google/wiki40b huggingface dataset:
Praksiskandidat

Praksiskandidat er et begrep innen fag- og yrkesopplæring for en person som har yrkespraksis, men som mangler den nødvendige teoridelen for å få fag- og svennebrev. Praksiskandidaten tilbys opplæring i bedrift, som må være et godkjent lærested. Den praktiske opplæringen skal være allsidig og dokumentert. Varighet for skal være minst 25 % lenger enn det som er vanlig praksistid i faget, og opplæringen skal dekke de mest vesentlige delene av fagets læreplan.
En praksiskandidat er fritatt kravet om bestått i alle fellesfagene fra videregående skole for å kunne gå opp til fag- eller svenneprøve. Det kreves derimot en egen tilrettelagt eksamen for praksiskandidater som må bestås før kandidaten kan avlegge fag- eller svenneprøve.
Bergens Kalvskinn

Bergens Kalvskinn, også kjent som Bjørgvin Kalvskinn (fra norrønt Bjǫrgynjar Kálfskinn), er en jordebok eller register over kirkens eiendommer i det daværende Bergen bispedømme (Dioecesis Bergensis) på midten av 1300-tallet. For ettertiden er den et uvurderlig «tidsvindu» til økonomiske, eiendomsmessige, juridiske og sosiale forhold i senmiddelalderen på Vestlandet, på denne tiden Norges politiske og økonomiske sentrum.
Det antas at arbeidet med jordeboken ble startet mellom 1310 og 1320 av biskop Audfinn, og ble avsluttet rundt 1350-60. I middelalderen hadde den katolske kirken en stor del av sin inntekt fra sine omfattende eiendommer i landet. Jordeboken som den fremstår i dag har 40 håndskrevne blad, men ut fra paginering og innholdsfortegnelse er det klart at det mangler litt mer enn 10 blad mot slutten.
I historiske skrifter forkortes Bergen Kalvskinn gjerne som B.K. eller bare BK.
Den digitale versjonen av faksimileutgaven fra 1990 er tilgjengelig på Digitalarkivet (se lenke under).

Forsiden

REGISTRUM
PRÆDIORUM ET REDITUUM

AD ECCLESIAS DIOECESIS BERGENSIS SAECULO P. C. XIV.
PERTINENTUM,
VULGO DICTUM «BERGENS KALVSKIND»

()
Det er gjort følgende forenklinger for å gjengi den gotiske teksten: o skal være ö, a skal være á, samt at liten y (i Björgynar) og liten k (i Kalffkinn) og er annerledes, se gjerne Digitalarkivet for «originalen».
Miðvágur

Miðvágur (IPA: [ˈmiːvɔavuɹ], dansk: Midvåg) er et tettsted på Færøyene, sør på øya Vágar. Miðvágur var administrasjonssentrum i Miðvágs kommuna frem til 1. januar 2009, da fikk tilsvarende funksjon i nye Vága kommuna. 1. januar 2009 hadde Miðvágur 1 062 innbyggere, en liten økning fra 1980- og 1990-tallet. Dette gjør Miðvágur til et av Færøyenes største tettsteder.
Antageligvis var Miðvágur, fra vikingtiden, et av Færøyenes opprinnelige tingsteder. Miðvágur er imidlertid første gang nevnt i Hundebrevet fra slutten av 1300-tallet, men ting tyder altså på at stedet er eldre. I 1899 gjorde Færøyene sin største grindfangst noensinne, med 1 300 individer i Miðvágur.
Et kjennetegn på dialekten i Miðvágur er at «i» og «ið» i slutten av ord uttales som /i/, og ikke som /e/ slik som i øvrige færøyske dialekter.
Dakshin Dinajpur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 670 931 innbyggere i distriktet, mot 1 503 178 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 14,13 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,68 % i 2011 mot 16,37 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 948 i 2011 mot 966 i 2001.
Ramdala

Ramdala er et tettsted i Karlskrona kommune i Blekinge län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 217 innbyggere.
Colombiadykker

Beskrivelse

Colombiadykkeren ble cirka 33 cm lang. Hodet og oversiden var stort sett mørk grå eller nærmest sort, mens selve krona var dusere grålig. Kinnene, halsen og brystet var nøttebrunt, mens undersiden var gråhvit. I skillet mellom den nærmest sorte oversiden og den gråhvite undersiden var fuglen nøttebrun ispedd gråhvitt og mørkere grått.

Annet

Arten var tallrik på Totasjøen til ut på 1940-tallet, og den ble tidvis observert på andre mindre innsjøer i nærheten opp til innpå 1950-tallet. I 1968 ble populasjonen på Tota estimert til cirka 300 individer, men i 1972 ble kun ett individ observert, og i 1977 1–3 individer. Etter dette har aldri fuglen blitt observert, til tross for at det ble organisert leteaksjoner etter den i både 1981 og 1982. Man regner med at drenering av våtmarkene var hovedårsaken til at den døde ut, men i 1944 ble også regnbueørret (Oncorhynchus mykiss) introdusert til innsjøen. Den predatoriske atferden til denne arten kan ha vært en medvirkende årsak, sammen med forurensning, innhøsting av siv og jakt.
Pikene fra Rochefort

Om filmen

Pikene fra Rochefort er en underholdende, lystig, fargeglad og sukkersøt danse- og syngefilm. Den er den tredje i en uformell «romantisk trilogi» av Demy-filmer med flere av de samme skuespillerne, rollefigurene og stiltrekkene. Filmen kommer etter Lola, piken fra kaiene (1961) og Paraplyene i Cherbourg (1964). Den ble som forgjengeren en stor suksess i Frankrike.

Handling

Pikene fra Rochefort handler om de vakre tvillingsøstrene Delphine (spilt av Catherine Deneuve) og Solange (Françoise Dorléac) som lengter vekk fra den lille havnebyen Rochefort der de gir danseundervisning. Da et dansekompani ankommer for å opptre på torget, blir livet forandret for mange i byen.

Musikk

Filmmusikken er komponert av Michel Legrand, som har skrevet musikk til en mengde filmer, mens tekstene er skrevet av manusforfatter og regissør Jacques Demy selv. 
Som i Paraplyene i Cherbourg ligger musikksporet med tilbakevendende hovedtema under hele handlingen til forskjell fra musikaler der selvstendige musikknumre står atskilt fra dialogen og hverandre. De mest berømte sangene fra Pikene fra Rochefort ble den energiske Chanson des Jumelles og Chanson de Maxence (You Must Believe in Spring), selv om musikken ikke ble like stor internasjonalt som den fra Paraplyene i Cherbourg.
Billboard Hot 200

Billboard Hot 200 er en hitliste som presenterer de 200 mest solgte/populære album (inkludert EP-er) i USA for øyeblikket og brukes oftest som en indikasjon på en artist eller gruppes popularitet. Listen er basert på avspillinger på radio og platesalg, der målingen begynner hver mandag og slutter på søndag. Resultatene kontrolleres på torsdager og publiseres på lørdag.
Som regel er det de album som havner på førsteplassen, «number ones», som huskes best.
Det første albumet på Billboard Hot 200 var Belafonte av Harry Belafonte 24. mars 1956. Den nåværende nummer 1-albumet er «21» av Adele.  (13. juni 2012).
Klostergata 18 (Moss)

Husets historie

Før het klostergata "Radet". Navnet ble endre til Klostergata i 1882 når den første gatenavn-dåp fant sted. Ved denne anledningen ble "Radet" forandret til "Klostergaden". Klostergata var en håndsverksgate, som vil si at det bodde mange håndverkere i gaten.
Huset er bygd på starten av 1800-tallet men det er grunn til å tro at huset kan være eldre og at det ble bygd fortsatt når gatenavnet var "Radet". Klostergata 18 har i dag 2 etasjer, kjeller og loft. På et kart fra 1700-tallet fremstår ikke huset, mens på et kart fra fra 1885 og 1914 kommer huset opp, men med husnummer 22. Et kart fra 1768 viser også at klostergaten var tettbygd. Klostergata 22 har derfor hatt og har naboer i dag.  Klostergata 18 byttet husnummer fra 22 til 18 i 1929.

Huset byggestil

Tatt i betraktning til et gammelt bilde fra Østfold Fylkes billedarkiv  er huset er bygd i tømmerstil. Huset er typisk for tiden 1800-1900 tallet. Det er et tømmerhus som er satt på kledning, dette kan man se på hjørnene som har fått en ekstra list rundt. Taket er også hevet. Det er grunn til å tro at det ble brukt tømmer i første etasje og reisverk i andre etasje/loft. Huset har også et skur på høyre side av huset, som før i tiden mest sannsynlig ble brukt som utedo eller vedbod. Utifra det gamle bildet og fra dagens standard er det grunn til å tro at huset alltid har vært kledd med hvitmaling.

Beboere

I 1891 i følge mosshistorielag.no bodde det 2 personer i klostergata 18 (22 som husnummeret var da). F.Olsen som var vaskekone. O.Lauritsen som var cellulosearbeider. Vi antar at disse to bodde sammen. Som skrevet i husets historie var Klostergata en håndsverksgate. Men i folketellingen fra 1891 beviser det at det ikke bare levde håndverkere i gaten, men også arbeidere som O.Lauritsen fra middelklassen.   
I folketellingen fra 1910 var det 10 personer registrert på husstanden. Husfar og Husmor var Gulbrand og Mathilde Johansen. Vi tolker det slik at Petter, Gudmund, Hans og Martha Gulbrandsen er deres barn. Petter var gift med en Mathilde og de hadde sønnen Hans Gudbrandsen som mest sannsynlig var oppkalt etter sin onkel. I tillegg til de direkte familiemedlemmene var det 2 andre personer registrert på samme husstand, dette var A. Andersen fra Sverige som mest sannsynlig kjente Gulbrand gjennom samme yrke som murer. Han står registrert som losjerende som hører til familien, så han var nok familievenn. Den andre personen er Fredrikke Olsen, som er registrert som enslig losjerende, ugift . 
Hverken Hans eller Gudmund står registrert som fraværende fra bostanden. Dette var nok på grunn av deres jobber. Hans som matros og Gudmund som fyrbøter , altså den som passer varmen under en ovn eller dampkjele i en fabrikk, damplokomotiv eller dampskip. Det er grunn til å tro at Gudmund jobbet på ett dampskip siden han ikke står registrert som boende i huset.
Tonstad (Trondheim)

Tonstad er et boligområde på Tiller i Trondheim. Boligområdet ligger mellom E6, John Aaes veg og Sjetnmarka. I tillegg til boligene ligger det også flere forretninger langs E6 ved Tonstad. 
Gården Tonstad ble ryddet i vikingtiden eller middelalderen (800-1350) og tilhørte antagelig en kirkelig institusjon, da den etter reformasjonen ble krongods. Gården hadde etter det flere eiere. I 1937 overtok Trondheim kommune parseller fra Tonstad for å bygge flyplass i området. Flyplassen ble aldri bygd, og området ble i stedet brukt til å bygge ut Tillerbyen, med butikker, forretninger og kjøpesentre. Tonstad skole ligger på Tonstad.
The Normal Heart (skuespill)

The Normal Heart er et teaterstykke skrevet av Larry Kramer.
Skuespillet handler om hiv- og aids-spredningen i New York i tidsrommet mellom 1981 og 1984, sett fra øynene til forfatteren og homoaktivisten Ned Weeks. Ned foretrekker større, offentlige konfrontasjoner i motsetning til de rolige, private strategiene foretrukket av kollegene, vennene og kjæresten Felix Turner. De ulike meningene leder til krangler og diskusjoner som kan hindre dem i å nå sitt felles mål.
Skuespillet hadde premiere Off-Broadway i 1985 hos The Public Theater, og ble satt opp igjen i Los Angeles og London i 2004. Den hadde premiere på Broadway i april 2011. John Benjamin Hickey og Ellen Barkin vant Tony Awards for rolleskildringene i Broadway-debuten.
Det var lenge planlagt en filmversjon av stykket, og artisten Barbra Streisand hadde lenge filmrettighetene. Hun samarbeidet med Kramer om å skrive manuset, men andre prosjekter kom i veien for henne. Streisand ansatte en ny manusforfatter som kunne holde seg trofast til teaterstykket og samtidig gjøre manuset filmvennlig. Det manuset sto ferdig i 1995, og HBO tilbød seg å finansiere filmen. Ifølge Streisand tilbød ikke filmselskapet nok penger til å imøtekomme Kramers krav, og da regisserte hun Speilets to ansikter (1996) i stedet. Ryan Murphy ble deretter valgt til å regissere filmen for HBO, og The Normal Heart hadde premiere 25. mai 2014. Den vant en Primetime Emmy Award for beste TV-film.
Roosevelt Lake

Roosevelt Lake (også kjent som Theodore Roosevelt Lake eller Lake Roosevelt) er en innsjø i Gila County i delstaten Arizona i USA. Innsjøen er lokalisert ca. 130 km nordøst for Phoenix i Salt River-dalen, og er den største innsjøen (eller vannreservoaret) som i all sin størrelse finnes i Arizona (Lake Mead og Lake Powell er større innsjøer, men de er delvis lokalisert i nabodelstatene Nevada og Utah). 
Innsjøen ble dannet under konstruksjonen av demningen på Salt River i 1911 og er det eldste av de seks vannreservoarene i Arizona som ble konstruert gjennom Salt River Project (SRP). Innsjøen kommer også først når det gjelder vannlagringskapasitet blant de seks vannreservoarene. Den kan lagre opp imot 203 900 km³ vann. Roosevelt Lake ble navngitt etter den 26. amerikanske presidenten Theodore Roosevelt, som også ga den tilhørende dammen (Rooseveltdammen) navnet i mars 1911. 
Roosevelt Lake er en populær turistattraksjon inne i Tonto National Forest (TNF), og fasilitetene rundt innsjøen er styrt av ledelsen TNF-ledelsen.

Geografi

Roosevelt Lake ligger i sentrale deler av Arizona. Nesten hele innsjøen ligger innenfor Gila County, men en liten del ligger i Maricopa County. Den er lokalisert 6 km overfor Apache Lake (et SRP-reservoar på Salt River). Omkring 16 km av den opprinnelige elven inngår i innsjøen, og i den motsatte retning har man en av dens største sideelver, Tonto Creek. 13,5 km av denne elven inngår i innsjøen. Innsjøen dekker mye av de sydlige delene av Tonto Basin, et lavtliggende område mellom Sierra Ancha-fjellene, Mazatzalfjellene (ikludert Four Peaks) og Superstitionfjellene. State Route 188 går langs store deler av kysten av innsjøen. Tonto National Monument er lokalisert 6 km fra Rooseveltdammen, deler av monumentet gir god utsikt over vannreservoaret.

Reakreasjon og fauna

Fisking er en vanlig rekreasjonell aktivitet på innsjøen. Innsjøen er hjem til en del fiskeslag, som blant annet Pomoxis, karpe, solabborer, Pylodictis olivaris, Ictalurus punctatus, Micropterus dolomieui  og Micropterus salmoides. Det er satt opp fiskekvoter for de to sistnevnte artene. 
Inntil nå har innsjøen og området rundt også vært hjemsted for en stor populasjon av den utrydningstruede fuglen Empidonax traillii. 
Det er også bygd en bro over Roosevelt Lake, der State Route 188 krysser innsjøen nordøst for Rooseveltdammen.
SPARC64/OS

SPARC64/OS var et 64-biter operativsystem som ble utviklet av HAL Computer Systems, og lansert i 1995 for 64-bit mikroprosessorene SPARC64 og SPARC64 II. Første versjon ble skrevet med kompilatoren SPARCompiler C 2.0.1.
SPARC64/OS var en avart av UNIX SVR4, som var basert på Solaris 2.4. SPARC64/OS var den første 64-bit utvidelsen av Solaris, og det første operativsystemet som ble skapt for mikroprosessorer som var bygd etter versjon 9 av SPARC-spesifikasjonen.
Den 15. juli 1996 ble operativsystemet anerkjent av X/Open, som et system som fullt ut fulgte standarden XPG4 Base 95 Profile, som var sammensatt av standardene POSIX-1 (ISO/IEC 9945-1:1990), POSIX-2 (ISO/IEC 9945-2:1993), FIPS 151-2 og FIPS 189.
SPARC64/OS støttet NFS 3.0, Veritas Volume Manager, og Jumpstart.
Niedersachsens landdag

Historie

Etter avslutningen av den andre verdenskrigen grunnla den britiske militærregjeringen 1. november 1946 delstaten Niedersachsen. Delstaten omfattet de tidligere selvstendige delstatene Fristaten Braunschweig, Provinsen Hannover, Oldenburg og Schaumburg-Lippe. Parlamentet holdt i begynnelse til i Hannover Congress Centrum og flyttet inn i Leineslottet i 1962.

Valg

Valg til landdagen holdes hvert femte år. Niedersachsen er oppdelt i 87 valgkretser og Landdagen skal ha minst 135 medlemmer. Velgerne får to stemmesedler. Med førstestemmen velges en kandidat fra valgkretsen og med andrestemmen et parti. Utfallet av partivalget bestemmer fordelingen av de resterende 48 representanter. Andrestemmen avgjør også styrkeforholdet mellom partiene i landdagen. Dersom et parti har fått flere direktevalgte mandater enn det partiet tilkommer i partivalget, beholder partiet de direktevalgte medlemmene av parlamentet. Samtidig utvides parlamentet med såkalte overskuddsmandater og utlikningsmandater, slik at fordelingen mellom partiene blir i samsvar med partivalget.

Valgperioden 2008-2013

Valget i 2008 ga følgende mandatfordeling: CDU 69, SPD 47, FDP 13, De Grønne 12 og Die Linke 11. Da ett av medlemmene av Die Linkes gruppe, Christel Wegner bl.a. hadde uttalt seg positivt om oppføringen av Berlinmuren, ble hun ekskludert fra gruppen.

Valgperioden 2013–2018

Etter valget 20. januar 2013 fikk landdagen en endret sammensetning: CDU 54, SPD 49, FDP 14, De Grønne 20 representanter, tilsammen 137. Minimumsantallet representanter i landdagen var 135, men CDU fikk flere direktevalgte representanter (54) enn det partistemmen skulle tilsi (53). Partiet beholdt det 54. mandatet (overskuddsmandat), men dette ble utliknet med ytterligere ett mandat til opposisjonen.
Paraphanis

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Etiopia.
Ammoniumsulfat

Egenskaper

Ammoniumsulfat danner store rombekrystaller, smaker noe saltaktig og er lettløst i vann. Vannløsningen taper litt ammoniakk ved koking og danner et surt sulfat. Ammoniumsulfat er ikke løselig i etanol eller flytende ammoniakk. Hvis det tørre saltet varmes opp, begynner det, uten å smelte, å avgi ammoniakk allerede ved 100 °C. Ved 300 °C henfaller saltet fullstendig til ammoniakk og svovelsyre.
Gjeldsoppgjøret med Danmark

Gjeldsoppgjøret med Danmark er vanlig betegnelse på den deling av den felles Dansk-Norske statsgjeld som fant sted etter oppløsningen av Danmark-Norge i 1814. Det opprinnelige danske kravet ved forhandlingenes start i 1815 var 6 millioner spesiedaler av en anslått total dansk-norsk statsgjeld på 30 millioner spesiedaler. Etter press fra stormaktene ble det i 1819 forhandlet frem en avtale, hvor Norge ble pålagt å betale Danmark 3 millioner riksdaler hamburger banco.
I Norge var det stor motstand mot avtalen og den fremkalte den mest dramatiske krisen i Unionen mellom Sverige og Norge før selve oppløsningen i 1905. Ved samlingen av Stortinget i 1821 truet kong Karl Johan den norske nasjonalforsamlingen med troppesamling på Etterstad for å få godkjent avtalen. På tross av sterk motstand måtte Stortinget gi etter og godta betaling til Danmark. Da Finansdepartementet i 1820 lyktes å skaffe et lån fra et tysk bankierfirma (på folkemunne kjent som tyvelånet, både pga. årstallet men også pga. lånets effektive rente på 12 %), ble kong Karl Johans forsøk på å bruke gjeldsoppgjøret for å presse frem en tettere union og en sterkere kongemakt avvist.
Gammel innsjø

En gammel innsjø (engelsk ancient lake) kan defineres som en innsjø som har inneholdt vann i mer enn én million år.
Innsjøer er som regel kortvarige fenomener i geologisk forstand fordi de raskt blir fylt igjen med sedimenter, eller fordi utløpselva graver seg ned til samme nivå som bunnen i innsjøen og tømmer den. I sjeldne tilfeller kan tektoniske krefter gjøre at bunnen synker inn like raskt som sedimentene legger seg, og da kan en innsjø eksistere i mange millioner år.
Gamle innsjøer er isolerte og stabile økosystemer. Det vil derfor utvikle seg mange endemiske arter i slike innsjøer. Et kjent eksempel er de mange ciklideartene i Tanganyikasjøen og Malawisjøen.
Gjønnes stasjon

Grunnbrudd oktober 2008

Plattformene, og sporet på stedet, ble alvorlig skadet ved et grunnbrudd natt til 19. oktober 2008. Bakken under den ene delen av stasjonen ble presset opp om lag 3 meter. Dette medførte at et av sporene ble dreid 90 grader, slik at det ble stående på høykant. Under det andre sporet dannet det seg en 3 meter dyp dump. Hendelsen er sannsynligvis forårsaket av press på leirmassene i bakken fra et stort deponi av steinmasser på nabotomta, som Jernbaneverket bruker i forbindelse med utvidelsen av jernbanesporet gjennom Bærum.
Pulp

Biografi

Pulp ble startet av Jarvis Cocker (f. 1963) (vokal, gitar, keyboards) i 1978 under navnet Arabicus Pulp. Bandet skiftet raskt navn (og medlemmene skiftet også hyppig) til bare Pulp. Bandet debuterte i 1983 med singelen «My Lighthouse», og fulgte opp med «Everybody's Problem» og albumet It samme år, på plateselskapet Red Rhino Records. I 1984 ble Russell Senior (gitar, fiolin) med i bandet, og året etter kom også Candida Doyle (keyboards) med. Album nummer to, Freaks, kom i 1986 på Fire Records.
Medlemmene fortsatte å komme og gå, av sentrale medlemmer de første årene bør nevnes Simon Hinkler (keyboards), Wayne Furniss (trommer), Magnus Doyle (trommer) og Peter Mansell (bass). Ingen av disse ble værende særlig lenge. Nick Banks (trommer) ble med i 1987 og Steve Mackey (bass) ble med i 1988.
Pulp fortsatte å gi ut singler og EP-er med jevne mellomrom. I 1989 spilte de inn et album ved navn Separations, som de valgte å ikke gi ut (det ble gitt ut tre år senere av Fire, etter at Pulp hadde begynt å slå igjennom). I 1992 forlot de Fire til fordel for Gift, der de ga ut tre singler. Like etterpå signerte de på det atskillig større selskapet Island Records. Endelig ble omverdenen oppmerksom på dem, og albumet His 'n' Hers ble en mellomstor suksess. Med singelen «Common People» og albumet Different Class (begge 1995) lå Storbritannia for deres føtter. Nå hadde de fått en gitarist til, nemlig Mark Webber, som var sjef i fanklubben.
I 1997 sluttet Russell Senior. Året etter ga Pulp ut plata This Is Hardcore, og i 2001 kom deres hittil siste plate, We Love Life.
I 2011/12 samlet Jarvis Cocker bandmedlemmene som opplevde suksessen på 90-tallet. Pulp gjorde da en rekke konserter i Europa, Australia, USA og Latin-Amerika. På NME Music Awards 2012 mottok de prisen "Outstandins Contribution to Music Award". Gjenforeningskonsertene ble avsluttet med en arenakonsert i hjembyen Sheffield 8. desember 2012, den såkalte "Homecomming gig".
28. januar 2013 gav de ut låta "After You", den første på over et tiår.
De joniske øyers forente stater

Historie

Forut de franske revolusjonskrigene hadde De joniske øyer vært underlagt republikken Venezia. Med oppløsningen av denne enheten i freden i Campo Formio i 1797, ble øyene annektert av den første franske republikk, og da opprettet som et fransk departement i Hellas. Mellom 1798 og 1799 ble franskmennene fordrevet av en felles russisk-osmansk flåte. Okkupasjonsmaktene opprettet den septinsulære republikk, underlagt Det osmanske rike, med dens sikkerhet garantert av det russiske keiserdømmet, og hadde en viss uavhengighet og selvstyre fra 1800 og fram til 1807.
De joniske øyer ble deretter okkupert på nytt av Frankrike etter freden i Tilsit i 1807 mellom keiser Napoléon Bonaparte, tsar Alexander I av Russland og kong Fredrik Vilhelm III av Preussen etter Frankrikes seier mot russiske styrker i slaget ved Friedland. 2. oktober 1809 beseiret Storbritannia den franske flåten utenfor øya Zakynthos og erobret Kefalonia, Kythira og Zakynthos. Britene tok Lefkada i 1810. Øya Korfu forble besatt av franskmennene fram til 1814.
Wienerkongressen besluttet å plassere De joniske øyer under eksklusiv «beskyttelse» av Storbritannia. Til tross for britisk militær administrasjon garanterte det østerrikske keiserrike kommersiell status likestilt til Storbritannia. Dette opplegget ble formalisert med ratifikasjonen av «Maitlandkonstitusjonen» den 26. august 1817 som opprettet en føderasjon av sju øyer med generalløytnant Thomas Maitland som dens første lord høykommisjonær av De joniske øyer.
Den 29. mars 1864 signerte representanter fra Storbritannia, Hellas, Frankrike og Russland Londontraktaten av 1864 som sikret overføringen av herredømmet til Hellas, noe som var ment å sikre styret til den nyinstallerte kong Georg I av Hellas. Således, den 28. mai, ved proklamasjon av lord høykommisjonæren, ble De joniske øyer endelig gjenforent med Hellas.

Flagg

De forente stater av De joniske øyers flagg var basert på det britiske blue ensign med Markusløven på flaggduken, noe som hadde vært et symbol på joniske flagg siden tiden under republikken Venezia.

Språk

I henhold til den andre konstitusjon av republikken av 1803 skulle gresk være det fremste og offisielle språket, noe som var i kontrast til situasjonen under den septinsulære republikk. Italiensk var fortsatt i bruk, men hovedsakelig i offisiell sammenheng grunnet øyenes fortid. Den eneste øya hvor italiensk hadde en utstrakt spredning var Kefallinia hvor en stor andel av befolkningen hadde venetiansk italiensk som førstespråk.
Ringfinger

Ringfingeren er den fjerde fingeren (fra kroppen) på en menneskehånd. Den er lokalisert mellom den tredje og den femte fingeren – dvs. mellom langfingeren og lillefingeren. Fingeren kalles i anatomien digitus medicinalis, digitus annularis, digitus quartus, eller digitus IV. For å skille ringfingrene på de to hendene legges dexter (høyre) eller sinister (venstre) til etter navnet. I norsk kultur kalles ringfingeren også noen ganger gullbrand.
I vestlig kultur bæres gjerne gifteringen på denne fingeren.