google/wiki40b huggingface dataset:
Tidsskrift for seksuell oplysning

Populært Tidsskrift for seksuell opplysning var et norsk tidsskrift utgitt mellom 1932 og 1935.
Redaktører var var legene Karl Evang,  Otto Galtung (Hansen) og Carl Viggo Lange. Evang tok initiativ til å starte tidsskriftet etter mange spørsmål om seksualitet i en medisinsk spørrespalte i Arbeidermagasinet. 
Kretsen rundt tidsskriftet var radikale leger og studenter med tilknyting til Mot Dag og Socialistiske lægers forening, og de så på seksuell frigjøring som en del av det generelle evolusjonære marxistiske programmet. Frigjøringsideologien var inspirert av både marxismen og psykoanalyse, men en kan se en vel så sterk påvårkning fra den radikale, marxistiskinspirerte psykoanalytikaren Wilhelm Reich som fra Sigmund Freud. 
Tidsskriftet brøt med tradisjonelle religiøse og konservative holdninger til seksualitet, og tok mellom anna til orde for nye oppfatninger om onani, abort, homoseksualitet og kvinnelig seksualitet. Et hovedpoeng var at seksualitet måtte forklares medisinsk eller vitenskapelig i større grad enn moralsk. Ordparet sunt/usunt ble således viktigere enn rett/galt, men implisitt i dette perspektivet lå at en sunn utvikling ville medføre en «normal» seksualitet. 
Publikasjonen var kontroversiell (den svenske utgaven ble politianmeldt, men frikjent i retten), men fikk også god mottakelse, blant annet av Dagbladet og Tidsskrift for Den norske lægeforening. Opplagene var store, og mange av artiklene dannet basis for senere seksualopplysningsbøker av Evang, som også fikk stor utbredelse.
Tidsskriftet må sees i sammenheng med seksualreformbevegelsen, som i Sverige førte til stiftelsen av organisasjonen Riksförbundet för sexuell upplysning (RFSU), og det går en linje til den seksuelle frigjørelsen og den nye feminismen på 1960-tallet og 1970-tallet.
Syn og Segn

Syn og Segn er et allmennkulturelt tidsskrift som handler om politikk, litteratur og samfunn. Det kommer ut fire ganger i året og er på nynorsk. Utgiver er Det Norske Samlaget, men bladet får støtte fra Norsk kulturfond og stiftelsen Fritt Ord.
Tidsskriftet ble grunnlagt i 1894 av Arne Garborg. Senere redaktører har blant annet vært Moltke Moe, Halvdan Koht, Olav Midttun, Berge Furre og Hilde Sandvik.
Bladet er i hovedsak et abonnementsblad. Syn og segn vant i 2010 prisen Årets tidsskrift.
Ansvarlig redaktør er Knut Aastad Bråten (siden 2014).
Otepää

Otepää er en by i Otepää kommune i Valga fylke, sørøstlige Estland, med ca. 2 200 innbyggere. Stedet fikk bystatus 1. april 1936, og er en del av Otepää kommune. Otepää er et skisted, ofte kalt Estlands vinterhovedstad, i motsetning til Pärnu, som ofte kalles landets sommerhovedstad. Sørvest for byen ligger den maleriske innsjøen Pühajärv og ovenfor denne reiser høydedraget Otepää seg nesten 20 km fra nordvest mot sørøst. 
På skianlegget Tehvandi Spordikeskus i Otepää arrangeres hvert år verdenscuprenn i langrenn, og foruten alpinanlegget ved Kuutsemäe har området også Estlands nasjonalanlegg for skihopping. Dessuten har byen fått anlegg for skiskyting. Her går også hver vinter Tartu skimaraton, hvor inntil 12.000 deltakere har stilt på startstreken.

Historie

Otepää var viktig allerede i forhistorisk tid. Det finnes en bygdeborg like ved byen, og de tyske korsfarerne bygde sitt aller første steinfort i Estland her, i 1225. Det brøt senere ut konflikt mellom Livlandske orden og biskopen av Tartu, og Ordensridderne beleiret og raserte byens borg i 1396. Arkeologer har her funnet en pistol i bronse som kan være fra 1396, tre år eldre enn et eksemplar funnet i Tannenberg i Tyskland. Dette gjør «Otepää-pistolen» til en av verdens eldste.
Spredd før aille vindæ

Spredd før aille vindæ er et musikkalbum med Freak, utgitt i 1991. Dette er bandets debutalbum.
Zhangye kullkraftverk

Zhangye kullkraftverk er et kullkraftverk ved byen Zhangye, midt i provinsen Gansu i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW.
Toxospathius

Utbredelse

Denne gruppen er utbredt i Tibet, Kina og Mongolia.
Anna Catharina Materna

Liv og karriere

Materna var barn av den adelige, men fattige, løytnanten Fredrik Siegfried Johann Hans von der Lühe (1705-50) og Mechtilde Siegfriede Jullern (d. 1763). Hun sluttet seg til teateret i 1748, da det ble annonsert etter kvinnelige skuespillere, som var mangelvare for den nyåpnede nasjonale scenen i København. Det var uvanlig, og det ble regnet som en stor skam for et medlem av adelen å opptre på scenen. Hun tok artistnavnet Materna for å skjule sin identitet.
Anna Catharina Materna ble egentlig ikke sett på som en spesielt talentfull skuespillerinne, men hun visste hvordan hun skulle skildre en adelskvinne. Hun ble ansett som perfekt for dette på scenen, og hun ble en primadonna på teateret i slike roller, som ble brukt mye som scene-ornament. Hun betraktes av noen som den første til å tolke rollen som subrette på den danske scenen. Hun var også gjenstand for mange rykter og intriger blant sine kolleger, spesielt fra hennes store rival Anna Dorothea Lund. Hun ble også ansett og snakket om som en kurtisane, og hadde en lang liste av elskere. I 1753 ble hun tilbudt en godtgjørelse for å bli en manns elskerinne, og forhandlingene ble håndtert av hennes mor. Samme år trakk hun seg tilbake fra scenen. I hennes avskjedsbrev til Ludvig Holberg, som hun sendte til ham da hun forlot teateret, sa hun at hennes kolleger aldri hadde latt et øyeblikk gå fra seg til å forsøke å sjikanere henne bort fra teateret. Hun skrev også om dem; «Jeg haver været dem mere til Last end til Nytte», men hun takket også Holberg for hans «stedse imod mig beviiste Godhed», og fremhever at det er ham hun har «for en stor Deel af min Lykke at takke; hvilken Erindring hviler hos mig og skal aldrig uddøe.» Samme år skrev Holberg en kodeks for opptreden for teateret og skjelte ut de som behandlet sine kolleger dårlig.
Hun giftet seg istedet i 1753 med adelsmannen Christian Albreckt von Passow (1732-1777) (men beholdt etternavnet Materna), et ekteskap som produserte et barn, som ble holdt hemmelig. Passow dro deretter fra Danmark til Trankebar i India, og selv om det var meningen at Materna skulle følge ham, ble dette aldri noe av. I stedet begynte hun en ny karriere som oversetter og forfatter av skuespill. Hun ble en av de første forfatterne i Europa til å bruke de gamle nordiske guder i sine skuespill, snarere enn de romerske guder og gudinner. Hun uttalte at hun ikke så noen grunn til å bruke romerske eller greske guder, da Danmark hadde så mange av sine egne. Tre av hennes skuespill ble oppført på scenen på Det kongelige teateret, og hun var en av de første innfødte danske kvinnelige forfattere til å få et stykke oppsatt der.
Harry (slang)

«Harry» brukes på norsk som en nedsettende karakteristikk, avledet av det engelske fornavnet Harry. Ifølge Norsk ordbok betyr harry «smakløs» eller «vulgær». Bokmålsordboka definerer begrepet som «preget av dårlig smak» eller som «preget av mote som er passé». Store norske leksikon definerer harry som «preget av dårlig smak, udannet, provinsiell, usofistikert», men også som «ujålete, folkelig, jordnær».
Svært ofte vil harry bli brukt for å betegne folkelig populærkultur eller ikke-urban kultur. En person som er harry, oppfattes ofte av andre som usofistikert, vulgær eller med dårlig smak. Utslag av dårlig smak karakteriseres også med adjektivet, for eksempel «en harry klesstil», «et harry platecover». Begrepet ble tatt i bruk tidlig på 1900-tallet i urbane og borgerlige miljøer og brukt om arbeiderklassekultur, og har etterhvert blitt en del av allmennspråket og fått flere nye mer spesifikke betydninger, eksempelvis harryhandel og harrytur. Sammensetninger som harryfaktor og harrystempel brukes også.
Harry kan også oppfattes som noe i retning av macho. En feminin parallell til harry er doris.

Historikk

Begrepet harry ble tatt i bruk på norsk av overklasseungdom i Oslo på begynnelsen av 1900-tallet, og ble brukt om personer som tilhørte arbeiderklassen. Årsaken var at det i lavere samfunnslag, særlig i arbeiderklassen, på denne tiden var populært å gi barn engelske fornavn som Harry, hvorfra begrepet skriver seg. Middel- og overklassen foretrakk isteden skandinaviske eller tyske navn, eller mer sjeldent franske. Eliten i Norge valgte tradisjonelt konservative danske fornavn.

Eksempler på bruk

Siden hva som er god og dårlig smak både er motebestemt og subjektivt, finnes det ikke noen definisjon på hva som er harry som alle kan være enige i. D.D.E., Sputnik, svenskehandel, rånerkultur og hockeysveis nevnes av mange idag. På 1970-tallet var 1960-tallets brylkrem og spisse sko harry, på 1980-tallet 1970-tallets slengbukser og kinnskjegg, og på 1990-tallet det meste som kunne assosieres med 1980-tallet.
Våren 2002 betegnet den daværende landbruksminister Lars Sponheim innkjøpsturer til Sverige for å handle billig mat og alkohol som harry. Denne episoden påvirket norsk språkbruk. Siden den tid betegner begrepene harrytur og harryhandel nettopp dette: billig innkjøp, særlig av mat og alkohol, i utlandet.

Liknende slanguttrykk

Også andre vanlige mannsnavn har blitt brukt i norsk ungdomsslang for å betegne noe bondsk, ukult eller uintelligent. Det gjelder særlig «Johan» og «Nils». Slanguttykkene har da gjerne vært at «han (eller det) er helt Johan (eller Nils)».
Valborgland

Valborgland eller Valbeland er et gårdsbruk 2 mil fra Grimstad. I 1956 var gårdsbruket på 30 mål dyrket mark og 1400 mål produktiv skog.
Den første kjente driveren av gården var Anond Walboriglandt som ble nevnt som ødegårdsmann i 1610-1620. Ætta hans satt på Valborgland fram til 1777.

Etymologi

Valbeland finnes i følge Rygh i skriftlige kilder som Wolbergland, Walborgland, Woldborrigland Walborgland og kommer av en sammensetning med kvinnenavnet Valborg (Valborgarland), men Rygh mener at det også kan formelt utledes av mannsnavnet Valbjørn.
Wildeshausen

Wildeshausen er en småby i delstaten Niedersachsen i Tyskland. Den hadde 19 390 innbyggere per 2015.
Wildeshausen var i middelalderen underlagt Bremen, men ble i senmiddelalderen underlagt Fyrstbispedømmet Münster. Etter at innbyggerne i Wildeshausen hadde angrepet sognepresten i forbindelse med reformasjonen gikk Münsters regjering inn med militære styrker, henrettet borgermesteren Lickenberg, rev bymuren og reduserte Wildeshausen til et ubetydelig tettsted. Først i 1544 ble det igjen bygget en mindre bymur og Wildeshausen fikk tilbake enkelte byrettigheter. Den oppnådde likevel aldri sin tidligere betydning i de følgende århundrene. Fra 1700 tilhørte Wildeshausen Hertugdømmet Braunschweig-Lüneburg. I 1803 ble Wildeshausen en del av Oldenburg, og i 1946 ble det del av delstaten Niedersachsen.
Politisk sosialisering

Politisk sosialisering er en prosess der politiske holdninger blir internalisert og krystallisert ved hjelp av sosialiseringsagenter. Denne mottakeligheten er sterkest i barndommen og ungdommen og forblir relativt stabil resten av livet. Denne subjektive politiske sosialiseringen fungerer som et filter for kognitiv behandling av ny politisk informasjon.
Det er tildels stor uenighet om hva den viktigste sosialiseringsagenten er. Dette kan varierer fra individ til individ, og fra alder til alder. Men det er en relativ høy enighet om at familie, skole og media har signifikant innflytelse.
Neostenini

Utseende

Middelsstore, slanke, brunlige trebukker, forholdsvis lite sklerotiserte (noe myke). Antennene er lengre enn kroppen og en anelse sagtakkede hos hannene, kortere enn kroppen hos hunnene.
Dekkvingene er tilsmalnende i den bakre delen og spriker noe i midten slik at ikke hele bakkroppen er dekket.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Australia.
Fylkesvei 5671

Fylkesvei 5671 går mellom Håland og Tømmerbakke i Fjaler kommune. Veien er 8,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 393.
Rio de La Plata-skjoldet

Rio de La Plata-skjoldet er et 1,7 - 2,2 milliarder år gammelt kraton (grunnfjellsskjold) i Sør-Amerika, som i likhet med de fleste kratonene her og i Afrika stammer fra proterozoikum for 2,5 – 1,0 milliarder år siden. Disse kratonene fra (meso-proterozoikum) fløt en tid sammen og dannet urkontinentet Vest-Gondwana.
Dette grunnfjellsskjoldet har et areal på om lag 1 200 000 km², og utgjør den nordlige del av Argentina. Grunnfjellskjoldet hang sammen med Kalahariskjoldet i Sør-Afrika da det inngikk i Vest-Gondwana.
Det er gjort utforskning og dype boreprøver som avslørte 2,09 millioner år gammel granitt, dioritt i alderen 2,16 millioner år, og amfibolitt i alder 2,19 millioner år - og aldrene angir tidspunktet for de viktigste fjellkjedeformingene.
Det antas at kratonet er svært ensartet og intakt, og at det underjordiske og antakelig via foldesoner henger sammen med det 535-520 millioner år gamle kambriske Pampas-fjellkjedebeltet i vest, som kan være resulat av en kollisjon med sørvestkanten av Kalahariskjoldet. Det har antakeligvis også vært kollisjons-liknende kontakt med Rio Apa-skjoldet og Amasonasskjoldet.
Elva Rio de la Plata dominerer kratonets overflate.
Wudangfjellene

Wudangfjellene (kinesisk: 武当山, pinyin: Wǔdāng Shān, Wade-Giles: Wu Tang Shan, også kjent under kortformen Wudang) er en liten fjellkjede i provinsen Hubei i Kina, rett sør for byen Shiyan.
Fjellene har vært kjent i lang tid for sine mange taoistiske klostre. Noen av dem var akademiske sentra, andre steder er man praktiserte kampsport, eller meditasjon, kinesisk medisin, taoistiske jordbruksmetoder eller lignende. Allerede under det østlige Han-dynastiet tiltrakk fjellene seg keiserlig interesse. Under Tang-dynastiet (618-907) ble fjellenes første gudstjenestested, De fem dragers tempel, bygget. 
Klostrene ble tømt, skadet eller ødelagt under kulturrevolusjonen, men har senere igjen begynt å tiltrekke seg besøkende. I 1994 ble de oppført på UNESCOs liste over Verdensarven. 
Palassene og templene i Wudang, som ble bygget som et organisert kompleks under Ming-dynastiet, har også bygninger som går tilbake til 600-tallet. De representerer noe av det ypperste i kinesisk kunst og arkitektur over en periode på tusen år. Særlig bemerkelsesverdige er Den gyldne hall, Nanyantempelet og Den rosa skys tempel.
Wudangklostrene forekommer ofte i kinesiske kampfilmer.
Cyclidinus

Utseende

En middelsstor, matt, kortbeint gullbasse. Oversiden er for det meste grågul med mørk punktering.

Utbredelse

Arten er utbredt i Amazonas-bekkenet.
Den apostoliske velsignelse

Velsignelsen

«Herren Jesu Kristi nåde, Guds kjærlighet og Den Hellige Ånds samfunn være med dere alle!» 
Ifølge kristen tro er velsignelse Guds uttalte favør over et eller flere mennesker, et folk og også over alt levende som dyr, fugler og fisk, ref 1 Mos 21-22;21 Og Gud skapte de store sjødyrene og hver levende skapning av alle de slag som vannet kryr og myldrer av, og alle slags fugler med vinger. Og Gud så at det var godt. 22 Gud velsignet dem og sa: «Vær fruktbare og bli mange og fyll vannet i havet! Og fuglene skal bli mange på jorden.»
Guds velsignelse skal gi den som velsignes særskilte fordeler, status, autoritet, privilegier og egenskaper som f.eks fruktbarhet. En velsignelse fra Gud er ikke basert på prestasjonen til den som mottar velsignelsen, og kan heller ikke fratas eller mistes. Den er å regne som en frivillig gave gitt av Gud og basert kun på Guds nåde. Velsignelser er ikke forbeholdt kun kristne, men er gitt av Gud som en gave til alle mennesker, ref 1 Mos 1:27-28; 27 Og Gud skapte mennesket i sitt bilde, i Guds bilde skapte han det, som mann og kvinne skapte han dem. 28 Gud velsignet dem og sa til dem: «Vær fruktbare og bli mange, fyll jorden og legg den under dere! Dere skal råde over fiskene i havet og over fuglene under himmelen og over alle dyr som det kryr av på jorden.»
Marshall kullkraftverk

Marshall kullkraftverk er et kullkraftverk i Catawba County, delstaten Nord-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet (effekt) på 1 996 – 2 090 MW, fordelt på 4 enheter. Brenselkilden er kull. Operatør og eier er Duke Energy. Anlegget stod ferdig utbygd i 1965.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 11.425.788 tonn CO2.
Psykogeografi

Psykogeografi ble definert av situasjonisten Guy Debord i 1955 som «studiet av hvordan geografiske omgivelser, enten bevisst organisert eller ikke, påvirker menneskets følelser og oppførsel». Med tiden har begrepet blitt utvidet til å omfatte byvandring og strategier for å organisere og planlegge dette.
Kjente psykogeografer per i dag er blant annet Ian Sinclair, Peter Ackroyd, Will Self og Nick Papadimitriou.
Sandiatanagar

Utbredelse

Den forekommer i Bolivia og Peru.
Forsvarets Veteranadministrasjon

Forsvarets Veteranadministrasjon (FVA) er et kontor som ble etablert 1. februar 2006. FVA skal være et servicekontor for krigsveteraner og er rådgivende organ for Forsvarssjefen i veteransaker. Kontoret er underlagt Personell-, økonomi- og styringsstaben.
FVAs målsetning er ifølge Forsvaret å «være det overordnede kontaktpunkt for veteraner som søker kontakt med Forsvaret. FVA skal ivareta og koordinere alle tiltak som berører veteraner og veteranvirksomheten og er på vegne av FST koordinerende myndighet for bruk av Forsvarets samlede ressurser i behandling av veteransaker. FVA skal ha et nært samarbeide med de frivillige veteranorganisasjonene.»
Den tause våren

Den tause våren (engelsk originaltittel: The Silent Spring) er en bok av den amerikanske biologen Rachel Carson, som ble utgitt i 27. september 1962.
I boken beskrev Carson hva hun oppfattet som ødeleggende effekter av benyttelsen av plantevernmidler, blant annet DDT. Hun mente at om mygg ble utryddet så kom også fuglene til å dø – og dermed blir våren taus. Boken ble en bestselger og er med på flere lister over verdens viktigste faglitterære bøker .
Rachel Carson ble en leder i den tidlige miljøbevegelsen og har fått mengder av utmerkelser, de fleste etter hennes død.
House of Keys

House of Keys (mansk: Kiare as Feed) er det direktevalgte nedre kammer av Tynwald, Mans parlament, det andre kammeret et Det lovgivende råd.
Den eldste kjente referansen til navnet er i et dokument fra 1417, skrevet av en engelsk lærd på latin, som viser til «Claves Mann» og «Claves Legis» (Keys av Mann og Keys av Lov). Navnets opprinnelse er omdiskutert, og det er størst enighet om at «Keys» ikke viser til det engelske ordet for nøkler, men er en korrupsjon av den norrøne ordet kjósa i betydningen «valgt». Det er også en annen tolkning som henviser til feiloppfattelse av det manske begrepet for «fireogtyve», kiare as feed (uttalt kee-air), og dette huset har alltid hatt 24 medlemmer. Manskspråklige navnet for House of Keys er derimot Yn Chiare as Feed, hvilket betyr «De fire-og-tyve».
Medlemmene er kjent som medlemmene av House of Keys, forkortet til MHK. Borgere som er minst 16 år gamle kan stemme, men man må være minst 21 år gammel og ha fast bosted på øya i tre år for å bli valgt. Det er 15 valgkretser basert på sheadinger (administrativt område) og andre lokale styringsområder. Det er for tiden to valgkretser med 3 medlemmer, fem med 2 medlemmer og åtte med 1 medlem. Tiden man er valgt for er normalt fastsatt til fem år, men det muligheter for å oppløse Huset før tiden er utgått.
Husets talsmann («Speaker of the House of Keys», forkortet til SHK) er et medlem av House of Keys som er valgt til å være møteleder. Han kan stemme på lik linje med de andre medlemmene, men han kan også avstå, i motsetningen til de andre medlemmene. Om det blir uavgjort kan talsmannen dog ikke avstå og må da gi sin avgjørende stemme. Vanligvis er medlemmene ved lov nødt til å være til stede og om et medlem ikke kan være til stede må vedkommende søke om tillatelse. Det kreves gyldig grunn for å utebli.
House of Keys møtes en gang i måneden med Det lovgivende råd i et fellesmøte som er kalt for «Tynwaldretten». Tynwalds president, valgt av begge kammer, leder dette fellesmøtet og over Det lovgivende råd. En gang om året er viseguvernøren som formelt leder, og da på Tynwald-dagen, Mans nasjonaldag.
Lauvskogmåler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 30 – 54 mm), ganske slank måler. Som nyklekt er den blekgrønn, men fargen blekner ganske fort til gulaktig hvitt, særlig etter at måleren er død. Det kan ligne på noen av artene i underfamilien bladmålere (Geometrinae), men er ikke i nær slekt med disse. Antennene er fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. Forvingen har to lyse tverrbånd, bakvingen bare ett. Bakvingens bakhjørne er trukket ut til en kort stjert. Larven er lang og slank, gråbrun.

Levevis

Arten er vanlig i løvskog, hager og parker. Larvene kan leve på mange ulike busker og løvtrær. De voksne målerne flyr om natten, men skremmes lett ut også om dagen. De flyr fra juni til august, men enkelte eksemplaren kan observeres så sent som slutten av oktober. Arten overvintrer som larve.

Utbredelse

Vanlig over nesten hele Europa, forekommer også i Nord-Afrika og Det nære østen. I Norge er den vanlig nord til Nordland.
Trackmania Nations Forever

Trackmania Nations Forever er et gratisspill under Trackmania-serien. Denne utgaven av TrackMania Nations gir mulighet til å spille online med Nations-spillere og spillere som har United (Forever).
Henry Coston

Liv og virke

Etter å ha blitt medlem av den høyreekstrem grupperingen Action française ble Coston påvirket av den antisemittiske journalisten Édouard Drumont, og tok over ledelsen av denne avis, La Libre Parole, på 1930-tallet. Det var en jødehatende avis som ble velkjent under Dreyfus-saken. Han hadde tidligere skaffet seg erfaring ved å redigere La France Ouvrière sammen med den senere fascisten Henry Charbonneau. På samme tid opprettet han organisasjonen «Antijødisk ungdom» som drev hatsk kampanje for «å utelukke jøder fra det franske samfunn». I tiden opp mot den andre verdenskrig var han også i nær kontakt med Ulrich Fleischhauer, en tysk utgiver av et internasjonalt distribuert antijødiske propagandistiske nyhetsbrev, Welt-Dienst / World-Service / Service Mondial.
Under den andre verdenskrig tilhørte Coston til Jacques Doriots fascistiske parti PPF. Han ble også visepresident i en gruppering som kalte seg for «Sammenslutningen av antijødiske journalister», og han organiserte utgivelsen av et av de mest rabiate antisemittiske dokument som kom fra det nazi-vennlige Vichy-regimet, en avhandling kalt for Je vous hais («Jeg hater deg»). På den samme tid skrev han også flere pamfletter rettet mot frimureri, som ble hevdet var like ille som jødene, sammen med sin kollega Jacques Ploncard d'Assac.
I 1944, etter frigjøringen av Frankrike, forsøkte han å flykte til Østerrike, men ble tatt til fange og dømt til straffearbeid på livstid. Han ble benådet allerede i 1952 grunnet sykdom og satt inne i kun fem år. Han begynte straks å skrive igjen, hovedsakelig rettet mot frimurerne samtidig som han holdt fast på sine forestillinger om jødenes påståtte skadelige innflytelse på det franske samfunnet.
Fram til 1990-tallet var han bidragsyter til en rekke aviser på ytterste høyrefløy. Han støttet Front national, det høyreekstreme og nasjonalistiske partiet opprettet og ledet av Jean-Marie Le Pen. Han bidro også til partiets avis, National-Hebdo. Fra 1967 til 2000 skrev Coston et stort verk på fem bind, Dictionnaire de la politique française, en slags oppslagsverk om fransk politikk. Det presenterte de viktigste aktører, aviser, tidsskrifter, organisasjoner, grupper, og mer, inkludert frimurerlosjer, på både høyre- som venstresiden i fransk politikk. Verket er problematisk, ofte sitert, ofte også kritisert, men ikke ille som opphavet skulle tiltro. Til tross for betydelig berøringsverging, har historikere som israelske Simon Epstein og Pierre Assouline, antydet at bøkene er ikke helt uten historisk interesse ved forsiktig bruk, men dets referanser må sjekkes nøye.
Coston døde i juli 2001, etter å ha begynt å skrive sine memoarer (i tre bind), og hadde lanserte en ny publikasjon, Nous les Françaises («Vi franske»). Han er gravlagt i kirkegården i Bagneux (Hauts-de-Seine), et av de sørlige forstedene til Paris. Hans ektefelle var Gilberte Borie.