google/wiki40b huggingface dataset:
Carl Lundgren

Arbeiderbevegelsen

Lundgren ble formann i Vestre Akers Arbeiderparti i 1902, og samme høst ble han valgt inn i herredsstyret. Han var i tillegg medlem av formannskapet i Aker kommune fra 1914 – 1919. I 1929 ble han innvalgt på ny.
Under arbeidskonflikten ved Granfos Brug i 1908 var han formann for Norsk Arbeidsmannsforbund avd. 60, og gjort ansvarlig for den bitre konflikten. For dette ble han dømt til 60 dagers fengsel. Dommen vakte stor oppsikt, og førte til økt oppslutning for fagforeningene og for partiet.
I 1905 fikk Lilleaker sitt eget Folkets Hus. Lundgren var også med i dette prosjektet, som formann og en av stifterne av De samvirkende fagforeninger, som stod for byggingen. Folkets Hus er fortsatt i bruk.

Engasjement på Lilleaker

Blant hans mange engasjementer på Lilleaker kan nevnes Ullern Idrettsplass, hvor han gikk i bresjen for en enorm dugnad som involverte 90 mann, hester, spader og hakker for å grave ut en skikkelig fotballbane. Dette arbeidet pågikk fra 1923 og frem til innvielsen av anlegget i 1931. Det var Carl Lundgren som forhandlet frem en avtale med grunneier Løvenskiold om å få frigitt tomt til idrettsplassen.
I samme periode jobbet han også sterkt for at Lilleaker og Ullern skulle få et sykehjem, eller gamlehjem man kalte det den gangen.  Det fikk han til. Gamlehjemmet åpnet i 1925. I dag er det betydelig utvidet og heter Ullerntunet.
I 1915 fikk Lilleaker få sitt første folkebad. I arbeiderboligene i området var det ingen som hadde bad, så hygienen ble ofte deretter. Igjen var det Carl Lundgren som gikk i bresjen og dermed kunne menn få karbad 4 ganger i uka – mens kvinnene måtte nøye seg med to.
Lundgren var også med i styret for Lysaker Handelsforening – senere Samvirkelaget, som hadde sin første lokalisering i Lilleakerveien 23. Videre var han medlem av ingeniørutvalget, formannskapets valgkomité, fellesutvalget for Oslo og Aker, satt i styret for Vestre Abbediengen og Smestad Byggeselskaper, med  i styret for Akers ligningsråd, satt i Bestumkilens havnestyre og i Akers Brandstyre.
Carl Lundgren er minnet og hedret ved å få en vei oppkalt etter seg. 208 nye leiligheter på Lilleaker får adresse Carl Lundgrens vei.
Bliksvær

Bliksvær er en øy og fiskevær som ligger vest for Bodø i Nordland fylke.
Bliksvær har kun to fastboende og tidligere butikk, fiskemottak og skole er stengt. Skolen er pusset opp og tas vare på av Kystlaget Salta sammen med noen av Bliksværs grunneiere.
Nesten alle husene er pusset opp og brukes nesten hele året som ferieboliger.
Bliksværdagene arrangeres vanligvis tredje helgen i juli hvert år.
Hurtigbåt fra Bodø nesten hver dag. Bliksvær er en svært frodig øy, omkranset av høye åser og mye stein.
En meget god havn beskytter båtene. Flere gode ankringsplasser for tilreisende båtgjester.
Brachyopa dorsata

Utseende

En liten til middelsstor (6-9 mm), gulbrun blomsterflue. Hodet er forholdsvis lite med nakne fasettøyne som møtes i pannen hos hannen men ikke hos hunnen. Antennene er forholdsvis store, det tredje leddet nesten sirkelrundt, gulaktig. Kroppen er lite påfallende håret. Thorax har fire mørkere (grålige) lengdestriper på ryggen, de på sidene er avbrutt over vingefestet. Bakkroppen er pæreformet, gulbrun med mørk midtstripe. Beina er gulbrune og slanke. Vingene er glassklare med lysbrunt vingemerke.

Levevis

Arten lever i ofte ganske tett skog, gjerne blandingsskog. Larven utvikler seg i nylig død ved, der det er gjærende sevje, gjerne mellom barken og veden. Denne artehn besøker sjelden blomster.

Utbredelse

Den er utbredt i Palearktis fra Norge i vest til Stillehavet i øst. I Norge forekommer den over det meste av landet men mangler ytterst ved kysten.
Alphus

Utseende

Middelsstore, mørkt brun- eller gråaktige trebukker, forholdsvis tettbygde med kraftige bein. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet med en pigg litt bakenfor midten av siden. Dekkvingenes spiss er lysere.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil, Peru, Bolivia, Paraguay, Argentina).
Piampatara

Utseende

Middelsstore, avlange, mørke eller gulrøde trebukker. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen, pronotum tønneformet uten tenner på sidene, dekkvingene har litt utstående "skuldre" og er en tanke innsnevret bak disse.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Costa Rica i nord til det sørlige Brasil og Bolivia i sør.
Sykkelregister

Et sykkelregister er en database hvor identifiserende informasjon om en sykkel (som regel rammenummeret på sykkelen) kobles sammen med en eier. Sykkelregistre har som formål å redusere forekomsten av sykkeltyverier ved å øke sannsynligheten for å gjenfinne eierne av stjålne sykler, og dermed virke avskrekkende på sykkeltyver og potensielle kjøpere av stjålne sykler (helere).
Sykkelregistre kan enten leveres av offentlige, kommersielle eller ideelle organisasjoner, og enten som en gratis eller betalt tjeneste. Noen registre tillater kun registrering av sykler som allerede er stjålet, mens andre tillater også å registrere både stjålne og ikke-stjålne sykler som et ledd i forebyggende arbeid.

Internasjonalt

Bike Index et stort gratis internasjonalt sykkelregister drevet av en ideell organisasjon, og hevder å være det mest brukte sykkelregisteret i verden.
Solbergfoss

Solbergfoss er en foss i Glomma på grensen mellom i Askim og Spydeberg kommune i Østfold. Solbergfoss er også navnet på et tettsted i Askim kommune som ligger på østsiden av fossen.
Fossen i Glomma ligger fem kilometer nedenfor Øyeren. Opprinnelig var fossen 5,5 meter høy, men ble i 1924 demt opp som en del av byggingen av Solbergfoss kraftverk. Fallhøyde er i dag 20 meter. Årlig middelvannføringer er på 700 m³/s. Ved Solbergfoss finnes det også badestrand, fotballbane og brygge.
Leucospidae

Utseende

Middelsstore (4 – 17 mm), nokså kraftige vepser, gjerne farget i gult eller rødt og svart. Hodet er nokså lite, antennene trådformede. Forkroppen (thorax) er noe sammanklemt fra sidene. Fram- og mellombeina er nokså slanke, bakbeina har svært fortykkede hofter (coxae) og lår (femorae), sistnevnte med én eller flere tenner på innsiden. Leggen er krummet slik at den kan foldes inntil låret. Bakkroppen er noe sammentrykt fra sidene. Hos hannen ser det ut som om den bare består av tre ledd, siden det tredje og de utenforliggende leddene er vokst sammen til et skjold. Hos hunnen kan eggleggingsrøret være ganske kort, hvis det er forlenget, bøyer det seg oppover og framover over ryggen på insektet, dette er et unikt trekk for familien. Vingene kan foldes sammen som hos stikkveps. Forvingen har en smal åre langs framkanten i de innerste 2/3, et lite vingemerke og en buet åre nær vingespissen.

Levevis

Leucospidene er, så langt man kjenner til, parasitoider som angriper broddveps (Aculeata), særlig solitære bier (Apoidea) men også graveveps (Sphecidae) og murerveps (Eumeninae). Vertslarvene ligger gjerne inne i ved eller i kamre av leire, og hunnen kan bruke opptil tre timer på å bore seg ned til den. Hunnen legger egg også om vertslarven er død eller angrepet av en parasitoid, det ser ut til at leucospide-larven kan klare seg med en død larve eller en parasitt-larve som føde. Eggene er uvanlig store, hos Leucospis gigas opptil 3 mm lange. De voksne vepsene besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og kurvplanter.
Pusur 2

Handling

Pusur (stemme av Bill Murray) reiser til Storbritannia sammen med hundevennen Jølle. De har planlagt å overraske sin herre, Jon Arbuckle (Breckin Meyer), som er i London for å fri til kjæresten sin, veterinær Liss Wilson (Jennifer Love Hewitt). Tilfeldighetene vil ha det til at Pusur bytter plass med Prins, en kongelig katt som nylig har arvet et slott.
I det store huset som Pusur nå kan kalle hjem, mottar han kongelig behandling, inkludert en hovmester og en mengde firbente tjenere og oppvartere. Lord Dargis, som er nestemann til å arve slottet, ønsker katten Prins (nå i Pusurs skikkelse) ut av veien.
Norsk krone

Historie

Den norske kronen ble introdusert i 1875, og erstattet speciedaleren til en rate på fire kroner per speciedaler. Innføringen av kronen brakte Norge inn i Den skandinaviske myntunionen som ble etablert to år tidligere, i 1873. Denne unionen ble oppløst i 1914, men på tross av dette valgte både Norge, Danmark og Sverige å beholde navnene på sine respektive; og nå separate valutaer.
Innenfor myntunionen hadde den norske kronen en gullstandard på 2 480 kroner mot ett kilo rent gull. Denne standarden ble gjeninnført mellom 1916 og 1920, og igjen mellom 1928 og 1931. I 1931 ble kronen i stedet knyttet til det britiske pundet med en rate på 19,9 kroner per pund. I 1939 ble kronen knyttet til den amerikanske dollaren med en rate på 4,4 kroner per dollar. Under okkupasjonen, 1940–1945, var kronen knyttet opp mot den tyske riksmarken med en rate på 1 krone per 0,6 riksmark, og noe senere med en rate på 1 krone per 0,57 riksmark. Etter kapitulasjonen ble kronen igjen knyttet opp mot gull gjennom Bretton Woods-systemet. Etter at Bretton Woods-systemet brøt sammen i 1971 deltok Norge i flere former for europeisk valutasamarbeid.
I 1992 valgte Norges Bank å gå bort fra de faste vekslingskursene, og gikk over til flytende markedsregulerte kurser. Dette er også måten Norges Bank forfekter vekslingskursen i dag.

Sedler

I 1887 introduserte Norges Bank 5, 10, 50, 100, 500 og 1000-kronsersedler. I 1917 ble det også introdusert 1-kronesedler, og mellom 1918 og 1922 også 2-kronersedler. På grunn av mangelfull tilgang på råvarer til mynt var dette også tilfelle mellom 1940 og 1950. I 1963 ble 5-kronerseddelen erstattet med en 5-kronermynt, og det samme gjaldt 10-kronerseddelen i 1984. 200-kronerseddelen ble introdusert i 1994.
50 kroner

Grønn, utgitt 18. oktober 2018. Avbilder Utvær fyr.
100 kroner

Rød, utgitt 30. mai 2017. Avbilder Gokstadskipet.
200 kroner

Blå, utgitt 30. mai 2017. Avbilder en torsk.
500 kroner

Oransje, utgitt 18. oktober 2018. Avbilder redningsskøyta RS 14 «Stavanger»
1000 kroner

Lilla, utgis høsten 2019. Avbilder en bølge på åpent hav.
Everolimus

Afinitor

Afinitor (Everolimus) er godkjent i Norge og EU for pasienter med nyrekreft som har utviklet seg i negativ retning under eller etter målrettet behandling med VEGF-hemmer. Afinitor er den første dokumenterte behandlingsmuligheten for pasienter i denne målgruppen.
Pattalinus

Utseende

Middelsstore, langbeinte, brunlige trebukker. Antennene er mye lengre enn kroppen og ganske tynne. Pronotum er nærmest klokkeformet sett ovenfra, uten tenner på sidene men med mlitt utstikkende bakhjørner. Dekkvingene har litt rundede sider og er gjerne lyst brungrå med mørkere tegninger.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Bolivia i sør.
Valdaj (by)

Historie

Bosetningen ble først nevnt i dokumenter i 1495, og ble innvilget status som by av Katarina II i 1770, da byens befolkning lå på rundt 2 000. Byen ble det ledende senter for fremstilling av klokker i Russland. Det berømte Iverskijklosteret (grunnlagt i 1653) og Uspenskijkatedralen (bygget i 1656) ligger på en av øyene i Valdajsjøen.

Turisme

Valdaj er et populært turistmål, da den ligger midt i nasjonalparken i Valdajhøydene. De fleste besøkende kommer til innsjøen og byen om sommeren. Valdaj har mange hvilehjem og sanatorier. Mange campingplasser er tilgjengelige rundt innsjøen.
FK Željezničar Sarajevo

Kjente spillere med tilknyttning til klubben

Edin DzekoEdin ViscaIvica OsimAmar OsimJosip KatalinskiJosip BukalNikola NikicMehmed Bazdarevic
Ulbricht-doktrinen

Ulbricht-doktrinen går tilbake til DDR-politikeren Walter Ulbricht, som erklærte at enhver avtale mellom Østblokken og Vest-Tyskland forutsetter en folkerettslig anerkjennelse av Den tyske demokratiske republikk (DDR, Øst-Tyskland). Dette standpunktet står i motsetning til den såkalte Hallsteindoktrinen, en vesttysk holdning som bestod i at Vest-Tysklands regjering var den eneste legitime tyske regjering.
Cynthia Neville

Dr. Cynthia J. Neville er en canadisk historiker med skotsk og engelsk middelalder som hovedfelt. Hun leder historieavdelingen ved Dalhousie University i Halifax.
Dokkveien (Oslo)

Historie

Navnet er fra 1874, men gateløpet er lagt om flere ganger gjennom årene. Opprinnelig gikk veien i sikksakk gjennom det nåværende Aker Brygge-området. Fortsettelsen vestover fra Akers mekaniske verksted het Stubben og forbandt Dokkveien med Munkedamsveien. På enkelte kart er nordøstenden mot Vestbanestasjonen avmerket som Stranden.
I 1918–20 ble det oppført ny stasjonsbygning for lokaltrafikk ved Vestbanen, og sporområdet ble lagt om. Etter dette svingte Dokkveien seg rundt lokalstasjonsbygningen (nå: Mellomstasjonen) og gikk i en bue gjennom det området der det nå er elbilparkering, og opp mot Munkedamsveien. I denne perioden inngikk Dokkveien i E18.
I forbindelse med byggingen av Festningstunnelen ble traseen lagt om på nytt, og veien går nå som beskrevet innledningsvis.
Terminalbygget på Aker Brygge har tidligere hatt adresse Dokkveien 1, men har i dag adresse Stranden 1. Ingen bygninger har nå adresse Dokkveien.
Johann Paul von Westhoff

Bakgrunn

Westhoff var sønn av rittmester, luttenist og kurfyrstelig saksisk posaunist Friedrich von Westhoff, opprinnelig fra Lübeck.

Musiker

Av de få detaljene som er kjent om Westhoffs omvekslende liv kan nevnes at han var fenrik i general Graf von Schulz' livgarde under beleiringen av Buda i 1680, spilte som fiolinvirtuos ved Ludvig IVs hoff i Versailles i 1682 og ved keiserhoffet i Wien i 1684, foretok en mengde reiser, var ansatt ved hoffkapellet i Dresden, hadde et professorat i fremmedspråk ved Leucorea i Wittenberg og tilslutt var ansatt som musiker og sekretær hos storhertugen i Weimar.
Stilen til Westhoff er påvirket av den noe eldre Johann Jakob Walther, som han i flere år arbeidet sammen med ved hofforkestet i Dresden.
Johann Sebastian Bach var ansatt ved hoffkapellet i Weimar fra 1708 og arbeidet dessuten ved hoffet en kort periode i 1703, det vil si mens Westhoff fremdeles var aktiv ved kapellet. Det er derfor ganske sikkert at Bach kjente til verkene hans, og Westhoffs seks suiter for fiolin solo (1696) regnes som viktige forløpere for de likeartede seks sonater og partitas for fiolin solo som Bach skrev 24 års senere.
Psechridae

Utseende

Ganske store (kroppslengde opptil 20 mm), svært langbeinte edderkopper, lyst brunlige på farge. Det ytterste fotleddet er svært bøyelig. Forkroppen er ganske bred, bakkroppen er avlangt tilspisset.

Levevis

Mange av disse edderkoppene lever i huler, der de spinner flatt traktformede nett i huletaket og beveger seg på undersiden av disse. Andre lager nettene sine i lave trær og busker. Nettene er laget av cribellat (svært fintrådet og krusete) silke og kan bli mer enn en meter i diameter.

Utbredelse

Familien er utbredt i Sørøst-Asia, mot nord til Kina, østover til Ny-Guinea og det nordlige Australia.
Det er også kjent en fossil art fra Baltisk rav (ca. 40 millioner år gammelt), så gruppen har tidligere hatt en videre utbredelse.
Mind Games (sang)

Besetning

John Lennon: vokal, gitar
David Spinozza: gitar
Ken Ascher: keyboard
Gordon Edwards: bassgitar
Jim Keltner: trommer
Verdenscupen i langrenn 2016/17 — 4 X 7,5 km stafett menn — Ulricehamn

Verdenscup poeng

1 pl = 200 - 2 pl = 160 - 3 pl = 120 - 4 pl = 100 - 5 pl = 90 - 6 pl = 80 - 7 pl = 72 - 8 pl = 64 - 9 pl = 58 - 10 pl = 52 - 11 pl = 48 og 12 pl = 44.

Premiepenger

1 pl = 12.000 chf - 2 pl = 8.000 chf - 3 pl = 4.000 chf - 4 pl = 3.000 chf - 5 pl = 2.000 chf og 6 pl = 1.000 chf.
Bill Ayers

Militant aktivist

På 1960-tallet var Ayers en ledende militant aktivist knyttet til bevegelsen Weatherman en organisasjon som, i kjølvannet av vietnamkrigen, stod for voldsaktivisme i USA. Ayers levde mange år på flukt, noe som han har skrevet om i boka Fugitive Days, en memoarbok. På grunn av politiets feil i etterforskningen ble saken mot ham frafalt.

Valgkampen 2008

I oktober 2008 anklaget Sarah Palin Barack Obama for å omgås Bill Ayers. Obama har bekreftet at de to, på et tidspunkt, har bodd i samme nabolag i Chicago og at de har møtt hverandre i forbindelse med styremøter for Woods Fund of Chicago, en hjelpeorganisasjon med base i Chicago. Undersøkelser gjennomført av CNN og The New York Times tyder imidlertid på at de to aldri har hatt noe nært forhold. Obama har også tatt offentlig avstand fra Weatherman og handlingene de stod bak.
Reistadløpet

Reistadløpet er et årlig langløp i langrenn, som går fra Setermoen til Bardufoss i Troms. Løpet går over to distanser, 34 og 50 km, og 50 km-løpet har vært en del av Ski Classics siden 2017. Fram til og med 2016 var løpet 30 km, og fra 2017 ble løypa lagt om til 34 og 50 km. 
Løpet ble første gang arrangert i 1958, og ble etablert til minne om Ole Reistad, som ledet det norske laget som vant demonstrasjonsgrenen Militært patruljeløp under Vinter-OL 1928.
Eidskogøl'n

Eidskogøl'n er et norsk ølmerke produsert av bryggeriet Atna Øl AS for kokken Max Ivan Lindkjølen med en alkoholprosent på 4,7.
Det er kun brukt økologisk malt og humle, samt gjær og vann. Det er tilsatt syv gram kreklingsaft per liter. Ølet er ikke filtrert eller pasteurisert.
Ølet ble lansert til Eidskog kommunes 150-årsjubileum i 2009.
Hejaz-jernbanen

Hedsjas-jernbanen (tyrkisk: Hicaz Demiryolu) var en smalsporet jernbanelinje som gikk fra Damaskus til Medina med et sidespor til Haifa. Den ble bygd fra 1900 til 1908. Den gikk igjennom Hejaz-regionen i dagens Saudi-Arabia. Linjen var planlagt helt til Mekka, men nådde bare frem til Medina før utbruddet av første verdenskrig.
Linjen ble bygget for å ha kontakt fra Det osmanske rikets hovedstad i Konstantinopel og Hedsjas i Arabia, som fører til noen av islams helligste steder. Linjen skulle også bedre kommunikasjonen mellom hovedstaden og de fjerne arabiske provinsene og for å transportere tropper i tilfelle krig.
Lemstova

Lemstova – innen vestlandsk byggeskikk særlig utbredt på 1800-tallet. Bolighus bygd opp av to laftekasser av normert lik størrelse og med et skot imellom. Skotet ble brukt til kjøkken og arbeidsværelse på kalde dager, mens den ene laftekassen var hverdagsstue og den andre finstue som kun ble oppvarmet i anledninger. Hele konstruksjonen har en ytterhud i form av plank. Da man gikk over fra røykovnen til pipe kunne man ha lem i overetasjen. Lemmen eller loftet ble brukt som soveværelser, og ga isolerende effekt til etasjen under.
Lyngbakkefly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 34 – 40 mm), så godt som ensfarget gråbrunt, rødbrunt eller lysbrunt nattfly. Nyre- og ringmerkene er små og brungule eller brunoransje. Bakvingen er lyst gråbrun med en silkeaktig glans.

Levevis

Arten lever på lyngheier. Larvene lever på røsslyng (Calluna vulgaris) og andre lyng-arter (Erica spp.). De voksne sommerfuglene flyr i august – september.

Utbredelse

Lyngbakkeflyet forekommer i Nord-Afrika, Europa og Midtøsten. I Norge er den funnet i Østfold og Akershus, og langs kysten fra Telemark til Hordaland.
Airco DH.9

Konstruksjon

DH.9  ble utviklet hos Airco av Geoffrey de Havilland, Aircos sjefkonstruktør. Ved konstruksjonen ble det benyttet erfaringer fra den meget vellykkede DH.4. I byggearbeidet brukte de Havilland konstruksjonsløsninger fra denne modellen. Flyets hale og vinger ble hentet fra DH.4, mens hele flykroppen var en nykonstruksjon. Da den var klar for testflyvninger over Hendon i juli 1917 var den utrustet med en Galloway-Adriatic motor som viste seg å gi for lite kraft ved flyvning i større høyder. Man prøvde med andre motoralternativ for å få en løsning på fartsproblemet. Blant annet prøvde man Siddeley Puma, Fiat A12, Napier Lion og en trimmet variant av  Galloway-Adriatic, men prøven var resultatløs, og motorinstallasjonene krevde ombygging av flykroppen. Til slutt valgte man å tilpasse en Siddeley Puma motor.
Flykroppen var en rammeverkskonstruksjon av lister og spanter som ble kledd med finer og duk. Flyet var en dobbeldekker der den nederste vingen var plassert i nedre kant av flykroppen, mens den øvre vingen var festet til nedre vinge med fire stag på hver vingehalvdel. Under flyet var et fast understell montert sentralt under vingen. Pilot og bombekaster (senere passasjeren) satt i hver sin sittebrønn. Bensintanken var plassert mellom motor og fremre sittebrønn. På vingetuppene var det montert meier eller bøyler som skulle hindre vingespissene i å berøre bakken ved landing og start.
Til bevæpning var flyet utstyrt med et fast fremadrettet Vickers maskingevær, mens sittebrønnene hadde fester for Lewis mitraljøser. Flyet kunne bære 209 kilo bomber.  
En upålitelig motor som ikke svarte til forventningene, i forhold til flyet den var ment å erstatte, førte til store tap, spesielt på vestfronten. Dette førte til utviklingen av Airco DH.9A med en kraftigere og mer pålitelig motor.

Sivilt bruk

Det store antall DH.9 som ble tilgjengelig etter krigen, førte til at flere ble kjøpt opp av sivile aktører som prøvde seg med flytransport. Flyene hadde en brukbar lastekapasitet og var tilgjengelig for en billig penge. De ble brukt i en tidlig flyrute som ble etablert mellom London, Paris og Amsterdam som ble drevet av Aircraft Transport and Travel. En rekke forandringer ble gjort, blant annet ble maskingeværfestene i sittebrønnen fjernet og ekstra sittebrønn bygget inn. Enkelte DH. 9J med stjernemotor var i bruk helt frem til 1936.
Fred C. Koch

Tidlig liv og utdannelse

Fred C. Koch ble født i Quanah i Texas som sønn av en nederlandsk immigrant, Harry Koch. Hans fra Harry begynte å arbeide som trykkerilærling i den nederlandske byen Workum og et års tid i ulike trykkerier i Nederland og Tyskland før han kom til USA i 1888. og ble etterhvert eier av avisen Tribune-Chief. Fred C. Koch gikk på Rice Institute i Houston fra 1917 til 1919, og ble uteksaminert fra Massachusetts Institute of Technology (MIT) i 1922, hvor han oppnådde en grad i ingeniørkjemi.

Forretningskarriere

Koch startet sin karriere i Texas Company i Port Arthur, Texas, og ble senere sjefingeniør ved Medway Oil & Storage Company på Isle of Grain i Kent, England. I 1925 slo han seg sammen med en klassekamerat fra MIT, P.C. Keith, ved Keith-Winkler Engineering i Wichita, Kansas. Etter at Keith forlot selskapet i 1925, ble selskapet omdøpt til Winkler-Koch Engineering Company.
I 1927 utviklet Koch en mer effektiv termisk krakkingprosess for å omdanne råolje til bensin. Denne prosessen førte til større avkastning og gjorde det lettere for små selskaper å konkurrere. De store oljeselskapene saksøkte øyeblikkelig for påståtte overtredelser av patenter og drev 44 saksmåler mot Koch. Koch vant dem alle, unntatt ett. Denne dommen ble senere trukket da det ble avslørt at dommeren hadde blitt bestukket. Denne rettstvist drev Winkler-Koch bokstavelig ut av USA i flere år, og måtte drive sin forretning utenlands, inkludert Sovjetunionen hvor Winkler-Koch bygde de første enhetene for krakkingen mellom 1929 og 1932. Selskapet bygde også installasjoner i land utenfor Europa, eksempelvis Midtøsten og Asia. Tidlig på 1930-tallet var selskapet vert for sovjetiske teknikere i trening, og den kontrakten som Koch signerte med stalinistregjeringen ble belønnet med fem millioner dollar. Det er løst regnet verd 62 600 000 i 2009-dollar.
Koch slo seg sammen med nye partnere i 1940 og opprettet Wood River Oil and Refining Company, og det er dette selskapet som i dag er blitt til Koch Industries. I 1946 overtok firmaet raffineriet Rock Island i nærheten av Duncan i Oklahoma. Wood River ble senere omdøpt til Rock Island Oil and Refining Company. I 1966 overlot Koch den daglige ledelsen til sin sønn, Charles Koch.

Politiske synspunkter

I løpet av sin tid i Sovjetunionen kom kapitalisten Koch til å avsky kommunismen og Josef Stalins regime, og skrev i sin bok A Business Man Looks at Communism (1960) at han fant Sovjetunionen som «et land med sult, elendighet og terror». I løpet av tiden i Sovjetunionen reiste han rundt utenfor byene sammen med sin ledsager Jerome Livshitz som ga Koch hva han kom til å kalle en «liberal utdannelse i kommunismens teknikker og metoder», og Koch ble voksende overbevist om at USA måtte stå imot den sovjetiske trusselen.

Familieliv

Fred C. Koch giftet seg emd Mary Robinson i Kansas City i 1932. De fikk fire sønner: Frederick (født 1933), Charles (født 1935), David (1940-2019) og William (født 1940).