google/wiki40b huggingface dataset:
Sigurd Jarlsson

Barndom og familie

Sigurds far, Erling Skakke, var gift med Kristin Sigurdsdatter, datter av kong Sigurd Jorsalfare. Kristin var mor til Sigurds eldre halvbror, kong Magnus Erlingsson. Sigurd var frillesønnen til Erling, altså født utenfor ekteskap. Snorre forteller at «Erling hadde fire frillesønner, en het Reidar, den andre Ogmund, og de hadde hver sin mor; den tredje het Finn og den fjerde Sigurd, og deres mor var Åsa den lyse; de var yngre». Sigurd omtales i Sverres saga som Sverres fostersønn. Sigurd skal ha vært lenge hos kong Sverre og blitt behandlet godt. Ellers vet vi ingenting om Sigurds barndom og ungdom.

Med baglerne

I 1196 ble baglerpartiet reist i Danmark av motstandere av kong Sverre. De fleste var vikværinger. Hovedmennene var biskop Nikolas Arnesson og Reidar Sendemann. Kongsemnet deres var Inge Magnusson, en påstått sønn av kong Magnus Erlingsson (og dersom det stemte, nevø av Sigurd). Med i flokken var også Sigurd Jarlsson og «mange andre stormenn». I Norge stevnet baglerne til Borgarting og hyllet Inge Magnusson som konge. Deretter tok de kontroll over hele Viken og Opplandene. Sigurd og biskop Nikolas stjal penger som kong Sverre hadde gjemt i Mariakirken på Hovedøya, og drepte flere av Sverres sysselmenn.
Året etter drepte Sigurd Sverres bror Hide i Tønsberg. Sigurd var også med biskop Nikolas i slaget på Strindfjorden ved Amborneset i 1199, hvor birkebeinerne og kong Sverre slo baglerhæren.
Det siste vi hører om Sigurd Jarlsson, er at han og Inge Magnusson i 1201 var med en stor hær "oppe i landet". Om hans videre liv og død finnes det ingen kilder. Kong Sverre døde av sykdom året etter.
Så mye å si deg …

Sammendrag

Så mye å si deg... er den oppdiktede dagboken til en australsk fjortenåring ved navn Marina, som har blitt tvunget til å begynne på kostskole da hun ikke snakker og nekter å sosialisere seg etter at hun fikk ansiktet ødelagt. Skaden skjedde da faren kastet syre etter moren og traff datteren istedenfor.
I begynnelsen av boken har hun nettopp fått beskjed om å skrive dagbok som engelskoppgave, og er fast bestemt på å ikke røpe noe. Derfor er de første sidene av boken en introduksjon til skolen og miljøet heller enn en beskrivelse av Marina selv. Selv om hun fortsetter å fortelle om alle de andre ved skolen, begynner Marina allerede tidlig i dagboken å åpne seg om fortiden sin og forholdet til foreldrene sine. Hun begynner også å trekke seg mindre unna, og å kommunisere ved hjelp av kroppsspråk. Mot slutten av boken sender hun også lapper og brev til og fra medelever og lærere. Hun blir i tillegg gradvis mindre fiendtlig innstilt mot sin far, som sitter på arbeidsanstalt, og på slutten av boken drar hun av sted for å treffe ham. Det eneste gangen Marina faktisk sier noe høyt i hele boken er når hun hilser på faren sin og forteller ham at hun har «så mye å si deg...».

Opphav

Boken er delvis basert på en sann historie. Marina er inspirert av en fjortenåring og en kvinne ved navn Kay Nesbitt, som fikk ansiktet ødelagt av et hagleskudd. I tillegg identifiserer Marsden en viss John Mazur som personen bak engelsklæreren til Marina, Herr Linell, som hun har stor tillit til.

Priser

Boken ble en øyeblikkelig suksess i hjemlandet Australia og i USA, og vant flere priser, blant annet Cristopher Medal Victoria Premier's Award, og ble utnevnt til årets beste bok av det australske barnebokrådet (Children's Book Council).
Merete Alfsen ble i 1992 belønnet med Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur for den norske oversettelsen.
Melbourne Grand Prix Circuit

Historie

Nå har det ikke vært uten problem å avholde F1 løp her. De første årene var det massive protester mot løpet, noe som har avtatt i de siste årene, men ikke helt. Regn med å se demonstranter med plakater rundt parken i år også. I et behagelig klima, med en gemyttlig stemning, byr garantert løpet på noen overraskelser.
Albert Park er egentlig ikke noe nybegynner når det gjelder Formel 1, allerede i 1953 ble det avholdt Australia Grand Prix løp her, dog ikke som en del av verdensmesterskapet. Australia Grand Prix ble forøvrig arrangert allerede i 1928 i Adelaides gater. 
I 1996 vant Damon Hill i sin Williams sesongåpningen her. Og de som husker tilbake til 2005 vil huske at Giancarlo Fisichella kvalifiserte inn på Pole position, og vant løpet. Hans teamkamerat Fernando Alonso satte raskeste runde. 
Siden 1996 har dette vært Michael Schumacher og David Coulthards bane, de har tatt henholdsvis 51, og 38 poeng på denne banen. Rubens har klart 28 hittil. Schumacher har vunnet 4 ganger her, og har tatt 5 poles.

Banebeskrivelse

Albert Park er en merkelig blanding av en gatebane og en vanlig bane, og det er en av de banene som virkelig kan kalles en parkbane.  Her finner du tribuner med navn som Senna, Fangio, Stewart, Brabham, Fittipaldi, Hill, og Prost, for å nevne noen. Dette er en bane som ligger vakkert til, og som de aller fleste førerne liker veldig godt, til tross for at det er en av de banene i sirkuset som har dårlig grep.
Den første svingen er en åpen sjikane foran Fangiotribunen, og her er det en teoretisk forbikjøringsmulighet, som ofte har ført til veldig korte løp for enkelte førere. Sving 3 passer bedre for forbikjøring, der er hastigheten litt lavere en i Sving 1, og her har jo endel nybegynner fått oppleve at det ikke nødvendigvis alltid sitter like bra. Sving 5 er en rask høyresving der det gjelder å ha bra balanse, og en bil som er 100% rett innstilt. 
På baksiden av banen er det ikke mange muligheter for å kjøre forbi, og ikke før Sving 13 får vi igjen se forsøk på forbikjøring, her er det forøvrig lett å blokkere den som vil forbi, om man er i det humøret. 
Banens nest siste sving, Sving 15, som er den langsomste på banen, har det hendt at noen førere har kamikazet litt og forsøkt å komme seg forbi, som oftest med relativt elendig utbytte. 
Sving 16 er marginalt raskere, og her er det viktig å få med seg så mye fart som mulig inn på start-målstekket, og klarer du det, er belønningen over 300 km/t før du må bremse inn mot Sving 1 igjen
Jind

Demografi

Ved den offisielle folketellingen i 2001 hadde Jind 136 089 innbyggere. Menn og kvinner utgjorde henholdsvis 54 % og 46 % av befolkningen. Jind hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 69 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 75 % av mennene var lesekyndige, mens kun 61 % av kvinnene var det samme. Barn under 6 år utgjorde 14 % av befolkningstallet til byen.
Samveldelekene 2014

Samveldelekene 2014. Lekene, Commonwealth Games i 2002 var de syttende samveldelekene. De fire første lekene (1930-1954) het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1958-1970) het British Empire and Commonwealth Games og lekene i 1974 og 78 het British Commonwealth Games.
Lekene i 2014 ble arrangert i Glasgow i Skottland i perioden 23. juli til 3. august 2014. Det var tredje gangen som lekene ble arrangert i Skottland. Det var 4947 utøvere fra 71 nasjoner som deltok i sytten sporter. Lekene ble åpnet av Elizabeth II. England ble beste nasjon med femtiåtte gullmedaljer foran Australia med førtini.
Austroeme

Utseende

Middelsstore, lange og smale, blanke, brunlige trebukker. Antennene er ganske tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, noe variabelt i formen (mye smalere hos hannene enn hos hunnene), innsnevret ved roten, dekkvingene er jevnbrede foran, langt tilspissede bak. Beina er middels lange, lårene slanke.

Utbredelse

Slekten finnes i Brasil, Bolivia og Uruguay.
Emil-prisen

Emil-priset er en litteratur- og kulturpris «för barnkulturella insatser i Astrid Lindgrens anda» som deles ut årlig. Prisen er på 30 000 SEK (2007). Den ble innstiftet av Smålands akademi til ære for Astrid Lindgren og deles ut sammen med Sveriges Radio Kronoberg.
Fjelldverglerke

Utbredelse

Den er endemisk til de etiopiske høylandene.
Johann Hartmann

Slekten

To av Johann Hartmanns sønner, Johan Ernst Hartmann og August Wilhelm Hartmann var begge musikere og komponerte. Den sistes sønn var dansk musikks nesten altoverskyggende skikkelse på 1800-tallet, J.P.E. Hartmann, hvis sønn var Emil Hartmann, som også var dirigent og komponist. J.P.E. Hartmanns datter Sophie giftet seg med Niels W. Gade og en annen datter Clara med komponisten August Winding. En annen sønn, Carl Christian Ernst Hartmann, var en anerkjent billedhugger. Komponisten Niels Viggo Bentzon var tipp-tipp oldebarn av Johann Ernst Hartmann. Hans sønn jazzpianisten Nikolaj Bentzon samt den belgiske komponisten Jean Pierre Waelbroeck utgjør de seneste skuddene på stammen.
Emil Hartmanns datter Bodil Neergaard holdt i årene rundt 1900 musikalske sammenkomster på herregården Fuglsang mellom Nykøbing Falster og Nysted på Lolland. Her deltok blant annet Carl Nielsen. I periferien kan man nevne Emil Hartmanns sønn Oluf Hartmann som var maler og til hans begravelse skrev Carl Nielsen Ved en ung kunstners båre, Niels Viggo Bentzons 2 fettere Jørgen og Johan samt N.W. Gades sønn i andre ekteskap, Axel Gade. De var alle tre musikere.
Euchroaria

Utseende

Små, avlange, metallisk fargede praktbiller.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Toumaï Air Tchad

Ruter

Toumaï Air Tchad flyr til disse destinasjonene (juli 2008) :
Vellerup kirke

Inventar

Altertavlen er i renessansestil med et yngre korsfestelsesmaleri i storfeltet. I gavlen er anbragt et eldre krusifiks fra omkring år 1300; figuren har strakte, nesten vannrette armer. 
Prekestolen i ek er i samme stil som altertavlen, den har påmalt årstallet 1640 samt indskåret våbenskjoldene til Dorte Banner og Christoffer Krafse, eiere av det nærliggende godset Egholm. Fyllingerne er dekorert med evangelistene. Fra 1914 har prekestolen stått i skipets sydøsthjørne, tidligere i nordøsthjørnet. 
Døpefonten er i romansk stil av grovkornet, gråblå granitt. Kummen prydes av en 13 enkle arkader og hviler på et flettet tauornament. 
Til kirken hører et 135 cm høyt korbuekrusifiks fra 1100-tallet. Stafferingen mangler for en stor del, men det kan stadig ses at hår og skjegg har vært mørkebrunt, kroppen lysegrå, munnen rød og enkelte av lendekledets folder gråblå. Krusifikset har siden 1920 hengt i Nationalmuseet i København. 
Orgelet er bygget i 1976 av Th. Frobenius og Sønner Orgelbyggeri.
Limerick kjernekraftverk

Limerick kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved Schuylkill River, i Montgomery County nordvest for Philadelphia, i delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Dets reaktorer ble godkjent for igangsetting i hhv 1986 og 1990. Installert maksimal effekt er 2 268 MW. Årsproduksjonen i 2007 var om lag 19,05 TWh elektrisk kraft.
Anlegget eies av Exelon Corporation. Det har i alt to reaktorer som er i operativ drift, hver med maksimalt 1 134 MW effekt. Etter dagens konsesjoner skal reaktorenes produksjon opphøre i hhv 2024 og 2029.
Det antarktiske traktatsekretariat

Det antarktiske traktatsekretariat er en internasjonal organisasjon opprettet 1. september 2004 med hovedkontor i Buenos Aires i Argentina. Organisasjonen har som oppgave å administrere møter og koordinere samarbeidet mellom avtalepartene til Antarktistraktaten.
China aktuell

China aktuell – Journal of Current Chinese Affairs er et tysk fagtidsskrift startet i 1972. Det tar sikte på å belyse den politiske, økonomiske og sosiale utvikling i Folkerepublikken Kina, Hongkong, Macao og Taiwan.
Utgiver er GIGA Institute of Asian Studies i Hamburg.
Ångermanland

Ångermanland er et landskap i Norrland. Landskapet grenser i sør til Medelpad, i vest til Jämtland, i nord til Lappland og Västerbotten, og i øst til Bottenhavet. Prins Nicolas er hertug av Ångermanland.
Alf Bjarne Johnsen

Bakgrunn

Som ung var Johnsen aktiv i Arbeiderpartiet, og han møtte i alt 28 dager som vararepresentant til Stortinget for Nordland fylke i perioden 1981-1985.
Sennajaplassen

Sennajaplassen (russisk: Сенна́я Плóщадь, ordrett «høyplassen») er en stor plass sentralt i St. Petersburg i Russland. Plassen ligger i møtepunktet mellom Sadovajagaten og Moskovskij prospekt.
Plassen ble oppført i 1737 som ledd i en utvidelse av Sadovajagaten, og den ble raskt en viktig markedsplass for handel med blant annet høy, ved og fe. Plassen ble dessuten brukt til offentlig pisking av forbrytere. Lenge var det omkringliggende området en forslummet utkant av St. Petersburg, som blant annet dannet bakteppe for handlingen i Dostojevskijs Forbrytelse og straff. 
Frelserkirken på Sennaja plass ble oppført i 1753. Kirken ble revet under Nikita Khrusjtsjovs anti-religionsaksjoner i 1961 for å gjøre plass for en undergrunnsstasjon. I 2003 ble det oppført et lite kapell til minne om den gamle kirken.
I 1952 skiftet plassen navn til Fredsplassen (russisk: площадь Мира), men plassen fikk tilbake sitt opprinnelige navn den 1. juli 1992.
I anledning byens 300-årsjubileum i 2003 ble plassen pusset opp, og det ble igjen tatt i bruk som markedsplass. Dessuten ble den 17,5 meter høye skulpturen «Fredstårnet» av skulptøren Clara Halter og arkitekten Jean-Michel Wilmotte oppført. Skulpturen var en gave fra Frankrike i anledning byens jubileum. Under varmebølgen i 2010 slo imidlertid glassoverflaten sprekker, og skulpturen ble tatt ned.
Tresteg

Tresteg er en øvelse i friidrett der de konkurrerende med tre påfølgende sprang (et hink, et steg og et avsluttende hopp) skal nå lengst mulig og lande i en sandgrop. Hopperen løper mot hoppgropen på en tilløpsbane og satser fra en planke. I satsøyeblikket skal ingen del av foten berøre bakken etter planken. Skjer dette, underkjennes hoppet, såkalt overtramp. Vanligvis har deltakerne seks forsøk hver i løpet av en konkurranse.
Tresteg er en gren i de olympiske leker og inngår i alle store mesterskap. Tresteg for herrer har vært med i samtlige moderne olympiske leker fra starten i 1896 i Athen, tresteg for kvinner kom med hundre år senere under OL 1996 i Atlanta.
Kjell Haltorp

Biografi

Haltorp vokste opp på Fåberg utenfor Lillehammer. I 1962 ble han og hans kone, Liv D. Haltorp, omvendt i pinsemenigheten Evangeliesalen på Lillehammer. Han begynte å forkynne kort tid etter omvendelsen og ble snart en etterspurt predikant i Norge. I 1970 ble han pastor i Filadelfia, Oslo. Haltorp knyttet kontakt med Aril Edvardsen i Sarons dal noe som var kontroversielt. Haltorp ble frarådet kontakt med Edvardsen, men fulgte ikke anmodningen. Haltorp valgte å slutte som pastor i Oslo i 1976.
I 1977 ble Haltorp pastor på Evangeliesalen på Lillehammer i en kort periode. Han reiste rundt som forkynner i Skandinavia.
Sommeren 1980 flyttet Haltorp til Arendal. Han søkte kontakt med Filadelfia, Arendal, men ble ikke ønsket velkommen.
Haltorp etablerte husmøter som utviklet seg og vokste til det som i dag er Sørlandskirken. 
Mens han var musikklærer ved Fjære ungdomsskole ble han i 2001 rektor for den planlagte Skjærgårdsskolen.
Kjell Haltorp sluttet som pastor i Sørlandskirken i 2003. Han etablerte sin egen misjonsorganisasjon Reach the Nations som driver et omfattende arbeid i Midtøsten. Haltorp støtter menigheter i Syria, Jordan, Irak og Israel. Haltorp besøker jevnlig menighetene.
Portveien 2

Medvirkende

Manusforfattere var Eyvind Skeie og Gudny Hagen, som begge siden har stått bak en lang rekke barne-TV-suksesser. Produsenter var Hermann Gran, Grete Høien, Inger Bjørnstad og Dieter Kriznat. Den kvinnelige programlederen var Eli Rygg, mens Jarl Goli og Terje Strømdahl hver var programledere i omkring halvparten av episodene. Sjiraffen «Raffen» ble ført av dokkespilleren Åsmund Huser. Denne sjiraffen spilte rollen som en hemmelighet som programlederne aldri oppdaget.

Sangene

En del av sangene som Eyvind Skeie skrev til programmene, har senere blitt kjente barnesanger. Musikken til serien ble laget av komponisten Sigvald Tveit. Sanger som «Tenn lys», «Morgendagens søsken», «Hysj, kan du høre gresset gro» og «Ta en potet» kommer fra denne serien. Men den mest kjente sangen fra denne serien er «Fire elementer». Denne «musikkvideoen» ble vist hele seks ganger gjennom Portveien 2s om lag 140 episoder.
Louis Kasekende

Utdanning og yrkeserfaring

Kasekende har en Bachelor of Arts innen samfunnsøkonomi fra Makerere University i Kampala, som er landets eldste universitet. I tillegg har han en Master of Arts-grad og en Filosofisk doktorgrad (Ph.D) fra University of Manchester. Mens han studerte i Manchester underviste han også i økonometri der. 
Fra 1991 til 1996 jobbet han som foreleser på deltid ved Makerere University. Han begynte å jobbe i sentralbanken i 1986, og var direktør for forskningsavdelingen fra 1992 til 1994, og daglig leder (executive director) for forskning og policy fra 1994 til 1999. Han var visesentralbanksjef fra 1999 til 2002. 
I 2002 ble han utnevnt til å jobbe for Verdensbanken. Der jobbet han fram til 2004, som daglig leder (executive director) for Afrika Gruppe 1, slik at han representerte 22 afrikanske land i Verdensbanken. I november 2004 gikk han tilbake til sentralbanken, og var visesentralbanksjef fram til april 2006. Fra mai 2006 til 2009 jobbet han for Den afrikanske utviklingsbanken (African Development Bank) som sjeføkonom, og jobbet der særlig med å hjelpe afrikanske land med å takle finanskrisen.
I januar 2010 ble han igjen utnevnt til visesentralbanksjef, for 5 år.
Drep ikke en sangfugl

Handling

Handlingen utspiller seg i en periode på tre år (1933–1935) under den store depresjonen i den fiktive sørstatsbyen Maycomb i Alabama. Romanen handler om seks år gamle Jean Louise Finch (kalt «Scout»), som bor med sin storebror Jeremy (kalt «Jem») og sin far Atticus Finch, en dyktig advokat. Jem og Scout blir venner med en gutt som heter Dill, som besøker Maycomb hver sommer for å bo med sin tante. De tre barna er både livredde og fascinerte av Arthur «Boo» Radley, deres tilbaketrukne nabo. Innbyggerne i Maycomb snakker sjeldent om Boo, og de færreste har sett ham. Det finnes flere rykter om han, og barna har mange ideer til hvordan de kan få ham ut av huset. Scout og Jem oppdager etter hvert at noen har gitt dem små gaver i et kvisthull ved Radleys hus.
Dommer Taylor tilbyr Atticus en ny sak. Han må forsvare Tom Robinson, en mørkhudet mann som har blitt beskyldt for å voldta en ung, hvit kvinne, Mayella Ewell. Selv om flere av Maycombs innbyggere legger sitt hat for Tom, velger Atticus å påta seg saken. Elevene på skolen til Scout og Jem erter dem og kaller Atticus en «negerelsker». Scout blir provosert og havner i en slåsskamp med en medelev, selv om Atticus har frarådet henne å ty til vold.

Stil

Harper Lee kombinerer et barns (Scouts) samtidige opplevelser med en kvinne som ser tilbake på sitt liv.

Filmatisering

Boken er blitt filmatisert med Gregory Peck i hovedrollen som Atticus Finch, regi av Robert Mulligan.
Blåbærmyra

Historikk

25. april 1994 ble anlegget overtatt av Nord-Aurdal kommune og et klubbhus for Fagernes Idrettslag ble ferdigstilt to år senere.
Ungdomsmesterskapet i friidrett 2004 som ble tildelt Fagernes Idrettslag i 2002, ble arrangert på Blåmyra.
Høsten 2005, ble det anlagt kunstgress på grusbanen etter initiativ fra SAFK Fagernes.
Holmens kirkegård

Holmens kirkegård (Skibskirkegården eller Bådsmandskirkegården) er en kirkegård som ligger på Dag Hammerskjölds Allé på Østerbro i København. Kirkegården ble innviet i 1666 og er Københavns eldste kirkegård som fortsatt er i bruk. Kirkegården ligger rett overfor Garnisons kirkegård.
I 1662 stakk Henrik Ruse ut to arealer til kirkegårder utenfor Østerport. Den ene skulle være for flåtens folk og den andre for hæren. Flåtens kirkegård ble dagens Holmens kirkegård og den andre nåværende Garnisons kirkegård.
Kirkegården ble innviet 10. august 1666 og den første begravelsen fant sted samme ettermiddag da båtsmann Mogens Andersen Mörchtüe ble begravet av Holmens kirkes daværende sogneprest Hans Hansen Seidelin.
Kirkegårdens nåværende utseende stammer fra overkrigskommissær F.C. Schmidts utforming fra 1798.
Kapellet er fra 1902 og er tegnet av arkitekt Ludvig Fenger etter inspirasjon fra norske stavkirker.

Krigsminnesmerket

Kirkegårdens mest kjente minnesmerke er gravhaugen over de falne i slaget på Reden med Johannes Wiedewelts obelisk fra 1802.
Slaget fant sted i påsken; nærmere bestemt skjærtorsdag 2. april 1801. Påskedagen gikk liktoget fra Søkvesthuset til Holmens kirkegård i prosesjon og hele Københavns befolkning fulgte med. De falne ble lagt i fellesgrav.
Noen dager senere ble det iverksatt en innsamlingsaksjon til et minnesmerke over de falne. I desember var det innsamlede beløpet kommet opp i 1600 riksdaler og på årsdagen for slaget la kommandør Olfert Fischer ned grunnstenen til den nåværende gravplassen.
Grunnkretser i Øyer kommune

Grunnkretser i Øyer kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Øyer kommune, Oppland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Änglamark

«Änglamark» er ei svensk vise, skrevet av Evert Taube. En innspilling med Sven-Bertil Taube, Gunnar Svenssons orkester ble utgitt på singlen Svenska ljud 6063 500 i 1971. B-siden var «Julius och Mariella».
«Änglamark» ble anvendt som ledemotivet til filmen Äppelkriget fra 1971. I sangteksten kritiseres forurensning, etter at Evert Taube i mange år hadde vært engasjert i miljøspørsmål.
Sven-Bertil Taubes versjon lå på Svensktoppen i perioden 27. februar-11. juni 1972, med en førsteplass som høyeste plassering.
Strofen «låt sista älven som brusar i vår natur, brusa alltjämt mellan fjällar, gran och fur...» er inspirert av Taubes engasjement for bevaring av Vindelälven, én av Sveriges siste uregulerte elver.

Nynorsk versjon

Hartvig Kiran har oversatt visa til nynorsk. Den nynorske tittelen er «Englemark».
Octavius av Storbritannia

Liv

Prins Octavius ble født den 23. februar 1779 på Buckingham Palace i Westminster i London, England. Hans far var Georg III, hans mor Charlotte av Mecklenburg-Strelitz. Hans navn kommer av latin, octavus, den åttende, noe som viste til at han var den åttende sønn av sine foreldre. 
Octavius ble døpt den 23. mars 1779, på St James's Palace, av Frederick Cornwallis, erkebiskopen av Canterbury. Hans faddere var hertugen av Braunschweig-Wolfenbüttel (jarlen av Hertford, Lord Chamberlain var stedfortreder), hertugen av Mecklenburg (jarlen av Ashburnham var stedfortreder) og hertuginnen av Sachsen-Weimar-Eisenach (grevinnen av Egremont var stedfortreder). Octavius hadde et vinnende vesen, han hadde lange gylne lokker og lyseblå øyne. Han stod nært sin søster Sophia, som kalte Octavius «hennes sønn». Sammen med sine søsken Elizabeth og Edward reiste de til Eastborne ved Sussexkysten sommeren 1780. Da han var nitten måneder gammel, ble Octavius storebror til Alfred. Alfred døde da Octavius var tre år gammel, og Octavius ble atter en gang minstemann i søskenflokken. 
Seks måneder senere ble prins Octavius plutselig syk og døde den 3. mai 1783, på Kew Palace i London, fire år gammel. Hans død kom uventet på familien, og til forskjell fra broren Alfred hadde ikke Octavius noen sykdomstegn før to dager før han døde. Dødsfallet gjorde faren sorgtung. Kort tid etterpå sa kong Georg, «det vil ikke være noen himmel for meg dersom Octavius ikke er der». Dagen etter sønnens død gikk kongen gjennom et rom der Thomas Gainsborough holdt på å fullføre et maleri. Kongen sa han måtte avslutte arbeidet, men når han fant ut at det var et portrett av Octavius, kunne han fortsette. Da dette maleriet ble vist fram en uke seinere, ble Octavius sine søstre så berørt av sorg at de alle brast sammen i gråt.