google/wiki40b huggingface dataset:
The Bronx

Nabolag

Myndighetene i New York City skiller mellom 49 forskjellige nabolag i The Bronx. Blant de mest kjent er South Bronx, «Little Italy» rundt Arthur Avenue og Riverdale.

West Bronx

De vestre delene av The Bronx er preget av åser. West Bronx er i dag en blanding av eldre bygårder, fattige nabolag med sosialboliger og finere nabolag som Riverdale. West Bronx har New York Citys fjerde største park i Van Courtlandt. Nabolag i vestre Bronx omfatter Port Morris, Mott Haven, Melrose, Morrisania, East Morrisania, Longwood, Hunts Point, Concourse, Highbridge, West Farms, East Tremont, Tremont, Morris Heights, University Heights, Belmont, Fordham, Fordham-Bedford, Bedford Park, Norwood, Kingsbridge Heights, Kingsbridge, Riverdale og Woodlawn.

East Bronx

East Bronx omfatter også en blanding av forskjellige typer nabolag, og består i stor grad av eldre bygårder. Blant nabolagene i East Bronx er Harding Park, Soundview, Castle Hill, Parkchester, Westchester Square, Van Nest, Pelham Parkway, Morris Park, Throgs Neck, Country Club, City Island, Pelham Bay, Williamsbridge, Eastchester, Baychester, Edenwald og Wakefield.
East Bronx har New York Citys største park, Pelham Bay Park.

City Island

City Island ligger i sundet mot Long Island, og har forbindelse med fastlandet i City Island Bridge.
City Island er kjent for sine restauranter og hus langs strandkanten, og har et typisk småbypreg.

South Bronx

Grensene for South Bronx er noe flytende, men kan defineres som området sør for Fordham Road. Begrepet «South Bronx» brukes ofte som et synonym for fattigdom, på grunn av områdets fattigslige preg. South Bronx har noen av de fattigste strøkene i hele USA, og er kjent for sin høye kriminalitet. 
Et av de mest kjente strøkene i South Bronx er The Hub, et shoppingdistrikt som ofte kalles «The Bronx' Broadway». Andre strøk i South Bronx er Mott Haven, Melrose, Morrisania, East Morrisania, Hunts Point, Longwood, Highbridge, Concourse, West Farms, East Tremont, Tremont, Morris Heights, University Heights, Belmont og Fordham.
Det kjente Yankee Stadium ligger i South Bronx.
Bårdar Danseinstitutt

Bårdar Danseinstitutt, oftest bare kalt Bårdar, er en norsk danseskole startet i 1937. Den holder til i Oslo.

Historie

Bårdar Danseinstitutt ble etablert i 1937 og var den første skolen i Norge som underviste swingdans. Fra 1937 til 1945 hadde Bårdar sitt tilholdssted i Odd Fellow-bygningen i Stortingsgata, før skolen etter andre verdenskrig flyttet inn i Kristian Augusts gate 15 på Tullinløkka. April 2013 flyttet Bårdar inn i spesiallagde lokaler i Rosenkrantz gate 22. Bårdar har arrangert ulike konkurranser blant annet VM i Latin, Oslo Open, Lindy Hop, boogie woogie, Norway International, VM i rullestoldans, VM i jazzdans og World Cup i Moderne. Bårdar Danseinstitutt eies og drives idag av Freddy Haugan.

Utdanningen

Bårdar Danseinstitutt ble i 2007 kåret til Oslos beste danseinstitusjon av TVNorge, Oslo TV. Flere Bårdar-elever har spilt roller i oppsetninger som Mamma Mia, West Side Story, Singin in the Rain og Les Miserables, Peter Pan, Hair, Tolvskillingsoperaen, Manndomsprøven, Which Witch, Peer Gynt, Jesus Christ Superstar  og Fame.
Pyrocumulus

Pyrocumulus er en tett cumulusformet sky som oppstår i forbindelse med store branner, vulkansk aktivitet eller industriell aktivitet (f.eks. varmekraftverk). Skyene oppstår på grunn av intens oppvarming av luften nær overflaten som fører til konveksjon, det vil si at luft strømmer oppover, vanligvis i forbindelse med mye fuktig luft. Fukt fra den omkringliggende luften, og fukt som har fordampet fra brent vegetasjon eller vulkanske gasser, kan lett kondensere på askepartikler. Skyene er ofte grå eller brune, særlig i lavere lag, pga. røyk og aske fra brannen. 
Pyrocumulus varierer kraftig i størrelse, fra cumulus humilis til cumulonimbus (Pyro-Cumulonimbus). Av og til kan skyene produsere regnbyger som demper eller til og med slukker brannen. Også hagl kan forekomme. Men pyrocumulusskyer inneholder kraftig turbulens som kan føre til kraftige vindkast ved bakken, og dermed også forverre en skogbrann. Store pyrocumulusskyer, særlig de som er dannet i forbindelse med vulkanutbrudd, kan produsere tordenvær. Vi er ikke sikre på hva som forårsaker lyn i disse skyene, men det har trolig sammenheng med den kraftige turbulensen og askepartiklene i skyen. Store pyrocumulusskyer kan strekke seg langt over frysepunktet, og de elektrostatiske egenskapene til is kan også spille en rolle. En pyrocumulussky som kan produsere tordenvær har sannsynligvis utviklet seg til en cumulonimbussky. Dette kan igjen føre til flere lynnedslag som forverrer brannen. 
Pyrocumulus er på mange måter dynamisk lik en ildstorm, og ildstormer gir ofte slike skyer. Men hvis luften er svært tørr, forekommer ildstormer uten at det dannes pyrocumulus, og skytypen oppstår ikke bare ved ildstormer.
Cretoscarabaeinae

Utseende

Kjevene (mandibler) og overleppen (labrum) er godt synlige. Antennenes klubbe har mer enn tre ledd. På forbeina har leggen tre tenner på yttersiden. Mellomhoftene er sammenstøtende eller ligger like ved hverandre. På mellom- og bakbeina har leggene tverrkjøler.

Levevis

Det er (av åpenbare grunner) ikke mulig å si noe sikkert om biologien til denne gruppen.

Forekomst

Gruppen er bare kjent fra lokaliteten Baissa som er fra Nedre Kritt og ligger i den asiatiske delen av Russland.
Filippinenes herrelandslag i fotball

Historie

Filippinene er et av de eldste landslagene i fotball for herrer i Asia, og spilte sin første landskamp hjemme mot Kina den 1. februar 1914 (1–0). Filippinene deltok for første gang i VM-kvalifisering i 1997, hvor laget spilte flere kamper i et innledende gruppespill, men endte sist i sin gruppe med Qatar, Sri Lanka og India, og gikk derfor ikke videre.
Siden Filippinene hverken har kvalifisert seg til et sluttspill i Verdensmesterskapet eller Asiamesterskapet, regnes de derfor for å være et av Asias svakere lag i henhold til FIFAs verdensranking. (128/208 per 14. august 2014).
Erigone svenssoni

Utseende

Erigone svenssoni er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Now That's What I Call Music! 4

Now That's What I Call Music! 4 er det fjerde samlealbumet i den norske Now That's What I Call Music-serien og ble utgitt 11. oktober 2010.
Pytalovo

Historie

Landsbyen Pytalovo hadde i 1878 en befolkning på 57, og tilhørte Ostrov ujezd (distrikt) i Pskov gubernija. Den vokste til en by etter at en jernbane ble bygget gjennom stedet.
Ved den latvisk-russiske fredsavtalen i Riga i 1920 ble en del av Ostrov ujezd, inkludert Pytalovo, overdratt til Latvia, og byen var etterpå kjent under sitt latviske navn, Jaunlatgale (til 1938, da dens offisielle navn ble endret til Abrene). I mellomkrigstiden var byen hovedstad i et av Latvias distrikter.
Etter andre verdenskrig overførte Sovjetunionen Abrene, sammen med den østre delen av Abrene-distriktet fra den Latviske SSR til Pskov oblast i den Russiske SFSR. De fleste latviske innbyggerne forlot byen, som fikk tilbake sitt tidligere navn Pytalovo. Latvia bestridte Russlands jurisdiksjon over området frem til undertegningen av en traktat mellom de to landene i 2007.
Bartholomæus Deichman

Bartholomæus Deichman (eller Deichmann) (født 5. februar 1671 i København, død 17. april 1731 i Christiania) var en dansk-norsk biskop, far til Carl Deichman.

Bakgrunn, utdannelse, familieliv

Hans foreldre var vinhandler og byfofd Peder Deichman (ca 1639–1684) og hans hustru Else Pedersdatter († ca 1675).
Under ungsomsårene i København mistet han sine foreldre tidlig. Arven etter dem gjorde at han i 1688 kunne begynne på sine studier; etter noen måneder fikk han bakkalaureatsgrad i historie. Derpå fulgte en studiereise som blant annet bragte ham til Leipzig og Jena. I 1690 avla han sin teologiske statseksamen,.
I 1699 giftet han seg med Else Rosenmeyer (ca 1669–1745), datter av kjøpmann og godseier Carl Rosenmeyer († 1670) og hans hustru Anna Pedersdatter († 1679). Han fikk seks barn, tre sønner og tre døtre.

Karriere

Han nådde hurtig frem på den teologiske løpebane. Etter eksamen residste han blant annet til Frankfurt, Leiden og Utrecht. I sitt 22. år ble han feltprest ved de danske hjelpetropper, der kjempet med i kong Vilhelm IIIs hær mot franskmennene (1693). Etter tre års tjeneste der ble han hoffpredikant og skriftefar hos prins Carl, som han reiste utenlands med i 3 år. 1699 kom han tilbake og ble da etter en rekke merkelige forflyttelser biskop i Viborg (1700). I denne stilling la han uten tvil adskillig dyktighet for dagen, men ellers ble det nedfelt de forskjelligste dommer over hans embetsførelse.
Deichmans livs hovedvirksomhet var imidlertid i Christiania, hvor han ble biskop 1713. Her kastet han seg over en mengde også rent verdslige saker og hadde stor innflytelse ved hoffet, da han forstod å vinne Frederik IVs dronning, Anna Sophies yndest. 1724 skrev han et brev til kongen til forsvar for det norske folk, hvor han skildret dets tapperhet og offervillighet under krigen og dets harde lidelser. 
For å innynde seg hos kongen og skaffe penger i statskassen gjennomførte han salget av de norske kirker, fra et kirkelig synspunkt en høyst uheldig og lite biskoppelig foranstaltning. Prestegårdene fikk han dog ikke solgt. Han benyttet sitt forsete i den 1724 nedsatte gehejmekommission (mot de embetsmenn, som hadde tatt imot «Skænk og Gave») til å hevne seg på sine personlige fiender.

Etter tronskiftet

Tronskiftet 1730 medførte imidlertid biskopens bratte fall. Han ble suspendert og snart etter avsatt, ja til og med fratatt det nådensår, som tilkom ham. Den rettslige undersøkelsen, som Deichmann forlangte, brakte dog ikke noe frem i lyset, som kunne berettige en slik fremgangsmåte. Imidlertid døde han, visstnok for en del under trykket av sin harde skjebne.
Deichman var gift med Else født Rosenmeyer og deres datter Margareta var gift med kanselliråd Herman Løvenskiold som eide Borgestad gård. Som enke bodde Else Deichman hos datteren og svigersønnen på Borgestad gård der en spisestue fortsatt er kalt Bispinnens.
Heterorrhina simula

Utseende

En middelsstor, blank gullbasse.

Utbredelse

Arten lever på Borneo.
Grev (redskap)

Grev er et hakkeliknende jordbruksredskap, utformet som et smalt, mer eller mindre rektangulært eller trekantet blad av jern festet i den ene enden i rett vinkel til et skaft. Redskapet blir benyttet til å hakke og grave i jorden med, blant annet for å renske for ugress, til å hyppe (mylde) potetplanter (det vil si å grave jord opp om plantene), til å ta potetene opp av jorda med, og mye annet.
Priskos

Priskos (gresk Πρίσκος, latin Priscus), fra Panion i Trakia, var en gresk og østromersk diplomat, historiker, sofist og retoriker på 400-tallet e.Kr. Priskos var forfatter av et historisk verk om Østromerriket hvor kun fragmenter av dette eksisterer den dag i dag. Hans beskrivelsen av huneren Attila og hans hoff samt beretningen om mottagelsen av den romerske ambassadør er et verdifullt stykke moderne historie. Priskos' verker var for sin tid usedvanlig upartiske og objektive.

Biografi

Priskos ble født i Panion i Trakia en gang mellom 410 og 420 f.Kr. I 448/449 fulgte han Maximinus, lederen av det bysantinske sendebudet som representerte keiser Theodosius II (styrte 408–450), til hoffet til huneren Attila. Mens han var der møtte han en gresk handelsmann, kledd på «skytisk» (eller hunisk) vis og som hadde blitt tatt til fange åtte år tidligere (ca. 441-442) da byen Viminacium (lokalisert ved Donau øst for dagens Beograd) ble herjet av hunerne: Handelsmannen forklarte til Priskos at etter at Viminacium ble herjet ble han tatt og gjort til slave av Onegesius, en hunisk adelsmann, men gitt sin frihet og valgte da å bli værende hos hunerne. Priskos kom til sist i en diskusjon med grekeren om livskvaliteten og rettferdigheten i henholdsvis Det bysantinske rike og de barbariske kongedømmer.
Etter en tid i Roma reiste Priskos til Alexandria og til provinsen Thebais i Egypt. Hans siste opptreden i øst, ca. 456, var tilknyttet staben til Euphemios som magister officiorum, kontorsjef, av keiser Markians (styrte 450–457). Han døde en gang etter 472.

Østromerrikets historie

Priskos var forfatter av et historieverk i åtte bind, skrevet på gresk kalt Bysants' historie (gresk: Βυζαντινή Ιστορία), skjønt det var neppe den opprinnelige tittelen. Verket, som har gått tapt, bortsett fra fragmenter, dekket antagelig perioden fra Attila ble konge og fram til Zenon ble keiser i Østromerriket (styrte 474-475), eller fra 433 og fram til 474. Priskos's verk hadde stor innflytelse i Det bysantinske riket. Det ble benyttet i Excerpta de Legationibus til keiser Konstantin VII Porphyrogennetos (styrte 913–959), foruten også av forfattere som Euagrios Scholastikos, Cassiodorus, Jordanes, og forfatterne av det leksikalske verket Suda. Priskos' skrivestil var likefram og hans verk er betraktet som en pålitelig redegjørelse av Attila, dennes hoff og mottagelsen av den romerske ambassadøren.
Bugry i Leningrad oblast

Bugry (russisk Бугры ) i Vsevolozjskij rajon i Leningrad oblast er en forstad til St. Petersburg.
Stedet huser viktig militær infrastruktur som for eksempel 146. Signaletterretningsbrigade.
Guggenheimmuseet i Bilbao

Guggenheim-museet i den spanske byen Bilbao ble åpnet i oktober 1997, og var resultat av mange års planlegging og samarbeid mellom baskiske myndigheter og stiftelsen Solomon R. Guggenheim. Baskiske myndigheter hadde lenge hatt en plan for å revitalisere Bilbao som en europeisk kulturby, og tok kontakt med Guggenheim-stiftelsen som straks tente på idéen om å bygge et eget museum i Bilbao.
Store deler av museet brukes til midlertidige utstillinger, som det siste året bl.a. har inkludert en omfattende azteker-utstilling og en utstilling med abstrakt ekspresjonisme innen malerkunsten. Den karakteristiske bygningen ble tegnet av den nordamerikanske arkitekten Frank O. Gehry, og er i stor grad dekket av titan. Men også glass, ulike steintyper samt vann utgjør viktige elementer i anlegget.
Gullklausulsaken

Gullklausulsaken var en sak anlagt av Frankrike mot Norge og gikk for Den internasjonale domstol i Haag
Saken gjaldt gyldigheten av gullklausul på norske statsobligasjoner. Saken ble avvist av domstolen i 1957, da statslån, som andre lån, reguleres av intern rett og dermed falt utenfor domstolens kompetanse. Denne avvisning førte til det som ble kalt gullklausulsaken i Høyesterett.
Aelred av Rievaulx

Aelred av Rievaulx (født 1109 i Hexham, død 12. januar 1167 i Rievaulx) var en engelsk cistercienserabbed, en av de fremste av denne ordenens første generasjon
Aelred var sønn av sognepresten i Hexham. Han inntrådte etter en tids tjeneste ved det skotske hoff omkring 1133 i den da nettopp etablerte klosteret Rievaulx i Yorkshire, der han ble abbed i 1147. Under hans ledelse vokste klosteret til å bli et av Englands største.
Han viste i en rekke skrifter en stor interesse for troslivets psykologiske sider. Et av hans mest sentrale verker er De speculo caritatis («Kjærlighetens speil»). Aelred utviklet i sine av et poetisk og bibelsk billedspråk pregede prekener en frelseshistorisk orientert teologi. Aelred, som regnes som en av de mest betydelige av de cisterciensiske forfatterne, har store likhetstrekk med Bernhard av Clairvaux i sin vektleggelse av kjærligheten og fellesskapet.
Max-Born-Institut für Nichtlineare Optik und Kurzzeitspektroskopie

Max-Born-Institut für Nichtlineare Optik und Kurzzeitspektroskopie (MBI) er et forskningsinstitutt i Berlin grunnlagt 1991. Det er underlagt stiftelsen Forschungsverbund Berlin og Wissenschaftsgemeinschaft Gottfried Wilhelm Leibniz (WGL).
Max-Born-Institut ligger i Berlin-Adlershof. Det er oppkalt etter fysikeren Max Born.
MBI utviklet i juli 2004 en krystallbasert harddisk, som kan danne grunnlag for en ny type elektronisk lagringsmedium.
Svingvoll

Svingvoll er et bygdelag i Gausdal kommune i Oppland fylke. Det ligger 10 kilometer nord for kommunens administrasjonssenter Segalstad bru. Svingvoll regnes som siste stopp før man kommer til Skeikampen og Peer Gynt-veien. Skeiselva med badeplassen Norliefossen renner her sammen med Killielva og danner Gausa, som kommunen og dalen er oppkalt etter.
Svingvoll har hatt både butikk og bensinstasjon, men begge er nå nedlagt. Det holdes fortsatt liv i bygdens barneskole, Engjom skole, som er kommunens siste med nynorsk som hovedmål. Dette siste synes imidlertid å være kun på papiret, ettersom kun 3 av 59 elever er oppført med dette målet (GSI, 2011).

Andre verdenskrig

Under andre verdenskrig kom krigen også til Svingvoll. Det finnes en minnestein over trefningene i april 1940.
Fag- og svenneprøve

Fag- og svenneprøve er en tradisjonsbundet avsluttende prøve som avlegges innen yrkesfag og håndverksfag. Prøvene kan tas når lærlingen eller lærersvennen har gjennomført læretiden og bestått eventuelle teoretiske prøver som gjelder for faget. Selve prøven består av en eller flere dagers praktisk arbeid med en eller flere oppgaver rettet mot faget. Svenneprøver er rettet mot de de eldste, tradisjonelle håndverksfagene som byggfagene og mange design og håndverksfag. Fagprøver er rettet mot nyere fag som eksempelvis bilfagene og helse- og oppvekstfagene.
Selve prøven følges av en prøvenemnd som vurderer arbeidet. Som en hovedregel skal ikke lærlingen forstyrres med spørsmål under prøven, men i noen fag kan det legges inn pauser der nemndsmedlemmer kan stille spørsmål. Observatørene gir poeng gjennom dagen for de ulike prosesser man gjennomfører og trekker poeng ved avvik. Det er forholdsvis få som stryker til fag- og svenneprøver. Ni av ti får bestått. Ved bestått prøve utskrives fagbrev eller svennebrev, og med følger tittelen svenn, eller fagarbeider, i det aktuelle faget.

Gjennomføringsdelen

Kandidaten skal i denne delen av prøven utføre det praktiske, fagrettede arbeidet som oppgaven forutsetter innenfor den tidsrammen som er gitt. Planleggingsdelen skal ligge til grunn.

Dokumentasjonsdelen

Dokumentasjonsdelen omfatter i utgangspunktet all produksjon av dokumenter under gjennomføringen av fagprøven.

Egenvurdering

Det utførte oppdraget skal skriftlig vurderes av kandidaten. Denne skal sammen med en arbeidslogg og timeliste fremlegges for prøvenemnda.
Rusthubro

Beskrivelse

Den er omtrent 41 cm lang, og har et vingespenn på om lag 120 cm.
Ischiocassis

Utseende

Ganske små, ovale, halvblanke, rødbrunlige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbiller. Sett frå siden er de butt kjegleformede, høyest i midten. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen bredt oval, nokså jevnbred i midten. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" skarpt framskytende. Kantene av pronotum og dekkvingene danner en nesten kontinuerlig kurve.  Oversiden er ganske grovt punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i det sørlige og sørøstlige Afrika.
Florida's Natural Charity Championship

Florida's Natural Charity Championship er en golfturnering på LPGA-touren som arrangeres på Eagle's Landing Country Club i Georgia, med Nancy Lopez som vert. Turneringen har vært spilt siden 1992. Tittelsponsor er samvirkelaget Florida's Natural Growers. Den har tidligere vært kjent som SEGA Women's Championship (1992), Atlanta Women's Championship (1993–1994) og Chick-fil-A Charity Championship (1995–1999).
Merocoremia

Utseende

En middelsstor, avlang, svart trebukk med noe metallglans og rødt pronotum. Antennene er tynne, litt kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er nokså lange, på alle beinpar er lårene tydelig klubbeformede.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Brasil.
Slåttonn

Slåttonn, eller slått (bestemt form slåtta eller slåtten) er navn på perioden når bøndene slår graset. Navnet kommer av norrønt sláttr (å slå) og onn, for et årvisst arbeid og anstrengelse i landbruket. Tradisjonelt ble graset slått med ljå og tørket på hesjer, men i dag benyttes slåmaskin og graset blir vanligvis enten tørket til høy, presset til rundballer, eller lagt i silo. Slåttonn omtales også mer spesifikt som høyonn, eller siloslått. Vanligvis slår man graset to ganger i året; en gang på forsommeren – førsteslåtten, og en gang på sensommeren – andreslåtten.
I Norge var det til tidlig på 1900-tallet vanlig å slå gress også i utmarken og tørke det til høy for vinteren. Der det var store avstander til utmarkslåtten var det vanlig at slåttefolket bodde i utmarken under i slåttonnen. I tillegg til løer for høye var det der reist små beboelseshus. Utmarksslått tok slutt på 1950-tallet Der høyet ble tørket på faststående hesjer ble disse vanligvis reparert mellom våronn og slåttonn. På Voss ble den beste slåtten (eng ved husene) tatt først og «skrapslåtten» sist. Der slåttonnen varte lenge kunne hesjene tømmes og fylles flere ganger. I sol og god tørke ble høyet også tørket «flatt» og vendt manuelt med rive. Da slåtten ble utført med håndkraft var ljå (langorv med to håndtak og stuttorv med bare skaft) og rive de viktigste redskapene. Bryne og slipestein var viktig på alle gårder. Stuttorv ble særlig brukt på steinete og ujevn mark. På Voss ble vogner med hjul tatt i bruk i siste halvdel av 1800-tallet, før den tid ble høyet fraktet med sleder med meier av treverk. I bratt terreng ble høyet surret sammen i baller på opp mot 100 kg og kastet utfor berget, eller det ble båret på ryggen. På Voss kom slåmaskin i bruk fra 1889 og de fleste gårder hadde slåmaskin omkring 1920, de bratteste gårdene fikk slåmaskin omkring 1950.
I Rauland ble tiden mellom våronn og slåttonn kalt «hobbale» eller «hobbade».
Shimen (Changde)

Shimen (kinesisk: 石门县; pinyin:  Shímén Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Changde.
I 1999 hadde fylket et folketall på 705 308 innbyggere.
I storkommunen Zoushi 皂市镇 er det blitt oppdaget et neolittisk arkeologisk sted og kommunen er blitt navnegivende for en arkeologisk kultur: Kulturen av det nedre Zhaoshisjikt.
Protaetia

Beskrivelse

Middelsstore, vanligvis mørkt metallglinsende gullbasser.

Levevis

Disse artene kan fly med dekkvingene lukket. Det kommer av at dekkvingenes kant på siden har en utskjæring som gir plass for vingebevegelsene.
De voksne av mange arter besøker ofte blomster i godt vær men holder seg skjult når det er overskyet.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Palearktis og Sørøst-Asia, de fleste av artene lever i Asia.