google/wiki40b huggingface dataset:
Paarl

Historie

Mens Abraham Gabemma lette etter ytterligere kjøttressurser for den nye nederlandske bosetningern ved Kapp det gode håp, så han en gigantisk granittformasjon som glitret i sola etter regnvær og kalte den «Diamondt-ende Peerlberg» (diamant og perlefjellet). Gabemma var ansvarlig for finansene i bosetning ved kystlinjen av Table Bay. «Diamantene» forsvant fort fra navnet, og den ble kjent som Pearl Rock eller Pearl Mountain.
Det ble så gitt jordbruksland til noen nederlandske nybyggere ved bredden av Berg i nærheten bare 35 år etter at Jan van Riebeeck ankom i 1687. Den fruktbare jorda og middelhavsklimaet i regionen gav perfekte forhold for landbruk. Nybyggerne plantet frukt, grønnsaker og fremfor alt vindruer som i dag produserer noen av de beste rødvinene i verden.

Turisme

Paarl er et blomstrende samfunn med mange velstelte og attraktive kapp–nederlandske hus, nydelige hager og gater med rekker av gamle eiketrær.
Paarl har en unik kulturattraksjon, det var her at grunnlaget for afrikaans ble lagt av Genootskap van Regte Afrikaners. «Afrikaanse Taalmonument» på fjellsiden av Paarl Mountain, språkmuseet og afrikaans språkrute gjennom Dal Josaphat er minnesmerker for denne bedriften.
Det tidlige hovedkvarteret for vinindustrien i Sør–Afrika ligger også her. Dette var det berømte «Co-operative Wine Growers' Association», bedre kjent under initialene KWV på afrikaans. KWV ble en sørafrikansk institusjon som har fått et internasjonalt ry basert på sine unike bedrifter og sitt særpreg på lokal vinindustri. Men i løpet av det siste tiåret ble KWV et fullstendig profittdrevet privat selskap som ikke har noen administrativ rolle lenger. KWVs primære vinproduksjon og modningsfasiliteter er fremdeles i Paarl, mens dens brandy–produksjon finner sted i Worcester. Druesaftproduksjonen er i Upington i Northern Cape.
Byen og områdene rundt tiltrekker seg mange besøkende med varierende aktiviteter og interesser. Der er flotte kappnederlandske bygninger fra 17.–19. århundre, rundturer i landskapet, turstier og en vinrute med sine mange muligheter for vinsmaking, inkludert årganger fra den berømte eiendommen Nederburg og restauranter.
Selve Paarl Rock er i disse dager et populært reisemål for fjellklatrere. Men i den første perioden av fjellklatring i Sør–Afrika, ble fjellet ignorert siden dens glatte fasade gjorde at fjellklatrerne ikke kunne finne ankerpunkt for tauene sine. Den første seriøse klatreruten opp fjellet ble laget i 1969 av klatrere fra University of Cape Town (mest kjent er J.W. Marchant og J. Knight) som etablerte noen få ruter hvor tauene gikk 100 meter uten beskyttelse. Dette var før bolting var mulig og disse bedriftene blir fremdeles anerkjent i dag. I dag er en beskyttet gjennom bolter i granitten, og der er noen få dusiner spektakulære og svært vanskelige ruter som trekker til seg de beste klatrerne i dagens generasjon. Alle disse rutene forblir farlige for uerfarne klatrere.
Wang Jian (keiser)

Wang Jian (kinesisk: 王建), også kjent under sitt posthume navn Gaozu (født 847 i Kina, død 918) var den grunnleggende keiser av Det tidlige Shuriket som oppstod etter Tang-dynastiets sammenbrudd i 907. Han var også kjent under navnet Guangtu 光圖.
Wang Jian ble utnevnt til militærguvernør (jiedushi) for det vestlige Sichuan i 891 av Tang-hoffet. I løpet av de nesten femten årene utvidet han sitt maktområde slik at det ikke bare tok inn det øvrige Sichuan, men også deler av de omliggende provinser. Da Tang-dynastiet gikk under i 907, utropte han seg til keiser over det som han kalte Shu-riket.
Under Wang Jian omfattet dette rike det meste av det som i dag er Sichuan, de sørlige deler av Gansu og Shaanxi, det vestlige Hebei, og hele Chongqingområdet.
Wang Jian døde i 918 og ble etterfulgt av sin sønn Wang Yan. Han var imidlertid heller inkompetent, og riket ble absorbert av det senere Tang-dynasti i 924.
Arescini

Utseende

Middelsstore, avlange, blanke, gule eller røde og svarte bladbiller. Hodet er lite, med et smalt, neseaktig fremspring mellom antennene, pronotum rektangulært og dekkvingene nokså jevnbrede. Antennene er ganske kraftige, omtrent så lange som hode + pronotum.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i den Neotropiske økosonen.
Direktesending

Direktesending er kringkasting i sanntid, uten mellomliggende opptak.
Noen programsjangre som ofte sendes direkte er nyheter, sport og evenementer. Det er normalt flere direktesendinger på radio enn på fjernsyn.
Direktesending kan være forsinket et antall sekunder på grunn av tekniske hindre. Den kan også være bevisst forsinket i noen sekunder eller minutter. Årsakene til dette kan eksempelvis være muligheter for sensur av uønskede hendelser (som banning), eller kommersiell forsinkelse for å lokke seere/lyttere til den kanal som sender direkte.
Folkeaksjonen mot fri abort

Folkeaksjonen mot fri abort (også omtalt som Folkeaksjonen mot selvbestemt abort) var en organisasjon/aksjonsgruppe som arbeidet for å forhindre en liberalisering av abortloven i Norge. Aksjonsgruppa ble startet i 1974, av legen Erling Sagedal og var en reaksjon mot en planlagt liberalisering av abortloven. Andre sentrale personer i aksjonsgruppa var KrF-politikeren Hans Olav Tungesvik (formann i 1974-75) og presten Anbjørn Neerland. Anne Enger Lahnstein var sekretariatsleder for organisasjonen fra 1978-79.
Organisasjonen opphørte på begynnelsen av 1980-tallet.

Underskriftskampanjen i 1974

Høsten 1974 samlet aksjonsgruppa inn 610 000 underskrifter mot et nytt lovforslag som ville medføre en betydelig liberalisering av den eksisterende abortloven. Dette var den største underskriftsaksjonen i Norge etter krigen, og var mer omfattende en den underskriftkampanjen fra 1949 som var imot at det skulle utdeles prevensjonsmidler til norske soldater i Tysklandsbrigaden.  Underskriftslista ble overlevet stortingspresident Guttorm Hansen den 30. oktober 1974.  En samtidig gruppe som aksjonerte for en liberalisering av abortloven, Opplysningsutvalget for fri abort, samlet inn 50 000 underskrifter.
Motstanden mot selvbestemt abort var på den tiden høyest i Aust-Agder (64 %), Vest-Agder (50,5 %) og Møre og Romsdal (48,5 %). Minst var motstanden i Oslo (10,3 %), Hedmark (10,5 %) og Akershus (13,9 %).

Etter liberaliseringen av abortloven

I 1980 var Sven Magnus Løvik styreformann for organisasjonen mens Kjell-Henrik Hendrichs var daglig leder. Vegard Omdal var også formann i en periode i 1980.
Organisasjonen kom i store økonomiske problemer i 1980 og året etter hadde den økonomiske situasjonen ytterligere forverret seg da de måtte skaffe 130 000 kroner for å betale gjeld. Organisasjonen ble reddet fra konkurs i siste liten sommeren 1981 etter å ha mottatt en rekke pengegaver fra flere sympatisører.
Organisasjonen gav i en periode ut meldingsbladet «Vern om livet».
Elisabeth Strøm Henriksen

Dukkespiller

Allerede i 1953 var Elisabeth Strøm Henriksen aktiv som dukkespiller. Hun var ansatt ved Folketeatrets dukketeater, som ble ledet av faren Julian Strøm. Forestillingen Nils og Blåmann var en urfremføring av Ivar Mauritz-Hansens og Sigurd Winsnes' skuespill (som egentlig var skrevet som et teaterstykke for «vanlige skuespillere»), og hadde premiere 4. november 1953. Etter dette fulgte en rekke nye dukketeaterforestillinger frem til 1967.
Da Folketeatret og Det Nye Teater ble slått sammen til Oslo Nye Teater i 1959, fortsatte dukketeatervirksomheten som del av den nye institusjonen.
Foruten arbeidet som dukkespiller på teaterscenen, medvirket Elisabeth Strøm Henriksen i en rekke av innspillingene til «Julian Strøms Dukketeater» for NRK barne-TV.

Skuespiller

Strøm Henriksen opptrådte også som skuespiller. Allerede som barn var hun med i barneteaterforestillinger på Folketeatret, der hennes far Julian Strøm og søsteren Birgit Strøm arbeidet. Som femtenåring spilte Elisabeth Strøm en av dronningens terner i Folketeatrets juleforestilling Snehvit og de 7 dvergene i 1955. Oppsetningen var basert på et manus av Sverre Gran. 

Den egentlige skuespillerdebuten var i Shakespeares En Midtsommernattsdrøm i Frognerparken sommeren 1963. Arbeiderbladets Paul Gjesdahl skrev i sin anmeldelse at 
«Som skøyeren Pukk debuterte Elisabeth Strøm på den synlige talescenen. Det var en morsom og lovende debut. Både i replikker og bevegelser ga hun en overbevisende skildring av den verdensberømte spilloppmakeren.»
Senere spilte hun blant annet rollen som en av melkemannen Tevjes døtre i Det Norske Teatrets oppsetning av Spelemann på taket i 1968. Lasse Kolstad spilte hovedrollen som Tevje, og oppsetningen var en av Det Norske Teatrets største suksesser. Etter å ha blitt spilt for fulle hus i Oslo, var forestillingen på turné rundt om i landet i et samarbeid med Riksteatret.

Fjernsynsteatret

Hun medvirket også som skuespiller i de to Fjernsynsteater-oppsetningene Båndet (1964), skuespill av August Strindberg i regi av Magne Bleness, og Frydenberg (1965), skrevet av Johan Borgen og regissert av Barthold Halle.

Familie

Elisabeth Strøm Henriksen var datter av Julian Strøm, og søster av dukkespiller Birgit Strøm. Hun er moren til skuespiller og regissør Camilla Strøm Henriksen.
Outenikwanus

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Sør-Afrika (Kapp-provinsen).
Kjempemuntjak

Beskrivelse

Kjempemuntjak er et hjortedyr på størrelse med en stor hund. Forskere har anslått at vekten ligger på omkring 30-50 kg. Dette gjør denne muntjaken betydelig større enn andre muntjaker, til tross for at den ellers har mest til felles med rød muntjak.
Kjempemuntjak er trolig et solitært dyr, siden kun ungdyr har blitt observert sammen med mora. Det trives i tett eviggrønn skog, i høyder mellom 500 og 1 200 moh. Den trues av jakt og tap av habitat, både som følge av hogst og nedbrenning av skogen.

Annet

Kjempemuntjak har siden 1996 stått på IUCNs rødliste som DD, noe som betyr at man ikke har tilstrekkelig med opplysninger om arten til å si noe konkret om trusselbildet.
Sandnes idrettspark

Fotballbaner

Sandnes idrettspark har følgende gressbaner (pluss info om banene):

- Sandnes Idrettspark hovedbane 1: 105x67m, VIP-rom med høyttaleranlegg samt tribune med kapasitet til ca. 1 500 personer. Ni garderober tilgjengelig på Sandnes idrettspark, et sett store fotballmål

- Sandnes Idrettspark Giskefelt 1: 103x64m, garderober tilgjengelig på Sandnes idrettspark, to sett store fotballmål.

- Sandnes Idrettspark Giskefelt 2: Garderober tilgjengelig på Sandnes idrettspark.
Sandnes idrettspark har følgende kunstgress- og grusbaner (pluss info om banene):

- Sandnes Idrettspark hovedbane 2 (kunstgress): 106x67 m, garderober tilgjengelig på Sandnes idrettspark, to sett store fotballmål.

- Gymnasbanen (grus): 95x55 m, garderober tilgjengelig på Sandnes idrettspark, et sett store fotballmål.

- Flomlysbanen (grus): 94x60 m, garderober tilgjengelig på Sandnes idrettspark, et sett store fotballmål.

Dagens prosjekter ved Sandnes idrettspark

I 2006 fikk Sandnes idrettspark kunstgressbane. Kunstgressbanen sto klar i starten av oktober 2006, mens offisiell åpning av banen gikk av stabelen onsdag 1. november 2006. Kunstgressbanen hadde en kostnad på 10,5 millioner kroner og måler 106 x 67 meter. I utgangspunktet skal kunstgressbanen benyttes året rundt, med unntak av når det er snø og is på banen. Banen vil ikke måkes for snø da dette gir unødvendig slitasje, blant annet ved at gummikulene blir "fraktet" av banen i snøen. Med godt vedlikehold håpes det at banen skal holde i 12 år. 
Kunstgressbanen er en del av et utbyggingsprosjekt på Sandnes idrettspark. I dette prosjektet inngår den nevnte kunstgressbanen, utbygging av Ulf-huset, parkeringsplass like ved kunstgressbanen, utbygging av treningsfeltet samt bedre fasiliteter rundt Sandnes idrettspark.
Det foreligger planer om å bygge fotballhall på Sandnes idrettspark. Planene om selve hallen er klare, men det er tomten som er det store spørsmålet. Man ønsker at hallen skal ligge nærmest mulig Sandnes idrettspark. Næringslivsmannen Tore Christiansen har lovet å stille opp med 15-20 millioner kroner om Sandnes kommune stiller med tomt.
I slutten av mai 2007 ble det også klart at Sandnes Ulf vurderer et nytt stadion med tanke på et eventuelt opprykk til 1. divisjon. Ettersom dagens stadion ikke tilfredsstiller kravene Norges fotballforbund stiller til 1. divisjonsspill, blir Sandnes Ulf tvunget til å se etter andre alternativer. Foreløpig er det foreslått en ny arena på Brueland med en kapasitet på rundt 3 000 tilskuere.
Vertshuset Jamaica

Handling

Handlingen er lagt til Cornwall, England i 1810. Mary Yelland skal bo hos sin tante og onkel, som driver vertshuset Jamaica Inn. Allerede på vei dit får hun høre at vertshuset har dårlig rykte på seg og at alle anstendige mennesker burde holde seg langt unna stedet. Da hun kommer dit merker hun raskt at det hviler en tung stemning over stedet. Det viser seg at vertshuset skjuler fryktelige hemmeligheter og at hennes drikkfeldige onkel er leder for en gruppe som driver med piratvirksomhet.
Gregor Schlierenzauer

Verdenscupseire

Schlierenzauer har 53 verdenscupseire, og den første vant han på Lillehammer 3. desember 2006. 26. februar 2013 tangerte han Matti Nykänen (1963-2019) med 46 verdenscupseire i Vikersund. 3. februar 2013 vant han sin 47. verdenscupseier i det første rennet i Harrachov, Tsjekkia, og passerte med det Matti Nykänens 46 verdenscupseire. Hans seneste verdenscupseier vant han på Lillehammer i samme bakke hvor han vant sin første seier 6. desember 2014.
Vasilikos oljekraftverk

Vasilikos oljekraftverk er et oljekraftverk på Kypros. Det har en installert produksjonskapasitet på 390 MW i anlegg A-B, fordelt på 3 kokere / turbiner. Anlegget ble påbegynt i 2000 og stod ferdig i 2005. Brenselkilden er olje. Opprinnelig ble det planlagt å bygge ut som kullkraftverk, men miljøhensyn forhindret dette.
Attacini

Utseende

Store til meget store (vingespenn 60-280 millimeter) påfuglspinnere med påfallende store vinger sammenlignet med kroppen, som faktisk er mindre enn hos en del andre nattsommerfugler. Gruppen omfatter noen av de største av alle sommerfugler, blant dem flere arter i slekten Attacus og den australske herkulesspinneren (Coscinocera hercules). Vingene er rødbrune eller brune. Forvingene er sigdformede, i alle fall hos hannene. Vingene mangler vanligvis øyeflekker midt i vingen (det er ofte en liten øyeflekk i forvingespissen), men har et skinnende, delvis gjennomsiktig "vindu" i midten. Utenfor dette er det vanligvis en hvit tverrstripe. Larvene er tykke og trinne, oftest grønne, med forgrenede pigger.
Den utvokste larven spinner en stor, pæreformet kokong av forholdsvis grov silke.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. De fleste av artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tra ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. Hunnene, som er store og tunge, sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Økonomisk betydning

Enkelte arter kan gjøre noe skade på frukttrær, men det er sjelden de er så tallrike at det er store problemer. På den andre siden har en del arter blitt brukt i produksjon av silke. Silken blir ikke så fin som den fra silkeormen (Bombyx mori), men godt brukbar til tekstiler, særlig om man vil ha en silke med litt grovere struktur. I tillegg foregår det et ikke ubetydelig oppdrett av disse artene for salg til samlere og produksjon av pyntegjenstander.

Populære insekter

Larvene til mange av artene er ikke kravstore når det gjelder føden, og det er også ofte forholdsvis lett å få dem til å formere seg i fangenskap, så det har blitt populært å avle opp de store og vakre artene. Egg og/eller kokonger av mange arter kan kjøpes fra oppdrettere, og det er utviklet protokoller for oppdrett av dem som gjør at man har gode muligheter til å lykkes med å klekke disse flotte insektene.

Utbredelse

Gruppen har sin hovedutbredelse i Sørøst-Asia, men finnes representert i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis og Europa (der gruppen ikke forekommer naturlig, men arten Samia cynthia er forvillet i Sørvest-Europa). I Afrika forekommer den artsrike slekten Epiphora, i Amerika Callosamia, Hyalophora og Rothschildia.
Pippi Langstrømpe går ombord

Pippi Langstrømpe går ombord (svensk: Pippi Långstrump går ombord) er en barnebok av Astrid Lindgren som ble publisert i oktober 1946 av det svenske forlaget Rabén & Sjögren. Den svenske utgaven er illustrert av Ingrid Vang Nyman.
Boken er en oppfølger til Pippi Langstrømpe og etterfølges av Pippi Langstrømpe går til sjøs.
Sant Kabir Nagar (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 714 300 innbyggere i distriktet, mot 1 420 226 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 7,47 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 15,87 % i 2011 mot 20,66 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 941 i 2011.
Bruce Cohen

Karriere

Etter å ha blitt uteksaminert med en bachelor i filmstudier fra Yale University i 1983, begynte Cohen sin filmkarriere som regissørlærling hos Steven Spielbergs Amblin Entertainment, og filmen Purpurfargen i 1985. Han jobbet som regissørassistent på flere filmer på 1980-tallet før han ble medprodusent på Alive i 1993. Etter dette har han produsert filmer som The Flintstones (1994), Vekk ikke musen som sover (1997), The Flinstones-oppfølgeren Viva Rock Vegas (2000) og The Nines (2007). Sammen med Dan Jinks i The Jinks/Cohen Company har han produsert de fire filmene American Beauty (1999), Down with love (2003), Big Fish (2003), og Milk (2008).
Siden 2002 har Cohen sittet i styret hos Producers Guild of America.
I 2005 begynte han som blogger i nettavisen The Huffington Post.
Cohen skal produsere den 83. Oscar-utdelingen sammen med Don Mischer.

Privatliv

30. juni 2008 giftet Cohen seg med sin partner gjennom fem år, Gabriel Catone.
Fairbairn-Sykes commandodolk

Fairbairn-Sykes commando dolk er en britisk militær dolk
Dolken ble designet av kaptein William Ewart Fairbairn og kaptein Eric Anthony Sykes. de var begge instruktører i nærkamp på SOEs «Commando Basic Training Centre» i Achnacarry, Skottland, hvor de trente britiske kommandosoldater under den andre verdenskrig. Enkelte hevder at FS-dolken er en stilett, det er ikke riktig da en stilett er kun et stikkvåpen og har ikke knivegg slik disse dolkene har.
Bladet til dolken er av stål med dobbel egg og gjennomgående tange. Parerstangern er en plate av jern med hull for tangen. Skaftet på de første modellene var av messing og farget svart. Tanken var gjenget i bakenden og hele våpenet ble holdt sammen med en mutter bakerst. Senere versjoner av dolken hadde et litt lengre blad og et grep som så ut som en serie ringer oppå hverandre. Dette var mindre effektivt enn de tidligere modellene, men kunne framstilles i en billigere legering enn forgjengerne. Den britiske commandoldolken ble laget fram til krigens slutt, men mange produsenter har fortsatt å lege mer eller mindre rene kopier siden.
Norgescupen i paralangrenn 2016/17

Norgescupen i paralangrenn 2016/17 gikk over ti renn fra 27. november 2016 (Natrudstilrennet) til 1. april 2016 på Beitostølen.
Marburg-settlementet

Marburg-settlementet var en norsk bosetting bestående av 34 norske familier som i 1882 bosatte seg på tildelt jord i den britiske Natal-kolonien. Dette skal ha vært den første norske kolonien utenfor Amerika. Tilsammen 229 personer reiste ut, hvor de fleste fra Ålesund og Sunnmøre. Utvandrerne seilte med SS «Tasso» fra Ålesund den 14. juli 1882, byttet båt i England og ankom munningen av Umzimkulu-elva den 29. august 1882. Navnet Marburg kom av den tyske misjonsstasjonen like ved. Området nordmennene slo seg ned på utgjør nå en del av småbyen Port Shepstone i KwaZulu-Natal-provinsen.
På den tiden besto befolkningen i Natal av omkring 25.000 hvite, 35.000 zuluer og 20.000 indere. De norske innvandrerne spilte en viktig rolle i utvikling av Port Shepstone med omland. Den britiske kolonimakten spanderte reise fra London, 400 dekar (100 acre) jord, vide beiteareal og ferdige hus – mot at utvandrerne stilte med 50 pund i egenkapital. Betingelsene for gårdsdrift var imidlertid langt vanskeligere enn ventet og ti familier ga opp reiste hjem mens noen reiste videre til Australia. Nybyggerne ble lovet ferdige hus (disse viste seg å være enkle stråhytter), havna var ubrukelig, og jorda var skrinn og tørr. Noen ga opp og bygde egne båter som de seilte tilbake til Norge, blant annet den enmastede «Homeward Bound» som i England vakte så stor oppmerksomhet at den ble utstilt i Crystal Palace. Senere kom noen flere nordmenn som utvandret etter 1882. Mange av mennene i den fattige norske kolonien søkte arbeid i gullgruvene i Witwatersrand, ved dagens Johannesburg, etter det store gullfunnet der i 1886. Den norske kolonien stilte også med en egen geværtropp i britenes krig mot boerne.
Marburg-settlementet var det eneste vellykkede skandinaviske bosettingsopplegget i Sør-Afrika. Flere Marburgsettlere og deres etterkommere slo seg etterhvert ned i Johannesburg-området eller andre deler av Sør-Afrika. Gatene i Marburg har fortsatt navn som «Ålesund Road» og «Stranda Road». Settlerne bygde allerede i 1883 egen kirke som fortsatt står. Bakgrunnen for utvandringen var blant annet Hilmar Theodor Brudevold fra Ørsta. Brudevold hadde på egen hånd slått seg ned i området 20 år tidligere og var en pådriver for den norske kolonien. Brudevold deltok i flere kriger på britisk side, og avanserte til majors rang.
Tetsuya Ito

Karriere

Tetsuya Ito startet sin profesjonelle karriere i NKK SC i 1993. Han har også spilt for Yokohama Marinos, Sanfrecce Hiroshima, FC Tokyo, Oita Trinita og FC Gifu.
Lofotringen

Lofotringen er navnet på strømforsyningslinjene til Lofoten i Nordland, som har form som en ringforbindelse. Den ene forsyningslinja går fra Kanstadbotn i Lødingen kommune via Raftsundet og Sløverfjorden i Hadsel til Kvitfossen i Vågan. Den andre linja går fra Kanstadbotn via Gullesfjorden i Kvæfjord, Sortland og Hadseløya til Kvitfossen. De to forsyningslinjene har en spenning på 132 kilovolt, og er eid og driftet av henholdsvis Lofotkraft og Trollfjord Kraft. Lofotringen ble satt i drift i 1977.
Den sørlige forsyningslinja, via Raftsundet, er hovedlinja til Lofoten, mens den nordlige linja, via Sortland, er hovedlinja til Vesterålen. Begge linjene fungerer som reservelinjer ved behov. Lofotringen er ikke en del av sentralnettet, men styres likevel av Statnett som en del av sentralnettet.
Kraftselskapene i Lofoten og Vesterålen driver selv et antall mindre kraftverk, men produserer ikke nok strøm til å dekke behovet for elektrisk kraft i området, og distriktet er derfor avhengig av tilførsel av strøm fra andre områder. Ringforbindelsen gjør at krafttilførselen kan opprettholdes dersom det oppstår feil på den ene av de to linjene, men distriktet er sårbart dersom begge linjene faller ut, noe som har skjedd flere ganger.
Oddleiv Apneseth

Arbeid

Han har blant annet vunnet World Press Photo med et foto av kunstneren Kjartan Slettemark. I 1994 og 2005 vant han førstepremie i «Årets bilde», en årlig  konkurranse for pressefotografer i Norge.
I 2008 gjennomførte han et stort fotoprosjekt «Jølster 2008» etter å fått stipend fra Fritt Ord som dokumentarfotograf.
Kommunen Jølster ble gjennomdokumentert og fotografert høyt og lavt. I 2009 ble det laget utstillinger på Eikåsgalleriet og Galleri Bouhlou i Bergen med bildene. 
I 2010 jobbet Apneseth med et fotoprosjekt der han dokumenterte 150-årsjubileet til Florø. Samme år var han også festivalfotograf for Rundballefestivalen i Fjærland i Sogn.
Oddleiv Apneseth er  nå frilansfotograf etter mange år som fast ansatt fotograf i Bergens Tidende.
Kriminalteknikk

Kriminalteknikk er vitenskapelige metoder for undersøkelse av åsted, spor og spormateriale med tanke på å klarlegge hendelsesforløpet for en straffbar handling, brann eller ulykke, å belyse årsaken og å identifisere en eventuell gjerningsperson. Kriminalteknikk er en historisk naturvitenskap, idet forholdet som det er spørsmål om allerede er skjedd. Det innebærer at en i nåtiden søker å finne ut hvordan hendelsen skjedde i fortiden, ut fra etterlatte spor.