google/wiki40b huggingface dataset:
Pontiske språk

Lydverk

Hele familien karakteriseres ved en fattigdom på fonemiske vokaler (to eller tre avhengig av analyse) kombinert med et rikt konsonantsystem som inkludere mange former av sekundær uttale. Ubykhisk, for eksempel, har både det minste antallet vokaler (to) og et konsonantforråd som kun kan måle seg med de i språk i sørlige Afrika (ca. 80).
Lingvistiske rekonstruksjoner antyder at både rikdommen i konsonantforrådet og fattigdommen i vokalforrådet kan være resultatet av en historisk prosess hvor vokaltrekk som labialisering og palatalisering ble gitt til nærliggende konsonanter. For eksempel kan opprinnelig */ko/ ha blitt til /kʷa/, og */ke/ blit til /kʲa/, slik at de gamle vokalene */e/ og */o/ har blitt til de nye konsonantene /kʷ/ og /kʲ.

Grammatikk

Pontiske språk har relativt enkle substantivsystemer, og bruker relativt få kasus, kombinert med et agglutinerende verbsystem så komplekse at så å si hele den syntaktiske strukturen i setningen innehas i verbet. Språkene godkjenner gjerne ikke mer enn ett endelig verb per setning, noe som fjerner muligheten for bisatser på den måten de brukes i indoeuropeiske språk; likeverdige funksjoner utføres av et stort antall nominelle og partisippelle ikke-endelige verbformer.
The Pussycat Dolls

The Pussycat Dolls er en amerikansk pop-gruppe. De startet som en dansegruppe basert i Los Angeles, og i Caesars Palace i Las Vegas. Pussycat Dolls ble dannet av koreograf Robin Antin i 1995, og de slapp sin første singel i 2005. Den het «Don't Cha» og nådde toppen av hitlistene i mange land.

1993-2003

Noen kilder sier at Antin først begynte å finne jenter til dansegruppen sin i 1993. Deres første opptreden var i 1995. I løpet av den perioden opptrådte de med flere gjestevokalister, med standardlåter fra 50- og 60-tallet. Blant originalmedlemmene var Christina Applegate, kjent fra Tv-serien Bundy (Våre verste år). De gjorde opptredenene i dameundertøy, og gammeldagse pin-upkostymer. Antin fikk stadig inspirasjon fra koreografen Bob Fosse (Sweet Cherity, Cabaret, Chicago). De holdt seg i en av Los Angeles nattklubber, The Viper Room, og holdt til der fra 1995 til 2001. I 2002 flyttet de til The Roxy. Gruppen ble populær internasjonalt og kom med i blader, TV-programmer på MTV og VH1, reklamekampanjer og filmer. Carmen Electra var gruppens frontfigur for mange av disse opptredenene. Gruppen ble gjort om til en pop-gruppe i 2003 ved hjelp av musikkprodusent Jimmy Iovine og Ron Fair.

2003 og videre

I 2003 ble Nicole Scherzinger (også kjent som Nicole Kea), tidligere medlem av American Popstars' vinner Eden's Crush, gruppens hovedvokalist. Medlemmene som nå er i gruppen, er Jessica Sutta (ble med i 2002), Nicole Scherzinger, Melody Thornton, Kimberly Wyatt (medlem fra 2003), og Ashley Roberts. Carmit Bachar forlot gruppen mars 2008.
De åpnet MTV Award Asia i 2004. I 2005 kom singelen «Don't Cha», som ble en stor hit. Denne oppnådde en 2.-plass på USAs Billboard Hot 100-liste. Senere oppnådde «Stickwitu» 1.-plass på hitlistene i England.
The Pussycat Dolls slapp sitt debutalbum, «PCD», 13. september 2005. Det har blitt solgt over 5,6 millioner eksemplarer. Albumet inneholder spor produsert av will.i.am fra The Black Eyed Peas, Timbaland, Rick Harrison, Sean Garrett, og Ron Fair. I 2005, var gruppen med i et mobil-spill; Asphalt: Urban GT2, som ble publisert av Gameloft. De var også med i MTV Europe Music Awards i Lisboa.
I desember 2005 vant de Billboard Music Award for årets beste Hot/Dance Club play single med Don't Cha. Sangen var også nominert til årets bestselgende single, og årets bestselgende dancesingle.
I januar 2006, var albumet PCD fortsatt en suksess. I februar kom de med nyheten at de skulle reise på turné sammen med The Black Eyed Peas, samtidig som de slapp singelen «Beep» med will.i.am, hovedvokalist fra The Black Eyed Peas. Senere samme uke slapp MTV informasjon om gruppens neste single, «Buttons», med Snoop Dogg, som ble sluppet i april 2006.
I 2008 ga de ut albumet Doll domination. Det har blitt solgt ca. to millioner eksemplarer av albumet verden over.

Konserter i Norge

Pussycat Dolls opptrådte under UKA i Trondheim den 10. oktober 2007.
Blåhodeara

Beskrivelse

Blåhodeara har hovedsakelig grønn fjærdrakt og stålblå hodehette og et stålblått, bart felt med naken hud rundt øynene, som er blekgule og har med en mørkerød ring rundt. Vingene og stjerten har også innslag av stålblått og gult. Stjerten har også innslag av mørkere rødt i basen. Fuglen er blant de mindre araene og blir typisk cirka 41 cm lang, målt fra hodet til tuppen av stjerten.

Utbredelse

Fuglen er utbredt i det østre Peru, nordvestre Bolivia og lengst vest i Brasil i Sør-Amerika. Hvor stor populasjonen er, er det vanskelig å si noe sikkert om, men den ble estimert til mellom 9 200 og 46 000 individer i 2007. Det er betydelig flere enn ved tidligere estimater.

Atferd og habitat

Fuglene hekker trolig i hulrom i trestammer og trives i fuktig, eviggrønn skog opp mot 1 550 moh. Totalbestanden er uklar, men den er ganske vanlig.
Ulrike Meinhof

Bakgrunn

Hun var datter av kunsthistorikerne Werner Meinhof og Ingeborg Meinhof. Hennes far var direktør for bymuseet i Jena, men døde i 1939; i 1948 døde også moren, og historikeren professor Renate Riemeck fikk formynderskapet for deres barn. Riemeck var en av grunnleggerne av Deutsche Friedensunion, og her kom Ulrike Meinhof første gang i kontakt med pasifistiske og sosialistiske ideer. Etter å ha avlagt abitur, studerte Meinhof filosofi, pedagogikk, sosiologi og germanistikk i Marburg i 1955-56. Hun ble aktiv i anti-atomvåpenbevegelsen, og begynte å arbeide som journalist. Blant annet ble hun redaktør for det radikale tidsskriftet konkret, og skrev senere også dreieboken til fjernsynsfilmen Bambule.
Meinhof ble gift med utgiveren av konkret, Klaus Rainer Röhl, i 1961 og fikk to døtre, Bettina og Regine, i 1962.

Terrorist

Meinhof og Röhl ble skilt i 1968, og ved rettssaken mot brannstifterne som hadde satt fyr på Frankfurter Kaufhaus ble hun kjent med de anklagede, Thorwald Proll, Horst Söhnlein samt de senere medgrunnleggerne av RAF, Andreas Baader og Gudrun Ensslin. På dette tidspunktet ble Meinhof stadig mer radikal og kompromissløs. Hun dro sammen med en gruppe andre til palestinske leirer i Jordan for våpentrening, hjalp Baader å flykte fra fengsel, og deltok i de følgende årene i bankran og bombeangrep mot industriområder, kidnapping og drap på et stort antall høyprofilerte tyske politikere, diplomater, dommere og næringslivsledere. Gruppen ble fort kjent som Baader-Meinhof-banden i konservativ tysk presse, selv om Meinhof antagelig ikke var leder av gruppen. Hun skrev mye av propagandaen gruppen sendte ut, og påsto at de bekjempet utnyttelsen av vanlige folk og det kapitalistiske systems imperialisme. I 1970 kidnappet hun døtrene, og planla å la dem bli lært opp av Folkefronten for Palestinas frigjøring i Jordan. Døtrene ble reddet av journalisten Stefan Aust og gjenforent med faren.

Fengsel og død

Hun ble arrestert i 1972 i Langenhagen og dømt til 8 års fengsel for 6 mord, 60 mordforsøk, bombeattentater, mordbranner, bankran og en rekke andre forbrytelser. Hun hengte seg i fengselscellen i Stuttgart i 1976 før hun skulle for retten for ytterligere fire andre drap, 54 drapsforsøk og for å ha grunnlagt en kriminell organisasjon. Enkelte konspirasjonsteoretikere har i ettertid påstått at selvmordet var arrangert og at hun ble myrdet av myndighetene. Det ble imidlertid senere oppdaget at hun hadde blitt stadig mer isolert fra de andre RAF-innsatte i fengselet, og blant meldinger dem imellom ble det oppdaget at Gudrun Ensslin hadde beskylt henne for å være «for svak».
Flere kommuner i Tyskland vegret seg mot at Ulrike Meinhof skulle gravlegges hos dem. Til slutt ble hun 15. mai 1976 gravlagt på Trefoldighetskirkegård III (Dreifaltigkeitsfriedhof III) felt A-12-19 i Mariendorf, Tempelhof-Schöneberg i Berlin. Bisettelsen ble fulgt av ca. 4 000 mennesker.
Dansehallerne

Dansehallerne er et senter for moderne dans beliggende i den fredede bygning TAP E i Carlsberg Byen i København. Dansehallerne flyttet inn i den nedlagt mineralvannstappehall i 2009 og er Nordeuropas største senter for moderne dans. Her råder senteret over en rekke scener, øvelokaler og en café.
Dansehallerne er et resultat av fusjonen mellom Dansescenen og Dansens Hus, dessuten er Dansk Danseteater også med i fellesskapet. Senteret er en selveiende institusjon som er støttet av Kulturministeriet og Københavns Kommune. Foruten hovedavdelingen i Carlsberg Byen, er det en mindre avdeling i Aarhus.
Padling under Stillehavslekene 2003

Padling under Stillehavslekene  2003. Padling var en av flere sporter som var med i de tolvte stillehavslekene som ble arrangert i Suva på Fiji i perioden 28. juni til 12. juli 2003. Det var tredje gangen som padling var med på programmet under stillehavslekene. Det var tolv øvelser og Tahiti ble beste nasjon, de vant alle tolv gullmedaljene.
Surfing under Stillehavslekene 2007

Surfing under Stillehavslekene  2007. Surfing var en av flere sporter som var med i de trettende stillehavslekene som ble arrangert i Apia på Samoa i perioden 25. august til 8. september 2007. Det var tredje gangen som surfing var med på programmet under stillehavslekene. Det var tre øvelser, to for menn og en for kvinner. Tahiti ble beste nasjon, de vant alle tre gullmedaljene.
Brynestein

Brynestein, også kalt bryne, er av sandstein og brukes til å maksimere skarpheten på ulike skjærende verktøy og redskaper, for eksempel knivblad eller en ljå. Etter en grovere sliping av et skjæreblad fjernes små ujevnheter med den mer finkornete brynesteinen. Dette fører til ytterligere skarphet. Ofte brukes først grovbryne og deretter finbryne.
Prosessen gir en del uønsket varmeutvikling grunnet friksjon. Dette motvirkes ved å tilføre vann eller spytt. For finere verktøy brukes ofte oljebryning til siste finpussen.
Brynesteiner kommer i mange former og grader, tilpasset bruksområdet. Den mest kjente er formet som en lang ellipse (sa. 20 cm)), og er støpt sammen av to halvparter, én finkornet og en grovkornet. Den er lett å ta med på arbeidsstedet, og stor nok til å falle godt i hånden når ljåen skulle skjerpes. Både brynestein og ljåer er fortsatt i handelen, men slåttonna gjøres i dag maskinelt i det industrielle jordbruket.
Historisk ble det brukt naturlig forekommende sandstein, som ble brutt og tilvirket i funnområdet – gjerne som biprodukt ved produksjon av slipesteiner. Naturstein som egnet seg spesielt var viktig handelsvare. Eidsborgbryner fra Eidsborg i Tokke kommune i Vest-Telemark er kjent fra arkeologiske utgravinger i store deler av Nord-Europa, og har vært produsert gjennom fra vikingtid til midt på 1900-tallet.
Hans Strøm skriver i Søndmørs beskrivelse (del 2, 1766, s.248, stedet han omtaler ligger ved Sunnylvsfjorden): 
«Røbberviig, som ligger strax inden for Skreednakken, i en liden Viig, og ved et Bierg, af hvilket den har faaet Navn; thi Bierget bestaaer af Sandsteen, som inden til seer blaa ud, men uden paa rødagtig, ligesom sædvanlig, og blive her i Mængde udhuggen og anvendt til Bryner eller Hvædsteene, hvortil den skal være meget tienlig.»
Nyere bryner er fabrikkert med full kontroll av slipekorn og hardhet. Silisiumkarbid har på 1900-tallet vært et viktig materiale i bryner og andre slipematerialer. De nyeste er av Ceram – en slektning av kledningen på romferjene.
Kvinner i for store herreskjorter

Handling

Kvinner i for store herreskjorter handler om tre kvinner og deres ulike tilværelser. Litteraturstudenten Sigrid forelsker seg i den tyve år eldre suksessforfatteren Kåre Tryvle. Trine er en utagerende performancekunstner som har prioritert karriere framfor å få barn, og det passer derfor svært dårlig at hun er blitt gravid med en fraværende kurator. Heldigvis møter hun trelastarbeideren Agnes, en forfatter med skrivesperre på førtiende året, som frykter at hun snart skal dø og derfor ønsker å kontakte sin bortadopterte sønn. Noe de tre kvinnene har til felles er at de famler i blinde på jakt etter seg selv og lykken.
Cosmiomorpha tonkinensis

Utseende

En middelsstor ( millimeter), brunssvart gullbasse uten metallisk glans. Hannene mangler horn men har forlengede bein, særlig forbeina er påfallende lange. Oversiden er tett og kraftig punktert, med gule hår på sidene av scutellum og sidene av thorax.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vietnam.
King's College London

Rangeringer

King's College London ble rangert som nummer 23 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 36 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
I QS World University Rankings for 2014 rangerte King's College London som nummer 16 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 59 av verdens universiteter. King's var rangert på 19.-plass i verden og på 8.-plass i Europa over de beste universitetene i 2013 i henhold til QS World University Rankings.
NM i friidrett 1946

Norgesmesterskapet i friidrett 1946 bestod av flere arrangementer som i 1946 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert på Skansemyren idrettsplass i Bergen i perioden 7. til 8. september. 
Arrangør var Bergen Friidrettskrets.
Dette var det første hovedmesterskapet etter andre verdenskrig. Bare menn deltok. Kvinner fikk slippe til først i 1947.
Kongepokalvinner ble Haakon Tranberg. 
Se også NM i mangekamp 1946.
Sporadene

Sporadene, tidligere Nordlige Sporadene (gresk: Βόρειες Σποράδες) er en gresk øygruppe i Egeerhavet som ligger langs østkysten av Hellas, nordøst for øya Évvia (Euboea). Den består av 24 øyer, fire som er fast bosatt: Alonnisos, Skiathos, Skopelos og Skiros.
Vindhelleveien (Lærdal)

Vindhelleveien er et gammelt veiparti i Borgund i Lærdal i Sogn og Fjordane. Den 2,7 km lange veien går over skaret Vindhella mellom Kyrkjevoll og Husum, og ble bygd i 1842–43. Veien var i bruk til 1872, da ny vei utenom skaret ble åpnet. Lokalt heter veien Vindhellavegen. Historisk argumenteres det for at veien opprinnelig het Vinhella.
Den første veien i området ble brukt av kong Sverre da han red gjennom Lærdal med følget sitt i 1177. Den rideveien gikk rundt fjellet Klanten litt lenger sør i dalen, og ble kalt Sverrestigen etter kongen.
I 1793 ble den første veien gjennom Vindhella åpnet. Denne veien var ekstremt bratt, med stigning på opptil 1:4, altså 25 %. Dette partiet var en del av den første kjøreveien for hest og vogn gjennom Lærdal, Den bergenske kongevei. Veien i Vindhella var imidlertid for bratt for hest og vogn, derfor ble det bygd ny vei i området, som sto ferdig i 1843.
Arbeidet med den nye veien ble ledet av av kaptein og veiingeniør Henrik Christian Finne fra Voss. Den nye veien ble delvis bygd i samme trasé som den gamle. Den hadde god standard og var et imponerende anlegg, med opptil 12 meter høye murer på yttersiden av veien. Men den nye veien var nesten like bratt som den gamle, og veien fikk kort brukstid. I 1872 var eksplosiver blitt mer vanlig i veibygging, og det ble sprengt og bygget en helt ny vei langs Lærdalselvi på sørsiden av Klanten.
Veien fra 1872 fikk lengre brukstid, og var en del av hovedveien gjennom dalen (i dag europavei 16) helt fram til 2004, da den 3 km lange Borgundtunnelen forkortet hovedveien med flere kilometer. Veien fra 1872 hadde en langt mer moderne profil enn veien over Vindhella, med maksimal stigning 1:20 (5 %), men i biltrafikkens tidsalder ble også denne veien for smal og dårlig. Denne veien er i dag en del av riksvei 630. 
Etter at veien ble lagt utenom Vindhella igjen, forfalt Vindhellavegen. Veien ble ødelagt av biltrafikk og anleggsmaskiner, og det ble til og med satt opp telefonstolper midt i veien. Etter noen større utrasinger organiserte Stein Erik Skoug fra Gjøvik, forfatter av boken "Kongeveien over Fillefjell", og Ingmar Nordstrand fra Hyllestad, i 1971 en ungdomsleir for å utbetre de verste skadene. Skoug tok òg initativet til foreningen "Vindhellas Venner" som hadde til formål å ta vare på de gamle veiene i Lærdal og spre opplysninger om disse.
De tre veigenerasjonene Sverrestigen, Vindhelleveien og gamle europavei 16 er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Tande-P: Mine favoritter

Tande-P: Mine favoritter er et samlealbum med diverse artister, utgitt 15. februar 2005. Albumet inneholder Tande-P sine favoritter.
Norsk vilje

Norsk vilje var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge i andre verdenskrig.
Avisen kom ut på Vestlandet i årene 1944-1945, og ble utgitt av NKP i Bergen. Svale Solheim var redaktør, og samarbeidet med August Rathke og hans avis Fortroppen. Norsk vilje ble laget i boktrykk i nokså høyt opplag, og produsert i hemmelighet i Bergens Tidende.
Norsk vilje var også navnet på en stensilert illegale avis som utkom i Bergen i årene 1942-1944.
Fleinværfjorden

Fleinværfjorden er en fjord i Gildeskål kommune i Nordland. Fjorden ligger på sørøstsiden av Fleinvær og strekker seg cirka 11 kilometer fra sørvest til nordøst. På den andre siden av fjorden ligger øyene Fleina, Sørarnøya og Nordarnøya.
Nord for Fleinværfjorden ligger innløpet til Saltfjorden.
Asiasyken

Asiasyken (eller asiainfluensaen) var etter spanskesyken den nest verste influensapandemien på 1900-tallet. Den ble utløst av influensaviruset A/Singapore/1/57 (H2N2). Asiainfluensaen brøt ut i 1957 og hadde antagelig sitt utspring i Folkerepublikken Kina. Det anslås at den i årene 1957-1958 kostet mellom én og to millioner mennesker livet.
Asiainfluensaen ble utløst av en virussubtype som ved «antigenshift» var oppstått fra en kombinasjon av et menneskelig virus og et fjærkrepestvirus.
A/H2N2 smittet lett fra menneske til menneske og forårsaket frem til 1968 årlige nye influensainfeksjoner. Etter dette ble H2N2 «avløst» av subtype A/H3N2: A/H3N2 forårsaket i 1968 den pandemi som går under navnet Hongkonginfluensaen.
Chika Hirao

Landslaget

Chika Hirao spilte én landskamp for Japans kvinnelandslag.
EM i friidrett 2018 – Lengdehopp menn

Kvalifikasjonskrav

Kvalifikasjonskravet for lengdehopp menn var: 7,95.
Talle

Talle er avføring og urin av husdyr som er tråkket sammen med strø. Da er halm som er mest brukt som strø, men den kan også kombineres med sagflis eller sagflis alene. Dette er ofte en økonomisk og renslig dekke å ha i enkelte typer husdyrrom, da halm ofte er i overflod på mange gårder. Da strør man godt første gang, deretter strør man et tynnere lag, når tallen begynner å bli fuktig på toppen. Dette resulterer i et dekke som avgir varme, og er mykt å ligge på. Men det sliter veldig lite på klauver og hover, så det blir mere arbeid med skjære dette på dyra. Tallen kan senere måkes ut med traktor, og spres på åkerene som gjødsel. Den er fin med det at den avgir næringsstoffene sakte, noe som hindrer avrenning og avdamping av nitrogen og fosfor. Og den beriker jorda med organisk materiale, noe som kan gjøre den mere sterk mot tørke.
Købmagergades Postkontor

Købmagergades Postkontor, tidligere Den Kongelige Postgård, var et posthus i Indre By i København beliggende på Købmagergade 33 mellom Valkendorfsgade og Løvstræde. 
Bygningen er opprinnelig tegnet av Philip de Lange for oversekretær i danske kancelli Christian Møinichen. I perioden 1780–1912 var bygningen hovedsete for Post- og Telegrafvæsenet.
Postgården ble fredet i 1918. Fredningen omfatter det gamle palé med tilhørende sidefløy langs Valkendorfsgade.
I 1988 var postkontoret mål for et dramatisk røveri gjennomført av Blekingegadebanden. I juni 2015 ble postkontoret nedlagt, mens et nytt ble åpnet i Pilestræde 58.
Green Arrow

Fjernsyn

Green Arrow var en sentral del i siste halvdel av TV-serien Smallville, som varte til 2011, hvor han stod mye i ledtog med seriens hovedperson Clark Kent. Her ble han portrettert av Justin Hartley.
Karakteren er for tiden igjen TV-aktuell, denne gang som hovedperson i Arrow, nå spilt av Stephen Amell.
Puerto Princesa City

Puerto Princesa City er en by på øya Palawan på Filippinene. Byen er også hovedstaden i provinsen Palawan. Ved siste folketelling i 2007 hadde byen nesten 211 000 innbyggere. Puerto Princesa City grenser til kommunene San Vicente en Roxas i nord og Aborlan i sør. Vest for byen finner vi Sør-Kinahavet og Sulusjøen ligger i øst. Det totale arealet av byen er 2 308 km², og byen fra nord til sør ca 106 kilometer lang. Ved byen ligger Puerto Princesa internasjonale lufthavn.
Byen er kjent for sine krokodille-farmer og for sportsdykking.
Puerto Princesa City ble særlig hardt rammet da en tropisk syklon traff byen i november 2013. Store deler av byen ble ødelagt.
Oktogon (Budapest)

Historie

Før byggingen av Andrássy út i 1871, var det et stor hull i bakken på stedet, som ble utfylt. Senere ble det bygget fire bygninger i eklektisk stil rundt krysset, etter planer av arkitekten Antal Szkalnitzky. Fra 1936–1945 var plassen oppkalt etter Mussolini, og i perioden 1945-1990 bar stedet navnet 7. november-plassen. Fra 1990 ble det opprinnelige navnet igjen tatt i bruk.
«På Fjeldveien, En bergensk kjærlighedssang»

«På Fjeldveien, En bergensk kjærlighedssang», også kjent under navnet «Fjellveivisen», er en bergenssang skrevet av skuespilleren og teaterregissøren Hans Wiers-Jenssen. Melodien er hentet fra visen «Naar mit Øje er lukt» av den danske dikteren Hans Peter Holst.  Teksten i melodien er utvidet med en ekstra stavelse i hver linje, for å gi den folkelighet og spennings-elementer.  
Den ble sunget første gang i 1902 av bankassistent Arnt Grønlie på et arrangement til inntekt for den nye teaterbygningen på Engen.
Samme melodi ble i 1913 brukt av Karen Sofie Hanssen til revyvisa «Svart og hvitt», bedre kjent som «På Youngtorgets basar».

Teksten

Fjellveivisen.

Eg ve sønge om min sorg,

om min pie, Ingeborg,

som for evig havner knust mit unge hjerte.

Ja, med tårer her eg står

og min harpe langsomt slår,

for det letter at få trøkke ud sin smerte.
Det var en aftning, då eg gik

ut te Sandvigen med trik,

det var sommerkveld, og månen sken så bli, De!

Ikkje ondt eg tenkte på,

kuns en tur eg vilde gå,

mens han endte, ok, så svinagtig utidig!
For på Fjeldveien der sto

en yndig pigelil og lol,

hon var så storskjøn, at eg tenkte: Du får freste.»

Eg gikk hen og sa som så:

«Kveld mor! Kest ska turen stå,

Er du også ut' å går på byens beste?»
Ok. men hon – jo hon va go!

Tænk hon såg på meg og lo,

og sa «Gå hem igjen og sei, du har'ke vært der!»."

Men så følte eg på stand,

at mit hjerte kom i brand.

Då forsto eg, ka de kaller «elskovs smerte.»
Og så var bekjentskab gjort,

eg bedåret hinner fort.

For te sånt er somme pier nokså snaue.

Eg fortelte, kem eg va,

hon sa, k'est hon var ifra.

Og tænk, så var vi begge to fra same smaue.
Og så gikk vi arm i arm,

elskovslauen brændte varm,

– de er underlige Amor sine pile!

Og så kjøst' eg hinner kår

der et mindesmærke står

med den indskrift «Husk at hesten trænger kvile.».
Men eg skai sei', hon va'kje ty.

Då vi kom til Bellevy,

der fór træskheden hinner udi barmen.

For en sjømand der hon såg,

– han var borte' fra Laksevåg –

han sto og flirte med et hanorgel i armen.
Falskelig forlod hun mig,

sa farvel og tak for sig,

og gik med han! Ja, det var nok' å være kry a!

Men mit arme hjerte fik

akkurat s'et dolkestik:,

For tenk, hon lo utav meg, då hon gik, den slya!
Først bestemt' eg meg t'å dø

te å gå i dyben sjø

men etterpå bestemt' eg meg te å la det være.

Å du fagre, falske ven!

Mon vi træffest mer igjen?

Men på Fjeldveien, der går eg aldri mere!