google/wiki40b huggingface dataset:
Freedom Riders

Freedom Riders (fritt oversatt: «frihet»- «passasjerer») var en gruppe aktivister som på 1960-tallet  organisoerte ikke-voldelige demonstrasjoner mot raseskillet i USA. Demonstrantene var passasjerer i rutebusser fra Washington DC til New Orleans.

Freedom Riders («frihets-passasjerene»)

I mars 1961 bestemte de tre organisasjonene CORE, SCLC og SNCC seg for å finne en ny ikke-voldelig måte på å få oppmerksomhet på de fargedes problemer. 
De ønsket også presse president Kennedy og statsapparatet, som de mente ikke gjorde nok av sine løfter om bedre vilkår for de fargede. 
Aktivistene iverksatte aksjonen «Freedom Riders» den 4. mai 1961 hvor frivillige gikk ombord i en rutebuss. Hver gang bussen stoppet skulle de sjekke om toalettene ved stoppestedet fortsatt var merket med Whites only.
Martin Luther King holdt et krisemøte i baptistkirken hvor 1 200 møtte opp. 
Martin Luther King ringte fra kirken til president Kennedy og ba ham om å foreta seg noe. Kennedy satte Nasjonalgarden inn som til slutt fikk roet massene. 
Aktivismen til «frihets-passasjerene» førte til at president Kennedy satte en stopper for raseskilet på stasjoner, i busser og på tog.

TV-program i 2011

Oprah Winfrey inviterte nålevende fra Freedom Riders, til sitt talkshow den 4. mai 2011.
Ytre Ådal

Ytre Ådal er ett av tre områder i dalføret Ådal i Ringerike kommune. Området omfatter strekningen fra Nymoen via Hallingby til Bergsund langs begge sider av europavei 16 og østsiden av Ådalselva, øst til grensen mot Oppland. Langs vestsiden av Ådalselva omfatter Ytre Ådal strekningen fra Vestre Bergsund til grensen mot tidligere Norderhov herredskommune.
Ripsskuddmøll

Utseende

En middelsstor (vingespenn 14–18 mm), mørkbrun møll med hvite flekker på vingene. Den kan ligne på noen flekkmøll i slekten Incurvaria, men skiller seg fra disse ved at antennene er kortere. Antennene er trådformede, mørke og rundt halvparten så lange som forvingen. Hodet er kledt med okergule, oppstående hår. Kroppen og forvingen er mørkbrune med en litt purpuraktig glans. Forvingen har to nokså store, trekantede, hvite flekker med bakkanten og én flekk ved framkanten. Den innerste flekken kan nå like til framkanten og dannet et tverrbånd. Vingefrynsene er brun. Bakvingen er brungrå med litt purpurglans. Larven er hvit som ung, men forandrer senere farge til rosa og til slutt olivengrønn. Hodet og ryggplaten på det fremste kroppsleddet er svarte.

Levevis

Ripsknoppmøllen finnes der det vokser busker av rips-slekten (Ribes spp.), mest i hager men også i løvskog med villrips eller solbær. Hunnen legger 4–7 egg i en bærkart. De unge larvene lever inne i bæret der de spiser av frøemnene. Når larven er ca. 2 mm lang, kryper den ut av bæret, spinner seg inn i en kokong og overvintrer.  Tidlig neste vår fullfører den utviklingen inne i knopper eller skudd. Den kan spise opp hele blad- og blomsterknoppene, og en larve kan ødelegge flere knopper. Arten kan slik gjøre betydelig skade der det dyrkes rips, solbær eller stikkelsbær. Den utvokste larven spinner seg inn i en kokong inne i et oppspist skudd, mellom blader på busken, eller på bakken, og forvandler seg til en puppe. De voksne sommerfuglene flyr i juni–juli.

Utbredelse

Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa, østover til Sibir. I Norge finnes den over hele landet bortsett fra de indre og østlige delene av Finnmark, og ytre strøk i Nord-Norge.
Thomas Pègues

Biografi

Han het opprinnelig Auguste Henri Pègues, og var sønn av Jean Louis Pègues og Julie Durand. Senere tok han navnet Thomas.
Han stod bak et oppslagsverk for Summa teologica, hovedverket til Thomas Aquinas, og var professor i teologi ved  det pavelige universitet Angelicum i Roma fra 1909 til 1921. Han var en av de fremste skikkelser i den anti-modernistiske bevegelse i sin samtid, som blant annet uttrykkes ved hans artikkel i Revue Thomiste i 1907 ved navn «L'hérésie du renouvellement»: Puisque c'est en se separant de la scolastique et de saint Thomas que la pensée moderne s'est perdue, notre unique devoir et notre seul moyen de la sauver est de lui rendre, si elle le veut, cette meme doctrine.
Ytre Lokkarfjorden

Ytre Lokkarfjorden (nordsamisk: Oiggut Rohkalvuotna ) er en fjord på sørsida av Stjernsundet i Alta kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 1,5 kilometer sørover til botn av fjorden. Fjorden har innløp mellom Siiggánjárga i øst og Ytre Lokkarfjordneset i vest. Litt lengre øst ligger Indre Lokkarfjorden. Det ligger et par isolerte bosetninger innerst i fjorden.
Una-Sana kanton

Kommuner

Kantonen består av åtte kommuner; Bihać, Bosanska Krupa, Bosanski Petrovac, Bužim, Cazin, Ključ, Sanski Most og Velika Kladuša.
Petter uteligger

Petter uteligger er en dokumentarserie som skildrer uteliggermiljøet i Oslo med Petter Nyquist som programleder. Serien hadde premiere i desember 2015 og vises på TV 2. Serien er produsert av Teddy TV.
Dette er en serie som har blitt sett av 700 000 nordmenn og den har vekket mye følelser blant folket. Serien har satt uteliggermiljøet og rusmiljøet i Oslo på dagsorden, noe som har gitt  nordmenn muligheten til å få en bredere forståelse av hvordan det faktisk er å være rusmisbruker og eller uteligger i Oslo. 
Første sesong av serien ble vist på  i 2015-2016 og bestod av totalt syv episoder. Andre sesong bestod av to episoder og ble vist februar 2017 under navnet Peter uteligger: De pårørende. Senere samme år ble tredje sesong av serien vist under navnet Petter uteligger: Fra gata til Nordkapp. Sesongen har totalt ti episoder.
Serien vant Gullruten 2016 i klassen beste dokumentarserie mens Petter Nyquist vant publikumsprisen. I tillegg var serien nominert i klassene beste nye programserie, årets nyskapning og årets deltaker (Svein Stang). Petter uteligger: Fra gata til Nordkapp vant Gullruten 2017 i klassen beste reality og var i tillegg nominert i klassene beste mannlige programleder (Petter Nyquist) og årets nyskapning.

Sesong 1

Første sesong av serien tar for seg Petter Nyquist, en vanlig mann bosatt på Kolsås i Oslo. Han har en datter på snart to år og en samboer, man kan anslå at han har livet på stell. I november 2014 forlater Petter familien sin i 52 dager for å leve livet på gata i Oslo. Det eneste han tar med seg er ett håndholdt videokamera og de klærne han står og går i. Petter møter mange utfordringer ved å leve på gata, alt fra hvor han kan sove, til hvordan han skal få tak i mat. Etterhvert blir Petter kjent med personer i uteliggermiljøet i Oslo. Det skal vise seg at dette er mennesker som er rause, hyggelig og imøtekommende. En person som skiller seg spesielt ut er Svein, han er rusmisbruker og jobber som selger av gatemagasinet =Oslo. Da Svein får rede på Petter sin situasjon, tar det ikke lang tid før Svein viser sin generøsitet. Svein deler alt han tjener og eier med Petter. Etter 52 dager på gata i Oslo, reiser Petter hjem igjen til sin familie. Petter syntes det er trist å ta avskjed med sine nye venner og han uttrykker at han vil forsette å ha kontakt med dem i etterkant.

Episoder

Sesongen består av 6 episoder som varer i ca 45 minutter hver. Alle episodene i sesongen er sendt på TV 2 og de er per dags dato tilgjengelig på TV 2 sin streamingtjeneste TV2-Sumo. Påsken 2016 ble det sendt en spesialepisode hvor man fikk et innblikk i hvordan de vennene Petter møtte på gata hadde det i etterkant.
Harry Pollitt

Liv og virke

I 1919 var Pollitt involvert i en kampanje for å protestere mot vestlig innblanding i den russiske borgerkrigen. Pollitt ble sterkt påvirket av holdningene til den kommunistiske intellektuelle Rajani Palme Dutt, og de to forble nære allierte i mange år fremover. Fra 1924 til 1929 satt Pollitt som generalsekretær i National Minority Movement, en kommunist-ledet forent front innenfor nesten samtlige fagforeninger i Storbritannia. Han ble etterfulgt av John Gollan som generalsekretær for Communist Party of Great Britain.
I 1925 giftet Pollitt seg med Marjory Edna Brewer (født i 1902), et kommunistisk skolelærer, og de hadde en sønn og en datter sammen. I 1929 valgte CPGB Pollitt til generalsekretær, en stilling han hadde, med et kort avbrudd under den andre verdenskrig, helt frem til 1956. Han ble deretter gjort formann i partiet, en stilling han hadde frem til sin død fire år senere om bord i et cruiseskip som seilte fra Storbritannia til Australia og New Zealand. 
I samtlige av hans offentlige uttalelser, var Pollitt lojal ovenfor Sovjetunionen og dens diktator Josef Stalin. Han var også en forsvarer av at Stalin kvittet seg med flere av hans politiske og militære motstandere under Moskvaprosessene på 1930-tallet. Ved valget i 1945 var Pollitt mindre enn tusen stemmer fra å vinne et sete i det britiske parlamentet som kandidat for Labour Party.
Blod & ære

Bakgrunn

Familien Klemetsen hadde omtrent  700 timer med video og smalfilm som dokumenterer hele livet deres, med hovedvekt på Ole sin boksekarriere. Disse klippene er flettet sammen med opptak i filmens nåtid av dansebandet "Team Klemetsen", bestående av John sr, John jr. og Ole Klemetsen, som reiser rundt og spiller på ulike arrangement i Rogaland. Ut fra denne posisjonen diskuterer de hva som egentlig skjedde i de mange fasene av Oles boksekarriere 
Filmens fortellerstemme er av John Klemetsen, en får dermed inntrykk av at det er familiens egen film.

Mottagelse

Filmen ble kåret til beste dokumentarfilm under Kortfilmfestivalen i Grimstad i 2008, og fikk terningkast seks av Aftenposten. Filmen fikk også karakter 7 av 10 av Kulturo.no. Den fikk også Amandaprisen 2008 for beste dokumentar.
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 200 meter individuell medley menn

Semifinaler

Semifinalene ble avholdt den 17. mai fra kl. 18.50 lokal tid.
Aristobulos III

Aristobulos III av Judea (53 f.Kr. – 36 f.Kr.) var den siste ætling av den mannlige del av det hasmoneiske dynasti. Han var bror av Herodes den stores andre hustru, Mariamne, og sønnesønn av Aristobulos II og dattersønn av Johannes Hyrkanos II.
Aristobulos var populær hos folket grunnet sin kongelige avstamning og da han var kjekk og omgjengelig i sitt vesen. Av den grunn var han en mulig trussel for Herodes som forsøkte først å overse ham ved å stenge ham ute fra posisjonen som yppersteprest, selv om det var blitt en sedvane at medlemmer av hasmoneerne innehadde denne posisjonen. Hans mor Alexandra Maccabeus (63 f.Kr. – 28 f.Kr.), ved å gå i forbønn hos Kleopatra og Marcus Antonius, fikk overbevist Herodes til å fjerne Hananel fra posisjonen som yppersteprest og utpeke Aristobulos isteden.
For å sikre seg mot mulig trusler fra Aristobulos, fikk Herodes satt opp et nettverk med spioner rundt ham og hans mor. Denne overvåkningen viste seg å være så byrdefull at de søkte å oppnå sin frihet ved å søke tilflukt hos dronning Kleopatra i Egypt. Deres plan ble forrådt og avsløring fikk Herodes' mistanker til øke mot sin svoger. Da han ikke ville gå til åpen vold, sørget han for at Aristobulos ble druknet mens han tok et bad i Jeriko. Aristobulos ble rundt 17 år gammel. Med ham døde det hasmoneiske dynasti ut.
Ken Noritake

Japans herrelandslag

Ken Noritake spilte 1 landskamper for Japans herrelandslag.
Jean le Rond d'Alembert

Bakgrunn

D'Alembert var født i Paris, som uekte barn av skribenten Claudine Guérin de Tencin og en artillerioffiser. Mora etterlot det nyfødte barnet på trappa til kirka Saint-Jean-le-Rond de Paris. Som skikken var, fikk barnet navn etter kirkas skytshelgen. Jean kom deretter i fosterhjem hos en glassmester. Faren betalte for sønnens underhold og utdanning i hemmelighet, men ønsket ikke å vedkjenne seg farskapet offentlig.
D'Alembert studerte jus og humanvitenskaper ved det jansenistisk orienterte Collège des Quatre-Nations. Her ble han forsøkt styrt i retning av teologiske studier; men den eksponering han hadde fått under utdannelsen hadde heller vakt en forakt for dette. I stedet tok han en toårig juridisk utdanning og ble utnevnt til advokat i 1738.

Karriere

D'Alembert studerte medisin og matematikk på egen hånd, og i 1739 leverte han sin første matematiske avhandling til det franske vitenskapsakademiet Académie des sciences. Han tilegna seg også omfattende kunnskaper i latin, og vant på sine eldre dager stor anerkjennelse for oversettelser av Tacitus.
I 1740 leverte han sitt neste bidrag til vitenskapsakademiet, en avhandling om væskedynamikk med tittelen Mémoire sur la réfraction des corps solides. Her forklarer han fenomenet refraksjon på et teoretisk grunnlag. Han utforma også det som kalles D'Alemberts paradoks. I en alder av 23 ble han innvotert i Académie des sciences og ble i 1754 medlem av Académie française. I 1746 ble han innvalgt i Det prøyssiske vitenskapsakademiet og av Royal Society i 1748.
D'Alembert besøkte flere litterære salonger i Paris, særlig Madame Geoffrins, marquise du Deffands og Mademoiselle de Lespinasses salonger. Han forelsket seg dypt og varig i de Lespinasse og levde i en lenge periode sammen med henne. Han møtte Denis Diderot i de Lespinasses' salong.
Da arbeidet med Encyclopédie begynte på slutten av 1740-tallet, ble d'Alembert engasjert som medredaktør med ansvar for matematikk og naturvitenskapene. I sin tid som redaktør og medarbeider skrev han over 1000 artikler for leksikonet. Hovedtyngden ligger på naturvitenskapelige emner, men han skrev også musikkhistoriske artikler.
Sine siste år led han av sviktende helse og døde av komplikasjoner i forbindelse med et urinblæreonde. D'Alembert var en overbevist og offentlig kjent ateist og ble gravlagt i en umerka grav.
Georg Ferdinand Duckwitz

Bakgrunn og virke

Duckwitz stammet fra en kjøpmannsfamilie fra Bremen. Etter soldattjeneste og nasjonaløkonomiske studier, som han ikke avsluttet, kom han i 1928 til København som representant for firmaet Kaffee Hag. Han var tiltrukket av Hitlers ideer og ble i 1932 medlem av det tyske nazist-partiet og ble aktiv som partiets ansvarlige for de skandinaviske landene. Efter de interne utrensninger i partiet i 1933 ble han mer skeptisk overfor det, og han sluttet å arbeide for det fra 1935, dog uten å melde seg ut av partiet.
 
Fra 1935 til 1939 jobbet han for Hamburg-Amerika-Linie i New York. I 1939 kom han til det tyske gesandtskap i København som skipsfartssakkyndig medarbeider, først utsendt av det tyske trafikkministerium, fra 1941 av utenriksministeriet.
Da Werner Best ble riksfullmektig i 1942, ble Duckwitz hurtig hans fortrolige. Forut for aksjonen mot de danske jødene i oktober 1943 var det han som formidlet Bests advarsel til Hans Hedtoft. Dessuten hadde han i Stockholm hatt drøftelser med den svenske statsminister Per Albin Hansson om mottagelsen av jødiske flyktninger i Sverige.
Duckwitz ytte således et avgjørende bidrag til at 7 000 danske jøder ble reddet fra deportasjon og utryddelse i tyske konsentrasjonsleire.
I besettelsens siste par år ble Duckwitz en viktig kontaktperson mellom de danske og tyske instanser, for eksempel under folkestreiken i København sommeren 1944, hvor han hadde en stor del av æren for at man nådde en forhandlingsløsning og unngikk en tysk militæraksjon mot byen.
Duckwitz hadde kontakt til de tyske kretser som den 20. juli 1944 forsøkte et attentat mot Hitler. Hvis attentatet hadde vært vellykket var oppgaven hans å avvikle okkupasjonen av Danmark og Norge.
Duckwitz var etter krigen Forbundsrepublikken Tysklands ambassadør i Danmark fra 1955 til 1958. Deretter gjorde han tjeneste som leder av avdelingen for Øst-Europa i utenriksministeriet i Bonn og avsluttet sin karriere med posten som tysk ambassadør i New Delhi, inntil han i 1965 gikk av med embedsmannspensjon.
Da Willy Brandt i 1966 ble tysk utenriksminister, ble Duckwitz fra 1967 hentet tilbake som statssekretær i utenriksministeriet, hvor han i flere år især beskjeftiget seg med forholdet mellom Tyskland og Polen.
Lucius av Kyrene

Lucius av Kyrene var en av de første kristne. Han nevnes av apostelen Lukas i Apostlenes gjerninger som en av profetene og lærerne i Antiokia (Apg 13,1). Åpenbart stammet Lucius opprinnelig fra Kyrene, og han var biskop enten der, eller i Laodicea i Syria. Lucius regnes blant de sytti disipler og æres som helgen. Hans minnedag er 6. mai.
Östersund kommune

Samisk språk

Samisk har status som offisielt minoritetsspråk i kommunen og Östersund kommune inngår i forvaltningsområdet for samisk språk i Sverige.

Geografi

I vest grenser kommunen til Sveriges femte største innsjø, Storsjön. Den største øya i innsjøen, Frösön, ligger i kommunen. Indalsälven renner gjennom kommunen. Blant kommunens innsjøer er Locknesjön.
E14 og E45 går gjennom kommunen. Östersund er forbundet til det svenske jernbanettet ved Inlandsbanan og Mittbanan. Östersund flyplass på øya Frösön har ruteflygninger til Stockholm og flere andre svenske byer.
Neue Wache

Neue Wache er en bygning ved Unter den Linden i Berlin og Tysklands sentrale minnested for krigens og voldens ofre. Bygningen ble oppført av den prøyssiske kong Fredrik Vilhelm III mellom 1816 og 1818 som vakthus og monument for de falne i Napoleonskrigene.

Opprinnelse

Bygningen er et av hovedverkene i tysk klassisisme, og ble tegnet av Karl Friedrich Schinkel. Det ble oppført i 1815 for å huse kompaniet som voktet Kong Fredrik Wilhelm III.
Etter Tysklands dannelse i 1871 var Neue Wache en ren seremoniell bygning. Det ble brukt som hovedbygning under markeringen av Wilhelm Is hundreårsdag i 1897. Det ble også brukt i mottak av utenlandske statsoverhoder som Keiser Franz-Josef II i 1900 og den britiske kong Edward VII i 1909. 1. august 1914 ble mobliseringsordren for første verdenskrig utropt der og det samme gjaldt demobiliseringsordren 11. november 1918. Bygningen ble frem til monarkiets ende i 1918 kalt «Haupt- und Königswache».

Mellomkrigstid og nazisme

I 1931 ble det omdannet av Heinrich Tessenow til minnesmerke for de falne i første verdenskrig. Etter nazistenes maktovertagelse ble Neue Wache omtalt som Reichsehrenmal og nazistene arrangerte marsj foran det på Heldengedenktag hvert år i mars. Når en tysk general skulle gravlegges stanset alltid prosesjonen foran Neue Wache, og Hermann Göring ville så rope: «Feldherr du, geh ein in Walhall!»

I DDR-tiden

Bygningen ble nesten totalt ødelagt i løpet av den annen verdenkrig. Bygningen åpnet i 1960 etter en nesten tre års gjenoppbygging, som hadde vært ledet av Heinz Mahlan. Neue Wache ble nå innviet som Mahnmal für die Opfer des Faschismus und Millitarismus (Minnesmerke for fascismens og militarismens ofre). I 1969, i anledning tyveårsdagen for DDRs grunnleggelse, ble et glassprisme med en evig flamme satt inn i senter av hallen. Levningene av en ukjent tysk soldat og et ukjent offer fra konsentrasjonsleirene ble plassert i bygningen. Frem til gjenforeningen i 1990 stod det alltid to soldater fra Vaktregiment «Friedrich Engels» som æresvakter foran Neue Wache. Hver onsdag og lørdag klokken 14.30 ble det «store vaktskiftet» utført, noe som var en turistattraksjon.

Etter gjenforeningen i 1990

Siden Volkstrauertag i 1993 ble Neue Wache innviet som Zentrale Gedenkstätte der Bundesrepublik Deutschland für die Opfer von Krieg und Gewaltherrschaft, (Forbundsrepublikken Tysklands hovedminnesmerke for ofre for krig og voldsmakt).
DDR-minnesmerket med den evige flamme ble fjernet og det indre rommet utformet av Tessenow ble rekonstruert. En forstørret kopi, laget av Harald Hacke, av skulpturen Mutter mit totem Sohn av Käthe Kollwitz, ble plassert der. Skulpturen er plassert rett under bygningens oculus og er således utsatt for regn, sne og kulde, noe som symboliserer siviles lidelse under den annen verdenskrig.
Halhjem

Halhjem er et tettbebygd sted i Os kommune i Hordaland fylke. Det ligger sør på Oshalvøya.
Halhjem er mest kjent som et ferjested på E39, med ferjeanløp til Sandvikvåg på Stord i Fitjar kommune, og Våge på Tysnes. Stedet ble tatt i bruk som ferjested i 1957, og den første ferjekaien ble tatt i bruk i 1963. Trafikken har økt sterkt på dette sambandet, og det har vært flere utvidelser av kaianlegget. I 2006 ble Halhjem fergekai utvidet for bruk av nye gassdrevne ferger, og trafikkeres nå av ferjer fra Torghatten Nord og Fosen Namsos Sjø til henholdsvis Sandvikvåg i Fitjar og Våge på Tysnes.
I 1999 var folketallet på Halhjem 991, men senere er stedet blitt regnet som en del av tettstedet Osøyro. Halhjem har barnehage og småskole for 1. til 4. klasse i en enhet som kalles Halhjem barnetun. Anlegget ble tatt i bruk i 1997 og ligger i Halhjemsmarka, om lag en kilometer fra ferjekaien. Her er det også flere byggefelt, fotballbane og ballbinge. 
Halhjem har hatt bosetning fra tidlig i menneskenes historie. Blant annet er det her funnet noen fine helleristninger.
Før Halhjem ble ferjested, var området populært hytteområde for folk fra Bergen.
Anleggsmiddel

Verdivurdering

Anleggsmidler skal verdivurderes til anskaffelseskosten og skal avskrives etter en fornuftig avskrivningsplan , som vil si at utgiften som påløp ved anskaffelsen skal kostnadsføres over anleggsmiddelets økonomiske levetid i resultatregnskapet. Aktivaenes regnskapsmessige verdi blir derfor redusert (med unntak av tomt) ved bruk av ulike avskrivningsmetoder. Bedriften må selv estimere en rimelig levetid for anleggsmiddelet, som brukes i utregningen av avskrivningskostnadene. Anleggsmidler skal også nedskrives "..ved verdifall som forventes ikke å være forbigående".
Shahjahanpur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 3 002 376 innbyggere i distriktet, mot 2 547 855 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 19,70 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,27 % i 2011 mot 19,70 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 897 i 2011.
Kernel preemption

«Forkjøpsrett» i operativsystemkjernen (engelsk: kernel preemption) er en metode som hovedsakelig benyttes av monolittiske kjerner og hybridkjerner. Den består i at alle eller det meste av utstyrsdrivere kjører i operativsystemkjernen, mens skedulereren har tillatelse til å tvinge frem kontekstskifter på en utstyrsdriver eller en del av kjernen mens den kjører. Dette er fleroppgavekjøring med «forkjøpsrett», og står i kontrast til kooperativ fleroppgavekjøring hvor prosesser venter på at utstyrdriveren eller kjernefunksjonen skal avslutte sin utførelse og returnere kontrollen over prosessoren til skedulereren.
Ladegården (Bergen)

Ladegården er et strøk i Bergen i bydelen Bergenhus. Ladegården grenser i nord til strøket Sandviken, i øst til Skredderdalen/Breistølen (Ladegårdens støl), i sør mot Eidemarken ved Breistølsveien og Krohnengen, mot Stølen langs Ladegårdsgaten til Hans Hauges gate, og i vest mot Skuteviken langs Nye Sandviksveien og forbi Rothaugen tilbake Sandvikens grense.
Ladegården var i middelalderen en del av Bergens takmark, dvs. byens utmark. Gården var klostergods for dominikanerne på Holmen, men kan opprinnelig ha vært en egen gård, kanskje den storgården som i sin tid ga byen navn – Bjørgvin. Tunet på Ladegården lå der Rotthaugskomplekset ligger i dag. Ladegården ble regulert og utbygd som boligstrøk med hovedsakelig småleiligheter fra 1870-årene og frem mot århundreskiftet.
Sandvikskirken, Rothaugen skole, Ladegården sykehjem og Meyermarken ligger innenfor strøkets grenser. Mathismarkens Bataljon er strøkets lokale buekorps. Ved sjøen ligger det verneverdige gamle sjøboder. Bebyggelsen strekker seg svært langt oppover i fjellsiden, og krysser Fjellveien oppe ved lysthuset Mon Plaisir. Strøket omfattes av grunnkretsene Mulen, Breistølen, Absalon Beyers gate, Mathismarken, Sandvikskirken, Rothaugen, Ladegården og Baglergaten med til sammen 3 736 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 0,29 km².