Neverdokumenter

Neverdokumenter er et dokument skrevet på never fra bjørk. Denne type av dokumenter er blitt frenstilt i forskjellige kulturer. Det finnes for eksempel buddhistiske tekster skrevne på bjørkenever og bevarte i leirkar. Et antall neverdokumenter er også blitt funnet rundt om i Østeuropa, fremfor alt i Novgorod.

Buddhistiske tekster

De eldste bevarte nevermanuskripter er buddhistiske tekster fra det første århundre, som antas å ha blitt skrevet i det som nå er Afghanistan av Dharmaguptaka-sekten. De inneholder blant annet Dhammapada og Neshornsutraen (Khargaviṣana-sutra) og er skrevne med svart blekk på neverrullene, der skriften løper på begge sider av neveret.
Barken fra himalayabjørk (Betula utilis) benyttes enn i dag i India og Nepal for å skrive hellige mantraer.

Fund og funnsteder

Den 26. juli 1951 ble det første russiske neverbrevet funnet ved utgravninger i Novgorod ledet av Artemij Artsikhovskij. Funnet ble datert til omkring år 1400. Sidwn da har man i Staraja Russa, Smolensk, Torzjok, Pskov, Tver, Moskva og Staraja Rjazan sammenlagt funnet flere enn 1 000 dokumenter. De fleste av neverbrevene ble funnet i Novgorod. I Ukraina er funn av neverdokument blitt gjort i Zvenihorod i Volhynia. I Hviterussland er flere funn fjort i Vitebsk og i Mstislavl.
De uvanlig velbevarte dokumentene har ligget begravde i et dypt kulturlag (i Novgorod er laget åtte meter dypt) dekket med leire med høyt vanngehalt. Dette har forhindret syre fra å bryte ned materialet. Utgravninger i stor skala for å finne slike dokumenter ble innledet i Novgorod så sent som i 1932, selv forsøk på utgravninger ble gjoort allerede på 1800-tallet.
Neverdokumenter er tidligere blitt nevn i flere østslaviske manuskripter. Selve oppdagelsen av neverbrevene (russisk: берестяна́я гра́мота, berestjanaja gramota) har medført at kunnskapen om østslavisk kultur og språkbruk er blitt vesentlig større. Man har også funnet et hundretalls skriveredskaper, for det meste av jern men også av bein eller bronse.

Innhold og datering

De russiske forskerne Valentin Janin og Andrej Zaliznjak mener at dokumentene for det meste er vanlige brev skrevetav personer som talte en gammel Novgorod-dialekt. Det er både personlige brev og forretningsbrev. Visse brev inneholder obskjønt språk. Bare få dokumenter er skrevne på gammelkirkeslavisk og bare et enneste på fornnordisk. De tidigst daterte funn av neverbrev er fra 1000-tallet og de senest daterat er fra 1400-tallet.
Zaliznjak forteller i et intervju i samband med hans promosjon æresdoktor ved Uppsala universitet at neverbrevene blant annet viser at lese- og skrivekyndigheten i Novgorodområdet var større ebän man tidligere visste, og ut fra de kortfattede meddelelsene kan man også uttyde at kvinnens stilling var friere og sterkere enn i det øvrige Russland.
Dokument nummer 292, oppdaget i 1957 vwd utgravningene i Novgorod, er det eldste kjenta dokument som er skrevet på finsk. Det er datert til tidlig av 1200-tall. Språket er et østersjøfinsk språk og antas være en alderdommelig form av karelsk som talt i Olonets.

Betydning for språkforskningen

Elisabeth Löfstrand, filosofie doktor og dosent ved Slaviska institutionen, Stockholms universitet, og æresdoktor ved Novgorods universitet, har beskrevet neverbrevene som en uvurderlig kilde til kunnskap om det russiske språks utvikling.
I middelalderens Russland var kulturens språk kirkeslavisk, ett språk som visselig var nært beslektet med russisk men som var importert fra de sørslaviske land i samband med kristningen i 988. Kirkeslavisk forblev skriftspråk helt inn på 1600-tallet, mens forskjellige former av russisk var det talte språk. Hadde neverbrevene ikke blitt bevart så vel i Novgorods fuktige leirjord, skulle man ikke fått vite hvor meget man også skrev på russisk – på never istedet for på papir og pergament, og om de mest forskjellige emner.

Nord-Amerika

Indianerfolkene i Nord-Amerika skrev også på never. Ojibwa-folket tilvirket wiigwaasabak, ruller av bjørkenever, for å nedtegne stammens historie og fortellinger som skulle bevares for kommende generasjoner. Det dreier seg om komplekse geometriske mønster og former som skulle underlette memorering. Når disse anvendes i magiske sammenhenger ble de kalt mide-wiigwaas. Nordamerikanske neverdokumenter blitt daterert bakover i tiden til idet minste 1560.

India

Neveren fra himalayabjørk (Betula utilis) har i århundrer blitt anvendt i India i stedet for papir, særlig i Kashmir. Bruken er dokumentert i tekst på 300- og 400-tallet e. Kr. Neveren fortsatte å ha stor betydning frem til 1500-tallet da papiret ble introdusert av den indiske stormogulen Akbar den store.
Neveren fra everestbjørken brukes enn idag i India og Nepal for å skrive hellige mantraer.