Blas de Lezo

Marinekarriere

Blas de Lezo y Olavarrieta startet marinekarrieren sin i den franske marinen i 1701 som sjøkadett. I 1704 kjempet han i den spanske arvefølgekrigen som en del av mannskapet i den fransk-spanske flåten, som drev tilbake  Englands og Nederlands flåte  i slaget ved Vélez Málaga. Her mistet Lezo det venstre benet sitt. Han ble truffet av en kanonkule og fikk foten amputert under kneet. Han ble forfremmet til fenrik og var til stede i slagene utenfor Peñíscola i Spania og Palermo på Sicilia. Tjenestene hans her førte til at han ble forfremmet til skipsløytnant. I forsvaret av Toulon mistet han det venstre øyet. I 1711 tjente han under Andrés de Pez i marinen og i 1713 ble han forfremmet til kaptein. I 1714 mistet han de høyre armen under beleiringen av Barcelona. Senere i dette felttoget, som leder  av en fregatt, tok han elleve britiske skip.
Etter den spanske arvefølgekrigen fikk han kommando over flaggskipet «Lanfranco» og med det kontroll over Sørhavsflåten i 1723. Han ødela og drev bort britiske og nederlandske sjørøvere fra stillehavskysten i Amerika og erobret tolv skip. Han ble gift i Peru i 1725.

Tilbake til Spania

I 1730 kom han tilbake til Spania og ble leder for Middelhavsflåten og med denne flåten seilte han til Republikken Genova for å tvinge dem til å betale to millioner peso som de skyldte Spania. 
Ombord på «Santiago» kommanderte han og José Carrillo de Albornoz i 1732 et tokt til Oran med 54 skip og 30 000 mann og erobret byen fra Det osmanske riket. Bay Hassan klarte å samle troppene sine og omringe byen. Lezo kom tilbake med seks skip og 5 000 mann og klarte å drive bort sjørøverne etter harde kamper. Han var ikke fornøyd med dette og tok flaggskipet med 60 kanoner inn til sjørøvernes tilfluktsted i Mostaganbukta, en bastion forsvart av to fort og 4 000 maurere. Han påførte fortet og byen stor skade. De neste månedene opprettet han en blokkade og hindre algererne å få forsterkningar fra Istanbul, og på den måten få nok tid til å sikre forsvaret av Oran, frem til en epidemi tvang han tilbake til Cádiz.

I Sør-Amerika

I 1734 ble han forfremmet til generalløytnant i marinen. Han returnerte til Amerika med skipene «Fuerte» og «Conquistador» i 1737 som generalkommandør i Cartagena de Indias, en by han måtte forsvare mot den britiske admiralen Edward Vernon i slaget ved Cartagena de Indias (1741) under krigen om ørene til Jenkins.
Den britiske invasjonsflåten var en av de største i historien og besto av hele 186 fartøy (den spanske armadaen hadde til sammenligning i 1588 126 skip), inkludert linjeskipene, fregatter, brannskip og transportskip med om lag 2 000 kanoner. For å stå imot dette hadde Blas de Lezo bare 2 400 soldater, 600 indianske bueskyttere og mannskapet og tropper på seks linjeskip. Vernon var sikker på seier og sendte melding til London om at slaget var vunnet før det hadde startet. Taktikken til Blas de Lezo overrasket Vernon. Han gav ordre om å senke alle fartøyene sine slik at havnen ble blokkert. Rundt bymurene grov han dype grøfter for å hindre direkte angrep. Grøftene ble gravet i sikk-sakk mønster for å hindre at kanonild skulle stenge dem. To soldater ble sendt til den engelske leiren for å få de til å overgi seg. De ga så engelskmennene falsk informasjon om de spanske posisjonene. Om natten gikk den spanske arméen overraskende til angrep med bajonetter og tvang engelskmennene tilbake, trass i at de var mange flere. Sjøslaget varte ennå en måned før den britiske flåten returnerte til Jamaica på grunn av tropiske sykdommer som påførte de store tap.
Det kolossale slaget varte 67 dager. Det britiske nederlaget gjorde at Det spanske imperiet bestod i Amerika.