Færøyenes politiske system

Statsoverhode

Som del av det danske riket er Færøyenes offisielle statsoverhode dronning Margrethe II av Danmark, og hennes stedlige representant er riksombudsmann Dan Michael Knudsen. Ettersom Danmark er et konstitusjonelt monarki, blir allikevel statsminister Kaj Leo Johannesen Færøyenes fremste talsperson ved siden av Danmarks statsminister, Lars Løkke Rasmussen. Færøyenes statsminister er det formelle overhodet i statskirken på øyene, Fólkakirkjan, selv om den faktiske lederen er biskop Jógvan Fríðriksson. Embetet som statsminister har røtter tilbake til Lagtingets lagmann, men sistnevnte har sterkere paralleller til dagens lagtingsformann (ordstyreren i Lagtinget).

Regjeringen

Færøyenes regjering (landsstýri, «landsstyre») utnevnes og ledes av en statsminister (løgmaður, «lagmann»), og er den utøvende myndighet på Færøyene. Etableringen av regjeringen som institusjon kom som følge av Hjemmestyreloven av 1948, og senere har myndighetsområdet blitt utvidet med Fámjinerklæringen og den påfølgende Overtagelsesloven i 2005. Overtagelsesloven åpnet muligheten for at de færøyske myndighetene kan overta samtlige saker og saksområder, bortsett fra statsforfatningen, statsborgerskap, Høyesterett, utenriks-, sikkerhets- og forsvarspolitikk samt valuta- og pengepolitikk. I 2007 ble Fólkakirkjan, Færøyenes statskirke (og verdens minste som sådan), helt uavhengig fra Den danske kirke, og har statsministeren som sin (offisielt) øverste leder.
Utenriksforhold ivaretas fortsatt stort sett av regjeringen i København, men med Overtagelsesloven har Færøyene gradvis overtatt mer av dette saksfeltet. Færøyenes regjering kan overfor fremmede stater og i mellomfolkelige organisasjoner forhandle og inngå folkerettslige avtaler, herunder forvaltningsavtaler, der hvor dette fullt ut faller inn under deres saksområder. Færøyene har ikke egne ambassader, men derimot representasjoner (sendistovur) i Brussel (EU), København, London og New York.
Regjeringen har sete i Lagtinget, men medlemmene har kun stemmerett hvis de er valgt inn. Alle vedtatte lover skal godkjennes av statsministeren.

Politiske partier

De politiske partiene er uavhengige organisasjoner eller grupper som stiller lister ved valg på Færøyene. Siden tidlig på 1900-tallet har partiene spilt en viktig rolle i færøysk politikk, og før dette opererte alle folkevalgte som uavhengige representanter. Etter dannelsen av de første partiene i 1906 har ingen uavhengig kandidat lyktes i å innvelges på Lagtinget.
De to eldste partiene, unionistiske Sambandsflokkurin og separatistiske Sjálvstýrisflokkurin, ble stiftet som følge av striden om færøysk selvstyre i henholdsvis 1906 og 1909. Sjálvstýrisflokkurin ble imidlertid dannet som lagtingsgruppe allerede i 1906. Senere oppstod sosialdemokratiske Javnaðarflokkurin i 1926 og konservative Vinnuflokkurin i 1935, men bakgrunnen for disse var heller økonomisk politikk. I 1940 gikk Vinnuflokkurin inn i dagens Fólkaflokkurin. I 1948 så Tjóðveldisflokkurin dagens lys, som et mer radikalt separatistisk og sosialistisk parti, og dette på grunn av misnøyen med utfallet av folkeavstemningen to år tidligere. Det yngste av dagens seks lagtingspartier, kristendemokratiske Miðflokkurin, ble stiftet i 1992 etter intern misnøye i Kristiligi Fólkaflokkurin. Andre politiske partier har hovedsakelig vært for kortvarige blaff å regne.