google/wiki40b huggingface dataset:
Ak 4

Historie

I 1949 ansatte den spanske, statseide institusjonen CETME (Centro de Estudios Técnicos de Materiales Especiales) den tyske ingeniøren Ludwig Vorgrimler, som hadde jobbet for det berømte tyske Mauserwerke før og under andre verdenskrig. Vorgrimler hadde jobbet med det eksperimentelle automatgeværet Sturmgewehr 45 (StG.45(M)). Dette våpenet tjente som utgangspunkt for forskjellige våpen hos CETME og senere hos Heckler & Koch.
Da Vest-Tyskland trengte et nytt enhetsvåpen tidlig på 1950-tallet valgte de opprinnelig belgiske FN FAL, approbert som G1. De ønsket å produsere geværet selv på lisens, men fikk ikke til en avtale med belgierne. En lisens for CETME-riflen var derimot mulig å få kjøpt, og den tyske staten kjøpte produksjonlisens og overførte den til Heckler & Koch. I 1959 ble G3 innført i det vesttyske forsvaret.
I Sverige ble det sent på 1950-tallet og tidlig på 1960-tallet testet en modifisert variant av svenske Ag m/42, amerikanske M14, sveitsiske SIG, tyske G3 og belgiske FN FAL.  Valget falt på G3, dels levert av Heckler & Koch men også lisensprodusert i Sverige.  Lisensproduksjonen foregikk først hos Husqvarna Vapenfabriks AB og senere hos FFV Carl-Gustaf i Eskilstuna.
I 1964 ble Ak 4 approbert som enhetsrifle for svenske infanteriavdelinger og erstattet dermed Gevär m/96, Ag m/42 og Carl Gustav M45 som bevæpning for geværmenn. 
Ak 4 er til stor del erstattet av Ak 5, men brukes fremdeles av Hemvärnet og noen andre avdelinger.
Ma Yize

Ma Yize (født ca. 910 i Kina, død 1005) var en ledende kinesisk astronom og astrolog og ansvarlig for det keiserlige observatorium i Songdynastiets tid i Kina. Han var muslim, og nedstammet fra foreldre som antagelig kom fra Jemen eller deromkring.
I 961 ble han utnevnt av keiser Taizu av Song til leder av av det keiserlige observatorium. Han assiserte Wang Chuna med kompilasjonen av en rekke viktige astronomiske verker, som blant annet Yingtianli (ferdigstilt 963).
Thomas De Gendt

2011

Han ble hentet til Vacansoleil foran 2011-sesongen på bakgrunn av sterke resultater og offensiv kjøring. Sykkelfansen fikk for alvor sett den offensive og angrepsvillige De Gendt i 2011-utgaven av rittet Paris–Nice, der han fikk med seg en etappeseier på første etappe og hadde gultrøya på seg i 3 etapper. Han vant også 7. etappe i Sveits rundt foran Andy Schleck. Han avsluttet Tour de France 2011 med sjetteplass på L'Alpe d'Huez og fjerdeplass i temporittet.

2012

I Paris–Nice vant De Gendt den 7. etappen etter å ha kjørt offensivt og gått i brudd. Til slutt stakk han av fra bruddet og kjørte alene over målstreken. I Giro d'Italia vant han rittets kongeetappe, den 20. etappen. Det førte ham opp fra åttende til fjerdeplass i sammendraget. Etter den avsluttende tempoetappen var han kommet seg opp til tredjeplass. Det var første gang siden 1995 at en belgisk rytter kom på pallen i en Grand Tour.
Ivan II av Moskva

Styre

Da han besteg tronen etter sin bror, og på grunn av økende intern strid innen Den gylne horde, lekte Ivan en kort stund med tanken på å forlate Moskvas tradisjonelle troskap til mongolene og alliere seg med Litauen, en framvoksende makt i vest. Idéen ble imidlertid raskt forlatt og Ivan bekreftet sin troskap til Den gylne horde.
Basert på samtidige beskrivelser framstår Ivan som en fredfull, apatisk hersker, som ikke engang reagerte da Algirdas av Litauen erobret hans svigerfars hovedstad, Brjansk. Han tillot også Oleg av Rjazan å brenne landsbyer på sitt territorium. Ortodokse geistlige hjalp imidlertid til med konsolideringen av Storfyrstens makt. Han mottok mye støtte fra den dyktige metropolitten Aleksij. Som sin bror var Ivan II ikke like suksessrik som sin far og bestefar med hensyn til territoriell ekspansjon. Han klarte imidlertid å annektere områder sørvest for Moskva, herunder Borovsk og Vereja.
Han er gravlagt i Erkeengelen Mikaels katedral i Moskva.
Norgescupen i skiskyting 2014/15

Norgescupen i skiskyting 2014/15 for senior gikk over 15 renn, fra 22. november 2014 på Geilo til 28. mars 2015 i Sirdal.
Tapinolachnus

Utseende

Middelsstore, slanke, mørkbrune trebukker med lange antenner. Pronotum er tønneformet med fine tverr-rynker. Dekkvingene har et par uregelmessige lengdefurer.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Laos og Indonesia.
Jelizaveta Bryzhina

Karriere

Som junior deltok hun i bl.a. Junior-EM i friidrett 2007. Her vant hun sølv på både 200 meter og 4 x 100 meter stafett, sammen Hanna Titimets, Anna Yaroshchuk og Nataliya Pohrebnyak. 
I 2010 deltok hun i EM i friidrett 2010 i Barcelona, og reiste hjem med to medaljer. Først var hun med på det ukrainske stafettlaget som vant gull på 4 x 100 meter. I tillegg vant hun sølv på 200 meter individuelt, med tiden 22,44, som var ny personlig rekord. franske Myriam Soumaré vant gullet.
Hun vant også sølv på 200 meter ved Continental Cup i 2010 med tiden 23,37, bak Aleksandra Fedoriva.
Kleiner Wannsee

Kleiner Wannsee er en innsjø i bydelen Steglitz-Zehlendorf i Berlin, sørvest for Wannseebroen.
Sjøen er 1,4 kilometer lang, 160 meter bred og fire meter dyp. Den er en del av Griebnitzkanalen, og forbinder Großer Wannsee med Pohlesee. Vannet flyter fra Teltowkanalen over Kleiner Wannsee og inn i Großer Wannsee.
I nordvest grenser Kleiner Wannsee til distriktet Wannsee, i sydøst til Berlin-Düppel.
Ved bredden ligger det tallrike båtklubber, graven til den prøyssiske dikteren Heinrich von Kleist og representative bygninger med store haver. Det meste er privat, og det er derfor ingen offentlig gangvei langs bredden.
Fagpedagog

Fagpedagog er en uoffisiell betegnelse som ofte brukes av pedagoger som har universitets- eller høgskoleutdanning i pedagogikk på hovedfagsnivå, mastergradsnivå, pedagogisk embetseksamen eller doktorgrad og som i sitt yrke arbeider innenfor lærerutdanning, pedagogisk forskning, undervisning eller oppdragelse. Dette skiller dem fra pedagoger, faglærere, adjunkter, lektorer og andre som jobber skoleverket. Disse har gjerne sin faglige fordypning i akademiske fag som realfag, filologiske fag eller samfunnsfag, og ikke fordypning i faget pedagogikk utover den praktisk-pedagogiske utdanningen.
Fagpedagog er ikke en beskyttet tittel, men brukes som stillingstittel for eksempelvis veiledere i arbeidstreningsbedrifter og andre stillinger innen undervisning eller veiledning utenfor skoleverket.
Go under Asialekene 2010

Go under Asialekene 2010. Go var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Konkurransene ble avviklet mellom 20. og 26. november 2010. Det ble konkurrert i tre klasser, en lagturnering for kvinner og en for menn og en mixedparturnering. 77 utøvere fra ti nasjoner deltok og Sør-Korea ble beste nasjon, de vant alle tre gullmedaljene.
NPO Zapp

NPO Zapp er en nederlandsk barnekanal fra Nederlandse Publieke Omroep (NPO). Den har sendinger tilpasset barn i alderen 6 til 12 år og har en fast sendeflate på den nasjonale TV-kanalen NPO 3. Søsterkanalen NPO Zappelin er tilpasset mindre barn og sender også på NPO 3. 
Frem til 2012 gikk kanalen under navnet Z@pp.
Fusa kirke

Tidligere kirker

Dagens kirke er den fjerde på stedet. Den første var en middelalderkirke, sannsynligvis en stavkirke, omtalt i Bergens kalvskinn. Prestegården er nevnt i 1325 i forbindelse med at Ragnhild Tregagås i november 1324 avga tilståelse der for å ha øvd trolldom mot sin slektning Bård.
I 1600 ble middelalderkirken erstattet av en ny, ifølge en innskrift på kordøren (nevnt i kapellan Andreas Christies opptegnelser). Ved besiktigelsen i 1686 ble også denne beskrevet som en trekirke.
Fusa ble eget prestegjeld i 1855, da det ble bestemt at det skulle bygges en ny kirke. Denne tredje kirken ble reist ved siden av den gamle etter tegninger av arkitekt Frederik Hannibal Stockfleth og innviet 24. november 1861. Deretter ble den gamle kirken solgt på auksjon og revet.
11. januar 1959 brant kirken fra 1861 ned til grunnen. Like før kl. 14 kom forpakteren Brigt Brigtsen løpende til prestegården og ropte at kirken brant. En time etter var det 98 år gamle bygget nedbrent til grunnen. Brigt Brigtsen og Kristoffer Opstad klarte å ta seg inn i den brennende kirken ved å bryte seg inn i sakristiet. Dermed klarte de i løpet av noen hektiske minutter å redde ut en del verdifullt inventar, før biter av taket begynte å falle ned i det røykfylte kirkerommet. Blant annet fikk de reddet to store lysestaker fra 1684, to mindre lysestaker, et svært gammelt krusifiks, en offerpose fra katolsk tid, samt alterbøkene. Noen timer senere stod ikke en gang skorsteinen tilbake. Selv sent på kvelden ulmet det i ruinhopen. Kirken var forsikret i Fusa branntrygdelag for rundt kr 440.000, mens inventaret var forsikret for bortimot kr 20.000. Lensmann Harald Finne Warhuus (1903-73) forklarte at loddpipene i kirken var defekte, og trolig var dette brannårsaken. Kommunestyret hadde alt bevilget penger til elektrisk oppvarming av kirken, og dette arbeidet var i ferd med å igangsettes da kirken i stedet brant ned.
Jívaro

Jívaro (på deres eget språk: untsuri suara) er et urfolk som lever i Ecuador og Peru, i regnskogen i Amazonas. Folket omfatter rundt 45 000 mennesker, som er oppdelt i stammene shuar (cirka 15 000) og achuar (cirka 3 000), hovedsakelig i Ecuador, samt aguaruna (cirka 27 000) og huambisa (cirka 5 000) i Peru. De praktiserer sjamanisme og er kjent for sin tidligere skikk med å krympe hodene til sine motstandere.
Gutta fra St.Petri

Handling

Handlingen er løst bygget på historien om den danske sabotasjegruppen Churchill-klubben i Ålborg, som var en av de første organiserte motstandsgruppene i Danmark under den tyske besettelsen.
I begynnelsen av filmen møter vi seks danske gymnasiaster som bruker tiden etter skolen til spilloppmakeri. Guttene har en egen klubb som holder til på loftet til Sankt Petri kirke i København. En dag kommer en ny gutt med i vennegjengen; det er Otto, som vil at klubben skal drive med noe mer seriøst enn guttestreker. Så begynner de å stjele våpen og å sprenge fabrikker og jernbanelinjer. En dag blir de avslørt av okkupasjonsmakten. Samtlige blir arrestert og satt i fengsel, bortsett fra Otto som lykkes i å flykte til det nøytrale Sverige.
Presidentvalget i Serbia 2008

Presidentvalget i Serbia hadde sin første valgrunde 20. januar 2008. Valget er det første siden Montenegro løsrev seg i 2006. Andre valgrunde ble avholdt 3. februar 2008, og der vant Boris Tadić, den nåværende presidenten i Serbia med liten margin over utfordreren Tomislav Nikolić.

Kosovos status

Den serbiske statsministeren Vojislav Kostunica sa at en anerkjennelse av uavhengighet for Kosovo ville være «den mest farlige presedens siden andre verdenskrig». Statsministeren i Kosovo, Hashim Thaçi, sa 10. januar 2008 at «datoen for selvstendighetserklæringen er fastsatt, men at den ikke vil bli offentliggjort før etter at andre runde av presidentvalget i Serbia er avviklet 3. februar», fordi en tidligere erlæring vil styrke ultranasjonalistene ved valget. Partiene i Serbias regjering og de mere ekstreme og ytterliggående opposisjonspartiene var svært uforsonlige når det gjaldt Kosovos status. Kun det lille liberaldemokratiske partiet LDP krevde ikke at Kosovo måtte forbli serbisk.

EU-medlemskap

EU-ledere tilbød å akselere Serbias medlemsplaner inn i blokken, men bare etter at Beograd overleverer etterlyste krigsforbrytere fra landet, noe som innad i Serbia var et svært upopulært krav.

Valgobservatører

Før valget bestemte den serbiske valgkommisjonen å stenge ute valgobservatører fra USA og Storbritannia, på grunn av disse landene sin støtte til uavhengighet for Kosovo. OSSE vil forøvrig være den landsdekkende nøytrale observatøren av valget.

Første valgomgang

Det er registrert 6 692 380 stemmeberettiget før valget.

Valgdagsmålinger

De første valgdagsmålingene like etter at valglokalene stengte, sa at Tomislav Nikolić fikk 39,5 % av stemmene, mens sittende president Boris Tadić fikk 35,3 %.

Mellom valgomgangene

Serbias statsminister Vojislav Kostunica uttalte 30. januar at han ikke vil aktivt støtte koalisjonspartner og sittende president Boris Tadic foran den andre runden i presidentvalget, noe som flere kommentatorer mente ville redusere sjansene for den sittende presidenten til å bli gjenvalgt.
Nikolić og Tadić møttes i en tv-debatt, der de bl.a tok opp tema som Serbias forhold til EU, Kosovos uavhengighet.

Valgdagsmålinger

De første valgdagsmålingene like etter at valglokalene stengte, sa at Tomislav Nikolić fikk 49 % av stemmene, mens sittende president Boris Tadić fikk 51 %.
Programme for International Student Assessment

Programme for International Student Assessment (PISA) er en internasjonal komparativ undersøkelse av skolesystemene i ulike land i regi av Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD). Målet med prosjektet er å kartlegge 15-årige skoleelevers kunnskaper i matematikk, naturfag og lesing. Studien blir gjennomført hvert tredje år med ulik vekting av de tre hovedområdene.
Den første PISA-studien ble gjennomført i 2000, og da var det lesing som ble vektlagt. I 2003 var matematikk i fokus, og i 2006 var det naturfag som ble vektlagt i undersøkelsen. I 2009 var det igjen lesing som var «fokusfag», og i 2012 var det matematikk.

Norge

I PISA 2006 presterte norske elever for første gang under OECD-gjennomsnittet i både matematikk og lesing. I tillegg gjorde norske elever det betydelig dårligere enn OECD-gjennomsnittet i naturfag. Den siste undersøkelsen ble gjennomført i 2009.
Institutt for lærerutdanning og skoleutvikling ved Universitetet i Oslo har ansvaret for gjennomføring av den norske delen av prosjektet, med støtte fra Utdanningsdirektoratet. Instituttet gir også ut en egen norsk rapport etter hver undersøkelse.
Velo-cardio-facialt syndrom

Diagnosen og navnet

Diagnosen stilles ut fra klinisk mistanke og kan bekreftes ved en kromosomundersøkelse (som foretas ved blodprøve). Det antas at syndromet rammer ca. én av 3 000-4 000 individer. I 2006 var det 80-90 kjente tilfeller i Norge. Syndromet er også kjent som DiGeorges syndrom, kromosom 22q11 syndrom, kromosom 22q11 delesjonssyndrom, Takaos syndrom og CATCH 22 (i Sverige). I Norge kalles imidlertid alle disse nå (dvs. fra 2010) for velo-cardio-facialt syndrom. Syndromet ble oppdaget på ulikt hold – av den amerikanske barnelegen Angelo DiGeorge i 1965, av japanske barnehjerteleger i 1976 og av den amerikanske logopeden Robert Shprintzen i 1978. Dette er en av grunnene til at syndromet har fått flere navn, men på 1990-tallet fant man ut at de ulike symptomene berodde på en og samme kromosomavvikelse.

Symptomer

Syndromet er karakterisert ved ulike misdannelser i hjerte og nyrer, hypoparatyreoidisme (lavt kalsium), psykiatriske lidelser, lærevansker (spesielt nonverbale vansker), talebesvær med nasalt preg og nedsatt hørsel. Ofte tilkommer nedsatt muskelspenst/muskelstyrke og problemer med tannhelse. Lett mental retardasjon er vanlig, ofte emosjonelle vansker, problemer med egenledelse og nonverbal kommunikasjon. Det er påvist økt frekvens av schizofreni og bipolar lidelse blant personer med velo-cardio-facialt syndrom. Men det er store individuelle variasjoner mellom personer med syndromet.
Personer med diagnosen er ofte kjennetegnet ved liten ansiktsmimikk, at ansiktet er langt, med liten munn og nedadvendte munnviker, kort nese og små, lavtsittende ører. Umiddelbart skiller ikke personen seg nødvendigvis ut, men sett sammen med andre med velo-cardio-facialt syndrom blir helheten i trekkene mer tydelig. Diagnosen medfører ulike grader av funksjonshemming og i noen tilfeller lettere psyksisk utviklingshemming.
Gjenboer

Plan- og bygningslovgivningen

Plan- og bygningsloven (PBL) likestiller gjenboere med naboer når det gjelder nabovarsling.
Som hovedregel skal den som søker om tillatelse etter PBL varsle naboer og gjenboere.  Kommunen kan gi helt eller delvis fritak for nabovarsling eller kreve at andre enn naboer og gjenboere også varsles.
De som får slikt «nabovarsel» har 2 ukers frist for å inngi merknad til saken.
Gjenboere er å anse som parter i saken på linje med naboer og eventuelt andre, og har således rett til innsyn i sakens dokumenter i henhold til forvaltningsloven.

Boligannonser

I boligannonser brukes ofte begrepet «ingen gjenboere» dersom det ikke er direkte innsyn i boligen, f.eks. for en toppleilighet med en lavere blokk ved siden av.
Non plus ultra

Non plus ultra, nec plus ultra eller ne plus ultra er et latinsk motto som betyr «ingenting utover», «ingenting bortenfor» eller «ikke lenger fram». Ifølge sagnet var ordene skrevet inn på Herkules' støtter, de store klippeformasjonene ved Gibraltarstredet. Innskriften skal i antikken ha advart sjøfolk og navigatører i Middelhavet at her sluttet den kjente verden og at ingen måtte reise lenger vestover. Seinere har uttrykket blitt brukt om «det mest fullkomne i sitt slag«.

Plus Ultra

Søylene opptrer på våpenskjoldet til Spania, opprinnelig fra den kjente devisen til den tysk-romerske keiseren Karl V, som var konge av Spania i åra etter oppdagelsen av Amerika. Våpenskjoldet har mottoet plus ultra (latin for «mer bortenfor»), en oppmuntring for at han skulle overse antikkens advarsel, og risikere å seile bortenfor de kjente farvannene. Det indikerer ønsket om å se Herkulessøylene (og Spania) som en inngang til resten av verden framfor bare å være en port til Middelhavet. Det var også en antydning til Spanias oversjøiske besittelser.
Eudihammus

Utseende

En middelsstor, brun trebukk med lyse tegninger og lange antenner. Pronotum har en pigg midt på hver side. Dekkvingene er tilsmalnende bakover og har et skrått, lyst tverrbånd nær spissen.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vest-Malaysia, Sumatra, Java og Borneo.
Martin Waldseemüller

Bakgrunn

I en alder av tyve år ble han immatrikulert ved Albert-Ludwigs-Universität i Freiburg. Der studerte han matematikk og geografi. En av hans lærere var Gregor Reisch, som gjorde ham kjent med kosmografien. I studietiden ble han kjent med elsasseren Matthias Ringmann.

Virke i Saint-Dié (St. Didel)

I 1507 reiste han sammen med Ringmann til St. Didel  i Lorraine. Klosteret der hadde utviklet seg til et sentrum for den humanistiske bevegelse. Her underviste Waldseemüller som professor for kosmologi, men arbeidet imidlertid samtidig med Ringmann, som var professor i latin, med kartografi.
Her produserte han en verdensglobe og et større verdenskart, som var de første kart som inneholdt ordet Amerika. Globen og kartet ble utgangspunkt for verket Cosmograhiae Introductio, en introduksjon til kosmografi. Boken inkluderte en oversettelse fra latin av Quattuor Americi-navigasjonene (de fire oppdagelsesreiser av Amerigo). Det er åpenbart et brev skrevet av Amerigo Vespucci, selv om noen historikere mener at det er et bedrag skrevet i Italia. Verket beskriver hvorfor navnet Amerika blir brukt: ab Americo Inventore ...quasi Americi terram sive Americam (fra Amerigo oppdageren ...som om det var landet av Americus, da er det Amerika). Noen hevder imidlertid at det ble skrevet av Matthias Ringmann istedenfor, eller at det var et felles arbeide.
I 1513 later det til at Waldseemüller kom på andre tanker angående kontinentenes navngivning. I hans gjenskapelse av Ptolemaeus' atlas (skrevet sammen med Ringmann), ble kontinentet simpelthen skrevet som Terra Incognita. Dog er omkring 1000 kopier av verdenskartet blitt distribuert og det originale forslag var kommet for å bli. Selv om Nord-Amerika stadig vekk ble kalt for Vestindia i dokumenter et stykke tid, ble navnet etterhvert erstattet av «Amerika».
Kartet var lenge forsvunnet, men en kopi ble funnet i et slott ved Wolfegg i det sydlige Tyskland av Josef Fischer i 1901. Det er stadig vekk den eneste kopi som er kjent, og ble kjøpt av den amerikanske kongressens bibliotek i 2001. To kopier av globen eksisterer fremdeles.
Torleif Jarleskald

Torleif Asgeirsson eller Torleif Jarleskald (norrønt Þorleifr Ásgeirsson jarlsskáld; ca 940-995) var en islandsk skald som virket ved hoffet til Håkon jarl, og senere hos den danske kong Svein Tjugeskjegg.
Historiene om ham er kjent fra Þorleifs þáttr jarlsskálds, Svarfdœla saga (hvor hans søster Yngvild fagerkinn har en viktig rolle) og fra Olav Tryggvasons saga, slik den er gjengitt i Flateyjarbók.
Prosti

Den norske kirke

I Den norske kirke er landets elleve bispedømmer delt i 107 prostier. Det prostiet som omfatter bispedømmets domkirke, kalles et domprosti; det er således elleve domprostier i Norge. Det er rundt ti prostier i hvert bispedømme. Døvemenighetene i hele landet utgjør et prosti under Oslo bispedømme.
Prosten eller domprosten er den øverste geistlige leder i et prosti. Proster i Den norske kirke ble utnevnt av Kongen i statsråd inntil grunnlovsendringen av 21. mai 2012.
Det finnes også et ikke-territorielt avgrenset prosti, det som omfatter feltpresttjenesten. Prosten for feltprestkorpset holder til på Akershus festning, og er under tilsyn av Oslo biskop.

Historikk

Prostiene (norrønt: prófastdœmi) ble neppe vanlig i Norge før etter 1273. Før reformasjonen var prosten biskopens fremste tjenestemann i lokalforvaltningen. Han kunne være en verdslig person. Etter reformasjonen ble han en rent geistlig person som fungerte som mellomledd mellom biskopen og det øvrige presteskapet. Rundt 1665 var det 43 prostier i Norge. Det siste århundret har antall prostier ligget på mellom 80 og 100. Siden 1973 er prosteembetet lagt til et bestemt soknekall og søkes samtidig med sokneprestembetet.
Millenniumskiftet

Millenniumskiftet (eller millennieskiftet) er en betegnelse som ofte brukes i forbindelse med overgangen fra 1999 til 2000. Betegnelsen ble særlig brukt like før og etter overgangen til 2000.
Ordet springer ut ifra ordet millennium og kan i praksis brukes om overgangen til alle år med rundt 1000-tall.
Nellie Bly

Oppvekst

Cochran fikk sin første utdannelse hjemme, men gikk senere på skole i Indiana. I 1881 flyttet familien til Pittsburgh, hvor hun debuterte i journalistyrket. I 1885 gav Pittsburgh Dispatch ut en artikkel, What girls are good for, der man ville innskrenke kvinners verden til hjemmearbeid og familie. Til denne artikkelen forfattet den 18-årige Elizabeth et engasjert svarbrev, noe som resulterte i at sjefredaktøren tilbød henne arbeid i avisen og foreslo pseudonymet Nellie Bly etter en populær sang av Stephen Foster.

Journalistkarriere

Allerede som 22-åring gjennomførte hun en svært spesiell reportasjereise. Oppdraget hennes var nemlig å prøve å slå Phileas Foggs «litterære» rekord på 80 dager for en jorden rundt-reise. Dette klarte hun på litt over 72 dager.
Nellie fikk lage en artikkelserie om arbeiderjenter, hun skrev om barnearbeid og skilsmisser, før hun etterhvert ble samfunns- og kunstredaktør. I 1887 reiste hun med moren til Mexico og sende hjem en serie artikler om de sosiale forholdene i landet, disse artiklene ble samlet i boken Six months in Mexico. 
Da Bly kom tilbake til USA flyttet hun til New York-avisa The World der hun utførte en serie avslørende reportasjer om mentalsykehus. Gjennom selv å spille sinnssyk ble hun lagt inn på Blackwell Island-asylet. Bly avdekket dårlige forhold, noe som førte til sårt tiltrengte endringer på sykehuset. Med liknende teknikker skrev hun blant annet om livet i slummen og arbeidsforholdene i fabrikker.

Senere liv

Nellie Bly giftet seg med millionæren Robert Seaman i 1895 og trakk seg tilbake fra reporterlivet. Da mannen døde i 1904 tok hun over styret av selskapene hans. Hun innførte mange av de reformene hun hadde ivret for for arbeiderne, men gikk konkurs i 1913.
Senere tok hun opp igjen arbeidet som journalist, og dekket blant annet konferansen for kvinnelig stemmerett i 1913 og Østfronten under første verdenskrig.
Hun døde 57 år gammel av lungebetennelse.
I 1998 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.