google/wiki40b huggingface dataset:
Christian Vs Norske Lov

Strafferettslige bestemmelser

Loven erstattet Christian IVs Norske Lov fra 1604, som i det store og hele var basert på oversettelse av det norske middelalderlovverket. Loven innebar blant annet bruk av gapestokk, samt steile og hjul. Man måtte være under ti år før alder virket formildende. Så sent som i 1875 ble den tolv år gamle Andrea Eliasdatter Fedje dømt til fem års straffarbeid for mord, etter å ha druknet en tre år gammel jente i et myrhull i Masfjorden. Lov av 25. oktober 1815 hadde imidlertid avskaffet «alle Piinsler, som ved Lovene er anordnede tilligemed Dødsstraffene», slik som f.eks forordning av 16. oktober 1697 om «om grove Morderes Straf», som gjaldt mord på nære pårørende, som ektefelle, foreldre, husbond osv. Forordningen fastsatte i detalj hvordan morderen skulle tortureres før henrettelsen: Knipes med gloende tenger av skarpretteren utenfor åstedet, deretter tre ganger på veien mellom åsted og rettersted, og til sist for femte gang på retterstedet. Så skulle «Haanden lefvendis afhugges», og til sist hodet med øks. Hånden skulle festes på samme stake som hodet, og kroppen legges på hjul som mat for kråkene («hjul og steile»). Det var denne forordningen som ble iverksatt overfor de to unge søstrene Alet og Anne Christophersdatter, da de ble henrettet i Øyestad 24. juli 1771 for flere giftmord.
De strafferettslige bestemmelser gjaldt i store trekk frem til 1842, mens de sivilrettslige bestemmelser er i årenes løp blitt erstattet av ulike nye lover. I dag (2010) er det kun noen få bestemmelser som er gjeldende rett i Norge. Disse er inntatt i lovsamlingen Norges Lover 1687-2007.
Kriminalloven av 1842 trådte i kraft fra 1. januar 1843, men forbrytelser begått før denne datoen ble fremdeles straffet etter Christian Vs Norske Lov. Den siste dødsdommen etter det gamle lovverket kom så sent som i august 1862, da den åtti år gamle Lorentse Thomasdatter Vaagen tilstod å ha ranet og kvalt vertinnen sin, Gunnil Heggelund, med et strømpebånd i Trondheim i 1827. Dødsdommen ble omgjort til livstids tukthus, og Vaagen døde før året var omme.
Round Table

Round Table er en upolitisk forening for menn mellom 18 og 40 år, med rundt 50 000 medlemmer fordelt på cirka 3 000 klubber i drøyt 60 land. Hvert land har i snitt 50 klubber, og de fleste klubbene har mellom 10 og 20 medlemmer fra et bredt spekter av yrkesgrupper.

Norge

I Norge har Round Table cirka 1 000 medlemmer fordelt på 65 klubber. I Norge er medlemskap i Round Table begrenset til alderen 20 til 40 år. Round Table er religiøst uavhengig, og står sterkest i de mest religiøse delene av landet. Nesten en tredjedel av klubbene ligger i Agder og Rogaland, dobbelt så mange som folketallet skulle tilsi. Foreningen har også relativt sett flere medlemmer i mellomstore byer enn i helt spredtbygde strøk og de aller største byene.

Innhold

Klubbene i Round Table har normalt mellom 10 og 20 møter i året. På programmet står alt fra foredrag og besøk hos bedrifter og offentlige virksomheter til sportsaktiviteter som paintball og bowling, sosiale aktiviteter som julebord og kulinariske aftener og veldedighetsprosjekter. Et vanlig punkt på møtene er at et medlem innleder på tre minutter om et valgfritt, upolitisk emne, som medlemmene deretter deler sine synspunkter på.

Historie og formål

Round Table ble grunnlagt av Louis Marchesi i Storbritannia i 1927. Marchesi deltok i Rotary, men følte at yngre menn ikke alltid ytret seg fritt i eldres nærvær, og at det ute i arbeidslivet er vanskeligere å få kontakt med jevnaldrende enn når man går på skole eller er i militæret. Marchesi ville først stifte en Rotary-klubb for menn under 40 år, men ble rådet til å starte sin egen organisasjon.
Navnet Round Table spiller på myten om kong Arthur og hans riddere, som satt rundt et stort, rundt bord, slik at ingen skulle føle seg viktigere enn andre. Logoene til de lokale klubbene henter inspirasjon fra et bord som er hengt opp i et slott i engelske Winchester.
Formålet til Round Table er å bringe sammen unge menn fra ulike yrker for å øke kunnskap og forståelse gjennom samarbeid og vennskap. Videre er det et mål at foreningen skal fremme forståelsen for samfunnet og den enkeltes plass i dette, samt internasjonal forståelse og vennskap. Medlemmene omgås en videre krets av personligheter enn man ellers ville gjort, og får utvidet sitt nettverk.

Søskenorganisasjoner

Round Table samarbeider med veteranklubber for pensjonerte medlemmer. I tillegg er det et utstrakt samarbeid med søsterorganisasjonen Ladies Circle, som er åpen for kvinner mellom 18 og 45 år. Opprinnelig var Ladies Circle en klubb for konene til medlemmer i Round Table. At begge i et ekteskap deltar er fortsatt vanlig, men det er ikke lenger en forutsetning for medlemskap i Ladies Circle.
En del av nasjonsforeningene i Round Table deltar i Woco Foundation, som for øvrig består av landsforeninger i organisasjonen Active 20-30, som er utbredt i Latin-Amerika og en medvirkende årsak til at Round Table ikke er representert der.
Kondisjonalitet

Kondisjonalitet i internasjonal utvikling er en betingelse knyttet til et lån, bistand eller til gjeldsslette, typisk satt av Verdensbanken eller IMF. Om det er snakk om bilateral bistand eller lån vil det være donorlandet som setter betingelsene.
Kondisjonalitet er et kontroversielt emne innen utviklingspolitikk. På den ene siden er det mange donorland som har store vanskeligheter med å gi bistand uten å stille noen krav til mottakerlandene, både på grunn av redsel for korrupsjon og fordi velgermassen innad i donorlandet ofte krever å få vite hva bistandsmidler blir brukt til. På den andre siden har mottakerland i flere tilfeller hevdet at konisjonaliteten donorer har knyttet til lånene har vært direkte ødeleggende, ettersom betingelsene som regel omfatter mer enn bare krav om åpenhet. Videre finnes det flere studier som viser at donorkondisjonalitet ikke fungerer, både fordi mottakerland som vedtar reformer ikke gjennomfører dem og fordi slike land til stadighet får innvilget nye lån på tross av dette.

Historikk

Den første bølgen med kondisjonalitet oppstod på slutten av 1970-tallet, utløst av olje- og gjeldskrisen. Da ble kondisjonalitet fremmet gjennom Verdensbankens og IMFs strukturtilpasningsprogram. Betingelsene gjaldt makroøkonomisk politikk og førte som regel til privatisering, deregulering, og generelt krymping av staten.
Ved inngangen til 1990-tallet kom en ny bølge med kondisjonalitet inn i lån- og bistandspolitikk. Mens donorene på 1980-tallet hadde fokusert utelukkende på økonomi når man stilte krav, begynte de nå å stille visse krav til styresett og andre politiske forhold for at overføringer skulle finne sted. OECD-land erklærte etter murens fall i 1989 at de så en sammenheng mellom demokratiske regimer, respekt for menneskerettigheter og en effektiv økonomisk politikk. De mente dette synet rettferdiggjorde innblanding i politiske forhold i mottakerlandene og krav om politisk reform for å sikre mer effektiv bruk av lån- og bistandsmidler. Verdensbanken, IMF og FNs utviklingsorganisasjoner har ikke mandat til å blande seg inn i utviklingslands politiske forhold på samme måte som bilaterale donorer. De kunne altså ikke direkte formulere demokratisk utvikling som et mål, så de gjorde det på en mer indirekte måte, nemlig gjennom begrepet good governance eller godt styresett.
I 1999 lanserte Verdensbanken og IMF «Poverty Reduction Strategy Papers» (PRSP), som skulle erstatte strukturtilpasningsprogrammene. PRSP-ene skulle være et steg vekk fra kondisjonalitet, og strategiene skulle utformes i samarbeid med mottakerlandene. Til tross for dette viser en studie fra 2006 at privatiserings- og liberaliseringsbetingelser fortsatt er innlemmet i lån fra Verdensbanken, bare på en mer skjult måte enn før.
H55-paviljongen

H55-paviljongen er en bygning i Helsingborg som har sitt utspring i en av de tre paviljongene som ble tegnet til Helsingborg-utstillingen i 1955, H55, av arkitekten Carl-Axel Acking.

Beskrivelse

Paviljongene var under utstillingen plassert tvers over Parapeten i Norra hamnen, i øst vest retning, med sine kortsider ut mot sundet henholdsvis inn mot byen og en utstikkende overetasje på langsiden som hvilte på pilarer ut over promenaden på kaien. På den måten kunne besøkende på utstillingen passere under bygningene. De tre paviljongene hadde mindre individuelle forskjeller, men hovedtrekkene var at langsidene kledd med hvitlakkerte plater, som på sine plasser avbrutt av vindusseksjoner med varierende utformning. Övervåningarnas kortsidor var helt uppglasade, vilket gav riktade vyer mot staden i öster och Öresund i väster. Paviljongerna var utförda i enkla konstruktioner och efter utställningen monterades de ner.
Til H99-utstillingen fant man rester av en av paviljongene hos en skraphandler ved hjelp kundene hans kunne man oppføre en kopi av paviljongen til utstillingen, med tegninger av Tangram Arkitekter. Men replikaen ble plassert på en annen plass, ikke så nært Parapeten som sine forgjengere. I stedet for var den plassert nordøst for Restaurang Parapeten, ved den del av Norra hamnen som kalles Cityhamnens sørlige ende. Etter H99 har bygningen blant annet blitt brukt som utstillingspaviljong, for eksempel for utstillingen "ALLRUM – från H55 till H05" under designåret 2005. Paviljongen har siden blitt leid ut av Helsingborg by som konferense- alternativt festlokale.
Otello

Otello er en opera i fire akter fra 1887 med musikk av Giuseppe Verdi og libretto av Arrigo Boito etter William Shakespeares skuespill Othello. Stykket ble skrevet ferdig da Verdi var 74 år gammel, og var hans nest siste opera. Den hadde mer avansert instrumentering og mer psykologisk rollebesetning. Otello var det andre forsøket Verdi gjorde på å skrive en opera basert på Shakespeare etter Macbeth i 1847, som fikk en dystrere utgave i 1865.
Thor Hiorth Schøyen

Zoologisk museum

Han var den første som ble ansatt som konservator ved Zoologisk museum i Oslo, i 1908. Han var med å flytte insektsamlingen til museets nye bygninger på Tøyen. Han fikk også utstilt endel av samlingen.
Thor Hiorth Schøyen var sekretær for det 4de nordiske etomologimøtet i 1933.

Statsentomolog

Thor Hiorth Schøyen overtok i 1913, etter sin far stillingen som statsentomolog. De første årene var mykologi inkludert i stillingen, men 1919 ble det opprettet en annen (egen) stilling som stasmykolog. Han var uten kontorhjelp og besvarte årlig hundrevis av forespørsler om skadedyr og soppsykdommer. Han hadde også mange tjenestereiser i Norge. Først i 1939 fikk han en vitenskapelig assistent. Han ble leder for zoologisk avdeling ved Statens plantevern i 1942 og administrativ leder for hele instituttet i 1955. Tilsammen var han statsentomolog i 42 år.
Som statsentomolog arbeidet han særlig med problemstillinger omkring skadeinsekter.

Norsk Entomologisk Forening

Thor Hiorth Schøyen var en sentral person i Norsk Entomologisk forening ble medlem i 1905, året etter at foreningen ble stiftet. Han var styremedlem fra 1921 til 1932. Han hadde redaktøransvar for Norsk entomologisk tidsskrift fra 1933 til 1952.

Utmerkelser

Thor Hiorth Schøyen ble i 1935 kalt til korresponderende medlem av Suomen Hyönteistieteellinen Seura, Helsingfors. I 1956 ble han hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull. Han ble utnevnt som æresmedlem i Det Norske Hageselskap i 1958.

Forfatteren

Thor Hiorth Schøyen har skrevet en rekke publikasjoner, mange var såkalte populærvitenskapelige artikler om skadedyr i landbruk og skogbruk. Som statsentomolog har ga han ut en rekke vitenskapelige publikasjoner om sitt fagområde. Mest betydningsfull er hans beretninger, som kom med 2-3 års mellomrom. Disse inneholdt en rekke opplysninger om insekter i Norge, både funn av nye arter og interessante biologiske observasjoner.
Minibank

En minibank er en maskin som lar brukere som identifiserer seg med et personlig bankkort og tilhørende PIN-kode ta ut kontanter og sjekke saldo på sine konti til enhver tid. Mange minibanker tar også mot kontanter eller sjekker, og lar folk kjøpe frimerker og ladekort for mobilabonnement basert på forhåndsbetaling. 
På den ene side må kunden gi seg selv service i stedet for at bankansatte utfører tjenestene. På den annen side er minibanken alltid tilgjengelig. 
Verdens første minibank ble installert i Enfield Town i London 27. juni 1967 av Barclays Bank. 
I Norge ble de første kontantautomater tatt i bruk i 1970 av 4 banker i Oslo.
I moderne minibanker identifiserer kundene seg med et plastkort med en magnetisk stripe som inneholder kundens kontonummer og andre data, og ved å taste inn et numerisk passord kalt PIN (personlig identifikasjonsnummer). Vanligvis, hvis denne koden blir slått inn feil for mange ganger, vil minibanken beholde kortet som en sikkerhetsprosedyre for å forhindre at kortet blir brukt av feil bruker.
Minibank er et begrep som bare finnes i norsk språk. På svensk kalles slike maskiner bankomat, på dansk pengeautomat og på engelsk ATM (Automated teller machine).
Jeroen Boere

Karriere

Jeroen Boere startet sin profesjonelle karriere i SBV Excelsior i 1985. Han har også spilt for De Graafschap, VVV-Venlo, Roda JC Kerkrade, Go Ahead Eagles, West Ham United FC, Portsmouth FC, West Bromwich Albion FC, Crystal Palace FC, Southend United FC og Omiya Ardija.
Prismognathus triapicalis

Utseende

Hannen er en middelsstor (24-31 millimeter), matt, brun hjortebille. Kjevene er knivformede, sagtakkede på innersiden, knapt oppoverbøyde sett fra siden med en kort tann i spissen, vanligvis omtrent så lange som hodet. Hos denne arten er kjevene forholdsvis lange, krumme i spissen. Det er et spisst, utstående "horn" foran hvert fasettøye. Hunnen er blank og kjevene er ikke forstørret.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sichuan.
Murcia

Historie

Byen ble grunnlagt av maurerne som Medinat Mursiya i 825 e.Kr. av Abd ar-Rahman II, emir av al-Andalus. Etter at kalifatet i Córdoba brøt sammen ble Murcia styrt av kongedømmene Almería, Toledo og Sevilla. I 1172 ble byen okkupert av Almohadene og mellom 1223 og 1243 var byen hovedstad i et selvstendig kongedømme.
Kong Alfonso X av Castilla inntok byen og igjen ble den en kristen by. I 1296 ble Murcia underlagt kongedømmet Aragon, men etter fredsavtalen i Torrellas, ble byen innlemmet i Castilla.
På 1700-tallet blomstret byen og spesielt mye fin silke ble produsert her. Mange av kirkene og monumentene i byen er fra denne perioden.
Siden 1838 er Murcia hovedstad i provinsen Murcia. Byen ligger utsatt for jordskjelv og i 1829 ble over 6000 mennesker drept.

Severdigheter

Spesielt er det verdt å få med seg katedralen. Denne ble bygget mellom 1394 og 1465. Tårnet ble ferdig i 1792. Katedralen er bygget over flere stilarter: Gotisk, renessanse og barokk. Ved katedralen ligger Plaza de Cardenal Belluga. Her er det mange fine fortausrestauranter. Katedralen er hovedkirke for bispedømmet Cartagena-Murcia.
Kasimir I av Polen

Bakgrunn

Meget er uklart og usikkert om Kasimirs tidlige liv. Det er motstridende opplysninger i kildene.

Veien til makt

Etter at Bezprym i 1031 hadde tatt makten fra Mieszko II, forlot Rycheza og Kasimir Polen og reiste til Sachsen. I 1034, etter sin far Mieszko IIs død forsøkte Kazimierz å overta makten, men et opprør blant magnatene førte til at han ble forvist fra landet, og oppholdte seg så i Ungarn, før han dro til Tyskland. 
Etter Mieszko IIs død ble situasjonen i Polen spent. Det kom til et folkeopprør mot magnatene og kirken, og en gjenopplivelse av hedenskapet. Masovia erklærte seg uavhengig under landeherren Miecław (eller Masław), og Pommern ble overtatt av et lokalt dynasti.
Situasjonen i det kongeløse riket ble utnyttet av tsjekkerne, og den tsjekkiske hertug Břetislav I invaderte det polske territoriet i 1038 eller 1039, og etterlot landet – hovedsakelig Stor-Polen – i ruiner, hvor blant annet Gniezno ble lagt i grus, og St. Adalberts relikvier plyndret. Samtidig erobret tsjekkerne Schlesien og Lille-Polen.
Kasimir kom tilbake til Polen i 1039, med støtte fra den tyske keiseren (som var bekymret over Břetislavs økte makt og situasjonen på de polske områdene) og den russiske hertug Jaroslav I. Kasimir inntok Stor-Polen og Lille-Polen med Kraków, som han gjorde til rikets nye hovedstad (Gniezno og Poznań var altfor ødelagt). Han fant støtte hos magnatene, som var utslitte etter folkeoppstanden og den tsjekkiske invasjonen.
Etter at Kazimierz klarte å styrke makten sin og gjenoppbygge kirkeorganisasjonen, gikk han inn for å gjenvinne territoriene Polen hadde tapt. I 1040 eller 1041 allierte han seg med Jaroslav I, og denne alliansen ble styrket etter at Kasimir giftet seg med Jaroslavs søster Maria Dobroniega. I 1047 klarte han så med Jaroslavs hjelp å seire over Miecław og slik gjenvinne og gjeninnlemme Masovia (og Pommern) i det polske riket. I og med at han ikke kom til enighet med Břetislav om gjeninnlemmelsen av Schlesien, erobret han området i 1050 – denne gang på egen hånd. Imidlertid stod den tyske keiseren på Tsjekkias side, og i 1054 i Quedlinburg avgjorde han striden ved å la Kazimierz beholde Schlesien, men samtidig måtte Polen betale en årlig tributt. 
Kasimir I klarte å gjenoppbygge riket som hadde blitt svekket etter Mieszko IIs død. Til tross for at han ikke gjenvant kronen og måtte betale tributt, klarte han å styrke landet innvendig – han gjenoppbygde kirkeadministrasjonen, reformerte monetærpolitikken og gjenbefolket de herjede områdene. Han etterlot et rike som var styrket og betraktelig forstørret siden Mieszko IIs død i 1034, skjønt det hadde ennå ikke gjenvunnet den samme maktposisjonen som det hadde hatt under Bolesław I.
The Retrievers

Handling

«The Retrievers» er kodenavnet på en gruppen innen CIA som utfører de vanskeligste og mest brutale oppdragene. Det de driver med er under en hver kritikk. Tom Garrett er en av de nyere aspirantene i gruppen og hans første oppdrag er å finne Danny Burke. Danny er en tidligere CIA-agent som hoppet av og som nå er i ferd med å skrive en avslørende bok om gruppen. Han spores opp av «The retrievers» og blir utsatt for tortur. Tom innser etterhvert at det han er med på er galt, og via eks-agentens søster får han lese den omstridte boken. Han blir enormt sjokkert over det han leser og blir fast bestemt på at boka skal utgis uansett til hvilken pris. Tom setter så i gang en risikabel aksjon for å frigi Danny, en aksjon hvor han får god bruk for sin ferdigheter innen kampsport. Flukten fra "The Retrievers" blir alt annet en lett og ender til slutt i et blodig oppgjør.

Om filmen

Filmen er en av en rekke filmer på 1980-tallet der kampsport var et fremtredende element. 
Filmen fikk lite oppmerksomhet i sin samtid. Filmsiden efilmcritic gav hard medfart i 2004 og skrev blant annet: «This film is horribly violent. Not full of action or adventure, but violent just to be mean and violent».
Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble utgitt på video av Novio rundt 1982.
Lorenzo Gafà

Liv og arbeider

Gafà ble født i 1639 i Birgu som sønn av en steinhugger Marco Gafà og hans kone Veronica. Han begynte sitt yrkesliv som steinhugger sammen med sin far og eldre bror Melchiorre, som ble en anerkjent skulptør. Kanskje har han studert arkitektur i Roma, men det er ingen dokumentasjon på at han noensinne forlot Malta.
Tidlig på 1660-han hadde utviklet en sterk interesse i arkitektonisk utforming, og i 1661 skal han ha vært involvert i å ha tegnet koret i St. Philip-kirken i Żebbuġ. En gang før 1666 arbeidet han med reredos til høyalteret i Sta Scolastica-kirken og i den Dominikanske bebudelseskirke, begge i sin fødeby Birgu. Han er også kjent for å ha tegnet alteret i St. Nicholas-kirken i Valletta. Han har også tegnet eller vært involvert i byggingen av flere kirker.
Gafà døde den 16. februar 1703 i en alder av 64 år.
Fylkesvei 5586

Historikk

I 1930-årene eksisterte bare veien mellom Ytre og Indre Oppedal, i Høyanger kommune fantes det bare lokale grendeveger på sørsida av Sognefjorden. Etter at kommunene Kyrkjebø og Lavik hadde blitt slått sammen til Høyanger kommune 1963 fikk innbyggerne i den tidligere Lavik kommune en mye lengre veg til kommunesenteret enn tidligere. Det ble derfor besluttet å bygge 16,2 km veg fra Ikjefjord til Svartemyr, med ferje videre til Nordeide.
Etter endel diskusjoner om hvor veien skulle gå ble den utbygd i etapper. 1970 ble 3,9 km gammel vei mellom Bjordal og Leirnes oppgradert, traséen Hest–Leirnes er idag del av Fv8. 1972 ble 3,5 km mellom Leirnes og Svartemyr tatt i bruk sammen med ferjeforbindelsen. 1977 ble veien mellom Ikjefjord og Svartemyr ferdig, sammen med Ikjefjordsbrua. Ferja fra Svartemyr lagt ned i 1990 etter at Skrikebergtunnelen åpnet og Ferjesambandet Lavik–Oppedal ble et bedre alternativ enn tidligere.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 8.
Chioneosoma

Utseende

Middelsstore oldenborrer. Oversiden er mer eller mindre tett kledt med silkeaktig hvite skjell, slik at disse billene ofte blir snøhvite på farge. Undersiden er tett kledt med fine, lyse hår, også pronotum kan være kledt med disse.

Levevis

Artene lever i tørre, ørkenaktige områder.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Palearktis, med særlig mange arter i Sentral-Asia. I Europa forekommer slekten i det sørlige Russland.
Fylkesvei 583 (Rogaland)

Fylkesvei 583 (Fv583) i Rogaland går mellom Bø og Galta i Rennesøy kommune. Veien er 1,3 km lang.