google/wiki40b huggingface dataset:
Hartvig W. Dannevig

Liv og virke

Dannevig kom fra en båtbyggerfamilie, var selv utdannet båtbygger, og arbeidet 20 år som industriarbeider på Nitriden i Arendal, før han på 50-tallet begynte å engasjere seg i kulturhistorisk registreringsarbeid knyttet til skipsvrak, fiskeri, sjøfart og båtbygging. Etterhvert utviklet arbeidet seg til å omfatte innsamling, publisering, rekonstruksjon av Listerskøyta og restaurering av seilkutteren Ekstrand. Han deltok i etableringen av fiskerimuseet i Mandal, bygget opp en samling av fiskeredskaper. Dannevig var prosjektleder i utgravningen etter slaveskipet SS «Fredensborg» i 1977 i regi av Aust-Agder-Museet.
Han ble utnevnt til statsstipendiat i 1975. Han mottok Aust-Agder fylkes kulturpris i 1983. Han var en aktiv foredragsholder, deltok i mange radioprogram og bidro til mange dokumentarfilmer.
Dannevig var medlem i Nasjonal Samling før  og under krigen. Han vervet seg til frontkjempertjeneste i Den norske legion, var politimann og meldte seg til tjeneste i Hirdvaktbataljonen. Fra mai til desember 1942 tjenestegjorde han ved fangeleirene i Beisfjord  og Karasjok. Etter at tjenesten i Hirdvaktbataljonen var over, arbeidet han fra februar 1944 i Statspolitiet i Kristiansand. Etter frigjøringen satt Dannevig i varetekt i over to år. Han ble 16. juli 1947 dømt i Agder lagmannsrett til tolv års tvangsarbeid. Den 27. august 1948 ble han av Hålogaland lagmannsrett dømt på nytt for blant annet mishandling og legemsbeskadigelse. Dannevig begynte soningen 27. juli 1950 og ble 4. mai 1951 løslatt fra Suplandsfoss tvangsarbeidsleir.
Skytterbevegelsen i Sverige

Skytterbevegelsen i Sverige var en frivillig forsvarsbevegelse som startet i Sverige i 1860 etter utenlandske forbilder, og pågikk frem til den Frivilliga Skytterörelsen ble avviklet i 2009.

Bakgrunn

Initiativtagerne til den svenske skytterbevegelsen var kjente forfattere som Viktor Rydberg og Sven Adolf Hedlund i Gøteborg, samt August Blanche og Lars Johan Hierta i Stockholm. Dette var de samme mennene som kjempet for representasjonsreformen i Sverige, allmenn stemmerett og folkehøyskolene.
Initiativtagerne i skytterbevegelsen så på det svenske forsvaret som svakt og forsvarsviljen blant folket som dårlig. Sverige hadde på den tiden en profesjonell hær gjennom det svenske inndelingsverket, men initiativtagerne ønsket istedet en generell verneplikt kombinert med frivillig folkevæpning etter samme mønster som i Sveits. De første skytterlagene ble dannet i Stockholm og Gøteborg.

Historie

Skytterbevegelsen i Sverige utviklet seg til en folkebevegelse. Folk fra alle samfunnslag samlet seg om skyteinteressen, og det var en patriotisk stemning. Skytterlagene hadde demokratisk oppbygning og ble driftet av ildsjeler, mens myndighetene stod for skytebaner. Allerede 1864 fantes det 239 skytterlag med over til sammen over 33 500 medlemmer. 
Stockholmsföreningen var størst med 2 300 skyttere, og som hovedstadens forening arrangerte de også den store årlige riksskyttetävlingen. Konkurransen foregikk på skytebanen i det som i dag er Jarlaplan i Vasastaden. I 1868 deltok til sammen 829 skyttere fra 86 skytterlag fra hele Sverige. Riksskyttetävlingen pågikk i en hel uke, og de fleste overnattet på sovesaler som arrangørbyen stilte til disposisjon. De beste skyttene vant store pengepremier, samt at hederspriser ble delt ut av både kongehuset, byen og andre interesserte.
Fra 1868 arrangerte skarpskytterörelsen våpentrening for skoleungdom. Guttene ble kledd i uniform under øvelsene, og bestod allerede etter et år av en styrke på 800 folkeskolegutter inndelt i to bataljoner med eget befal og musikkkorps. På vår og sommer ble gjennomført øvelser og skyting på Ladugårdsgärdet i Stockholm. Det ble også utført skoleutferder med båt til Järva krog nord for Stockholm og til Uppsala. I september 1877 ble det første mesterskapet i skyting for skoleungdommer i Stockholm gjennomført, og til sammen 400 gutter kom til Kaknäs skjutbanor. Skyteaktiviteten spredde seg så videre til skolene i landsbyene. I 1900 bevilget den svenske stat 4000 kroner for at Stockholms Stads frivilliga skarpskytteförening skulle få bygge et eget skytebaneanlegg. Anlegget stod ferdig i 1906, og fikk navnet Store Bremmens skjutbanor.
Noe senere sank populariteten til skytterbevegelsen, og det var ønsker om å distansere seg fra militær skyting. Etter 1880 ble skarpskytteföreningarna omformet til sivile skytterforbund. I 1903 organiserte skarpskytteföreningarna seg i skytteförbundens överstyrelse, som siden ble slått sammen og levde videre blant annet i den Frivilliga Skytterörelsen(FSR) og Ungdomsorganisation Skytte (UO). I 2009 ble FSR og UO avviklet, og gjenværende del av organisasjonen ble slått sammen i Svenska Skyttesportförbundet.
Kumrovec

Kumrovec er en pittoresk landsby i Krapina-Zagorje-regionen i det sentrale Kroatia. Den ligger ved elva Sutla, langs den kroatisk-slovenske grensa.
Kumrovec kommune har 1854 innbyggere (2001), men sjølve landsbyen har bare 304 beboere.
Grunnen til at denne lille landsbyen er så kjent er at den er fødestedet til marskalk Josip Broz Tito (1892–1980), den tidligere jugoslaviske presidenten.
Odontellidae

Utseende

Små, kompakte, bleke, svært kortbeinte spretthaler. De mangler springgaffel (furca). Antennene består av fire ledd og er svært korte og kjegleformede.
Holly Marie Combs

Biografi

Combs ble født i San Diego, California. På den tiden var moren hennes, Lauralei Combs, bare 15 år. 
Hollys biologiske foreldre giftet seg, men de skilte seg etter to år, fordi de følte at de var for unge til å få et ekteskap til å fungere. Da hun lærte å gå, slo hun hodet sitt i et marmor-bord, som er grunnen til at hun har et arr over hennes høyre øyebryn. Hun flyttet mange ganger med moren sin, samtidig som moren prøvde å få en skuespillerkarriere. Da Combs var 7 år, hadde hun og moren hennes flyttet til New York. Hun var 12 da moren hennes giftet seg med stefaren hennes. I New York gikk hun på Beekman Hill Elementary og så The Professional Children's School of Acting. Allerede da hadde hun blitt veldig populær, og spilte inn mange tv-reklamer. Hun begynte fort å elske å være skuespiller, akkurat som moren hennes hadde.  
I 1993 giftet Combs seg med Brian "Travis" Smith, men de skilte seg i 1997. Senere ble hun forlovet med Storm Lyndon, men de skilte lag i 2000. Siden 2001 har hun bodd sammen med David W. Donoho, som jobbet med Charmed. De giftet seg 14. februar 2004, og fikk en sønn, Finley Arthur Donoho, i 2004. 26. oktober 2006, fikk de sitt andre barn, en gutt som heter Riley Edward Donoho. Combs søkte om skillsmisse i 2011.
Combs er en dyreelsker, og har tre hester, fem hunder, tre katter, fire kaniner og to kjærlighetsfugler. Da hennes første sønn ble født, måtte de gi skilpadden til en venn, for å ikke risikere å få salmonella.

Karriere

Selv om hun hadde mange mindre roller sent på 1980-tallet, var Hollys store debut i 1992 TV-serien Picket Fences. Hun prøvespilte rollen som Kimberly da hun var i New York. Casting-agenten sa til henne at hun ikke passet til rollen fordi, "Hun hadde ikke stort nok hjerte." Combs svarte, "Hvis du ser etter noen med et stort hjerte, hva i helvete gjør du i New York?" Hun fikk rollen med en gang. Picket Fences gikk i fire år, og ga Holly Ung Skuespiller-prisen.
Combs var med bestevennen hennes Shannen Doherty da hun så at de lette etter noen til å spille i Charmed, og sa at hun ville prøvespille. Da de gjorde det prøvespilte hun for rollen som "Prue Halliwell" og Shannen for "Piper Halliwell," men de endte opp med å bytte roller fordi de "passet ikke". Alyssa Milano og Combs ble begge produsenter for Charmed i den femte sesongen. I de siste fem sesongene av Charmed spilte Combs den eldste søsteren, selv om hun ironisk nok er den yngste av de tre skuespillerinnene.
Charmed startet i 1998 og var en populær TV-serie som sluttet i mai 2006.
Vindmøllepalme

Beskrivelse

Palmen er trolig den mest kjente og utbredte palmen i Trachycarpus-slekten og blir inntil 15 meter høy. Palmen vokser relativt seint men er godt egnet til det fuktige og tempererte klimaet som man finner i nordvest-Europa og på De britiske øyer. Også i de mildeste delene av Skandinavia er palmen godt egnet, og har demonstrert at den kan blomstre og produsere spiredyktige frø.
Det er lett å gjenkjenne palmen, den har en tynn stamme med en diameter på 20-35cm og er dekket av en tett duk av fibrer. På eldre landskapspalmer er det ikke uvanlig å fjerne de nederste fibrene slik at selve stammen blir eksponert.
Palmebladene er vifteformede og blir inntil 90cm lange. Inkludert bladstilken er en vifte 140-190cm lang.

Kuldeherdighet

Vindmøllepalmen er ikke avhengig av varme somrer for å vokse bra, men derimot trenger den milde vintrer for å trives. Etablerte og eldre individ klarer fint kortvarige temperaturer ned mot -15 til -20 grader celcius, men er kuldeperioden lang vil palmen ta skade allerede ved temperaturer ned mot -10 grader celcius. Derfor er milde vintrer en forutsetning for om palmen vil overleve i det lange løp.
På tross av sin enestående kuldeherdighet må palmen se seg slått av den europeiske viftepalmen som den palmen som vokser naturlig lengst nord av alle palmer. Men fordi vindmøllepalmen vokser naturlig helt opp i 2400 moh. i fjellene i Kina, har den tilpasset seg ekstremt lave temperaturer, og overgår selv den europeiske viftepalmen i kuldeherdighet.
Yngre individ kan ta skade allerede ved -8 grader celcius.
Landsforeningen for hjerte- og lungesyke

Historikk

Organisasjonen ble stiftet i 1943 under navnet Tuberkuløses Hjelpeorganisasjon (THO). Organisasjonen var ment som en interesseorganisasjon for pasienter som var rammet av tuberkulose. Organisasjonen kjempet for en rekke helsereformer, blant annet innføringen av en ny lov, Tuberkuloseloven. Etter dette gikk antall dødsfall på grunn av tuberkulose ned. I Norge regner en etter hvert den tidligere folkesykdommen som utryddet. I 1961 skiftet THO navn til Landsforeningen for hjerte- og lungesyke.
Landsmøtet tilsatte i mars 2008 Frode Jahren som generalsekretær på åremål.
Dressmann

Dressmann er Nordens største kleskjede innen herreklær med 400 butikker i Norge, Sverige, Finland, Danmark, Latvia, Island, Tyskland og Østerrike. Dressmann eies av Varner-Gruppen og har hovedkontor på Billingstad i Asker. Kjeden ble startet av Frank Varner som åpnet sin første butikk på Grünerløkka i Oslo under navnet Frank Varner. I 1967 byttet virksomheten navn til Dressmann. Dressmann hadde i 2002 en omsetning på over 2 milliarder kroner. I 2007 utvidet Dressmann sitt konsept med Dressmann XL, hvor utvalget er herreklær i størrelsene 2XL til 9XL.
Abborrberget

Abborrberget er et tettsted i Strängnäs kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. Det ligger på øya Tosterön i Mälaren like over et sund fra Strängnäs. I 2010 hadde tettstedet 2 141 innbyggere.
Nightingale Island

Nightingale Island er en øy i Sør-Atlanterhavet. Øya ligger like sør for Tristan da Cunha og Inaccessible Island (16 km). Nightingale Islands plassering er 37°25′58″S 12°28′31″V. Nightingale Islands areal er mindre enn 2,5 km². Øya har ingen permanent bosetning. Øya er et britisk oversjøisk territorium.

Historie

Nightingale ble oppdaget samtidig med Tristan da Cunha og Inaccessible Island i 1506 av Tristão da Cunha.
På 1600- og 1700-tallet vurderte både nederlandske og franske myndigheter og British East India Company å annektere øya (sammen med Tristan og Inaccessible), men lot det være på grunn av manglende ankringsplass.
I 1656 kom båten «Nachtglas», som også var innom Inaccessible, til Nightingale.  Nightingale het opprinnelig Gebroken Eyland (Den ødelagte øy), men ble senere omdøpt og oppkalt etter Gabriel Nightingale som utforsket øya i 1760.  
Det sies at skjulte piratskatter er gjemt på Nightingale. Kaptein John Thomas som var på vei til en ekspedisjon til Sør-Atlanteren gjemte en formue av spanske doublooner og spanske dollar i grotter på øya som en sikkerhet. Men noen slik skatt har senere aldri blitt funnet, om den noen gang har eksistert.
I 1811 gjorde den amerikanske piraten Jonathan Lambert krav på Tristan og naboøyene, men døde kort tid etter at han fremsatte kravet.
I 1961 ble Tristan da Cunha rammet av et jordskjelv, og øyas innbyggere flyktet til Nightingale. I 1963 dro alle tilbake.

Geologi

Nightingale har to topper i nord. Den ene er 335 m høy, og den andre er 293 m høy; resten av øya består av klipper. Klippene er langt lavere på Nightingale enn på Inaccessible Island, som har klipper som er nærmere 300 m høye. 
Til Nightingale hører også to mindre holmer til, Stoltenhoff og Middle.

Turisme

Inaccessible Island og Gough Island er begge naturreservater, så turisme er ikke tillatt på øyene. Nightingale er ikke et naturreservat, og her dermed ikke slike restriksjoner. Mange turister som besøker Tristan da Cunha, drar også til Nightingale for å se på dyrelivet. Kravet er at de bruker en guide fra Tristan.
Slaget ved Kettle Creek

Bakgrunn

En britisk ekspedisjonsstyrke under generalmajor Henry Clinton tok byen Savannah, Georgia, noe som markerte starten på en endring i britenes strategi under uavhengighetskrigen. Fra nå av skjedde de store slagene sør for Potomac River.
Den britiske motivasjonen for å flyttet krigen sørover var troen på at en stor del av befolkningen i området var lojalister eller torier. En av mennene som ble sendt for å rekruttere til en lojalisthær, var James Boyd fra Raeburn Creek, Sør-Carolina. Boyd ankom Savannah med de første britiske invasjonsstyrkene som oberst for å rekruttere lojalister i kolonien Georgia.
Boyd klarte å rekruttere rundt 350 lojalister i Augusta, Georgia, og marsjerte så mot Savannah. En gang i løpet av marsjen sluttet 250 lojalister fra Nord-Carolina under oberst John Moore seg til Boyds menn. James Boyd tok kommandoen over hele lojaliststyrken med major Spurgen som nestkommanderende.
Det lojalistene ikke visste, var at en patriotisk styrke på 340 militsmenn fra Georgia og South Carolina ventet, ledet av oberstene Andrew Pickens fra South Carolina, John Dooly og oberstløytnant Elijah Clarke fra Georgia.

Slaget

14. februar 1779 lå lojalistene i leir nær Kettle Creek i Georgia. Boyd sendte rundt 150 menn for å samle mat mens resten av hans styrke lå i leiren på en høyde. Høyden var en brukbar forsvarsposisjon med myrer på begge sider. Patriotenes plan var enkel nok. Pickens skulle lede et angrep direkte opp mot høyden mens Dooly og Clarke skulle lede separate, men samtidige angrep på høyre og venstre flanke.
Patriotenes kommandanter håpet å kunne gjennomføre et overraskelsesangrep, men Pickens fremrykning overrasket elementer fra lojalistene. Begge side åpnet ild og overraskelseselementet var borte. Pickens måtte nå angripe og fortsatte å rykke fremover. Boyd samlet sine menn og inntok stillinger bak steiner og falne trær. Fra disse stillingene klarte Boyds menn å forsinke patriotenes angrep. Doolys og Clarkes menn slet i myrene og var forsinket i å nå sine angrepsstillinger.
Slaget raste i rundt tre timer. Oberst Boyds lojalister trakk seg bakover mot sin leir da en avdeling av militsmenn fra Georgia traff dem. Det ble åpnet ild, Boyd falt dødelig såret og major Spurgen overtok kommandoen over lojalistene. Spurgen klarte å få 450 menn over Kettle Creek og førte dem bort fra slagmarken.

Etterspill

Lojalistenes tap var på mellom 19 og 70 døde, inkludert oberst Boyd, mens mellom 22 og 70 ble tatt til fange. Patriotene mistet mellom 7 og 9 menn, mens mellom 14 og 23 ble såret. Resultatet av slaget ved Kettle Creek, var at lojalistbevegelsen i Georgia stort sett var over.
9. divisjon fotball for menn 2012

Akershus Fotballkrets

¹ Åkrene 2 trukket 1 poeng grunnet bruk av ikke-spilleberettiget spiller.
² Hurdal - Eidsvold IF 3 3-0 på walk over.
Diderich Hegermann

Bakgrunn og yrkesliv

Hegermann var født i Altona som sønn av Cay Ditlev Hegermann og Anna Esther Stuhlmann. Da han var et halvt år gammel flyttet foreldrene til Frederikshald (Halden), hvor han vokste opp. 
Han skrev krigsskolens historie i 1796, og var delvis ansvarlig for reorganiseringen av denne rundt århundreskiftet. 
Hegermann representerte Oplandske Infanterie Regement ved riksforsamlingen på Eidsvoll. Han sluttet seg der til selvstendighetspartiet og ble også medlem av konstitusjonskomitéen. Grunnsetningen om alminnelig verneplikt skal ha blitt innført på initiativ fra Hegermann. Allerede den 18. april spilte Hegermann en viktig rolle som forsamlingens president med bruk av sin dobbeltstemme. Christian Magnus Falsen hadde fremmet flere forslag, og det siste var at forsamlingen skulle heves etter vedtakelse av konstitusjon og valg av konge. Det sto 55 mot 55 stemmer. Dette var i realiteten en prøve på det senere valget av Christian Frederik som konge. Med Hegermanns dobbeltstemme til slutt fikk Falsen flertall, og styrkeforholdet ble klart til fordel for selvstendighetslinjen.
Hegermann tjenestegjorde som oberst under svenskenes angrep på Norge i 1814. Han ledet forsvaret ved Langnes skanse, en av de få vellykkede norske militære operasjonene under felttoget, og sikret derved at den norske hæren kunne ta seg relativt intakt over Glomma. Hegermann har derfor en god del av æren for at kong Christian Frederik unngikk betingelsesløs kapitulasjon ved Mossekonvensjonen. 
I 1814 bodde Hegermann som skolesjef i den gamle Krigsskolen, i krysset Tollbugata og Dronningens gate. I 1841 fikk tidligere elever og kolleger reist en granittobelisk i forhagen til skolen til minne om sin tidligere sjef. 
Hegermann ble utnevnt i 1815 til statsråd for hær og flåte, et embete han flere ganger forsøkte å bli løst fra. Først i 1817 ble han innvilget avskjed i nåde.

Boen Gård

I 1815 giftet Hegermann seg med Hanna Susanne Christiane Isachsen, enke etter handelsmannen Daniel Isaachsen som bygde lystgården Boen Gård i Tveit. Han kjøpte ut arvingene etter Isaachsen og stedet var i familien Hegermanns eie frem til 1939.

Utmerkelser

Hegermann var innehaver av Dannebrogordenen og ble i 1817 tildelt storkorset av Sverdordenen.
The Incredible Burt Wonderstone

Handling

Illusjonisten Burt Wonderstone (Steve Carell) blir avdanket i magimiljøet da han og sidekick Anton Marvelton (Steve Buscemi) skiller lag, samt at det kommer en nyere og hippere illusjonist på banen i Steve Gray (Jim Carrey). Burt må dermed ha hjelp fra sin tidligere mentor Rance Holloway (Alan Arkin) og sin søte assistent Jane (Olivia Wilde) for å finne motivasjon til å slå tilbake igjen.
Zhang Hanzhi

Bakgrunn og virke

Hun var uekte barn av en butikkekpeditrise og en ung mann fra en fremstående Shanghai-familie. Hun ble adoptert av Zhang Shizhao. Familien flyttet til Beijing i 1949. Fire år etter begynte hun på Beijing universitet for utenlandsstudier, der hun etter eksamen selv underviste. 
Hun møtte Mao i 1950, og begynte da å oversette fra engelsk for ham, og gi ham undervisning i språket. Undervisningen tok slutt i 1964, og noen år utbrøt kulturrevolusjonen. Zhang og hennes familie og venner var blant dem som ble forfulgt, skjønt hun senere sa at Mao til tider holdt en beskyttende hånd over dem. I 1971 ble hun overført til det kinesiske utenriksdepartement, der hun begynte sin diplomatiske karriere og deltok ved en rekke viktige internasjonale møter – hvorav det ovennevnte med Richard Nixon – på den tid da Folkerepublikken Kina hadde sine viktigste gjennombrudd på den diplomatiske arena. 
Hun skilte seg og inngikk i 1973 nytt ekteskap med Kinas sjefsdelegat til FN, Qiao Guanhua, som var 22 år eldre enn henne. Han døde ti år etter.
1. divisjon fotball for menn 2004

Opp- og nedrykk

De to beste lagene rykket direkte opp til Eliteserien 2005, mens nummer tre spilte kvalifisering om opprykk mot nummer 12 i Eliteserien. Fire lag rykket ned til 2. divisjon 2005.
Opprykk: Start og Aalesund.
Kvalifisering: Bodø/Glimt beholdt plassen etter kvalifiseringskamper mot Kongsvinger.
Nedrykk: Raufoss, FK Haugesund, Vard Haugesund og Tromsdalen.
Avesta Storfors kraftverk

Avesta Storfors kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Dalälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1925 og var ferdig i 1931. Installert vannkrafteffekt er 101 MW.
Kraftverket eies av det finske energiselskapet Fortum Oy.
Synnalandsvatnet

Turområde

Rundt vannet er det opparbeidet turvei med gatelys og området er et populært rekreasjonsområde for innbyggerne i Brattvåg både sommer og vinter. Veien rundt er ca. 5 kilometer lang. Fra sørenden går det vei videre til Gjersetvatnet og grenda Grytastranda ved bredden av Grytafjorden. Veien rundt Synnalandsvatnet kan også brukes som utgangspunkt for fottur opp til flere av fjellene rundt, deriblant Hildrehesten og Håvikhornet/Skulstadhornet.
Gruppe 5 (kunstnerfellesskap)

Gruppe 5 var et kunstnerfellesskap som eksisterte i Trondheim i perioden 1961–1970. 5-tallet sto for de fem billedkunstnerne som utgjorde dette arbeids- og utstillingsfellesskapet: Håkon Bleken, Halvdan Ljøsne, Lars Tiller, Roar Wold og Ramon Isern, alle ansatt ved Arkitektavdelingen ved Norges tekniske høgskole i Trondheim. Dannelsen av Gruppe 5 var sannsynligvis det første forsøk etter andre verdenskrig på å utvikle et kraftsentrum for billedkunsten utenfor Oslo.

Kritikernes reaksjoner

Da Gruppe 5 stilte ut sammen første gang, i Trondhjems Kunstforening, mai 1961, ble de av kritikerne sett som et klart og modernistisk alternativ i trøndersk kunst. Året etter stilte de ut i Bergens kunstforening, sammen med maleren Oddmund Kristiansen. De tre anmelderne fra bergensavisene var positive til utstillingen som helhet. Olav Simonnæs fra Bergens Arbeiderblad mente den ga et pust av «tidens eget åndedrag» inn i byens kunstliv, som han opplevde som innestengt. Morgenavisens journalist omtalte publikums reaksjoner som en blanding av «beundring, forundring og forargelse», der Iserns abstrakte støpesjernskulpturer «bar brorparten av forundringen og forargelsen». Simonnæs var positiv til Iserns skulpturer, og karakteriserte ham som «den mest radikale» av utstillerne.
Da gruppen stilte ut i Trondhjems Kunstforening igjen senere i 1962, var kritikerne i Trondheims aviser også positive, men hadde innvendinger til Iserns abstrakte skulpturer. En av kritikerne, den svenske kunsthistorikeren Karin Aasma, mente hans skulpturer skapte avstand, ikke kommunikasjon, mellom seg og betrakteren.