Macbeth (opera)

Macbeth er en opera komponert av Giuseppe Verdi etter en italiensk libretto av Francesco Maria Piave med tillegg av Andrea Maffei. Librettoen er basert på William Shakespeares stykke med samme navn. Det er en fireakters opera oppført for første gang i Firenze den 14. mars 1847, og ble dermed Verdis 10. opera. Den ble senere satt opp på fransk i Paris den 19. april 1865. Paris-versjonen var mer dramatisk og lå nærere teaterstykket i stemning.

Tredje akt

Heksene samles rundt en stor gryte i en mørk grotte. Macbeth går inn og de tryller frem tre åpenbarelser for ham. Den ene rådgir ham om å passe seg for Macduff. Den andre forteller ham at han ikke kan bli skadet av en mann født av kvinne. Den tredej at han kan ikke bli beseiret før Birnam Wood marsjerer mot ham. (Macbeth: O lieto augurio)
Macbeth blir deretter vist Bancos spøkelse og hans etterkommere, åtte fremtidige konger av Skottland, som bekrefter den originale spådommen. (Macbeth: Fuggi regal fantasima). Macbeth kollapser, men våkner til bevissthet igjen i slottet.
En herold annonserer dronningens ankomst  (Duett: Vi trovo alfin!). Macbeth forteller sin kone om sitt møte med heksene, og de bestemmer seg for å spore opp og ta livet av Bancos sønn i tillegg til Macduff og hans familie, (de kjenner ikke til at han har forlatt kongeriket. (Duet: Ora di morte e di vendetta).

Fjerde akt

Skotske flyktninger står nær grensen til England. (Kor: Patria oppressa). I bakgrunnen ligger Birnam Wood. Macduff har bestemt seg for å hevne sin kone og sine barns død, drept av Macbeth. (Ah, la paterna mano). Malcolm, kong Duncans sønn, står ved hans side, og det gjør også den engelske hæren. Malcolm beordrer hver soldat å kutte en kvist fra et tre i Brinam Wood og bære den med seg når de angriper Macbeths hær. De er fast bestemte på å fri Skottland fra tyranni (Kor: La patria tradita).
 Scene 2: Macbeths slott
En doktor og en tjener observerer dronningen mens hun går i søvne og gnir hendene sine og prøver å fjerne blodflekker fra dem (Una macchia è qui tuttora!). Hun snakker usammenhengende om både Duncans og Bancos død og også om familien til Macduffs død, og at alle parfymene fra Arabia ikke kan fjerne blodet fra hendene hennes. Alle disse uttalene forskrekker vitnene så mye at de aldri tør gjenta dem til et levende vesen.
Scene 3: Slagstedet
Macbeth har funnet ut at en hær med skotske rebeller støttet av England marsjerer mot ham, men bekymrer seg ikke, da han husker spådommene. Imidlertid, i en arie (Pietà, rispetto, amore) bekymrer hans eg over det faktum at han allerede er hatet og fryktet. Det blir ingen omtanke, ære eller kjærlighet for ham i hans alderdom selv om han vinner dette slaget. Ingen gode ord på en kongelig gravstøtte, bare forbannelser og hat. Han mottar nyheter om dronningens død, muligens selvmord, med likegyldighet. Mens han oppmuntrer troppene med kamprop får han høre at Birnam Wood faktisk har kommet til slottet. Kampen starter.
Macduff jakter på og kjemper mot Macbeth, som faller, skadet. Han forteller Macbeth at han ikke er «født av kvinne» men revet utidig fra sin mors livmor. Macbeth svarer i angst (Cielo!) og de to fortsetter å slåss. Macduf kommer tilbake og forteller sine menn at han har drept Macbeth. Han vender seg deretter til Malcolm og hyller ham som konge. Scenen ender med en hymne til seieren sunget av skalder, soldater og skotske kvinner  (Salve, o re!/ "Hail, oh King!). Kong Malcolm og helten Macduff lover å gjenreise kongedømmet til gammel storhet.