Khum Bahadur Khadka

Betydning for opptakten til maoistopprøret

Som innenriksminister i G. P. Koiralas regjering fra 1991 til 1994 ble han kjent for å bruke politiet til brutale angrep på kongresspartiets motstandere, koordinert med voldsomme aksjoner fra partimedlemmer.
Kongresspartiet hadde da det kongelige diktaturet falt etter demokratiopprøret Jana Andolan 1990 nokså få medlemmer. Etter demokratiseringa strømma mange tidligere rojalister og funksjonærer fra diktaturet, såkalte panchas, inn i partiet. Dette bidro til at Kongressen til manges overraskelse i valget i 1991 gjorde det dårlig i sitt tidligere hjerteland i det mer utvikla østlige Nepal, men fikk en stor valgseier i det fattige og uutvikla vestlige Nepal, der kongedømmet hadde hatt sterk støtte. Panchas kom også til å dominere partiorganisasjonen vest i Nepal.
Mange av de nye medlemmene var tidligere statsfunksjonærer, pengeutlånere og godseiere som fikk kjenne den fattige befolkningens sinne under demokratiopprøret. Nå brukte Khadka partorganisasjonen og politiet til samordna aksjoner for å skaffe dem hevn og sikre deres lokale makt.
Khadka regnes som opphavsmannen til den Væpnede politistyrken (Armed Police Force, AFP). Det blei hevda at han fylte denne styrken med lojale partimedlemmer og personlige tilhengere.
Særlig etter at Samyukta Janamorcha Nepal (SJM) vant lokalvalget i 1992 i distriktet Rolpa og andre områder i nærheten og danna lokalregjeringer der, startet Khadka forfølgelser som skapte noe bortimot borgerkrigsliknende tilstander. Dette førte til at hundrevis av SJM-medlemmer og fattigbønder som blei mistenkt for å være det måtte gå under jorda eller flykte.
SJM var den legale organisasjonen til kommunistpartiet NKP (Ekda Kendra), ledet av Prachanda. Dette partiet dannet i 1994 utgangspunktet for NKP (Maobadi), som startet opprøret som førte til Nepals borgerkrig 1996 - 2006.
Høsten 2004 var Khadka ansvarlig for en stor aksjon av militærpoliti, Operasjon Romeo i Rolpa-distriktet, som ifølge forskere bidro til å mobilisere for NKP(M)s opprør mindre enn to år etter.
Amik Sherchan, som var medlem av SJM men brøt med maoistpartiet før opprøret, hevdet seinere at uten Koiralas regjering og spesielt Khadka som innenriksminister, ville det aldri blitt noe maoistopprør i 1996.

Part i maktkampen i Kongresspartiet

Khadka var også senere en viktig minister i forskjellige regjeringer.
Han var innenriksminister i Sher Bahadur Deubas første regjering 1996 til 1997, der han var regnet som statsministerens nærmeste medarbeider.
I G. P. Koiralas regjering i 1998 var han forsyningsminister, og i Krishna Prasad Bhattarais regjering i 2000 minister for lokal utvikling.
Han var minister for vannresurser i G. P. Koiralas regjering i 2000. Men da han støtta en aksjon fra tidligere statsminister K. P. Bhattarai for å tvinge Koirala til å trekke seg enten som statsminister eller partileder, sparka Koirala ham fra regjeringa i august.
I løpet av vinteren fikk Koirala problemer med en alvorlig korrupsjonssak og fikk parlamentet mot seg. Et av hans mottrekk var at han tok inn Khadka i regjeringa igjen den 7. februar 2001 som minister for planlegging og offentlige arbeider.
Khadka ble innenriksminister på ny da Koirala måtte gå og Deuba tok over i juli 2001. Da gjennomførte han våren 2002 viktige innskrenkninger i presse-og organisasjonsfriheten, og var medansvarlig for et system der tortur og «forsvinninger» blei stadig mer vanlig. Seinhøstes 2001 og våren 2002 førte det til at Amnesty International sendte protester til ham.
Han fortsatte som innenriksminister da Deuba oppløste parlamentet i mai 2002, og dette førte til at kongressen blei splitta og Deuba oppretta Nepali Congress (Democratic). På det nye partiets konstituerende møte den 18. juni blei Khadka valgt til generalsekretær. (Seinere gikk han tilbake til Nepals Kongressparti.)
I 2003, etter at kong Gyanendra hadde avsatt regjeringen og satt inn monarkisten Lokendra Bahadur Chand som statsminister, fungerte Kadhka som visestatsminister og innenriksminister.
Khadkas rolle i undergravingen av det parlamentariske demokratiet i denne regjeringa var med på å forberede grunnen for kong Gyanendras statskupp i oktober 2002 og februar 2005.

Korrupsjonssaker

Etterhvert ble han beryktet for korrupsjon. Da han var innenriksminister i 2001 – 2002, skrev avisene at han holdt sin hånd over Nepals største bilsmugler, Dayaram Yadav. Når grensevakter beslagla biler, henvendte Yadav seg til Khadka og fikk dem frigitt.
Khadka var spesialist på ministerier som var ansvarlige for store oppdrag. Det var kjent at han bygde seg hus og kjøpte eiendommer, og både han og hans slektninger blei rikere hver gang han var minister. Entreprenører hevda at de måtte betale store summer til Khadka for å få jobbe med offentlige prosjekter.
Etterhvert fikk han flere tiltaler mot seg, uten å bli dømt.
I 2003 blei han anklaga for å ha tatt imot en bestikkelse på 110 millioner nepalske rupi (om lag 10 millioner norske kroner) fra en entreprenør. I november 2006 blei han frikjent i denne saka på grunn av mangel på bevis. Vanlige pressekommentarer var at dette ikke beviste at Khdaka var uskyldig.
Korrupsjonssaken fikk likevel politisk betydning, fordi den trolig hindret Khdaka fra å bli med i G. P. Koiralas nye regjering i mai 2006. Dermed ryddet den antakelig vei for at en yngre politiker, Krishna Prasad Sitaula, kunne bli innenriksminister.