google/wiki40b huggingface dataset:
Washington Mills

Washington Mills AS (tidligere Orkla Exolon AS) er en norsk produsent av silisiumkarbid. Bedriften har ca. 135 ansatte, og holder til på Gjølme i Orkdal. Bedriften er en hjørnesteinsbedrift i kommunen.

Bakgrunn

Bedriften ble grunnlagt 4. juni 1962 med Orkla Grube Aktiebolag, Christiania Spigerverk og The Exolon Company, Tonawanda, New York, USA som eiere. I dag eies den av Washington Mills i USA.
Produktene brukes hovedsakelig til finkeramikk, skjæring, sliping og polering. Hovedproduktene brukes til skjæring av solcelleskiver og til bruk i produksjon av dieselpartikkelfiltre, som bidrar til å rense avgassen fra dieselbiler. Produksjonen går hovedsakelig til eksport og bedriften eksporterer sine produkter til store deler av verden. I tillegg er det et markedet for silisiumkarbid i Norge.
Det er ytterligere en produsent i Norge, Saint-Gobain CM produserer silisiumkarbid i Lillesand, med foredlingsbedrift på Eydehavn.

Produksjonen

Silisiumkarbid fremstilles ved å brenne en blanding av petrolkoks og kvartssand i åpne bingeovner med temperatur på opptil 2500 grader. Under brenningen skjer en kjemisk prosess. Kraftforbruket pr. tonn produsert SiC utgjør ca. 8.500 kWh og bedriften bruker totalt ca. 100 GWh pr. år.
Etter brenning knuses og siktes silisiumkarbid til forskjellige kornstørrelser, fineste kornstørrelse er i området 1 mikron (1/1000-dels millimeter). Det har vært en sterk dreining mot mikrokornprodukter de siste årene og bedriften produserer nå i all hovedsak mikrokorn.
De kjøper inn en del silisiumkarbid fra sin amerikanske eier til videreforedling i tillegg til egen produksjon. 
Utslippstillatelsen fra Statens forurensningstilsyn (SFT) tillater utslipp av 150 tonn støv ved full produksjon. Bedriften hadde et utslipp på 83 tonn i 2005. For svoveldioksid (SO2) tillates utslipp av inntil 450 tonn ved full drift, utslippet i 2005 var på ca. 300 tonn.  Bedriften har hatt en positiv utvikling i reduksjon på utslipp til luft, og overholder utslippskravene  fra SFT.
Produksjon av silisiumkarbid har en relativt omfattende massetransport og produksjonsprosessen medfører utslipp av støvpartikler og SO2.
Libo

Libo (kinesisk: 荔波县; pinyin: Lìbō Xiàn) er et fylke i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Qiannan.
I 1999 var folketallet på 156 327.
Libos karstlandskap er den del av de sørkinesiske karstformasjoner som i 2007 ble oppført på UNESCOs liste over Verdensarven.
Twix

Twix er en sjokolade som er laget av Mars, Inc.. Sjokoladen består av en kjerne av kjeks som er toppet med karamell, og det hele er belagt med melkesjokolade. Siden en Twix har en noe mindre diameter enn en vanlig sjokolade i «barform», blir den vanligvis pakket i par. Twix ble introdusert i 1979.
Twix ble kalt Raider i Belgia, Frankrike, Nederland, Portugal, Tyskland og Østerrike i mange år før navnet ble forandret i 1991 (2000 i Finland, Danmark, Norge og Sverige) til å matche det internasjonale merkenavnet. Dette navnebyttet ble møtt med forakt i Tyskland, og slagordet «Raider heißt jetzt Twix, ... sonst ändert sich nix» («Raider heter nå Twix, ... ingenting annet blir forandret») er blitt en metafor for slurvete forsøk på å gjøre noe mer moderne ved å gi det et nytt, «tøft» navn.

Smak- og produktvariasjoner

Twix er tilgjengelig som iskrem.
I perioder har en Twix med hvit sjokolade, Twix White, vært tilgjengelig.
I USA selges Twix med peanøttsmør, der peanøttsmøret erstatter karamellen. Fra 2005 ble også en Twix med mørkt sjokoladetrekk istedenfor melkesjokoladetrekket tilgjengelig. Spesielle smaker som «Double Fudge» (dobbel karamell) og «Cookies n Cream» (kaker og fløte) har også vært tilgjengelig, men selges ikke lenger.

Twix i Seinfeld

Twix er et hovedelement i en episode av Seinfeld. En sulten George prøver å kjøpe en Twix i en automat. Da maskinen ikke fungerer som den skal, og Twixen ikke kommer ut, begynner George å lete etter en salgsmann. Han kommer tilbake og finner ut at noen andre har fått tak i sjokoladen hans og spist den, noe som fører til at han setter en felle som han håper vil få tyven til å innrømme sin handling, og kanskje tilogmed fører til at George får tilbake Twixen sin. Når det også feiler, ser George mot himmelen og roper «TWIX!».
Mattismesse vår

Mattismesse vår er messen til minne om apostelen Mattias. Mattismessen ble feiret 24. februar. Apostelen Mattias erstattet disippelen Judas Iskariot.
Primstavsmerket er en øks, (omvendt) «M».
Utrechts flagg

Utrechts flagg er en kombinasjon av to andre flagg. Utrecht stifts hvite kors i et kvadratisk, rødt felt er plassert øverst til venstre mot flaggstangen i erkebispedømmet Utrechts horisontalt delte hvite og røde flagg.
Utrecht fikk ikke et offisielt fastlagt flagg før i 1952. I 1938 ble et flaggdesign laget spesielt for dronning Wilhelminas førtiårs jubileum som dronning av Nederland. Dette flagget ble ikke sett som et tydelig symbol blant annet på grunn av fargevalget, og i 1951 ble provinciale Staten gitt rådet at de burde la et nytt flagg bli designet.

Beskrivelse

Flagget ble fastlagt av provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 15. januar 1952: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget er horisontalt delt i to like deler, øvre del er sølv (hvitt) og nedre del er rød. I øvre venstre hjørne er et hvitt kors på rød bunn innsatt.
FA-cupen 1971/72

FA-cupen 1971/72 var den 91. sesongen av den engelske FA-cupen. Leeds United slo Arsenal 1–0 i finalen.
Goliath Awaits

Goliath Awaits er en amerikansk miniserie i to deler fra 1981. Serien handlet om vraket av et britisk luksusskip som ble gjenfunnet av amerikanske dykkere etter 40 år. Til sitt sjokk oppdaget dykkerne at det levde mennesker på innsiden av vraket. Serien ligger sjangermessig innen eventyr og thriller.
Serien ble sendt på NRK den 6. og 13. juli 1985 med den nynorske tittelen Goliath ventar.

Handling

Dykkeren Peter Cabot (Mark Harmond), som er ombord på et forskningsskip, oppdager vraket av luksusskipet "Goliath". Det store passasjerskipet med flere hundre passasjerer forsvant under den annen verdenskrig. Cabot dykker igjen for å se nærmere på vraket. Til sitt sjokk oppdager han en ung, lys levende kvinne (Emma Sams) som stirrer mot ham fra skipet ventiler. Etterhvert viser det seg at det lever et helt samfunn der nede og at de hadde overlevd på grunn av at de hadde klart å produsere oksygen på en kunstig måte og skaffe mat fra havet. Det viser seg også at lederskapet skjuler hemmeligheter de ikke ønsker avslørt. Etterhvert oppstår det konflikter mellom dem som vil bevare samfunnet og dem vil utforske den nye verden på overflaten. Ting kompliserer ytterligere etter at det blir kjent at skipet inneholder fortrolige dokumenter til president Franklin D. Roosevelt fra krigens dager.
Herodes Filippos

Bakgrunn

Filippos arvet det nordøstlige området av sin fars kongedømme, hvilket omfattet Iturea og Trakonitis; muligens også områdene Golan (Gaulanitis) og Paneas, som omtalt av Flavius Josefus. Det var de nordlige områdene, åpen østover mot villmarken og som ikke var økonomisk interessant for hans brødre.
Den romerske herskeren Augustus fordelte Herodes’ kongedømme ved å gi en halvdel til Arkhelaos og delte den andre halvdelen i to, og fordelt til Antipas og Filippos. Områdene Batanea, sammen med Trakonitis og Auranitis (Hauran) (med en særskilt del av hva som ble kalt for «huset til Zenodoros») betalte en årlig skatt på et hundre talenter til Filippos.

Ekteskap og styre

Filippos giftet seg med sin niese Salome, datteren til Herodes Boëthus og Herodias. Salome overlevde ham, og ekteskapet var barnløst. Denne Salome opptrer i Bibelen i forbindelse med henrettelsen av Johannes Døperen. Evangeliene til Matteus og Markus slår fast at Herodias som Antipas var gift med, var hustru av Antipas’ bror «Filip», men i henhold til Josefus var hun hustruen til en annen halvbror, Herodes Boëthus.
Det er kjent at Filippos gjenoppbygde byen Cæsarea Filippi (gresk: Καισαρεία Φιλίππεια) sørvest for Hermonfjellet, ga sitt eget navn til byen for å skille den fra Cæsarea ved kysten (som var sete for de romerske myndighetene). og ga navnet Julias til byen Betsaida i nedre Gaulonitis (Golan) til ære for Augustus' datter Julia. Her bygde han et storstilt monument hvor han ble gravlagt ved sin død. Han viste seg som en moderat og fredfylt hersker som styrte med mildhet og likhet. Da han ikke etterlot seg noen barn eller arvinger lot keiser Tiberius hans herredømme bli overført til den romerske provinsen Syria.

Navnkonvensjon og forvirring

Det er ingen samtidige bevis for bruken av navnet Herodes Filippos ble benyttet som en dynastisk tittel, hvilket var tilfelle med hans brødre Antipas og Arkhelaos som begge tok navnet «Herodes» som en kongelig tittel. Herodes II, som kalles Herodes Boëthus etter sin bestefar på morssiden, blir tidvis kalt Herodes Filippos I eller Filip (ettersom evangeliene kalte ektemannen til Herodias for «Filip»), og av den grunn er Filippos kalt for Herodes Filippos II. «Staheten blant mange teologer i å referere til Herodes III som «Herodes Filip» er uten noen verdi... Ingen illusorisk Herodes Filip har noen gang eksistert.» Filip tetrarken, «i motsetningen til sine brødre, brukte ikke Herodes som et dynastisk navn.»
Ávjovárri urfolksregion

Ávjovárri urfolksregion er et interkommunalt regionrådssamarbeid mellom kommunene Kautokeino, Karasjok og Porsanger i Finnmark. Regionrådet ble opprettet i 2006. De tre kommunene har et samlet areal på 20 033 km² og 9 603 innbyggere (juli 2013). Området utgjorde opprinnelig Kistrand kommune (sammen med nåværende Nordkapp kommune). Området dekker en stor del av Finnmarksvidda og det samiskspråklige kjerneområdet, og utgjør en egen valgkrets i Sametingsvalget. Det inngår i rettsområdet til Indre Finnmark tingrett og i virkeområdet til Indre Finnmark prosti.
Marie Cardinal

Liv og virke

Marie Cardinal regnes som en av de ledende franskspråklige feministiske forfatterne. Hennes samfunnskritiske engasjement var fylt med trassig optimisme; bøkene preges ofte av humor og sterke følelser. Blant hennes første bøker kan nevnes La Souricière (1965) og La Clé sur la porte (1975), samt det viktige kvinnepolitiske essayet La Cause des femmes (1973), skrevet sammen med Gisèle Halimi.
Mest kjent er hun for Les Mots pour le dire (1976, norsk overs. Gjennom ordene, 1979), som tar utgangspunkt i psykoanalytisk terapi og som skildrer hvordan det språklige uttrykk virker frigjørende. Hennes senere bøker er mindre militante og mer lyriske; dette gjelder ikke minst Au Pays des mes racines (1980), en reiseskildring fra Algerie. Av andre romaner kan nevnes Une Vie pour deux (1978, norsk overs. Et liv for to, 1982), Le Passé empiété (1983, norsk overs. Attersting, 1984), Les grands Désordres (1987, norsk overs. Gjennom kaos, 1989), Comme si de rien n'était (1990) og Amour... amours... (1998).
Fan (Puyang)

Fan (kinesisk: 范县; pinyin: Fàn Xiàn) er et fylke i byprefekturet Puyang i den kinesiske provinsen Henan.
I 1999 hadde det 473.590 innbyggere.
Weldu Negash Gebretsadik

Bakgrunn

Gebretsadik kom til Norge fra Eritrea som asylsøker og ble oppdaget av en mosjonist da han trente ved asylmottaket i Hurdal. Han ble norsk statsborger i 2017, og i august 2018 fikk han godkjenning fra IAAF for å representere Norge under EM i friidrett 2018..

2011 - 2012

Han kom på sjuendeplass i Oalo Maraton i 2011, og han kom på ellevteplass i Praha Marathon samme år. I juli 2012 vant han 10.000 meter under sommerstevnet på Bislett Stadion, med tiden 29:56,62. Han kom på tredjeplass i Oslo halvmaraton i 2012.

2013 - 2014

I 2013 kom han på femteplass i Sentrumsløpet i Oslo, og han vant 10.000 meter under Loopgala i Nederland. Han kom på femteplass i Olomouc Half Marathon i Tsjekkia og andreplass i Warszawa Marathon, der han satte personlig rekord med 2:10:37. Han kom på femteplass i Hytteplanmila i Hole. Han forbedret sin personlige rekord til 2:09:14 da han kom på femteplass i Rotterdam Marathon 2014, og under NM i friidrett 2014 vant han 10.000 meter og fikk bronse på 5000 meter. I september kom han på tredjeplass under Oslo halvmaraton.

2015 - 2016

Gebretsadik vant Birkebeinerløpet i 2015, for fjerde år på rad. Han kom på sjetteplass i Wien Marathon i 2016, og kom også på sjetteplass i Sentrumsløpet. I Göteborg Halvmarathon 2016 kom han på 16.-plass, og i Frankfurt Marathon kom han på sjuendeplass.

2017 - 2018

Under Birkebeinerløpet i 2017 kom han på andreplass, ett sekund bak Senay Fissehatsion. Han kom på andreplass i Düsseldorf Marathon, bak Robert Chemonges fra Uganda. Under Boysen Memorial satte han personlig rekord på 5000 meter, med 14:14,14, og kom med det på åttendeplass. Han deltok også i Ljubljana Marathon i oktober, og kom der på sjetteplass.
I februar 2018 satte han personlig rekord på halvmaraton, da han kom på 13.-plass under Barcelona Halvmaraton med tiden 1:04:00. Etter sjuendeplass i Daegu Marathon og andreplass i Sentrumsløpet i Oslo løp han 10.000 meter under Bislett Games og kom der på sjuendeplass med ny personlig rekord på 29:21:23. Gebretsadik ble 31. juli 2018 tatt ut til EM i friidrett 2018, og fikk fra 2. august tillatelse fra IAAF for å få konkurrere for Norge. Han fullførte imidlertid ikke maratonløpet under EM i Berlin.

2019

Han vant Birkebeinerløpet i 2019, for sjette gang. Han deltar i maraton under VM i friidrett 2019.
Parzival

Parzival er et epos (heltedikt) skrevet av Wolfram von Eschenbach omkring år 1200 på middelhøytysk. 
Eposet skildrer Parsivals og Gawains bedrifter. Diktet, ofte datert til første fjerdedel av det 13. århundre, er i stor grad basert på Chrétien de Troyes' Gralsfortellingen , historien om gralen og hovedsakelig sentrert rundt helten og ridderen til kong Arthur, Parzival (Percival på engelsk) og hans lange søken etter den hellige gral etter hans første manglende evne til å oppnå det.
Operaen Parsifal av Richard Wagner fra 1882 er basert på eposet.
Verdenscupen i skihopping 2016/17 — Nizhny Tagil — HS 100 kvinner

Poengfordeling World Cup

1 pl. 100 - 2 pl. 80 - 3 pl. 60 - 4 pl. 50 - 5 pl. 45 - 6 pl. 40 - 7 pl. 36 - 8 pl. 32 - 9 pl. 29 - 10 pl. 26 - 11 pl. 24 - 12 pl. 22 - 13 pl. 20 - 14 pl. 18 - 15 pl. 16 - 16. pl 15 - 17 pl. 14 - 18 pl. 13 - 19 pl. 12 - 20 pl. 11 - 21 pl. 10 - 22 pl. 9 - 23 pl. 8 - 24 pl. 7 - 25 pl. 6 - 26 pl. 5 - 27 pl. 4 - 28 pl. 3 - 29 pl. 2 - 30 pl. 1

Premiepenger

De 20 beste for premiepenger. De for 30 sveitsefranc ganget med antall verdenscup-poeng de fikk i rennet. Det vil si Nr 1 - 3.000 chf - Nr 10 780 chf - Nr 15 480 chf og nr 20 330 chf.
Færder fyr

Historikk

Det første Færder fyr ble bygd i 1697 på øya Store Færder like nord for dagens fyr. Dette var et privat fyr formet som en åpen, smidd fyrgryte. Gryta stod rett på bakken og fyrpasseren etterfylte med kull og ved hele natta. På et år ble det brent omkring 540 tønner med kull. I 1799 overtok det offentlige ansvaret for fyrdriften, og et tårn med stor lykt stod ferdig i 1802. Kullfyret ble erstattet av et linseapparat og fyrlamper drevet på petroleum i 1852. Få år etterpå ble også et nytt tårn bygd på øyene litt lenger sør, der det stod ferdig i 1857. I dag drives fyret av elektrisitet.
Færder er med sin beliggenhet et av hovedmerkene til skipsfarten i Oslofjorden. Området rundt Færder fyr kan være meget værhardt, og karakteriseres av «Den norske los» som et farlig sted å være når høststormene setter inn.
Hele fyrstasjonen fikk status som fredet etter lov om kulturminner i 1997. Man kan også fortsatt se ruinene etter bebyggelsen på Store Færder.

Tekniske fyrdata

Fyret er et rødt jerntårn med en hvit ring. Lyshøyden er 47,0 meter over høyvann. Lysstyrken er på 3 570 000  Candela, og lysvidden er på 19,0 nautiske mil. Lyskarakteren er Fl(3)W 30s, som betyr at det blir gitt en gruppe på tre blink med hvitt lys hvert 30. sekund. Fyrlyset er rundtlysende.
Radarfyret ligger 45,0 meter over høyvann og sender morsesignalet T med en utstrekning på 10 nautiske mil på S og X-båndet. Radarsignalet sendes 18/30s det vil si 18s på og 12s av hver 30s periode.
Nordenfor Polarcirkelen

Innhold

Filmen skildrer den samiske familien Hetta i Finnmark.
Antonio Canevari

Antonio Canevari (født 1681 i Rom - død 1764 i Napoli 1764) var en Italiensk arkitekt i den Rokokko-Klassisistisk arkitektur-perioden.
Han studerte sammen med en knapt kjent arkitekt ved navn Antonio Caleri og begynte tidlig å arbeide i Rom. Han flyttet til Lisboa i 1725, og så til Napoli, Italia. I Rom, som ung 22-åring vant han en arkitektkonkurranse, utlyst av Accademia di San Luca. Han hjalp til med å tegne Chiesa delle Stimmate, og restaurere Santi Giovanni e Paolo-kirken Han lavet noen tegninger (ikke brukt) for restaurering av Laterankirken og fulførte, sammen med Filippo Juvarra, Michetti, og andre moderniseringen av sakristiet i Peterskirken. I Portugal, hvor han hjalp til med å bygge en akvadukt som var blitt sterkt skadet som følge av jordskjelvet i Napoli i 1755. Han arbeidet så med Slottet i Capodimonte, det kongelige slott i Portici, og med andre bygg, som Porta Nuova.
Rostam

Rostam (persisk رستم) er en iransk helt og hovedperson i det persiske nasjonaleposet Shahnameh (Kongeboken). Han betraktes som heltenes helt og fremtrer i flere av eposets (fra litterært synspunkt) mest ansette avsnitt. Navnet Rostam kommer fra avestisk raosta-takhma i betydningen «den erfarne modige». Legendene om helten bygger på østiransk eventyrmateriale fra parthisk tid og til sin sosiale stilling minner han om den parthiske kommandanten Surena fra slaget ved Carrhae.

Liv og legende

Rostam er barn av Zal og en halvturansk prinsesse ved navn Rudabe. I Ferdousis Shahnameh skildres den evige misunnelse mellom Iran («ariernes land») og Turan, som er navnet på Irans nordøstlige erkefiende i folkeventyrene og som symboliserer den tyrkiske folkevandringen inn over det iranske høyplatået. Zal banget for at hans elskerinne Rudabe skulle dø ved fødselen av Rostam ettersom babyen var så uvanlig stor. Men ifølge Shahnameh instruerte den mytologiske fuglen Simorgh ham i å utføre keisersnitt (som enn i dag heter rostamzâd رستمزاد på persisk) på henne. På så sett ble moren reddet og barnet likeså.
Som barn dreper Rostam en illvettig hvit elefant som tilhører sjahen Manuchehr med et eneste klubbeslag. Han temmer sin farfar Sams legendariske hingst Rakhsh. Som voksen utkjemper han flere krig i Sentral-Asia og utfører flere stordåd. Han sies blant annet å ha drept en stor hvit drage. Mest berømt er han for en ferd som han gir seg ut på for å redde sjahen Kay Kavus, som er blitt fanget av Mazandarans demoner (divân). Denne reise er omtalt som Rostams «syv eventyr» (haft khân) i litteraturen.
Rostam fikk en sønn, Sohrab, med Tahmineh, en prinsesse fra Samangâm. Sohrab ble drept uforvarende av sin far i strid under sjahen Kay Kavus' styre. Rostam fikk senere en datter, Banu Goshasp, og en sønn, Faramarz, som begge ble berømte helter i Turan og i India.

Innflytelse på europeisk litteratur

I engelsk 1800-tallslitteratur forekommer Rostam i et dikt av Matthew Arnold der han utkjemper en kamp mot sin egen sønn Sohrab som bygger på Ferdousis beretning i det persiske nasjonaleposet.
Det finnes likheter mellom Rostam-legenden og den irske helten Cúchulainn. Begge dreper et voldsomt udyr som tenåringer, dreper sine sønner i kamp og er til synes ubeseirede i krig og myrdes på grunn av forræderi mens de selv dreper sin banemann i siste åndedrett.
De persiske heltene Rostam og Esfandiar tilsvarer Herakles i den greske tradisjon.
Trinn av meditasjon på madhyamaka

Trinn av meditasjon på madhyamaka (sanskrit: Bhāvanākrama; tibetansk: སྒོམ་རིམ་, Gomrim; wylie: sgom rim) er en viktig avhandling om buddhistisk meditasjon av den indiske madhyamakafilosofen Kamalaśīla. Avhandlingen består av tre tekster, og er grunnleggende i studiet og praktiseringen av samata og vipassanā i tibetansk buddhistisk tradisjon.
Mariinskij-teatret

Mariinskij-teatret (Russisk: Мариинский театр, Mariinskiy Teatr) ble bygd i 1860, og har vært sentrum for russisk opera og ballett. Teateret kan få plass til cirka 1800 tilskuere. Teateret ble en av de russiske hovedscenene på 1800-tallet. Mange av mesterverkene til Tsjajkovskij, Musorgskij og Rimskij-Korsakov hadde sin uroppføring i dette teatret. Mariinskij-teatret er hovedscene for Mariinskijballetten og Mariinskij-teatrets orkester.
.mail

Funksjonalitet

.mail vil forsøke å redusere spam-problemet ved å vedlikeholde en liste over domener som er autentisert å ikke tilhøre kjente spammere, og å sørge for verifisert kontaktinformasjon. Domenenavnet vil inneholde det faktiske vertsnavnet til serverne som brukes til å sende mail. Et .mail-domene vil bare kunne registreres til registranter som allerede eier et domene i et annet TLD, som har vært i drift i minst 6 måneder, og hvis WHOIS-informasjon er verifisert pålitelig. Strukturen til .mail-domenet vil bestå av eksisterende domenenavn, med .mail lagt til, som for eksempel example.net.mail, som er assosiert med example.net.
Christian Salvesen

Tidlig historie

Christian Salvesen emigrerte fra Mandal til Leith i Skottland i 1851, der han drev skipsmeglingsfirma sammen med broren Johan Theodor Salvesen og James Turnbull. I 1872 trakk Christian seg ut av dette samarbeidet og etablerte sitt eget skipsmeglingsfirma, Christian Salvesen & Co.
Fra begynnelsen av 1900-tallet involverte selskapet seg i hvalfangst. Med hvalfangstkompanier på Island (Hellisfjord), Færøyene (Thorsvaag) og på Shetland, var Salvesen tidlig på 1900-tallet den største aktøren innen nordfangsten.
Deretter etablerte selskapet seg i Antarktis og opererte fra 1908 til 1915 en base på New Island på Falklandsøyene. I 1909 ble basen Leith Harbour (oppkalt etter Salvesens base i Skottland) på Syd-Georgia opprettet. I 1911 startet man pelagisk fangst med kokeriene «Neko» og «Horatio», hovedsakelig ved Syd-Shetlandsøyene. Leith Harbour var fra 1915 verdens største landstasjon, noe den forble det inntil all fangst fra Syd-Georgia opphørte tidlig i 1960-årene.
I perioden 1945–1962 tilhørte hvalkokeriene «Southern Harvester» og «Southern Venturer» Christian Salvesen. Hvalkokeriene var flytende fabrikker, og mottok fangst fra rundt ti hvalbåter hver. En av selskapets hvalbåter, «Southern Actor», er museumsskip ved hvalfangstmuseet i Sandefjord.

Moderne historie

Salvesen sluttet med hvalfangst etter sesongen 1962/63, men fortsatte som et suksessrikt selskap innen transport og logistikk. I 1985 ble Salvesen et offentlig aksjeselskap med diversifiserte  aktiviteter som shipping, teglverk, husbygging, fryselagring og utleie av generatorer. Selskapet fokuserte etterhvert på europeisk logistikk og kjøpte opp Swift Transport Services i 1993, samtidig som aktiviteter utenom logistikk ble solgt.
Siden midten av 1990-årene har det vært flere forsøk på oppkjøp og sammenslåinger, før det franske selskapet Norbert Dentressangle ervervet Salvesen for 254,4 millioner pund høsten 2007. Selve overtagelsen skjedde 14. desember samme år.