Gullplatene

Gullplatene er, i henhold til De siste dagers helliges (mormonenes) læresetninger, Joseph Smiths kilde til Mormons bok, en av bevegelsens hellige bøker.
Ifølge Smith fant han platene 22. september 1823 på en høyde i nærheten av sitt hjem i Manchester i delstaten New York i USA, etter å ha blitt ledet til platene av engelen Moroni. Platene skal ha ligget gjemt i en steinkiste, under en stor stein. Smith skrev videre at engelen forhindret han i å ta ut platene, og instruerte ham til å komme tilbake til samme sted når det var gått ett år. I september 1827, og i sitt fjerde årlige forsøk på å få med seg platene, kunne Smith vende hjem med platene. Selv om Smith tillot andre å kjenne på boksen med platene, forklarte han at engelen hadde gitt ham forbud mot å vise platene til noen, fram til disse hadde blitt oversatt fra sitt opprinnelige språk, oppgitt til å være «reformert egyptisk». Smith skrev Mormons bok i løpet av de neste årene, under påstand om at teksten var en direkte oversettelse fra platene. Han gjorde dette ved hjelp av en «seerstein» som han plasserte i bunnen av en hatt, som han så plasserte foran ansiktet, slik at han kunne se de skrevne ordene i steinen. Smith utgav oversettelsen i 1830, som Mormons bok.
Smith innhentet etterhvert vitnedbyrd fra elleve menn, kjent som Vitner til Mormons Bok, som bekreftet at de hadde sett gullplatene. Etter at oversettelsen var blitt fullført, skal Smith ha gitt platene tilbake til engelen Moroni, som skulle vokte platene videre. Derfor kan ikke platene, om de hadde eksistert, bli undersøkt nærmere. De siste dagers hellige mener beretningen om gullplatene er et spørsmål om tro, mens kritikere ofte har hevdet at Smith enten laget platene selv, eller at vitnene til Mormons Bok baserte sine vitnesbyrd på åpenbaringer, og ikke fysiske opplevelser. Forestillingene om platene og oversettelsene kan også ha vært et ubevisst selvbedrag eller en misforstått, religiøs hallusinasjon. Smith oversatte for eksempel beviselig det hellige mormonsskriftet  Abrahams bok fullstendig feilaktig i forhold til den gammelegyptiske originalteksten som ekseperter har sjekket i ettertid. Enda en forklaring er at gullplatene var en bevisst bløff, det vil si en iscenesatt løgn eller et falskneri som den religiøse svermeren Smith eller noen av vitnene konstruerte for å lure tilhengerne. Enkelte hevder at det allerede i 1826 ble anlagt rettssak mot unggutten Joseph Smith jr. som religiøs fanatiker, bedrager og gulljeger.

Betydning for De siste dagers hellige-bevegelsen

Gullplatene er av stor betydning for De siste dagers hellige-bevegelsen, fordi de er kjent som kilden til Mormons Bok, som Joseph Smith har omtalt som «den mest [nøyaktige] av alle jordens bøker, og en hjørnestein for vår religion». Gullplatene er imidlertid bare en av mange kjente og omtalte metallplater med betydning for De siste dagers hellige-bevegelsen. Mormons bok inneholder selv omtale av en lang rekke historiske opptegnelser på metallplater, som kulminerer med gullplatene. I tillegg skal Smith selv ha trodd et sett med graverte plater, Kinderhook-platene, var autentiske. Det viste seg at platene var uekte, og framstilt av personer som forsøkte å få Smith til å oversette disse, i et forsøk på å sverte hans omdømme.
Enkelte av medlemmene i De siste dagers hellige-bevegelsen, spesielt de som har tilhørt Kristi Samfunn, har trukket i tvil historiene rundt gullplatene, og nedtonet betydningen av dem. For de fleste av bevegelsens medlemmer er imidlertid gulltavlenes fysiske eksistens, samt deres ekthet, vitale elementer i deres tro. For dem er budskapet i Mormons bok uadskillelig fra historien om bokens opprinnelse.