google/wiki40b huggingface dataset:
ISCSI

iSCSI, forkortelse for Internet Small Computer Systems Interface, er en internettprotokoll-basert standard for lagring i nettverk. Protokollen utfører SCSI-kommandoer over nettverk og kan håndtere lagring over store avstander. iSCSI kan brukes til å overføre data over lokalnett, vidstrakte datanett eller internett for lagring og henting av data.
Protokollen sørger for er en storage area network, og tillater store organisasjoner å samle informasjon i datasentre, mens de samtidig gir klientene den illusjon at de arbeider mot lokale disker.
Stuffparty 1

Stuffparty 1 er et musikkalbum utgitt av Larz-Kristerz i 2003
Dåfjorden (Karlsøy)

Dåfjorden er en fjord på nordsida av Ringvassøya i Karlsøy kommune i Troms. Fjorden er 11 kilometer lang. Den har innløp på begge sider av Dåvøya, gjennom Karasundet i vest og Hestholmsundet i øst, og går inn til bygda Dåfjord i fjordbotnen.
Fjorden er kileformet, og er opptil 5 kilometer bred ytterst ved Dåvøya, men blir gradvis smalere lenger inn i fjorden. Innerst i fjordbotnen svinger fjorden mot øst og danner ei rundt én kilometer lang, grunn bukt kalt Kjosen. Det ligger mindre holmer langs begge fjordsidene.
Vestsida av fjorden er en relativt bratt skrent, avbrutt av bukter hvor grendene Vassbotn og Vatnan ligger, samt enkelte spredte gårdsbruk som Sætervik, Steinnes, Myrbukta og Karanes. Landskapet på østsida av fjorden er flatere, med stort sett sammenhengende jordbruksbosetning. Den tetteste bebyggelsen er i bygda Dåfjord, som går et par kilometer ut fra fjordbotnen. Videre ut over langs østsida ligger gårdene Rydningen, Langstrand, Sakariasbukta og Håkaby.
Fylkesvei 303 går ned til fjordbotnen. Herfra går kommunale veistrekninger ut langs begge sider av fjorden, til Steinnes på vestsida av fjorden og til Langstrand på østsida.
MCASH

mCASH var en digital betalingstjeneste for smarttelefoner. Løsningen var Norges første mobilbetalingsløsning da den ble lansert i februar 2014. 15. oktober 2015 ble det kjent at den norske delen av mCASH ble kjøpt av Sparebank1. I september 2016 hadde mCASH 430 000 unike brukere. 13. februar 2017 ble det kjent at mCASH ble lagt ned og Kundebasen ble invitert med over til Vipps.  
mCASH var tilgjengelig i AppStore og Google Play for personer i alle aldre med norsk fødselsnummer og mobilnummer. Man måtte imidlertid være gammel nok til å ha kort som kunne legges inn i appen for å gjennomføre utbetalinger. Barn uten kort kunne få overført penger fra foreldre gjennom vennebetaling på en egen mCASH-konto i appen, slik at de kunne foreta kjøp.

Tjenesten

Vennebetalingsfunksjonaliteten i mCASH lot brukerne betale til mottagers telefonnummer i stedet for kontonummer. mCASH kunne imidlertid også benyttes som betalingsløsning for butikker med og uten kasseintegrasjon, som nettbetalingsløsning, som betaling i app og som funksjon for å kjøpe en vare direkte fra en annonse i avis eller på nett. 
Løsningen kunne blant annet benyttes for kjøp på Bunnpris, G-Sport, Intersport, Burger King, BI Nydalen, Starbucks og Interflora.no.
For å sende penger var man avhengig av å registrere seg som bruker. Sendte man penger til en bruker som ikke var registrert, fikk mottager en melding om å registrere seg for å motta pengene.
mCASH var bankuavhengig, også for brukersteder som ønsket å ta betalt gjennom mCASH.

Handel i kioskløsningen

For butikker, lag og foreninger som satte opp løsningen var kupongbasert betaling et alternativ til betalingsterminaler. Kunden fikk tilgang til utsalgsstedets produkter i sin telefon gjennom enten å scanne en QR-kode eller å finne butikken i en «i nærheten»-funksjon i appen, som baserte seg på kundens geolokasjon. Kunden valgte på sin telefon i utsalgsstedets meny og velger og betalte for det hun eller han skulle ha. Kunden fikkr deretter en kupong som bevis på kjøpet i sin telefon. Denne kupongen ble vist til kassebetjeningen og man fikk varene utlevert. QR-koden kunne også legges på nett og annonser for utsalgsstedet.

Handel på nett

Ved å benytte mCASH som løsning for betaling på nett eller i app slapp kunden å taste kortsiffer og sikkerhetskoder. Kunden ble enten sendt direkte til appen eller scannet en QR-kode definert for kjøpet og godkjente kjøpet i mCASH med en firesifret kode.

For utviklere

mCASH opererte med åpne APIer og alle som ønsket å legge opp mCASH i sin løsning kunne finne dem på nettet.

Sikkerhet

For å benytte mCASH måtte man logge seg på applikasjonen med en egendefinert kode. For større kjøp, overføringer eller betaling til enkelte brukersteder måtte man identifisere seg med BankID.
Kaospilotstudiet

Kaospilotstudiet er et kurs som tilbys av forskjellige private skoler i Skandinavia og Nederland. Kurset fokuserer på organisasjon og ledelse, særlig innovasjon og interkulturell forståelse. Personer som har gjennomgått kurset bruker betegnelsen «kaospilot». Dette er imidlertid ikke noen offisiell eller beskyttet tittel.
Utdannelsen har sitt utspring i den danske Kaospilotskolen i Århus, som ble startet i 1991. Utdannelsen baserer seg i stor grad på prosjekt- og prosessarbeid med samfunns- og næringsliv, gjennom prinsippet om «learning by doing».
Generaldirektoratet for helse og mattrygghet

Generaldirektoratet for helse og matsikkerhet (DG SANTE) er betegnelsen på EUs administrative organ for temaer som gjelder, mat og helse. DG SANTE er et av EUs 33 generaldirektorat. Ansvaret til generaldirektoratet er a utvikle og europakommisjonens politikk innen mattrygghet og folkehelse . DG Sante ledes av den litauiske kommissæren Vytenis Andriukaitis, Generaldirektor Anne Bucher og visegeneraldirektor Martin Seychell. I 2014 kom en endring der  generaldirektoratet for helse og forbrukere (DG SANCO) gav ansvaret for forbrukerne til generaldirektoratet for justis og med sitt nye ansvarsomrade skiftet navn til DG Sante.
Lake Mead

Rekreasjon

Lake mead tilbyr mange fritidsaktiviteter til lokale innbyggere og besøkende. Båtsport er det mest populære. Andre aktiviteter er fisking, vannski, bading, og avslapning i solen. Området har også mange viker, med høye klipper og flotte sandstrender, som besøkende kan utforske. Det finnes også flere små og mellomstore øyer i innsjøen, noe som avhenger av vannstanden. I tillegg så finnes det også en liten botanisk hage kalt Alan Bible Botanical Garden.
Eugoides

Utseende

En middelsstor, slank, blankt metallisk farget trebukk. Antennene er nokså kraftige, kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet, men en butt tann midt på hver sidekant. Pronotum og bein er rødlige.

Levevis

Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det østlige og sørlige Afrika.
Vanlig ravsnegl

Utseende

Skallhøyde er 17-24 millimeter og det har 4 vridninger. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. Skallet er blekt gult, med mørkere spiss. Det er uvanlig tynt og åpningen (munningen) er stor. Det er avlangt og har få vridninger. 
Kroppen er lys grå og ganske kort i forhold til skallet. Tentaklene er mørke, nesten svarte, og fra basis av hver tentakel fortsetter en mørk linje bakover kroppen.

Levevis

Vanlig ravsnegl lever på land i nærheten av vassdrag og innsjøer. De finnes i vegetasjonen eller krypende på mudderbunn.
Vanlig ravsnegl er tvekjønnet noe som gjør det lettere å finne en partner. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under parringen, befrukter hverandre gjensidig. De kjønnsmodne parrer seg to ganger i året, i mai og i august. Ettersom de er tvekjønnet kan begge legge egg.  
Vanlig ravsnegl lever normalt i 3-4 år.
Getting Better

Bakgrunn

McCartney hadde en skotsk fårehund ved navn Martha. De gikk seg en tur i Primrose Hill parken i London en dag. Han kom på en setningen «it's getting better» som Jimmy Nicol pleide å si da han vikarierte for Ringo Starr som The Beatles' trommeslager i juni 1964. Dermed hadde han et tema for en sang som han påbegynte på sitt piano i sitt hjem. Han fikk hjelp av John Lennon til å skrive teksten. McCartneys bidrag i teksten var mest det optimistiske, mens Lennon hadde mer å gjøre med det negative. Et eksempel på dette, var at McCartney sang «it's getting better» hvorpå Lennon raskt supplerte med «it can't get no worse». McCartney likte godt denne kontrasten, så det ble med i teksten. Lennon mente at han spesielt bidro med setningen «I used to be cruel to my woman; I beat her and kept her apart from the things that she loved».

Innspilling

Gruppen startet opp innspillingen 9. mars 1967 i Abbey Road Studios. Lydtekniker Geoff Emerick tok seg fri den kvelden siden han hadde sett seg lei på at The Beatles ikke tok det så nøye lenger med å holde tidsplanen. Og denne kvelden var studioet booket fra kl 19:00, men ingen av gruppens medlemmer dukket opp før cirka midnatt. Men når de var på plass i studio, spilte de inn syv tagninger med grunnkomp. Disse besto av veiledende vokal, gitar, trommer og pianette. Sistnevnte ble spilt av produsent George Martin. Det spesielle var at i versene spilte han ikke på tangentene, men direkte på strengene siden pianolokket var åpnet. Tagning 7 ble best og Starr la på mer trommer. Videre ble instumentene samlet til å utgjøre kun et spor på en ny firesporsteip. Fem forsøk på dette ble gjort og resultatet ble kalt tagning 12. Dagen etter la Starr på enda mer trommer, McCartney la på bass mens George Harrison bidro med det indiske instrumentet tamboura. Lyden av sistnevnte inntreffer 1:36 inn i sangen.
21. mars 1967 ble opptaket av tamboura kjørt sammen med grunnkompet inn på en ny firesporsteip. Det samme skjedde med bass og trommer som utgjorde spor 2. Dermed hadde de to spor til rådighet for vokal og kor. De gjorde riktignok opptak, men forsøket strandet grunnet at Lennon følte seg uvel. George Martin tok han med seg opp på taket av studioet for å trekke frisk luft (utenfor inngangen til studioet var uaktuelt grunnet mange fans som befant seg der). Martin dro ned til studio igjen, men Lennon ble igjen. Da McCartney og Harrison fikk høre det, løp de opp og hentet ham. De visste nemlig årsaken til at Lennon følte seg uvel; han hadde ved en feiltagelse tatt LSD. Senere på kvelden fikk de besøk av en annen gruppe som gjorde innspillinger i samme bygning, nemlig Pink Floyd. Dessverre fikk de ikke møtt Ringo Starr siden det var kun planlagt å legge på vokal.
To dager senere la de på vokal på to spor, før de igjen måtte kjøre alle sporene over til en ny firesporsteip hvor vokalsporene utgjorde spor 3. Siste arbeid på sangen var å legge på conga (Starr), piano (George Martin), gitar (Harrison) og håndklapp (McCartney og Lennon).

Coverversjon

Status Quo spilte inn en versjon til filmen All This and World War II. Soundtrack albumet av samme navn kom ut 5. november 1976.
Gunilla Svärd

Karriere

Svärd debuterte i VM i orientering i tyske Detmold i 1995. Der fikk hun i sitt eneste løp med seg 23.-plass fra kortdistansen. I 1997 slo hun til for alvor og løp andre etappe på det svenske laget som tok gull på VM-stafetten. Laget bestod ellers av Anna Bogren, Cecilia Nilsson og Marlena Jansson. Sverige vant foran Norge og Sveits. Hun var med å ta stafettbronse i Inverness to år senere. Fra verdensmesterskapet i finske Tammerfors i 2001 fikk Gunilla Svärd med seg to medaljer hjem. Det ble sølv på stafetten og Svärds eneste individuelle VM-medalje kom i form av bronse på kortdistansen. Nytt stafettsølv ble det i sveitsiske Rapperswil i 2003. Året etter var Svärd førsteetappeløper for Sverige som gikk helt til topps på VM-stafetten på hjemmebane i Västerås. Gunilla Svärd ble dermed en av få løpere som har tatt medalje i VM stafett fem mesterskap på rad. Jenny Johansson og Karolina A. Højsgaard løp de resterende etappene.
I 2002 ble Svärd europamester på kortdistanse i ungarske Sümeg, da hun gikk helt til topps foran sveitsiske Brigitte Wolf og Birgitte Husebye. Hun ble som ankerkvinne på det svenske laget europamester i stafett i Roskilde i 2004. Også da var Johansson og Højsgaard med på laget.

Yrkesliv

Etter endt karriere har Svärd blant annet arbeidet som lærer og teamansvarlig for orienteringslinjen på Celsiusskolan i Uppsala.
Johan Halvorsen

Oppvekst

Han var sønn av Bernt Halvor Halvorsen (1816–68) og Johanne (Hanna) Hansdatter (1821–80). Faren var politibetjent i Drammen men døde da Johan var bare fire år. Efter å ha spilt fiolin der i ni år, gikk han i Kristiania i lære hos Gudbrand Bøhn (1839–1906) og fikk strøjobber på Folketheatret gjennom den italienskfødte dirigent Paolo Sperati (1821–84), som etter morens død i 1880, endog innrullerte den femten år gamle Johan i Forsvarets Stabsmusikkorps.

Studier utenlands

I 1884 reiste han til Stockholm for å studere ved Kungliga Musikaliska Akademien. Etter noen korte måneder høsten 1885 som konsertmester ved Musikselskabet Harmoniens orkester i Bergen, fortsatte han sine studier ved Hochschule für Musik und Theater Leipzig 1886–88 under den russiske fiolinvirtuos Adolph Brodsky (1851–1929). Der møtte han også de norske komponistene Edvard Grieg (1843–1907) som var på turné og Christian Sinding (1856–1941), som hadde bodd der i en årrekke.
Fra 1888 var han fiolinist og –lærer i Aberdeen, dernest lærer ved Helsingfors Musikinstitut 1889–92 der han også fikk på plass noen komposisjoner. Ved Konservatoriet i St. Petersburg lærte han hos den ungarske fiolinlærer Leopold Auer (1845–1930) og ved konservatoriet i Liège hos belgieren César Thomson (1857–1931). Sin siste opplæring var hos den tyske komponisten Albert Becker (1834–99) ved Akademie der Künste i Berlin.

Fast jobb

I 1893 dro Johan til Bergen som nytilsatt teaterdirigent og dirigent for Harmoniens orkester. Da det nye Nationaltheatret åpnet i Kristiania i 1899, ble han dets første kapellmester. Lønnskonflikter og annet tull gjorde at orkesteret lå delvis nede under den første verdenskrig, så i 1919–20 ble Johan en av tre dirigenter tilsatt ved det nystartede Filharmonisk Selskaps Orkester. Halvorsen mente lønna var for dårlig her også og gikk tilbake til Nationaltheatret og var frem til han pensjonerte seg i 1929.

Musikken

På initiativ fra Edvard Grieg nedtegnet Halvorsen en rekke slåtter i 1901 etter spelemannen Knut Dale fra Telemark. Grieg bearbeidet siden slåttene for piano i sitt berømte opus 72. Halvorsen fremhevet gjerne Edvard Grieg og Johan Svendsen som sine største musikalske forbilder. I sin instrumentering er han tydelig influert av sistnevnte. Hans best kjente komposisjoner er Bojarenes inntogsmarsj, Bergensiana og Reisen til Julestjernen. Hans arrangement av Georg Friedrich Händels Passacaglia for fiolin og bratsj er hyppig fremført over hele verden.

Familie

Han giftet seg i 1894 med Anna («Annie») Grieg (1873–1957) av Grieg (slekt), niese av Edvard Grieg. Deres sønn Stein Grieg Halvorsen (1909–2013) ble også skuespiller og i sitt andre ekteskap med skuespiller Vibeke Falk (1938–), far til komiker og musiker Stein Johan Grieg Halvorsen (1975–). Som mange norske dirigenter og komponister var Halvorsen frimurer.

Verker/komposisjoner ordnet etter sjanger

(alle verknummer etter Øyvin Dybsands oversikt i doktoravhandling om Halvorsen)
Benedicte Scheel

Bakgrunn

Benedicte Scheel var datter av tollkasserer i Fredrikstad Henrik Sigvard Scheel (1806–1891) og Karen Rosenberg Vogt (1819–1855) fra Nordfjord. Mora døde i 1855 i Kristiania, og tapet av moren preget naturlig nok Benedictes oppvekst.
Benedicte gikk på malerskolen til Knud Bergslien (1827–1908) fra 1873 til 1876. I likhet med Asta Nørregaard (1853–1933), Hanne Lund (1849–1923), Andrea Gram (1853–1927) og Ida Wedel Jarlsberg (1855–1929) studerte hun deretter hos Eilif Peterssen i München fra 1876 til 1877 og hos Karl Gussow i Berlin fra 1877 til 1879. I Berlin bodde hun sammen med malerkollegaen Ragnhild Beichmann.

Virke

Etter oppholdet i Berlin vendte Benedicte Scheel tilbake til Kristiania der hun bodde hjemme hos faren.
Hennes portrett av slektningen Johanne Meyer fra 1882 tilhører i dag Oslo Bymuseum. 
Hun debuterte på Høstutstillingen i 1883 med verket «Vær Saa God», men livnærte seg kanskje mest på portretter frem til 1890. I likhet med andre, samtidige kvinnelige kunstnere stilte hun ut i kunstforeninger for å bli kjent som portrettmaler, og derved motta bestillinger på portretter for borgerskapet. Et kvinneportrett fra 1886 ble innkjøpt av Elverum Kunstgalleri. Et annet arbeid ble innkjøpt av Bergens kunstforening,  og to malerier ble innkjøpt av Kristiania kunstforening. Hennes portrett av oldefaren Hans Jacob Scheel (1714–1774) henger i Oslo Militære Samfund. 
Hun konsentrerte seg senere om stilleben og – i likhet med Olga Seeberg (1859–1943) og Helene Gustava Gundersen (1858–1934) – blomstermalerier, frem til hun la den kunstneriske virksomheten på hyllen i 1900. 
På sine eldre dager bodde hun på pensjonat i Oslo frem til hun døde i 1931.
Informasjonsteori

Informasjonsteori er en matematisk teori som tar utgangspunkt i matematisk statistikk og sannsynlighetsteori for å beskrive overføring (kommunikasjon) av informasjon i tekniske systemer. Informasjonsteorien ble grunnlagt i 1948 av matematikeren Claude Shannon.
Informasjonsteorien oppsto innen ingeniørmiljøer som forsket på tekniske kommunikasjonssystemer som telefon og telegraf, hvor det er viktig at opplysningene som mottas er de samme som ble sendt ut fra avsender.  Shannon, i tillegg til å gi en matematisk definisjon av informasjon, klarte å gi øvre grenser for hvor mye informasjon som er mulig å sende over støyfrie og støyete kanaler. Shannons pionerarbeide har vært svært viktig for de senere fremskrittene i informasjons- og kommunikasjonsteknologien.
Rettskrivningen av 1907

Rettskrivningen av 1907 var en reform av norsk skriftspråk som omfattet riksmål. I samsvar med Knud Knudsens tanker ble språket normert etter den «dannede dagligtale», og skriftspråket gikk fra å ha en hovedsakelig dansk karakter til en hovedsakelig norsk.

Endringer

De viktigste endringene var at de «harde» konsonantene p, t og k ble innført til erstatning for de «bløte» b, d og g i en rekke ord. «Løb ud paa gaden efter en kage» ble dermed til «løp ut paa gaten efter en kake». Det ble også innført dobbelkonsonanter i flere ord og gjennomført endringer i grammatikken. Hest i flertall ble til hester istedenfor heste og hus til hus istedenfor huse. Preteritumsformen -et ble også innført istedenfor -ede, slik at kastede dermed ble til kastet. Andre eksempler er dræbe som ble dræp, aaben som ble aapen (men fortsatt aabenbar), graade som ble graate (men fortsatt begrædelig) og sag som ble sak (men fortsatt saglig).
Da Aftenposten tok i bruk rettskrivningen av 1907 i 1923, markerte det slutten for (rent) dansk skriftspråk i Norge.
Yamoussoukro

Historie

Høvding Yamousso, niesen til Kouassi N'Go, styrte landsbyen N'Gokro under den franske koloniseringen. Da var innbyggertallet 457 og landsbyen var en av 129 akouélandsbyer.
Diplomatiske og kommersielle forbindelser ble opprettet, men i 1909, på ordre fra høvdingen av Djamalbo, gjorde akouéene opprør mot administrasjonen. Bonzi stasjonen, syv kilometer fra Yamoussoukro ved Bouafléveien ble satt fyr på. Den franske administratoren, Simon Maurice, kom levende fra det takket være velvilje fra Kouassi N'Go. Denne tidligere lederen hadde stor respekt blant akouéene og fikk dem fra å starte en krig som kunne endt i katastrofe.
Da situasjonen hadde normalisert seg syntes Simon Maurice at Bonzi fremdeles var utrygg og bestemte at den franske militærstasjonen skulle flyttes til Yamoussoukro i stedet. Til ære for Kouassi N'Go bygde den franske administrasjonen en pyramide. Til ære for Yamousso ble N'Gokro nå kalt Yamoussoukro.
I 1919 ble administrasjonen flyttet vekk fra Yamoussoukro og Félix Houphouët-Boigny ble leder for landsbyen i 1939. I en lang periode havnet den lille jordbrukslandsbyen i skyggen. Men etter krigen da African Agricultural Trade Union ble opprettet og hadde den første konferansen i Yamoussoukro, begynte byen å snike seg ut av skyggene igjen selv om utviklingen ikke tok til for alvor før etter frigjøringen av Elfenbenskysten i 1964.

Hovedstad

Etter at Houphouët-Boigny ble president hadde han en drøm om å gjøre den lille byen til landets hovedstad, noe som ble offisielt i 1983. Den ble dermed landets fjerde hovedstad i løpet av et århundre etter Grand Bassam (1893), Bingerville (1900) og Abidjan (1933). Storslåtte byggeprosjekter ble gjennomført, deriblant presidentpalasset, Félix Houphouët-Boigny stiftelse for fredsforskning og kanskje først og fremst Basilique Notre-Dame de la Paix, verdens største kirke og sterk inspirert av Petersdomen i Roma. Likevel har for eksempel de fleste land valgt å ha sine ambassader i de-facto hovedstaden Abidjan.
I forbindelse med borgerkrigen i 2004  ble den 6. november Yamoussoukros flyplass angrepet av franske militære etter at et fly fra FNs fredsstyrker ble angrepet av ett fly fra flyplassen. Ni franskmenn og en amerikaner ble drept i angrepet. To Sukhoi Su-25-fly og flere Mil Mi-24-helikoptre ble ødelagt under angrepet av flyplassen. Dette utgjorde mesteparten av Elfenbenskystens flyvåpen. Etter angrepet ble franske tropper mål for opprørere.
Death Wish

Handling

Paul Kersey lever et lykkelig liv som arkitekt i New York. Hans liv blir imidlertid snudd på hodet når både hans kone og datter blir mishandlet og voldtatt av brutale innbruddstyver. Kona dør og datteren overlever så vidt. Når han etterhvert innser at politiet står hjelpeløse overfor storbyens økende lovløshet, tar han loven i egne hender og starter en privat krig mot kriminaliteten. Dette medfører at han skyter alle bøller som er i gang med ran og mishandling. Etterhvert skjønner både politi og presse at det er en person som driver med «privat borgervern» i New York.

Om filmen

Death Wish regnes som en av de første store «vigilante-filmene». 
Den har fått 65 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den tre av fire stjerner. Leonard Maltin gav den også tre av fire mulige. 
Den innbrakte 22 millioner dollar på kino i USA. Produksjonskostnadene var på 3,7 millioner dollar. 
Den vant en Golden Screen i Tyskland.
Jeff Goldblum hadde sin filmdebut her (liten birolle som en av overfallsmennene).
Filmen hadde tittelen Nådeløs by på norske kinoer, men har siden ble relansert med sin originaltittel. Anmelderen i Aftenposten beskrev den som en verdifull debattfilm.
Pseudobixadus

Utseende

En middelsstor (20-25 millimeter), ganske langstrakt, gråbrun trebukk med lange antenner. Pronotum har en kort og kraftig pigg midt på hver side. Dekkvingene er parallellsidige med noen uregelmessige, mørke flekker.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Uganda, skal også finnes i Kamerun.
OBF

Historie

OBF ble opprinnelig etablert som et andelslag for å forvalte noen av bygårdene Oslo kommune hadde ansvar for. Som følge av den store husmangelen på begynnelsen av 1900-tallet, bygget kommunen flere leiegårder. Lave inntekter, dårlig økonomi og krigsårene medførte at bygningene var i dårlig forfatning. I 1950 ble det vedtatt at gårdene skulle omdannes til borettslag, og beboerne fikk tilbud om å kjøpe seg inn i disse. For å sikre god drift av borettslagene ble A/L Oslo Boligforvaltning stiftet i 1956. På den tiden hadde ingen av gårdene noen form for bygningsforsikring. En av de første kjernesakene for OBF ble derfor å sikre at borettslagene tegnet dette. Bygningsmassene ble med tiden pusset opp og modernisert. 
Siden den gang har OBF gjennomgått endringer og utvikling. "Boligbladet" ble i perioden 1962-74 utgitt hvert kvartal, og sendt til alle beboere i OBFs kundeportefølje. Gratisbladet inneholdt bla. råd om boligen, vedlikehold og oppussing. I 1980 fikk OBF sin første kvinnelige styreformann, Lillian Wikstrøm, som ledet styret i 4 år. I 2004 ble selskapet omdannet til aksjeselskap. Andelslagets tid var nå forbi, og etter dette har OBF blitt drevet etter ordinære forretningsmessige prinsipper.