google/wiki40b huggingface dataset:
Digory Kirke

Digory Kirke er en litterær figur i Narniabøkene av C.S. Lewis. Han opptrer i tre av bøkene, Løven, heksa og klesskapet, Drømmen om Narnia og Den siste striden.
I Drømmen om Narnia, som foregår i 1900, er han en 12 år gammel gutt som sammen med nabojenta Polly Plummer blir vitne til Narnias skapelse. Onkelen til Digory har funnet en vei til en annen verden. Ved hjelp av to ringer, kan Digory og Polly reise til Narnia – den ene fører dem fram og den andre tilbake. Polly og Digory kommer til en annen verden, der alt er nedstøvet. De ser et slott som de går inn i, og etter å ha sett seg litt rundt kommer de inn i et ballrom med mange dukker. Midt i rommet er det en bjelle, med en advarsel på. Digory klarer ikke å motstå fristelsen til å slå på bjellen, noe som gjør at dronningen Jadis våkner til live. Hun følger etter dem tilbake til England, og oppfører seg rart og krangler med politimenn og drosjeførere osv. Da tar de på seg ringene, for å til ny dra til Narnia, og med seg får de dronningen Jadis, en hest, drosjesjåføren, onkelen til Digory og lyktestolpen som er kjent fra Løven, heksa og klesskapet. De hopper i et vann og kommer til et sted der alt er helt mørkt.
I Løven, heksa og klesskapet, som foregår i 1940, er han en ugift professor som er vert for de fire Pevensie-barna som blir evakuert fra London. Det er i hans hus at klesskapet står, og det er han som diskuterer med Peter og Susan da de er usikre på om Lucy eller Edmund snakker sant om besøket til Narnia.
I Den siste striden er han den vise og verdige Lord Digory.
Digory er dels modellert over Lewis' eget liv, dels basert på Lewis' lærer W.D. Kirkpatrick og dels på idealet om en Platonlignende filosof.
Den voksne Digory i Løven, heksa og klesskapet har blitt spilt på film av Jack Woolgar (1967), Michael Aldridge (1988) og Jim Broadbent (2005).
Baktrisk

Baktrisk (Αριαο, Aryao, [arjaːu̯ɔ]) var et iransk språk som ble talt i den Sentral-Asiatiske regionen Bactria (i dagens Afghanistan og Tajikistan). Baktrisk var offisielt språk i Kushriket og blant Heftalittene.
Le Pré-Saint-Gervais

Historie

1. januar 1860 ble Paris utvidet ved å innlemme nabokommuner. Ved den anledningen ble en stor del av Le Pré-Saint-Gervais innlemmet i Paris, og danner nå strøket Pré-Saint-Gervais, i det 19. arrondissement i Paris.
Papenburg

Papenburg er en by i distriktet Emsland i den nordvesttyske delstaten Niedersachsen. Byen ligger ved elven Ems, nær Ostfriesland og distriktet Leer.

Historie

Papenburg nevnes første gang i 1458 da en prest fra Leer ble skjenket godset Papenburg av biskopen i Münster. I 1629 ble området rundt godset og borgen kjøpt, for å kolonisere myrområdet, såkalt fehnkolonisering. I 1856 ble jernbanen mellom Osnabrück og Emden lagt gjennom Papenburg og i 1860 fikk Papenburg bystatus. I dag (2007) har byen 35 000 innbyggere.

Kultur

Papenburg preges av sine kanaler som opprinnelig ble anlagt for å frakte bort torv fra stedets myrer. I likhet med flere andre byer kalles Papenburg derfor for Nordens Venezia. Papenburg er en av de eldste og mest langstrakte fehnkoloniene i Tyskland.

Næringsliv

Papenburgs mest kjente foretak er Meyerverftet, som blant annet har bygget fartøyet Estonia. De ferdigbygde fartøyene kan skipes på elven Ems ut i Nordsjøen et par ganger per år da Ems demmes opp ved Gandersum. Meyerverftets tørrdokk er verdens største. 
Papenburg har mye annen industri og et stort antall bilforhandlere. I Papenburg finnes en havn som fortsatt benyttes av yrkestrafikken i regionen.
170-årene

-- 170 -- 171 -- 172 -- 173 -- 174 -- 175 -- 176 -- 177 -- 178 -- 179
Tiårsoversikt
Succuba

Succuba er et eksperimentell rock/støyrock-band fra Horten. Debutalbumet No Arms/No Cake kom i 2008 og ble kjøpt inn under Innkjøpsordningen for musikk. Chief Pointy Head kom i 2012 og har fått gode kritikker. Succuba ble «Ukas Urørt» 26. mars 2012.
Bandet ble startet ved at Lille Gard Eliassen (gitar/vokal) og Per-Ole Fanuelsen (perkusjon/trommer) lærte seg å spille instrumenter og lage sine egne låter på musikkrommet på ungdomsskolen. Senere kom Øyvind Nordrum Brattås (trommer) til, og deretter Øystein Goksøyr Aasen (bass/synth/vokal).
De oppgir inspirasjonskilder som Butthole Surfers, Captain Beefheart, Cows, Melvins, Meshuggah, Primus, The Jesus Lizard, The Swans og Ween. De har blitt sammenlignet med Melvins.
Albumet The Amoeba Weeps! kom i juni 2013 på Oslo Grammofon. Mastret av Kramer og med cover av den anerkjente kunstneren Dave Cooper.
Solar Consciousness

Solar Consciousness er et musikkalbum med Salvador Sanchez, utgitt i 2001. For albumet ble han nominert til Spellemannprisen 2001 i klassen hiphop.
Berlinmuren (minnesmerke)

Minnesmerket over Berlinmuren i Bernauer Strasse i Berlin er reist til minne om delingen av den tyske hovedstaden og dødsofrene ved Berlinmuren.
Minnesmerket ble reist i 1998 i et samarbeid mellom den tyske stat og delstaten Berlin og er senere utvidet. Det omfatter en seksti meter lang del av grenseanlegget, Forsoningskapellet, et dokumentasjonssenter, Fenster des Gedenkens (Erindringens Vindu) og et besøkssenter.
Editorial Universidad de Costa Rica

Editorial Universidad de Costa Rica er et costaricansk forlag som tilhører Universidad de Costa Rica. Det ble etablert i 1977. Siden den gang har forlaget utgitt over 1400 titler innen både fag- og skjønnlitteratur. Det publiserer også en rekke akademiske tidsskrifter.
Bispering

Utforming

Biskopsringen kan ha svært varierende utforming.  Ofte er ringhodet smykket med en ametyst, eller en safir. Den fiolette glansen som denne steinen gjerne har, gjelder som et tegn på ydmykhet. 
Bispering med edelsten ble faktisk foreskrevet ved den syvende bispesynode i Milano: Biskopsringen måtte være av rent gull, og være smykket med en edelsten. 
De bisperingene som er helt og holdent i gull kom ikke i bruk før sent på  1400-tallet, og knyttet an til pavens fiskerring. Ikke fullt som vanlige er dobbeltringer med flatt ringhode dekorert med mikrosnitt. 
Det finnes også bisperinger av sølv.
Nesten en hel generasjon biskoper brukte så å si identiske bisperinger, eller var i alle fall i besittelse av slike. Ved andre vatikankonsils avslutning den 6. desember 1965 fikk alle de deltakende biskoper en bispering av gull av pave Paul VI.

Historisk opprinnelse

Det antas at bisperingen går tilbake til de første århundrer i den kristne era. Imidlertid er dette langt fra sikkert. Mange av de ytre skikker og gevanter som den romerske kirke utviklet, var overtatt fra Romas hedenske kult, og det er kjent at enhver Flamen Dialis (dvs den prest som var særskilt vigslet til å frembære de kultiske ofre for guden Jupiter), hadde, likesom senatorene, rett til å bære gullring. Men de forskjellige tekster som er blitt anført fra 300-tallet for å forankre bisperingen i denne tiden, har enten vist seg å være uekte eller å være for uklare. Slik finner man en passasje hos den hellige Augustin har han benyttet en ring for å forsegle brever. Men hans samtisige Possidius skriver eksplisitt at Augustin ikke bar noen ring. Og under enhver omstendighet ville hans bruk av en signetring ikke innebære at ringer inngikk blant biskopers alminnelige insignier.  
I et dekret gitt av pave Bonifatius IV i 610 møter vi imidlertid munker som eleveres til biskoppelig verdighet anulo pontificali subarrhatis (anula = ring). Og fra den fjerde Toledosynoden i 633 har vi nedfelt regelen at dersom en biskop er blitt avsatt fra sitt embede og så senere får det tilbake, skal man gi ham tilbake hans stola, ring og bispestav (orarium, anulum et baculum). Den hellige Isidor av Sevilla kobler omtrent på sammt tid sammen ringen med bispestaven, og erklærer at ringen er «et emblem for den pontifikale verdighet eller for beseglingen av hemmeligheter».
Fredrik I av Sverige

Tidlig liv

Den 31. mai 1700 ble han gift med Louise av Brandenburg, som imidlertid døde fem år senere. Under den spanske arvefølgekrig kjempet han som general på Nederlands side, og utmerket seg ved sin tapperhet. Allerede 1710 inngikk han ekteskapforhandlinger med den svenske prinsesse Ulrika Eleonora (av huset Pfalz-Zweibrücken), og etter at hun og hennes bror Karl XII hadde akseptert, ble de gift 24. mars 1715.
Fredrik deltok både 1716 og 1718 på svenske felttog mot Norge, og ble utnevnt til svensk generalissimus. Etter at Karl XII var blitt drept ved beleiringen av den norske Fredriksten festning og Ulrika Eleonora etterfulgte ham som regjerende dronning, ville hun gjøre sin mann til medregent, noe Riksdagen imidlertid avviste.
Fredrik oppnådde imidlertid stor innflytelse over den svenske regjeringen. Som generalissimus, som tidligere hadde vært en ren ærestittel, hadde han nå overkommandoen over de svenske stridskrefter og ledet forsvaret mot russiske angrep. Etter hans råd ble provinsene Bremen og Verden avstått til Hannover og enkelte deler av Pommern til Preussen. Dermed sikret han seg støtte fra disse statene samt England mot den russiske tsar, Peter I. Til slutt abdiserte Ulrika Eleonora til fordel for sin mann, og Fredrik ble 3. mai 1720 kronet til konge i Stockholm.

Fredrik I som konge

Fredrik I nøt ved sin maktovertagelse stor popularitet i den svenske offentlighet. Dette endret seg imidlertid 1721 ved freden i Nystad, hvor han avstod Livland, Estland og deler av Karelen til Russland. Også hans forsøk på å øke sin maktstilling overfor den gjeldende forfatningen og hans manglende kunnskaper i svensk språk bidro til en øket opposisjon til kongen blant Sveriges adel. Parlamentarismen ble stadig sterkere og kongens makt mindre.
Fredrik tilbragte sin tid i større grad med jakt og omgang med yndlinger og elskerinner. I 1741 foreslo han igjen et felttog mot Russland, men det fikk ingen nevneverdige resultater. Etter flere slaganfall døde han 25. mars 1751 i Stockholm. I sin regjeringstid forbød Fredrik dueller og innførte et offisielt system som regulerte tildeling av ordener.
Klaus Allofs

Klubblag

Allofs spilte for hjembyen i Fortuna Düsseldorf fra 1975. Han begynte som offensiv midtbane før han ble angrepsspiller. I denne perioden var Allofs svært målfarlg, og ble toppscorer i Bundesliga i 1978-79-sesongen. Han spilte ofte med broren Thomas Allofs på topp, og laget med de to vant blant annet cupen to ganger på rad. I Cupvinnercupen for 1978-79 hjalp Allofs til med å få Fortuna Düsseldorf til finalen, med må i første runde og to mål i semifinalen, og utlikning til 1-1 i finalen etter åtte minutter. Kampen endte imidlertid med tap for Fortuna Düsseldorf mot FC Barcelona etter 3-4 til slutt.
I 1981 byttet Allofs lag til 1. FC Köln, der han fortsatte med sin sterke målscoringrate. i UEFA-cupen scoret han ni mål på ni kamper for Köln som for andre gang i Allofs karriere tapte finalen, denne gangen mot Real Madrid. Dette var i 1986, den nest siste sesongen for Allofs i Köln. Han og broren spilte deretter sammen for Olympique de Marseille før Klaus Allofs dro  til Bordeaux i en sesong. Deretter ble det tre sesonger i Werder Bremen, der han endelig vant en finale i en europeisk cup da Werder Bremen slo AS Monaco 2-0. Allofs scoret også i kampen.

Landslag

Allofs spilte for Vest-Tyskland mellom 1978 og 1986, og ble europamester i 1980.
Han debuterte på landslaget etter Vest-Tysklands relativt svake VM-innsats i 1978, i en privatlandkamp mot Tsjekkoslovakia. Han markerte seg særlig på landslaget under EM i 1980, da han scoret tre ganger mot Nederland i en 3-2-seier i gruppespillet. De tre målene gjorde ham til EMs toppscorer. Han ble ikke valgt ut til VM i 1982, men var tilbake i EM i 1984. I VM i 1986 scoret Allofs utlikningsmålet i gruppespillet mot Uruguay og vinnermålet mot Skottland. Han satte også straffen i straffesparkkonkurransen mot Mexico. Imidlertid tok Rudi Völler og Jürgen Klinsmann over foran, og Allofs trakk seg i 1988 tilbake fra landslaget.
Formel 1-sesongen 1994

Oppsummering av sesongen

Sesongen blir husket som den mest tragiske og kontroversielle sesongen på 1990-tallet, om ikke i sportens historie. 1994 var en av de jevneste sesongene i historien, og endte med at Michael Schumacher vant med et poeng foran Damon Hill, etter en kontroversiell krasj i sesongens siste løp på Adelaide. Men sesongen blir hovedsakelig husket for de tragiske dødsfallene til den tredobbelte verdensmesteren Ayrton Senna og østerrikeren Roland Ratzenberger under San Marinos Grand Prix.

Sluttresultater 1994

Poeng ble gitt til de første seks plassene i hvert løp med henholdsvis 10, 6, 4, 3, 2 og 1 poeng.
Operasjon Polar Bear VI

Operasjon Polar Bear VI var en antisabotasjeplan som ble lagt for norske havner i siste fase av andre verdenskrig.

Bakgrunn

I den siste fasen av andre verdenskrig begynte tyskerne å trekke seg tilbake. En del av prosessen var bruk av den brente jords taktikk for å hindre de fremrykkende styrker. Dette ble observert av de allierte i Frankrike der ødeleggelsen gikk spesielt ut over havnene, som allerede i 1943 var forberedt for destruering.
De allierte i London kjente til at lignende planer ville bli igangsatt i Norge ved en eventuell invasjon. Dersom tyskerne ikke overgav seg ville fungerende havner lettet et alliert angrep på Norge.

Planen

Det ble utarbeidet en antisabotasjeplan, kalt operasjon «Polar Bear», for de viktigste norske havnene. Planene inkluderte tiltak for å forhindre at tyskerne blokkerte havnene ved en eventuell invasjon. Tjue offiserer fra sjøforsvaret ble plukket ut og ble trent for å utføre operasjonen.

Slepebåtaksjonen

Havnene i Østfold fikk kodenavnet «VI East» og omfattet havnene Moss og Fredrikstad. Disse havnene ligger lengst sørøst i Norge og nærmest det nøytrale Sverige. Marinen avgav personell og fenrik Inge Steensland, 21 år gammel fra Stavanger, ble satt på oppdraget. Han samarbeidet med Milorg/Distrikt 11 som støttet operasjonen.
Med støtte fra Milorg planla og kapret marinen elleve slepebåter i Fredrikstad og et bergingsskip i Moss. Båtene ble ført til Strömstad uten at et eneste skudd ble avfyrt.
Den 19. april ble dampskipene «Activ» og «Denofa 3» kapret i Fredrikstad.
Sweatt gasskraftverk

Sweatt gasskraftverk er et varmekraftverk i Lauderdale County, i delstaten Mississippi i det sørlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 137 MW fordelt på 3 turbiner med effekt på 36 – 49 MW hver. Operatør er energiselskapet Mississippi Power Co. 
Det stod ferdig utbygd i 1953, og utvidet i 1973. Brenselkilden er hovedsakelig naturgass.
Gulph Mills

Gulph Mills er et område som hører tilUpper Merion Township i Montgomery County i Pennsylvania. Det blir betjent av Upper Merion Area School District.
En malemølle som ble bygget her i 1747 leverte mel til Den kontinentale armé når den holdt til i Valley Forge.
En annen kjent attraksjon er «Hanging Rock». Det skal ha vært et sted George Washington ledet troppene sine utfra.
DIXI Ressurssenter

DIXI Ressurssenter mot voldtekt er et senter som arbeider for å hjelpe voldtektsutsatte og deres pårørende. DIXI ble startet av Grete Kvalheim som også var leder av stiftelsen i starten. En viktig del av DIXI sitt arbeid er å spre informasjon om senskader og følgeskader av voldtekt. Stiftelsen tilbyr individuelle samtaler og samtalegrupper, og driver også holdningskapende arbeid som blant annet omfatter utdeling av DIXI-prisen hvert år.
Urpunk

Definisjon

I henhold til Allmusic var «Urpunk aldri en sammenhengende bevegelse, heller ikke var det en sammenhengende lydbilde som identifiserte urpunken og som knyttet musikerne til sammen. Hva som knyttet urpunken sammen var en bestemt provokativ holdning som ikke passet inn i den rådende motkulturen i samtiden. … Den var hele tiden opprørsk og fullstendig oppmerksom på sin status som stående utenfor. … Angående dens varige innflytelse var mye av urpunken primitiv og redusert til det aller mest vesentlige, selv når den ikke var aggressiv og dens produksjon var vanligvis upolert. Den handlet også jevnlig om tabubaserte emner, avbildet samfunnets skitne underside i brede detaljer, og ventilerte fremmedgjøring som var mer intens og personlig enn noen gang tidligere.
De fleste musikerne som i ettertid har blitt klassifisert som urpunkere var rockemusikere på 1960- og tidlig på 1970-tallet, band som spilte garasjerock og/eller kunstrock. De grupper som kan karakteriseres som arketypiske urpunkere var The Velvet Underground, MC5 og The Stooges, sammen med det senere glamrockbandet New York Dolls.

Opprinnelse og etymologi

En av tidligste skriftlige bruken av betegnelsen «punk» var ved kritikeren Dave Marsh som benyttet det for å beskrive gruppen Question Mark & the Mysterians, som hadde fått en betydelig hit med deres sang «96 Tears» i 1966. Den engelske betegnelsen «punk» har siden 1917 hatt betydningen «verdiløs person, særlige unge kriminelle, dokumentert siden 1904, men begrepet er eldre i betydningen «dårlig, mindreverdig» som ble benyttet på prostituerte fra 1590-tallet. I mellomkrigstiden ble henvisningen til prostituerte dreid til å bli benyttet som betegnelse på unge homser. Inspirasjonen til Dave Marsh er uten tvil fra betydningen «unge kriminelle» i hans artikkel «Creem» i referanse til Rudi «Question Mark» Martinez.
Mange av bandene som var aktive på midten til slutten av 1960-tallets spilte hva som siden ble kalt for garasjerock (ettersom de øvde i foreldrenes garasjer). Det var en rufsete, meget energisk og ofte primitiv og amatørmessige form for rock. Mens garasjerockens utøvere varierte i stil, har selve betegnelsen garasjepunk blitt gitt av kritikeren Michael Hann til «de tøffeste, sinteste garasjerockerne» som The 13th Floor Elevators og The Sonics. AllMusic mener at band som The Sonics og tysk-amerikanske The Monks «foregrep» punk; sistnevnte har også blitt beskrevet som eksempel på urpunk. og The Sonics’ debutalbum i 1965, Here Are the Sonics, ble siden beskrevet som «et tidlig eksempel på punkrock». Det rå lydbildet og rebelske holdningen til psykedeliske garasjeband som The Seeds varslet også om en rekke av band som kom til å bli kjent som arketypiske urpunkere.
I 1969 kom det albumdebuter av to framstående urpunkband; Detroits MC5 utga Kick Out the Jams in January og The Stooges, fra Ann Arbor, utga deres selvtitulerte album i august samme år. Sistnevnte album ble produsert av John Cale, tidligere medlem av New Yorks Velvet Underground. Etter å ha fått et omdømme som det første undergrunnsband inspirerte Velvet Underground, direkte eller indirekte, mange av de som var med på skape punkrock.
Milivoje Novakovič

Klubbkarriere

Novakovič begynte sin karriere med ungdomsfotball i den lokale klubben Olimpija Ljubljana, men meldte overgang til den østerrikske klubben ASK Voitsberg i 2002. Etter å ha spilt der i én sesong dro han videre til Mattersburg, hvor han også spilte én sesong men med flere seriekamper. Sesongen etter dro han til storklubben LASK Linz, hvor han fikk én sesong med over 20 kamper, før han dro fra Østerrike og til den bulgarske klubben Litex Lovech.
Han fikk sitt gjennombrudd under 2005/2006-sesongen i Litex Lovech, blant annet som klubbens toppscorer og gjennom klubbens deltagelse under UEFA-cupen 2006/07, hvorpå han dermed ble lagt merke til av flere europeiske klubber. I august 2006 ble han klar for den tyske klubben FC Köln i en overgang verdt €1,5 millioner euro, og i 2007/2008-sesongen var han toppscorer i 2. Bundesliga. I midten av september 2008 ble han valgt til kaptein av daværende trener Christoph Daum, men mistet dette gjennom en disputt med påfølgende trener Zvonimir Soldo i november 2009.
Han ble lånt ut til den japanske klubben Omiya Ardija inntil desember 2012. Deretter i 2014 dro han til japanske Shimizu S-Pulse, og signerte for Nagoya Grampus i 2015. Han ble frigitt i utgangen av 2015.

Internasjonal karriere

Novakovič fikk sin landslagsdebut for Slovenia våren 2006 og scorte sine første mål som ekte hat-trick i vennskapskampen mot Jamaica den 31. mai 2006. Han har siden debuten spilt i underkant av 40 landskamper og scoret 16 mål. Han var for øvrig én av 23 spillere som ble tatt med i den slovenske troppen til VM i fotball 2010 av landslagtrener Matjaž Kek.
Østre Romerike prosti

Østre Romerike prosti er et prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det ble etablert i 1998 ved deler av Øvre- og Nedre Romerike prostier. Det nye prostiet utgjorde fra begynnelsen av Fet, Sørum, Aurskog og Høland prestegjeld fra Nedre Romerike prosti og Nes prestegjeld fra Øvre Romerike prosti. Første prost var Steinar Hovde (sogneprest i Nes). I forbindelse med opprettelsen av prostiet, ble det tidligere Nes prestegjeld delt i Nes og Årnes prestegjeld. Prostesetet lå i første periode (til omkring 2000) på Disen i Nes. Siden Hovdes tid ble det flyttet til Årnes i Årnes prestegjeld i Nes kommune. Fra 2013 flyttet tilbake til Disen.
Arne Revheim

Priser og utmerkelser

I 2011 mottok Arne Revheim Aksel Waldemars Minnepris.
Hans Magnus

Hans Magnus var en norsk arkitekt som tegnet flere kirker i Norge og på Svalbard.
Charles, prins av Wales

Fyrstehus

På farssiden tilhører Charles huset Glücksburg, samme familie som det danske og norske kongehuset. Huset Glücksburg er en yngre linje av huset Oldenburg som nedstammer fra Christian III av Danmark og Norge, og som igjen kom på tronen i Danmark i 1863 med Charles' tippoldefar Christian IX av Danmark, etter et fravær fra tronen siden 1500-tallet. Charles' oldefar ble imidlertid samme år valgt til konge av Hellas som Georg I av Hellas. Charles' far, prins Philip, ble derfor født som prins av både Danmark og Hellas. Charles nedstammer fra fem konger i mannslinjen: Christian I av Danmark, Fredrik I av Danmark, Christian III av Danmark, Christian IX av Danmark og Georg I av Hellas. Hans forfedre i mannslinjen var fra 1500-tallet til 1800-tallet hertuger i en rekke små, ikke-suverene hertugdømmer i Schleswig-Holstein.
I 1952 bestemte Charles' mor, Elisabeth II av Storbritannia, at kongefamilien i Storbritannia fortsatt ville bruke navnet Windsor, som opprinnelig ble brukt av Georg V av Storbritannia for seg selv og sine etterkommere i mannslinje i 1917, det vil si den britiske grenen av huset Sachsen-Coburg-Gotha. Når Charles har brukt etternavn, har han imidlertid brukt Mountbatten-Windsor. Mountbatten er etternavnet hans far prins Philip tok rett før han giftet seg i 1947, og er en oversettelse av Battenberg, som Philip nedstammer fra gjennom sin mor Alice av Battenberg.

Ekteskap og barn

Charles var gift med Diana fra 29. juli 1981 til skilsmissen 28. august 1996. Paret fikk to sønner, prins William og prins Harry.
Den 9. april 2005 giftet Charles seg med Camilla Parker Bowles i en borgerlig vielse i Windsor rådhus. Seremonien ble fulgt av en religiøs velsignelse i St. George's Chapel i Windsor slott.

Titler

Som britisk tronarving bærer Charles titlene Prince of Wales, og jarl av Chester, hertug av Cornwall, hertug av Rothesay, jarl av Carrick, baron av Renfrew, herre over Øyene og prins og Great Steward av Skottland.
Han tituleres Hans kongelige høyhet prinsen av Wales, unntatt i Skottland, der han tituleres Hans kongelige høyhet hertugen av Rothesay.
Charles fikk i 1958 tittelen Prince of Wales, tittelen som vanligvis gis til monarkens eldste sønn. I en seremoni 1. juli 1969, samme år som han fylte 21 år, ble han innsatt som Prince of Wales. Tittelen Prince of Wales, blir ofte oversatt til prins av Wales, men siden ordet prince på engelsk brukes for både fyrste og prins, er korrekt oversettelse fyrste av Wales.

Interesser

Charles er opptatt av biodynamisk jordbruk og interesserer seg for filosofi og arkitektur. Han  har ved flere anledninger kritisert moderne britisk arkitektur, og kritisert arkitekter for å ikke ta hensyn til omliggende bebyggelse og miljø.

Utmerkelser

Charles er innehaver av en lang rekke ordener. I 1978 ble Charles tildelt storkors med kjede av St. Olavs Orden.