google/wiki40b huggingface dataset:
Cuthbert Ottaway

Bakgrunn

Ottaway begynte med idrett gjennom studier ved Eton College og siden Oxford University, hvor han også drev med friidrett og forskjellige racketspill.  Han var også utdannet og praktiserende skrankeadvokat.
Han giftet seg i august 1877 med Marion Stinson fra Hamilton, Ontario, som han hadde møtt mens han turnerte i Canada med det engelske cricketlandslaget.  Deres datter Lillian ble født etter hans død av tuberkulose bare 27 år gammel.

Fotball

Mest suksess hadde Ottaway som fotballspiller. Dette var på en tid da fotballen var i startfasen, og regler og interesse for sporten begynte å feste seg.  Ottaway var rask og en utmerket dribler, og var med i tre FA-cupfinaler på rad – alle for forskjellige klubber, siden det var vanlig å spille for flere lag på den tiden.
Ottaway ble kjent for sin gode teknikk i en æra da det å sparke motstanderne var akseptert.

Internasjonalt

Pådriveren bak kampene mot Skottland (og også FA-cupen) var Charles Alcock, som var sekretær i FA og hadde ansvar for laguttaket. Alcock hadde utnevnt seg selv til kaptein på England, men ble skadet i en seriekamp og valgte Ottaway som erstatter i tidenes første godkjente landskap, mellom Skottland og England 30. november 1872
Kampen endte 0-0, og rapportene kunne melde om et angrepsvillige engelsk lag som ble fullstendig avkledd av et velorganisert skotsk forsvar. At skottene var godt organisert var ikke overraskende, siden alle spillerne kom fra samme klubb – Queen's Park.
Ottaway spilte ikke returoppgjøret på Kennington Oval i 1873, som England vant 4-2. Men han var med i den tredje kampen mot Skottland, 7. mars 1874, og som i sin forrige landskamp var han kaptein. Skottland vant 2-1.

Cricket

Ottaway spilte også cricket for en rekke klubber.  I 1872 turnerte han med landslaget i Canada og USA, men hans beste år var i 1873, da han endte opp som femte beste slagmann i the national first-class.
Kinas kommunistpartis 14. sentralkomité

Kinas kommunistpartis 14. sentralkomité var i sesjon fra 1992 til 1997. Det avholdt syv plenarsesjoner.
Pengzhou

Pengzhou (kinesisk: 彭州市; pinyin: Péngzhōu) er et byfylke i den subprovinsielle by Chengdu i den kinesiske provinsen Sichuan.
I 1999 hadde det ca. 780.000 innbyggere. Arealet er på 1.420 km².

Kulturminner

Til severdighetene i fylket hører det tidligere katolske presteseminaret Seminarium annuntiationis, bygd av misjonskongregasjonen Det parisiske ytremisjonsselskap. Det ble erklært verneverdig av kinesiske myndigheter i 2006. Byggingen tok 13 år, og mer enn tusen arbeidere var involvert på det meste. Det ligger i landsbyen Shuyuan i storkommunen Bailu. Seminaret, som stod ferdig 24. mai 1908, ble rasert av jordskjelv få dager før sitt hundreårsjubileum. Pengzhou var ca. 45 kilometer sør for jordskjelvets episenter i fylket Wenchuan.
«Det udødelige Ges fjell» 葛仙山 (Gexian Shan) ligger også i fylket; det er et viktig sted for daoismen.
Alina Kabajeva

Kilder

Det ryktes at Putins elskerinne skal tenne OL-ilden - db.no
Thomas Pelham-Holles, 1. hertug av Newcastle

Bakgrunn

Han var sønn av Thomas Pelham, lord Pelham, og søstersønn av John Holles, hertug av Newcastle-upon-Tyne. Han ble adoptert av Holles i 1711 og la Holles til  slektsnavnet Pelham, og ble hans arving.

Karriere

Tro mot slektens whig-tradisjoner virket Pelham-Holles, som var blitt en av Englands rikeste jordeiere, for å befeste den hannoverske tronfølgen. Han ble opphøyd av kong Georg I i 1714 til jarl av Clare og i 1715 til hertug av Newcastle-upon-Tyne, som belønning for oppsetting av styrker mot Jakob Edvard Stuart, tronpretendenten. Han bar fra tidligere (siden 1712) tittelen baron Pelham-Holles. 
Han inntrådte i 1724 i Walpoles ministerium som statssekretær og var lenge kun et redskap og et ekko av Walpole, men begynte i 1737 å tilnærme seg dennes motstandere. Sin statssekretærplass beholdt han også under Wilmington og under sin bror Henry Pelham, som i 1743 ble første skattkammerlord i det ministerium hvis virkelige sjef først var lord Carteret, men som etter at han ble trengt unna (november 1744) etterhvert ble behersket av brødrene Pelham.
Etter brorens død i 1754 ble Pelham-Holles selv statsminister. I november 1756 ble han imidlertid tvunget til å avgå under presset av almenhetens harme over tapet av Menorca til franskmennene. Han fikk da tittelen hertug av Newcastle-under-Lyme. Allerede i juli 1757 ble han atter som første skattkammerlord kabinettets nominelle sjef (Pitt d.e. var den virkelige), men i mai 1762 ble han fortrengt av lord Bute. 
Han var deretter lordseglsbevarer i Rockinghams kabinett (juli 1765-august 1766) og gikk i dette inn for opphevelsen av den for de nordamerikanske kolonistene forhatte stempelskatten. Pelham-Holles ble ofte latterliggjort (blant andre av Horace Walpole) for sitt nervøse og viktige måte å opptre på; han var imidlertid en dyktig parlamentstaktiker og ytterst arbeidsom som embedsmann. 
Han døde barnløs, og den siste av hans hertugtitler gikk sammen med godsene over til hans søstersønn Henry Pelham-Clinton, 2. hertug av Newcastle.
Brønnerud skole

Klasser

Brønnerud skole er en aldersblandet skole. Den er delt i fem grupper, hvorav tre for 1-4. trinn og to for 5-7. trinn
Deler av undervisningen skjer i de aldersblandede klassene og andre deler av undervisningen
er organisert på klassetrinnene.
Lorents Aage Nagelhus

Lorents Aage Nagelhus (født 18. mars 1935 i Overhalla) er en norsk kunstner, musiker, komponist og forfatter av en rekke bøker om musikk.
Nagelhus var lærer ved Gerhard Schønings skole i Trondheim fra 1958, i lærerutdanninga i Trondheim fra 1962, som førsteamanuensis ved Høgskolen i Sør-Trøndelag, Avd. for lærerutdanning fra 1980 til 2004. Nagelhus er medlem av Norske Billedkunstnere som maler og grafiker. Han er også medlem av Landsforeningen Norske Malere, og medlem av  Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening.
Nagelhus er omtalt i Norsk kunstnerleksikon og i Who's Who In International Art (Lausanne 1994/95). Hans fagbøker er utgitt av Norsk Musikforlag a/s og Akademia Forlag (Tapir akademisk forlag).
Etter debut i Statens Kunstutstilling 1980 har Nagelhus hatt en rekke separatutstillinger med grafikk og malerier, og er innkjøpt av kunstforeninger, mange statsinstitusjoner, kommuner, banker, skoler/høgskoler og helseinstitusjoner. Hans tresnitt er særpreget med trestrukturer, og med en spesiell teknikk kan han iblant overføre trestrukturer til oljemaleriet. Motivene i hans kunst er nokså forskjellige: Mellom-menneskelige forhold, dyrebilder og naturbilder, videre motiver hentet fra norsk middelalder/vikingtid. Landskapene er ofte hentet fra Trøndelag.
Farmen: sesong 14

Farmen 2018 er den fjortende sesongen av den norske reality-tv-serien Farmen. Innspillingen foregikk i Finnskogen, nærmere bestemt på Gjedtjernet gård i Grue. Opptakene ble gjort sommeren og høsten 2018. Sesongen hadde premiere på TV 2 den 25. september 2018,  mens finalen ble sendt 9. desember 2018. Gaute Grøtta Grav var programleder. 
Nytt i denne sesongen var at utstemte deltakere fikk en sjanse til kjempe seg tilbake på farmen ved å delta i en sidekonkurranse. Dette gikk ut på at de måtte oppholde seg på en alternativ gård kalt "Torpet". Der var det også tre tidligere Farmen-deltakere som hadde en sjanse til å bli en del av konkurransen. Deltakerne på Torpet måtte jevnlig delta i dueller der en gikk ut, noe som medførte at det aldri var mer enn fire deltakere der. Etter en vist antall uker skulle de tre siste kjempe sammen i en finale der vinneren fikk komme tilbake til hovedkonkurransen.
To deltakere trakk seg underveis.
Tonje Garvik vant denne sesongen da hun slo Kjetil Nørstebø 11-10 i finalen. Finalespørsmålene bestod av ti oppgaver der to var praktiske, syv teoretiske og en blandingsoppgave. Tonje startet med to kniver, mens Kjetil hadde tre (etter at han ble deltakernes valg). Etter at omgangen var over stod de likt med ti rette hver. Det ble derfor et ekstra spørsmål der de skulle navngi eksakt dato når første verdenskrig sluttet. Den oppgaven var det kun Tonje som svarte riktig på.
Finalen ble preget av oppvaskmøter, dårlig stemning og anklager om finalejuks. Anklagene om juks ble rettet mot produksjonsselskapet Strix og kom fra finalist Kjetil Nørstebø som mente det hadde foregått et skitten spill i kulissene. Anklagene gikk ut på at den andre finalisten, Tonje Garvik, skal ha fått vite deler av finalespørsmålene på forhånd og at det skal har vært tette bånd mellom henne og noen i produksjonen. TV 2 avviste anklagene
Universitetet Lille I

Universitetet Lille I (Lille I) er et kombinert forskningsinstitutt og universitet i Villeneuve d'Ascq, i nærheten av Lille, Frankrike grunnlagt i 1854. 
Lille I er regnet blant de verdensledende, akademiske institusjonene innen teknologi og vitenskap, i tillegg til mange andre felt, bl.a. sosiologi. 
I 2013 var det 19 600 studenter ved Lille I.
Casio PV-100

Spesifikasjoner

Skjermen var på 128x128 piksler, som var lavere enn Palms PDA-er fra samme tid. Den hadde ikke tekstgjennkjenning, så all innmating gikk igjennom en skjermtastatur. Enheten hadde 1 MB minne til lagring av data og kjøring av programmer. Prosessoren var en NEC V30MZ (20 MHz)cpu, som var kompatibel med standarden Intel x86.

PV-200

PV-200 var identisk til PV-100, bortsett fra at den hadde bakgrunnsbelysning og 2 mb minne.
Bergen-Hardanger Billag

NSB som hovedaksjonær

NSB var hovedaksjonær i BHB og hadde 66 prosent av aksjene. NSB stilte også verkstedslokaler på Kronstad i Bergen til rådighet for selskapet. BHB sine busser hadde holdeplass ved Grand Hotel Terminus fram til Bergen Busstasjon ble tatt i bruk.

Tidlig fase

Selskapet drev personbilruter på strekningen Bergen – Arna – Samnanger – Kvamskogen – Norheimsund, i alt 116 km med sideruter. Et annet selskap, Bilgodsruta Bergen-Hardanger hadde hånd om godstrafikken på strekningen i samarbeid med HSD.
BHB hadde det første året 4 busser i drift. I 1940 hadde det blitt 14 vogner, det samme i 1945, men bare ni vogner var i helt i driftsmessig stand. I 1952 hadde selskapet 21 vogner i drift, og nå hadde de første dieseldrevne vogner kommet i drift.

Sluttfase og avvikling

I 1977 var Bergen-Hardanger Billag AS med på å stifte Bergen-Hardanger-Voss Billag (BHV) sammen med selskapene Voss-Stalheim-Gudvangen Automobillag og Bergen-Dale-Voss Billag. Det nye ruteselskapet overtok konsesjonene og videreførte driften som ett selskap, mens de gamle selskapene fortsatte å eksistere som eiere av BHV. Det var 1. januar 1978 at BHV overtok driften fra de tidligere selskapene.
BioFokus

BioFokus er en binæringsdrivende stiftelse og tilbyr naturfaglig kompetanse innen biologisk mangfold, med spesialkompetanse på en rekke områder som skogøkologi, kulturlandskap, karplanter, vedboende sopp, lav, fugl, pattedyr, krypdyr og laverestående fauna.
BioFokus har som formål å tilrettelegge informasjon om biologisk mangfold for beslutningstakere, samt formidle kunnskap innen fagfeltet bevaringsbiologi.
Fra 2010 og ett par år framover deltar BioFokus i Artsprosjektets arbeid med å kartlegge arter som finnes i norsk natur, samt hvilke miljøer de er knyttet til.

Historikk

BioFokus ble stiftet 1. juli 2000 som en viderføring av Siste Sjanse. Dette var en faggruppe opprettet i 1992 og lå under Naturvernforbundet i Oslo og Akershus (NOA). Siste Sjanse bestod i begynnelsen av en liten gruppe personer, hovedsakelig biologistudenter.
Nørreport stasjon

Historie

Stasjonen ble åpnet 1. juli 1918 som del av tunnelforbindelsen mellom Københavns hovedbanegård og Østerport. De første S-togene stoppet først etter den 15. mai 1934 ved stasjonen. 19. oktober 2002 ble Metro innviet. Den firesporede "gamle" stasjonen, som gikk i retning nord-syd, ble forbundet med den nye med nyanlagt tunnel. Metrostasjonen var til 29. mai 2003 endestasjon for linjene M1 og M2, før strekningen til Frederiksberg ble åpnet. Fra høsten 2011 til 2014 foregår en større fornyelse av Nørreport.
Senter for grunnforskning

Senter for grunnforskning ved Det Norske Videnskaps-Akademi (engelsk: Centre for Advanced Study at the Norwegian Academy of Science and Letters (CAS Oslo)) er et frittstående forskningssenter i Oslo som hvert år huser tre internasjonale, tverrfaglige forskningsprosjekter. 
At forskerne jobber i grupper, på tvers av disipliner og er internasjonalt sammensatte gjør senteret til det eneste av sitt slag i Norge.

Historikk

Senteret leier lokaler i Vitenskapsakademiets hus, tidligere Statsråd Astrups villa, i Drammensveien 78.
Tanken om et eliteforskningssenter i Norge ble lansert av Gudmund Hernes i en kronikk i Dagbladet i 1986 da han argumenterte for at Norge trengte et eliteforskningssenter med inspirasjon fra blant annet The Institute for Advanced Study i Princeton.
I 1989 ble Senter for høyere studier (SHS) etablert som en stiftelse, og den nye institusjonen ble offisielt åpnet 1. september 1992 Gudmund Hernes var senterets styreleder fra etableringen i 1989 til han ble statsråd i Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet i Gro Harlem Brundtlands tredje regjering.
Senteret skiftet i 2002 navn til Senter for grunnforskning ved Det Norske Videnskaps-Akademi. Det engelske navnet har hele tiden vært Centre for Advanced Study at the Norwegian Academy of Science and Letters.
Tanken om eliteforskning er senere videreført blant annet ved etableringen av en rekke Sentre for fremragende forskning (SFF) i regi av Norges forskningsråd. Senter for grunnforskning skiller seg fra disse blant annet ved å være et nasjonalt senter, med samarbeidsavtaler med alle de store norske universitetene samt enkelte vitenskapelige høyskoler.
Jennie, Jennie

Eurovision Song Contest

Den svenskspråklige versjonen av sangen vant Melodifestivalen 1975, som ble arrangert i Göteborg 15. februar 1975. «Jennie, Jennie» ble dermed det svenske bidraget til den internasjonale finalen som dette året ble arrangert i  Stockholm lørdag 22. mars 1975. 
Foran den internasjonale finalen fikk låten engelsk tekst, med samme tittel. I årene 1973–1976 kunne nemlig deltakerne synge på det språket de ville, og Sverige deltok med den engelske versjonen. I finalen deltok rekordmange 19 land, og Sverige var det 18. og nest siste bidraget ut på scenen. I avstemningen fikk sangen 72 poeng og en åttendeplass. De høyeste poengene kom fra Norge og Tyrkia som ga åtte poeng.
Oppkjøringen frem mot Eurovision Song Contest var preget av dramatikk. Blant annet ville det svenske Teaterförbundet nekte Lasse Berghagen å opptre i finalen, siden sendingen også skulle overføres til Chile. Bakgrunnen var Augusto Pinochets militærkupp i Chile to år tidligere, og forbundet ville vise sin sympati med sine chilenske kollegaer. Teaterforbundet kunne nekte Berghagen å opptre, siden programmet også ble sendt utenfor Det europeiske kringkastingsområdet. Til slutt bøyde Sveriges Radio av, og programmet ble ikke kringkastet til Chile. På finaledagen fikk også Berghagen politieskorte på grunn av drapstrusler.
Tid for ømhet

Handling

Aurora (Shirley MacLaine) og Emma Greenway Horton (Debra Winger) er mor og datter som søker etter kjærligheten. Vi begynner med Emmas bryllup, Aurora avslører hvor vanskelig og omsorgsfull hun kan være. Filmen sentrerer seg om flere år av deres liv hvor begge finner sin grunn til å leve videre og finne lykke.

Oppfølger

I 1996 ble oppfølgeren Tid for mer ømhet (The Evening Star) utgitt, med MacLaine og Nicholson i de samme rollene. Den ble ingen nevneverdig suksess.
Ayan

Etymologi

Mannsnavnet betyr «tid, epoke, alder».
Kvinnenavnet betyr «lykke» "Gud's gave".

Kjente personer med navnet

Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Avdeling Q

Filmrettigheter

Filmrettighetene til bøkene om «Avdeling Q» er kjøpt opp av Lars von Trier og Peter Aalbæk Jensens selskap Zentropa. Planen er å filmatisere de fire første bøkene. "Kvinnen i buret" utkom 2013 og "Fasandreperne" kom 28. november 2014 på norske kinoer. "Flaskepost fra P" Kom ut 6. mai 2016 (Norge).
Hemileuca

Utseende

Middelsstore (vingespenn 50-90 millimeter), forholdsvis spinkle, bredvingede påfuglspinnere uten øyeflekker på vingene. Kroppen er kledt med nokså lange, litt uryddige hår. Vingene er kontrastrikt tegnet i svart, hvitt, gult, brunt eller oransje.

Levevis

Som hos mange andre påfuglspinnere kan larvene leve på mange ulike busker og trær. Larvene lever gjerne selskapelig, i alle fall som unge. De kan legge ut på vandringer på en lang rekke, den ene bak den andre. Som andre påfuglspinnere har de voksne reduserte mundeler, og de tar ikke næring til seg. Noen flyr om natten, andre om dagen.

Neslehår

Larvene, til dels også de voksne sommerfuglene, er kledt med neslehår. Disse frigjør gift om man kommer i kontakt med dem og kan utløse hudirritasjon, av og til også mer alvorlige komplikasjoner. Hemileucinae er den sommerfugl-gruppen som forårsaker mest medisinske problemer i Mellom- og Sør-Amerika.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Mexico.
Limbo Party

Limbo Party er et musikkalbum med Chubby Checker, utgitt i 1963.
Torshaug Idrettsforening

Torshaug idrettsforening (Torshaug IF) var en idrettsklubb på Torshov i bydel Sagene i Oslo. Klubben ble etablert 30. juni 1909. 
For klubben har friidrett vært den sentrale idretten, men er den hadde perioder med tilbud innen fotball, boksing, bryting og sykling. I 1914 slo klubben seg sammen med Bjølsen IF. 
Fra 1926 fikk klubben tilgang til Sagene gymnastikksal som treningslokale for boksing. Dette gjorde at klubbens satsing på boksesporten tok seg opp i påfølgende årene, og klubben kan vise til en rekke norgesmestere inne boksing og friidrett. 
Blant klubbens mest kjente boksere er Felix Dobbertin og Aage Andersen, mens det innen friidrett er Charles Hoff og Thorvald Minde som er de mest kjente. Torshaug IF ble formelt avviklet 10. juni 1999, dette kom etter minimal aktivitet siden 1960-tallet.
Aldo Corzo

Landslaget

Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Norsk Tidend

Fedraheimen

Fedraheimen ─ «eit Vikeblad aat det norske Folket» ble startet av Arne Garborg høsten 1877. Bladet ble nedlagt i 1891. Fedraheimen var det første nynorske riksorganet som var noe mer enn et énmannsforetak (slik Vinjes Dølen hadde vært). I 1894 startet Rasmus Steinsvik Den 17de Mai, en avis med et radikalt, nasjonalt ståsted, kombinert med et vidt internasjonalt utsyn. Dette skal ha vært en videreføring av Fedraheimen. Undertittelen lød i alle fall navnet «Fedraheimen».
Bernard Panafieu

Prest

Panafieu ble presteutdannet ved presteseminarer i Albi og Issy-les-Moulineaux, og ble presteviet i 1956 for erkebispedømmet Albi. Han ble i 1962 sogneprest i Saint-Sauveur-de-Mazamet og kapellan for gymnaset La Pérouse i Albi. Han ble kapellan for universitetssognet og ansvarlig for kapellanene for offentlig utdannelse. Han var kapellan for studentene i Toulouse fra 1967 til 1970, curé-doyen av Brassac (1971–74) og generalsekretær for presterådet (1973–74).

Biskop, erkebiskop

I 1974 ble han hjelpebiskop i Annecy, et bispedømme i Alpene. I 1978 ble han promovert til erkebiskop av  Aix i Provençe. I 1994 ble han koadjutor-erkebiskop av den store sørfranske havnebyen Marseille, og overtok som ordinær erkebiskop der den 22. april 1995.

Kardinal

Pave Johannes Paul II kreerte Panafieu til kardinal i 2003. Frem til sin pensjonering var han medlem av Det pavelige råd for interreligiøs dialog og Det pavelige råd Justitia et Pax.
Da kardinal Panafieu den 26. januar 2006 fylte 75 år, som er den alder som kirke­retten ber biskoper om å tilby paven sin avskjed, sendte han sin avskjeds­søknad til pave Benedikt XVI (2005-13). Søknaden ble innvilget den 12. mai samme år. Hans etter­følger ble i 2006 Georges Paul Pontier.
Belawan

Belawan er en havneby i provinsen Nord-Sumatra på Sumatra i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 102 700.
Havnen i Belawan er den viktigste utskipningshavn for Medan og størstedelen av det nordige Sumatra. Herfra eksporteres gummi, tobakk, olje, palmeolje, krydder, kopra, te og fibre.
Havnen var sentral for hjelpearbeidet etter jordskjelvet i Indiahavet som fikk katastrofale følger sørlig for provinsen Aceh nær Belawan.
Escarabaeus

Utseende

Store og brede, litt flate, blankt svarte skarabider. Hodet er bredt skovlformet med butte tenner på forkanten. Beina er lange og kraftige gravebein.

Utbredelse

Slekten er utbredt over store deler av Afrika og i det sørlige Palearktis øst til India.
Sanctus Omega Broderskab

Sanctus Omega Broderskap er en linjeforening for studenter på studieprogrammene elektronisk systemdesign og innovasjon og kybernetikk og robotikk ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).

Historie

Sct. Omega Broderskab ble offisielt stiftet 21. november 1919 på daværende NTH (i dag NTNU Gløshaugen) av et kull elektrostudenter. Til å begynne med var det en eksklusiv klubb forbeholdt 3. og 4. årskurs, og for å bli tatt opp måtte man sende inn en fyldig søknad.
Opplegget for det hele går fram av et avsnitt fra 1919 i Cantzlers bok: 
Man ville legge det an så den grå hverdagslighet ikke skulle få komme med.
Broderskabet skulle være et sted fjernt fra dagens strid og den moderne tids jag.
Hvad var da naturligere enn at vi lagde rammen i middelalderens stil – her i den gamle by med sine mange minder fra svunnen tid, – byen med Domen, det gamle bispesete, – og centrum for hele Skandinaviens religiøse mystik.
Fra starten av var Sct. Omega Broderskab forbeholdt mannlige medlemmer, men i 1943 ble første kvinne tatt opp i linjeforeningen. Siden har jenteandelen stort sett gått oppover, og i dag engasjerer mange jenter seg i det sosiale livet i foreningen.

Organisasjon

Sanctus Omega, en mystisk og guddommelig figur, er ordenens øverste beskytter. Under står de Sechs Store, som er Sanctus Omegas stedfortredere.  Ansvaret for linjeforeningens daglige drift innehar Hovedstyrets seks medlemmer. De holder oversikt over og orden på det skjer i de ulike komiteene og styrene. I tillegg arrangerer de ekskursjoner, general-forsamling, teaterbesøk og ikke minst fadderordningen og immatrikuleringsfesten.
Nye medlemmer blir per i dag tatt opp fra første klasse på sivilingeniør-linjene for elektronikk og kybernetikk ved en spesiell seremoni som foregår på opptaksfesten, Phaestum Immatricularis. Sct. Omega Broderskab har også en fadderordning, som bidrar til at nykommere føler seg velkommen i linjeforeningen, og til at det gode miljøet innad i Broderskabet opprettholdes.
De opprinnelige linjer blir fortsatt fulgt. Språket er holdt i gammeldags kancellistil, og ved store høytider er det formell påkledning. Sct. Omega Broderskabs motto er fremdeles bevart: 
Vivat, Crescat, Floreat
De første brødrene innførte dette som et mål for hva Broderskabet skulle være: «levende, skapende, blomstrende».
Rammen for foreningen er den samme som før, men retningslinjene er søkt tilpasset den enorme veksten i studenttallet. Ellers kjemper Sct. Omega Broderskab med de samme vanskeligheter som de andre linjeforeningene ved skolen. Studentene har et hardt studieprogram å følge og ofte også dårlig økonomi, noe som gir liten tid og penger til overs for fritidsengasjement og festlige gjøremål. Men det finnes alltid en del tro tjenere til Sct. Omega, som holder liv i de gamle skikker og arbeider med å tilpasse disse til de nye tiders krav.