google/wiki40b huggingface dataset:
Kontakt-5

Kontakt-5 er en russisk type tredje generasjons reaktivt panser. Det ble innført i 1985 på T-80U som det første reaktive panseret som kunne hindre pilammunisjon å trenge gjennom det vanlige panseret på stridsvognen.
Kontakt-5 er sammensatt av bokser som ser ut som teglsteiner med sprengstoff som er sammentrygt mellom to metallplater. Disse platene vil bevege seg hurtig sideveis når sprengstoffet i dem detonerer, noe som igjen tvinger panserbrytande kinetiske prosjektil eller sveisetråle fra pansergranaten bort fra å trenge gjennom det vanlige panseret på stridsvognen.
Nu är det jul igen

Nu är det jul igen er en gammel dansk/svensk julesang som oftest synges ved dans rundt juletreet. Formodentlig er dette den mest kjente julesangen på svensk. Sangens tekst sier først at julen pågår frem til påsken, men informerer så om at så ikke er tilfellet, for fasten kommer imellom.
Den fynske dikter Mads Hansen fra Vester Skerninge i Danmark har skrevet en lengre tekst, Nu har vi jul igen, modellert over samme mønster som den folkelige utgave. Melodien er kjent fra 1700-tallets lekestuer, hvor den ble brukt til en sanglek.

Svensk tekst

||: Nu är det jul igen

Och nu är det jul igen

Och julen varar än till påska :||

||: Men det var inte sant

Och det var inte sant

För däremellan kommer fasta :||

Dansk tekst

||: Nu’ det jul igen,

og nu’ det jul igen,

og julen varer li’ til påske. :||

||: Nej det’ ikke sandt,

nej det’ ikke sandt,

for ind imellem kommer fasten :||
Rariteter

Rariteter er et musikkalbum med Sebastian, utgitt i 2007.
Canglang

Canglang (kinesisk: 沧浪区; pinyin: Cānglàng Qū) er et bydistrikt i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Suzhou i provinsen Jiangsu.
Det har et areal på 25 km² og teller 330 000 innbyggere (2004).
Storvesir

Storvesir, Sadr-ı Azam (Sadrazam) eller Serdar-ı Ekrem (på osmantyrkisk صدر اعظم eller وزیر اعظم), opprinnelig fra persiske ordet «vesir» (وزير), var den øverste ministeren til sultanen i Det osmanske rike og hadde absolutte fullmakter. 
Han kunne i prinsippet bare avsettes av sultanen selv. Han var den øverste leder og kunne innkalle alle de andre vesirene til møte. Denne samlingen ble kalt «Kubbealtı viziers» (vesirer av (under) hvelvingen) som viste til arkitekturen ved møteplassen deres i Topkapıpalasset. Offiserene hans holdt til Høyporten.
Storvesir, Vazīr-e Azam, er også den offisielle urdu-tittelen til den pakistanske statsminister (ministrene kalles vesirer).
Prinsessetanagar

Utbredelse

Den forekommer i Bolivia, Brasil, Colombia, Ecuador og Peru.
Dagbrudd

Et dagbrudd er et sted hvor en bryter mineraler under åpen himmel, i motsetning til en gruve hvor en driver under jorden og henter opp malmen via stoller og sjakter.

Norge

I Norge i dag er der dagbrudd blant annet ved Bjørnevatn i Sør-Varanger og Rana Gruver i Dunderlandsdalen. Andre kjente dagbrudd er Titania A/S i Sokndal. 
Historisk har det vært dagbrudd en rekke steder rundt om i landet, blant annet ved Blaafarveværket i Modum, Glasergruva i Skien, Søve ved Ulefoss, Torbjørnsrud gruve ved Arendal, Rødsand gruver ved Sunndalsfjorden., Fløttum gruve i Midtre Gauldal, Bjørkåsen gruver i Ballangen, Senja nikkelverk og Sydvaranger jerngruver.
Lambert Pietkin

Liv

Lambert Pietkin ble utdannet ved katedralen Saint Lambert i Liège. I 1630 fikk han ansvaret for katedralens lille orgel, to år senere ble han organist ved hovedorgelet. I 1633 vikarierte han i blant som kapellmester for læreren Léonard de Hodémont og overtok posten i 1644.

Verk

Pietkins Grand livre de Choeur de Saint Lambert, 11 motetter for 5 til 8 stemmer, er skrevet i forgjengergenerasjonens stil og viser at han hadde et svært godt grep om kontrapunkt. I Sacri concentus opus 3 har tatt opp nyere strømninger; de 32 motettene for sangstemme og instrumental ledsagelse viser italiensk innflytelse. I to kirkesonater for fire instrumenter er det en merkbar innflytelse fra Arcangelo Corelli.
I kirkearkiv fra Tongeren, Oudenaarde og Gent nevnes i to samlinger opus 1 og 2, men disse er fram til nå ikke gjenfunnet.
Nype

En nype er den runde eller ovale frukten til planter i roseslekta, og er typisk rødlige til orange i farge. Avblomstrede roser utvikler seg i siste stadium til nyper som med sin karakteristiske sursøte smak brukes i syltetøy og supper. Nyper har et meget høyt innhold av vitamin C.
Nypen er egentlig en såkalt «falsk frukt». Det er egentlig blomsterbunnen av rosen. Nypen inneholder et kløpulver som kan være irriterende å få på hendene og i halsen.
Nordfjord

Nordfjord er fra gammelt av det nordligste av de tre fogderiene i fylket Sogn og Fjordane. De to andre er Sogn og Sunnfjord. Regionen Nordfjord dekker de syv kommunene Hornindal, Stryn, Eid, Gloppen, Vågsøy, Bremanger og Selje, som med unntak av Hornindal alle er tilknyttet fjorden Nordfjord. I 2020 vil Hornindal og Volda bli en kommune. Hornindal blir da en del av Møre og Romsdal. Fra samme tidspunkt blir Eid, Selje og deler av Vågsøy (grunnkretsene Totland, Bryggja og Maurstad) til en kommune med navnet Stad. Resten av Vågsøy går sammen med Flora i Sunnfjord. Denne nye kommunen får navnet Kinn.  
Nordfjords eneste by er Måløy, som ligger mot vest. Stad og Vestkapp som ligger mot nordvest, og Europas dypeste innsjø, Hornindalsvatnet. Norges største isbre, Jostedalsbreen ligger mot Sogn i sør og Oppland i øst. 
Sandane lufthamn, Anda er Nordfjords eneste flyplass. 
Nordfjord har et samlet areal på 4 304 km² med 32 838 innbyggere (1. januar 2015).
Folk fra Nordfjord kalles nordfjordinger og det blir gjerne sagt at det snakker nordfjorddialekt, selv om det er markerte forskjeller i dialektene i regionen. Nordfjordbunaden kommer fra dette området. Nordfjord er ett av de 15 distriktene som til sammen utgjør landsdelen Vestlandet.
Nordfjord og Sunnfjord var i middelalderen to halvfylker som sammen utgjorde et fylke under Gulatingsloven med navnet Firdafylke (nå kalt Fjordane).  Sammen med Møre og Romsdal inngår Nordfjord i Nordvestlandet.

Stortingsvalgene 1906-1918

Nordfjord var en valgkrets i Nordre Bergenhus amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Nordfjord valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Nordfjord bestod av herredene Daviken, Eid, Hornindal, Gloppen, Breim, Indviken/Innvik og Stryn med rundt 19 000 innbyggere og 9 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Raidet mot Cherbourg

Raidet mot Cherbourg fant sted i august 1758 under Syvårskrigen da en britisk styrke gikk i land på kysten av Frankrike ved hjelp av Royal Navy for å angripe byen Cherbourg som et ledd av de britiske myndighetenes planer om å ta franskekysten.

Bakgrunn

Det hadde lenge vært politikken til den britiske myndigheten å benytte den sterke marinen sin til å utføre raid langs franskekysten for å trekke oppmerksomheten og ressursene til franskmennene bort fra Tyskland hvor de britiske allierte, PreusmΠosen, Hannover og Braunschweig var under kraftig press. I 1758 ba hertugen av Braunschweig britene om å sette denne politikken i live etter at den allierte styrken hans ble presset bakover. En stor marine- og militærstyrke ble samlet sør i England under admiral George Anson.

Raidet

De britiske styrkene ble kommandert av generalløytnant Thomas Bligh med Richard Howe som marinekommandant. De seilte langs kysten av Normandie og truet flere havnebyer før de kom til Cherbourg den 7 august. Forholdene var gode og de kom seg trygt i land. Så snart de var i land fjernet de den lille franske styrken som forsvarte Cherbourg og erobret byen. De ødela festningsverkene og havnen. Den 16. august forlot britene Cherbourg og etter nøyaktig en uke.

Ettervirkning

Toktet var oppmuntrende for britene. Planen hadde vært et av favorittprosjektene til William Pitt og han planla flere raid langs franskekysten. I september 1759 prøvde Bligh å erobre St. Malo, men været gjorde at han bare klarte å sette i land deler av styrken, som raskt møtte en langt sterkere fransk styrke. Bligh prøvde å trekke seg tilbake til skipene sine, som han til slutt klarte etter store tap i slaget ved Saint Cast. Dette førte til at britene stoppet disse raidene og satte heller inn stykene i Tyskland.
Tross i dette hadde raidene vært en suksess fordi de svekket den franske moralen og overbeviste de om at selv det franske fastlandet var sårbart for den overlegne britiske marinen. Som svar til dette planla franskmennene en stor invasjon av Storbritannia i 1759, men planene ble skrinlagt etter tap til havs.
Hundholmen (Tysfjord)

Hundholmen er et tidligere industrisamfunn i Tysfjord i Nordland. Stedet er lokalisert rundt åtte kilometer øst for Kjøpsvik, kommunens administrasjonssenteret, på vestspissen av nestet mellom Sørfjorden og Fuglefjorden. Idag har stedet rundt fem fastboende, og har for det meste hytter og fritidsboliger. Stedets navn kommer av øya Lille Hundholmen, som ligger ute i fjorden like ved.

Historie

Hundholmen ble i 1905 Tysfjords første industristed. Dette var etter at engelskmannen William Spear hadde kommet til stedet etter sin konkurs i Narvik. Stedet har hadde et av Europas største enkeltforekomst av feltspat, som ble funnet rett ved strandlinja. Periodevis var det ti mann i arbeid, og produksjonen ble større og større for hvert år etter oppstarten, men Spear solgte imidleid alle aksjene i selskapet til Narvik-selskapet Nordlandske Grubebureau, som ble eid av den tyske jøden B. Schattenstein. 1913 er å regne som Hundholmens beste år, da hele 6000 tonn ble hentet ut fra berggrunnen.
Etter å ha vært stengt et år ble gruvedriften igjen startet opp igjen i 1915. Etter dette gikk det bare nedover for bedriften, som i flere perioder var stengt. Det var små forekomster igjen ved inngangen til 1920-tallet, og gruven ble slått sammen med gruvedriften på Drag. Det måtte graves gradvis dypere for å finne bergarter av verdi, og på 60-tallet var bruddet nesten 60 meter dyp. Harald Stange & Co var det siste selskapet som eide gruven, og la ned driften for godt i 1960.
Actun Box Ch'iich'

Actun Box Ch'iich' er den dypeste hula i Belize. Den strekker seg ned til 183 meter under bakkenivå. Hula befinner seg ved Roaring Creek i distriktet Cayo vest i landet. Den inneholder en liten underjordisk bekk, og har både en øvre og en nedre inngang.
Zimbrisk

Språkets slektskap

Alle brukere av zimbrisk er to- eller trespråklige med italiensk og/eller friulisk som annetspråk. Mange forstår også høytysk. De zimbriske dialektene som tales i de ulike områdene, er delvis svært forskjellige. Felles for dem er at de stammer fra bairiske (dvs. bayerske eller tirolske) dialekter fra middelhøytysk tid. Men de ulike språkøyene har blitt dannet i minst tre forskjellige utvandringsbølger fra ulike områder.
Generelt har de ikke blitt påvirket av andre språk i nevneverdig grad. Grunnen til dette er den ekstreme isolasjonen av landsbyene i utilgjengelige fjellområder (stort sett mellom 800 og 1300 moh.). Likevel finner man noen innslag av sydtirolske dialekter i Bernstol, en viss italiensk påvirkning i Lusern, og innslag av østtirolske dialekter i Zahre og Tischlbong. Dette dokumenterer den (likevel sparsommelige) kontakten mellom disse områdene.

Zimbernes opphav

Zimberne utvandret i løpet av 1000- og 1100-tallet fra Bayern (som den gang også omfattet dagens Tirol). De slo seg ned i ubebodde fjellstrøk som var veldig isolerte fra de omkringliggende dalene. Det er mulig at denne kolonialiseringen ble aktivt støttet gjennom biskopene av bl.a. Freising og Trento.
Selv om zimberne fort ble glemt av tyskerne, var de en velkjent minoritet i omegnet. De var f.eks. viktige leverandører av trevirke til Venezia. Til gjengjeld innrømmet dogen av Venezia zimberne vidtrekkende politisk og kulturell autonomi. Disse rettighetene gikk tapt da Venezia mistet sin egen selvstendighet på slutten av 1700-tallet.
Navnet zimbere kan komme av det gamle tyske ordet for tømmermenn (Tzimber). Det kan imidlertid også være avledet av den gamle teorien om at zimberne er etterkommere etter den germanske stammen kimbrerne. Kimbrerne hadde vandret gjennom store deler av Europa før de 101 f.Kr. ble slått av romerne nord for Verona, altså i nærheten av zimbernes bosetninger i dag. Teorien om en historisk eller språklig sammenheng mellom disse to folkegrupper er forlengst forlatt, men kan likevel ha gitt opphav til folkegruppens navn.
Arild Midthun

Arbeid

I 1980 benyttet Midthun anledningen under Norway Cup til å besøke Semic forlag i Oslo med tegnemappa si. Daværende redaktør i Semic, Terje Nordberg begynte å sende ham manus han kunne tegne serier av. Den første serien Midthun fikk på trykk i Serie-fokus var en tidlig utgave av serien Sirkus, med manus av Tormod Løkling. Sammen med Løkling tegnet Midthun framover en rekke énsides serier i KOnK. Manusarbeidet med Sirkus ble etter hvert tatt over av Nordberg og Eirik Ildahl, og serien begynte å gå som fast innslag i Fantomet. I 1983 kom det første av tre årlige julealbum med Truls og Trine, skrevet av Nordberg og Dag Kolstad. Serien ble belønnet med Kultur- og kirkedepartementets tegneseriepris for barne- og ungdomslitteratur. Kolstad overtok etter hvert også jobben som manusforfatter for Sirkus. Midthun var også fast bidragsyter i Norsk MAD som Kolstad var redaktør for, og da Kolstad og Nordberg i 1985 sammen med Petter Engbo forlot Semic for å starte Gevion forlag, fulgte Midthun med.
Fra første nummer av Pyton kom ut på Gevion Forlag påsken 1986 var Midthun fast bidragsyter, og han tegnet også de fleste av forsidene. Midthun signerte seriene sine med pseudonymet «Arnold Milten». Sammen med Løkling skapte Midthun figuren Bottolf Nerd, som ble et fast innslag i bladet. I tillegg tegnet Midthun i Pyton-perioden en del serier med manus av John-Kåre Raake hvor hovedpersonen var en «Norge Rundt»-reporter. Da Kolstad sluttet som redaktør i Pyton i 1995 og ble etterfulgt av Waldemar Hepstein, forlot også Midthun bladet.
I 1988 kom det første albumet av Troll, et forsøk på en serie av den fransk-belgiske tradisjonen, skrevet av Terje Nordberg. Det første albumet ble belønnet med Sproingprisen og det andre (utgitt i 1990) med Kulturdepartementets tegneseriepris, men serien ble etter hvert lagt ned grunnet dårlige salgstall.
I 1996 ble albumet «Ivar Aasen – ei historie om kjærleik» utgitt, basert på et manus av barnebokforfatteren Erna Osland. Samme år begynte også serien «Pappa og Pestus» (skrevet av Nordberg og Ildahl) i bladet Ernie. I begge disse seriene skilte stilen til Midthun seg ut fra sine tidligere arbeider. Ivar Aasen-serien var mer realistisk tegnet, og en stor del var basert på fotografier og andre bilder. I Pappa og Pestus var derimot tegningene svært forenklet i forhold til tidligere Midthun-arbeider.
Midthun jobber for tiden som tegner i Donald Duck & Co, og er dermed eneste norske tegner i et av landets mest populære blader. Han har tegnet forsider for bladet siden 2004, og 9. juni 2005, Donalds 71-årsdag, sto første gang en lengre historie tegnet av ham på trykk. 
Arild Midthun har også arbeidet som frilans-illustratør med en rekke oppdrag for bokforlag og aviser, blant annet Aftenposten.
Han har ved en rekke anledninger vært gjest på Raptus tegneseriefestival. Første gang var i 1996.
With Pen in Hand

«With Pen in Hand» er en amerikansk sang, skrevet av Bobby Goldsboro.

Norsk versjon

Odd Børre har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Med en penn i min hånd».
Charles Foulkes

Offiser, stridsgassekspert

Før første verdenskrig tjenestegjorde Foulkes i de britiske styrker i Sierra Leone 1897-1899 og Sør-Afrika (boerkrigen) 1899-1900. Han var senere med i den britisk-franske grensekommisjon som trakk opp grensen mellom Nigeria og det franske kolonivelde (mot det som i dag er staten Niger) 1902-1904. Han var senere kommandant for en garnison på Ceylon 1909-1912.
I 1913 ble Foulkes kommandant for det lette pionerkompani ved arsenalet i Chatham i Kent. 
Han deltok i Første verdenskrig fra dens utbrudd i 1914, da han hadde grad av major. I det første slaget ved Ypres samme år var han kommandant for britenes 11. feltkompani. Da bruk av sennepsgass eskalerte i 1915, ble Foulkes overført til spesialtjeneste for gassvåpen. Der fikk han befatning også med fosgen- og klorgasser; begge sider eksperimenterte med forskjellige gasstyper, angrepssystemer og former for gassmasker og annet beskyttelsesutstyr, og Foulkes ble sakkyndig for gassutviklingen. Et stort forsknings- og utviklingsanlegg ble opprettet i Porton Down på Salisbury Plain.  I juni 1916, i slaget ved Somme, tok britene i bruk fosgengass. Uheldige omstendigheter førte til at 57 av Foulkes egne menn omkom i denne innsatsen. I 1917 fikk Foulkes kommando over en spesialbrigade og ble direktør for hærens Gas Services. I 1918 ble han formann for avdelingen for kjemisk krigføring. 
Etter verdenskrigen tjenestegjorde han i Afghanistan (1919) og Waziristan (1920). Han kjempet i den tredje anglo-afghanske krig mot Amanullah Khan. Der han gav råd om bruk av luftbåren stridsgass - skjønt dette tross alt ikke ble tatt i bruk. 
Han var også postert til Fermoy i County Cork i Irland (1921) og ble snart etter forfremmet til direktør for avdelingen for Irlandpropaganda.
Han hadde deretter en rekke befalingsstillinger i Storbritannia. I 1922 ble Foulkes kommandør for pionerene i Northumbria. I 1924 ble han forfremmet til oberst og stedfortredende leder for pionerene i sørkommandoen. Fra 1926 til 1930 var Foulkes øverstkommanderende for pionerene i Adlershotkommandoen. I 1928 ble Foulkes aide-de-camp for kong George V, og ble forfremmet til generalmajor. 
Han ble pensjonert fra tjeneste i 1930.
Han ble reaktivert til militær innsats i 1937, og tjenestegjorde under den annen verdenskrig til 1945. Det var han som den 5. mai 1945 fra britisk side i Hotel de Wereld i Wageningen fremforhandlet og tok imot de tyske styrkenes kapitulasjon i Nederland. Denne datoen er senere blitt feiret som Nederlands frigjøringsdag.

Sportsmann

Foulkes vant en olympisk bronsemedalje i landhockey i OL 1908 i London. Han var med på det skotske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak, England og Irland. Skottland vant sin første  kamp  over Uhlenhorster HC som representerte Tyskland med 4-0, men tapte semifinalen til England med 1 – 6. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.
Eksplosjonen på Grønlikaia

Eksplosjonen på Grønlikaia var en større ulykke som skjedde rett etter krigen, i forbindelse med opprydding av ammunisjon og sprengstoff etter tyskernes okkupasjon. Ulykken krevde 41 menneskeliv, mer enn hundre sårede, - og førte til store materielle skader.
Ulykken fant sted midt på dagen 17. august 1945, på Grønlikaia i Oslo, ved foten av Ekebergåsen. Der arbeidet hundrevis av tyske krigsfanger under kommando av «The Allied Forces in Norway» med å laste ammunisjon fra jernbanevogner ombord i lekteren «Filius». Det var meningen å dumpe ammunisjonen på dypt vann.
Lekteren var blant annet fylt med 13 tonn sprengstoff, 1.5 tonn fenghetter og et halvt tonn håndgranater. Da ulykken skjedde var man i ferd med å laste ombord kasser med 20 mm antiluftskytspatroner. Med en overbelastet kranskuffe mistet man en kasse rett ned i lasterummet, slik at de femten tonnene med sprengstoff gikk i luften.
39 tyske liv gikk tapt, to norske. I tillegg måtte 98 personer på sykehus: 88 tyskere, åtte briter og to nordmenn. De materielle skadene var omfattende. 50 meter av kaia raste ut. To lagerbygninger lå i ruiner, 15 andre lagerbygg ble skadet. 30 jernbanevogner ble ødelagt. Bolighus måtte evakueres, og i de nærmeste bydelene gikk vindusrutene.
Ulykken ble etterfulgt av omfattende granskinger, der både den allierte militære forhørsrett og Oslo sprengstoffinspeksjon var involvert. Konklusjonen var klar: Årsaken til ulykken var at lastingen ikke skjedde under sakkyndig ledelse og kontroll, altså uansvarlighet fra den allierte hærledelsens side. Den amerikanske major Sheriff som ledet lastingen hadde forlatt Norge alt dagen etter eksplosjonen.
Færøyske frimerker 1978

Færøyske frimerker 1978. Det ble utgitt i alt ti frimerker fra Færøyene i 1978. Det var fjerde året som Færøyene utga egne frimerker. I 1978 var det tre utgivelser, 26. januar kom en serie med fem merker med motiv fra øya Mykines, 13. april en serie med tre merker med fuglemotiv og 7. desember kom tre jubileumsfrimerker.
Frans Michael Franzén

Biografi

Franzén var sønn av handelsmannen og rådmannen Zachris Franzén (1744–1787) og Helena Schulin. Slekten kommer fra Kexholm i Finland der flere av forfedrene til Franzén hadde vært handelsfolk. Franzén var først gift i 1799 med Margareta Elisabet Roos (1779–1806), deretter i 1807 med Sofia Kristina Wester (1780–1829), og til slutt i 1831 med Kristina Elisabet Arvidsson (1783–1859).
Allerede i 13-årsalderen ble Franzén student ved Kungliga Akademien i Åbo til tross for at faren helst så ham gå i slektens fotspor. Det han opplevde og lærte på universitetet gjorde at han bare kortvarig forsøkte å følge farens ønske. I 1790 begav han seg til Uppsala universitet der han studerte Immanuel Kant og Daniel Boëthius. Tilbake i Åbo disputerte han i 1791 med Om språkets ursprung som gjorde at han ble utnevnt til dosent året etter. I 1793 debuterte han som poet i Stockholms-Posten. Samme år utgav han Menniskans anlete.
Franzén var en stor beundrer av Anna Maria Lenngren og de tyske førromantikerne. Etter ytterligere noen poesi-bidrag i Stockholms-Posten ble han belønnet med en pris fra Svenska akademien, nominert av Johan Henric Kellgren.
I 1795 ble Franzén ansatt av Fredrika Bremers far Carl Fredrik Bremer, med hvem han gjorde reiser i Europa, noe som på den tiden bare var mulig for de virkelig rike. Han ble redaktør for Åbo Tidningar og i 1796 fikk han en stilling som bibliotekar i Åbo der han snart gjorde akademisk karriere som professor i idéhistorie (1798), historie og praktisk filosofi (1801). Som professor var han også inspektør for Nylands Nation fra 1800 til 1811. Han fant på denne tiden ut at filosofien hans hadde sprunget ut av hans religiøse overbevisning, noe som førte til at han lot seg ordinere i 1803. 
Finskekrigen i 1808-09 tvang Franzén til å bestemme seg for om han skulle bli i Finland eller flytte til Sverige. Sommeren 1811 utvandret han fra storfyrstedømmet Finland til Sverige for å tiltre stillingen som prest i Kumla församling i Strängnäs stift. Først i 1840 gjorde han igjen et kort besøk i Finland. I 1818 ble han utnevnt til Dr.theol. og i 1824 ble han prest i Klara församling i Stockholm før han ble utnevnt til biskop i Härnösands stift, hvor han flyttet i 1834 og ble fram til sin død. Härnösand domkirke ble bygd under hans bispetid og hans stift omfattet på denne tiden hele Sverige nord for erkestiftet. Franzén inspiserte mange av stiftets menigheter og skoler og var ikke redd for å fremme kritikk der han anså det for nødvendig.
Franzén ble i 1815 valgt inn som nummer 367 i Kungliga Vetenskapsakademien. Hans samlede dikt ble utgitt sammen med en biografi av Anders Abraham Grafström i 1867. 
Franzén blir kanskje best husket for sine mange bidrag til de svenske salmebøkene, der 22 salmer var med i salmeboken fra 1819 år og 13 salmer er med i salmeboken fra 1986. I Norsk Salmebok har han med to salmer, i Salmer 1997 en og i Norsk salmebok 2013 to. Johan Olof Wallin og Franzén var de fremste medarbeiderne i komitéen for salmeboken som kom i 1819. Hans best kjente salmer i Norge er Milde Jesus, dine hender («Milde Jesus, du som sagde») og Rydd vei for Herrens komme.