Kansas City (sang)

Wilbert Harrisons hit-versjon

Wilbert Harrison gikk i studio i mars 1959 med sine musikere for å spille inn sangen, deriblant gitaristen Wild Jimmy Spruill. Den ble omdøpt til «Kansas City» og ble gitt ut på singel måneden etter. Den nådde førsteplass på både poplista og rhythm & blues listene på Billboard. Den ble også den mest solgte singelen i 1959.

Little Richards versjoner

Little Richard spilte inn sin versjon 29. november 1955, men den kom ikke ut før i mars 1959 på albumet The Fabulous Little Richard. Men han hadde spilt den inn før, nærmere bestemt 13. september 1955 (som ikke ble utgitt før i 1970). Det som er spesielt med disse versjonene, er at de begge avviker en del fra både Little Willie Littlefield og Wilbert Harrisons versjoner både i oppbygging og tekst. Versjonen fra 13. september hadde ikke allsang-partiet «Hey-Hey-Hey-Hey» inkludert, men derimot «I said bye», men uten hermekor. Versjonen innspilt 29. november avviker enda mer fra de nevnte variantene. Her er både partiene med «Hey-Hey-Hey-Hey!» og «I said bye» med hermekor inkludert. Året etter lot Little Richard «Hey-Hey-Hey-Hey!» bli en egen sang som han ga ut på singel i 1958 – (se «Hey-Hey-Hey-Hey!»).

Ann-Margrets versjon

Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet And Here She Is i 1961.

The Beatles' versjoner

The Beatles ga ut sin coverversjon av medleyen «Kansas City»/«Hey-Hey-Hey-Hey!» på deres fjerde britiske album Beatles for Sale den 4. desember 1964. I USA ble utgjorde medleyen åpningsporet på Beatles VI som kom ut 14. juni 1965.
The Beatles spilte «Kansas City»/«Hey-Hey-Hey-Hey!» i 1961, 1962 og 1964 (sistnevnte år kun da de spilte i Kansas City), og de hadde basert sin variant på Little Richards versjon fra The Fabulous Little Richard.
12. oktober 1962 hadde gruppen en spillejobb i Wallasey i England; det samme hadde Little Richard. 28. oktober 1962 opptrådte de i Empire Theatre i Liverpool; det samme gjorde Little Richard. Opplevelsen over å treffe sitt idol, var fantastisk for gruppen på førstnevnte opptreden. Like fantastisk var det sikkert ikke å treffe igjen gruppens forhenværende trommeslager Pete Best.
Little Richard og The Beatles traff hverandre igjen da begge hadde engasjement i Hamburg 1. – 14. november 1962 I løpet av de fjorten dagene, fikk Paul McCartney lære av sitt idol teknikken bak skrikene som Little Richard var så berømt for.
Et opptak fra 31. desember 1962 da de spilte i Hamburg, ble utgitt i 1977 på dobbeltalbumet Live! at the Star-Club in Hamburg, Germany; 1962. Lydkvaliteten er dårlig, men opptaket viser at de hadde koblet «Kansas City» og «Hey-Hey-Hey-Hey!» sammen à la Little Richard.
The Beatles åpnet med «Kansas City»/«Hey-Hey-Hey-Hey» da de spilte på Municipal Stadium i Kansas City 17. september 1964. Publikum var i ekstase, og midtveis i konserten måtte gruppen forlate scenen i håp om at publikum roet seg ned. Det gjorde de til en viss grad. Forøvrig satte de foreløpig ny verdensrekord i utbetalt honnorar som var $ 150 000.

Innspilling i Abbey Road Studios

Første gjøremål 18. oktober 1964 i Abbey Road Studios, var å forbedre «Eight Days a Week», for deretter å fortsette med «Kansas City»/«Hey-Hey-Hey-Hey». John Lennon ba Paul McCartney om å gi absolutt alt han hadde å gi før sistnevnte skulle synge. De trengte kun to tagninger og den første av disse ble valgt ut til utgivelse til Beatles For Sale. Det ble lagt på hermekor samtidig som det ble klappet i hendene. Produsent George Martin la på piano.
Tagning to ble utgitt i 1996 på Anthology 2, og versjonene er praktisk talt identiske bortsett fra George Harrisons gitarsolo og den tones ikke ned. Martins piano er ikke med, men det er derimot kor og håndklapping. Dette kan tyde på at begge tagningene fikk pålegg før de bestemte seg for at den første var best egnet til utgivelse i 1964.