google/wiki40b huggingface dataset:
Mennonitter

Særpreg

Det som særpreger mennonittene er personlig tro, voksendåp, nektelse av ed og militærtjeneste og krav på ytrings- og religionsfrihet. Den enkelte skal selv av fri vilje velge å tro på Gud og Jesus. Det helt sentrale i mennonittenes tro er Bibelen og spesielt Bergprekenen. Mennonittene er pasifister og ofte engasjert i fredsarbeid. Mennonittene kalles også for fredskirke.
Mennonitiske kirker har en ordning hvor de enkelte menighetene har stor grad av selvstendighet (kongregasjonalisme). 
I motsetning til amish, som er en avlegger av mennonittene, er mennonittene en misjonerende bevegelse.

Utbredelse

På grunn av forfølgelsene i Europa emigrert mange av mennonittene til Amerika på 1700-tallet. De fleste mennonitter bor i dag i USA og Canada. I dag finnes det rundt 1,3 millioner mennonitter i verden. I Europa finnes mennonittiske kirker blant annet i Nederland, Tyskland, Sveits og Frankrike. Frem til 1990-tallet fantes mennonittene også i Danmark. I Norge finnes ingen mennonittisk menighet.
Tåtten om Gunnar Tidrandebane

Tåtten om Gunnar Tidrandebane (norrønt Gunnars saga þiðrandabana eller Gunnars þáttr Þiðrandabana) er en kort islendingesaga fra 1200-tallet. Historien foregår øst på Island ca år 1006-1008 og handler om nordmannen Gunnar som blir trukket inn i en feide om gjeld, og må flykte over hele Island. Tåtten/sagaen tilhører den gruppen av tætter som har blitt sammenlignet med lengre islendingesagaer med sine ættefeider; den er også et karakteristisk eksempel på det fenomenet i islendingesagaenes æresbegrep at tjenestefolk med sine ord eller gjerninger kan sette husbonden i en æres-knipe som medfører mange drap. 
Gårdsarbeideren Asbjørn Vegghammar setter seg i gjeld, og unndrar seg å betale gjelden. Asbjørn er først i tjeneste hos Bjørn Koreksson og brødrene hans, deretter hos Kjetil i Njardvik. Bjørn er i utgangspunktet god venn med Kjetils fostersønn Tidrande Geitesson. Tittelens Gunnar er en nordmann som har kommet til Island for å drive handel sammen med vennen Tormod; de blir boende hos Kjetil. Bjørn og seks andre menn, blant dem Tidrande, reiser til Njardvik for å stevne Asbjørn. Sju menn døde i det første møtet: Asbjørn, Kjetil, Bjørn, Tore Englandsfarar fra Bjørns følge og to av Kjetils gårdsgutter. Til sist dør Tirande da Gunnar kaster et spyd etter ham. 
Sagaens avsnitt 3 til 6 forteller deretter om Gunnars flukt fra Tidrandes bror Torkjell; hvor Gunnar finner tilflukt på flere gårder på øst-Island. I det siste og sjuende avsnittet finner han hjelp hos Gudrun Osvivsdatter vest ved Helgafell. Hun hjelper ham også tilbake til Norge. Dette siste avsnittet gjengis også i Laksdøla saga, hvor det kalles Njarðvikingasaga.
Sagaen eller tåtten står i gjeld til flere andre sagaer. Laksdøla saga har blitt nevnt som en kilde, mens andre mener at Laxdøla har brukt denne sagaen som kilde. Forfatteren ser ut til å anta at leseren er kjent med Droplaugarsona saga. De fleste mener at sagaen er identisk med den tapte Njarðvikingasaga, mens andre finner det usannsynlig at en nordmann skal ha gitt sitt navn til en hel saga.
Sagaen ble oversatt til norsk i 1939 og i 1980 som Tåtten om Gunnar Tidrandebane. Siste utgave på nynorsk ved Børge Nordbø i fembindsverket Islendingesagaene, 2014.
Arktisk front

En arktisk front er en værfront som inneholder et skille mellom en luftmasse med meget kald arktisk luft, og en luftmasse med noe mildere og fuktigere polarluft som ofte har passert over en strekning med åpent og forholdsvis varmt havvann. Arktiske fronter kan gi turbulent og uberegnelig vind av opptil orkans styrke, grov sjø, kraftig snøvær og ising. En slik voldsom utvikling er mulig fordi polarluften på forhånd er blitt fuktig og ustabil (dvs. at temperaturen synker raskt med høyden), og fordi den er betydelig mildere og fuktigere enn den arktiske luften.
Arktiske fronter dannes gjerne over åpent hav, ofte nær iskanten. De kan opptre i forbindelse med polare lavtrykk, men forekommer også uavhengig av slike. I norske farvann forekommer de i den nordlige delen av Norskehavet og i Barentshavet.
Antarktiske fronter er de arktiske fronters motstykke i farvannene rundt Antarktis.
Norgesmesterskapet i orientering 2009

Norgesmesterskapet i orientering 2009 bestod av flere arrangementer som i 2009 kåret norgesmestere i orientering.
Hovedmesterskapet ble arrangert i Holtålen 10.-13. september. Kongepokalene ble vunnet av Marianne Andersen og Øystein Kvaal Østerbø.
Høgås (Nøtterøy)

Høgås er en ås i området Brattås sør på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. Den strekker seg rundt 80 meter over havet, og har steile sider mot øst og sørvest. Den vestlige delen av åsen er spist opp av et steinbrudd.
På åsryggen er det rester etter en bygdeborg fra jernalderen som synes å stamme fra folkevandringstida 400–570 e.Kr. Det var ei urolig tid, og borgen var derfor viktig for befolkninga på den sørlige delen av øya for å forsvare seg mot angrep. Inngangen befant seg sannsynligvis nordøst på knausen, hvor bakkene er slakkere. Der er det en 3–4 meter lang mur som har en åpning nede i skaret. På nordsida er det en annen mur som går rundt den vestlige sida av åsen om lag 150–200 før den ender ved steinbruddet.
Fårebrevet

Fårebrevet (færøysk: Seyðabrævið) fra 24. juni 1298 er Færøyenes eldste dokument. Som navnet antyder, handler dokumentet om landbruksbestemmelsene for Færøyene. Brevet er skrevet på norrønt, sannsynligvis av biskop Erlendur av Færøyene.
Fårebrevet er et supplement til den norske yngre gulatingslov (landslov) fra 1274 av Magnus Lagabøte. 
Utover at Fårebrevet beskriver datidens samfunn på Færøyene, er det også en viktig kilde til forståelse av middelalderens betalingssystemer. Mange av Fårebrevets bestemmelser har vært gjeldende helt opp til moderne tid. I motsetning til Færøyingesagaen, som ble skrevet på Island, er Fårebrevet sannsynligvis skrevet på Færøyene og beskriver bedre datidens færøyske samfunn. Dessuten ser man i Fårebrevet at det oldfærøyske språket allerede skiller seg noe fra norrønt med særegne færøyske begreper.
Det eksisterer i dag to avskrifter av Fårebrevet, det ene oppbevares i nasjonalarkivet i Tórshavn, og det andre på Universitetsbiblioteket i Lund i Sverige.
Bergen bystyre 2007–2011

Bergen bystyre hadde i perioden 2007–2011 et borgerlig flertall, og et byråd bestående av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti. I opposisjon satt Venstre, Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet, Pensjonistpartiet og Rød valgallianse.
Harry Smith Parkes

Liv og virke

Parkes var fire år gammel da hans mor døde, og året etter omkom faren i en vognulykke. Han ble så oppdratt av en onkel, en pensjonert marineoffiser i Birmingham. Han fikk sin utdannelse ved en kostskole i Balsall Heath og fra mai 1838 ved King Edwards Grammar School.
I juni 1841 seilte Parkes til Kina for å bosette seg i sin nieses hjem i Macao. Hun var Mary Wanstall Gützlaff (født Newell), gift med den protestantiske misjonæren Karl Friedrich Gützlaff. 
Han døde av malaria på sin post i Beijing.
En byste av Parkes ble avduket i 1887 i Sankt Paul-katedralen i London og i 1890 ble det reist en statue av ham på The Bund i Shanghai, skjønt den forsvant under den japanske okkupasjonen av byen 1937–1945.
Sersjantmajor

Sersjantmajor er en underoffisersgrad i noen land og er som regel den høyeste sersjantgraden i de landene som har denne graden. Graden har opphav i Frankrike i det 18. århundre, i formen sergent-major. Den har NATO-kode OR-9. Den tilsvarer den høyeste Feldwebel-graden i tyskspråklige områder, og grader på samme nivå kan ha ulike betegnelser i andre land, eksempelvis dansk chefsergent eller britisk Warrant Officer. I noen land er sersjantmajor en noe lavere soldatgrad, for eksempel er sergeant-majoor i Nederland på nivå OR-7 (tilsvarende norsk stabssersjant).

Militærordningen fra 1. januar 2016

Sersjantmajor ble innført i 2015 som den høyeste sersjantgraden såvel som spesialistbefalgraden i Hæren, Luftforsvaret, Heimevernet og Cyberforsvaret i forbindelse med innføringen av den nye ordningen for militært tilsatte som trådte i kraft 1. januar 2016.
De første fire sersjantmajorene ble tilsatt før militærordningen trådte i kraft for at de kunne starte arbeidet med å forme det nye befals- og spesialistkorpset.
Ledru-Rollin (Paris Metro)

Ledru-Rollin er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 8.
Gammelwalisisk

Gammelwalisisk (walisisk Hen Gymraeg) er den betegnelse som benyttet for å beskrive walisisk språk i tidsrommet fra rundt 800 og fram til tidlig på 1100-tallet da det utviklet seg til mellomwalisisk. Perioden forut 800, fra den tiden da walisisk skilte seg fra britisk-keltisk en gang rundt 550, har blitt karakterisert som «primitiv walisisk».
Mange dikt og en del prosa har blitt bevart fra denne perioden, skjønt en del er bevart i manuskript fra senere tid, eksempelvis teksten til Y Gododdin. Det eldste bevarte teksten som i sin helhet er gammelwalisisk er antagelig hva som er funnet på en gravstein i kirken i Tywyn, skjønt denne er datert til tidlig på 700-tallet. Surexit Memorandum, en tekst i Boken til sankt Chad, eller Lichfield-evangeliene som den helst kalles, er antatt å ha blitt skrevet på slutten av 700-tallet eller på begynnelsen av 800-tallet, men kan være en kopi av en tekst fra 500- eller 600-tallet.
Gammelwalisisk er kun forståelig for dagens walisisk-talende med hjelp av omfattende noter.

Tekst

tutbulc filius liuit hagener tutri dierchi tir telih haioid ilau elcu filius gelhig haluidt iuguret amgucant pel amtanndi ho diued diprotant gener tutri o guir imguodant ir degion guragon tagc rodesit elcu guetig equs tres uache, tres uache nouidligi namin ir ni be cas igridu dimedichat guetig hit did braut grefiat guetig nis minn tutbulc hai cenetl in ois oisau

Oversettelse

Tudfwlch sønn av Llywyd og svigersønn av Tudri meldte seg for å kreve landet til Telych, som var i hendene til Elgu sønn av Gelli og stammen Idwared. De trettet om det; til sist misbedømte Tudris svigersønn ved lov. De gode menn sa til hverandre 'La oss inngå fred'. Elgu ga etterpå en hest, tre kuer, tre kuer som nylig hadde kalvet, i den beslutning at det ikke lenger ville være hat mellom dem fra denne bestemmelse etterpå, (helt fram) til dagen for dommedag. Tudfwlch og hans slekt ville ikke det for evig og evig.
De regelbundne klerikere av St. Paulus

De regelbundne klerikere av St. Paulus (ofte kalt Barnabittene, forkortelse C.R.S.P.) er en katolsk religiøs orden. Den ble grunnlagt i Milano i 1530, av St. Antonio Maria Zaccaria. Tilnavnet kommer fra deres første kirke, som var viet til Apostelen Barnabas.
Ordenens regel inneholder de vanlige monastiske plikter, og har i tillegg et krav til medlemmene om at de skal vie seg til studier av Apostelen Paulus' epistler og hans misjonsarbeid.
Nordmannen Karl Maria Schilling var barnabittpater.
Hennes lille majestet (1925)

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn i sommeren 1925 i Filmstaden i Råsunda og Söderfors bruk i Tierp.

Handling

Oberstens datter, Catherine, rømmer hjemmefra for å spille hovedrollen i et skuespill, Hennes lilla majestät, som framføres av et omreisende  teaterselskap. Obersten henter datteren før premieren og deporterer henne til en prestegård der Catherine i begynnelsen oppfører seg som den bortskjemte overklassepiken hun er. Catherine skandaliserer den sympatiske unge pastoren, som tilfeldigvis er ugift. En landsfiskal, som har et horn i siden til pastoren, benytter situasjonen til å anmelde ham for domkapitlet og begjære visitasjon. Under innflytelse av pastorens rakryggede personlighet modner Catherine slik at hun under visitasjonen påtar seg skylden overfor biskopen. Samtidig forklarer hun at hun er pastorens kommende hustru, noe verken han eller biskopen innvender mot.
Kenichiro Tokura

Karriere

Kenichiro Tokura startet sin profesjonelle karriere i Verdy Kawasaki i 1994. Han har også spilt for Kawasaki Frontale, Gamba Osaka, Kyoto Purple Sanga og Shonan Bellmare.
Hør litt på meg

«Hør litt på meg» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Tor Hultin, og Marit Trulsrud skrev teksten. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1971, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1971 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Anne-Karine Strøm. Den endte på en tiendeplass med 32 poeng.
Olav og Emma Duuns hus

Olav og Emma Duuns hus «Fjellvang» er et museum og en villa i Holmestrand. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Olav Duun (1876–1939) bodde her i årene 1914–1939.
Duuns hadde flyttet til Holmestrand i 1908 da Duun ble ansatt som lærer ved Ramberg skole. De bodde forskjellige steder de første årene, inntil de kjøpte Fjellvang i 1914. Olav Duun bodde i huset resten av livet, og enken Emma Duun bodde her til sin død i 1970. Ekteparet hadde en datter, som var barnløs.
Huset ligger dramatisk til, oppe på fjellet, med bratte berg nære ved, og med god utsikt over fjorden. Husets første etasje er bevart slik ekteparet Duun hadde det, og inneholder et bibliotek med boksamling, manuskript og brev. Husets andre etasje er innredet for stipendiater. I hagen finnes en minnepark.
Duuns forfatterskap er nesten i sin helhet lagt til Namdalskysten, og det er lite i bøkene hans som kan tyde på noen direkte impulser fra huset eller miljøet rundt ham.
Huset ble ved Emma Duuns død overdratt til Olav og Emma Duuns Stiftelse, etablert i 1973 for å bevare huset som et minne over forfatteren. Stiftelsens styre har representanter fra kommunen, forfatterforeningen, Duun-familien og Duun-venneforeninger. Parken ble åpnet i 1976 til forfatterens 100-årsminne. Huset inngår i museumsenheten  er tilgjengelig for publikum etter avtale, og på søndager i juni-august.
Wutai (Xinzhou)

Wutai (kinesisk: 五台县; pinyin: Wǔtái Xiàn) er et fylke i byprefekturet Xinzhou i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det hadde i 1999 en befolkning på 311 994 innbyggere.

Kulturminner

I dette fylket ligger det likelydende fjellet Wutaishan. Det er et av de fire hellige fjell i Kina for buddhister. Fjellene er hjem til mange av Kinas viktigste klostre og templer. Wutaishans kulturarv består av 53 kloster som fikk status som verdenskulturarv i 2009.
Xipamide

Xipamide er et vanndrivende legemiddel som brukes i behandling av ødem og hypertensjon.
Stoffet er på dopinglisten da det kan brukes til å skjule bruk av andre prestasjonsfremmende midler. Under Tour de France 2012 offentliggjorde UCI at Fränk Schleck hadde testet positivt for bruk av stoffet.
If Mountains Could Sing

If Mountains Could Sing er et musikkalbum med Terje Rypdal, utgitt i 1995.
Hansa (sommerfugl)

Utseende

Middelsstore (vingespenn 30-35 millimeter), temmelig kraftige, brune og oransje smygere. Vingene er mørkbrune med oransje felter.

Levevis

Sannsynligvis lever larvene, som andre Hesperiini, på gress og halvgress.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Flakt ørn

Flakt ørn er en allegorisk, grafisk og heraldisk figur som blir avbildet som en ørn med hodet til en side, vingene og bena ut til hver side og halefjærene rett ned. Denne stiliserte type er derfor forskjellig fra sittende ørn, flygeferdig ørn og andre mer naturalistiske positurer som også forekommer i våpenskjold.
Den flakte ørnen i europeisk heraldikk skiller seg noe fra den såkalte Saladins ørn som er den dominerende delen i riksvåpnene til flere arabiske land, bl.a. Egypt, Irak og Palestina. Saladins ørn er også flakt, men både vingene og bena peker rett ned.
I heraldiske, fagmessige beskrivelser, blasoneringer, vil bruken av bare ordet ørn om en våpenfigur bety at det er en flakt ørn, fordi dette er den mest vanlig utformingen av ørn i våpenskjold. Hele uttrykket flakt ørn brukes imidlertid også i blasoneringer med samme betydning.
Når den flakte ørnen har to hoder, kalles den en dobbeltørn.
Ørn var den romerske guden Jupiters symbol og ble brukt som fyrstesymbol i antikken. Vi finner flakt ørn i våpenskjold allerede fra middelalderen, i alle land med europeisk heraldikk og i både offentlige våpen og private våpen. I middelalderens og senere tids heraldikk, er ørnen brukt som våpenfigur av både keisere, fyrster, folk som ikke var adelige, samt i segl og våpen bl.a. for norske laug. Det er noe omdiskutert om ørn ble brukt som merke i den norske, kongelige sverreætten. Bruk av svart ørn på gull bunn ble i perioder brukt bl.a. i Italia som tegn på forbindelse med den tysk-romerske keiser.
I norske våpenskjold finnes flakte ørner, både i slektsvåpen og i kommunevåpen, særlig Holmestrand kommune og slekten Wessel-Berg som begge har en flakt ørn hentet fra Tordenskiolds adelsvåpen.
Patronhylse

Patronhylse eller tomhylse  er den delen av en patron som holder sammen krutt, tennhette og prosjektil. Materialet som blir brukt patronhylser er som regel messing, men finnes også i stål og aluminium. De første patronhylsene var av papir eller tekstil og innsatt med salpeter, slik at hylsen brant opp sammen med kruttet under avfyring. Senere kom papphylser der bunnen var laget av messing. De første hylsene hadde stifttenning, senere kom randtenning og til slutt sentertenning. Sentertenning er i dag nesten enerådende i alle ammunisjonstyper fra håndvåpen til kanoner, den eneste ammunisjonstypen som i dag lages med randtenning er patroner til småkalibrede salongrifler, hvorav de mest populære er .17 HMR, .22 Long Rifle, og .22 WMR.
I løpet av siste halvdel av 1800-tallet utviklet patronhylsene seg fra å være laget av papp med metallbunn til å være laget helt av metall. I en mellomperiode ble hylsekroppen i enkelte ammunisjonstyper laget av sammenrullet messingfolie, før hele metallpatroner laget av trukket messing ble vanlige. I dag lages bare hylser til hagler av delt konstrusjon, der hylsekroppen normalt er av plast, skjønt haglepatroner med papphylser fortsatt er å få kjøpt for svartkrutt.
Patronhylser får sin form eller kalliber og kruttmengde. Pistoler er kortholdsvåpen og har ofte høyt kaliber og begrensett utgangshastighet. Hylsene er derfor ofte sylindriske. Rifler er ment for lengre hold, og de fleste patroner for rifler er flaskehalspatroner, selv om det også finnes små flaskehalspatroner beregnet på pistoler.
 
Diverse tomhylser: 
Fra venstre: 
Haglehylse i kaliber 20,
 7,62 x 51 mm NATO riflehylse, 
5,56 x 45 mm NATO riflehylse,
 .38 Special revolverhylse,
 .45 ACP pistolhylse, 
.40 S&W pistolhylse, 
9 x 19 mm Luger pistolhylse, 
.22 Long Rifle pistol/riflehylse
.30 Idiot (kallenavn på en type tomhylse)
Malin Berås

Malin Voreland Berås, født 1989 i Kristiansand er en norsk montérytter.  Hun er en amatørrytter med lisens fra Det Norske Travselskap.  Berås ble norgesmester i monté i 2012 og har en lang rekke andre gode plasseringer fra andre løp. 
Hun inngikk i 2014 en avtale med det Maltabaserte spillselskapet Leo Vegas om å delta i noen reklamefilmer.  Dermed oppsto en strid med Den Norske Travselskap som pekte på at hun ikke kunne reklamere for en konkurrent til Norsk Rikstoto, når 94 % av alle inntekter i norsk travsport kommer fra overskuddet til Norsk Rikstoto. Berås valgte å levere inn sin amatørlisens i september 2014.
Hun har en yngre søster, Madelen Voreland Berås (født 1990), tidligere deltaker og vinner av Paradise Hotel Norge i 2011 på TV3.
Naxxar

Naxxar (maltesisk: I Naxxar) er en by i den nordlige delen av Malta med en befolkning på om lag 13 443 (mars 2014). Naxxar kirke er viet til Frue av seire. Den årlige landsbyfesten feires 8. september. Naxxar var tidligere kjent for å arrangere den maltesiske internasjonale varemessen på det maltesiske internasjonale messeområdet.

Opprinnelsen til navnet

Ifølge legenden og Bibelen var folket i Naxxar blant de første til å hjelpe den skipbrudne, inkludert apostelen Paulus, da skipet han var med på gikk på grunn i fjæresteinene. Dette er årsaken til at mange kobler navnet Naxxar med Nassar (Nasra) som betyr «konvertering til kristendommen». Navnet kan også være avledet fra det maltesiske verbet "naxar", som betyr å henge opp klær. Andre insisterer på at navnet kommer fra "nsara" eller "nazaroei", som betyr " de som tror på læren til Kristus som kom fra Nasaret, og dermed "nozri"'. Andre sier at navnet Naxxar betyr «en som sager, skiller eller deler» – det kan være verdt å nevne at i Naxxar det er mange stenhuggere. Magri sier i sin bok at ordet naxar kommer fra "nazar" som i jødedommen betyr "valgt for ham" eller annet "som holder til seg selv". Dette er fordi i nærheten hadde araberne bygget en landsby som heter Hal Muselmiet, som betyr "den sannferdige landsbyen". Dette er årsaken til at de kristne anla en annen landsby – som av kristne også fikk navnet Naxxar.

Festningsverkene

Selve området der landsbyen Naxxar er bygget tilbyr en naturlig ly til sine innbyggere. Faktisk, i tidlige tider ble landsbyen brukt til å rekognosere fiendens bevegelser. Fordi denne høyden har en sti som går helt ned til sjøen, finner vi at flere former for forsvar hadde blitt bygget opp gjennom tidene – de langs sjøen som tårn, skyttergraver, batterier, redoubts og beachposts - som en fysisk motstand til de som forsøker å lande fra sjøen, ble møtt med forsvar som pillboxes – for å hindre fienden hvis de hadde foretatt en vellykket landing, og inntatt festningsverkene på bakken.
Southern Bastards

Southern Bastards er en pågående tegneserie som er skrevet av Jason Aaron og tegnet av Jason Latour. Den har blitt gitt ut av Image Comics siden 2014. Jason Aaron, fra Alabama, og Jason Latour, fra Nord-Carolina, ønsket med Southern Bastards å lage en elsk-hat-tegneserie til sørstatene.
Southern Bastards vant Eisner-prisen for beste vedvarende serie («best continuing series») i 2016.

Handling

Tegneserien er lagt til Craw County i Alabama. Det amerikanske fotballaget «Runnin' Rebs» er stedets stolthet, og treneren Euless Boss («Coach Boss») styrer alt som skjer, både på og utenfor banen.
Satyrina

Utseende

Forholdsvis store og smalvingede ringvinger, brunlige eller okerfargede. De har oftest øyeflekker på vingene i alle fall på undersiden. Bakvingens underside er ofte mørk-spraglete.
Zell am Harmersbach

Geografisk Beliggenhet

Zell ligger ved utgangen av Harmersbach-dalen, en sidedal til Kinzigdalen.

Byvåpen

Byvåpenet til Zell – en sort ørn med gullfarget bakgrunn – er våpenet til Det tysk-romerske riket og symboliserer historien som tidligere riksby.
Monocephalus castaneipes

Utseende

Monocephalus castaneipes er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Monocephalus castaneipes er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Patsy Reddy

Liv og virke

Reddy vokste opp i Te Akau, Matamata  og Hamilton. Foreldrene var lærere.
Hun studerte juss ved Victoria University of Wellington, der hun fullførte bachelorgrad i 1976 og mastergrad i 1979. Deretter fikk hun ansettelse ved universitetet, først som junior lecturer, så som lecturer.
Fra 1982 arbeidet hun som advokat med skatterett, selskapsrett og filmrett som spesialfelt. I 1999 etablerte hun et investeringsselskap sammen med to kolleger. Reddy har sittet i ledelsen i en rekke selskaper og vært involvert i en rekke organisasjoner og i kunstlivet.
I mars 2016 ble Reddy utnevnt til generalguvernør for en periode på fem år. Hun etterfulgte Jerry Mateparae og ble innsatt i embetet 28. september 2016.

Utmerkelser

Reddy ble i 2014 utnevnt til Dame Companion av New Zealands fortjenstorden for sin innsats for kunst- og forretningslivet.
I kraft av embetet som generalguvernør er Reddy ordenskansler for de nyzealandske ordenene New Zealand-ordenen og New Zealands fortjenstorden og første følgesvenn av Dronningens tjenesteorden.