google/wiki40b huggingface dataset:
Ospekveldfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 39 – 43 mm), gråspraglete nattfly. Antennene er trådformede, kroppen er kledt med grå hår, på brystet med to smale, svarte lengdestriper. Forvingen er grå (mørkere enn de fleste andre Acronicta-artene) og spraglete. Den enestepåfallende tegningen er en rund, lys flekk med mørkere kjerne som sitter litt innenfor midten nær fremkanten av vingen. Bakvingen er hvit, årene og ytterkanten med grå bestøvning. Larven er rødlig brun, med en påfallende, firkantet, svartkantet gul flekk på bakkroppen. Den er sparsomt kledt med lange, hvite hår. Hodet er gulbrunt med en svart, V-formet tegning.

Levevis

Arten lever i skogbryn, løv- og blandingsskog med osp (Populus tremula), som er larvenes næringsplante. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juli. Larvene er også nattkaktive, om dagen sitter de i ro i en karakteristisk, ?-formet stilling, med hodet vendt bakover.

Utbredelse

Ospekveldflyet finnes i Europa og videre østover til Japan. I Norge er det funnet nord til Grong i Nord-Trøndelag, den er nokså vanlig i de sørligste landsdelene.
Jefferson Starship

Jefferson Starship er amerikansk rockegruppe som ble dannet i 1974 av Paul Kantner, Grace Slick, Marty Balin, David Freiberg, Johny Barbata, Pete Sears, Craig Chaquico og Papa John Creach. De skrev, spilte inn og framførte sanger som «Ride the Tiger», «Miracles», «With Your Love», «Black Widow», «Runaway», «Jane», «Find Your Way Back» og «Layin' It On the Line». 
Gruppa er en videreføring av Jefferson Airplane (1965–1972) som Paul Kantner og Grace Slick var en del av. Paul Kantner hadde gjort fem studioalbum med Jefferson Airplane, men ved 1970 hadde indre problemer begynte rive gruppa fra hverandre. Trommeslageren Spencer Dryden forlot gruppa i 1970, og en splid mellom Marty Balin, gruppas grunnlegger, og resten av bandet i oktober samme år, førte til at også Balin forsvant. Kantner dro fordel av den uvirksomme tiden ved å spille inn et konseptalbum kalt Blows Against the Empire (1970). Det er kreditert «Paul Kantner & Jefferson Starship», og var første gang Jefferson Starship-navnet var i bruk, men ikke med musikerne som utgjorde den senere gruppas medlemmer, og som først ble samlet fire år senere.
Jefferson Starship bevegde seg etter hvert langt fra dets motkulturelle røtter i Jefferson Airplane, særlig da Grace Slick forlot gruppa i 1978 etter en skandaleopptreden i Tyskland. Hennes rolle ble fylt av sangeren Mickey Thomas (tidligere Elvin Bishop Group), og Jefferson Starships neste utgivelse, Freedom at Point Zero, fikk hitsangen «Jane» som staket opp vegen mot radiovennlige kjærlighetssanger som gruppa kom til å følge i et moderne poppreg på linje med andre grupper som Toto og Boston. Fra 1994 var Diana Mangano den kvinnelige forsangeren.
Navnet Jefferson Starship ble juridisk nedlagt i 1985 da Paul Kantner forlot bandet, og de gjenværende medlemmene fortsatte da under navnet Starship, men «Jefferson Starship» ble gjenoppvekket atter en gang tidlig på 1990-tallet da Kantner hadde de lovmessige rettighetene til å bruke navnet igjen for hans soloprosjekter med Chaquico. Navnet ble benyttet på nytt i 2008 ved Slick og gruppas tidligere manager, Bill Thompson.
Goodfellow Air Force Base

Goodfellow Air Force Base er en av det amerikanske flyvåpenets flystasjoner, og ligger ved San Angelo i Texas. Den er en treningsbase for kryptologi for den amerikanske hæren, den amerikanske marinen, det amerikanske luftforsvaret og det amerikanske marinekorpset.
Flystasjonen er oppkalt etter premierløytnant John J. Goodfellow jr.  Den ble etablert 17. august 1940 som San Angelo Air Corps Basic Flying School, og ble hetende Goodfellow Field fra 1941.  Under andre verdenskrig ble piloter opplært på blant annet T-6 Texan og B-25 Mitchell.
Keiichiro Nuno

Karriere

Han har tidligere vært trener for Thespakusatsu Gunma.
Hayashiechthistatus

Utseende

En middelsstor, brun trebukk med svært lange antenner. Hannens antenner er rundt tre ganger så lange som kroppen.

Utbredelse

Arten lever i det nordlige Japan.
Esmeralda (bille)

Utseende

Middelsstore (10-25 millimeter), brede trebukker, små til Prioninae å være. På farge er dee oftest blått metallglinsende, hannene har gjerne oransjerødt pronotum. Pronotum er mye bredere enn langt og nærmest femkantet, spredt og grovt punktert. Scutellum er uvanlig stort (til trebukker å være), kileformet og blankt. Dekkvingene er brede, uten punktrader men de kan ha noen lave lengderibber.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det nordøstlige Sør-Amerika.
Sven Jerring

Bakgrunn

Sven Jerring ble født i Malung, men familien flyttet meget rundt i Jerrings barndom. Da han fylte elleve bosatte familien seg i Vadstena. Den unge Jerring sies å ha vært stille av seg, tilbaketrukket og ganske introvert, og viet seg mer mer lesning enn til lek.
Etter studenteksamen og militærtjeneste fikk han en midlertidig tjeneste ved den svenske diplomatiske delegasjon i Petrograd, nåværende St. Petersburg, årene 1917-18. Under hans tjeneste der inntraff den russiske oktoberrevolusjonen.

Journalist, mediemann

Etter hjemkomsten fra Petrograd ble Sven Jerring frilansjournalist. Han skrev i Vadstena Läns Tidning og deretter, fra 1921, i konkurrenten Östgöta-Bladet under signaturen Jerker Ring. I 1923 begynte Sven Jerring på Åhlén & Åkerlunds förlag eär han blant annet arbeidet på Allt för Alla. Samme år begynte han å arbeide på forlagets radioprogram og debuterte i radio den 2. desember 1923.
Da Sveriges Radio (daværende Radiotjänst) ble grunnlagt i 1923, ble Jerring selskapets første programleder og hallomann. Han ble med tiden radioens mest populære personlighet og Farbror Sven med hele det svenske folket. Han var en dyktig reporter og en sakkyndig idrettsreferent, blant annet fra Vasaloppet.
Programmet Barnens brevlåda som ble sendt første gang i 1925, er et av de lengst sendte programmene i svensk radio. Da Jerring la ned programmet i 1972, var det blitt sendt 1 785 ganger.
Sven Jerring betød mye for radioens utvikling i Sverige og for etterfølgere som Bertil Perrolf og Lennart Hyland.
Sven Jerring har gitt navn til Jerringprisen.
Sjömansvisor

Sjömansvisor var et musikkalbum med Mikael Wiehe, utgitt i 1978 etter at Hoola Bandoola Band var oppløst.
London Gatwick lufthavn

Rullebaner

Gatwick har to rullebaner. Den nordlige rullebanen 08L/26R er en "non-instrument" rullebane og blir bare brukt når 08R/26L er ute av drift. 
Begge rullebanene kan ikke brukes på samme tid fordi banene ligger for nært hverandre. Det kan ta opp til 15 minutter å skifte fra den ene til den andre banen.
Den nordlige rullebanen 08L/26R har ikke et instrumentlandningssystem og fly som skal lande her må bruke en kombinasjon av Distance Measuring Equipment, Non-directional beacons, og assistanse fra kontrolltårnet for å kunne lande her.

Terminaler

Flyplassen har to terminaler; Nord og Sør.
Ervika (Bjugn)

Ervika er ei grend i Bjugn, Sør-Trøndelag, på sørsiden av Bjugnfjorden, på grensa til Ørland.
Grenda har privat barnehage, men ikke skole eller forretninger. Bjugn kirke ligger i Ervika.
Nordre Toten

Nordre Toten, med postnummer 2820, er et poststed i Nordlia i Østre Toten. Det er innbyggerne i den midtre og nordre delen av Nordlia som har denne postadressa. Nordre Toten ble gjeninnført av Posten 1. oktober 2008, etter at folk i Nordlia siden 1989 hadde hatt adresse Gjøvik (2800 og 2816).
Det opprinnelige poststedet Nordre Toten (postnummer 2859) ble oppretta i 1913 som erstatning for brevhuset "Nordliens meieri". Både brevhuset og det seinere postkontoret holdt til i lokalene til Nordlia Handel (Nordliens meieri). Postkontoret ble lagt ned i 1989, og ny postadresse ble Nordre Toten (evt. Nordlia) 2800 GJØVIK. Det var bare innbyggerne i den midtre delen av Nordlia, det nåværende tettstedet, som hadde adresse Nordre Toten. Nordre Toten var et såkalt papirnavn; det ble ikke brukt i annen sammenheng enn som postadresse. Som betegnelse på bygdelaget brukte en hele tida Nordlia. Det var trulig Postverket sjøl som fant på navnet Nordre Toten.

Kilder og litteratur

Poststedsdatabasen
Trøstekvinner

Trøstekvinner (japansk: 慰安婦, ianfu) er begrepet som blir brukt om kvinner som den keiserlige japanske hæren tvang til å arbeide som sexslaver i arméens egne bordeller under andre verdenskrig. Man tror at opptil 200 000 kvinner ble tvunget til å være trøstekvinner, hvorav flertallet var etniske koreanere.
I desember 2015 ble japanske og sørkoreanske myndigheter enige om en avtale som forplikter Japan å yte økonomisk kompensasjon til de sørkoreanske kvinnene som ble brukt som sexslaver.
Naghludemningen

Naghludemningen er det største vannkraftverket i Afghanistan, og er lokalisert i nærheten av Kabul. Anlegget stod ferdig i 1967, og yter 100 MW fordelt på 4 x 25 MW turbiner. Teknologien er russisk. Kraftverket og demningen befinner seg (2009) under oppgradering ved hjelp av internasjonal kapital.
Verneplan for myr i Norge

Verneplan for myr i Norge er et arbeid som startet i 1969.  NTNU Vitenskapsmuseet i Trondheim hadde det faglige arbeidet med de fylkesvise planene i Sør-Norge. Den siste fylkesrapporten fra NTNU Vitenskapsmuseet kom i 1985. Med utgangspunkt i disse planene er det gjennomført verneplanprosesser i fylkene, disse har pågått i 40 år. I juni 2004 fikk Sogn og Fjordane sin verneplan. Da var det bare Finnmark fylke som ikke hadde fått egen verneplan for myr.
I 1930-åra ble myrarealet under skoggrensen beregnet til 21 000 km². Det var 12% av landarealet. Minst 7000 km² er brukt til landbruks- og utbyggingsformål, noe som blant annet Det norske myrselskap oppmuntret til. Enda større areal av myr i Norge ble påvirket av grøfter og andre inngrep.
Målet med verneplanene er å verne et representativt utvalg av myrtyper.  Gjennom de fylkesvise verneplanene var det i 2010 opprettet 290 myrreservater som dekket 624 km². I tillegg var myr vernet i fylkesvise våtmarksreservater, nasjonalparker og andre verneområder, slik at mer enn 5% av myrarealet var vernet.

Prosess

Prosessen som fører til en verneplan for myr starter med gjennomgang av grunnlagsmaterialet. Her ser man på topografiske og geologiske kart, flybilder, myrlitteratur, floraverket o.l. Deretter følger feltundersøkelser hvor man ser på myrtype, myrstruktur, vegetasjon, flora, dreneringsforhold og dagens tilstand for området. Så vurderes naturverdier, naturvitenskapelige verdier, tilstand og sårbarhet før en samlet vurdering plasserer området i en vernegruppe. Den faglige rapporten danner grunnlaget når fylkesmannens miljøvernavdeling og Direktoratet for naturforvaltning lager utkast til en verneplan. Denne sendes så på lokal høring til grunneiere, lokale myndigheter og organisasjoner før fylkesmannen utarbeider sitt endelige forslag til verneplan. Dette forslaget til verneplan blir så sendt på sentral høring til departementer, sentrale myndigheter og organisasjoner for uttale før Direktoratet utarbeider endelig forslag til verneplan og sender den over til Miljøverndepartementet, som presenterer planen for regjeringen før den vedtas ved kongelig resolusjon.
Rumlefelt

Rumlefelt eller sinusfresing er et trafikksikkerhetstiltak som består i ekstra markering av kantlinje eller midtlinje i veibanen. Konseptet ble først testet ut i USA på 1960-tallet. 
Prinsippet bak rumlefeltet er å gi et signal til bilføreren når kjøretøyet tangerer linjen. Rumlefeltet kan være en enkelttrukket linje med riller, eller av to markerte linjer med et felt av riller imellom. Når et kjøretøy i fart treffer feltet med hjulene vil det oppstå en tydelig vibrering og støy i kjøretøyet. Dersom sjåføren er uoppmerksom eller sovner vil vibreringen vekke oppmerksomheten og gi en mulighet til å korrigere kjøretøyets plassering før en trafikkulykke inntreffer. Undersøkelser har vist at dette tiltaket reduserer antall ulykker forårsaket av at sjåføren sovner ved rattet. Nye studier som Vegdirektoratet har gjennomført viser at sinusfresing reduserer antallet drepte og hardt skadde med om lag 60%.
Ngaoundéré

Bynavnet

Navnet Ngaoundéré (på fransk også stavet N'Gaoundéré) kommer fra språket mbum, der det heter ŋgáú ndéré, som betyr 'navlefjellet' (ŋgáú 'fjell', ndéré 'navle'), etter et fjell rett utenfor byen. Dette fjellet ser ut som en stor, rund mage med liten topp øverst som ser ut som en utstående navle. På fulfulde heter byen Ngawndere, uttalt [ŋgáwndéré], med høy tone på alle stavelser.

Folk, religion

Byen er opp gjennom sin historie blitt preget særlig av fulbefolket, tyske kolonialherrer og franske kolonialherrer. Islam er sterkest representerte religion. Det er også mange kristne, som luthersk protestantisme og  den katolske kirke. Her er også mange baptister og anglikanere.
Ngaoundere er hovedsete for Det Norske Misjonsselskap sin virksomhet i Kamerun. Det har byen vært siden de første misjonærene kom til Ngaoundere på 1920-tallet - den første misjonskirken, fra 1923, er bevart, - og det finnes en bydel ved navn Norvége («Norge»).  Protestant Hospital of Ngaoundéré er bygd av norsk misjon med støtte fra lutherske kirker i flere andre land.  
Byen ble katolsk bispesete i 1982.

Historie

Byen er over lang tid for det meste preget av islam. Opprinnelig var dette tilhold for folk fra gruppen mboum. Deres bosetting, Ngaoukor, ble i 1831 underkuet av muslimske fulber under ledelse av Ardo Njobdi b. Umaru fra Bundang. Fulbene utbygde byen til et av sine viktigste sentra i det som skulle bli Kamerun. Mboum-befolkningens gjentatte forsøk over flere påfølgende tiår på å løse seg fra fulbenes overhøyhet, slo feil.
I 1882 ble Robert Flegel sannsynligvis den første europeer som besøkte byen, og så var også den franske kolonialoffiser Louis-Alexandre Mizon innom på gjennomreise. I 1894 inngikk Ardo Muhammadu Abbo en «beskyttelsesavtale» med den tyske geograf Siegfried Passarge - en avtale som lenge skulle være uten betydning.
Først i 1901 ble byen hærtatt av tyske militære styrker, og den da regjerende Ardo Abbo ble drept. Kolonialforvaltningen erstattet ham med den mer medgjørlige Ardo Mai. Ngaoundéré ble del av Residentur Adamaua, men det var bare sporadisk tyske soldater stasjonert der. I 1913 ble det ved en nyordning av forvaltningen i Nordkamerun løst fra Adamaua og gjort til sete for et eget residentur.
Den 29. juli 1915 var byen åsted for en trefning mellom tyske og britiske styrker som stod mot hvberandre i første verdenskrig også i Afrika. Etter krigen ble landet okkupert av Frankrike, og forble den av denne franske koloni til uavhengigheten.

Klima

Ngaoundéré, som ligger på en høyde av omkring 1 200 meter over havet, har et mildt, tropisk klima. De tørreste månedene er januar, februar og november. Det meste regnet kommer fra april til oktober og i desember. Temperaturen varierer fra 10 grader opp til noe over 30 grader.

Samferdsel

Fra Ngaoundéré går en vei nordover mot Garoua og Maroua. Det finnes også en flyplass utenfor byen. Ngaoundéré har forbindelse med Yaoundé med en jernbanelinje. Ngaoundéré er endestasjon på strekningen som går i nordlig retning fra Yaoundé.
Badamia

Utseende

Middelsstore til nokså store (vingespenn ca. 60 millimeter), kraftige, smalvingede smygere. På farge er de brune med enkelte lyse flekker. Bakvingens ytterkant er litt innbuktet bakerst, slik at bakhjørnet blir framskytende.

Levevis

Larvene lever på planter i slektene Combretum og Terminalia (familien Combretaceae).
Disse sommerfuglene holder til i skog og skogkanter, og unngår vanligvis direkte solskinn.

Utbredelse

Artene er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.
B. exclamationis finnes like fra India i vest til Australia i øst, mens B. atrox bare lever på Fiji.
Georg Sandberg

Presten

Sandberg var to korte perioder lærer i Kristiansund. Han var utdannet prest og hadde teologisk embetseksmen fra 1868. I 1869 eksamen i samisk («lappisk»). I 1871 ble han ansatt som stiftskapellan i Tromsø. To år senere, i 1873, fikk han stilling som sogneprest i Sør-Varanger. De siste årene, fra 1883 og frem til sin død i 1891, i Sør-Aurdal i Valdres.

Naturforskeren

Han ble tidlig interessert i naturen og insekter. I 1878 var han gjest for W. M. Schøyen og H.J. Sparre Schneider da de var på reise til Sør-Varanger. Dette besøket hadde stor betydning for Sandberg interesse for entomologi.
Sandbergs insektsamling finnes på Naturhistorisk museum i Oslo. Samlingen består av flere førstegangsfunn av insekter i Norge, særlig sommerfugler. Han var den første som fanget et skandinavisk eksemplar av dolkevepsen Scolia unifasciata [= S. hirta] fra Risør.

Kulturhistorikeren

Sandberg har ikke bare skrevet om naturhistoriske temaer. Han var også opptatt av folks kår, historie og religiøse bevegelser. Han skrev om et besøk i Boris Gleb i 1876, om samenes fortellinger om Stallo og om Lars Levi Læstadius’ liv og lære og læstadianismen i Sør-Varanger og Vadsø.
Kraiter

Gift

Kraiter produserer en svært sterk nervegift, som forårsaker rask lammelse av musklene etter et bitt. Offeret vil merke liten eller ingen smerte rundt selve bittstedet. Symptomene merkes først minutter senere, først i form av kraftige magekramper, med påfølgende progressiv lammelse av muskulaturen. Før motgift ble utviklet, hadde kraitbitt en dødsrate på 85 %. Dessverre viser motgiften seg ofte å være ineffektiv, så man regner fremdeles en dødsrate på rundt 50 % ved kraitbitt, selv etter behandling. Døden inntreffer som regel mellom seks og tolv timer etter bittet, forårsaket av lammelse av åndedrettssystemet.
Konfliktråd

«Restorative justice»

I Norge er konfliktrådet hovedleverandør av ulike tilnæringsmåter som faller inn under den engelske betegnelsen «restorative justice» (RJ). RJ  har til hensikt å gjenopprette mest mulig av den skaden offeret er blitt utsatt for gjennom den kriminelle handlingen. Gjennom å møte offeret, stille spørsmål og fortelle om hvilke følger lovbruddet har hatt, skal gjerningspersonen stimuleres til å forstå konsekvensene av egne handlinger og bli oppmuntret til å ta ansvar. Offeret kan få bearbeidet opplevelsen, redusert angst og få innflytelse på avtalen.
I en ordinær sak i rettsapparatet blir en kriminell handling definert som et lovbrudd mot staten, eller mot offentlige interesser – og gjennom det, blir offerets og ofte gjerningspersonens interesser sekundære.  I RJ er gjerningspersonen først og fremst ansvarlig overfor skadelidte og lokalsamfunnet. Samfunnet gjøre noe for offeret, ikke bare ved å gjøre noe mot lovbryteren.

Avtaler

Det kan inngås avtale i alle typer saker. I en avtale kan partene bli enige om erstatning for den skaden som er påført – enten ved at det betales en økonomisk kompensasjon eller at det avtales arbeidstimer. En forsoningsavtale kan være en god løsning dersom partene føler de har fått snakket ut om det som har skjedd – og hvordan de skal forholde seg til hverandre i framtida.
Personer under 18 år møter vanligvis med foresatte. Partene kan ikke møte med advokat. 
Straffesaker fra politiet der partene blir enig om en avtale – og der avtalen innfris – medfører ingen registrering på den ordinære politiattesten. På den utvidede politiattesten slettes saken dersom det ikke begås nye lovbrudd de neste to årene.
De 22 konfliktrådene er faglig og administrativt underlagt Sekretariatet for konfliktrådene. Alle kan henvende seg til sitt lokale konfliktråd og be om bistand i konflikter. Pr. i dag finnes det ca. 600 kvalifiserte konfliktrådsmeglere. Meglervervet er knyttet til den kommunen megleren bor i. Det kreves ingen formell utdanning, men meglere må være over 18 år og ha plettfri vandel.
Parsival

Parsival (også skrevet Parsifal, Percivale, Parzifal, Percival, Perceval, Peredyr) var er en ung ridderhelt i mange riddersagn fra middelalderen og en av ridderne av det runde bord ved kong Arthurs hoff.
Parsival er kjent fra Chrétien de Troyes og Wolfram von Eschenbachs gralsfortellinger. Parsival var sønn av ridderen Gamuret, som hadde falt i slaget ved Bagdad, og dronning Herselojde. Parsival ble oppfostret av sin mor ute i skogen, og ligner således på Lancelot som ble oppfostret av modergudinnen, damen i sjøen. Sagnene om Parsival forteller at han ble ridder mot morens ønske, som ikke ville at samme skjebne skulle hende ham som hans far, og døde rett etter at han dro til kong Arthur for å få ridderslaget. Parsivals hustru er Kondwiramur. Senere i sagnene drar Parsival for å finne den hellige gral.
Senere tekster av Wolfram von Eschenbach i eposet Parzival. Richard Wagner skrev operaen Parsifal i tre akter, basert på Eschenbachs epos, som ble oppført for første gang i Bayreuth i 1882.
Stigmella glutinosae

Utseende

En liten (vingespenn 4,5-5 millimeter), mørk bronsefarget møll. Antennen er trådformet, mørk og vel halvparten så lang som forvingen. Det innerste, kraftig utvidete leddet er hvitt. Hodet er gulhåret, kroppen mørk bortsett fra en hvit "krage" rett bak hodet. Forvingene er glinsende, mørkt bronseaktig brun med ett ganske smalt, sølvhvitt tverrbånd omtrent to tredjedeler ut i vingen. Bakvingen er smal, grå, med lange frynser. Arten ligner sterkt på flere andre Stigmella-arter, men den hvite kragen kan være et godt kjennetegn på denne arten.

Levevis

Denne arten har larver som minerer i bladene på svartor (Alnus glutinosa), og arten finnes på fuktige steder der denne vokser. Arten har én eller to generasjoner hvert år, de voksne sommerfuglene flyr i juni-juli og eventuelt igjen i august. Larven lager en uregelmessig slynget, 5-7 centimeter lang mine i orebladet.

Utbredelse

Arten er utbredt over det meste av Europa. I Norge er den bare funnet på Sørlandet, med funn fra Grimstad, Kristiansand og Mandal.
Ellery Queen's Mystery Magazine

Ellery Queen's Mystery Magazine er et amerikansk krimtidsskrift som ble utgitt en gang i måned fra høsten 1941. Tidsskriftet kom til etter et initiativ av forfatterduoen Ellery Queen - Frederic Dannay og Manfred B. Lee. Tidlig tok allikevel Dannay over som redaktør, med Lee bare sporadisk behjelpelig i editeringen av tidsskriftet. Dannay var redaktør fram til sin død i 1982, da Eleanor Sullivan overtok redaktørposten. Fra 1991, da Sullivan døde, er Janet Hutchings redaktør. Tidsskriftet er nå det krimmagasinet som har eksistert lengst.
En kortlivet svensk versjon av tidsskriftet ble gitt ut av Hemmets Journal under navnet Ellery Queen's kriminalpocket fra 1968.
EQMM har siden starten publisert noveller av såvel krimsjangerens ledende navn som debutanter. Totalt har mer enn 700 forfattere debutert i EQMM. 
Den forfatteren som har forekommet flest ganger i EQMM er sannsynligvis novellespesialisten Edward D. Hoch som debuterte i tidsskriftet allerede 1962 og som siden mainummeret i 1973 har hatt med minst en novelle i hvert nummer.
I 2005 - året da både Dannay og Lee ville fylt 100 år - feiret EQMM sine grunnleggere ved i hvert nummer publisert artikler om Queens forfatterskap av ulike eksperter. I september/oktober-nummeret ble dessuten en nyskrevet Queen-novell utgitt, The Wrightsville Carnival, skrevet av Edward D. Hoch. I mainummeret i 2007 av EQMM ble en ny lengre Queen-pastisj utgitt, skrevet av belgieren Kurt Sercu og amerikaneren Dale C. Andrews.
Lykke-Pers reise

Lykke-Pers reise (svensk: Lycko-Pers resa) er et skuespill av August Strindberg fra 1882. Stykket ble skrevet på bestilling fra Ludvig Josephson ved Dramaten. Den er Strindbergs første sagaspill og er i form et såkalt vandringsdrama. Inspirasjonen til oppbyggingen fant Strindberg trolig i Henrik Ibsens drama Peer Gynt.
Påstand

«Påstand» er en juridisk term i den norske sivilprosessen og betegner det en saksøker i en rettssak krever at dommen i saken skal bli. I tvisteloven heter det om påstand at den inneholder «det domsresultat saksøkeren krever».
Påstanden har sammenheng med rettskravet, men er likevel to forskjellige ting; kravet beskriver rettigheten, påstanden beskriver hva rettigheten må føre til i den aktuelle saken. Et krav må alltid munne ut i en påstand for at dommeren skal kunne avsi dom.