google/wiki40b huggingface dataset:
Folcuin av Lobbes

Folcuin (født ca 935 i Lotharingia; død 16. desember 990) var abbed av Lobbes i grevskapet Hainault fra 965 til 990. Han er kjent som forfatter av en rekke historiske skrifter, og for å ha fornyet og styrket det benediktinerklosteret han var abbed for.

Bakgrunn

Folcuin var etter det han selv oppgir tilhørende karolingernes slekt; han informasjoner vedrørende dette er tilforlatelige selv om stamtavlen han har nedtegnet må mangle noen ledd. Hans stamfar var Karl Martell og hans slektslinje gikk ut fra dennes sønn Hieronymus.
Hans far, også han en Folcuin, ble mot slutten av sitt liv munk i abbediet Saint-Bertin i Saint-Omer, der hvor han selv trådte inn den 22. november 948 som oblatus.

Abbed

Noen år etter, etter at abbed Aletran av Lobbes døde, bestemte biskof Ebrachar av Liège, som hadde tilsynsansvaret med klosteret, at Folcuin skulle vende tilbake til sitt fødebispeømme og bli den nye abbed i Lobbes. Den 25. desember 965 ble Folcuin konsekrert av biskop Ingram (Enguerrand, Ingelramnus) av Cambrai.
Under sine første år som abbed måtte Folcuin verge seg mot det krav som en annen av hans forgjengere gjorde på embedet. Det var Rather, som hadde måttet oppgi sitt embede som biskop av Verona og ville bli abbed i Lobbes igjen. Faktisk ble Folcuin tvunget til å oppgi sitt verv og forlate abbediet; så overtok Rather, men lyktes ikke som abbed.
Så ble Folcuin gjeninnsatt. Han ble en av klosterets viktigste abbeder noensinne, og gjelder som den abbed som - sammen med sin etterfølger Heriger - la grunnlaget for Lobbes' betydning på 1000-tallet.
Folcuin forfattet også en Gesta abbatum for abbediet Saint-Wandrille Fontenelle fra dets grunnleggelse i 649 til 845). Verket om St. Bertin gikk fra grunnleggelsen i 645, under ledelse av biskop Audomar (eller St. Omer) av Thérouanne helt frem til 962; verket han skrev om Lobbes-abbeiet fra den første helligdom der ble grunnlagt i St. Landelin i 638 og så ført frem til 980. Disse krønikene var organisert etter de hverandre påfølgende abbeder, og er en blanding av fortegnelse over ervervelser og mer konvensjonell historikk.
Etter hans egen tid ble krønikene videreført av andre munker, kjente og ukjente, én helt frem til 1187.
Vest-etiopiske skjold

Vest-etiopiske skjold er et 540 - 840 milliarder år gammelt kraton (grunnfjellsskjold) i det nordøstlige Afrika. Det er yngre enn de øvrige kratonene i Afrika og Sør-Amerika som er fra meso-proterozoikum, dvs for 1,0 - 2,5 milliarder år siden.
For 570 millioner år siden startet kollisjonen mellom Vest-Gondwana og Øst-Gondwana som skapte superkontinentet Gondwana, og hvor kollisjonen skapte det østafrikanske høylandet i sammenstøtet (den østafrikanske fjellkjedefolding). Det vest-etiopiske grunnfjellskjoldet ble liggende mellom Vest-Gondwana og Øst-Gondwana ved kollisjonen og er dermed en integrert del av det store Østafrikanske orogenet som strekker seg langs hele østsiden av Afrika. Mot nord ligger det betydelig større Arabisk-nubiske skjold.
Det vest-etiopiske skjoldet har et areal på mindre enn 100 000 km², og utgjør en avgrenset del av det vestlige Etiopia. Det  hadde vulkansk aktivitet for 540-830 millioner år siden, på samme tid som det arabisk-nubiske skjoldet.
Matochina Peak

Matochina Point (bulgarsk връх Маточина, Vrah Matochina) er et fjell med en høyet opp mot 750 moh. helt nord i Imeon Range på Smith Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. Det ligger 3,3 km vest-sørvest for Cape Smith og 3,2 km nordøst for Mount Christi, oppom Saparevobreen i vest og sørvest, Vedena Cove i vest og Glozhene Cove i nordøst. Det ble kartlagt av bulgarske landmålere i 2009 og kalte opp etter bebyggelsen og middelalderfestningen Matotsjina sørøst i Bulgaria.
Conwentzia psociformis

Utbredelse

Conwentzia psociformis finnes bare helt sør i Norge, og kan på egnede plasser være ganske vanlig.

Utseende

Conwentzia psociformis har normale forvinger, men bakvingene er reduserte. Hodet er nedoverbøyd, med de bitende munndelene på undersiden (ortognath). Antennene har mer enn 36 ledd, ofte nærmere 40 ledd.
Conwentzia psociformis har vokskjertler på kroppen, slik at denne blir dekket av et vokslignende substans. Bare litt av beina er udekket. Voksen er helt hvit og derfor er det lett å se en middløve, selv om den er liten.
De ulike artene av middløver kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er det bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. I enkelte slekter kan ikke hunnen bestemmes til art med sikkerhet.

Levevis

Conwentzia psociformis er rovdyr og lever vanligvis av midder. Arten er tilknyttet skog. Den finnes helst i løvskog, men også i løvskog med innslag av bartrær.
The House that Shadows Built

The House that Shadows Built er en amerikansk film fra 1931 fra Paramount Pictures i anledning av feiringen av deres 20-årsjubileum. Den timeslange filmen inkluderer en kort historie om Paramount, intervjuer med ulike skuespillere, og klipp fra kommende filmprosjekter (noen av dem ble faktisk aldri noe av).
Filmen er mest minneverdig for en episode på seks minutters med Brødrene Marx. Hensikten deres var å gjøre reklame for deres kommende film Monkey Business. Kortfilmen som aldri ble vist i noen annen filmutgivelse de gjorde, er bearbeidelsen av den første scenen i deres første suksessfulle Broadway-show, I’ll say She Is (som Groucho i parentes bemerket har sagt var deres morsomste arbeid i brødrenes karriere). Med unntak for noen endringer av navn og noen ekstra gags var scenen omtrent akkurat slik som den var beskrevet i manuskriptet.
Denne scenen er også tilgjengelig i en DVD-utgivelse av en dokumentar om Brødrene Marx kalt Inside the Marx Brothers.
Orléanais

Orléanais var en fordums provins i det sentrale Frankrike, på begge sider av den store Loirebuen.
Provinsen omfattet landskapene Orléanais (det egentlige Orléanais), Gâtinais, Blaisois, Vendômois, Dunois, Beauce, Pithiverais og Puisaye, med hovedstaden Orléans. Den danner nå størstedelen av departementene Loiret, Loir-et-Cher og Eure-et-Loir.
Cape Dubouzet

Cape Dubouzet er et nes 3 km øst for Mount Bransfield på Den antarktiske halvøya. Det ble kartlagt i 1838 av en fransk ekspedisjon under kaptein Jules Dumont d'Urville, som navnsatte den etter løytnant Joseph DuBouzet på ekspedisjonsskipet «Zélée».
Xplor

Xplor er en temapark på Riviera Maya i den meksikanske delstaten Quintana Roo. Den befinner seg noen klometer sør for Playa del Carmen, like i nærheten av temaparken Xcaret.
Xplor er bygd i et område med cenoter og kalksteinshuler. Den tilbyr aktiviteter som løypestreng, amfibiekjøretøy], gummiflåter og svømming i underjordiske elver.
Waylon Jennings

Bakgrunn

Waylon Jennings lærte å spille gitar da han var åtte år. Da han var tolv, hadde han sitt eget radioprogram på en nærradio i hjembyen, og like etter dannet han sitt første band.

Musiker

I 1954 flyttet han til Lubbock i Texas, der han ble kjent med Buddy Holly. Holly ble Jennings’ gitarlærer og Jennings skulle ha vært med flyet som styrtet med Buddy Holly om bord, men han sa fra seg plassen i flyet rett før avreise. 
Jennings brukte mange år på å komme over vennens død, men i 1963 flyttet han til Los Angeles og fikk kontrakt med A&M Records, eid av Herb Alpert. Det ble ingen suksess, og etter en stund skaffet Chet Atkins og Bobby Bare ham kontrakt med giganten RCA Records. Han dro til Nashville der han delte leilighet med Johnny Cash, og det førte til en lang rekke suksesser.
Han tok avstand fra konvensjonene i Nashville og sverget på at hans musikk aldri skulle forurenses med glatte strykearrangementer og popinfluerte arrangementer som ble masseprodusert i Music City, USA. 
Sammen med en rekke musikere, blant dem Willie Nelson og Kris Kristofferson la han grunnlaget for det som ble kalt Outlaw country. Det symboliserte uavhengighet både i musikk og klesstil. Jennings gikk tilbake til sine honky tonk-røtter og ble stilens store frontfigur. Waylons måte å fremføre musikken på, med honky tonk og rock & roll i bunnen, fikk stor innflytelse på et stort antall musikere over hele verden.
Jennings ble tatt inn i Country Music Hall of Fame i 2001. I desember samme år ble beinet hans amputert på grunn av komplikasjoner i forbindelse med diabetes. Jennings sovnet stille inn 13. februar 2002.
Innviertel

Innviertel («Inn-kvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Oberösterreich, lengst vest i delstaten. Regionen er oppkalt etter elven Inn, som begrenser Innviertel mot den tyske delstaten Bayern i nordvest.
Ellers begrenses Innviertel av Donau i nord (mot Bayern og Mühlviertel), av Hausruck i øst (mot Hausruckviertel) og av Salzach i vest (mot Bayern). I syd grenser Innviertel mot Salzburg.
Bækkesteinen 2

Funnsted

Steinen lå som baugstein i en skipsetting fra bronsealderen.

Steinen

Runene er risset på en stein av granitt. Steinen er 126 centimeter høy, 106 centimeter bred, og har en tykkelse på 60 centimeter.

Datering

Steinen er datert til eldre vikingtid.

Innskrift

Innskriften, som er ordnet i parallelordning, begynner nederst til venstre og er preget av sterke forkortelser. 
hribna:ktubi:kri ukub þsi
aft:uibruk mþu sin
Utskrevet på norrønt blir det:
Hrafnunga-Tofi(?) gærdi kumbl þ(ausi)
æft Viborg m[o]ður sin[a]
Oversatt til norsk blir det:
Ravnunge-Tue gjorde disse kumler (=gravhauger)
etter sin mor Viborg
Teksten har tidligere været tolket annerledes av Ludig Wimmer i Danmarks Runemindesmærker og av Lis Jacobsen og Erik Moltke i Danmarks Runeindskrifter. Oversettelsen som er valgt her skyldes sammenligningen med de nærliggende Bækkesteinen 1 og Læborgsteinen samt Hornesteinen, som også omtaler Ravnunge-Tue. Innskriften i Bækkesteinen 2 er en ganske vanlig tekst på vikingtidens runesteiner, hvor Ravnunge-Tue gjør minnesmerke etter sin mor. Det er etter alt å dømme den samme Ravnunge-Tue som har reist Bækkesteinen 1.
Etterskjelv

Etterskjelv er et jordskjelv i det samme området som hovedskjelvet, men vanligvis av mindre magnitude. Det hender dog at etterskjelvet er kraftigere enn hovedjordskjelvet. For å bli ansett som etterskjelv, må det forekomme innen én bruddlengde vekk fra hovedskjelvet eller innenfor en «etterskjelvsone» (som bestemmes av seismologer) og det må skje innenfor det designerte område før seismisitetshyppigheten går tilbake til pre-hovedjordskjelvnivå. 
Man kan si at etterskjelv er mindre justeringer etter hovedskjelvet, der mindre spenninger utløses. Det er også vanlig at større jordskjelv blir fulgt av mange etterskjelv. Etterskjelv kan forekomme i ukevis, månedsvis og til og med i årevis etter hovedskjelvet. Dette er fordi det tar tid før jordskorpa faller til ro igjen.
Etterskjelv kan gjøre stor skade, ettersom bygninger og transportnett ofte er skadet etter hovedskjelvet. Dette gjør dem ekstra sårbare for et nytt skjelv.
Juleopprøret i Berlin i 1918

Juleopprøret i Berlin i 1918 (på tysk kalt Weihnachtskämpfe, Weihnachtsaufstand og Weihnachtsunruhen) var et militært sammenstøt i Berlin mellom den venstreradikale Volksmarinedivision og regulære styrker som var blitt opprettet av SPD gjennom Ebert-Groener-pakten. Sammenstøtene nådde sitt høydepunkt den 24. desember 1918 og var den utløsende årsaken til at USPD gikk ut av den provisoriske regjeringen (Rat der Volksbeauftragten) i Fristaten Preussen.
Sitticus ranieri

Utseende

Sitticus ranieri er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Hodet har åtte øyne, to uvanlig store midt foran, og to litt mindre på hver side. De resterende fire øynene er plassert på siden av hodet. Hoppeedderkoppene skiller seg ut ved at de har evnen til i en viss grad å fokusere blikket.
Joachim Birger Nilsen

Oppvekst

Joachim B. Nilsen ble født i Tønsberg, men vokste opp i Bergen. Nilsen begynte å spille sjakk relativt tidlig i en alder av 6 år i Bergens Schakklubb.

Internasjonal Mester i sjakk

Joachim B. Nilsen tok sitt første IM-napp med 6 poeng på 9 runder i IM-gruppen i TV2 International på Fagernes i påsken 2016. Han tok deretter IM-napp i eliteklassen i Norgesmesterskapet i sjakk i Tromsø i juli 2016, med 5,5 poeng på de 8 første rundene. Det tredje og avgjørende IM-nappet kom i Øbros Jubileumsturnering i oktober 2016, med 6,5 poeng på 9 runder. Han hadde dermed oppfylt kravet om IM-resultat i turneringer med til sammen minst 27 partier. Rating-kravet, kravet til egen rating over 2400, oppfylte han allerede per 1. februar 2015 med 2417. Han ble utnevnt til IM av Verdenssjakkforbundet FIDE ved beslutning publisert 3. mars 2017.
Kalosjer

Kalosjer, også kalt gummisko, er fottøy eller skoovertrekk laget av gummi. De tres utenpå vanlige sko for å beskytte dem og føttene mot fuktighet utendørs. Navnet har opphav i tidligere tiders tresandaler som ble brukt som undersko mot søle og regn.
Betegnelsen kalosje brukes også om futteral til skøytestål og den delen av en gummistøvel som er nærmest sålen.

Historikk

Kalosjer er gummisko til utendørsbruk, gjerne som overtrekk over vanlige sko. De skal komme fra Nord-Amerika. Gummistøvler ble for øvrig satt i produksjon i Frankrike i 1853.
The World for God

«The World for God» er en kristen engelsk hymne, skrevet av Evangeline Booth i 1934.

Norsk versjon

Den norske tittelen er «Verden for Gud».
Norgesmesterskapet i orientering 1995

Norgesmesterskapet i orientering 1995 bestod av flere arrangementer som i 1995 kåret norgesmestere i orientering.
Hovedmesterskapet ble arrangert i Bergen 7.-10. september. Kongepokalene ble vunnet av Hanne Sandstad og Håvard Tveite.
Den alminnelige lovgivningsprosedyre

Den alminnelige lovgivningsprosedyre (også kalt Den ordinære regelverksprosedyren eller Fellesskapsmetoden (engelsk: Community Method)) er den prosedyre som benyttes av Den europeiske unions (EUs) lovgivende institusjoner i over 90 prosent av alle rettsakter. Prosedyren innebærer at både Europaparlamentet og Rådet må godkjenne Europakommisjonens lovforslag.

Historie

Denne lovgivningsmetoden ble innført ved Maastricht-traktaten i 1993 og er hjemlet i Roma-traktaten artikkel 251. Prosedyren ble utvidet i Amsterdamtraktaten i 1999. Prosedyren ble kalt medbestemmelsesprosedyren ettersom både Rådet og Parlamentet måtte godkjenne lovforslag, i motsetning til den vanligste prosedyre på den tiden der Parlamentet bare hadde en rådgivende funksjon. Etter Lisboa-traktatens ikrafttreden 1. desember 2009 er dette den ordinære lovgivningsprosedyre i EU, og prosedyren fikk den nåværende betegnelse.

Utarbeidelse av lover

Kommisjonen vurderer før den tar initiativ til nye lover, eventuelle økonomiske, sosiale og miljømessige konsekvenser, såkalte konsekvensanalyser. Forslagene legges deretter ut til høring hos interesserte parter, organisasjoner, myndigheter og representanter for næringslivet og det sivile samfunn. Publikum og virksomheter kan delta på høringen, på webstedet Offenlige høringer.
De nasjonale regjeringene kan ta forbehold dersom de mener at det ville være bedre å behandle en sak på nasjonalt plan, fremfor på EU-plan.

Vedtakelse av lover

Kommisjonens lovforslag gjennomgås av Europaparlamentet og Rådet. Dersom Rådet og Europaparlamentet ikke blir enige, behandles saken en gang til. Ved andrebehandlingen kan parlamentet og Rådet foreslå endringer. Europaparlamentet kan blokkere et lovforslag, dersom det ikke er enig med Rådet.
Dersom de to institusjonene blir enige, kan lovforslaget vedtas. Ved uenighet vil saken gå til megling. Både Rådet og Europaparlamentet kan nedlegge veto mot lovforslaget, dersom det ikke kommer til enighet.
Stord (øy)

Stord er en øy i Hordaland fylke. Øya har et areal på 241,33 km² og er delt mellom kommunene Fitjar i nord og Stord i sør. Høyeste fjelltopp er Mehammarsåta på 749 moh.
Tilsammen er det rett over 22 000 innbyggere på øya, fordelt med 18 821 i Stord kommune og 3 189 i Fitjar kommune.
NM i hopp uten tilløp 1936

NM i hopp uten tilløp 1936 var en del av NM i friidrett 1936.
Mesterskapet ble arrangert i Trondheim 24. mars. Arrangør var NTHI.
Legenda Aurea

Legenda Aurea («Den gylne legende»), også kalt for Legenda sanctorum, er et latinsk verk av Jacobus de Voragine (Jacopo da Varagine) og består av en samling fantasirike hagiografier, livene til helgener, som ble en enorm suksess i senmiddelalderen. Verket som inneholder livene til over 180 helgener og martyrer ble sannsynligvis satt sammen en gang rundt 1260, men det ble lagt til teksten i århundrenes løp. Den eksisterte i håndskrift i Tyskland en gang rundt 1282. Mer enn tusen manuskripter av teksten har blitt bevart.

Middelaldersk bestselger

Den ble i begynnelsen kalt for Legenda sanctorum («helgenlesninger») og fikk popularitet under den tittelen som den er best kjent som, Legenda Aurea. Den overtok og overgikk tidligere samlinger av forkortete helgenbiografier, Abbreviatio in gestis et miraculis sanctorum, tilskrevet den dominikanske kronikøren Jean de Mailly og Epilogus in gestis sanctorum av den dominikanske predikanten  Bartholomew av Trent. Over åtte hundre manuskriptkopier av verket har blitt bevart, Da trykkerikunsten ble oppfunnet på 1450-tallet ble det utgitt utgaver raskt, ikke bare på latin, men på de største europeiske språkene. Blant inkunabel, eller vuggetrykk, trykt før 1501, ble Legenda Aurea trykket i antall som var bort imot likestilt med Bibelen, og hadde den praktiske fordelen av å være kompakt, bekvemmelig arrangert, enkel og kortfattet i stilen. En av de første bøkene som William Caxton trykte på engelsk språk. Caxtons versjon kom i 1483 og hans oversettelse ble trykket opp på nytt og nådde et niende opplag i 1527.

Ukritisk, men populær

Skrevet i en enkel, lettlest latin, ble boken lest i sin tid for dens fortellinger. Boken er betraktet som det nærmeste til en encyclopedi over middelalderens helgener som har blitt bevart til i dag. Som sådan er den verdifull for kunsthistorikere og historikere med middelalderen som spesiale for å søke informasjon om helgener avbildet i kunsten ved deres gjerninger og attributter. Dens stadige gjentagelser er forklart ved at Jacobus da Varagine mente å skrive en håndbok eller en oversikt av kunnskap om helgener for hjelp i prekener og religiøse seremonier, ikke et verk for populær underholdning.
Jacobus de Voragine arrangerte sitt materiale etter kirkeårene. Den dedikerte detaljer for hver av de viktige kristne helligdagene som jul, helligtrekongersdag, påske, kristi himmelfartsdag, og pinse, og forklarte meningen med kirkehøytidene og de liturgiske sedvanene. Boken var således like mye en veiledning i helligdagene som for den daglige oppbyggelse.
Jacobus samlet en rikelig samling av fortellinger. Mange steder i verket nevner han sin kilder. I tillegg til berømte navn er blant annet kirkefedrene Augustin av Hippo og Hieronymus. Disse legendene er mer enn kun fortellinger ettersom ved å legge til fortellinger innenfor rammeverket av kirkens sesonger ble kirkens makt gjentatt igjen og igjen.
Fortellingene er ikke kritiske til sine kilder og hver fortelling begynner typisk sett med en fantasirik etymologi for helgenens navn.
King's X

King's X er et amerikansk rockeband kjent for sin sofistikerte musikk, som kombinerer progressiv rock, grunge rock, funk og soul og sang inspirert av tidlig afro-amerikansk gospel, blues og rock med sang inspirert av The Beatles. Bandets tekster dreier seg i stor grad om bandmedlemmenes vansker med religion og selvaksept.
Gulnebbdykker

Beskrivelse

Gulnebbdykkeren er svart på hodet og nedover nakken. Oversiden er gråsvart. Undersiden og forsiden på halsen er hvit. Den er ca. 56–74 cm lang og har et vingespenn på ca. 60 cm. Nebbet er gult, derav navnet.

Hekking

Gulnebbdykkeren hekker i kolonier i innsjøer, dammer og andre områder. Den legger egg mellom mai og juli. Når de blir klekt ut, blir de båret på foreldrenes rygg.
Paranota (slekt)

Utseende

Middelsstore, brede, gulbrune eller rødlige (i alle fall på døde eksemplarer) bladbiller, oversiden mer mørke punkter. Dekkvingene har en lang, rett, ganske tynn oppoverrettet pigg i midten nær roten, forøvrig er oversiden hvelvet. Den er skjoldformet, sidene av dekkvingene er utvidete og flate og dekker beina. Pronotum er ikke like utvidet men dekker hodet slik at det ikke er synlig ovenfra. Dekkvingenes forhjørner er noe rundet framskutte på sidene av pronotum, oftest også noe utvidet mot sidene. Oversiden er kraftig og noe uregelmessig punktert.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne slekten er knyttet til familien Bignoniaceae.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den sørlige delen av Sør-Amerika (Brasil, Peru, Bolivia, Paraguay og Argentina).

Andre betydninger av ordet

I insekt-anatomi betegner paranota sidevise utvekster på ryggplatene (nota) av thorax hos visse primitive insekter. Disse har blitt antatt å være mulige evolusjonære forstadier til insektenes vinger.
Nahe (vinregion)

Nahe er en vinregion (Anbaugebiet) for tyske vinsorter, langs elven Nahe i den tyske delstaten Rheinland-Pfalz. På regionens 4155 hektar med vinmarker i  2008, dominerer hvitvinsdruene med 75%, med Riesling som den mest utbedte enkeltvarietet med 27,.2%. Vinen fra regionen Nahe har sterkt varierende karakteristika, grunnet områdets vulkanske forhistorie. 
Selv om regionen var befolket allerede i Romertiden, og vindyrking blir nevnt så tidlig som i 778 i forbindelse med landsbyen of Monzingen, ble ikke Nahe definert som egen vinregion før i 1971 i tysk vinlovgivning. Før dette ble den solgt som rhinskvin.
Tidsmaskinen (roman)

Handling

Boken handler om opplevelsene til en mann som bare kalles for Tidfareren, som har konstruert en tidsmaskin og reist inn i fremtiden til år 802701. Her finner han et tilsynelatende harmonisk samfunn med enkle, spedbygde og infantile etterkommere etter dagens mennesker. Eloiene, som er navnet de har gitt seg selv, gjør ikke noe annet enn å leke, spise frukt og sove. De verken dyrker mat eller utfører noen form for produksjon. En dag oppdager Tidfareren ut at det finnes enda en etterkommer etter nåtidsmennesket, skapninger kalt morlocker, som bor under jorden og i stor grad skiller seg fra de som bor på overflaten. I den videre handlingen forsøker han å finne årsaken til hvorfor menneskerasen har utviklet seg i to retninger, samt å finne tidsmaskinen som plutselig er forsvunnet.

Utelatt del

Før den ble utgitt som bok, var historien blitt publisert som føljetong fra januar til mai i magasinet New Review samme år. Etter at den utkom i bokform, ble en del av kapittel 11 utelatt der hovedpersonen gjør et stopp enda lengre inn i fremtiden. Her befinner han seg plutselig i et hedelignende landskap med sparsom vegetasjon, der noen pelskledde og hoppende dyr beiter på gresset. Ved første øyekast ligner de kaniner eller små kenguruer, men da han bestemmer seg for å fange et eksempler for videre undersøkelser og dreper en med en stein, oppdager han at de har umiskjellig menneskelige trekk. Trolig er det snakk om enda en art av menneskets fjerne etterkommere, mest sannsynlig utviklet fra morlockene eller eloiene. Med ett kommer det et enormt skolopenderlignede dyr mot ham, et tegn på at leddyrene har overvunnet begrensningene som tidligere forhindret dem i å vokse seg nevneverdig store, og han tar dekning i tidsmaskinen og reiser videre.

Film

Tidsmaskinen har blitt filmatisert flere ganger, sist i 2002.