google/wiki40b huggingface dataset:
Izuøyene

Geografi og geologi

Den største øya målt i areal og befolkning er Izu Ōshima, som også ligger nærmest kysten av Honshu. Ōshima er en meget aktiv stratovulkan som sist hadde utbrudd i 1990. Øya er også kjent for sine varme kilder og rike flora, bl.a. kamelia som brukes til fremstilling av kameliaolje.
To-shimas vulkanfjell har ikke hatt utbrudd på flere tusen år. Denne øya er også kjent for produksjon av kameliaolje. Kamelia dekker 80 % av øya.
Den lille øya Udone-shima var tidligere befolket, men er nå forlatt. Vulkanen på øya er utdødd.
Nii-jima er kjent for sine hvite klipper og hvite strender skapt av den vulkanske bergarten ryolitt. Øya har ikke hatt vulkansk aktivitet siden 900-tallet, men er hjemsøkt av hyppige jordskjelv. Like ved Nii-jima ligger Shikine-jima, også kjent for vakre strender, samt varme kilder.
Kōzu-shima er en relativ flat øy, og mangler de dramatiske klippene man kan se på andre øyer i arkipelet. Det har ikke vært vulkansk aktivitet siden 800-tallet.
Miyake-jima er en aktiv stratovulkan som sist hadde utbrudd i 2010. Med den vulkanske aktiviteten følger også giftige gasser som, alt etter vindretningen, kan være farlig for befolkningen som stadig holder til på øya. Innbyggerne er rådet til alltid å ha en gassmaske for hånden.
Hachijō-jima er den nest største øya i gruppen, målt både i areal og innbyggertall. Den har ikke hatt noen vulkansk aktivitet siden 1600-tallet. Klimaet er subtropisk, og bregner, palmetrær, hibiskus og bougainvillea dekker øya.
Den siste befolkede øya på vei sørover er den eksotiske øya Aogashima. Den er kjent for sitt vulkanfjell som har en kaldera inne i en større kaldera. Siste utbrudd var på slutten av 1800-tallet.
Lenger sør finnes fire små, vulkanske og ubebodde øyer, blant annet det særpregede fuglefjellet Sōfu Iwa (Lots Hustru) som kun er 0,005 km² stort, men når en høyde av 100 moh.

Eldre historie

På «De sju Izuøyer» er det så langt sør som Hachijō-jima funnet spor av bosetning som går tilbake til steinalderen. De eldste sporene peker tilbake på ainufolket Koro-pok-guru som bodde der før japanerne kom (jōmonkulturen). Men man regner med at mennesker allerede for 20 000 år siden krysset over til øyene for å hente obsidian som de brukte som steinredskaper. På denne tiden var havnivået lavere, og flere av øyene var forbundet til en større øy.

Turisme

Øyenes vakre natur og dramatiske geologi, samt nærheten til «fastlandet» og fergeforbindelsene dertil gjør dem til populære reisedestinasjoner.
Det Kongelig Allernaadigst Octrojerede Nordske Compagnie

Det Kongelig Allernaadigst Octrojerede Nordske Compagnie, også kalt for Fabrikkompani, Det norske kompani og Sorte kompani, var et foretak som fikk sitt privilegium 21. mai 1739 av kong Kristian VI. Det hadde i praksis rett til å utnytte alle naturherligheter, bortsett fra det som var utnyttet av andre.
Formålet med foretaket var «at præparere og til Nøtte føre Landets Producter samt udi den lovligste og reelleste Intention (hensikt), ikke alleene at beholde alle Penge i Landet saavidt mueligt, men endog aarligen anseelige Penge Summer fra fremmede Lande at indtrække, at forskaffe mange Undersaatter Næring, at opdyrke øde Strækninger, at befordre Handelens Flohr, og mærkelig (betydelig) at forøge Vores Told samt landsherrelige Indkomster.»
Aktiviteten som foretaket skulle drive med var lista opp i 30 artikler.
Foretaket klarte aldri å oppnå noe større økonomisk overskudd og i 1776 måtte kongen overta majoriteten av aksjene. Navnet ble samtidig endret til «De Kongelige Octroyerede Norske Glasværker».
Monokrystallinsk

Monokrystallinsk er en betegnelse som brukes på et stoff eller materiale som er blitt krystallisert til en eneste krystall (monokrystall). Et monokrystallinsk materiale har den egenskapen at atomene eller molekylene henger sammen i et gjennomgående repeterende mønster i tre dimensjoner gjennom hele massen. Dette i motsetning til polykrystallinsk som betegner et materiale som består av mange krystaller.
Monokrystaller blir i elektronikkindustrien brukt til å produsere halvledere. En halvleder har den egenskapen at man kan manipulere materialet til å lede strøm i bestemte retninger. Når en halvleder skal manipuleres (dopes), er det viktig at alle molekylene eller atomene står i et systematisk mønster. Prosessorer i datamaskiner er laget på en wafer (skive) av monokrystallinsk silisium. Monokrystaller brukes også av solcelleindustrien for å lage monokrystallinske solceller som har bedre ytelse enn polykrystallinske solceller. For å produsere monokrystaller bruker man ofte Czochralski prosessen eller Bridgman-Stockbarger metoden.
Dagens Medier

Dagens Medier var et bransjeblad som ble utgitt av Mediebedriftenes Landsforening (MBL).
Bladets lesergruppe var i hovedsak ledere innenfor norske medier. Dagens Medier ble opprettet i 1924 som Dagspressen og fikk dagens navn i 2003. Bladet utkom i Oslo med 14 utgaver per år og et opplag (2004) på 7975 eksemplarer. Nettstedet åpnet i 2003 som et supplement til papirutgaven. De siste årene ble utgivelsesfrekvensen på papirutgaven kraftig redusert.
8. desember 2008 ble det bestemt at både papirutgaven og nettstedet skulle legges ned fra 9. desember 2008.
Pernell Whitaker

Karriere

Etter å ha tatt VM-sølv i lettvekt i 1982 og OL-gull to år senere, ble han profesjonell, og ble senere verdensmester i fire forskjellige vektklasser. Whitaker fikk kallenavnet «Sweet Pea». Dette kom som resultat av en misforståelse, ettersom han som ung ble kalt «Sweet Pete», men en lokal sportsjournalist skrev feil, og det nye kallenavnet fulgte Whitaker resten av karrieren.
Whitaker vant gull i boksing i vektklassen lettvekt under de Panamerikanske leker 1983 i Caracas i Venezuela.
Amasonitt

Amasonitt er en variant av mikroklin (K[AlSi₃O₈]) i feltspatgruppen som inneholder spormengder (ppm) av bly, vann (OH), eller vakanser i gitterstrukturen, og som dermed gir mineralet en karakteristisk grønnlig farge. Ved å varme amasonitt opp til over 400 grader celsius mister mineralet sin grønnfarge, slik at amasonitt primært dannes under lave temperaturer. Fargen kan variere i ulike turkisgrønne nyanser. Amasonitt er en halvedelsten og slipes ofte til smykker. Navnet kommer fra Amazonas. Forekomster for mineralet finnes i Brasil, India, Kenya, Madagaskar, Namibia, Russland, USA. Kjente norske lokaliteter er blant annet amasonitt pegmatittene i Tørdal og Evje-Iveland, samt Hamarøy og Drag i Tysfjord.
Parabiobessa

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Uganda.
Arnulf Solvoll

Misjonær

Arnulf Solvoll ble i 1938, sendt ut som misjonærer i den norske pinsebevegelsen, til det nordlige Kina. Solvoll virket det meste av tiden i områdene ved Sinpaoan og Beijing.
Like etter at Mao Tse Tung erklærte sin maktovertakelse, måtte alle misjonærer forlate Kina. Et misjonsfly hentet ut vestlige misjonærer. 
Neste stopp var Japan, soloppgangens land. Noe senere til Taiwan, hvor han virket i en årrekke og bygde opp en stor misjonsvirksomhet med radio sendinger, et hjem for polio rammede og sosialt arbeid for fengslede. 
I 1988 takket Arnulf Solvoll av som misjonær, etter 47 års sammenhengende tjeneste. Dette skjedde i en festsamling i Betel Nordiland, som har vært Solvolls utsendermenighet gjennom alle årene. Året etter, i 1989, får han Kongens fortjenstmedalje i sølv og diplom, for sin lange innsats for misjonen.
Ağrı

Ağrı (kurdisk: Qerekose/Agirî) er en by og et distrikt i det østlige Tyrkia. Den er det administrative senter for provinsen Ağrı. Byen ligger nær fjellet Ararat ved grensen mellom Tyrkia og Armenia, og innbyggertallet var i 2007 på 97 839. Majoriteten av befolkningen er kurdere, men det finnes også armenere og tyrkere.
Colonia Rossell y Rius

Geografi

Byen ligger sørøst for Durazno-departementet, 20 kilometer fra Sarandí del Yí.
Buckhaugen

Buckhaugen (gården Lille Reitgjerdet gnr 51 bnr 6) i tidligere Strinda kommune har fått navn etter kjøpmann Peter Christian Buck som kjøpte en parsell av Søndre Reitgjerdet i 1859. Gården ligger sydvest for krysset mellom Sigurd Jorsalfars veg og Brøsetvegen.
Strinden Teglverk, som eide gården, flyttet i 1915 kontoret sitt dit. Disponent Johan Algarheim bodde der til 1929, senere Anton A. Furuseth som i en periode også var ordfører i Strinda kommune.
Våningshuset på gården og deler av hageanlegget er fredet.
Låven ble revet i 1992 og nytt boligkompleks bygget på samme sted.. På søndre del av gården ble det tatt ut store mengder leire. Nå ligger den nyeste delen av Moholt kirkegård her.
Flying Fish Cove

Flying Fish Cove, også kalt The Settlement, er hovedstad i det australske territoriet Christmasøya. Stedet ble anlagt i 1888, da øya ble annektert av Storbritannia.
Flying Fish Cove har den eneste havnen på øya. Den benyttes til utskipning av fosfat fra gruvedrift andre steder på øya, transportert til havnen med jernbane.
I området Kampong bor det malayer og det finnes en moské.
Pinol

En pinol er en metallsylinder med herdet spiss som fikserer den ene enden av arbeidsstykket i en dreiebenk.
Mark Shuttleworth

Tidlig liv

Shuttleworth ble født i Welkom i provinsen Free State i Sør-Afrika.
Etter å har gått på Diocesan College, fikk Shuttleworth en grad innen forretningsvitenskap i finans og informasjonssystemer ved Universitet i Cape Town.

Arbeid

Shuttleworth startet Thawte i 1995, som spesialiserte seg på digitale sertifikater og sikkerhet på internett som han senere solgte til VeriSign i desember 1999 og tjente R 3,5 milliarder (omtrent 575 millioner USD).
I september 2000 startet Shuttleworth HBD Venture Capital, som tilbyr venturekapital.
I mars 2004 startet han Canonical Ltd for å promotere og kommersielt støtte fri programvare-prosjekter.

Linux

På 1990-tallet deltok Shuttleworth som en utvikler av Debian, et operativsystem for datamaskiner. I 2004 returnerte han til Linux-verdenen og finansierte utviklingen av Ubuntu, en brukervennlig Linux-distribusjon (basert på Debian), gjennom firmaet sitt, Canonical Ltd.
I 2001 startet han Shuttleworth-stiftelsen, en non-profit organisasjon viet sosial nyskapning som også finansierer utdannelse og fri kildekode-prosjekter i Sør-Afrika, slik som The Freedom Toaster.
I 2005 finansierte han Ubuntu Foundation og gjorde et første innskudd på 10 millioner USD. Innen Ubuntu-prosjektet blir Shuttleworth ofte referert til under tittelen den Selvutnevnte menneskekjære diktatoren på livstaid eller SABDFL (Self Appointed Benevolent Dictator For Life). I september 2005 kjøpte han 65% av ImpiLinux.
15. oktober 2006 ble det kunngjort at Mark Shuttleworth ble den første skytshelgen av KDE, den høyeste utmerkelsen en sponsor kan oppnå.

Romturist

Shuttleworth oppnådde å bli berømt over hele verden den 25. april 2002 som en sivil kosmonaut ombord i den russiske Sojuz TM-34. Turen skal ha kostet omtrent 20 millioner USD. To dager senere ankom Soyuz-romskipet Den internasjonale romstasjonen (ISS), hvor han tilbrakte åtte dager med å delta i eksperimenter knyttet til forskning på aids og genomer. Den 5. mai returnerte han til Jorden. For å kunne være med på flyvningen, måtte Shuttleworth gå gjennom ett år med trening og forberedelser, inkludert syv måneder i Star City, Russland.
G.K. Chesterton

Bakgrunn

Chesterton ble født i Campden Hill i London-bydelen Kensington som sønn av en eiendomsmegler. Familien var protestantisk og tilhørte unitarierne, mern de lot gutten døpe i den anglikanske kirke. 
Han fikk sin grunnutdannelse ved  St Paul's School. Ifølge sin selvbiografi ble han som ung mann fascinert av det okkulte, og sammen med sin bror Cecil, eksperimenterte han med ouijabrett.
Chesterton studerte deretter kunst ved Slade School of Fine Art for å bli illustratør, men i stedet ble han kunstkritiker av yrke.

Karriere

Han arbeidet som journalist i liberale aviser, men vegret seg for å bli satt i bås som enten liberal eller konservativ, og hadde et uvanlig bredt interessefelt. Han konverterte fra den anglikanske til den katolske kirke i 1922, og utfoldet et variert forfatterskap, også om kristne emner.
Han skrev en rekke biografier, blant annet om Robert Browning 1904, Charles Dickens 1906, George Bernard Shaw 1909, Francisco Solano 1925, William Cobbett 1926 og Robert Louis Stevenson 1927.
Han huskes best for sine 48 kriminalnoveller om den tilsynelatende naive detektiven Fader Brown, men skrev også krim med andre hovedpersoner, blant annet om Basil Grant som løser sine saker ved intuisjon og om Mr Pond som stadig stilles for nye paradokser.
John Dickson Carrs romandetektiv Gideon Fell skal angivelig være et portrett av G.K. Chesterton.
Selv beskrev Chesterton seg selv først og fremst som journalist. Han bidro til, og var redaktør for, avisene Eye Witness, New Witness og G.K's Weekly, som gikk inn for den sosiale filosofien distributisme. Hans store interesse var de politiske og sosiale urettferdigheter, noe som ble gjenspeilet i verkene Heretics (1905) og Orthodoxy (1909).
Jordin Sparks

Tidlig liv

Jordin er barn av NFL-spiller Phillippi Sparks og Jodi Weidmann, og ble født i Arizona i 1989. Hun har en yngre bror (Phillippi Sparks, Jr) som også spiller amerikansk fotball. Hun bodde i en periode i New Jersey hvor hun gikk på Orchard Elementary School. Hun gik så på Northwest Community Christian School i Arizona ut 8 klasse, hvor hun så gikk på Sandra Day O'Connor High School frem til 2006. Hun fikk så hjemmeundervisning for å kunne konsentrere seg å synge. Hun begynte med å ta sangtimer i en alder av 14 år hos sangpedagog Melissa Black. 
Jordin er evangelist og går i Calvary Community Church i Phoenix, Arizona. På hennes American Idol biografi takker hun sine foreldre og Gud for at hun vant. Hun går med en «Purity/promise ring» som symboliserer at hun vil være jomfru frem til hun gifter seg, noe som hun adresserte på 2008 MTV Video Music Awards da Russell Brand gjorde narr av ringene til Jonas Brothers. Hun sa senere i programmet da hun mottok en pris;  «I just have one thing to say about promise rings. It's not bad to wear a promise ring, because not everybody — guy or girl — wants to be a slut» (jeg har bare en ting å si om løfteringer. Det er ikke noe galt å gå med løftering, fordi ikke alle – gutter eller jenter – vil være promiskuøse). 
Før hun deltok i Idol deltok og vant hun flere talentkonkurranser; Sprite Rising Star, GMA Academy, The Proof Is In The Pudding Contest, NBC/PAX America's Most Talented Kids, Colgate Country Showdown og 2007 Drug Free AZ Superstar Search. Hun var en av 6 vinnere av Next Plus Size Model av Phoenix Torrid.

American Idol

Jordin prøvesang for American Idol sjette sesong på sommeren 2006 i Phoenix, og igjen i Seattle etter å ha vunnet Arizona Idol. Hun fikk gullbillett i Seattle og gikk direkte til Hollywoodrunden. På topp elleve finalistrunden sang Jordin Shirley Bassey sin versjon av «I (Who Have Nothing)», og dommerne Simon Cowell og Randy Jackson sa at det var den beste vokale prestasjonen siden showet begynte. Mens hun er med i American Idol får Jordin sin egen fanklubb med navnet «Sparkplugs», som oppretter egen nettside. Jordin vant American Idol sesong seks 23. mai 2007 uten noengang å ha vært blant de 3 på bunn i løpet av sesongen. Hun opptrådte to ganger i den syvende sesongen; en gang i duett med Chris Brown med sangen «No Air», og senere med sangen «One Step at a Time» i finalen.

Etter American Idol

Hun ga ut albumet Jordin Sparks i november 2007. Albumet inneholder bl.a hiten «No Air» som endte på 3.-plass på den amerikanske Billboard listen. Albumet endte på 10.-plass på albumlisten. I 2008 sang hun den amerikanske nasjonalsangen The Star-Spangled Banner på Superbowl XLII. Hun var også med på Alicia Keys sin USA turne samme år som oppvarmingsartist. Hun ble nominert til Best Female Video and Best New Artist på 2008 MTV Video Music Awards 7. september 2008. Hun vant Best Adult Contemporary Artist på American Music Awards samme år. Hun har også sin egen kleskolleksjon; «Sparks». Hennes andre studioalbum er beregnet til å bli utgitt på sommeren 2009.
Gessie villastad

Gessie villastad er et tettsted i Vellinge kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 497 innbyggere. Som navnet tilsier består tettstedet av villaer som er bygget rundt et systematisk vegnett.
Axel Thue (skuespiller)

Biografi

Thue debuterte på Det Nye Teaters forsøksscene, ansatt 1933 ved Det Nye Teater, hvor han var med i de store oppsetningene «Tanken» av Leonid Andrejev og «Larsen eller Melodien som ble vekk» av Kjeld Abell. Han kom 1936 med i Trøndelag Teaters første ensemble og spilte her en lang rekke roller frem til 1943; 1945– 74 ansatt på Nationaltheatret. Blant hans roller er tittelrollen i Brand, pastor Sang i Over Ævne I, Helmer i Et dukkehjem og Manders i Gengangere, Melvil i Schillers Maria Stuart og interessante komedieskikkelser i Shakespeares og Holbergs skuespill.
Europarådets torturovervåkningskomité

Europarådets torturovervåkningskomité (European Committee for the Prevention of Torture and Inhuman or Degrading Treatment or Punishment) er en komité i Europarådet som besøker og inspiserer institusjoner i medlemsstatene hvor mennesker er berøvet sin frihet for å kontrollere at ingen utsettes for tortur eller umenneskelig eller nedverdigende behandling eller straff.
Komiteens medlemmer er uavhengige eksperter med ulik bakgrunn, inkludert jurister, leger og spesialister i fengel- og politivesen.
Alltinget

Alltinget (islandsk: Alþingi) er Islands parlament. Alltinget ble grunnlagt i 930 på Þingvellir, ca. 45 km øst for dagens Reykjavík. Det er uklart hva som foregikk da Alltinget ble opprettet, men like før var bonden på gården Blåskog øst for tinget på Kjalarnes dømt fredløs for drapet på en annen bondes trell eller løysing. Jorden hans ble konfiskert, og gjort til tingsted for hele Island. Tingdeltakerne ble enige om å basere loven sin på den norske gulatingsloven. Samtidig med Alltingets opprettelse endret man elvefaret til Øksarå, slik at bekken gikk gjennom tingstedet.
Selv etter Islands union med Norge fortsatte forsamlingene, og stoppet først i 1799. De ble gjenopptatt i 1844, da de ble flyttet til Reykjavík, hvor Alltinget siden har ligget. Parlamentet er dermed verdens eldste fungerende parlament.
Den nåværende parlamentsbygningen, Alþingishús, ble bygd av islandsk stein i 1881.
Alltingsvalg avholdes hvert fjerde år, der det velges 63 representanter fra seks valgkretser som fordeles etter D'Hondts metode, med en sperregrense på fem prosent.
Köp en tulpan

«Köp en tulpan» er en svensk sang med melodi og tekst av Ulf Peder Olrog.
«Köp en tulpan annar får du en snyting ... Lär dej din dönick att nu är det vår».
Sangen ble fremført av Lars Ekborg og Sven Holmberg i Kar de Mumma-revyn 1960, som to lassiser som forsøkte å selge halvvisne blomster til forbipasserende. Politiet jaget dem ikke bort, ettersom de utgjorde «ett pittoreskt inslag i gatubilden».
Ulrog skrev sangen etter et forslag fra Kar de Mumma, som fortalte at han selv ofte ble antastet av slike karer utenfor Folkan-teatern på Östermalm.

Norsk versjon

Alf Prøysen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Kjøp en fiol (Ellers fårru en blåveis)».
Eidfjord gamle kirke

Historie

Tre norske kirker er viet til apostelen Jakob: Kulturkirken Jakob i Oslo, St. Jakob kirke i Bergen og Eidfjord gamle kirke. Ifølge historien reiste Rike-Ragna Åsolsdatter kirken for å sone for sine synder. Hun skal ha bodd på gården Sæ i Simadalen nordøst for Eidfjord, og angivelig var hun ute og ro med sin mann en gang de kom til å krangle så fælt at hun satte ham av på et skjær, så han kunne sitte der til hun fant det for godt å komme tilbake. I mellomtiden var mannen blitt tatt av høyvannet. Angivelig lot Ragna kirken bygge som bot for å ha forårsaket sin manns død. Hennes store gravstein står ved korveggen. På steinen er det risset inn et bilde av apostelen Jakob kledd som pilegrim med stav, kappe og reiseveske. Foran ham kneler Ragna og rekker frem en modell av kirken.
Annerledes konkret er testamentet til Torgeir Peterson Spånheim datert 24. august 1310. Han etterlot «fire merker sølv» til «oppbygging av kirken i Eidfjord» (DN IV 85).
På kirkegårdsmuren sør for porten ligger en skiferhelle med 52 innhugne skålgroper. Hellen kalles «liksteinen». I gammal tid var det skikk å sette likkistene fra seg her, før de ble båret inn på kirkegården.

Interiør

Kirken har en døpefont fra 1680, prekestol fra 1613, kalk og disk (patene) fra 1690, lysestaker, lysekroner og alterduk fra 1776, røkelseskar og gravsteiner fra middelalderen. Det finnes også rester av gapestokken som i tidligere tider var i bruk på kirkebakken.
Topographisk Journal

Topographisk Journal for Norge var et tidsskrift som utkom i perioden 1792–1808, og som publiserte en rekke av de skrifter som regnes til opplysningstidens topografiske litteratur i Norge.
Tidsskriftets redaktør var Jacob Rosted, rektor ved Oslo katedralskole og en av stifterne av Selskabet for Norges Vel. I tidsskriftets første nummer ble det lansert et skjema for disposisjon av en allsidig beskrivelse av et prestegjeld: geografisk-historisk, fysisk, økonomisk og politisk, med flere definerte underemne. 
Bladet ble fra 1811 fortsatt som Historisk-topografiske Samlinger, utgitt av Selskabet for Norges Vel, og senere som samme selskaps tidsskrift Budstikken, inntil 1834.
Christen Knudsen (1873)

Liv og virke

Knudsen var sønn av skipsreder Jørgen Christian Knudsen (1843–1923) og Marie Henriette Resch (1846–1925), samt nevø til statsminister Gunnar Knudsen. Han giftet seg i 1901 med Lavinia (Vinnie) Laura Franklin (1881–1963), og var far til blant andre NS-føreren Vidkun Quislings privatsekretær, Harald Franklin Knudsen (1905–1976).
I 1894 var han med og stiftet Porsgrunds Fotball Klubb (nå Urædd) og var formann i Porsgrunds skytterlag. Han var også formann i Porsgrunn krets av Norges Forsvarsforening fra stiftelsen i 1912. Ved farens død i 1923 ble familiens skipsrederi delt mellom Christen Knudsen og hans bror Finn C. Knudsen. Christen Knudsen var britisk visekonsul for Skiensfjorden fra 1910 til 1940.
Knudsen satt i Porsgrunn bystyre i perioder fra 1916 til 1937, og var stortingsrepresentant for Høyre i perioden 1925–1927. Han ble medlem i Nasjonal Samling i 1933 og var fylkesfører i NS i Telemark til 1940 da han ble utnevnt av Quisling-regjeringen til fylkesmann i Telemark. I landssviksaken som kom opp i 1947, ble det blant annet lagt vekt på at han i april 1940 hadde forsøkt å stanse mobiliseringen og at han aktivt hadde bidratt til sprengningen av kringkasteren på Borgeåsen i Porsgrunn. Han ble dømt til syv års straffarbeid, rettighetstap i ti år og inndragning av 50 000 kroner. Hans kone Vinnie Franklin Knudsen, som også var medlem av NS, ble dømt til seks månders fengsel, inndragning og et begrenset tap av borgelige rettigheter.
Christen Knudsen ble begravet på Porsgrunn kirkegård (Porsgrunn Østre) i 1964.