Lockheed Constellation

Excalibur: forløperen til Constellation

Siden 1937 hadde Lockheed arbeidet med utviklingen av en model kalt  L-044 Excalibur,  et firemotors fly med trykkabin. Denne kom ikke lenger enn til tegnebrettet, for i 1939 anmodet Trans World Airlines (TWA) om et transkontinentalt passasjerfly for 40 passasjerer og med en rekkevidde på 5 630 km – godt over den maksimale kapasiteten til  Excalibur.  TWAs krav førte til utviklingen av  L-049 Constellation
Vingene til Constellation  var i realiteten de samme som på P-38 Lightning, bare forstørret. Den lett kjennelige halen med tre ror bidro til at at flyets totale høyde ikke var større enn at flyet kunne komme gjennom i datidens hangardører.
Ved utbruddet av  andre verdenskrig ble de fly som TWA hadde plassert ordre på rekvirert til flyvåpenet. Flyene ble ferdigstilt under betegnelsen C-69 som militært transportfly for United States Army Air Forces. Ved krigens slutt kansellerte det militære alle bestillinger, og de fly som var på produksjonlinjen ble nå fullført som sivile leveranser.  TWA fikk sin første maskin 1. oktober 1945. Den første transatlantiske prøvetur startet fra  Washington, DC den 3. desember 1945, med ankomst Paris neste dag via Gander og Shannon.

Flytypen i bruk

Trans World Airlines startet sine første, etterkrigs, interkontinentale flyvninger den 6. februar 1946 på strekningen  New York-Paris med  Constellation. Den 17. juni, 1947  startet Pan American World Airways den første og eneste regulære rute  jorden rundt med sin  L-749 «Clipper America». Den legendariske Pan Am PA 001 holdt det gående i 50 år.
Som et av de første fly med trykkabin bidro  Constellation til å fremme overkommelige billettpriser og komfortabel reise for det store publikum. Noen av de mest kjente operatører var TWA, Eastern Air Lines, Pan American World Airways, Air France, BOAC, KLM, Qantas, Lufthansa, Iberia Airlines, Panair do Brasil, TAP Portugal, Trans-Canada Airlines (senere kjent som Air Canada), Aer Lingus og VARIG. Pakistan International Airlines var det første selskap på det asiatiske kontinent som tok  Super Constellation i bruk.

Rekorder

Elegant og kraftig som den var, satte Constellation en serie med rekorder. Den 17. april fløy den andre prototypen, med Howard Hughes og TWAs president Jack Frye i cokpit fra Burbank, California til Washington D.C. på  6 timer og  57 minutter (dvs. 4 260 km i en fart på 611 km/t). På returen  landet flyet på Wright Field for å gi Orville Wright sin siste flytur, over 40 år etter hans første, historiske flyvning. Orville kommenterte  at vingespennet på en Constellation var lenger enn hans første flyvning.
Den 29. september 1957, jennomførte en  L-1649A Starliner turen fra Los Angeles til London på 18 timer og 32 minutter. Den lengste  non-stop passasjerflyvning ble gjennomført med en L-1649A og varte nesten et døgn;  23 timer og 19 minutter, under TWAs åpningstur  fra London til San Francisco den 1-2. oktober 1957

Flytypen i jetalderen

Ved innføringen av jetpassasjerflyene, først med de Havilland Comet, senere Boeing 707, Douglas DC-8 og Convair 880, ble de propelldrevne  Constellation avleggs. De første rutene som ble tapt til fordel for jetfly var de lange oversjøiske rutene, men  Constellations fortsatte å fly innenriks i USA.
Modellen ble brukt på de transkontinentale og andre lange ruter frem til 1967. Etter den tid var Constellation i bruk som rene fraktfly i mange år. Constellation ble også i årene frem til 1978 brukt av Eastern Airlines som kortdistansefly på de populære rutene mellom New York, Washington og Boston. 
Med slutten på produksjonen av Constellation valgte Lockheed ikke å satse på utviklingen av første generasjons jetfly. I stedet valgte selskapet å holde seg til det lukrative militære markedet. 
Etter produksjon av Lockheed L-188 Electra turboprop  bygget ikke Lockheed store, sivile passasjerfly før L-1011 Tristar som kom i 1972, og som ble en kommersiel fiasko.  Etter dette forlot Lockheed det sivile marked for store passasjerfly for godt i 1983.

Varianter

Constellation ble bygget i både sivile og militære versjoner. Den opprinnelige militære versjonen fikk betegnelsen L-049; . Etter andre verdenskrigs slutt  ble militære fly under bygging fullført som sivile under betegnelsen  L-049 Constellations. Den første sivile som ble bygget var den kraftigere L-649, etterfulgt av L-1049 Super Constellation og L-1649 Starliner. Militære varianter omfattetC-69 og C-121 for Army Air Forces/Air Force og R7O R7V-1 WV-1 (L-1049G) WV-2 (L-1049H) samt flere varianter EC-121 for US Navy