google/wiki40b huggingface dataset:
Rombeporfyr

Rombeporfyr er en porfyrisk, magmatisk bergart og forekomster er bare kjent i Oslofeltet, Sverige, Russland, Øst-Afrika og Antarktis.  Rombeporfyr ble funnet første gang på Tjuvholmen i 1806. Den er en blanding av dagbergart og gangbergart, den klassifiseres oftest blant sistnevnte.
I Oslofeltet forekommer rombeporfyr i tre større områder: Krokskogen, nordre Vestfold, vestre Bærum ved Kolsåstoppen og antagelig Harestua. Bergarten er også tydelig i Ekebergskrenten i grunnfjellet sørover fra Valhallveien i og forbi Gjersjøen. Krokskogen er det klassiske rombeporfyrområdet med beskrivelser av en betydelig serie lavastrømmer. Vestfold har det største arealet og den mest komplekse lagserien, med en tykkelse på mer enn 3500 m. Der fins også et stort antall typer av denne bergarten.
I Piper-traktene, øst for Harestua på Hadeland, er det muligens forekomster av rombeporfyr.

Egenskaper

Rombeporfyr-lavaene består av lyse, ofte rombe-formete krystaller av feltspat som er omgitt av en finkornet, oftest mørkerød grunnmasse. Feltspat-krystallene har trolig vokst mens magmaet fremdeles var nede i magmakammeret dypt under overflaten, grunnmassen bråstørknet i det magmaet rant ut på overflaten som en lavastrøm. Lavastrømmen ble fóret fra store vulkansprekker. Slike lavastrømsprekker finnes i dag som såkalte ganger. De største gangene er over 100 km lange. 
Det er påfallende at hver av lavastrøm-gruppene (kalt RP1, RP2 osv.) har feltspatkrystaller med karakteristisk form, størrelse og tetthet. Det tyder på at hver av strømgruppene kommer fra ulike magmakamre nede i dypet.
Rombeporfyren ble dannet av lava for 290–280 millioner år siden. Bergarten finnes kun fem andre steder i verden utenfor Oslofeltet: nordlige Bohuslän, Kolahalvøya, Egypt, Kilimanjaro i Tanzania, og på Mount Erebus ved Rosshavet på Sydpolen. Alle andre steder har den blitt fraktet til med isen, f.eks om lag 300 kilometer avgårde sørover til Hellevika på Langenes i Søgne kommune i Vest-Agder.
Hydrosalpingidae

Levevis

Larven lever i fjellbekker. Den bygger et krumt, hornformet, glatt larvehus.

Utbredelse

Familiens ene art er bare kjent fra Sør-Afrika, der den bare finnes i området Western Cape.
Andre De Grasse

Idrettskarriere

De Grasse deltok i Det panamerikanske juniormesterskapet i friidrett 2013 i Medellín i Colombia, der han fikk to medaljer. Han kom på annenplass på 100 meter, med tiden 10,36, kun slått av Zharnel Hughes. På 200 meter kom han på tredjeplass, med tiden 20,74.
I 2014 deltok han i Samveldelekene 2014 i Glasgow, men ble slått ut i semifinalen på 200 meter.
Under Pacific-12 Conference 2015 vant han 100 meter med personlig rekord på tiden 9,97; dette var første gang en canadier hadde løpt under 10 sekunder siden år 2000. Det var også mesterskapsrekord for Pacific-12 Conference. Han løp også 200 meter på 20,03 under dette mesterskapet, som var canadisk rekord på distansen. Han ble kåret til Pac-12 Conference «men’s track and field athlete of the year» ved dette mesterskapet. I NCAA-mesterskapet i mai 2015 vant han også både 100 og 200 meter, med henholdsvis 9,75 og 19,58 sekunder, men begge disse var med fot mye medvind til at det teller som offisielle rekorder.
I begynnelsen av juli 2015 ble han canadisk mester på 100 meter, der han løp på 9,95 i finalen. Han deltok i Panamerikanske leker 2015 i Toronto i Canada. Her vant han 100 meter med tiden 10,05 i finalen, men han løp på 9,97 i semifinalen. På 200 meter vant han med tiden 19,88, som var ny canadisk rekord, og dermed ble han den første canadieren i historien som har løpt 100 meter på under 10 sekunder og 200 meter på under 20 sekunder. Canada kom også først i mål på 4 × 100 meter stafett, men ble senere diskvalifisert fordi Gavin Smellie hadde løpt utenfor sin bane.
I VM i friidrett 2015 kvalifiserte han seg til finalen på 100 meter, etter 9,99 i innledningsheatet og 9,96 i semifinalen. I finalen satte han ny personlig rekord på 9,92, og fikk bronse bak Usain Bolt og Justin Gatlin. Bronsen delte han med amerikanske Trayvon Bromell. Han deltok også på 4 × 100 meter stafett, og fikk der bronse sammen med Aaron Brown, Brendon Rodney og Justyn Warner. I desember 2015 ble han profesjonell utøver, og signerte avtale med Puma.
I juni 2016 ble han tatt ut på Canadas OL-lag til Sommer-OL 2016. Han vant 100 meter i det canadiske mesterskapet i juli 2016. På 100 meter i OL løp han på 9,92 i semifinalen, og kom på tredjeplass i finalen, med ny personlig rekord på 9,91 sekunder. Dette var Canadas første medalje i disse olympiske lekene. På 200 meter hadde De Grasse raskest tid av alle i innledningsheatet, med 20,09 sekunder, og han satte ny canadisk rekord i semifinalen med 19,80 sekunder. I finalen løp han på 20,02, og fikk sølv bak Usain Bolt. Dette var Canadas første OL-medalje på 200 meter siden Percy Williams i 1928. De Grasse deltok også på 4 × 100 meter stafett, der Canada løp inn til fjerdeplass med ny canadisk rekord på 37,64 sekunder. Imidlertid ble USA diskvalifisert for å trå utenfor banen, og dermed rykket Canada opp til tredjeplass og bronse.
Sti

En sti er et smalt oppgått tråkk i terreng som ikke har veier. Bredden tillater kun bruk av en person i en retning ad gangen. Enkelte stier er så gamle at de må antas å ha vært oldtidsveier.
Stien er ofte korteste og alltid letteste vei mellom to steder. Slyngene på stien er for å gi best mulig fotfeste og minst mulig gåing i vann og steinur. Noen steder er der ryddet for å gi plass og farbarhet for hest med kløv. Andre steder har en lagt inn stein til fotfeste. På noen stier kan bare folk og geiter ferdes (geitesti). I bekker ligger enten steiner til å stige på, eller så har man lagt en klopp av to-tre trestammer. Det kan også finnes bekkekryssinger med vad , der stien da er lagt slik at den passerer bekken på et grunt sted. Langs innmark var stien oftest på utsiden av gjerdet. Turskiløyper vil ofte følge stienes traseer.
Store og velbrukte stier mellom landsdelene ble kalt sleper (jf. Nordmannsslepa fra Vestlandet over Hardangervidda til Numedalsområdet.) Disse er så etablerte at de kan sees fra fly når sola står i riktig vinkel.
Dampbuss

Dampbuss er et busskjøretøy med dampmaskin som fremdriftsmiddel. I 1800-tallet var disse dampdrevne bussene kjent som steam carriages, en benevnelse som også kan omfatte andre dampdrevne veikjøretøyer. De første dampdrevne passasjerkjøretøyer som kom til Norge er landeveilokomotiver i 1870-tallet, men den første dampbussen er den framhjulsdrevne «Alpha» bygget av den norske ingeniør Paul Henningsen Irgens (1843-1923) i året 1899.

Dampbussene i Norge

Irgens flyttet til Bergen i 1895, og startet et verksted for montering av gass- og petroleumsmotorer. Han kom i kontakt med sin slektning Jacob Irgens som hadde etablert seg som vognfabrikat, og startet eksperimentene for de neste tre år for å bygge et selvbevegelig kjøretøy med sine egne motorer. Den første norskbygde bilen var et faktum i året 1898. Men han ignorerte ikke potensialet i dampdrevne buss, og kunne presentere dette kjøretøyet som fikk navnet «Alpha», i 1899. Det var et firehjuls kjøretøy med åpne endeplattformer og salongrom i midten, med dampmotoren i den forreste endeplattformen, og hadde plass for 14 passasjerer. Irgens hadde hellet med seg under prøveturene, men det oppsto forsinkinger som tvunget kunden som hadde ønsket å starte rute mellom Stavanger og Madla, til å kansellere ordren. Bussen ble dermed sendt til Trondheim for utprøving på vegne av Elgesæter Automobil-Kompani for ruten mellom Elgeseter og Ravnkloa.
«Alpha» kom til Trondheim i året 1900, bare for å bli sterkt kritisert av bilselskapet som oppdaget at den tekniske tilstanden var dårlig med motorstopp og teknisk svikt som resultat. Bilselskapet gikk konkurs. Den første egentlige rutedrift med dampbuss hendt for hende på Ole O. Bull som sjef for Det norske Motorvogn Compagnie, da to busser ble kjøpt fra LIFU og skipet til Kristiania i juli 1899. Bull hadde støtte fra vegdirektør Hans Hagerup Krag som gav sin godkjennelse, og ruten startet mellom Stortorvet og Grefsen Bad. Disse to dampbussene som var kalt «Grefsenbussene», hadde motor på 30 hk og plass til 16 passasjerer. Til å begynne med var rutedriften en suksess med opptil åtte tur om dagen, men det var høy støynivå, blant annet hadde man ikke tilvennet hester for slike bråkende kjøretøyer. Dessuten var reisekomforten ikke god, veitilstanden var mye dårligere enn ventet.
Etter bare to måneder ble bussdriften innstilt, først og fremst fordi man hadde undervurderte den dårlige tilstanden på vegene, noe som fulgt til risting og skaking som gikk sterkt utover passasjerene og maskineriet. Et uvennlig kallenavn oppsto, «Tarmristeren». Den ene bussen ble sendt tilbake mens den andre ble omgjort til lastevogn. Erfaringene som var høstet med landevegslokomotivene og dampbussene, fulgt til et reguleringsreglement og et behov for utbedring av det norske vegnettverket på slutten av 1800-tallet. Men rutebiltrafikkens historie hadde startet.
Paul Signac

Galleri

Eksempler på maleri som er malt av Paul Signac.
Svinøya (Vågan)

Svinøya er en øy i Vågan, Svolvær. Svinøya består av flere små øyer som er blitt knyttet sammen med fyllinger og små bruer. Svinøya har fastlandsforbindelse ved hjelp Svinøybrua, en 359 meter lang bru som ble åpnet i 1964. Svinøya ligger 15 minuttes spasertur fra Svolvær sentrum.
På begynnelsen av 1900-tallet var Svinøya Svolværs senter. Eget bakeri, tønnefabrikk, trandamperi, fiskemottak, bunkersanlegg, krambu og rorbuer var å finne på Svinøya. Kunstmaleren Gunnar Berg bygget seg et atelier på 1880-tallet på Svinøya. Atelieret er modernisert og bevart. Senere bygde også den svenske kunstneren Anna Boberg atelier på Svinøya. Dette bidro til at Svinøya ble et kunstsenter for hele Nord-Norge.
Qujing

Qujing (kinesisk: 曲靖, pinyin: Qǔjìng; Wade-Giles: Ch'ǔ-chìng) er en by på prefekturnivå med 5 352 000 innbyggere i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.
Prefekturet har mye industri, og er etter Kunming provinsen Yunnan mest folkerike.

Samferdsel

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Kinas riksvei 326 løper gjennom området. Den begynner i Xiushan i Chongqing og går mot provinsen Guizhou, og ender i Hekou i Yunnan, ved grensen til Vietnam og den vietnamesiske byen Lao Cai.
Oseaniamesterskapet i fotball for menn

Oseaniamesterskapet i fotball for menn er en internasjonal fotballturnering for medlemslandene i Oceania Football Confederation (OFC). Den første turneringen ble avholdt i 1973 og arrangeres nå hvert fjerde år. Flest titler har nå New Zealand med sine fem titler, etter at Australia med sine fire titler forlot OFC i 2006.
Ring Idrettslag

Ring Idrettslag er et idrettslag på Ring utenfor Moelv.
De har en lysløype som ligger på Ring og en fotballplass som heter Purksvea.
Fotballaget har gule og svarte drakter.
MGPjr 2012

Sendingen

NRK fikk inn 513 melodier i den åpne konkurransen, og en jury plukket ut ti av dem til finalen i Oslo Spektrum lørdag 1. september 2012. Margrethe Røed og Tooji var programledere. Blant deltakerne var det én gruppe, to søskenduoer og sju soloartister. 
Først framførte de ti finalistene sangene sine, og tv-seerne stemte fire av dem til superfinalen. Der ble de fire superfinalist-sangene framført på nytt, før seerne stemte om igjen. Tidligere MGPjr-deltaker, LidoLido, underholdt i pausen før vinneren ble kåret.  
Vinneren ble kåret av seernes stemmer, og det var bare mulig å stemme via SMS eller via internettsiden til MGPjr. Bare vinneren ble offentliggjort, de andre låtene forble uplasserte. Vinnerne ble de ti år gamle tvillingbrødrene Marcus & Martinus fra Trofors. Tvillingbrødrene har siden hatt stor suksess som ungdomsartister, og de har gitt ut flere plater og singler både i Norge og Sverige.

Hendelser

Vinnerne gjorde suksess
Tvillingduoen Marcus & Martinus vant finalen, og vinnersangen «To dråper vann» tok seg til en åttendeplass på VG-lista. Seieren banet vei for en videre popkarriere for de to brødrene. Siden seieren har de hatt seks låter og to album inne på VG-lista. Størst singelsuksess hadde de med låten «Elektrisk» som nådde en tredjeplass på lista i 2016. Albumet Hei har ligget nærmere 90 uker på albumlista og nådde en førsteplass på lista.
I et intervju i 2016 fortalte brødrene at de hver måned får 500 fanbrev fra hele Europa, og brødrene har solgt ut utallige konserter over hele Skandinavia. 2016-albumet Together gikk rett til topps både i Norge og Sverige høsten 2016.
Utdypende artikkel: Marcus & Martinus
Annet
Egentlig skulle Vegard «Shortcut» Olsen ha ledet sendingen sammen med Margrethe Røed, men NRK byttet ham ut med Tooji. Årsaken var at Olsen hadde arrangert et  30-årslag for kameraten Sverre Goldenheim med innleid nakenteater fra «Fuck For Forest». NRK mente hendelsen ikke var forenlig med å være programleder for et barneprogram.
NRK ga ut de norske sangene på samlealbumet Melodi Grand Prix Junior 2012. Albumet lå hele 21 uker på VG-lista, og nådde en andreplass som høyeste notering.
Tippen

Opprinnelsen til navnet

Elva gikk tidligere der Tippen nå ligger. I 1909 ble den første virkelige kraftstasjon bygd i Hønefossen, i forbindelse med utbyggen til Edward Lloyd Limited. Den lå like ved inngangen til Stormarkedet og bidro i sin tid til at Hønefoss fikk gatelys som den andre byen i Norge. I 1920 ble det bygd en større kraftstasjon der, litt lenger opp i fossen. For å få lagt fossen i rør, ble det gravd fram masse med grus og stein som ble tippa ut i elva på nedsiden. Dette tippstedet har siden blitt kjent som Tippen.
Kraftstasjonen fra 1920-åra er i dag kjent som Hønefoss kraftstasjon I eller Hønefoss gamle kraftstasjon. Ved siden av den gamle kraftstasjonen står det en skulptur i bronse som har fått navnet «Ringerikspiken». Skulpturen ble gjort av Ståle Kyllingstad i 1951 og var en gave til byen i forbindelse med åpningen av nye Hønefoss bru i 1952. Ringerikspiken er forsynt med vannfontene og kan sees fra bruhodet på Sørsiden.
Steinen som ble kjørt fram, ble liggende på Tippen noen år. Men så skjedde det i 1920-åra et det ble mye nød og fattigdom i Norge. Det var mange som ikke hadde arbeid og inntekt, derfor satte Hønefoss kommune i gang noe som ble kjent som «nødsarbeid for mat». Folk jobbet for kommunen, men fikk mat i stedet for lønn i form av matbonger de kunne handle for. Mye av nødsarbeidet skjedde på Tippen, der menn satt og knuste og pukka stein.
I dag er Tippen en offentlig parkeringsplass, selv om det i sommerhalvåret hender at det holdes tivoli der. Det finnes også et gatekjøkken der, som faktisk er det eldste gatekjøkkenet på Ringerike. I februar 2007 ble det lagt fram planer om å bygge et større hotell på Tippen.
Vårhalvspinner

Utseende

En middelsstor (vingespenn 40 – 43 mm), ganske kraftig bygd, grå spinner med lange, smale forvinger. Antennene er forholdsvis kraftige, gulaktige på farge om omtrent halvparten så lange som forvingen. Forvingen er temmelig smal, grå, ved roten med tre – fire mørke tverrstriper, lenger ute med en slik tverrstripe. Omtrent midt i vingen er det en firkantet, lysgrå flekk, noen ganger en mindre flekk utenfor denne. Bakvingen er lys grå. Larven er naken, lang og tynn, blek til ganske mørk, litt gjennomsiktig, med små, hvite prikker. Hodekapselen er brungul.

Levevis

Vårhalvspinneren finnes i alle slags skog med innslag av bjørk (Betula spp.), som er larvenes næringsplante. Den finnes også opp i fjellbjørkeskogen. Den flyr om natten i mars – mai og er en av de første sommerfuglene ut om våren. Den kommer ofte til lys.

Utbredelse

Vårhalvspinneren finnes i Mellom- og Nord-Europa, videre østover til Stillehavet i Øst-Sibir. I Norge ser den ut til å finnes i hele landet bortsett fra i høyfjellet, og den er vanlig de fleste steder.
Lovrafjorden

Lovrafjorden er en sidefjord til Sandsfjorden i Suldal kommune i Rogaland. Lovrafjorden ligger på østsiden av Løvanes fra Løvanestangen og omtrent 4,5 kilometer sørover, nesten parallelt til Sandsfjorden, til Lovraeidet. Sør for det om lag 200 meter smale Lovraeidet fortsetter Lovravatnet videre fremover 4 kilometer lenger sørover.
Det er nesten ingen bosetning langs fjorden, som har forholdsvis bratte sider, men riksvei 13 følger hele østsiden av fjorden.
Nyasaland African Congress

Nyasaland African Congress var en politisk organisasjon og senere parti som ble dannet i  1944 i det daværende britiske protektoratet Nyasaland (nå Malawi) og som eksisterte fram til partiet ble forbudt i 1959.
Bevegelsen hadde sin bakgrunn i en rekke relativt kortlevede organisasjoner for "utdannede innfødte" som var startet på 1910-1930 tallet.
Den var dominert av en kristen og utdannet elite av malawiere, blant annet prester, offentlige tjenestemenn, små plantasjeeiere og forretningseiere samt en del tradisjonelle stammeledere.
Organisasjonen var sentral i malawiernes motstand mot Føderasjonen Rhodesia og Nyasaland som ble opprettet i 1953. Den ble spesielt vitalisert etter Hastings Banda returnerte til Malawi etter 40 år utlendighet og overtok lederskapet i NAC i august 1958. Banda, en karismatisk taler, tiltrakk tusenvis til sine politiske møter og en mengde nye lokallag av NAC ble stiftet. De politiske møtene bidro til at befolkningen begynte å vise åpen motstand mot kolonistyret blant annet ved å kutte telefonledninger, lage grøfter i veiene for å hindre biltrafikk og i enkelte byer ble biler steinet. Myndighetene reagerte med å arrestere en del lokale ledere.
I mars 1959 ble det innført unntakstilstand og NAC ble forbudt. Mange av lederne inkludert Banda ble arrestert og satt i fengsel i  enten i Malawi eller Sør-Rhodesia.
Jakob Løvstad

Jakob Sverre Løvstad er en norsk trener, og tidligere MMA-utøver.
Løvstad har drevet klubben Trondheim Fight Gym siden 2000. Løvstad har blant annet vunnet turneringen FinnFight i 2003 og 2004, som er den eneste turneringen i Europa nesten uten regler med 10 minutters runder. Totalt har Løvstad så langt gått 17 profesjonelle kamper rundt om i verden med 13 seiere og 4 tap.
I 2009 kom Løvstad ut med boken Alfa: En Manual fra Kagge Forlag som omhandler hvordan man skaper attraksjon hos kvinner.
1. august 2013 begynte han som trener for det nyopprettete norske landslaget i MMA.
Robert E. Ritchie gasskraftverk

Robert E. Ritchie gasskraftverk er et varmekraftverk i Phillips County i Arkansas, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 923 MW, fordelt på 3 turbiner. Operatør er energiselskapet Entergy Arkansas Ltd. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1961, med utvidelser i 1970. Brenselkilden er naturgass, subsidiært fyringsolje.
Niklas Dyrhaug

Karriere

Dyrhaug debuterte i verdenscupen i langrenn på Beitostølen 21. november 2009. Han vant sitt første FIS-renn 16. januar 2011 i Surnadal. Han ble nummer 16 i Tour de Ski 2011/12. Han oppnådde sin første pallplassering i verdenscupen da han ble nummer tre sammenlagt i verdenscupfinalen som ble arrangert i Stockholm og Falun fra 14. til 18. mars 2012. Under Ski-VM 2015 i Falun gikk han første etappe for Norges lag som ble verdensmester på stafett.
I 2016 ble han nummer to på femmila i Holmenkollen som gikk i klassisk stil med fellesstart. I Verdenscupen i langrenn 2015/16 ble han nummer seks sammenlagt og nummer tre i distansecupen.
Til tross for sølv på distansen under NM 2017 på Lygna og femteplass under verdenscuprennet på distansen i Falun ble Dyrhaug vraket til duatlon under VM 2017 i Lahtis. På 15 km klassisk med intervallstart tok Dyrhaug bronse, bak Iivo Niskanen og Martin Johnsrud Sundby. Han gikk senere andre etappe på 4 x 10km stafett hvor Norge vant sitt niende strake VM-gull.
I OL i Pyeongchang i 2018 ble Dyrhaug nummer 13 på 50-kilometeren.
Nøkleby (Fredrikstad)

Nøkleby (av norrønt mykli og býr, betyr stor gård) er en del av tettstedet Lisleby i Fredrikstad.
Her ligger Nøkleby skole som ble bygd i 1955. Den er en barneskole med ca. 530 elever og 62 ansatte og er demed en av de største barneskolene i kommunene. Den ligger sentralt på Lisleby. Det er SFO fra 1. - 4. klasse på skolen.
Sukrin

Sukrin er Norges første og mest kjente varemerke for sukkeralkoholen erytritol. Erytritol finnes naturlig i blant annet pærer, druer, melon og sopp. Sukrin kom på det norske markedet i 2007, og ble landets første sukkererstatning som er både naturlig og kalorifri. Erytritol inneholder ingen kalorier som tas opp av kroppen, og studier viser at det heller ikke har noen påvirkning på blodsukkernivået.
Sukrin finnes i flere ulike varianter: Original-Sukrin, SukrinMelis, Sukrin Gold, Sukrin:1 og Sukrin+.

Eierskap

Varemerket Sukrin eies av det norske firmaet Funksjonell Mat AS. Firmaet ble stiftet i 2007, og eksporterer i dag varer til hele Europa, USA og Australia. I 2012 kom Funksjonell Mat på 2. plass i kåringen av Årets Gasellebedrift i Norge.
Islands kommuner

Flyttestrømmer

De siste årtiene har folkeflukt fra landbygda til Höfuðborgarsvæðið (Reykjavík og nabokommunene) preget innbyggertallsendringene på Island. Dette skyldes tekniske endringer i landbruk og fiskeindustrien. Industrioppbygging på Austurland skulle vende denne utviklingen og der med gikk innbyggertallene på Austurland (spesielt kommunene Fljótsdalshérað, Fljótsdalshreppur og Fjarðabyggð) betydelig opp. Dette gikk derimot tilbake når utenlandske håndverkere reiste hjem igjen til eget land når oppbyggingen var ferdig. Etter bankkrisa i 2008 flyttet en del av innbyggerne på Island vekk fra øya og i 2009 gikk innbyggertallet i landet ned for første gang etter 2. verdenskrig. Den steg derimot igjen i 2010, selv om endringen ikke var stor.
EasyGo

Historie

EasyGo var Europas første kommersielle grenseoverskridende bompengeinnkrevningstjeneste. Innledende diskusjoner begynte i 2004, da Svinesundsbrua mellom Norge og Sverige var ved å bli bygget. Norske (Statens vegvesen) og svenske (Transportstyrelsen) transportmyndigheter gikk sammen med Sund & Bælt (operatør av Storebæltsbroen) og Øresundsbro Konsortiet (dansk/svensk joint venture, operatør av Øresundsbroen) og opprettet EasyGo i 2007.
Østerrikske ASFINAG sluttet seg til partnerskapet i 2009.
Alle eksisterende nordiske systemer tatt i bruk innen 2007 (AutoPASS og BroBizz) inngår, og det krevdes ingen revisjon av lovgivningen i landene. EasyGo-landene har fire forskjellige valutaer og variable momsnivåer.

EasyGo Basic

EasyGo Basic er for kjøretøyer som bare ferdes innenfor Skandinavia og har en maksimalt tillatt totalvekt på 3,5 tonn.

EasyGo+

EasyGo+ er en internasjonal bompengeavtale som lar førere av kjøretøyer over 3,5 tonn betale veiavgift i Østerrike, Danmark, Sverige og Norge ved hjelp av samme bombrikke.
Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole

Linjefag

AFR tilbyr 5 hovedfag. Medieakademiet (Jornualistikk, Fotografi og/eller Nettvideo), Grafisk design, FN-akademiet, IT - Digital formidlingsdesign. Fagene er delt opp i forskjellige moduler og knytter seg opp mot mye praktisk arbeid. I løpet av skoleåret har elevene 2 uker praksis i en bedrift. 
Ved å gå IT - Digital formidlingsdesign, så får man en bred innføring i moderne og tradisjonelle og nye massemedier, massekommunikasjon og personlig kommunikasjon.
FN-akademiet hjelper deg å utforske, forstå og analysere hendelser, sammenhenger og aktører. FN-akademiet gir innføring i statsvitenskap, antropologi og historie. 
Det tilbys to utenlandsreiser i løpet av skoleåret. En på høsten og en på våren. Hvor de forskjellige klassene drar på studietur varierer fra år til år. Tidligere har turer gått til San Francisco, New York, Balkan-området, India, Genève og Midtøsten.
Stacey International

Stacey International er et britisk forlag som holder til i 128 Church Street i bydelen Kensington i London. Forlaget ble grunnlagt i 1974 av Tom Stacey, hvis faglige tyngdepunkt har ligget på politikk rundt Midtøsten og den islamske verden. I senere tid har de også trykket en del allmenne bøker utenom dette fagfeltet.
Peter Hitchens roste forlaget i sin kommentarspalte i Daily Mail for å ha gjenutgitt en serie bøker om britisk historie som E.H. Carter og R.A.F. Mears publiserte på 1930-tallet.