Anne (eller Anna) Castensdaatter Bagge i Domkirken i Bergen. Carsten (Casten) Bagge innvandret til Bergen fra Law ved Rostock. Ved sønnen Carstens dåp er moren kalt Anna Bagge og faren «schomager» Hinrich Holterman. Anna Bagge (1660-1730) og Henrich Holtermann hadde 16 barn. En av hans sønner var Carsten Holtermann (1680–1757), gift med Sara Davidsdtr Faye og deretter med Anna Myhlenport; og Henrik Holtermann (1683–1728), Trondheim. Carsten tok borgerskap i Bergen 1704 (med yrke skipper), mens broren Henrik/Henrich («kjøbmand») tok borgerskap i 1706. Den unge Ludvig Holberg var omgangsvenn med Carsten Holtermann.
Henrik Holtermann (1683-1728) hadde borgerskap som kjøpmann i Bergen, men bodde mest på Sunnmøre. Det var på denne tiden ingen kjøpstad på Sunnmøre, Henrik Holtermann var en såkalt utligger ved at han hadde tillatelse til å ligge ute i distriktet (i «kræmmerleier») og handle med bøndene der. Henrik Holtermann eide en periode handelsstedet Brunholmen ved «Ålesundet», Brunholmen var et av de små handelsstedene som senere ble sentrum i den nye byen Ålesund. Henrik Holtermann var gift med Meine H. Stokberg datter av Hans Stokberg og Anna H. Hagerup. Sønnen Hans Holtermann etablerte seg som handelsmann samme sted, mens datteren Anna Bagge Holtermann var gift med handelsmannen Iver Jørgensen Høgh i Vegsund.
Slekten har brukt et våpen med 5 hylleblomster på en gren.
Erotiske eventyr

Erotiske eventyr er folkeeventyr med erotisk eller pornografisk innhold.
De erotiske folkeeventyra er sannsynligvis like gamle som de sømmelige eventyra, men ofte ikke kjent som eventyr. Innen eventyrklassifiseringen tilhører disse eventyrene sjangeren skjemteeventyr.
Mange av dem lever fortsatt i muntlig tradisjon som vitser eller grove fortellinger.
Asbjørnsen og Moe samla inn et knippe erotiske eventyr på sine ferder, men fant dem uegna for publisering. Disse såkalte narrationes lubricae («slibrige fortellinger») ble likevel arkivert; noen ble trykt på tysk i 1883, og kom på norsk på i 1977 som en del av samlingen "Erotiske folkeeventyr".
Kraftledning

En kraftledning er en elektrisk leder som brukes til å overføre elektrisk energi. Navnet kraftlinje brukes gjerne på overføringslinjer som overfører energi over lange distanser ved høye spenninger, typisk fra 110 kV til 500 kV, men også høyere spenninger brukes noen steder. Dette systemet med kraftledninger utgjør sentralnettet, som overfører energi både på tvers av Norge, men også på tvers av grenser til naboland. I Norge eies og opereres disse høyspentlinjene av Statnett.

Historie

Verdens første kommersielle kraftoverføring over lengre avstand var i 1893 mellom Hällsjöns kraftstation (Smedjebacken kommune) og Grängesbergs gruver (Grängesberg), en strekning på 15 kilometer. Vannkraften kom fra Vasselsjön og ble overført med vekselstrøm.

Oppbygging

Kraftledninger må være bygget av et materiale som har god elektrisk ledningsevne for å kunne overføre nok effekt med tilfredsstillende lave tap. For å oppnå dette benyttes det flere forskjellige måter å bygge ledningen på. Som oftest inngår aluminium, på grunn av sin gode ledningsevne, tilgjengelighet og lave vekt. Lav vekt er et viktig poeng ettersom det ofte kan være langt mellom mastene som holder ledningen, for eksempel når ledningen spennes over en fjord. Normalt er det flere tynne aluminiumledere som er tvinnet om en kjerne av et strukturelt sterkt materiale, for eksempel stål eller karbon. Ved å tvinne ledningene på denne måten oppnår man også en mer fleksibel ledning enn om man bare hadde hatt ett stykke metall.

Linjetap

Målet er å få overført nok energi til å møte behovene over alt samtidig som man sørger for at linjetapene holder seg lave. Tapene forekommer ved at energi i form av varme dissiperes langs linjen, slik at mindre energi enn det som ble sendt faktisk kommer frem. Tap på linjen forekommer som følge av linjens resistans, og er gitt av formelen Pₜₐₚ  = RI². R er resistans på hele linjen, og I er strømmen som føres langs linjen. Ettersom effekten som overføres er produktet av strøm og spenning, vil vi ved å øke spenningen få en lavere strøm (I), og dermed også lavere tap. Dette er grunnen til at høyspenning benyttes for å overføre energi over lange avstander.
Typhochrestus digitatus

Utseende

Typhochrestus digitatus er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Cross kullkraftverk

Cross kullkraftverk er et kullkraftverk i Berkeley County, delstaten Sør-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1760 MW, fordelt på 3 omtrent like store blokker / turbiner. Operatør er Santee Cooper Co.
Anlegget ble bygget ut i årene 1984–2007. Brenselkilden er kull.Utslippene av CO2 i 2007 var totalt 15,0 mill. tonn.
Bergljot Bratland

Familie

Kristine Bergljot Bratland var datter av jernbaneingeniør Ole Olsen Vangen og Andrea Rebekka Jensen. Hun ble 18. november 1892 gift hos Byfogden i Kristiania med kunstmaler Jacob Bratland (1859-1906).

Liv og virke

Bergljot Bratland hadde engasjementer ved Fahlstrøms Theater, hos Olaus Olsen og ved Den norske Ibsen-turné 1908-1909. I tillegg til å besøke flere norske byer, brakte turneen henne til Sverige og Danmark.
Sin debut fikk hun på Fahlstrøms Theater 22. oktober 1903, som Katinka i stykket Familien Jensen. 
Ved første verdenskrigs begynneslse var Bratland engasjert ved Theodor Tønders selskap, som ga forestillinger flere steder i landet. I 1919 medvirket hun i Strindberg-tourneen.
I 1918 medvirket Bratland i den norske stumfilmen Vor tids helte. Filmen regnes som tapt.
Xianju

Xianju (kinesisk: 仙居县; pinyin: Xiānjū Xiàn) er et fylke i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Taizhou.
I 1999 hadde fylket et folketall på 448 828 innbyggere.
Bradycellus ruficollis

Utbredelse

Bradycellus ruficollis finnes i nesten hele Europa, Nord-Afrika og Midtøsten. Den nordlige utbredelsen går sør i Skandinavia, og østover til Russland. Finnes i Norge.

Utseende

Bradycellus ruficollis er 2,5-3,4 mm lang, kroppen er litt kort men samtidig høy og bred, sammenlignet med andre løpebiller. Oversiden er mørk, svart, brystskjoldet er noen ganger lysere, og med tydelige ansatte bakhjørner. Dekkvingene med en smal, men tydelig brunlig rød stripe langs midtsømmen. Kroppen er litt kort og virker derfor høy og bred, sammenlignet med andre løpebiller. Antennene er helt lyse og gule, det fjerde og ofte også tredje ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis

Bradycellus ruficollis lever på tørre lokaliteter, vanligvis på lyngmarker. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Kuldepol

Den nordlige halvkulen

På den nordlige halvkulen finner en kuldepolen om vinteren i Øst-Sibir ved ca. 67 ºN, med en middeltemperatur på rundt –50 °C på det kaldeste. Her ligger blant annet byen Verkhojansk, som har en daglig maksimumstemperatur i januar på –45 °C og en minimumstemperatur på –51 °C. I både Verkhojansk og Ojmjakon har en registrert temperaturer ned mot –67,8 °C på det kaldeste.
Ser en på årsmiddeltemperaturen, ikke bare vintertemperaturen, ligger den nordlige kuldepolen vest i Nordishavet med de tilstøtende øyer, hvor middeltemperaturen er rundt 20 ºC.

Den sørlige halvkulen

På den sørlige halvkulen er kuldepolen om vinteren i Antarktis ved ca. 78 °S og 3 800 meter over havet, hvor det er fra –65 °C til –70 °C i middeltemperatur på det kaldeste.
Over året er den sørlige kuldepolen samme sted som kuldepolen om vinteren, med en middeltemperatur fra –55 °C til –60 °C.
Unjon

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby) og 25 ri (landsby).
Kakemann

Kakemann eller kagemann (Sør-Vestlandet) er en tradisjonell julekake spesielt i den sørlige delen av Norge. Den inneholder hvetemel, margarin, smør, melk, hornsalt, sukker, men oppskriften varierer litt innenfor enkelte familietradisjoner. Kakemann pleier å pyntes med konditorfarge og sukker, men også sjokolade blir brukt. I store deler av landet, spesielt på vestlandet er navnet Julemann benyttet om kakene.
Arobastisme

Arobastisme (fra gresk: arkhon, «herre» og básis, «kjerne») er betegnelse på et teologisk syn hvor en etter agnostisk eller ateistisk resonnement mener at det ikke finnes noen gud, guder eller høyere makter, men at en anerkjenner menneskers behov for å ha tro og tilhørighet til noe metafysisk som religion. Arobastikkeren mener således at det er viktig for menneskeheten å opprettholde trosretninger, men at disse ikke har grunnlag i sannhetssetninger.
Theia (planet)

Theia er navnet på en hypotetisk planet, som ifølge en teori om månens dannelse, kolliderte med proto-jorden (Eros) for om lag 4,53 milliarder år siden. Sammenstøtet var ikke en direkte treff, men et delvis sammenstøt, der deler av de to himmelegene smelte sammen, mens andre deler fortsatte i sin bane. Sammenstøtet skal ha ødelagt Theia, og og store mengder materie som ble slynget ut skal ha forblitt i omløp rundt de sammensmeltede planetene.

Bakgrunn for teorien

Ifølge nedslagsteorien var Theia på størrelse med Mars. En del av materien fra sammenstøtet skal ha samlet seg og dannet månen. Dette gjalt i første rekke materiale fra den lette silikatrike mantelen fra både Theia og Eros. Også jorden skal ha blitt tilført betydelige mengder materie fra kollisjonen, da først og fremst den tyngre planetkjernen av nikkeljern. Resultatet er at jorda og månen har overflater med ganske lik kjemisk sammensettning, men ulik indre struktur. Månen har en meget tykk mantel med en lite kjerne, og er derfor tektonisk «død». Jorda på sin side har en forholdsvis stor kjerne (større enn for eksempel Venus og derved en relativt sett tynnere mantel enn månen.

Navn

Planeten er oppkaltet etter titanen Theia i gresk mytologi, som fødte månegudinnen Selene.
Jiangyou

Jiangyou (kinesisk: 江油 ; pinyin: Jiāngyóu) er et byfylke i povinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Mianyang.
Befolkningen var på 869 268 i 1999.
Jiangyou var hjemsted for dikteren Li Bai fra Tangdynastiets tid.

Kulturminner

Yunyantempelet (Yunyan si, 云岩寺) og salpeterhulene på Laojun Shan (Laojun Shan xiaodong yizhi, 老君山硝洞遗址) fra Ming- og Qing-dynastiene ble i 1988 hhv. 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Baoji-Chengdu-jernbanen løper gjennom området. Den knytter Baoji i naboprovinsen Shaanxi til Chengdu i Sichuan.
TITAN Teaterskole

TITAN Teaterskole (The International Theatre Academy Norway), siden TITAN teaterakademi, var en tidligere skuespillerskole i Oslo. Den ble startet i 2004 av Jim Hart. TITAN kombinerte skuespillerteknikk med entreprenørskap. Studieløpet inneholdt opplæring i skuespillerteknikk, ledelse, skriving og produksjon. Undervisningen foregikk på engelsk og norsk.

Historie

Grunnlegger og skolens første rektor, Jim Hart, bygde TITAN og utdanningen for å fylle det han anså for å være et hull i europeisk og amerikansk teatertrening. TITAN var siden oppstart privateid og -finansiert, men var godkjent av NOKUT. I tillegg til produksjoner med regissør har studentene produsert, regissert og spilt egenskrevne soloshow på utvalgte scener i Oslo.