Panzer IV

Historie og utvikling

Panzer IV var arbeidshesten til de tyske panserstyrkene, og var i bruk på alle frontene gjennom hele krigen. Det opprinnelige designet ble oppgradert mange ganger for å møte nye trusler.
1. januar 1934 tok den tyske hærens våpendepartement fram en plan for en middelstung stridsvogn med maksimalvekt 24 tonn og en topphastighet på 35 km/h. Den skulle være utstyrt med en grovkalibret kanon med lav munningshastighet som skulle fyre sprenggranater. Den var ikke ment å ta opp kampen med andre stridsvogner. Heinz Guderian var opphavsmannen til kravene.
Krupp, Rheinmetall og MAN tok alle fram prototyper som ble testet i 1935.  Krupp sin vogn ble valgt som produksjonsvogn. Den første Panzer IV utgave A rullet av samlebåndet i oktober 1937, og 37 eksemplarer ble framstilt i løpet av et halvt år.
Mellom 1937 og 1940 forsøkte man å standardisere delene mellom Krupps Panzer IV og Daimler-Benz sin Panzer III.
En propagandaplakat fra 1940 hyllet Panzer IV som «vår tids riddere». For å utfylle rollen som kompanjong for Panzer III ble Panzer IV først utstyrt med 7,5cm KwK 37 L/24 kanon, som hadde god virkning mot upansrede mål. På grunn av løpets korte lengde (1 768 mm) og påfølgende lave utgangshastighet var kanonen ganske upresis. Som en sammenligning kan nevnes at L/48-utgaven av samme kanon er 3 899 mm lang.
Kamperfaring viste at 50 mm L/60-kanonen som var montert på senere modeller av Panzer III ikke var i stand til å hamle opp med andre stridsvogner på lang avstand. Panzer III hadde problemer med både sovjetiske T-34 og amerikanske M4 Sherman, som hadde kanoner i 76 og 75 mm kaliber.
Panzer IV hadde allerede en 75 mm kanon, og det var en åpenbar løsning å videreutvikle vogna som middelstung stridsvogn. Etter som hæren trengte en stridsvogn primært for å ta opp kampen med T-34 ble Panzer IV F modifisert med en 75 mm L/43-kanon. Drivverket ble utstyrt med bredere belter, ettersom vekten økte. De eldre vognene med 75 L/24-kanon ble hetende Panzer IV F1 og de modifisert ble hetende Panzer IV F2. F2-varianten fikk senere endret betegnelsen til Panzer IV G, og den ble produsert videre under dette navnet. Sent i 1942 ble G-varianten oppgradert igjen til den enda lengre 75 L/48-kanonen.
Panzer IV utgave G til J var en hard nøtt for Sherman og T-34 stridsvognene fram til slutten av krigen. Produksjonen fortsatte selv med den mer effektive Panther i produksjon, da Panzer IV var billigere og mer pålitelig.
Under den finske fortsettelseskrigen (1941–44) kjøpte Finland 15 Panzer IV J, men de kom for sent til å brukes mot sovjetiske eller tyske styrker under Lapplandskrigen (1944–45) for den sakens skyld. Etter krigen brukte finnene Panzer IV som øvingsvogn en liten stund. Syria brukte flere dusin Panzer IV i hvert fall fram til seksdagerskrigen. Norge brukte også Panzer IV rett etter krigen, de ble forlagt ved de viktigste flyplassene i såkalte panserbataljoner.
Fra 1943 ble overlevende E- og F-varianter pansret opp og utstyrt med 75 mm L/48-kanonen.

Teknisk

Panzer IV hadde et mannskap på fem. I tårnet satt vognkammandøren, skytteren og laderen, mens vognføreren og en mitraljøseskytter/radiooperatør satt foran i skroget.
Panzer IV A hadde 15 mm stålpanser på alle sider, med 10 mm på dekket og 5 mm under. Panseret ble oppgradert til 30 mm foran på skroget på utgave B, 50 mm på utgave E og 80 mm på H. Pansringen på sidene ble også økt, og vognene ble ofte modifisert med panserskjørt eller ekstra lag med panser.
Tidlige modeller hadde en 7,5cm KwK 37 L/24 kanon, som fyrte av sprenggranater. Etter hvert kom Panzer IV F2 og G med en 75 mm KwK40 L/43 med høyere munningshastighet og bedre panserbrytende egenskaper. Senere IV G-modeller og alle etterfølgende Panzer IV hadde den lengre 7,5cm KwK 40 L/48.
Alle variantene av Panzer IV hadde en 7,92 mm mitraljøse montert koaksialt med hovedskytset, og alle utgaver bortsett fra B og C hadde en ekstra 7,92 mm mitraljøse i skroget.
Panzer IV A hadde en Maybach HL 108 TR 12-sylindret bensinmotor med 230 hk (172 kW), noe som ga en topphastighet på 30 km/h og en rekkevidde på 150 km. Alle senere varianter hadde en Maybach HL 120 TRM-motor med 320 hk (239 kW). Topphastigheten varierte etter modell, girkasse (produsert av ZF), panser og bevæpning, men lå på rundt 40 km/h. Rekkevidden var rundt 200 km.
Som alle tyske stridsvogner fra krigens dager brukte Panzer IV bensin.