google/wiki40b huggingface dataset:
Norddalsfjorden (Sunnmøre)

Norddalsfjorden er en fjordarm av Storfjorden i kommunene Norddal og Stranda på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Fjorden strekker seg 16 kilometer østover til Oksneset, hvor Tafjorden fortsetter sørøstover. Medregnet Tafjorden er lengden 24 kilometer. I gammel tid var navnet «Todarfjorden» og det omfattet også Tafjorden.
Fjorden har innløp i vest mellom Liabygda i nord og Skrednakken i sør. Et stykke inn i fjorden ligger bygda Eidsdal på sørsiden. Herfra går det fergesamband over til Linge på nordsiden. Like øst for Linge ligger bygda Sylte der elva Valldøla munner ut. Videre inn fjorden ligger Fjøra. Like sør for Fjøra ligger Oksneset, hvor Tafjorden starter.
Langs fjorden er det flere veiløse gårder og grender som ble fraflyttet i moderne tid. Blant annet ble det slutt på fast bosetning i Verpesdal, en hengende dal, på 1950-tallet.
Tidligere gikk det fjordbåter eller ferger på langs av store deler av fjorden. I perioden 1890-1920 drev Søndmøre Dampskibsselskab lokale dampskipsruter på indre Sunnmøre med utgangspunkt i Ålesund der det var avgang ettermiddag og retur neste dag. Før 1939 gikk all trafikk innenfor Vaksvik med fjordabåt. I 1956 var det bilvei til fra Sjøholt til Stordal, med langsgående ferjesamband fra Stordal til Stranda, Hellesylt, Geiranger, Valldal, Eidsdal, Norddal og Tafjord. Før Ørnevegen åpnet i 1956 gikk biltrafikken (over Trollstigen) med ferje mellom Sylte og Geiranger. Tunneler mellom Linge og Overå (Liabygda) ble åpnet i 1975 (noe som ga sammenhengende kjørevei mellom Ålesund og Valldal. I 1962 gikk fortsatt mange ferger på langs av fjorden (Stordal-Stranda-Hellesylt-Geiranger-Overåneset-Eidsdal-Valldal-Norddal-Fjørå-Tafjord). I 1982 var bare den korte fjordkryssingen Eidsdal-Linge igjen.
Khatkar Kalan

Khatkar Kalan er en liten by i distriktet Shahid Bhagat Singh Nagar i den indiske delstaten Punjab. Slekten til den historiske frihetskjemperen Bhagat Singh holder til her.
Sjøorre

Jakt

Sjøorre er fredet i Norge, men kan forveksles med svartand. Sjøorre er større og har vingespeil, et parti med avvikende farge ytterst på vingene (svingfjærene).
SSC-3 STYX

SSC-3 STYX (russisk «Рубеж», GRAU-indeks 4K51, NATO-kallenamn SSC-3 «Styx») er et mobilt kystforsvarmissilkompleks mot overflatefartøy som ble tatt i bruk i Sovjetunionen i 1978 og eksportert på 1980-tallet. Missilet som blir brukt er av typen P-15 TERMIT.

Komplekset

En kystforsvarmissilbataljon som bruker SSC-3 STYX har 4 avfyringsramper som kalles 3S51, 4 transport-omladingskjøyretøy og en kystradar med lang rekkevidde.
Et tungt hjulkjøretøy med stor evne til å bevege seg utenfor vei av typen MAZ-7310 eller MAZ543 er valgt som rampe til avfyring av missilet og for transport og lasting av missil. Et stabskjøretøy for kommando og kontroll av missilsystemet og en lastebil som plattform for kystradaren av typen 3Ts51 Garpun hører også til i komplekset (bataljonen).
Radaren har en rekkevidde på 100 km. Missilene P-15M er gjemte i en konteiner av typen KT-161 og blir skutt ut av konteineren ved høyt gasstrykk før missilenes egen framdrift blir tent.

Kilder

На тяжёлом колёсном шасси повышенной проходимости с формулой 8×8 МАЗ-543 размещались все основные элементы комплекса: кабина управления с РЛС 3Ц51 «Гарпун» (дальность обнаружения-до 100 км), газотурбинная установка электропитания и поворотная платформа с двумя контейнерами для ракет КТ-161. Основная часть электронных систем перекочевала в почти неизменном виде с ракетных катеров проекта 205У. В отличие от более ранних «Сопки» и «Редута», установка автономна и может независимо от машин дивизиона обнаруживать и обстреливать надводные цели.
В начале 80-х 3С51 в производстве заменила СПУ 3С51М, отличающаяся использованием усовершенствованного шасси МАЗ-543М.
Trommehinne

Anatomi

Trommehinnen sitter helt innerst i den ytre øregangen hvor den grenser til mellomøret. Her er den skråstilt i forhold til vertikalplanet (ca. 30 grader over horisontalplanet).
Selve trommehinnen kan deles inn i ulike områder, hvorav de viktigste er pars tensa og pars flaccida. Det førstnevnte er det største området, og inkluderer alt under og rundt hammeren. Det sistnevte tilsvarer et lite område over.
Pars tensa kan deles inn i fire kvadranter for å kunne orientere seg nøyaktig (se illustrasjon under).
Kulå

Kulå er det lokale navnet på en tidligere kystradarstasjon som Forsvaret fikk oppført i 1963 på området til det tidligere Eigerøy kystfort på Vedafjellet nær Midbrød på Eigerøy i Eigersund kommune.  Radarstasjonen var opprinnelig bemannet med 24 mann. Det lokale navnet kommer av stasjonens karakteristiske kuleform.
Radarstasjonen ble nedlagt før 2007. I ettertid ville lokale krefter bevare deler av anlegget, men den tomme plastkuppelen ble likevel revet våren 2010.
Johann Philipp Palm

Dømt av okkupasjonsmakten

I mars 1806 ble Nürnberg okkupert av keiser Napoleon Is tropper. Disse tropper plyndret byen og voldtok kvinner. Dette fikk Palm til å utgi en 144 siders lang antifransk pamflett, Deutschland inn seiner tiefen Erniedrigung ("Tyskland i sin dype fornedring").
Etter at pamfletten nådde ut til befolkningen, nådde den også  den franske okkupasjonsmakten, som hadde visse problem med å lokalisere dens opphavsmann, som blant annet hadde hånt Napoleon personlig. Men ved en husransaking den 28. juli fant franskmennene visse spor. Etter en mer nøyaktig husransaking den 4. august ble Johann Philipp Palm ført til Augsburg hvor franske offiserer dømte ham til døden. Han ble henrettet i den lille byen Braunau am Inn den 26. august 1806 og etterlot seg hustru og tre barn.
Ealing Studios

Ealing Studios er et TV- og filmproduksjonsselskap og studio i Ealing i Vest-London. Selskapet hevder at det er det eldste filmstudioet i verden.
Will Barker Studios var det første selskapet som drev produksjon der, allerede i 1896. I 1929 ble de imidlertid kjøpt opp av teaterprodusenten Basil Dean og hans nydannede Associated Talking Pictures, og gjenåpnet som Ealing Studios i 1931. I 1933 endret Dean navn på studioet til Associated Talking Pictures også, men da han forlot studioet i 1938, og ble erstattet av Michael Balcon fra MGM, kom Ealing Studios-navnet tilbake. På denne tiden hadde de produsert rundt 60 filmer der. I 1944 ble studioet kjøpt opp av Rank Organisation.
På 30- og 40-tallet produserte Ealing Studios mange komedier med underholdningsstjerner som George Formby og Will Hay. De ble også kjent for å bruke dokumentarfilmskapere til å lage krigsfilmer, for å få et mer realistisk preg på filmene. Filmer som kan nevnes er Went the Day Well? fra 1942, The Foreman Went to France fra 1942  San Demetrio, London fra 1943.
Etter krigen satset studioet mest på komedier, og kom med en serie filmer som nå regnes som britiske klassikere. Filmene var ofte småsatiriske, og satt lys på sider av det britiske samfunnet og lynne. De mest berømte ble produsert mellom 1948 og 1955. Disse er Whisky Galore!  fra 1948, Passport to Pimlico fra 1949, Kind Hearts and Coronets fra 1949, The Lavender Hill Mob fra 1951, The Man in the White Suit fra 1951, The Titfield Thunderbolt fra 1953 og The Ladykillers 1955.
I 1955 ble studioet kjøpt opp av BBC, som brukte studioet til en mengde serier og TV-filmer. I 1995 ble det solgt videre til National Film and Television School, mens det i dag eies av  Uri Fruchtmann, Barnaby Thompson, Harry Handelsman og John Kao. Studioet produserer ingenting selv lengre, men blir brukt av andre selskaper i sine produksjoner. 
De siste årene har nye bygg blitt reist inne på området og Ealing Studios huser nå flere kontorer til private firmaer – blant annet det britiske avdelingskontoret til det norske firmaet Vizrt – og en filmskole – Met Film School.
Sebastiano Ziani

Sebastiano Ziani (født 1102, død 13. april 1178 i Venezia) var doge av Venezia fra 1172 til sin død i 1178. Han var en av bystatens store byplanleggere.

Bakgrunn

Ziani var blant Venezias rikeste menn. Han var i besittelse av mange store eiendommer i byen, ikke minst i menigheten Santa Giustina nordøst i byen, og mellom San Marco og Rialto, og flere saliner i lagunen. Ziani engasjerte seg ivrig i den lukrative handelen med områdene i det østlige middelhavsområde og i Nord-Afrika.
Under hans forgjenger i dogeembedet, den myrdede Vitale Michiel II (latin: Vitalis Michael), innehadde Ziani flere ganger stillingen som iudex (en doge-rådgiver og dermed et av statens høyeste embeder), og var også sendemann til Konstantinopel.

Doge

Etter Vitale Michiel IIs død var dogeembedet vakant i et halvt år. Til slutt ble Sebasiano Ziani valgt. Han skal ha demonstrert sin rikdom ved det at han som den første doge etter sitt valg kastet ut gullstykker i folkemengden. Ved tiltredelsen var republikken Venezia i strid med keiser Fredrik Barbarossa, som i 1162 satte byen under press med en handelsblokade - og dypt forgjeldet på grunn av det antikeiserlige vyforbund og på grunn av rivningene med den bysantinske keiser.
Ziani forsøkte å dempe uroen i befolkningen ved å begrense prisene på grunnæringsmidler. 
I sin korte tid som doge delte Ziani bystaten opp i mange distrikter. Han innså at regjeringsbygningen var for tett inntil skipsverftet. Arbeidet ble forstyrret av støyen fra verftet. Ziani løste problemet ved å donere verftet et nytt område i bystaten, slik at det kunne overføres dit.
Han var vertskap for pave Alexander III, keiser Fredrik I og en delegasjon fra Vilhelm II av Sicilia som undertegnet Veneziatraktaten i juli 1177.
Han var gift til en kvinne ved navn Cecilia.
Sebastian Ziani var far til den senere dogen Pietro Ziani.
Ziani takket av fra dogeembedet den 11. april 1178. Han trakk seg tilbake til klosteret San Giorgio Maggiore, der han døde dagen etter.
Rusapeana

Utseende

En middelsstor, avlang, ensfarget mørkbrun trebukk. Antennene er noe kraftige og litt lengre enn kroppen hos hannen, tynne og rundt to tredjedeler så lange som kroppen hos hunnen, pronotum avrundet, dekkvingene jevnbrede, rundede i spissen. Beina er middels lange med noe fortykkede lår.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Zimbabwe.
Maskaron

Maskaron er et skulpturalt ornament som ligner et ansikt som er fantastisk eller groteskt eller noe lignende. Betegnelsen kommer fra italiensk «mascherone» og har vært anvendt siden renessansen (1400-1600). Maskaroner kan dekorere nøkkestenen i en bue, være del av et bjelkelag eller et kapitél. I en fontene kan vannet størmme ut gjennom en maskarones munn.
Friomsorgen

Friomsorgen, tidligere Kriminalomsorg i frihet, er underlagt Kriminalomsorgsdirektoratet og har som hovedoppgave å administrere og sørge for en trygg og hensiktsmessig gjennomføring av straffereaskjoner som samfunnsstraff, soning med elektronisk fotlenke og prøveløslatelse.
I tillegg utfører friomsorgen personundersøkelse på bestilling av påtalemyndigheten.
Cotton Fields

«Cotton Fields» er en amerikansk sang med melodi og tekst av bluesmusikeren Huddie Ledbetter, bedre kjent som Lead Belly, som fikk den utgitt i 1940. Den er senere innspilt en rekke ganger av artister og grupper innen folk, country , countryrock og bluegrass. Den ble en nummer 13-hit for The Highwaymen i 1961.
Sangen nevner at feltene ligger «down in Louisiana, just about a mile from Texarkana». Dette er geografisk umulig, siden Texarkana ligger omtrent 30 engelske mil nord for Louisianas grense.

The Beach Boys' versjon

The Beach Boys gjorde en coverversjon av «Cotton Fields»  i 1968. Den ble utgitt på albumet 20/20 (Capitol SKNO-133 (USA) og Capitol E-ST 133 (Storbritannia) i 1969. Sangen ble spilt inn 15. november 1968 med Al Jardine som ledesanger.
Jardine var misfornøyd med Brian Wilsons arrangment, og fikk gruppen til å spille inn en ny versjon i mer countryrockstil. Nyinnspillingen ble gjort 15. august 1969 med Orville «Red» Rhodes på steelgitar. Den ble utgitt som «Cottonfields». Den ble gruppens siste singel på Capitol Records og bandets siste singel som ble utgitt i mono.
Nyinnspillingen ble ingen stor hit i USA,  selv om den ble promotert med en opptreden på TV-popshowet Something Else. Singelen kom på 95.-plass på Record World-listen og ble nummer 103 på Billboard-listen. Derimot ble den en Topp 10-singel ellers i verden våren og sommeren 1970, med blant annet en andreplass på den britiske Melody Maker-listen.

Norske versjoner

Vidar Lønn-Arnesen har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Stakkars mannfolk». Alberth og Arne Riis er kreditert for en annen norsk versjon. Den har tittelen «Nå flytter jeg fra by'n».
Fylkesvei

En fylkesvei er en norsk vei i fylkeskommunal eie som vedlikeholdes av Statens vegvesen.
Ordningen med riks-, fylkes- og bygdeveier (senere kommunale veier) ble innført i 1931. Fra 1912 hadde veiene vært inndelt i hovedveier og bygdeveier.

Fylkesveienes nummerering

Oslo og Moskenes kommuner har ingen fylkesveier. I Trondheim ble fylkesveiene nedklassifisert til kommunale veier som et forsøk og ble driftet av Trondheim Bydrift fra 2004 til 2007. Fra 1. januar 2008 fikk disse veiene igjen status som fylkesveier.

Primære fylkesveier

Dette er de fylkesveiene som var riksveier før 1. januar 2010. Disse veiene har beholdt veinumrene de hadde frem til 2009. Primære fylkesveier skiltes med svarte veinummer på hvit bakgrunn.

Sekundære fylkesveier

Disse var fylkesveier også før 1. januar 2010 og er ikke skiltet, med få unntak. De har fra 2019 vanligvis nummer med fire sifre, og de er unike for landet og kan krysse fylkesgrenser uten å bytte nummer.

Regionsreform av riksveinettet

Det var i 2009 i alt 27 262 km fylkesveier i Norge. Dette utgjorde 29,2 % av de 93 247 km offentlige veiene i Norge. 1. januar 2010 ble de fleste riksveier som ikke var stamveier (kalt øvrige riksveier) overført til regionene (fylkene) og ble fylkesveier. 17 200 km riksvei (og 78 ferjesamband) ble omgjort til fylkesvei og gitt til fylkene, mot en kompensasjon på 6,9 milliarder kroner. Fylkene har etter dette rundt 44 000 kilometer vei, mens staten har cirka 10 000 kilometer i sitt veinett. Etter at reformen trådte i kraft er det to typer fylkesveier i Norge – de opprinnelige fylkesveiene som ikke var skiltet, og skiltet fylkesvei, dvs. de tidligere riksveiene.  De riksveiene som ble omklassifisert til fylkesveier, hadde i noen tilfeller samme veinummer som en allerede eksisterende fylkesvei. For å unngå nummerkonflikt fikk her den sekundære veien nytt nummer.
En del mente etterpå at «fylkeskommunene fikk lempet over dårlige veier uten at det fulgte noen midler med ansvaret».

Regionreformen

Sekundære fylkesveier i Trøndelag fikk i sammenslåingen 2018 nye nummer med fire sifre for å gi alle fylkesveier et unikt nummer på landsbasis. I 2020 skal 13 fylker slås sammen til 6 fylker, og sekundære fylkesveier fikk i 2019 nye nummer med fire siffer. De fleste primære fylkesveier som i dag er skiltet, vil beholde sine nåværende nummer.
Fylkesveiene ble før 2019 nummeret innenfor hvert fylke. Det betydde at flere fylkesveier kunne ha samme nummer - én for hvert fylke. En del riksveier hadde også samme nummer som primære eller sekundære fylkesveier. Det er ikke så etter 2019.
Nederlendere

Statistikk

Antallet nederlendere kan grovt sett blitt definert på to måter. Ved å ta det totale antallet mennesker med full nederlandsk avstamning, i henhold til nåværende definisjon av CBS, noe som gir et beregnet resultat på 16 000 000 nederlendere, eller ved summen av alle mennesker med både full og delvis nederlandsk avstamning, hvilket vil resultere i et antall på rundt regnet 25 000 000. På 1950-tallet (høydepunktet av tradisjonell emigrasjon) forlot rundt regnet 350 000 mennesker Nederland, hovedsakelig til Australia, Ny-Zealand, Canada, USA og Sør-Afrika. Rundt en femtedel kom tilbake. Den maksimale beholdningen av emigranter (født i Nederland) for perioden etter 1960 er 1,6 millioner. Ved ikke å telle med emigranter fra før 1950 (som vil være 85 år eller eldre), er de fleste rundt 2 millioner mennesker født i Nederland i dag bosatt utenfor landet. Kombinert med 13,1 millioner etniske nederlendere som bor i Nederland, er det rundt 16 millioner mennesker som er nederlendere, ifølge den minste aksepterte definisjonen.
Ernai

Bakgrunn

Ernai regnes som etterfølgeren til organisasjonene Jarrai (forbudt 1999), Haika (forbudt 2001) og Segi (forbudt 2002). 
Ernai ble formelt stiftet 2. mars 2013 etter en seks måneder lang konstitusjonsprosess. Organisasjonen er ikke aktiv i de fransk-baskiske områdene, slik forgjengerne har vært. Ernai samarbeider i stedet med organisasjonen Aitzina! i Iparralde.
Ernais viktigste politiske arbeidsområder er det baskiske språk, feminisme, internasjonalisme, sosialøkonomi, utdanning, fritid og økologi. Ernai ønsker også en løsning på den politiske konflikten i Baskerland, basert på retten til selvbestemmelse.
Oljefilter

Et oljefilter er et filter beregnet til å fjerne urenheter fra oljesmurte systemer. Normalt er et oljefilter bygd opp av filterpapir i en kassett.
Frey II

Frey II, også omtalt som Frei II, var en alliert observasjonspost og radiostasjon på Gurskøya under andre verdenskrig. Stasjonen var bemannet av brødrene Ole Snefjellå og Tore Snefjellå fra april 1944 til januar 1945. De to agentene opererte for Secret Intelligence Service og rapporterte om okkupasjonsmaktens flåtebevegelser i skipsleia på Møre-kysten. De to brødrene fra Mo i Rana hadde deltatt i motstandsarbeid i Norge før de kom over til Storbritannia. 
Frei II ble plassert i de bratte skrentene ovenfor Oksavika på Skredestranda. Innaskjærs trafikk mellom Ålesund og Stad gikk langs fjorden og tyske krigsskip lå ofte i skjule i blant annet Syvdsfjorden og Voldsfjorden. Agentene rapporterte også om værforholdene i Norge, særlig i forbindelse med D-dagen. Allierte flyangrep mot tyske skip i området vekket mistanke hos okkupasjonsmakten. Skipet «Hans Leonhardt» lastet med 3000 tonn ammunisjon ble bombet og sprengt utenfor Kvamsøya 1. juni 1944. Stasjonen ble gitt opp i januar 1945 og agentene evakuert av «Shetlands-Larsen» om bord på KNM «Vigra» .
Agentene hadde fått hjelp av folket på de to gårdene i Oksavika. Okkupasjonsmakten fant spor etter agentene da de gjennomsøkte gårdene tidlig i februar 1945. Mennene ble arrestert og forhørt under tortur av Gestapo i Ålesund. Deretter ble mennene internert i Falstad fangeleir ut krigen. Behandlingen av disse medhjelperne inngikk i rettsoppgjøret mot Gestapomannen Josef Schlossmacher etter krigen.
Kåre og Kjartan Oksavik var tenåringer under krigen da de bisto agentene og fikk i 2015 tildelt minnemedaljen for innsatsen.
Achaean Range

Achaean Range er en fjellkjede med en høyde på opp mot 1 370 sentralt på Anvers Island i Det antarktiske arkipel. Den grenser i øst til Iliadbreen og Trojan Range og i vest til Marr forlandsbre og strekker seg 10 km nordvest fra Mount Agamemnon, før den svinger 19 km mot nordøst til Mount Nestor. Fjellkjeden ble kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1955 og ble navngitt av United Kingdom Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) etter akajere, en av motpartene i Trojanarkrigen i Homers Iliaden.
Stereosenter

Stereocenter eller stereogent senter, er et punkt i et molekyl, men ikke nødvendigvis et atom, som er bundet til atomgrupper, slik at bytting av to grupper gir et stereoisomer.
Kiralt senter er et stereosenter, som består av et atom med fire ulike enheter, som danner to enantiomerer.  I organisk kjemi er dette oftest et karbon, fosfor eller svovel atom, men det også mulig for andre atomer å være stereosentere i organisk og uorganisk kjemi.
Termen stereosenter ble introdusert i 1984 av Mislow og Siegel.
She's Out of My League

Handling

Kirk (Jay Baruchel) er en gjennomsnittlig fyr på alle måter, som har en gjennomsnittlig jobb, en helt gjennomsnittlig kjæreste og fullstendig gjennomsnittlige venner. Men så slår Kirk opp med kjæresten, og alle som står ham nær blir sjokkerte over hvem som er hans neste dame – den vakre, nærmest perfekte Molly (Alice Eve), som er en klar tier på skalaen. Mange, inkludert Kirk selv, lurer på om hun egentlig er for perfekt for ham. Kan et slikt forhold vare i lengden?
We Are Your Friends

Handling

Cole, en ung DJ, sliter med å slå gjennom i den elektroniske musikkbransjen, men har ambisjoner om å bli en ledende plateprodusent. Etterhvert blir den eldre DJ-en James en mentor for ham, men når Cole finner tonen med James' kjæreste Sophie og forholdet mellom ham og James begynner å sprekke, blir han nødt til å ta vanskelige avgjørelser vedrørende sin egen fremtid.
Gullstikka 2012

Gullstikka 2012 var den ellevte Gullstikka-utdelingen og ble arrangert 15. mars 2013.
Tenna

Tenna er ei øy i Herøy kommune, Nordland. Det er bruforbindelse ved Tennsundbrua over Tennsundet til Sør-Herøy i nord. Arealet er 3,5 km².
Halldor Stenevik

Landslaget

Han ble tatt ut i Norges G17-landslagets EM-tropp til U-17 EM i Kroatia 2017.
Han ble tatt ut i Norges tropp til U19-EM 2019 i Armenia.
Golubac

Historie

Hovedartikkel festningens historie: Golubac festning
Byen Golubac ble sannsynligvis grunnlagt av Ungarn i det 13. århundret. Dagens bysentrum med havnen, ligger ca. 4 kilometer vest for festningen. Før selve festningen ble oppført var det på stedet en romersk bosetting kalt Columbaria. Festningen er mest sannsynlig grunnlagt i det 14. århundret. Gjennom hele middelalderen, var festningen åsted for en rekke slag, særlig mellom det osmanske riket og det ungarske kongedømmet. Festningen og dermed byen skiftet herredømme en rekke ganger mellom tyrkere, ungarere, serbere og østerrikere. I 1867 ble festningen endelig overdratt til den serbiske knez Mihailo Obrenović III.

Turisme

Festningen Golubac hører til de best bevarte i hele Serbia. I tillegg til denne finnes av attraksjoner den store Nasjonalparken Đerdap. Parken begynner ved Golubac og ender ved Tekija i nærheten av demningen og vannkraftverket Đerdap I. Byen Golubac befinner seg ved inngangen til Jernporten, et av de mest karakteristiske landskaper langs Donau.
Nina Grünfeld

Smykkeprosjekt og humanitær pris

25. september 2015 lanserte hun det veldedige smykkeprosjektet Coexista på Nobels Fredssenter i Oslo. Overskuddet av salget går til bekjempelse av islamofobi, antisemittisme og ekstremisme. 12. januar 2019 mottok Nina Grünfeld Blanche Majors forsoningspris for sitt arbeide.

Filmkarriere

To av filmene i Nina Grünfelds filmografi er dokumentarer om hennes far. Den første dreier seg om hans barndom og bakgrunnshistorie, den siste om hans siste leveår. 
Hennes dokumentarfilm Ninas barn, som også er en bok utgitt på Kagge forlag i 2015, handler om det jødiske barnehjemmet i Oslo under andre verdenskrig. Faren hennes, Berthold Grünfeld, var et av barna der, og Nina Grünfeld er oppkalt etter bestyrerinnen Nina Hasvoll Meyer, som ble som en mor for barnehjemsbarna.
I dokumentarserien Alexia vs. verden fulgte hun den omstridte forfatteren Alexia Bohwim. Filmprosjektet startet i 2014, og serien hadde premiere på TV3 11. juni 2018. Prosjektet hadde fått støtte av Norsk filminstitutt, og Grünfeld har uttalt til media at hun tar sikte på å følge Bohwim i ytterligere 10–15 år.
Per 2019 arbeider Grünfeld med en kort-dokumentar om en jødisk bønnebok som forsvant under krigen, men ble funnet av en kristen prest og overlevert i 2015 til Det mosaiske trossamfunn i Oslo.
Prøysenfestivalen Blåklokkevikua

Prøysenfestivalen Blåklokkevikua arrangeres årlig av Prøysenhuset på Rudshøgda i Ringsaker en uke i juli, med aktiviteter, konserter og underholdning. I 2014 startet festivalen 23. juli med åpning av nytt Prøysenhus på det som ville vært Alf Prøysens 100-årsdag.