John Forbes Nash jr.

Bakgrunn

Nash ble født 13. juni 1928, i Bluefield, Vest-Virginia i USA. Faren John Forbes Nash, var elektroingeniør for the Appalachian Electric Power Company. Moren Margaret Virginia Nash (født Martin), jobbet som lærer fram til hun giftet seg. Nash ble døpt i den episkopale kirke rett på andre siden av gata for the Martin house på Tazewell Street. Han hadde en yngre søster, Martha (født 16. november 1930).

Utdanning

Nash gikk i barnehage og på grunnskole, og var svært interessert i bøker som han fikk fra foreldrene og besteforeldrene. Nash' bestemor spilte piano hjemme, og Nash har sagt at han husker at han syntes det var hyggelig å lytte til henne mens han var på besøk hos henne. Nash' foreldre prøvde flere ting for å supplere sønnens utdannelse, og de ordnet det slik at han kunne ta et kurs i avansert matematikk på et lokalt college, mens han gikk det siste året på high school. Nash gikk på Carnegie Institute of Technology (CIT, nå Carnegie Mellon University) med stipendet George Westinghouse Scholarship, og tok hovedfag i kjemiteknikk. Han byttet til kjemi, og til slutt til matematikk. Etter eksamen i 1948 med en bachelorgrad og en mastergrad i matematikk, fikk han et stipend til Princeton University, hvor han tok diplomutdanning i matematikk.
Nash' rådgiver og senere CIT-professor Richard Duffin skrev et anfebalingsbrev til diplomutdanning med en enkelt setning: «Denne mannen er et geni.» Nash fikk tilbud om plass på Harvard University, men ledet matematikkavdelingen ved Princeton, Solomon Lefschetz, tilbød ham John S. Kennedy-stipendet, som var nok til å overbevise Nash om å velge Princeton. Nash har også sagt at han valgte Princeton, fordi det lå nærmere familien i Bluefield. På Princeton arbeidet han med likevektsteori, som senere ble kjent som Nash-likevekt.

Karriere

I 1950 presenterte John Nash et bevis for at likevekter eksisterer i alle endelige ikke-kooperative spill. Et spill kjennetegnes av at spillernes realiserte belønninger ikke bare avhenger av deres egne handlinger, men også av handlingene til andre spillere, og at dette er åpent kjent.
Denne typen interaksjon er utbredt i det politiske liv. For eksempel er stemmeoppslutningen til et parti i valg avhengig av hvilket program partiet stiller på, men også av hvilke programmer de andre partiene stiller på.
Ikke-kooperative spill kjennetegnes av at endelige selvbindinger ikke kan gjøres gjeldende. Dette betyr at bare løfter og trusler som det er i spillerens interesse å gjennomføre, vil bli gjennomført når spørsmålet om dette aktualiseres. For eksempel er ikke valgløfter i seg selv bindende for partier.
En Nash-likevekt kjennetegnes av at spillernes strategier (fullstendige planer for de handlinger som skal gjennomføres i spillet) er beste svar mot hverandre. I en slik likevekt har ingen spiller grunn til å angre sine handlingsvalg, gitt de øvrige spillernes handlingsvalg og det spilleren visste da han eller hun handlet.
I moderne statsvitenskap utvises det stor skepsis til argumenter om at spillere vil være utenfor likevekt. Dette fordi slike hypoteser innebærer at minst en spiller har sterke incitamenter til å endre sin adferd, og at en derfor har grunn til å tro at situasjonen er ustabil i en fundamental forstand.
Nash' bevis for eksistens av likevekt er meget sentral, fordi det viser at det vi leter etter (likevekt) så godt som alltid finnes.
I 1958 fikk Nash, da nygift, et psykisk sammenbrudd og fikk diagnose paranoid schizofren. Han ble rammet av skov og perioder av sykehuspleie i 30 år. Mellom 1966 og 1996 publiserte han ingenting i det hele tatt, som følge av sykdommen. Til da hadde hans liv vært innrammet av stadige fremganger.
Filmen Et vakkert sinn (engelsk: A Beautiful Mind) er inspirert av hans liv. Filmen er løselig basert på biografien med samme tittel – skrevet av Sylvi Nasar. Biografien gir et langt mer etterrettelig bilde av Nash' liv.