google/wiki40b huggingface dataset:
François Duval (komponist)

Liv og virke

François Duval var sønn av en parisisk dansemester med samme navn, som medvirket som danser under Lullys operaoppføringer. I koppskattfortegnelsene fra 1695 er faren oppført i 1. skatteklasse, noe som tyder på en opphøyd sosial og økonomisk posisjon.
Den tidligste kjente komposisjonen til Duval, Air nouveau, ble publisert i tidsskriftet Mercure Galant 1699. Senest fra 1704 fikk han privilegium på publikasjon av sine verk og sto i tjeneste hos hertug Filip II av Orléans. Duval dediserte sine fiolinsonater op. 1 til hertugen, dette er den første franske publikasjonen av fiolinsonater i italiensk stil, ett år før Jean-Féry Rebels Pieces pour le violon. Duval tok i bruk fiolinspesifikke spilleteknikker som var blitt kjent i Frankrike gjennom Arcangelo Corellis sonatesamling op. 5 (1700). En annen av Duvals tjenesteherrer var hertugen av Noailles; til ham dediserte han triosonater op. 2.
de Noailles lot Duval spille for kong Ludvig XIV, og Duval dediserte sonatesamlingen op. 3 til kongen. Fra nå av medvirket Duval under François Couperins Concerts royaux, sammen med Couperin (cembalo), Hilaire Verloge (gambe), André Danican Philidor (obo) og Pierre Dubois (fagott).
Duval ble medlem av Vingt-quatre Violons du Roy i 1714. Johann Adam Birkenstock regnes som Duvals mest framsående elev.

Verk

Duvals første sonater er komponert i italiensk stil, og røper at han hadde kjennskap til Arcangelo Corellis verk. Den hyppige bruken av dobbeltgrep og spill i høye posisjoner viser at han var en dyktig fiolinist. Med sine verk ryddet Duval veien for yngre komponister som Jean-Marie Leclair. Duvals sonater er skrevet dels i kirkesonatestil, dels på suiteform.
Sanomi

«Sanomi» er en belgisk sang og var Belgias bidrag til Eurovision Song Contest 2003. Sangen ble framført av gruppa Urban Trad på et kunstig språk. Låten er skrevet av Yves Barbieux. Sangen fikk 165 poeng under poengivningen og endte på andreplass blant de 26 deltakernasjonene.
Sangen er bemerkelsesverdig av flere grunner. «Sanomi» er den første sangen i Eurovision Song Contest som noen gang har blitt fremført på et oppfunnet språk (hvilket ble behørig kommentert av BBCs kommentator Terry Wogan som uttalte: «Three languages to choose from and they had to make up their own» (Tre språk å velge blant og de er nødt til å lage sitt eget). Utfallet av poenggivningen under finalen i Eurovision Song Contest 2003 var også blant de jevneste i konkurransens historie, med «Sanomi» på andreplass. Sangen kom bare to poeng bak vinnerlandet Tyrkia og sangen «Everyway That I Can», fremført av Sertab Erener, og tre poeng foran Russland og t.A.T.u. med «Ne ver, ne bojsja». Dette var også Belgias mest suksessrike bidrag på mange år.
«Sanomi» ble etterfulgt av «1 Life» med Xandee som Belgias bidrag til Eurovision Song Contest 2004.
Rudolf Bahro

Bakgrunn

Rudolf Bahro var den eldste av tre barn av kveglandbruksrådgiveren Max Bahro og hans hustru Irmgard, født Conrad. Familien levde til1945 i Niederschlesien, først i  Bad Flinsberg, så i nabolandsbyen Gerlachsheim (Landkreis Lauban), der Rudolf gikk på landsbyskolen. Mot slutten av annen verdenskrig ble faren innkalt til militærtjeneste, og havnet i polsk krigsfangenskap. Da østfronten rykket nærmere, ble familien evakuert. Under flukten kom Rudolf bort fra moren og sine søskener, og de søde kort etter av tyfus. 
Rudolf tilbrage så noen måneder med tanter først i Østerrike og så i Hessen, fant tilslutt sammen med faren, som drev en enkes gård i Rießen (Landkreis Guben). 
I 1951 giftet Max Bahro seg med en annen enke, Frieda Reiter, i Fürstenberg, som tok med seg sønnen Gerhard med seg inn i ekteskapet; han vat syv år emdre enn Rudolf.

Medlem av kommunistpartiet i DDR

Bahro ble medlem i SED i 1954 og studerte filosofi ved Humboldt-universitetet i Berlin fra 1954 til 1959. 
Frem til 1956 var han en sterk beundrer  av Lenin og Stalin, men avsløringene om stalinismen rystet verdensbildet hans. Etter studietida arbeidet han som SED-partifunksjonær i en landsby nord for Frankfurt (Oder) og senere ved Universitetet i Greifswald. Fra 1967 til 1977 jobbet han i administrasjonen til forskjellige bedrifter. 
Nedslåingen av Prahavåren og hans erfaring med DDRs økonomi førte ham til den konklusjon  at store forandringer var nødvendige i DDR. I 1972 begynte han å forfatte en doktoravhandling ("Über die Entfaltungsbedingungen der Hoch- und Fachschulkader in volkseigenen Betrieben der DDR"). Samtidig skrev han på et manuskript som ble grunnlaget for boka Die Alternative. DDRs ministeriet for statsikkerhet hindret arbeidet hans.  Bahro ble klar over at boka ikke kunne publiseres som planlagt i DDR, men fant en mulighet til å offentliggjøre den i Vest-Tyskland i 1977.

Fengslet, benådet, flukt til Vest-Tyskland

Bahro ble arrestert og dømt under falske anklager til åtte års fengsel. I 1979 ble han benådet i anledning av DDRs tredveårsdag. Han så ikke noen mulighet til å fortsette arbeidet sitt i DDR og flyttet til Vest-Tyskland. 
I Vest-Tyskland ble han medlem i partiet Die Grünen og forlot partiet igjen i 1985. Etter murens fall flyttet han tilbake til Øst-Berlin og ble der juridisk fullstendig rehabilitert. Han gikk inn for å bevare DDRs autonomi og forsvarte politikkens primat over økonomien. 
I sine siste år ble han interessert i åndelige spørsmål og forsøkte å forene spiritualitet og politikk. 
I 1994 ble det konstatert at han hadde blodkreft. Han døde i Berlin 5. desember 1997.
Donald Regan

Oppvekst og karriere

Regan ble født i Cambridge i Massachusetts som katolikk av irsk herkomst. Han avla sin grunneksamen i engelsk ved Harvard University i 1940 og avbrøt den videre utdannelsen ved Harvard Law School for å delta aktivt i andre verdenskrig i United States Marine Corps. Her tjenestegjorde han i Stillehavet og deltok i fem større slag, deriblant slaget om Guadalcanal og slaget om Okinawa. Ett år etter krigens slutt ble Regan ansatt hos investeringsbanken Merrill Lynch, hvor han til slutt avanserte til administrerende direktør, et verv han hadde i perioden 1971 til 1980.
Han var også nestleder for New York Stock Exchange i perioden 1973–1975 og en av de første direktørene for Securities Investment Protection Corporation. Regan talte for børsintroduksjonen av meglerfirmaer, noe som han mente ville være et viktig steg i moderniseringen av Wall Street. Merrill Lynch ble introdusert på børsen den 23. juni 1971 etter eksempel av firmaet Donaldson, Lufkin & Jenrette.

Politisk karriere

I 1981 ble Regan utnevnt til finansministerav daværende president Ronald Reagan. Han arbeidet med skattereformen, og både inntektsskattene og foretaksskattene ble senket i han periode. I 1985 byttet Regan noe uventet stilling med James Baker, som var den daværende stabssjefen i Det hvite hus. Han ble i denne stillingen frem til 1987 hvor han ble tvunget til å gå av på grunn av press etter avsløringene fra Iran-Contras-skandalen samt at han også hadde pågående konflikter med presidentens ektefelle Nancy Reagan.
Donald Regan ble utpekt som syndebukk for skandalen, og det spøkefulle uttrykket Reagan had Regan spredte seg i Washington. Som stabssjef hadde han stor innflytelse på hverdagspolitikken i Det hvite hus, blant annet på grunn av presidentens sykdom. Hans etterfølger Howard Baker påstod senere at Regan holdt på å kunne bli «statsminister» som følge av dette.
Etter pensjoneringen i 1987 levde han et stille liv borte fra offentligheten sammen med ektefellen Ann Buchanan Regan, som han var gift med i over 60 år. Han tilbrakte mye tid i sitt atelier hvor han malte landskapsbilder, hvorav enkelte har blitt solgt for store summer og henger på kunstmuseum. Donald Regan avled ved døden i 2003 på grunn av Alzheimers sykdom 84 år gammel, på et sykehus nær sitt hjem i Williamsburg i Virginia.
Unghirden

Unghirden var en underorganisasjon av NS Ungdomsfylking (NSUF), ungdomsorganisasjonen til det norske fascistpartiet Nasjonal Samling (NS). Unghirden var hird-organisasjonen for unge gutter og menn mellom 14 og 18 år, dannet etter mønster fra Hitlerjugend i det nazistiske Tyskland. Guttehirden var for gutter i alderen 10–14 år, mens NS-jentene 14–18 var medlemmer av Jentehirden.

Historie

«Hird» var krigsmennene til en høvding, stormann eller konge. NS Ungdomsfylking (NSUF) var en organisasjon for ungdommer generelt. Etter hvert ble det opprettet ulike underorganisasjoner. Hirden var NS' politiske tropper inspirert av Sturmabteilung (SA) i Hitler-Tyskland og hird og hirdmenn i norrøn historie. Hirdavdelingene var organisert militært.og medlemmene bar uniform, men var ubevæpnet. Øverste leder for NSUF var ungdomsfører og minister Axel Stang. NSUFs underavdelinger var som Hirden inndelt i lag, tropp, sveit, fylking og regiment.
For å bli medlem av Hirden måtte en sverge følgende ed:«Jeg sverger deg Vidkun Quisling som øverste hirdsjef og Fører for det norske folk å være tro og tapper, lover deg lydighet inntil døden, så sant hjelpe meg Gud.»
Flere ble i landssvikoppgjøret etter andre verdenskrig dømt for blant annet å ha vært medlem i Unghirden.
Stavanger naturhistoriske museum

Stavanger naturhistoriske museum ble navnet på tidligere Zoologisk avdeling ved Stavanger Museum fra 1. juli 2010, da Stavanger Museum og Rogaland Kunstmuseum ble fusjonert og skiftet navn til MUST – Museum Stavanger AS. Senere har avdelingen skiftet navn til Naturhistorisk avdeling, og har naturhistoriske utstillinger i den gamle museumsbygningen Stavanger Museum i Muségaten 16, der Stavanger Museum har holdt til siden 1893. Virksomheten omfatter også Ringmerkingssentralen og feltstasjonen Revtangen ornitologiske stasjon.
Jägermeister

Jägermeister er et tysk likørmerke tilvirket av Mast-Jägermeister i Wolfenbüttel i Tyskland
Jägermeister er en tysk urtelikør. Likøren inneholder 35 volumprosent alkohol. De 56 urtene som finnes i likøren er hemmelige og den har, ifølge Systembolaget, «en kryddig smak med en viss bitterhet, innslag av lakritsrot, tørkede urter, kanel, ingefær og pomerans». Den ideelle serveringstemperaturen ansees å være -18 °C.

Historikk

Jägermeister ble skapt av Curt Mast (1897–1970) som var sønn til eddikfabrikanten Wilhelm Mast i Wolfenbüttel.  Farens aktivitet innbefattet også vinhandel og var blitt grunnlagt i 1878. Da Wilhelm Mast ble syk tok Curt Mast over aktiviteten i 1918. På gaten Grosser Zimmerhof 26 i Wolfenbüttel gjenfinnes selskapets opprinnelige kontor innen det flyttet til nye lokaler på Jägermeisterstrasse på 1950-tallet. Curt Mast startet senere sprit- og likørproduksjon. Han eksperimenterte i flere år innen han i 1934 lanserte Jägermeister. Mast var selv jeger og kanskje var den turene med jaktlaget som inspirerte ham til produksjonen av likøren.
Skinnskatteberg

Skinnskatteberg er et tettsted i Västmanlands län i landskapet Västmanland i Sverige. Det er Skinnskatteberg kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 2 287 innbyggere.
Tettstedet ligger cirka 55 kilometer nordvest for Västerås.
Antônio Rinaldo Gonçalves

Karriere

Han har spilt for Santa Cruz, Fluminense, São Paulo, Sport Recife, Portuguesa, Gamba Osaka, Marítimo, Moreirense og Juventude.
Michael Ancher

Biografi

I 1871 søkte han kunsthistorikeren Julius Langes råd om kravene for å kunne bli figurmaler og ble samme høst tatt opp på Kunstakademiet. Sommeren 1874 besøkte han Skagen for første gang, og han forlot definitivt Kunstakademiet i 1875. Deretter oppholdt han seg i stadig større deler av året på Skagen der han først og fremst var fascinert av fiskernes liv og arbeide.
Ancher mottok De neuhausenske priser i 1877 for «En Lægprædikant, der holder Gudstjeneste på Skagens Strand» og fikk sitt endelige gjennombrudd som maler i 1880 med «Vil han klare pynten ?», som ble kjøpt av Christian IX. 
I årene etterpå fikk Skagen flere besøk av kunstnere, flest fra Skandinavia, slik at en etterhvert kunne snakke om en kunstnerkoloni. Sentralt i dette var Brøndums Hotel, hvor både Ancher selv og kollegaene møttes i hverdag og fest. Hans Anna var forøvrig søster av den daværende hotellverten, Dægn Brøndum. 
Selv om de fleste kunstnerne falt for det særegne lyset som fantes der, var det mest de nære ting og fiskernes liv og levnet Ancher malte og tegnet.
Michael Ancher er, sammen med sin kone Anna, avbildet på den danske tusenkroneseddel.
ISO 3166-2

ISO 3166-2 er den andre delen av ISO 3166-standarden, og ivaretar kodingen av underinndeling av land. Hensikten med de to standardene er å etablere en verdensomfattende av korte betegnelser som kan brukes på etiketter, containere etc. Det finnes om lag 3 700 enheter av denne koden.
ISO 3166-2-koder består av to deler som er bundet sammen med en bindestrek («-»). Den første delen er ISO 3166-1 alfa-2-elementet, og den andre delen er ett til tre tegn bestående av tall og/eller bokstaver.
Vettius

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), brune smygere med hvite flekker. Grunnfargen er gjerne rødlig brun, flekkene skinnende hvite. Artene er regnet som vanskelige å skille fra hverandre.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, enkelte eksemplarer kan forekomme så langt nord som Texas.
EM på skøyter 1923, menn

EM på skøyter 1923, herrer ble avholdt på Hamar stadion på Hamar den 3. til 4. februar. Tittelforsvarer var finnen Clas Thunberg, som i 1922 vant EM på Kaisaniimenlahti i Helsingfors. Harald Strøm, Norge ble euromester.
Uroens bokhandel

Uroens bokhandel var et litteraturformidlingstiltak i form av en pop up-bokhandel som kun solgte én bok, Uroens bok av den portugisiske forfatteren Fernando Pessoa.  
Initiativtaker, Christian Kjelstrup, drev bokhandelen i et lokale i Thereses gate i Oslo fra 26. mars til 2. april 2014. Litteraturstuntet, som også inkluderte en større mønstring av Pessoa-interesserte på Bislett Stadion, fikk bred medieomtale i Norge og Portugal og førte til at Uroens bok gikk fra et relativt begrenset publikum til å bli en norsk bestselger.
Senere åpnet Kjelstrup Uroens bokhandel under Litteraturfestivalen på Lillehammer 22. til 24. mai 2014 og i Lisboa 2. til 6. juli samme år. Inntektene fra boksalget i Lisboa ble donert til en videregående skole i den portugisiske byen Barcelos, der Kjelstrup organiserte en stilkonkurranse. Mange hundre elever leste Ibsen og Hamsun på portugisisk og skrev stil om dem. Vinnerne, fire elever, fikk en reise til Norge.
4. juni 2014 mottok Kjelstrup bokbransjens egen pris, «Gullboken», i kategorien «Årets markeds- og formidlingstiltak».
5.–6. november åpnet Uroens bokhandel i Longyearbyen, som fra før av ikke har noen bokhandel, og kunne derfor med en viss rett kalle seg «verdens nordligste bokhandel». Kjelstrup solgte 100 av 100 medbragte eksemplarer av Uroens bok, dvs. til ca. hver tjuende innbygger i byen.
Ut av Uroens bokhandel sprang også Fiolinanes bokhandel og Uroens kokebokhandel.
68 (album)

68 eller Freedom Singers 68 er et musikkalbum utgitt av De förenade FNL-grupperna i Sverige i 1968, det første på gruppenes plateselskap Befria Södern.
Under Vietnamkrigen arbeidet de svenske FNL-gruppene for å utvikle støtten til FNL og Vietnam og styrke motstanden mot USA, som de mente førte en imperialistisk krig. Som en del av aktiviteten ble det startet sanggrupper som underholdt ved møter og demonstrasjoner, og Freedom Singers på dette albumet var en del av dette miljøet.
Bak produksjonen av 68 sto Per Erik Andersson,  Maj Asplund, Joy Benigh, Olle Brusse, Gunnar Csiffary, Angelika Eriksson, Björn Grünstein, Birgitta Gunnarsson, Eva-Britta Järnefors, Anders Källström, Slim Lindén, Peter Lindstrand, David E Martini, Gunnar Moberg, Sten-Erik Moberg, Ola Palmaer, A Sjöstedt, Gunnel Wahlberg m. fl.
Det siste sporet på albumet er den svenske versjonen av FNLs «nasjonalsang»: Befria Södern (på vietnamesisk Giài phóng mién Nam).
Albumet ble utgitt i form av en 25-cm LP, altså litt mindre enn vanlig LP-format. Det ble utgitt med et 8-siders teksthefte. Albumet ble også spredt blant aktivister i de norske FNL-gruppene.
Teatro San Angelo

Teatro San Angelo (venetiansk dialekt; Teatro Sant' Angelo på italiensk) var et teaterhus i Venezia som var i drift fra 1677 til 1803.
San Angelo var det siste av de store venetianske teatrene som ble bygget under 1650–1660-årenes operamani, etter Teatro Santi Giovanni e Paolo i 1654, Teatro San Samuele 1655, Teatro San Salvatore 1661, Teatro San Giovanni Crisostomo i 1667.
Teatro San Angelo lå i Campo San[t'] Angelo, vendt mot Canal Grande og Rialtobroen. På tomta lå det tidligere to palazzi tilhørende familiene Marcello og Capello. Francesco Santorini fullførte prosjektet i 1676. Teatrets eiere var familiene til Benedetto Marcello og Capello.
Teaterhuset ble åpnet med operaen Helena rapita da Paride (1677) av Domenico Freschi, senere ble det spilt verk av Freschi, Gasparini, Albinoni og Bononcini. Fra rundt 1715 var teateret mest kjent som oppføringssted for mange av operaene til Antonio Vivaldi. Under Vivaldi ble operahuset i økende grad folkelig og kommersielt. Snart satte teateret opp operaer av Galuppi, som Argenide (1733), og skuespill av Goldoni.
I 1790-årene skrev abbeden Pietro Chiari for Teatro San Angelo, og i 1797 skrev Casanova et angrep på Chiari og pådro seg et fiendskap med Antonio Condulmer som var medeier av teateret og et medlem av Consiglio dei Dieci. På dette tidspunktet var teateret i kraftig tilbakegang.
Teateret ble stengt i 1803 og ombygget til et lager. Det ble så revet og tomta bebygd med Barocci Palazzo som idag er det firestjerners Hotell NH Marin.
Ytringen Avis

Ytringen Avis er en avis som utgis i Kolvereid i Nærøy kommune i Nord-Trøndelag. Avisen gis ut to ganger i uka, tirsdag og fredag. I tillegg til Nærøy, dekker avisen nabokommunene Vikna, Leka og Bindal.
The Various Contrivances by which Orchids Are Fertilised by Insects

The Various Contrivances by which Orchids Are Fertilised by Insects («De mangfoldige tilpasningene hvorved orkideer befruktes av insekter») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1862. Den var hans første større arbeid etter Artenes opprinnelse. I denne boka demonstrerte Darwin hvordan naturlig seleksjon kan forklare hvordan økologiske interaksjoner resulterer i koevolusjon, i dette tilfellet mellom orkideer og insekter.
Boka var en imponerede demonstrasjon av hvordan evolusjonære hypoteser kan forklare utformingen av ulike organer, og av hvordan disse kunne testes empirisk. Samtidig ga boka en bred oversikt over betydningen av pollinering og kan betraktes som grunnleggelsen av pollineringsøkologien som forskningsfelt. Den var den første i Darwins trilogi om konsekvensene av Knight-Darwin-loven (som innebærer at ingen organismer kan bedrive uavbrutt sjølbefruktning). De to andre var The Effects of Cross and Self Fertilisation og The Different Forms of Flowers.
Førsteutgavas fullstendige tittel var On the Various Contrivances by which British and Foreign Orchids Are Fertilised by Insects, and on the Good Effects of Intercrossing («Om de mangfoldige tilpasningene hvorved britiske og utenlandske orkideer befruktes av insekter, og om de fordelaktige effektene av kryssbefruktning»). En noe revidert andre utgave med forkorta tittel kom ut i 1877. Begge ble utgitt på John Murrays forlag.
Palazzo Ducale (Mantova)

Palazzo Ducale di Mantova er et bygningskompleks i Mantova fra det 14. til det 17. århundre. Det meste stammer fra Gonzagafamilien. Byggingene er forbundet med korridorer og gallerier og i det indre er det gårdsrom og haver. Palasset omfatter omkring 500 rom med omtrentlig areal på 34,000 m². Palasset er mest kjent for Mantegnas fresker i Camera degli Sposi, men har også andre arkitektoniske og kunstneriske verdier.
PGA National Golf Club

PGA National Golf Club er en golfklubb i Palm Beach Gardens i Florida, beliggende i et privat rekreasjonsområde med hotell, bungalower til utleie, spa, treningssenter, tennisklubb og restauranter. Golfklubben har fem golfbaner av mesterskapskvalitet, og har vært scene for mange store golfturneringer, inkludert Ryder Cup, PGA-mesterskapet og, fra 1982 til 2000, Senior PGA Championship.
Faresymboler

Advarselssetninger

Farlige kjemikalier skal også merkes med spesielle advarselssetninger i tillegg til faresymbolene. Det finnes to typer slike advarselssetninger: såkalte risikosetninger eller faresetninger som beskriver farene ved kjemikaliet, og såkalte sikkerhetssetninger som beskriver hvordan det kjemiske produktet skal håndteres på en forsvarlig måte.

Parallelle symboler

Fram mot 2015 innføres et nytt globalt system for merking av farlige kjemikalier i EU/EØS. I denne perioden vil to ulike sett med faresymboler brukes parallelt.
NO 1978/85

NO 1978/85 er Bibelselskapets bibeloversettelse som kom ut i 1978. I 1985 kom en utgave som var lettere språklig justert, derav navnet.
Oversettelsen bygger på mye av arbeidet som ble gjort med den såkalte Ungdomsoversettelsen som kom i 1959/61. I 1954 vedtok Bibelselskapet at man skulle lage en ny oversettelse, og i 1956 vedtok man oversettelseprinsippene man skulle jobbe etter. Oversettelsen skulle være en såkalt idiomatisk oversettelse, det vil si at man legger mest vekt på å få fram meningen bak ord og uttrykk som blir benyttet på grunnspråket, på bekostning av de nøyaktige ordene.
Professor Magne Sæbø ledet arbeidet med Det gamle testamentet, mens professor Sverre Aalen ledet arbeidet med Det nye testamentet. Den ferdige oversettelsen kom på nynorsk og bokmål i 1978 og ble godt mottatt. Blant annet uttalte den svenske biskopen Bo Giertz at det var verdens beste bibeloversettelse. Oversettelsen var en av de første i verden som la vekt på kjønnsinkluderende språk, og hadde stor påvirkning på de senere oversettelsene som kom i Sverige og Danmark.
Ghassanidene

Ghassanidene (arabisk: الغساسنة‎, al-Ghasāsinah) var et arabisk kongerike som ble opprettet av etterkommere av nomadiske Azdstammer fra det sørlige Arabia og Jemen som utvandret tidlig på 200-tallet e.Kr. til Levanten, hvor en del av dem smeltet sammen med hellenistiske kristne samfunn, konverterte til kristendommen. Andre kan ha vært kristne allerede ettersom en nestoriansk form for kristendom hadde spredt seg i enkelte arabiske byer og nestorianerne utvandret nordover for å unnslippe forfølgelse. De bosatte seg som bønder sør i Syria og i 502 ble de allierte, foederati, med det bysantinske rike.
Som bysantinske allierte kjempet ghassanidene sammen mot det persiske Sasanideriket og persernes arabiske allierte, lakhmidene. Ghassanidenes landområder fungerte som en buffersone mot land som bysantinerne kontrollerte mot angrep fra beduiner. Ghassanidene var monofysittiske kristne, og ble utsatt for forfølgelser av den bysantinske keiser Justinian I den store, men under ghassanidekongen al-Harith ibn Jabalah (529-569) fikk de utnyttet keiserinnens sympati for sin tro og fikk viet Jakob Baradai til biskop. Han grunnla den jakobittiske kirke i det syriske område som fortsatt eksisterer. Få ghassanider ble muslimer som følge av den islamske erobringen. De fleste forble kristne til tross for forfølgelsen og slo seg sammen med melkittiske og syrisk-kristne samfunn innenfor det som nå er Jordan, Israel, Syria og Libanon.