Lyststeder i Bergen

Lyststedene i Bergen dokumenterer en bygningskultur tidfestet til perioden rundt 1750-1850 og rommer stilmessig periodene preget av rokokko, louis-seize og empire. Lystedene eller lystgårdene var prektige landsteder som ble benyttet av byborgere som «fritidsbolig» i sommerhalvåret eller til kortere opphold i forbindelse med selskapligheter og andre «fritidsaktiviteter».

Historie

Ved reformasjonen overtok Kongen kirkegodsene. På grunn av kostnader med Karl Gustav-krigene solgte kongen mange landeiendommer til rike embedsmenn og kjøpmenn i tiden 1660-1679. Interessen for gårdsdrift og landlivet ble vekket ut på 1700-tallet. Byborgerne bygget da landsteder som ble kalt lyssteder og brukt til  selskapligheter og annen adspredelse. Kontinentale forbilder for skikken finner man eksempelvis ved lystslott (Maison de plaisance) som «Grand Trianon» oppført i Versaillesparken mellom 1670 og 1708 og «vingårder» som Sanssouci. 
Lystedene i Bergen ble i stor grad oppført tiden 1776-1807, en fredelig periode preget av økonomisk oppgang for handel og skipsfart. Danmark-Norges var nøytral under første del av Napoleonskrigene og dobbeltmonarkiet tjente gode penger på nøytraliteten. På begynnelsen av 1800-tallet var det oppført rundt 70-80 lysteder rundt Bergen by. Lyststedene ble bygget som frittliggende byborgerhus plassert iøynefallende i terrenget. For tilkomst til lystedene ble det som regel benyttet båttransport.

Utforming

De frittliggende husene ga mulighet for en flottere arkitektonisk utforming enn det som hadde vært mulig i byen. Lyststedene er som regel symmetriske hus med plan av barokktypen med dobbelt romrekker. Bygningene er preget av to hovedformer. På 1700-tallet dominerer enetasjeshus med midtark med saltak eller valmtak. Våningshusene på 1800-tallet er som regel kubiske, toetasjes hus med valmtak og nyklassisistiske fasader. På 1800-tallet fikk også flere av lyststedene valmtak med flatere vinkel og hovedfasade utstyrt med en antikk tempelfront. 
Etter at Norge fikk sin første bygningsfredningslov i 1920 ble mange av lystedene i Bergen listeført som fredete bygninger.

Lysthager og -parker

Mange av lyststedene fikk også anlagt geometriske hager påvirket av franske slottsparker. Utover på 1800-tallet kom også de engelske landskapshagene til å prege en rekke av lyststedene ved Bergen. Betydelige hager ble bl.a. anlagt ved Fastings Minde, Store Milde, Stend hovedgård, Damsgård hovedgård, Frydenlund, Årstad hovedgård, Kronstad hovedgård, Gravdal hovedgård og Elsesro.

Festligheter

I den første tiden brukte kjøpmennene lyststedene til fester for menn. Etter en skildring av festlighetene av Henrik Steffens fra 1794 fikk hver mann først en halv flaske madeira og to flasker bordeauxvin til maten. I tillegg fikk man også skjenket rødvin, sterkvin fra Málaga og senere kaffe og cognac. Til frokost neste morgen fikk man maderia og cognac. Utover på 1800-tallet fikk også kvinner lov til å delta på festlighetene. I en samtidig nedtegnelse ble festlighetene ved konsul August Konows Gravdal hovedgård bekrevet slik: Mange av konsulens venner tilbragte sommerkveldene på Herregården som ble brukt som lyststed. På storhusets halvrunde veranda ut mot parken og bukten satt bykjøpmenn, embedsmenn og offiserer og nød den perlende vinen fra husets kjeller. Den gamle, forhenværende skipper og hoffagent Herman Didrich Janson skålte godmodig med biskop Johan Nordahl Brun, og krigskommissær Wibe diskuterte med verten dagens politikk. Andre gjester kunne være overlærer Lyder Sagen, president Christie, stiftsamtmann Hagerup, major Hesselberg og mange flere. Fra tid til annen kunne man høre spinettets toner fra hallen hvor det ble danset stivt og høytidlig. Damene holdt med anstand de lange kjoleslepene med den ene hånden, mens den andre hånds fingerspisser ble holdt elegant løftet av kavalerene, og damenes vifter svingte i gullkjeder fra de nakne armene i takt med menuetten. I anleggets mange små veier gikk de hvitkledte jomfuene med sine kavalerer og pustet ut mellom dansene. En kunne høre latter fra kjeglebanen, som var et langt, lavt, hvitmalt hus ved siden av hagegjerdet og veien. Hvor stort et slikt selskap kunne være, kan en få et innblikk i når en hører at i en lys sommernatt kunne opp til 60 båter bli rodd fra Gravdalsbukten og ut på den blanke byfjorden mot den sovende by.

Sjøboder med lystværelser

I Bergen finner man også lystværelser i tilknytning til pakkhusene i Sandviken og Skuteviken. Kjøpmannens kontor lå ofte ut mot sjøen. Fra slutt av 1600-tallet ble kontorene gjerne rikt dekorert med stiliserte roser og akantusranker malt direkte på tømmerveggene. I andre halvdel av 1700-tallet endret utsmykningene seg ved at man også malte svalgangene. Veggmaleriene var preget av en natur- og landskapsoppfatning man finner i parker i engelsk landskapsstil. Dyr, løvtrær og grotter var typiske motiv. Det finnes også eksempel på lystværelser med tapeter med seilskutemotiver.