google/wiki40b huggingface dataset:
Heidi (bok)

Handling

Heidi er fem år gammel når historien begynner; foreldrene hennes er døde og tante Dete kan ikke lenger ta vare på henne. Derfor blir hun satt bort til bestefaren, som bor alene i en hytte oppe i fjellet. Bestefaren er preget av at han i yngre år drakk og spilte, og av at sønnen hans, Tobias, døde som barn. Folket i landsbyen ser en sammenheng mellom alkoholbruken og dødsfallet; dette har bidratt til bestefarens bitterhet og isolasjon. Oppe i fjellet blir hun kjent med den litt eldre gjetergutten Peter; han er godhjertet men er også sjalu på Heidis øvrige venner. Han beskrives som den mest realistiske og mangesidige av personene i boka.
Dete dukker opp igjen, og bringer Heidi til Frankfurt, hvor hun skal være «selskapsdame» for den sykelige Clara, datteren i en overklassefamilie. Hos familien Sesemann møter Heidi både vennlighet, særlig hos Claras bestemor, og en kald, ukjærlig disiplin, representert ved guvernanten frøken Rottenmeier. Heidi lider av hjemlengsel og begynner å gå i søvne. Når herr Sesemann oppdager dette, bestemmer han at Heidi skal få vende hjem til bestefar i fjellene. 
Året etter kommer Clara på besøk til Heidi i fjellene. Her blir hun frisk, og kan bevege seg uten rullestol. Dette foregår i den andre av bøkene, Heidi får bruk for hva hun har lært.

Tema

Et tema i bøkene er naturens helsebringende virkning, og hvordan natur- og bygdebarn er sunnere og friskere enn bybarn. Et beslektet tema er gleden over det enkle, landlige livet. 
Boka kan beskrives som en dannelsesroman, med vekt på Heidis sjelelige utvikling. Flere peker også på Heidis rolle i de andre personenes positive utvikling. Heidi er medvirkende til at bestefaren kommer ut av sitt tungsinn og destruktive liv. Heidis opplevelser er også med på å belyse og drøfte de moralnormene og verdiene som flere av personene i boka representerer. Noen litteraturhistorikere beskriver dette som bokas didaktiske element.

Bøkenes etterliv

Bøkene er oversatt til mer enn 50 språk, og har sterkt preget bildet av Sveits i store deler av verden. 
Den første norske oversettelsen var ved søstrene Emma og Augusta Hagerup, og utkom i 1882 og 1883. Blant flere andre oversettelser kan nevnes at Halldis Moren Vesaas oversatte til nynorsk i 1969, med tegninger av Tonje Strøm, og at Sverre Dahl oversatte til bokmål i 2015. Den første oversettelsen til engelsk kom i 1882.
I Maria Parrs bok Tonje Glimmerdal (2009) er det lagt inn flere tydelige referanser til Heidi, både når det gjelder tap av omsorgspersoner og naturens frigjørende kraft.
Bøkene er filmet 15-20 ganger, først i 1920, sist som 3D-animasjon i 2015. Blant filmene kan nevnes den tysk-sveitsisk-australske tv-serien Heidi (1978), en film i 2005 med Max von Sydow og en i 1937 med Shirley Temple. Etter at filmen fra 1937 ble filmet i Engadindalen, har dalen blitt forbundet med Heidi-bøkene.
I 2005 hadde musikalen Heidi urpremiere i Walenstadt.
Togwotee Pass

Togwotee Pass er et 2944 meter høyt fjellpass i Absaroka Mountains i USA. Det befinner seg mellom småbyene Dubois, Moran og dalen Jackson Hole. 
Passet krysses av U.S. Highway 287 og U.S. Highway 26, som møtes 120 kilometer sørøst for passet i nærheten av Crowheart og sammen går frem til 40 kilometer vest for passet og skilles ad igjen ved Moran. Passet er del av det nordamerikanske kontinentale vannskille og danner også skillet mellom fjellkjedene Absaroka Range i nord og Wind River Range i sør. Passet trenger gjennom disse fjellgruppene mellom Breccia Peak (høyde: 3356 m) i nord og Two Oceans Mountain (3269 m) i sørvest.
Passet gir direkte tilgang til Grand-Teton nasjonalpark vest i Wyoming. Fra passets vestlige heng har man et vidt utsyn over fjellpartiet Teton Range.
Passet befinner seg i Bridger-Teton National Forest nær grensen til Shoshone National Forest. Om vinteren snør det tett, slik at vintersport er mulig. Passet krysses av Continental Divide Snowmobile Trail og snødybden kan komme opp i 760 cm om vintrene. Rekorddybden er på over 15 m. Ved snøstorm kan passet være stengt i dagevis.
Passet ble oppkalt etter Chief Togwotee, som i 1873 førte en forskningsekspedisjon over passet. Chief Togwotee var underhøvding i sheepeater-stammen, som hørte til shoshonene. 
En skiløype i Jackson Hole Ski Resort kalles også Togwotee Pass.
Oslo bys kulturstipend

Oslo bys kulturstipend deles ut årlig til mer enn 30 stipendmottagere, med stipendbeløp à 20 000 kr, i noen tilfeller 10 000 kr.
Prisene deles ut til utøvere innen de fleste kunstarter, og de fleste stipendiene deles ut etter innstilling fra kunstnerorganisasjonene. Stipendiene kan bare deles ut én gang til hver mottager. To stipend går til ledere for amatørvirksomheter og deles ut av byråden for næring og kultur. De øvrige stipend kan søkes av erfarne kunstnere og kulturarbeidere med tilknytning til Oslo. Kunstnerorganisasjonene foretar en anbefaling til stipendene.
Stipendiet het tidligere Oslo kommunes kunststipend, eller varianter av dette.
NSU Motorenwerke

Fra sykkel til motorsykkel

Etter bare et par år ble det stopp i strikkemaskinproduksjonen. I stedet begynte NSU å produsere sykler. I 1888 fikk fabrikken ordre på bygging av 20 understell til biler fra Gottlieb Daimler. I 1890 kom det også bestilling på understell fra Peugeot.
I 1900 startet NSU produksjon av motorsykler under eget navn. NSU ble Tysklands mest betydningsfulle motorsykkelmerke og man hadde blant annet eksport til England og Sør-Afrika.

Lisensproduksjon av biler

Bilproduksjonen ble startet i 1904, i første omgang med lisensproduksjon fra belgiske Pipe. Pipe var et merke som klarte å kombinere avansert konstruksjon med høy pålitelighet. Motoren hadde skråstilte toppventiler og var konstruert av den tyske ingeniøren Hans Pfander som også hadde arbeidet hos Daimler og Maybach.

Første runde med egenutviklede biler

I 1906 kom den første egenutviklede NSU. Som vanlig på denne tiden hadde fabrikken et stort modellutvalg samtidig som volumet var begrenset. NSU kunne tilby motorer med volum fra 1 100 til 3 400 cm³. I 1910 var årsproduksjonen om lag 400 biler totalt.
Bilproduksjonen ved NSU-fabrikken ble innstilt i 1929, mens produksjonen av motorsykler fortsatte. NSU var imidlertid involert i Ferdinand Porsches Volkswagenprosjekt og i 1933 og 1934 ble tre prototyper for dette prosjektet bygget av NSU.

Andre (og siste) runde med biler

Ti år etter andre verdenskrig, var tiden igjen moden for å tenke bil og i 1957 kom den første egenutviklede NSU på 30 år, NSU Prinz. Denne bilen hadde to-sylindret, tverrstilt, hekkmotor med luftkjøling og et sylindervolum på 598 cm³. Effekten var på 20 HK. 
I Prinz 4 fra 1962 ble effekten økt til 30 HK. I 1964 kom så Prinz 1000. Denne bilen hadde en motor på 996 cm³ som utviklet 43 HK. NSU 1000 ble også laget i modellversjonene TT og TTS. 
NSU var den første produsenten som tok i bruk Wankelmotoren. Den første NSU med Wankel (NSU Wankel Spider) kom på markedet i 1964. 
I 1965 ble NSU 110 lansert, en modell med 1 117 cm³ motor og lenger akselavstand enn Prinz 1000. Den ble gitt det mer logiske navnet NSU 1200 i 1967.
Nissan Micra

K10 (1982–1992)

Den første utgaven av Micra, med chassiskode K10, ble introdusert i oktober 1982 som en konkurrent til den svært populære Honda City. Micra var ment som en erstatter for Nissans suksessfulle Cherry i «supermini» segmentet. Cherry hadde gradvis blitt større siden introduksjonen og passet ikke lenger inn i dette segmentet. Ved lanseringen var Micra tilgjengelig med en aluminiumsmotor med overliggende kamaksel og motorkode MA10. Modellen fikk en ansiktsløftning i juni 1985, og igjen i mars 1989. De små endringene var bl.a dypere støtfangere, ny grill og hovedlykter samt justeringer i interiørdesignet. Dessuten ble en elektronisk styrt forgasser introdusert, bilen ble tilgjengelig med en større 1,2 l motor med 60 hk, og den ble også tilgjengelig i en femdørs utgave.
I 1988 lanserte Nissan en begrenset serie med en 0,9 l turbomotor på 110 hk, produsert i 10 000 eksemplarer. Modellen ble levert med enten tretrinns automatgirkasse eller femtrinns manuell.

K11 (1993–2002)

Andre generasjon Micra, K11, ble lansert i Japan tidlig i 1992, og i Europa i januar 1993. Under panseret satt en ny aluminiumsmotor på 1,0 l (CG10DE) eller 1,3 l (CG13DE) med doble kamaksler, som yter henholdsvis 54 og 75 hk (høyere ytelser i de japanske utgavene).

K12 (2002–)

K12 ble lansert sent i 2002 med oppdaterte motorer på 1,2 l (CR12DE) og 1,4 l (CR14DE).
Phaneresthes

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Basilea Schlink

Bakgrunn

Basilea Schlink var søster av teologiprofessor Edmund Schlink. Hennes far Wilhelm Schlink var professor i mekanikk. Etter å ha gått på gymnas i Braunschweig og Darmstadt utdannet hun seg i 1923 på Fröbelseminaret i Kassel, fra 1924 på Indremisjonens jenteskole i Berlin. 
I 1929 ble hun lærerinne ved Missionshaus Malche i Bad Freienwalde (Oder) i tysk, psykologi og kirkehistorie. Etter en opptaksprøve studerte hun fra 1930 i Berlin og Hamburg psykologi, kunsthistorie og filosofi. Studiet ble avsluttet av en religionpsykologisk avhandling om «Syndebevissthetens betydning i troskampen til tenåringsjenter».

Mariasøstrene

Schlink befant seg i det utbombede Tyskland og hadde få ressurser, men det var viktig for henne å gjøre bot for tyskernes grusomme behandling av andre folkeslag, særlig jødene. Hun var fristet til å gifte seg slik andre jenter gjorde. I stedet prioriterte hun sitt kall til å bli Mariasøster.
Den 30. mars 1947 grunnla hun sammen med Erika Madauss De evangeliske Mariasøstre i Darmstadt. I 1948 ble begge grunnleggerne og de første sju søstrene nonner. Dr. Klara Schlink kalte seg heretter Mutter Basilea og Erika Madaus kalte seg Mutter Martyria. De evangeliske Mariasøstre har i dag 11 underavdelinger over hele verden, med til sammen 209 søstre, og omkring 130 av disse befinner seg i  Darmstadt. Den norske avdelingen ligger i Arneberg i Solør.
Chnaunanthini

Utseende

Nokså små, blanke, gulbrune oldenborrer.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Mexico og USA.
Det indiske opprøret i 1857

Det indiske opprøret i 1857, også kalt Sepoyopprøret eller Sepoymytteriet, var et opprør mot det britiske styre i India gjennom Det britiske ostindiske kompani. Det fant sted 1857–58, og var foranlediget av krenkede religiøse følelser og manglende respekt for lokale sosiale rettigheter. 
Utbruddet av opprøret dateres vanligvis til 10. mai 1857.
Opprøret, eller den lange serier av oppstander som opprøret bestod av, var iverksatt av bl.a. den store gruppen av indiske soldater som gikk under samlebetegnelsen sepoyer, og som var satt til å gjøre tjeneste i Det britiske ostindiske kompanis tjeneste. 
Det store britiske handelskompaniets harde fremferd for å forstørre de britiske besittelser i India og europeisere de koloniserte områder skapte stor motstand. Den umiddelbare årsak til opprørets utbrudd var vedvarende og hurtig spredte rykter om at geværammunisjonen som sepoy-regimentene benyttet var satt inn med en blanding av ku- og svinefett. De anvendte Modell 1853 Enfield, som var munnladere, og metoden når man ladet et gevær var at man bet opp papirpatronen og holdt kulen i munnen mens man satte inn kruttet i geværet. Men var papiret og kulen innsmurt i ku- eller svinefett ble såvel hinduenes som muslimenes religiøse forskrifter overtrådt.
Opprøret spredte seg hurtig til stort sett alle britiskkontrollerte deler av India, og kampene var særlig harde i nord, der det fant sted voldsomme oppgjør og massakrer i bl.a. Cawnpore i 1857 og i Lucknow i 1858. Den nepalske hersker Jung Bahadur Rana fra Gurkha-regjeringen i Nepal så en mulighet til å inngå allianse med britene og støttet nedkjempelsen av opprøret i Lucknow. Dette ble senere medvirkende årsak til at Nepal fikk visse nasjonale fordeler, likesom det ble inngått en avtale om leveranse av Gurkha-soldater til de britiske regimenter i India.
Etter at opprøret var nedkjempet ble Det britiske ostindiske kompani oppløst, og den britiske regjering og parlamentet i London overtok direkte kontroll over området gjennom Britisk India.
Frelse

Frelse kan være et generelt synonym for redning, men brukes spesielt i religiøse sammenhenger hvor det betegner frigivelse fra  synd eller frigivelse fra gjenfødelsens syklus, innpass i Guds rike og et evig liv. I enkelte religioner, bl.a. kristendommen og hinduismen, er frelse et grunnleggende prinsipp. I buddhismen betyr frelse frigjøring fra lidelse. 
Frelse kan oppnås ved guddommelig hjelp (kristendommen, islam, deler av hinduismen) eller ved menneskets egen kraft (flere retninger innen indiske religioner). En frelser har i noen religioner en sentral funksjon, som for eksempel Jesus Kristus i kristendommen. Frelse kan oppfattes som noe som først og fremst angår det enkelte menneske, eller som noe et helt folk eller en kirke skal dele i fellesskap.
Tunsbergpollen

Tunsbergpollen er en poll på Sandøyna i Gulen kommune i Sogn og Fjordane.
Pollen blir idag brukt til torskeoppdrett, men har tidligere vært brukt til østersoppdrett. På 1700-tallet var det skjenkested her.
Sutongbroen

Sutongbroen (forenklet kinesisk: 苏通大桥, pinyin: Sudong Daqiao) er en  skråkabelbro som med sitt 1088 meters hovedspenn er (2018) verdens nest lengste etter Russkijbroen i Russland. Broens samlede lengde er på 8206 m; den har seks kjørebaner, og krysser elven Chang Jiang ved byen Nantong i nord og Changshu (ved Suzhou) i sør. Byggingen tok fem år, og broen ble åpnet 30. juni 2008.
Shinji Sarusawa

Karriere

Shinji Sarusawa startet sin profesjonelle karriere i Kagawa Shiun i 1992.
Han har tidligere vært trener for Renofa Yamaguchi FC.
Kjøttkake

Kjøttkaker eller kjøttboller er små kaker av kjøttfarse, det vil si malt kjøtt av eksempelvis storfe, svin, lam og/eller vilt.
Basis for kjøttkakene er kjøttdeig. Den eltes, spes, krydres, formes til kaker og stekes i panne eller på langpanne i stekovn. Kjøttkakene kan surres i brun saus eller serveres med sjy, tradisjonelt sammen med kokte poteter og enten stekt løk, surkål, erte- eller kålstuing. Retten serveres ofte med tyttebærsyltetøy som tilbehør.
Mens kjøttdeigen er udiskutabelt nødvendig, kan hva kjøttkakene ellers skal inneholde være gjenstand for både tradisjoner og smak og behag. Salt og pepper er vanlig, mens ingefær og/eller muskat kan ha med lokale tradisjoner å gjøre. Mengden av potet- eller hvetemel, samt bruk av løk, kavring, brødrasp, egg, melk eller vann i deigen varierer også.
Kjøttkaker har av mange blitt betraktet som hverdagsmat, mens karbonader, medisterkaker og såkalte benløse fugler og frikadeller ble regnet som litt finere.
Edge Moor kraftverk

Edge Moor kraftverk er et gasskraftverk med integrert oljekraftverk og kullkraftverk ved byen Wilmington i delstaten Delaware i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 705 MW, fordelt på 3 turbiner. Dette er delstatens nest største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1950 og stod ferdig i 1973. Brenselkilden er kull, naturgass og olje. Gassdriften ble installert i 1994. Operatør og eieir er Calpine Corp.
Sødringmesteren

Sødringmesteren (Sødringverkstedet)  var en dansk kalkmaler eller et malerverksted som utførte arbeider i kirker knyttet til lensmann Jacob Lykke på Østrup ved Randers. Verkstedet var aktivt på Jylland i perioden ca. 1490–1505.
Sødringmesteren har utført kalkmalerier i Albæk kirke, Sødring kirke og Udbyneder kirke og både i Sødring og Albæk har han malt Jacob Lykkes våpenskjold. Maleriene i Sødring er datert 1491 og i Udbyneder i 1501.
Rich Hill (Ohio)

Historie

Rich Hill ble oppinnelig kalt Hilliar, og ble opprettet under det siste navnet i 1852 da jernbanen ble ført til dette stedet. Samfunnet fikk navn etter det nærliggende fjelltoppen Rich Hill. Et postkontor kalt Rich Hill ble opprettet i 1870, og var i drift til 1927.
Presidentvalget i USA 1988

Nominasjoner og primærvalg

Ronald Reagans visepresident for perioden 1981–1989, George H.W. Bush, ble raskt erklært som favoritt til å vinne Det republikanske partis primærvalg. Senator Bob Dole (Kansas), samt pastoren og TV-predikanten Pat Robertson (Virginia), ble de sterkeste utfordrerne. Den svært konservative Robertson vant Hawaii, Alaska, Washington og Nevada, men trakk seg før primærvalgene var avsluttet. Han oppfordret sine velgere til å stemme på Bush, som vant overlegent over Dole, med 41 mot 5 stater. Andre kjente navn i nominasjonen var Donald Rumsfeld, Alexander Haig og Jack Kemp, såvel som Harold Stassen, som hadde stilt som kandidat i 40 år.
Hos Det demokratiske parti var primærvalgene jevnere, og hele 5 kandidater vant stater. Guvernør Michael Dukakis fra Massachusetts pekte seg allikevel ut som en klar vinner, med 30 stater. Borgerrettsaktivisten Jesse Jackson  fra Illinois vant 9, senatoren Al Gore vant 7, Dick Gephart fra Missouri vant 3 stater, mens senatoren Paul Simon fra Illinois vant hjemstaten.

Valgkamp

Et sitat vil bli stående som et av de mest kjente fra 1988-valgkampen, og skriver seg fra visepresidentdebatten mellom Bentsen og Quayle, hvor Quayle må forsvare sin knappe rikspolitiske erfaring: «Jeg har like mye erfaring i Kongressen som Jack Kennedy hadde da han ble president,» sa Quayle til sitt forsvar. (Imidlertid hadde Kennedy fjorten år bak seg, mot Quayles tolv år.) Bentsen svarer: «Jeg tjente (i Kongressen) sammen med Jack Kennedy. Jeg kjente Jack Kennedy. Jack Kennedy var en venn av meg. Senator, du er ingen Jack Kennedy.» Svaret «You're no Jack Kennedy» har senere blitt brukt om situasjoner hvor politikere tenker for høyt om seg selv, og folkemengden i salen applauderte Bentsens svar. Quayles ansiktsuttrykk og svar («That was really uncalled for, Senator») har også blitt fremhevet i ettertid.
Mellom presidentkandidatene var tonen krass, og kandidatene produserte flere kampanjevideoer for TV, hvor man ensidig fokuserte på de negative sidene ved motstanderens politikk, uten å nevneverdig konkretisere egne tiltak og meninger. Bush avsluttet eksempelvis sine negativt ladede videoer, rettet mot Dukakis, med «America can't afford that risk» («Amerika kan ikke ta den sjansen»). Bushs politikk var i all hovedsak en videreføring av den vellykkede økonomiske politikken under Ronald Reagan, og han spilte også på sin lange politiske erfaring, deriblant sine åtte år som visepresident under Reagan: «Experienced Leadership for America's Future,» var Bushs slagord. Bush vant også mange stemmer på utsagnet «Read my lips, no new taxes,» («Les leppene mine, ingen nye skatter»), og forsøkene på å fremstille Dukakis som en ytterliggående liberaler, som hadde liten kunnskap om kriminalpolitikk, var i all hovedsak vellykket, og Dukakis måtte bruke mye tid i valgkampen på å forsøke å rette opp dette inntrykket.
Eadric den ville

Motstand mot normannisk undertrykkelse

Etter erobringen av England av hertug Vilhelm av Normandie var Eadric en av de som nektet å underkaste seg og derfor ble han angrepet av de normanniske styrkene basert i borgen Hereford Castle under Richard fitz Scrob som «hyppig la landet øde mens han så ofte angrep dem. (...)  hans herjinger av Herefordshire i august 1067 er sagt å ha nådd elven Lugg. Han reiste et opprør og med hjelp av den walisiske herskeren av Gwynedd og Powys, prins Bleddyn ap Cynfyn og hans bror Riwallon, angrep han uten hell den normanniske festningen ved Hereford i 1067. De klarte ikke å ta landet, og trakk seg tilbake til Wales for å planlegge ytterligere raid.»
I løpet av den omfattende bølgen av engelske opprør i årene 1069-1070 brente Eadric ned byen Shrewsbury og forsøkte å innta borgen Shrewsbury Castle, dog uten hell, igjen med hjelp fra sine walisiske allierte fra Gwynedd. Andre angelsaksiske opprørere fra Cheshire hadde også slått seg sammen med ham.
Det var sannsynligvis den kombinasjonen av styrker som ble avgjørende beseiret av Vilhelm i et slag ved Stafford i slutten av 1069. Eadric skal etter sigende ha underkastet seg til Vilhelm i 1070 og senere deltatt i den normanniske invasjonen i Skottland i 1072. En redegjørelse hevder at han ble tatt til fange av Ranulph de Mortimer og deretter gitt videre til kongen hvorpå han satt livet ut i fengsel. 
Dommedagsboken nevner en «Edric salvage», noe som muligens er en skrivefeil for «savage» = villmann. Denne var en tidligere eier av seks herregods i Shropshire og ett i Herefordshire. Han kan ha holdt også andre, men det er svært mange ved navn Eadric i Dommedagsboken, noe som gjør det vanskelig, om enn ikke umulig å gi bekreftet identifikasjon. 
Det er en rekke populære tradisjoner, blant Wild Eadric hvor han blir gift med en alv, og en middelalderforfatter fra begynnelsen av 1200-tallet, Walter Map, har blant annet fått æren for å skrive eller videreføre disse fortellingene som har overlevd i Shropshire og i grensetraktene mot Wales. I det britiske TV-dramaet Blood Royal: William the Conqueror (1990) ble Eadric portrettert av skuespilleren Robert O'Mahoney.
Efjordbruene

Efjordbruene er tre bruer som krysser Efjorden i Ballangen kommune i Nordland. Bruene ble åpnet 14. september 1969 og er del av europavei 6. Bruforbindelsen erstattet fergeforbindelsen mellom Forså og Sætran, som hadde vært i drift siden 1941.
Kjerringvikstraumen bru er den nordligste av de tre bruene. Den er ei hengebru med total lengde 551 meter, lengste spenn 200 meter og seilingshøyde 22 meter. Brua har 15 spenn. Brua krysser Kjerringvikstraumen mellom fastlandet og Storøya. Denne brua er spesiell fordi den bare har ett tårn som ikke står midt på brua.
Mellastraumen bru er ei buebru med lengde 143 meter og seilingshøyde 15 meter. Brua krysser Mellastraumen mellom Storøya og Halvarøy.
Sørstraumen bru er den sørligste av bruene. Den er ei bjelkebru med lengde 162 meter og seilingshøyde 2 meter. Brua krysser Sørstraumen mellom Halvarøy og fastlandet. Sørstraumen bru i Efjord må ikke forveksles med brua med samme navn som krysser Kvænangen i Troms.
Efjordbruene og veien mellom Sætran og Forså er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Rivenesfjorden

Rivenesfjorden, lokalt av og til kalt Oksefjorden, er en fjord i Søgne kommune i Vest-Agder. Den ligger mellom Torvefjorden i øst og Trysfjorden i vest. Den har innløp nord for Songvårfjorden, mellom en rekke holmer som ligger mellom disse fjordene. Fjorden ligger vest for øyene Borøya og Okse og strekker seg videre nordover på vestsida av Rivenes, sørvest for selve Søgne. Fjorden er rundt 3,5 kilometer lang.
Norman Manley internasjonale lufthavn

Norman Manley International Airport (IATA: KIN, ICAO: MKJP) er en lufthavn utenfor Kingston på Jamaica. Den ligger på ei halvøy på motsatt side av bukta Kingston Harbour, kun fire kilometer i luftlinje sør for sentrum av Kingston. Kjøreavstanden rundt bukta er imidlertid 15 km. KIN har 130 internasjonale flyvninger pr. uke, og betjener 1,7 millioner passasjerer pr. år.
Flyplassen er blitt oppkalt etter den jamaicanske politiker og statsmannen Norman Manley. Manley var en av Jamaicas fremste advokater og han var med på å grunnlegge det populære politiske partiet People's National Party.
Deathcore

Karakteristikk

Tradisjonelle growl og skrik er vanlig, mens rene vokaler brukes sjeldent. Deathcore blir også definert ved breakdowns, blast beats og death metal riffs. Noen band, spesielt innenfor teknisk deathcore og melodisk deathcore, bruker også soloer og melodiske riff som også brukes i metalcore.
Frankrikes orienteringsforbund

Historie

Frankrikes orienteringsforbund ble stiftet i 1970, og ble medlem i det internasjonale orienteringsforbundet samme år.Frankrike deltok i Verdensmesterskapet i orientering for første gang i 1976. VM i orientering 1987 ble arrangert i Gérardmer, Frankrike, og VM i orientering 2011 i departementet Savoie.
I 1992 ble verdensmesterskapet i skiorientering avholdt i Pontarlier, og i 2002 ble VM i mountainbikeorientering arrangert i Fontainebleau.