Gibraltar Museum

Historie

Det har vært mislykkede forsøk på å etablere et museum i Gibraltar siden 1800-tallet. Betydningsfulle lokale funn kunne ikke bli beholdt i Gibraltar ettersom det var ikke et museum til å ta vare på dem. Det innebar at den første kjente hodeskalle av en voksen neandertaler, den såkalte neandertalerskalle, ble sendt til Naturhistorisk museum i London. Dette var kun den andre neandertalerfossil som noen gang har blitt funnet og ble utgravd ved steinbruddet Forbes' Quarry på nordsiden av Gibraltarklippen i 1848.
Den første kjente samlingen som ble etablert i Gibraltar var grunnet prost John White, feltprest i Gibraltar fra 1756 til 1774. Oppmuntret av sin eldre bror Gilbert White, samlet han zoologiske prøver som han studerte og sendte videre til England. Han fikk råd fra Giovanni Antonio Scopoli og skrev senere i England hva som er betraktet som den første detaljerte zoologiske redegjørelse av Gibraltar. Imidlertid ble Fauna Calpensis ble aldri utgitt og den sammen med hans samling har siden gått tapt. Den neste kjente nedtegnelse av hva noe som kunne minne om et museum er datert fra 1830. St Bernard's Hospital er kjent for å ha hatt et rom med naturhistoriske prøver og morbid anatomi. Men også her gikk samlingen tapt.
Det første faktiske forslaget på å opprette et museum i Gibraltar kom i 1835 ved et møte i Gibraltars vitenskapelige samfunn, en gruppe av britiske militæroffiserer som møttes ved garnisonens bibliotek. Det første museet ble etablert og huset i en leid leilighet. Museet ble så viktig og den fremste oppgaven for de deltagende at samfunnet endret sitt navn til Museum Society. En av milepælene for samfunnet, skjønt viktigheten ble ikke forstått i samtiden, var presentasjonen av Gibraltarskallen den 3. mars 1848 for samfunnet av dets sekretær, løytnant Edmund Flint fra Royal Artillery.

Opprettelse

Etableringen av hva som er dagens museum kan takkes general Alexander Godley som ble installert som guvernør av Gibraltar i 1928. Ved sin ankomst ga han en tale hvor han framhevet sin målsetning for reformer, som skulle «bidra til gjenopprette Gibraltar til dets framgang som hadde vist tegn på nedgagn.» Et av elementene i reformene var opprettelsen av et nasjonalt museum. Etter ni måneder i sin posisjon, den 30. juli 1929 ble Gibraltar Society opprettet. Dets fremste oppgave var å støtte kolonimyndighetene i opprettelsen av et museum. Godley greide å få to tilstøtende militærbrakker ryddet for å fungere som hus for museet. Valget var heldig da under et av dem, kjent som «Ordnance House» eller «Bombehuset» (fram til da boligen til den assisterende direktøren av materiellagrene), lå noe kamre av et badehus fra den mauriske perioden som hadde vært benyttet som en stall beliggende delvis under bakken.
Gibraltar Museum åpnet sine dører et år senere den 24. juli 1930. I tiden for det første årsdagen den 10. juli 1931 ble forordningen for museet gjengitt som «En bestemmelse som angår gamle monumenter og antikviteter og sørge for forvaltningen av Gibraltars museum.» På 1970-tallet huset museet det første kontoret for Gibraltars ornitologiske og naturhistoriske samfunn (GONHS). Grunnleggerne av denne organisasjonen var Joaquin Bensusan, daværende kurator ved museet, og Clive Finlayson, dagens direktør (per 2016).

Maurisk bad

De mauriske badene er lokalisert innenfor museets kjeller. De er bygget en gang på 1300-tallet under marīnidenes dynasti. Disse private badene er kjent for å ha vært innenfor palasset til Gibraltars guvernør. Bygningene ble benyttet som stall mens bygningen var under kontroll av det britiske militære ved at gulvet til et av rommene ble hevet slik at hestetrukne vogner kunne komme inn i rommet. Stedet er nå mindre enn opprinnelig da bygningen fikk betydelige skader under den store beleiringen av Gibraltar. Det er uansett et av de best bevarte mauriske badehus i Europa.
Utgravninger av museets hage avslørte et vannrør som er datert til den spanske perioden. Denne gikk til hagen fra Line Wall Road og er antatt å ha kommet fra en akvedukt som gikk langs veien fra brønnene sør for byen. Den gikk deretter gjennom rommene og til en cisterne under den interne patio.
Badene besto av rom tilsvarende til det romerske hypokaustsystemet for oppvarming av bad med en normal temperatur for omkledningsrom, et kaldt rom og et varmt rom. Kanaler under gulvet kunne la varm luft sirkulere som en form for oppvarming. Denne badeprosessen fungerte som moderne badstuer hvor gjestene kunne rense kroppen ved svetting ved å bevege seg fra varme til kalde temperaturer.