google/wiki40b huggingface dataset:
Gjøkur

Gjøkur (tysk Kuckucksuhr, engelsk cuckoo clock) er spesiell form for klokke eller ur med et humoristisk tilsnitt. Det er oftest en pendeldrevet klokke som slår hver time og lar da en liten gjøk komme ut av et lite hus og små luftbelger imiterer gjøkens toner. I tillegg slår en metalltråd på en gongong. Gjøken forestilles å bo i selve klokken og skjules av en liten tredør som åpnes når klokken slår jevne slag. Gjøkuret er som regel formet som et lite hus med skrående tak. Mekanismen for å produsere gjøkens sang har vært installert i bortimot alle former gjøkur siden midten av 1700-tallet og har vært til stede nesten uten endringer siden den gang.

Antikken

Siden antikken har tiden blitt framstilt med en automatisert fugl. Den første er kreditert til den greske matematikeren Ktesibios fra Alexandria (ca 285 – 222 f.Kr.) som skal ha «benyttet vann for gi lyden av fløyte og fått en modell av en ugle til å bevege seg. Han hadde oppfunnet verdens første gjøkur». Ktesibios kan faktisk gjøre krav på å være oppfinneren av den første «syngende» klokke som kan betraktes som forgjengeren til den moderne gjøkur.
På begynnelsen av 800-tallet skal kalifen av Bagdad ha presentert en asiatisk elefant og en mekanisk klokke til den franske hersker Karl den store. I denne klokken skal det ha kommet ut en fugl som annonserte tiden. Oppfinneren av denne klokken er dog ukjent, også videre informasjon. På slutten av middelalderen og senere ble haner benyttet for å annonsere timene i en del klokker, som den første astronomiske klokke i Strasbourgs domkirke.
I 1629, mange tiår før klokkeproduksjon ble etablert i Schwarzwald i Tyskland, beskrev en adelsmann fra Augsburg ved navn Philipp Hainhofer (1578–1647) det første moderne gjøkur. Klokken tilhørte prins August I av Sachsen.
I 1669 foreslo Domenico Martinelli, i hans håndbok for elementære klokker, Horologi Elementari, å bruke lyden av en gjøk for å indikere timene. Han hevdet at på den tid var mekanismen til et gjøkur kjent. Enhver mekaniker eller klokkemaker som kunne lese latin eller italiensk var i stand til å bygge et gjøkur.

Schwarzwald

Deretter begynte gjøkur å opptre i regioner som tidligere ikke hadde vært kjent for produksjon av klokker og ur. En anonym publikasjon Historische Nachrichten (1713), vanligvis tilskrevet hoffmannen Bartholomäus Holzfuss, nevner en musikalsk klokke i Oranienburg palasset i Berlin. Denne klokke som hadde opprinnelse i Vestpreussen, spilte åtte kirkesalmer og en gjøk som annonserte hvert kvarter.
Beklageligvis kan denne klokken, som den som ble nevnt av Hainhofer i 1629, ikke lenger bli sporet i dag. Uansett begynte folk i Schwarzwald å bygge gjøkur noen tiår senere, skjønt det er ikke nøyaktig klart når den aller første ble bygget. Allerede ved midten av 1700-tallet produserte små klokkeverksteder gjøkur med giraksel av tre. De første gjøkur fra Schwarzwald ble bygget i tidsrommet 1740 og 1750 og hadde håndmalte hytter. Ettersom så få av disse har blitt bevart må det ha vært et lite antall av den totale produksjonen.
Prinsdalen Wheels

Historikk

Klubben ble stiftet 1. januar 1995 av Tommy Klemetsen og Finn Martin Johansen. Klubben begynte å spille i Oslo-seriens 5. divisjon, høsten 1995.
Polar østavind

Polar østavind er en vedvarende vind som blåser fra  polarhøytrykkene ved Nordpolen og Sydpolen mot lavtrykksområdene på midlere bredder rundt polarfronten. Kald luft synker ved polene og skaper høytrykket i disse områdene, og dette tvinger en sørlig vind (på den nordlige halvkule) bort fra høytrykket mot ekvator. Strømmen bøyes så vestover av corioliskraften. I motsetning til vestavinden på midlere bredder, eller de østlige passatvindene rundt ekvator, er den polare østavinden ofte svak og ujevn.
Mainz-Wiesbaden gasskraftverk

Mainz-Wiesbaden gasskraftverk (tysk: Kraftwerk Mainz) er et varmekraftverk utenfor Mainz i Rheinland-Pfalz i Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 400 MW fordelt på en blokk med 1+1 gassturbiner fra Siemens, operert av et lokalt selskap. Anlegget ble ferdig i 2000. Brenselstypen er naturgass. Det leveres også fjernvarme.
De totale CO₂-utslippene i 2008 var 1 162 403 tonn, litt over kvoten som var ca 1,13 mill tonn.
Opus incertum

Opus incertum (Latin: usikker arbeid) var en romersk konstruksjonsteknikk - en dekorativ murtype, som besto av små stein av ulik størrelse formet som kjegler, som ble satt med spissen inn i muren.
Fulton (Missouri)

Fulton er en liten by i delstaten Missouri i USA. Byen hadde 12 128 innbyggere ved folketellingen i år 2000. Byen er mest kjent for at Winston Churchill holdt sin berømte tale om jernteppet der i 1946.
Adelsbrev

Adelsbrev, også kalt «adelspatent», er et dokument utstedt av en myndighet som har rett til å utnevne eller stadfeste adelskap. Slike dokumenter har vært utstedt i de fleste europeiske land helt fra middelalderen og til så langt inn i nyere tid som det enkelte land har opprettholdt «adel» som en egen kategori.
En variant av adelsbrev er «våpenbrev» som bare tildeler et våpenskjold og ikke et adelsskap. I Sverige blir imidlertid også adelsbrev til dels kalt for «sköldebrev». Våpenbrevene er for øvrig flott utstyrt på omtrent samme måte som adelsbrevene, både i innhold og form. Våpenbrev gir uttrykk for en enerett (privilegium eller «patent») til et våpenskjold under et visst rettsvern fra den myndigheten som har tildelt våpenet. I Danmark-Norge var forskjellen neppe stor til de mange rent selvtatte våpenskjoldene. I Norge etter 1814 har ikke myndighetene utstedt verken våpenbrev eller adelsbrev. I Storbritannia tildeler fortsatt heroldsmyndighetene våpenskjold i våpenbrev og hevder at folk ikke selv kan ta et nytt våpenskjold uten å ha fått en slik tildeling mot god betaling.

Utstyr og form

Adelsbrev kan være svært flotte dokumenter på pergament med elegant skrift, farger, ornamenter og andre tegninger. Språket er vanligvis formelt i høytidsstemte ord og vendinger. Også skandinaviske adelsbrev har våpenbeskrivelser (blasoneringer) etter heraldisk metode, ved at de nevner bare skjoldets farge- (tinktur-) og figur-sammensetning, hjelmtegnet og eventuelt ytre utstyr. Den mer detaljerte formgivningen er dermed ikke omtalt. Enkelte heraldiske faguttrykk forekommer, for eksempel felt og vesselhorn.
Under det danske-norske eneveldet, måtte den adlede personen selv betale alle kostnadene til pergament, skriver, tegner og andre involverte, i tillegg til en dokumentavgift. Dette var kostbart og forutsatte at bare velstående personer fikk adelsbrev.
Dersom det dreier seg om tildeling av en adelig tittel, som friherre, baron, greve eller annet, har det vært brukt betegnelser som «friherrebrev», «grevepatent» og lignende.
 
Slekten Løvenskiolds adelsbrev fra 1739, utstedt av den dansk-norske kongen, er sitert under artikkelen om slekten Løvenskiold. Dette adelsbrevet er også med i en avskrift i presten J.L. Quislings bok Gjerpen – En bygdebok, og finnes her: http://www.slekt.org/books/quisling/gaard1/010.html
M551 Sheridan

Historie og utvikling

M551 ble utviklet på 1960-tallet for å ta over etter M41 Walker Bulldog lett stridsvogn i den amerikanske hæren. Prosjektet het Armored Reconnaissance/Airborne Assault Vehicle. 1 700 kjøretøyer ble bygget mellom 1966 og 1970. Mot 1990-tallet ble de fleste tatt ut av operativ tjeneste. Blant annet ble 300 overført til National Training Center.

Teknisk

Vognføreren sitter framme i skroget. Resten av mannskapet sitter i tårnet.
Hovedskytset er en 152 mm kanon som kan enten fyre Shillelagh-missiler eller en HEAT-TP-granat, hvit fosfor eller røykgranater. Den er stabilisert og kan eleveres fra -8° til +19,5°.
Motoren er en Detroit Diesel seks-sylindret vannkjølt turboladet diesel som yter 300 hk ved 2 800 omdreininger i minuttet. Vogna har med seg 598 liter diesel.
Ayr United FC

Historie

Ayr United FC ble stiftet i 1910.
Trippel parentes

Trippel parentes , også kjent som et (((ekko))), er et antisemitisk symbol som har vært brukt til å markere navn på personer av jødisk bakgrunn. Bruken kommer fra den ytre høyre bloggen The Right stuff. Bloggens redaktører har forklart at symbolet er ment å symbolisere at de historiske handlingene til medlemmer av den jødiske tru hadde ført til at deres familienavn «går som ekko gjennom historien». Antisemitter, nynazister og hvite nasjonalister bruker de tre parentesene som nettstigmatisering, og for å identifisere personer med jødisk bakgrunn. I enkelte tilfeller har de tre parentesene blitt brukt for nettrakassering, for eksempel mot jødiske journalister som er kritiske til det republikanske Partiets presidentkandidat Donald Trump.
Bruken av markeringa blei allment kjent av en artikkel skrevet av Mic i juni 2016. Google trakk også en nettleserutvidelse med navn «The Coincidence Detector» som hadde som hensikt å automatisk plassere «echo» markering rundt jødiske navn på nettsider. Markeringa blei ansett som en form for hatefulle ytringer av Anti-Defamation League. I kjølvannet av disse handlingene, har noen brukere, både jøder og ikke-jøder, plassert trippel parentes ved sine egne navn som et tegn på solidaritet.
Sheppey Light Railway

Sheppey Light Railway var en jernbane på øya Sheppey i Kent som gikk fra Leysdown til Queenborough, hvor det var forbindelse med South Eastern and Chatham Railways linje til Sheerness. Den ble konstruert av Holman Fred Stephens, åpnet i 1901 og stengte 4. desember 1950. Opprinnelig var det fem stasjoner ved henholdsvis Sheerness East, East Minster on Sea, Minster on Sea, Eastchurch og Leysdown, i 1905 kom to til; Brambledown og Harty Road.

Drift

I de første få årene etter banens åpning brukte SE&CR standard lokomotiver og rullende materiell. Men med den beskjedne trafikken måtte ledelsen tenke annerledes.

Bensindrevet materiell

I 1904 ble det gjennomført prøver med to bensindrevne jernbanevogner.  Den ene med plass for bare fire passasjerer var ikke tilstekkelig, men en større, med plass til 16 viste seg tilfredsstillende. Uheldigvis viste det seg umulig å finne en mekaniker i Sheppey til å vedlikeholde forbrenningsmotorer i motoralderens tidlige dager, så SE&CR måtte holde seg til damp.

Dampdrevne vogner

Løsningen lå i dampdrevne jernbanevogner, med en liten dampmmaskin permanent montert i en vogn. To ble anskaffet i 1905, en for Sheppey Light og en for den like fjerntliggende Hundred of Hoo-linjen på den andre siden av Medway-estuariet. Ytterligere seks ble anskaffet i 1906 for bruk på lite trafikkerte strekninger. Disse vognene forble i bruk frem til utbruddet av første verdenskrig. Dampmaskinene ble skrotet, men vognene ble beholdt, to og to koblet sammen over en felles boggi og slik forble de i bruk i Sheppey, trukket av vanlige damplokomotiver frem til banen ble stengt.
Da de dampdrevne vognene ikke hadde kraft nok til å trekke godsvogner, søkte SE&CR annen løsning, et mindre lokomotiv for den daglige godstrafikken. Et lokomotiv, No. 54 Waddon, ble anskaffet brukt fra en nabo og rival, London Brighton and South Coast Railway.
Dette var et av banens berømte Terrier class tank engines. Dette spesielle eksemplar har overlevd sin tid hos British Railways og er bevart som et statisk objekt, hos Canada National Railway Museum.
Canelones

Historie

Canelones ble grunnlagt i 10. juni 1782 av Juan Miguel de Laguna.

Transport

Ruta 5 forbinder Canelones med Montevideo (sør) og Florida (nord).
 Ruta 11 forbinder Canelones med Ecilda Paullier og San José (departement) (vest) og Atlántida (øst).
Høyang-Polaris

Høyang-Polaris A.S var en fabrikk som lå i Rygge kommune (tidligere IL-O-Van A/S i Moss) som produserte kjøkkentøy i aluminium. 
Navnet Høyang-Polaris er satt sammen av to kjente norske varemerker: Høyang for aluminium og Polaris for rustfritt stål, kobber og støpejern. Polaris fabrikker A/S lå i Sandnes og ble kjøpt av ÅSV i 1974 og inngikk etter dette i det nye aksjeselskapet Høyang-Polaris A.S. Høyang-Polaris A.S ble kjøpt av det finske selskapet Hackman (1989) og Høyang-Polaris ble etter dette beholdt som varemerke på produkter solgt i Norge.
Kort tid etter at Hackmann overtok Høyang-Polaris, kjøpte selskapet også det gamle, finske selskapet Iittala. I 2003 ble alt av Hackmanns design-business flyttet over til Iittala. Iittala ble deretter kjøpt opp av Fiskars i 2007.
Fabrikken i Sandnes ble nedlagt i 2000 og i Rygge den 17. desember 2007. 
Fiskars beholder fortsatt Høyang-Polaris sitt varemerke, de holder til i Nydalen i Oslo.
New People's Army

New People's Army (NPA) (filippinsk: Bagong Hukbong Bayan) er den væpnede grenen av det Filippinske kommunistpartiet (CPP). Det ble grunnlagt 29. mars 1969. NPA betegner seg selv som maoistisk og utfører sin geriljakrig i henhold til den maoistiske strategien om folkekrig
NPA finnes i minst 60 av de 80 provinsene på Filippinene. De slåss for at Filippinene skal bli et kommunistisk land, og er blitt stemplet som terrorister av USA og EU. I 2001 ble det startet forhandlinger mellom NPA og den filippinske regjeringen. Disse forhandlingene har delvis funnet sted i Norge, og har blant annet fått støtte fra den norske regjeringen .
Jose Maria Sison som antas å være det Filippinske kommunistpartiets leder har levd i eksil i Nederland siden 1987.

Grunnleggelse

NPA sine røtter kan føres tilbake til Hukbalahap, det tidligere prosovjetiske kommunistpartiet i Filippinene (FPK). Hukbalahap kjempet i begynnelsen mot den japanske okkupasjonen av Filippinene under den andre verdenskrigen. Etter krigen fortsatte kampen mot amerikansk tilstedeværelse på Filippinene og landets myndigheter inntil man i hovedsak gav opp mot president Ramón F. Magsaysay.
Etter den kinesisk-sovjetiske splittelsen på slutten av 60-tallet delte kommunistpartier verden over seg i prosjovjetiske respektive maiostiske grupperinger. I Filippinene brøt en maoistisk fraksjon med det prosovjetiske kommunispartiet i desember 1968 og mobliserte tre måneder senere den gamle Hukbalahap militsen under et nytt navn: New People's Army.
Qingmingrullen

Qingmingrullen (kinesisk: 清明上河图, pinyin: Qīngmīng Shànghé Tú, «Langs elven under Qingmingfesten») er det mest berømte bilde laget av den kinesiske maler Zhang Zeduan.
Billedrullen skildrer dagliglivet i byen Kaifeng, hovedstaden i det nordlige Song-dynastiet, under den kinesiske minnehøytiden for de døde, Qingming.
Rullen er 24,8 cm høy og 528,7 cm lang.
Kunstverket konsentereret seg og Qingming som fest, og gjengir ikke høytidens seremonielle aspekter, som rengjøring av forfedrenes graver og bønnene. Her vises hele samfunnet, både de rike og de fattige, og de økonomiske virksomhetene i hovedstadens forskjellige deler. Det gir et innblikk i samtidens klesdrakt og arkitektur. Kunstverket betraktes som et av kinesisk malerkunsts viktigste og ypperste verker, og er blitt kalt «Kinas Mona Lisa»."
Qingmingrullen er en av de få malerier fra de gamle keiserlige samlinger som fremdeles befinner seg i Folkerepublikken Kina. Den ble ikke likesom det meste av det andre transporterbare av samlingene fra Palassmuseet i Beijing tatt med til Taiwan av den flyktende Guomindang-regjeringen. Årsaken var at Manchukuos keiser Puyi var særlig knyttet til denne rullen, som gikk under tilnavnet «Kinas Mona Lisa», og fikk sine allierte, japanerne, til å bringe det fra Beijing og til hans palass.
Senere kunne da rullen bringes tilbake til Beijing.
Pedro Chirino

Bakgrunn

Pedro Osuna fikk høyere utdannelse i både sivilrett og kanonisk rett i Sevilla i Andalucia. Han trådte som 23-åring inn i jesuittordenen.

Til Filippinene

Han ble snart utpekt til å reise som misjonær på de filippinske øyer. Han ankom der i 1590, sammen med Gomez Perez Dasmariñas,som akkurat var blitt utnevnt av den spanske krone til generalguvernør på Filippinene.
Han ble først postert til Balayan i det som senere ble provinsen Batangas, på hovedøya Luzon og et stykke sør for Manila. Så ble han sogneprest i Taytay allerede i 1591. I løpet av sin tid som sogneprest i Taytay, flyttet han menighetskirken fra sin opprinnelige plass nede nær innsjøen Laguna de Bay og godt opp i høyden, til hvor byen er i dag. 
Han begynte også å fordype seg i språket tagalog, og ble etter en tid i stand til å preke på tagalog - den første tagalogpreken holdt han den 15. august 1591 i anledning av jesuittenes etablering av en misjonsmenighet i Antipolo i det samme området øst for Manila. 
Pater Chirino ble også sendt til misjonsstasjoner i Tigbauan på øya Panay fra februar 1593 til april 1595, og så til øya Leyte i juni 1595. Det var i Tigbauan at pater Chirino etablerte i 1593 det som skulle bli jesuittenes første boarding school på Filippinene. 
I den periode han virket i øygruppen nedtegnet han også hvordan det gamle filippinske skrivesystemet, som benytttet baybayinskrift, til det latinske alfabet. I tillegg begynte han å nedskrive hva han lærte om øyenes tidlige historie, og sine egne observasjoner om befolkningens levemåte i samtiden.

Tilbake i Europa

Ved sin tilbakekomst til Europa i 1602 arbeidet han med det materialet han hadde samlet, og det ble en bok med tittelen Relación de las Islas Filipinas. Boken ble publisert i Roma i 1604.
I Europa ble det mulig for ham å se til at jesuitrtenes misjon på Filippinene ble etablert og anerkjent sojm en egen størrelse både i kongelige og pavelige kirkelige sirkler og hoff. Hans anstrengelser bevirket at jesuittordenens generalsuperior pater Claudio Acquaviva utstedte et dekret som eleverte den filippinske misjon til status som vise-provins, uavhengig av ordensprovinsen Mexico.

Til Filippinene igjen

Pater Chirino returnerte til Filippinene i 1606 og fortsatte å skrive om øygruppen; mange av hans skrifter er fortsatt ikke blitt utgitt. 
Han døde i Manila den 16. september 1635.
Roing under de britiske imperie- og samveldeleker 1954

Roing under de britiske imperie- og samveldeleker 1954. Roing var en av flere sporter under de britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Vancouver i Canada i perioden 30. juli til 7. august 1954. Det var de femte lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. De fire foregående lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games). I leken i 1954 var det fem øvelser i roing, kun for menn.  New Zealand ble beste nasjon med to gullmedaljer foran Australia som også vant to gull.
Stout Spur

Stout Spur er en knivliknende utstikker som kommer fra nordkanten av Mackin Table, 6 km øst for Mount Campleman i Patuxent Range i Pensacolafjellene. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1956-66 og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Dennis K. Stout, en sambandsoffiser ved Palmer-stasjonen, vinteren 1967.
Stedje stavkirke

Stedje stavkirke var en stavkirke i Sogndal i Sogn og Fjordane, som ble revet i 1867. Det er bevart to portaler fra kirken i Bergen museum, i tillegg til noen mindre bygningsdeler med runeinnskrifter.
Stavkirken ble revet i 1867 og erstattet av nåværende Stedje kirke.
Stavkirkeforskeren Lorentz Dietrichson mente at det måtte være Stedje stavkirke som er omtalt i Sverres saga. Der blir det fortalt at kong Sverre i 1184 ga ordre om å brenne ned alle gårdene i Sogndal. Kirkene skulle spares, men holdt på å ta fyr av varmen fra de brennende gårdene. Birkebeinerne reddet kirken ved å henge våte seil over den. Han mener at kirken måtte være oppført få år før dette. Anders Bugge omtaler Stedje stavkirke som en Borgund-type.

Utseende

Stedje stavkirke var en treskipet kirke med 16 søyler. Som i Borgund stavkirke var det et åpent søyleintervall på begge langsider, som åpnet gjennomgang for en nordre og en søndre dør. Også i øst og vest åpnet et dobbelt søyleintervall for inngang til koret og inngang til midtskipet. I overveggen var det seks lysglugger på hverr langside. Da kirken ble revet var det et laftet tilbygg til kor og et tårn var satt på i vestre enden av kirken.
Skipet var 42 fot ganger 32 fot (om lag 13 m x 10 m). Høyden til toppen av taket var 50 fot (om lag 16 m). Bugge skriver at den var 12 x 9 m i grunnriss, og dermed større enn Borgund som er 6 x 7 m.
Single malt

Lowlands

I Lowlands kjennetegnes whiskyen av mildhet og fruktighet. Den mest kjente og kanskje mest typiske er fra destilleriet Rosebank, i utkanten av byen Falkirk.

Campbeltown

Campbeltown er en by på Skottlands sørvestre kyst. Det er den minste whiskyregionen. Her produseres fyldig, lett røkpreget whisky med salt i smak og aroma. Campbeltown var under sin storhetstid sete for et trettitalls destillerier men det ble etterhvert bare tre igjen, Springbank, Glengyle og Glen Scotia. Men dette gjør at Campbeltown tross alt fortsatt betraktes som en egen region.

Islay

På øya Islay i de indre Hebridene produseres den mest røkpregede whiskyen. Røykpreget fås fra torven på øya som anvendes for å røke malten før meskningen. Kjente destillerier er Lagavulin, Laphroaig, Ardbeg og Bowmore.

Highlands

Highlands deles ofte inn i mindre regioner: De nordlige høylandene (med Orknøyene), Speyside, øyene i vest (Skye, Jura, Mull) for å beskrive de forskjellige smaktypene som finnes i regionen. Kjennetegnaede for høylandswhiskyen er smakrikdommen, ofte med jord-, blomster- og krydderaktige toner.

Islands

Hit regnes blant annet Talisker, den eneste single malt-whiskyen fra Isle of Skye. En annen velkjent whisky er fra Highland Park fra Skottlands nordligste destilleri på Orknøyene.

Speyside

Hit regnes blant annet Cragganmore.
Capgemini

Oppkjøp og historikk

Blant oppkjøpene er Sesa i Frankrike (1987), Hoskyns i Storbritannia (1990), Volmac i Nederland (1992) og Programator i Skandinavia (1992). 
I løpet av 1990-årene utvidet gruppen sine rådgivningstjenester gjennom oppkjøp av United Research i 1990 og Mac Group i 1991 i USA, Gruber Titze and Partners i 1993 og Bossard i 1997 i Europa. 
Oppkjøpet av Ernst & Young Consulting i mai 2000 tredoblet størrelsen på virksomheten i Nord-Amerika og økte selskapets størrelse i andre regioner som Tyskland. 
Oppkjøpet av Transiciel i desember 2003 førte til at gruppen fordoblet størrelsen på Sogeti. I 2010 ble IBX Group AB kjøpt opp av Capgemini.

Capgemini Norge

Capgemini-gruppen har vært representert i Norge siden 1987 og har over tusen ansatte. Capgemini Consulting og Sogeti Norge AS er en del av Capgemini-gruppen i Norge. Capgemini Norge AS driver innen teknologi, rådgivning og outsourcing. Hovedkontoret ligger på Skøyen i Oslo. Capgemini har også kontorer i Bergen, Fredrikstad, Stavanger, Lillehammer , Trondheim.
Capgemini er blant Norges 500 største selskaper.
Elisabeth IIs familieorden

Elisabeth IIs familieorden (engelsk: Royal Family Order of Queen Elizabeth II) er en britisk, kongelig familieorden innstiftet i 1952 av dronning Elisabeth II. Ordenen er tildelt kvinnelige medlemmer av den britiske kongefamilien.
Ordenstegnet for Elisabeth IIs familieorden har portrett av dronningen iført tiara og insignier for Hosebåndsordenen. Portrettet er plassert i en oval medaljong som er omgitt av diamanter. Over medaljongen er det plassert en krone, også denne besatt med edelstener. Dronningens monogram pryder reversen. Ordenstegnet er opphengt i en gul silkesløyfe.
Ordenen tildeles i to størrelser, der den største ble tildelt dronningens mor, dronning Elizabeth, og bestemor, dronning Mary. Det er foretatt tildelinger av ordenstegnet i den mindre utførelsen til blant andre dronningens søster, prinsesse Margaret, datter, prinsesse Anne, svigerdøtrene Diana, fyrstinne av Wales, Camilla, hertuginne av Cornwall og Sophie, grevinne av Wessex, og til barnebarnet Zara Phillips.
Elisabeth IIs familieorden inngår i en rekke av familieordener, som begynner med Georg IVs familieorden. Rekken fortsatte med Victoria og Albert-ordenen, Edvard VIIs familieorden, Georg Vs familieorden og Georg VIs familieorden. Kong Edvard VIII innstiftet i sin korte regjeringstid i 1936 ingen familieorden.
Fylkesvei 7290

Fylkesvei 7290 går mellom Glein og Rølvåg i Dønna kommune. Veien er 13,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 186.
Margaret Millar

Annet

Margaret Millars roman A Stranger in My Grave er dramatisert for NRK Radioteatret som En fremmed i min grav, seks episoder, 1990