google/wiki40b huggingface dataset:
Tiramisù

Tiramisù er en av de mest kjente italienske dessertene. Den består av savoiardi, på norsk ofte kalt fingerkjeks dynket i kaffe og/eller marsala og mascarpone-krem. Navnet tiramisù på italiensk betyr «trekk meg opp» (tirami su), uttales (tiramiso), en referanse til den oppkvikkende effekten av kaffe (koffein) og sukker. 
På trass av den utbredte oppfatningen at tiramisù opprinnelig ble til på 1970-tallet i byen Treviso i Veneto i den østlige delen av Nord-Italia, er denne teorien ikke korrekt, selv om Treviso trolig skal ha æra for å ha gjort denne desserten kjent. Det er nemlig dokumentert at tiramisù er en relativt ny oppfinnelse, og at den kommer fra regionen Friuli på grensa til Slovenia og Østerrike. I en restaurant i Pieris i provinsen Gorizia/Gurize/Gorica ble det servert allerede på 1940-tallet en dessert som i 1948 fikk navnet tirime su på friulisk. Selv om navnet i praksis var identisk, dreide det seg om en helt annen dessert, som inneholdt verken fingerkjeks, mascarpone eller kaffe, og som ble servert på stetteglass. Det er derimot dokumentert med en restaurantrekning fra 1959 og to meny fra 1963 og 1965 at den nåværende versjonen av desserten ble servert under navnet tiramisù (italiensk) eller tirimi-su (friulisk) på et hotell i Tolmezzo i Carnia (Udine). I 2017 føyde det italienske Ministeriet for landbruks-, ernærings- og skogbrukspolitikk tiramisù til den offisielle lista over tradisjonelle jordbruksprodukter og næringsmidler for regionen Friuli-Venezia Giulia. 
Flere andre, mindre sannsynlige teorier og myter om kakens opphav eksisterer. En av de mindre glamorøse men minst urealistiske er at desserten ble laget for å kunne gjenbruke kake som var blitt gammel og kaffe som var blitt kald. Andre historier sier at den ble oppfunnet på 1600-tallet, og raskt ble populær blant hoff-underholdere, som trengte å trekke seg opp i de korte pausene mellom opptredener. En annen er at den ble oppfunnet på 1800-tallet, på oppfordring av Camillo Cavour, Italias første statsminister, som trengte den ekstra energien for oppgaven å samle Italia (men på den tiden hørte Friuli, der tiramisù senere skulle bli oppfunnet, til Keiserdømmet Østerrike).
Alpenes store nordvegger

Begrunnelse for oppføring i kategorien

Det er først og fremst alpinsportslige og historiske årsaker som har gitt de enkelte veggene plass i kategorien «stor nordvegg»; den absolutte høyden på veggen er mindre avgjørende. Begrepet «stor nordvegg» er altså ikke ensbetydende med «høy nordvegg». Det er mange høye nordvegger i Alpene, men altså bare seks i gruppen «stor nordvegg». For eksempel er nordveggen på Triglav i De juliske Alpene med sine 1500 meter en av de høyeste fjellveggene i Alpene. Men Triglav er forholdsvis lett å forsere, og regnes derfor ikke som en «stor nordvegg». Enkelte av de «store nordveggene» er egentlig nordvest- (f.eks. Eiger) eller nordøstvegger (Piz Badile), og kalles nordvegger for enkelthets skyld, og fordi det letter en enhetlig kategorisering.

Avklaring av begrepet «nordvegg»

Alpinklatrere knytter begrepet «nordvegg» til spesielle alpine vanskeligheter og farer som ikke forbindes med øst-, sør- eller vestvegger. På den nordlige halvkule har høye fjells skyggefulle nordvegger ofte mange ispartier og en større vanskelighetsgrad enn tilsvarende vegger som vender i de andre himmelretningene. Innen alpin klatresport står begrepet «nordvegg» for kulde og fare. Her står Eigers nordvegg i en særstilling, og bærer fortjent tilnavnet «Mordveggen» gjennom en rekke mislykkede bestigningsforsøk med dødelig utfall.

Andre store nordvegger i Alpene

Ved siden av de seks ovennevnte nordveggene finnes det en rekke andre kjente nordvegger i Alpene med høy vanskelighetsgrad, framfor alt:
Borçkademningen

Borçkademningen er en demning for energiproduksjon i Tyrkia. Den er anlagt som en av svært mange demninger på elva Çoruh i grensepvovinsen Artvin mot Armenia i nordøst. Installert vannkraftproduksjon er 300 MW, mens årsproduksjonen er på ca 1.039 GWh. 
Demningen er 86 meter høy, i betong. Reservoaret som demmes opp er på 11 km². Byggingen av anlegget startet i 1985 og den var ferdig i 2007.
Angra kjernekraftverk

Angra kjernekraftverk er et kjernekraftverk i Brasil som produserer elektrisk kraft. Det ligger på Itaornastranda i Angra dos Reis i Rio de Janeiro. Det er landets eneste kjernekraftverk. Byggingen av anlegget startet i 1971 og det ble satt i kommersiell drift 1. januar 1985.
Anlegget består av i alt to reaktorer som er av typen trykkvannsreaktorer (PHWR). Disse to reaktorene har tilsammen en maksimal elektrisk effekt på om lag 2 007 MW. En tredje reaktor er under utbygging, og vil øke den elektriske effekten med 1 350 MW. Byggingen av denne begynte i 1984, men stoppet opp alt i 1986 på grunn av politisk uenighet. I 2009 ble arbeidet tatt opp igjen, og den tredje reaktoren regnes å stå klar til drift i november 2014. Beliggenheten av kraftverket har nemlig vært et kontroversielt diskusjonstema. Angra dos Reis og nærliggende områder har stor befolkning, og er helt avhengige av turistindustrien. Området tiltrekker mange interesserte i marint liv. Årsproduksjonen ved anlegget i 2006 var på om lag 12 983 GWh elektrisk kraft.
André Rangelind

Idrettskarriere

Ragnelid deltok i Bislett 24h hour indoor challenge 2015, og kom der på 38.-plass i herreklassen. I 2016 vant han Karlstad 6-timmars, Borlänge Ultra og Svensk mesterskap på 100 km 2016 (Norrköping Ultra 100km). Han vant på nytt Svensk mesterskap på 100 km 2017, som var Borås Ultra 100km, og han vant også Karlstad 6-timmars og 100 km di Seregno della Brianza i Italia. 
Han deltok ikke i Svensk mesterskap på 100 km 2018. Han vant 100 kilometerssplitten under Skövde Ultrafestival, og kom på femteplass i Skövde Ultrafestival 24h.
Coll

Coll (skotsk gælisk: Cola) er en øy i indre Hebridene i Skottland.
Befolkningen teller ca. 160 personer (2001). Øya har ferjeforbindelse med naboøya Tiree og med Oban på fastlandet, og en småflyplass.

Geografi

Øya ligger på Skottlands vestkyst, vest for Mull og nordøst for naboøya Tiree. Den har et areal på 79 km².

Natur

Coll er en forholdsvis flat øy med et høyeste punkt på ca. 100 meter over havet. Øya er preget av mye vind, landskapet med treløse heier og lange sandstrender. Det er flere store, opptil 30 meter høye sanddyner. Øya er blant de områdene i Storbritannia som har flest soltimer per år, bare slått av naboøya Tiree. Coll har Storbritannias største bestand av den sterkt truede fuglen åkerrikse, som preger sommernettene med sin monotone kreksing.

Historie

Øya var sete for klanen MacLean of Coll, og det finnes et nå restaurert slott fra middelalderen, Breachacha Castle.
Helgeland prosti

Helgeland prosti er et tidligere prosti i Nidaros bispedømme.
Prostiet opphørte ved delingen i Sør- og Nord-Helgeland prostier.
Valsing

Valsing i bearbeiding av metall er en prosess hvor et metallstykke passerer gjennom to metallsylindere og derved klemmes så det blir tynnere og samtidig vier seg ut.
Mellom bakkar og berg med Skoglund

Reaksjoner etter en episode i 2002

Sommeren 2002 ble Skoglund møtt med hard kritikk og trusler fra kristenkonservativt og Israel-vennlig hold. Årsaken var en episode som inneholdt kritikk av Israels behandling av palestinerne. Episoden var med tidligere konsentrasjonsleirfange Alf Knudsen, som for anledningen befant seg i Auschwitz sammen med Skoglund. I løpet av intervjuets siste del kom Knudsen med kritikk av hvordan Israel i dag behandlet den palestinske befolkningen og dro paralleller til jødeforfølgelse på 1940-tallet. Finn Jarle Sæle, redaktør av den kristenkonservative avisa Norge IDag, reagerte særlig hardt og anmeldte Skoglund og programmet for jødehets.
Parakitter

Beskrivelse

Et fellestrekk for papegøyefugler er et stort og kraftig nebb, der overnebbet er krummet. De kalles derfor «krumnebb». Parakitter har et vegetarisk kosthold og spiser typisk bær, frukt, nøtter og frø.
Parakittene er sosiale dyr som lever i monogami, i livslange parforhold, og ofte opptrer i flokk. Noen arter kan bli opp mot en meter lange, mens andre kun blir en knapp desimeter.
Papegøyefugler har fire tær på hver fot og er zygodaktyler. To tær peker framover og to bakover. Dette gjør artene til dyktige klatrere. Venstre fot kan dessuten brukes som griperedskap, noe som gjør det enkel for dem å håndtere føden. Øynene sitter på hver sin side av hodet og gir papegøyene et omnidireksjonalt syn, der hele synsfeltet er skarpt. Artene regnes derfor som fluktdyr.
Noen av artene er flinke til å herme lyder fra andre arter, for eksempel mennesker. Ekte papegøyer har derfor blitt populære som kjæledyr. Jako (Psittacus erithacus) er i så måte kanskje mest kjent.

Taksonomi

Den systematiske inndelingen av papegøyefugler har vært gjenstand for debatt og endringer opp gjennom årene. Selv artsbegrepet har blitt debattert. I 2005 fant en gruppe forskere ut, at Strigopidae (New Zealand-papegøyer) var søstergruppen til alle andre papegøyefugler, og fuglene ble skilt som egen familiegruppe; Strigopidae. Dette støttes nå av stadig flere.
Tidligere var det vanlig å dele papegøyefugler inn i kun to undergrupper; kakaduer (Cacatuidae) og parakitter (Psittacidae). Stadig flere velger imidlertid å dele dem inn i tre superfamilier, men her behandlet som familier, som i fylogenien nedenfor og i henhold til de Kloet & de Kloet (2005) og Homberger (2003). I denne inndelingen har papegøyefuglene på New Zealand blitt skilt ut som egen familiegruppe, kalt New Zealand-papegøyer (Strigopidae). Dette støttes også av Christidis & Boles (2008) og del Hoyo og Collar (2014).
Nyere forskning viser at New Zealand-papegøyer trolig var den første gruppen som splittet fra gruppen med alle papegøyefuglene, tett fulgt av gruppen med kakaduer. Det har gjenstått å avklare om både Strigops og Nestor hører til i familien Strigopidae (Gill m. fl., 2010) eller om de må rankes i superfamilien Strigopoidea (Joseph m. fl., 2012)). I det ny omfattende bokverket «HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World» anerkjennes begge slektene som en del av Strigopidae.
Bembidion mannerheimii

Utbredelse

Bembidion mannerheimii finnes i nesten hele Europa, østover til Hviterussland. Den er også registrert fra Norge.

Utseende

Bembidion mannerheimii er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se), Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten Bembidion er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis

Bembidion mannerheimii tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Chr. Nielsen & Co

Chr. Nielsen & Co A/S var et norsk rederi tilholdende i Larvik. Firmaet ble etablert i 1869 under navnet Nielsen & Hesselberg av konsul Christian Nielsen og kaptein Nils Hesselberg.
Allerede i 1880-årene engasjerte firmaet seg i den nordnorske hvalfangsten gjennom etableringen av Laurvigs Interessentskab for Hvalfangst med Chr. Nielsen som disponent. Selskapet anla en landstasjon på Svartnes ved Vardø, og drev fangst her frem til forbudet i 1904. Nielsen startet da fangst ved Shetland og Svalbard.
I 1909 ble Hvalfangstselskapet Ocean A/S etablert med Chr. Nielsen & Co som disponent. Selskapet fikk lisens til å anlegge landstasjonen Ocean Harbour i New Fortuna Bay på Sør-Georgia, og transportskipet «Ocean» ble innkjøpt. Allerede første år ble det oppnådd godt resultat, og året etter ble Hvalfangerselskabet Norge A/S etablert med det flytende kokeriet «Solstreif» for fangst ved Sør-Shetlandsøyene.
I 1911/12 etablerte Chr. Nielsen & Co ytterligere tre hvalfangstselskap, nå for fangst ved Australia og New Zealand: A/S Spermacet, Western Australia Whaling Company og New Zealand Whaling Company. Ved Christian Nielsens død i 1914 kontrollerte rederiet 4 landstasjoner, 5 kokerier og 21 hvalbåter.
I 1928 ble rederiet engasjert i pelagisk hvalfangst gjennom etableringen av Hvalfangerselskapet Atlas A/S med kokeriet «Solglimt». Atlas ble i 1930 slått sammen med A/S Odd etter at A/S Thor Dahl hadde overtatt disponeringen av selskapet.
De pontiske fjell

De pontiske fjell er en ca. 1000 km lang fjellkjede i nordlige Anatolia i Tyrkia. Navnet viser til Pontos, det gamle greske navnet på Svartehavets sørkyst. Det offisielle tyrkiske navnet er Kuzey Anadolu Dağları, «de nordanatoliske fjell».
Fjellkjeden går i retning fra vest til øst parallelt med svartehavskysten fra Marmarahavet og inn i det sørvestlige Georgia. Det høyeste fjellet er Kaçkar Dağı på 3937 m. Fjellene er dannet som en del av den alpine fjellkjedefolding, og langs hele fjellkjeden går den store forkastningen som skiller den anatoliske kontinentalplaten fra den eurasiske. Sterke jordskjelv er vanlige i området. Det er ingen egentlig kystslette, og fjellene stuper for det meste rett ned i havet. Elvene Kızılırmak og Yeşilırmak bryter gjennom fjellkjeden fra sør og har dannet flate deltaområder der de renner ut i Svartehavet.
Fjellene er dekket av store skoger som består av nordmannsgran, orientgran, orientbøk, furu og svartfuru. Det er også to små bestander av libanonseder. Andre treslag er eik, lønn, asal, bjørk og einer. Av store pattedyr i området kan nevnes brunbjørn, ulv, gemse, besoargeit, hjort og rådyr. Fugleartene omfatter blant annet munkegribb, lammegribb, gåsegribb, dvergørn og tyrkerspettmeis. I den østlige delen er det noen fuglearter som ellers finnes i Kaukasus og Iran, som kurdistanhøne, kaukasusorrfugl, einerjernspurv og rødpanneirisk.
Amel (fornavn)

Etymologi

Amel er en variant av det arabiske kvinnenavnet og mannsnavnet Amal (arabisk: أمل), som betyr «håp».
Poul Nyrup Rasmussens tredje regjering

Poul Nyrup Rasmussens tredje regjering var Danmarks regjering fra 30. desember 1996 til 23. mars 1998. Den utgikk fra Socialdemokraterne og Radikale Venstre. Den 20. oktober 1997 ble Sundhetsministeriet utskilt fra Indenrigsministeriet som et selvstendig ministerium.
Oslo Maraton

Løypetrasé

Løypetrasé (pr 2012):
Løperne starter på Rådhusplassen og løper langs Drammensveien utover mot Skøyen. Der snus traseen og følger Frognerkilen tilbake mot Aker brygge, som løperne passerer etter 8 km. Deretter går løypa ut mot Operahuset. Løypa går videre ut mot Mosseveien, før den vender og snur tilbake til operaen. Deretter går løypa over Grønland. Mot slutten av løpet vender traseen tilbake mot Aker brygge før den vendes mot Stortinget og Karl Johans gate, som løperne løper ned. Fra Karl Johans gate er det en kilometer igjen til mål på Rådhusplassen. Maraton-løperne må to ganger gjennom denne løypa, mens halvmaraton-løperne løper denne en gang.
Tidligere sløyfe:
Løperne starter på Festningsplassen på Akershus festning og de løper defra sørover mot Bekkelaget før de snur ved Sjursøya. Derfra går løypen tilbake til sentrum hvor den også går gjennom deler av Karl Johans gate før den svinger vestover. Videre går traséen gjennom Frogner, før løperne igjen snur på Skøyen og følger E18 tilbake til sentrum og målgang tilbake på Akershus festning. Maratonløperne må to ganger gjennom denne løypa, mens halvmaraton-løperne løper denne en gang.
Papilio fuscus

Utseende

Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.  Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler).  I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.  
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.  Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.

Levevis

Parringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. 
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.  Larven lever som plantespiser. 
Papilio fuscus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Deputert

Deputert (latin: deputatus, via fransk député), fullmektig, representant. Vanligvis forstås ved deputert medlem av en folkevalgt lovgivende forsamling, f.eks. av Frankrikes Assemblée nationale (tidligere Chambre des députés). I det eldre dansk-norske administrasjonsspråk ble betegnelsen brukt om medlemmene av enkelte regjeringskollegier, f.eks. kanselliet og rentekammeret.

Brasil

I Brasil benyttes tittelen Deputado Federal for representanter til det brasilianske underhuset, Câmara dos Deputados. Videre benyttes Deputado Estadual for representanter til de lovgivende forsamlingene i hver delstat.
Viktorin Strigel

Viktorin Strigel eller Victorinus Strigel (født 16. eller 26. desember 1524 i Kaufbeuren, død 26. juni 1569 i Heidelberg) var en filippistisk luthersk teolog.

Liv og virke

Victorinus Strigel var sønn av legen Ivo Strigel. Han studerte ved universitetet i Freiburg i oktober 1542 og fortsatte til universitetet i Wittenberg for å studere filosofi og teologi. Der ble han en disippel av Philipp Melanchthon i 1544, tok magistregraden, og begynte selv å undervise. På grunn av den schmalkaldiske krig flyktet han med Melanchthon til Magdeburg og dro så til universitetet i Erfurt, der han også underviste. Fra Erfurt ble han anbefalt til Jena, der han var med på å grunnlegge gymnasiets academicum og fra 20. mars foreleste i filosofi, historie og senere over Melanchthons Loci Communes.
Han forsatte spå sin akademiske karriere som professor og rektor ved universitetet i Jena. Han støttet fastleggelsen av universitets konstitusjonen. Strigel underviste studenter i Jena i det forlatte dominikanerklosteret; dette var begynnelsen på det som skulle bli Collegium Jenense.
Med utnevnelsen av Matthias Flacius i 1557 gikk Strigel inn i den teologiske strid mellom gnesio-lutheranere og filippister, og tenderte mot en mer formidlende stillingtagen i pakt med Melanchthon. I 1559 ble han tatt i forvaring på grunn av sine teologiske synspunkter, og suspendert fra sine oppgaver. I 1562 flyttet han til universitetet i Leipzig for en lærepost der, og så dro han til Wittenberg, og så til sist til universitetet i Heidelberg i 1567, der han akseptert de reformerte nattverdslære.
Liviidae

Utseende

Små (men likevel større enn de fleste andre sugere), avlange, gjerne rødbrune insekter. De kan kjennes ved at forvingene er hornaktige og ugjennomsiktige, og ved at de kjegleformede utvekstene i ansiktet er vokst sammen og danner en flat "hylle" i pannen. Antennenes to innerste ledd er store og flate.

Levevis

Sivsugeren (Livia junci) er vanlig på heier der det vokser siv (Juncus spp.). Den danner galler på sivet, som skiller seg ut som buskete, røde kvaster.
Treskjegg

Alder

De første entene ble skapt av Ilúvatar rett etter at Aulë hadde skapt dvergene. De ble skapt for at Yavanna skulle vite at trærne ikke var helt ubeskyttet mot dvergene og øksene deres. Det er ikke kjent om entene ble satt til å sove helt til Alvenes oppvåkning, slik som dvergene ble, eller om de fikk lov til å vandre rundt i skogene. På den ene siden ønsket Ilúvatar at hans barn skulle være de første etter Ainuene som skulle gå i Midgard. På den annen side sier Treskjegg at han er den eldste av alle vesener i Midgard. Treskjeggs ord tilsidesetter Ilúvatars logikk, selv om det kan ses på som underlig siden Ilúvatar tvang Aulë til å sende dvergene inn i en slags transe-søvn fordi alvene skulle være de førstefødte.
Hvis Treskjegg våknet opp på samme tid som de første alvene ville han ha vært omtrent 11344 år gammel på Bilbos ellevtiførste (111.) fødselsdag, i år 3001 tredje tideverv. Det er ikke kjent hvor lenge før det første tidevervet at dvergene og entene ble skapt.

Statue

Det er planlagt å reise en statue av Treskjegg, av Tim Tolkien, J.R.R.s grand-nevø, nær sistnevntes tidligere hjem i Moseley, Birmingham.

Andre framstillinger

I Ralph Bakshis 1978 animerte versjon av Ringenes herre er det John Westbrook som skaper stemmen til Treskjegg. Stephen Thorne ga stemmen til Treskjegg i BBC Radios serie av boka i 1981.
I Peter Jacksons filmer To Tårn (2002) og Atter en konge (2003) er Treskjegg en kombinasjon av en stor animatronisk modell og en CGI konstruksjon. Stemmen er spilt av skuespilleren John Rhys-Davies, som også spiller dvergen Gimli.
I filmen To Tårn er entene ved Entatinget til å begynne med imot Munti og Pippins ønske om hjelp. Treskjegg bærer dem faktisk bort gjennom skogen, da Pippin får en ide. Han ber Treskjegg om å bære dem til Jarnagard, fordi dette er det Sarumann venter minst, og derfor heller ikke vil se etter dem. Da Treskjegg kommer til kanten av skogen ser han at Sarumanns orker har hugget ned for å bli brensel til Sarumanns krigsmaskiner. Treskjegg tar en impulsiv avgjørelse (antakelig det mest hastige han gjør i hele filmen), og kaller de på de andre entene. De drar til Jarnagard og greier å oversvømme den, ved å rive demningen Sarumann hadde bygd for å lede vekk vannet i elva Jarna.
I boka bestemmer Treskjegg og de andre entene seg for å angripe Jarnagard allerede ved entatinget. Da varer entatinget tre dager, og i løpet av disse dagene er Munti og Pippin sammen med den unge enten Bråbom (Bregalad).
Huldreslottet

Huldreslottet er et markant, isfritt fjell og den sørligste toppen i Borgmassivet i Dronning Maud Land i Antarktis. Det ble kartlagt av norske kartografer fra landmålinger og flyfoto tatt av Maudheimekspedisjonen (1949–52) og navnsatt av dem.
Winchesterkatedralen

Trivia

Katedralen i Winchester er nok en av de få katedralene som har fått en popsang tilegnet seg, da gruppen The New Vaudeville Band i 1966 ga ut sangen «Winchester Cathedral», og denne fikk høye listeplasseringer samme år. Sangen «Cathedral» med Crosby, Stills & Nash handler også om katedralen i Winchester.