google/wiki40b huggingface dataset:
Enkaustisk maling

Enkaustisk maling, også kjent som voksmaleri, er en meget gammel maleriteknikk hvor fargepigment blir blandet med oppvarmet bivoks. Væsken eller pastaen blir deretter lagt på underlaget, vanligvis tilberedt treplate, skjønt seilduk og andre materialer ble også brukt.
Den enkleste enkaustiske blandingen kan bli gjort ved å blande pigmentfarger med smeltet bivoks, men det er andre oppskrifter som også kan bli benyttet — noen involverer andre typer av voks, dammarharpiks, linolje (linfrøolje), eller andre ingredienser. Rent, pulveriserte pigmenter kan bli kjøpt og brukt, men en del blandinger bruker oljemaling eller andre former for pigment.
Metallredskaper og spesielle pensler kan bli benyttet for å forme malingen før den stivner, eller oppvarmet metall kan bli brukt for å manipulere voksen straks den har stivnet på overflaten. I dag kan verktøy som varmelamper, varmepistol og andre metoder for å bruke varme tillate kunstnere å øke den tiden som de trenger for å arbeide med materialet. Ettersom voks er brukt som bindemiddel for pigmentet kan enkaustisk også bli skulptert i tillegg til malt. Andre materialer kan bli innstøpt eller benyttet som collage på overflaten, eller lagt i lag ved å bruke det enkaustiske mediet for klebe det til overflaten.
Denne teknikken var den som ble benyttet for gjøre Fayyum-portrettene i Egypt en gang rundt 100-300 e.Kr. Det samme var ikonet Blachernitissa og andre tidlige ikoner. I moderne tid har flere amerikanske kunstnere, blant annet Jasper Johns benyttet teknikken.
Enkaustisk kunst har opplevd en gjenoppblomstring siden 1990-tallet hvor folk bruker elektriske stekejern og oppvarmede stifter på ulike typer overflater, blant annet kort, papir og selv keramikk. Jernet produserer et mangfold av tilfeldige mønstre som kan oppfattes som kunstnerisk interessante, men teknikken er ikke begrenset til kun abstrakte mønstre, men kan også benyttes til å skape komplekse malerier som med andre maleriteknikker.
Metropolitan State College of Denver

Metro State College of Denver er et delstatseid fireårig universitet i Denver, Colorado i USA. Det ligger på Auraria Campus, samlokalisert med University of Colorado.
Det ble grunnlagt i 1963 og gir lavere, yrkesrettet profesjonsutdanning opp til Bachelornivå. Tanken siden grunnleggelsen har vært å gi studenter fra alle samfunnslag mulighet til å få en collegeutdanning.
Det gis undervisning innen liberal artsfag, businessfag, lærerutdanning, og politifag. Det utdannes også flygere, og på campus er det installert en DC-10 flysimulator og anlegg for utdanning innen trafikkontroll.
Det var 20 761 studenter og 1 141 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene samme år var US$ 3.431 for lokale studenter folkeregistrert i Colorado. Det utdannet spesielt mange hispanics ved dette lærestedet.
Kurilsk bobtail

Genetikk og avl

Mutasjonen for kort hale er et dominant gen. Når kurilsk bobtail blir paret med en normalhalet katt får alle avkommene korte haler eller haler med knekk. Halelengde varierer fra veldig kort til nesten normal lengde med flere bøyer og sammenvokste ledd. Halelengden er stabil i oppdrett.
Kurilsk bobtail ble offisielt anerkjent av WCF i 1995 og av FIFe i 2002, i en korthåret og en langhåret variant. Rasen stilles ut i kategori 3.
Kattenes karakter gjør dem populære. I dag har kurilsk bobtail tredje eller fjerdeplass i popularitet blant rasekatter i Russland, innenfor WCF. I hele Russland er ca. 40-70 oppdretter av rasen. Det finnes også en i Tyskland, en i Litauen, en i Belgia, og en i Canada. En kastrert hannkatt har dessuten blitt importert til Sverige.

Karakter

Kurilsk bobtail er en sterk katt med et vilt uttrykk. Den er mild i gemyttet. Den er omstillingsdyktig og stoler på sine omgivelser. Rasen kan læres opp til enkle triks.
Sharonsletten

Sharonsletten (hebraisk: השרון – HaSharon; i den norske bibeloversettelsen: Saron) er den sentrale delen av kystslettene i Israel.
Sletten ligger mellom Middelhavet i vest og Samaria-åsene 15 kilometer lenger øst. Den strekker seg fra bekken Nahal Taninim, som markerer den sørlige enden av Karmelfjellet, i nord. I sør er grensen elva Yarkon i den nordlige utkanten av Tel Aviv. Lengden nord-sør er om lag 89 kilometer. Sletten hører til Sentraldistriktet og Tel Aviv-distriktet.

Den hebraiske bibel

Sharonsletten er nevnt i Bibelen (1. Krøn 5:16; Jes 33:9, 35:2 og 65:10). Den er også nevnt i den kjente referansen til «Sarons rose» (Høys 2:1)

Moderne historie

Selv om noen deler av Sharonsletten historisk har vært fruktbart område, var mye av den sumppreget og malarisk.  Situasjonen ble ytterligere forverret av massiv osmansk skoghogst. Sionistiske immigranter ankom tidlig i det 20. århundre, drenerte sumpene, og befolket regionen med mange bosetninger. Sletten er nå (2018) den tettest befolkede regionen i Israel.
Libertas Schulze-Boysen

Bakgrunn

Libertas Haas-Heye tilbragte barndomsårene på godset til sin bestefar Philipp, prins av Eulenburg og Hertefeld (1857–1921) i Liebenberg nær Berlin. Hun var datterdatter av den prøyssiske diplomaten Philipp, prins av Eulenburg gjennom hans datter Viktoria.
Hun tok sitt abitur på et gymnasium for jenter i Zürich og hadde også et opphold i Storbritannia.

Karriere

Hun ble deretter ansatt av filmselskapet Metro-Goldwyn-Mayers avdeling i Berlin som pressemedarbeider. Hun meldte seg inn i nazistpartiet i mars 1933. I 1934 ble hun kjent med Harro Schulze-Boysen, som hun giftet seg med den 16. juli 1936 i Liebenberg. Tidlig i 1937 meldte hun seg ut av nazistpartiet.
I tiden som fulgte skrev hun et stykke sammen med Günther Weisenborn, Die guten Feinde («De gode fiender»).

Annen verdenskrig

I 1940 skrev hun filmanmelder for Essener Zeitung mens hun også samlet på bildebeviser på nazistiske krigsforbrytelser i Det tyske rikes propagandaministerium. Hun støttet sin ektemann i hans arbeid med å finne og koordinere med likesinnede motstandere av det nazistiske regime.

Rote Kapelle, arrest og rettssak

Sent i oktober 1941 ble hun besøkt av en sovjetisk etterretningsagent og satte ham i kontakt med sin ektemann. Gestapo oppdaget deres motstandsgruppe sommeren 1942 og hennes ektemann ble arrestert 31. august 1942. Schulze-Boysen advarte venner og skaffet av veien deres egne illegale dokumenter, men ble likevel arrestert den 8. september 1942. Under tiden i fengselet skrev hun flere bemerkelsesverdige brev og dikt til sin mor.
Hun og ektemannen ble sammen med flere andre stilt for Reichskriegsgericht («Rikskrigsretten») og ble satt under anklage. Hun ble anklaget for «forberedelse» til høyforræderi,  assistanse til fienden, og spionasje. Hennes ektemannble også anklaget for forberedelse av høyforræderi, for forræderi i krigstid, militær sabotasje og spionasje. Rettssaken konkluderte den 19. desember 1942 med dødsdommer for begge to. 
Libertas Schulze-Boysen og hennes mann ble henrettet den 22. desember 1942 i Plötzenseefengselet i Berlin.

Annet

I Lichtenberg i Berlin ble i 1972 en gate oppkalt etter Schulze-Boysen-paret. 
Rosita, hertuginne av Marlborough (født 1943),er hennes niese (fullt navn: Dagmar Rosita Astrid Libertas). Hennes grandniese er Sophie, arveprinsesse av Liechtenstein.
Wiehe & Werup

Wiehe & Werup er et musikkalbum med Mikael Wiehe og Jacques Werup, utgitt i 2008.
Tretjære

Tretjære eller tjurru, er en svart eller brunsvart tyktflytende væske, som kjemisk består det en blanding av organiske syrer og estere. Tjære utvinnes ved tørrdestillasjon av trevirke, som oftest fra furu. I denne prosessen går den først over i gassform, og blir til væske ved nedkjølning. Tradisjonelt ble tjæra framstilt i ei tjæremile, ved at tyrived ble stabla opp, dekket over med leire eller annet materiale som hindret tilgang til luft, overdekt med torv og ved som ble påtent. Bålet ble holdt vedlike til tjæra sluttet å renne etter ett til to døgn.
Slaget ved Fort Duquesne

Slaget

Den 11. september 1758, ledet Grant 800 mann for å rekognosere området rundt Fort Duquesne foran Forbes' hovedstyrke. Bouquet mente fortet var holdt av 500 franskmenn og 300 indianere, en styrke for stor til å kunne angripes av Grants styrke. Grant, som ankom periferien av fortet den 13. september, trodde fortet inneholdt bare 200 fiender, og sendte en liten oppklaringstropp på 50 mann. Disse så ingen fiender utenfor fortet; brente ned et lagerhus og returnerte til Grant, 3 km fra fortet.
Morgenen etter delte Grant styrken sin opp i flere deler. Et kompani fra 77., under en kaptein McDonald, avanserte med trommer og piper som en avledningsmanøver. En styrke på 400 menn lå på vent for å ta fienden i bakhold da de skulle ut av fortet for å angripe McDonald, og flere hundre menn under Virginia-majoren Andrew Lewis var gjemt ved styrkens bagasjevogner i håp om et overraskelsesangrep derfra.
Den fransk-indianske styrken var mye større enn antatt, og bevegde seg raskt. De overmannet McDonalds avledningsstyrke og overrumplet styrken som var ment å angripe dem. Lewis forlot sine posisjoner og dro for å hjelpe resten av styrken, men den fransk-indianske styrken hadde tatt et høydedrag og tvang dem til å gjøre retrett. Indianerne brukte skogen til sin fordel; (fritt oversatt) "skjult av tykk skog, kunne ikke deres tunge og ødeleggende ild besvares effektivt". I de ensidede kampene i skogen ble den britisk-amerikanske styrken påført et tap på 342 menn, 232 alene fra 77. regiment, inkludert Grant, som ble tatt til fange. 5 av 8 offiserer i  Andrew Lewis' Virginia-kontingent ble drept, 1 såret og Lewis selv ble tatt til fange. Likevel greide mesteparten av Grants styrke å flykte og slutte seg til Forbes og Bouquet. Den Fransk-indianske styrken hadde bare 8 drepte og 8 skadde.

Etterspill

Selv om franskmennene hadde slått tilbake det første angrepet, forstod den franske kommandanten Lignery at hans styrke på rundt 600 mann ikke kunne holde Fort Duquesne mot den britiske hovedstyrken som var ti ganger så stor. Franskmennene fortsatte å holde Fort Duquesne frem til 26. november, da de i ly av mørket satte fyr på fortet og forlot det. Da de britiske styrkene marsjerte opp til de rykende ruinene, ble de møtt med et forferdelig syn. Indianerne hadde halshugd mange av de døde Highlanders-soldatene og tredd hodene deres på skarpe staker på veggene av fortet, med kiltene deres på utstilling nedenfor. Britene og amerikanerne bygde et nytt fort på samme sted, og kalte det Fort Pitt etter den britiske statsministeren William Pitt, som hadde gitt ordre om å ta den strategisk viktige dalen.
Femundløpet

Femundløpet er et langdistanse hundeløp som arrangeres midtvinters hvert år. Løpet har start og målgang på Røros, og det konkurreres i to klasser/distanser, F400 med maksimalt åtte hunder og F600 med maksimalt tolv hunder.

Historie

Idéen til løpet kom i 1989, og i 1990 ble det første løpet med 41 startende arrangert. Dette løpet måtte avbrytes midtveis p.g.a. ekstremt mildvær og overvann. De første årene var det Røros Hundeklubb som stod som arrangør. Fra 2001 til 2011 var Femundløpets Venner arrangør, og fra 2012 er det Femundløpet AS som er offisiell arrangør. Lenge  gikk løpet i Røros- og Femundstraktene, oftest i forholdsvis øde områder med lite tilgang for publikum. Fra 2006 ble traséen lagt om slik at den i større grad gikk innom befolkningssentrene i Nord-Østerdalen. I tillegg til de mer avsidesliggende stedene, er det nå sjekkpunkter i Tufsingdalen i Os, Tynset, Grimsbu i Folldal og på Tolga, som alle er lett tilgjengelige for publikum.
Femundløpet 2011 var VM i hundekjøring, langdistansene for 8- og 12-spann.

Tidligere vinnere

Robert Sørlie er den store kjøreren i Femundløpets historie, med i alt 11 seire. Han vant det første året, han vant i 1993 den første kongepokalen som noen gang var satt opp i et langdistanse sledehundløp og den siste seieren kom i 25års jubileumsløpet i 2014. Han har også deltatt i samtlige 25 løp.
Purpurmåler

Utseende

En liten (vingespenn 20 – 24 mm), karakteristisk farget måler som ikke kan forveksles med noen andre målere (men muligens med enkelte mott). Hannen har fjærformede antenner. Forvingene er brungule med to, mer eller mindre brede, purpurfargede tverrbånd, ofte dominerer purpurfargen. Vingefrynsene er purpurfargede på begge vingepar. Bakvingene er brungule.

Levevis

Purpurmåleren er knyttet til varme, solrike steder der larvene lever på engsyre (Rumex acetosa). De voksne målerne flyr om dagen i solskinn. Denne arten har flere generasjoner per år mellom april og september, og overvintrer som puppe.

Utbredelse

Purpurmåleren finnes over det meste av Europa og i Midtøsten. I Norge er den funnet spredt nord til Møre og Romsdal.
Mohamed Al-Sadi

Idrettskarriere

Al-Sadi satte personlig rekord på 200 meter 30. april 2015, med 21,02 sekunder. 
Han represemterte Oman under VM i friidrett 2017, som landets eneste utøver. Han deltok der på 200 meter, der han løp på 21,43 i forsøksheatet, som var 43. beste tid, og gikk dermed ikke videre til semifinalen.
Krasnoufimsk

Krasnoufimsk (russisk: Красноуфи́мск) er en by i Sverdlovsk oblast i Russland. Byen ligger ved elva Ufa, 180 km vest for Jekaterinburg. Innbyggertall: 43 595 (folketelling 2002), 45 618 (folketelling 1989).

Historie

Krasnoufimsk ble grunnlagt i 1736 som festningen Krasnoufimskaja, bygget for å forsvare fabrikkene i Ural mot nærliggende stammer. Den fikk byrettigheter i 1781.
Der Mythus des zwanzigsten Jahrhunderts

Der Mythus des zwanzigsten Jahrhunderts, (Det tyvende århundres myte), er en bok av den nasjonalsosialistiske raseideologen Alfred Rosenberg. Den ble første gang gitt ut i 1930, og kom senere i en rekke opplag.
Boken ble regnet som den nest mest innflytelsesrike nasjonalsosialistiske boken, etter Hitlers Mein Kampf. I boken skriver Rosenberg om «den jødiske rases» negative innflytelse på «den ariske rase», og om hvordan det nordiske folk er blitt forurenset av de semittiske folkene. Han argumenterer også for hvordan arierne må styre over svakere raser og senere utrydde disse. Rosenberg, som i boken er influert av Mester Eckhart, Houston Stewart Chamberlain og har flere avhandlinger om den nasjonalsosialistiske verdensanskuelsen, tar i boken til orde for en aktiv rasepolitikk og Tysklands rett i «livsrom» Lebensraum. Rosenberg utreder livssynsspørsmål, og det går fram at han mener at Gud skapte menneskelige raser og at hver av disse besitter en kollektiv rasemessig sjel.
Boken ble ble møtt med stor bestyrtelse fra Den katolske kirke i Tyskland, som advarte katolikker mot å ha noe å gjøre med den nasjonalsosialistiske bevegelse å gjøre. Pave Pius XI sørget for at den ble ført opp på kirkens fortegnelse over forbudte bøker (Index librorum prohibitorum), dvs. bøker som var potensielt skadelige for tro og moral.
Rosenberg svarte på den katolske motstand med en ny bok av meget av det samme innhold, men med en enda sterkere antikristelig og antikatolsk tone enn i den forrige boken: An die Dunkelmänner unserer Zeit: eine Antwort auf die Angriffe gegen den 'Mythus des 20. Jahrhundert'. Også denne boken satte Vatikanet på «index».
Norsk Arbeidsgiverforening

Norsk Arbeidsgiverforening (N.A.F.) ble stiftet i år 1900. Den gikk i 1989 sammen med Norges Industriforbund og Håndverkernes Arbeidsgiverforening inn i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).

Historie

Norsk Arbeidsgiverforening startet sin virksomhet i 2 leide rom hos Christiania Haandverks- og Industriforening. Fra begynnelsen bestod sekretariatet av ingeniør Axel Krefting, assistert av en kontordame og en visergutt. I 1907 ble overrettssakfører George Wegner Paus ansatt som sekretær (fra 1918 direktør), og ble den sentrale person på det rettslige område på arbeidsgiversiden. Samtidig fikk Krefting tittelen kontorsjef. I 1917–18 ble organisasjonsstrukturen endret og en administrerende direktør ansatt.
Torbjørn Johansen

Karriere

Han startet sin musikalske karriere i Bispehaugen Skolekorps under Rolf Stokke. Sammen med Erling Mylius etablerte han i 1963 bandet Missing Links. Missing Links ble Norgesmestre i 1966 før de senere samme år ble oppløst. Senere år var han innom mange band i Trondheim, bl.a. The Saunters (1967), Four Jets (1967-69), Nilssons, og Naboens Rockeband. I forbindelse med veteranmesterskapet i Trondheim i 1999 gjenoppstod mange gamle trønderske band. Pluggen var med i to av disse; Missing Links (som vant) og The Saunters. Disse to bandene fortsatte han å spille i årene som kom. De siste årene var Pluggen kun med i The Saunters, som flere ganger har samarbeidet med The Shadows. Han var også med på prosjektet The Storås Danseband i 2008, som var et samarbeid mellom The Saunters og Sveinung Sundli.
Torbjørn Pluggen Johansen hadde en god radiostemme og var programleder for Lørdagsdansen på NRK. Han jobbet også mye i nærradio og var hyppig brukt som konferansiér.
Hypokapni

Hypokapni er en tilstand med for liten mengde karbondioksid (CO₂) i blodet, objektivt målt ved en blodgassanalyse. Respiratorisk alkalose oppstår oppstår når pH>7,45 og PaCO₂ <4,7 kPa. Hypokapni motvirker vasodilatasjon (utvidelse avblodårene) og er det motsatte av hyperkapni. Tilstanden kan i noen tilfeller være ønskelig, for eksempel under oksygenbehandling av personer med klasehodepine.
Mira Zuckermann

Bakgrunn

Hun flyttet til Norge med sine foreldre i 1963. Hennes mor var aktiv som kostymesyer ved et amatørteater og der vokste Mira Zuckermann opp. Hun er norsk skuespiller, teaterregissør og teatersjef. 
Hun er gift med generalsekretær i Norges Døveforbund Bjørn Kristiansen.
Microfalculidae

Utbredelse

Familien er bare kjent fra Madagaskar.
Svend Foyns arbeiderboliger

Historikk

Den eldste bygningen mot gata, Nedre gård, ble oppført i 1857, den andre innenfor gårdsplassen, Øvre gård, seinest i 1865. Østre sidebygning (mot Gunnarsbøparken) antas å ha tilhørt første byggetrinn, mens den gule tverrbygningen mot Svend Foyns gate ble oppført noe etter 1870.
Bygningene inneholdt opprinnelig 2- og 1-roms leiligheter. Her bodde på det meste om lag 300 mennesker. Det var enkelt, praktisk og billig. Her var også barnehage, eller «barneasyl» som det ble kalt den gang, slik at foreldre som var opptatt av å arbeide, hadde et trygt sted for barna. 
Arbeiderboligene ble bygd fordi Svend Foyn (1809–1894), skipsreder og grunnlegger av den moderne hvalfangsten, var opptatt av at hans arbeidere og deres familier skulle ha akseptable boligforhold. Svend Foyn var pioner på området sosial boligbygging for sjøfolk. 
Bygningene brukes stadig til boligformål og er i dag organisert som et borettslag med navn Svend Foyns arbeiderboliger. 
|}
Le Plus Grand Français de tous les temps

Le Plus Grand Français de tous les temps (Den største franskmann gjennom alle tider) var et TV-program som gikk på kanalen France Televisions i starten av 2005. Programmet var basert på BBCs 100 Greatest Britons. Franske seere ble spurt hvem de anså som den største franskmann. Programmet ble ledet av Michel Drucker og Thierry Ardisson og den siste episoden ble utsendt fra Frankrikes senat.
Vinneren ble tidligere president og leder av Frie Frankrike-beveglesen, Charles de Gaulle.
Programmet ble kritisert av enkelte historikere for å kun fokusere på personligheter fra nyere fransk historie. Nøkkelpersoner i fransk historie, som bidro til dannelsen av den franske nasjon, som kongene Filip August, Sankt Ludvig og Ludvig XIV eller den franske keiseren Napoléon Bonaparte ble i stor grad ignorert.
The Boy Who Knew Too Much

Bakgrunn

Mika jobbet sammen med produsent Greg Wells, som produserte hans debutalbum Life in Cartoon Motion. Albumet ble skrevet i Olympic Studios i London som begynte i juni 2008. I september 2008 flyttet han til Rocket Carousel Studios i Los Angeles, hvor albumet ble innspilt. Mika beskriver albumets tema som en terapi med bakgrunn i tenårene. I motsetning til hans første album, som inneholdt et «uskyldig eventyr», beskriver Mika dette albumet som «gotiske Tim Burton-fantasier».
Albumet ble opprinnelig gitt tittelen We Are Golden. I et intervju den 20. juli 2009 på BBC Radio 1 fortalte Mika at han vurderte å endre navnet på albumet, fordi han ønsket noe som var litt mer latterlig.
Junior-VM i alpint 2016

Norges tropp

30. januar tok Norges Skiforbund ut 4 jenter og 6 gutter.
Hesperos

Familie

Det ble hevdet at Eosforos/Hesperos var far til Keyks og Daidalion. I en del kilder sies det at han også er far til nymfene hesperidene, men det er andre tradisjoner som nevner et annet opphav til disse nymfene. De er noen ganger nevnt som sju stykker, andre ganger er det kun tre av dem.

Variasjoner i navn

Hesperos er personifiseringen av «kveldsstjernen», planeten Venus om kvelden. Hans navn er tidvis sammensmeltet med hans halvbror, personifiseringen av planeten som «morgenstjernen» Eosforos (gresk: Ἐωσφόρος; «bærer av daggry») eller Fosforos (gresk: Φωσφόρος; «bærer av lys»), ettersom de begge var personifiseringen av den samme planeten Venus. Eosforos/Fosforos ble tidvis oversatt som Lucifer på latin, som også betyr «morgenstjernen» og  «lysbærer». Det hebraiske ordet Helel (Venus som lysende, skinnende), «sønn av Šaḥar (daggry)» i den hebraiske versjonen av Jesajaboken, ble oversatt som Hesperos i den gresk bibeloversettelsen Septuaginta og som Lucifer i Hieronymus' latinske Vulgata. Den senere kristne tradisjonen kom til la «morgenstjernen», lucifer, bli navnet Lucifer for figuren Satan før hans fall.
Antikkens grekere forestilte seg at Eosforos (Venus om morgenen) og Hesperos (Venus om kvelden) var to forskjellige himmelobjekter, men grekerne aksepterte senere den babylonske oppfatningen at de to var det samme objektet. Det var derfor ikke behov for to guder for samme emne, og Eosforos ble sammensmeltet med Hesperos. Da babylonerne identifiserte planetene med de store gudene, påvirket det grekerne til å dedikere «vandrestjernen» (planeten) til kjærlighetsgudinnen Afrodite, som romerne kalte for Venus (hvilket er blitt vårt navn for planeten), og som tilsvarte babylonernes fruktbarhetsgudinne Ishtar.

«Hesperos er Fosforos»

Innenfor språkfilosofien er «Hesperos er Fosforos» (eller med latinske navn, «Hesperus er Phosphorus») et berømt utsagn i henhold til semantikken med egennavn. Den tyske filosofen Gottlob Frege benyttet begrepene «der Abendstern» (kveldsstjernen) og «der Morgenstern» (morgenstjernen) for å illustrere hans skjelning mellom «Sinn und Bedeutung», mening og betydning, og påfølgende filosofer har endret henvisningen til kveldsstjernen og morgenstjernen til det nå faste uttrykket «Hesperos er Fosforos» slik at uttrykket benytter egennavn. Følgende to utsagn: (1) Hesperos er Hesperos; og (2) Hesperos er Fosforos, er begge like sanne, forutsatt at man har kunnskapen om de mytologiske figurene, ved at begge henviser til samme objekt (planeten Venus).
Den amerikanske filosofen Saul Kripke benyttet setningen til å demonstrere at kunnskap om noe er nødvendigvis (i dette tilfellet identiteten av Hesperos og Fosforos) kan være empirisk framfor a priori.