google/wiki40b huggingface dataset:
Paradistichocera

Utseende

En middelsstor, gulbrun trebukk. Antenner, bein, hode og en midtstripe på pronotum er svarte. Hannens antenner er kamformede og rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotum er litt bredere enn langt med en butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede, hver dekkvinge med tre lengderibber, sprikende bakerst slik at deler av bakkroppen ikke er dekket.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia.
American Airlines Flight 587

Flyet

Flyet som opererte flyvningen den 12. november 2001 var en Airbus A300B4-605R fra American Airlines registrert N14053. Det fløy første gang 9. desember 1987, og ble levert til American Airlines 12. juli 1988. hadde gjennomført 37 550 timer i luften, fordelt på 14 934 flyvninger. Airbus A300 har en maksimal kapasitet på 375 passasjerer, og er designet til å vare 36 000 flyvninger, 60 000 flytimer eller 20 år.
Brun (slekt)

Brun er navnet til flere norske og andre skandinaviske slekter. En av disse føres tilbake til Mathias Brun som levde i Trondheim rundt 1650. Flere i denne slekten er framstående geistlige, og slekten kan godt kalles en presteslekt, til forskjell fra en av de andre, norske Brun-slektene som ofte kalles militærslekten Brun.
Mathias Bruns sønn var organist i Røros Johannes Brun (født 1669, død 1721). Hans sønn var Svend Busch Brun (født 1703, død 1784), kjøpmann, senere gårdbruker i Klæbu. Fra hans to sønner stammer den nålevende slektens to greiner. Johannes Brun (født 1729, død 1807) var sogneprest til Fjelberg. Hans halvbror Johan Nordahl Brun (født 1745, død 1816) var biskop i Bergen.
VetcoGray

VetcoGray har i over 100 år spesialisert seg i oppstrøms bore- og produksjonsteknologi for onshore-, offshore- og undervanns olje- og gassindustri.
Bedriften har 6000 medarbeidere som nå er en del av General Electrics olje- og gassteam, som leverer avansert teknologiske produksjoner og tjenester for produksjon, LNG, rørledninger, lagring, raffinerier og petrokjemi.
Monrad Mjeldes vei

Monrad Mjeldes vei er en blindvei som tar av fra Øvre Fyllingsveien på Laksevåg i Bergen. Arne Abrahamsens vei, Willy Valentinsens vei, Riplegården, Sverre Hetlands vei og Melkeplassen er knyttet til den.
Veien fikk i 1947 sitt navn etter kommuneingeniøren og motstandsmannen Monrad Mjelde som døde i tysk fangenskap under den andre verdenskrig.
Fort Raymond

Fort Raymond var en handelsstasjon fra 1807 til 1813 ved elvemøtet mellom Yellowstone River og Bighorn River i det nåværende Montana.

Pionerekspedisjonen

På våren 1807 ledet Manuel Lisa en gruppe på 50-60 mann på en handelsekspedisjon fra St. Louis opp Missourielven. På vei oppstøöms møtte de John Colter som hadde forlatt Lewis og Clarks ekspedisjon på dens vei hjem. Etter å ha tilbragt en tid som trapper i Rocky Mountains var han nå på vei tilbake. Ved møtet med Lisas ekspedisjon bestemte han seg imidlertid til å slutte seg til den.

Fortet bygges

Ved midten av november hadde Manuel Lisas ekspedisjon nådd Yellowstoneflodens og Bighorn Rivers elvemøte. Der bebynte man å bygge en handelsstasjon, Fort Raymond. Det var et sted som var nær kråkeindianernes vinterområder og dermed godt for pelshandelen. Bevere som ble jaktet på vinterstidere hadde tykkest og finest pels. På stedet var det godt med bygningssvirke og brensel fantes også i form av kull.

Den andre ekspedisjonen

Manuel Lisa dro i 1808 tilbake til St. Louis, der de pelsverk han hadde med overbeviste byens entreprenører om at hans idé var lønnsom. Ett pelshandelsselskap, Saint Louis Missouri Company, ble etablert, og en ny handelsekspedisjon utrustet. Denne var også under Lisas ledelse, men ble foretatt i det nye selskapets regi. Furuten Lisa deltok også flere av selskapsmennene, blant annet Pierre Menard, William Morrison og Andrew Henry. På våren 1810 forlot Andrew Henry og Pierre Menard, med John Colter som veiviser, Fort Raymond og bygde en handelsstasjon kalt Fort Henry ved Three Forks i nåværende Montana. Dette fort ble imidlertid raskt oppgitt etter noen måneder på grunn av fiendtligheter fra svartfotindianerne. Flere av fangstmennene ble drept og John Colter unnslapp med nød og neppe, men måtte vandre naken og barføtt avsted 300 km tilbake mot Fort Raymond.

Den tredje ekspedisjonen

I mens hadde Manuel Lisa atter reist tilbake til St. Louis; Pierre Menard tok seg tilbake til byen for å meddele ham at fangstmennene var blitt drept og Fort Henry blitt forlatt. Lisa utrustet da en unnsettelsessekspedidjon. Da den nådde Fort Raymond viste det seg at et anseelig lager av pelsverk hadde blitt samlet opp i Fort Raymond, og Lisa og Andrew Henry dro tilbake til St. Louis med store forretningsmessige forventninger om fremtiden. Men 1812 års krig kom imellom og Fort Raymond ble forlatt enten i 1812 eller i 1813.
Skogstjerne

Beskrivelse

Skogstjerne kan bli 5 - 20 cm, og den har små, skjellaktige blader nederst, og vanlige blader i en krans lenger opp. Bladene er lansettformet og helrandet.Det kan være en eller noen få stjerneformete blomster med langt skaft. De har som regel 7 hvite kronblad. Dette er uvanlig i norsk flora, men det kan også forekomme hos noen av de andre fredløs-artene. Et folkelig navn har vært "sjausysterblom" eller "syvstjerne", så dette har blitt lagt merke til. Blomstene er som oftest hvite, men av og til rosa. Hele planten kan ofte være rødaktig.  Frukten er en kulerund kapsel som er blågrå, og frøene har samme farge. Skogstjerne er vanlig over hele landet og går opp til 1600 m. i Lom. Den trives i all slags jord.

Systematisk navn

Skogstjerne ble gitt navnet Trientalis europaea av Linné i Species plantarum. Dette har vært det latinske navnet inntil ganske nylig da arten ble foreslått flyttet til fredløsslekten sammen med flere andre arter fra andre slekter. Denne nye kombinasjonen har raskt blitt tatt i bruk av Artsdatabanken . Imidlertid har man ikke foretatt flyttinga av fredløsslekta til familien Myrsinaceae (fredløsfamilien) som flere forfattere har foreslått, men heller akseptert APG_III sammenslåing av begge disse familiene (nøkleblomfamilien og fredløsfamilien). 
Slektsnavnet trientalis er et gammelt latinsk ord som angir tallet tre (først om myntenheten as), og som har vært et plantenavn fra middelalderen
Mellavmøll

Utseende

En liten (vingespenn 7-9 millimeter), ganske tettbygd, mørk møll. I motsetning til mange andre ekte møll har denne arten kontrastrike tegninger.
Antennene er trådformede og omtrent to tredjedeler så lange som forvingene. Hodet er kledt med hårlignende skjell som er grågule i midten, mørkere bak og på sidene. Forkroppen er forvingene er svartbrune, ofte med en litt bronseaktig glans. Forvingen har sølvhvite flekker som danner tre avbrutte tverrbånd, ytterst i vingen er det tre små, runde flekker. Bakvingen er mørkgrå. Larven er lysbrun med svart hode.

Levevis

Denne arten er knyttet til eiketrær der larvene utvikler seg i lav som vokser på stammer og greiner. Den kan også finnes på lavkledte steiner. Arten er muligens knyttet til lav-slekten Lepraria. De voksne sommerfuglene, som er aktive fra juli til august, sitter gjerne i sprekker i barken. De flyr trolig lite, men løper opp og ned på trestammene i varme sommernetter. Larven lever i et rør av silke kledt med lavbiter, og overvintrer.

Utbredelse

Den er kjent fra Norden og Mellom-Europa. I Norge er den bare funnet ved Fredrikstad i Østfold. Den ble vurdert som Nær truet (NT) i den norske rødlisten fra 2010.
EM i turn for kvinner 2008

Det 27. europamesterskapet i turn for kvinner ble arrangert fra 3. til 6. april 2008 i Clermont-Ferrand.
Tysse (tilhengerprodusent)

Tysse Mekaniske Verksted er en norsk produsent av tilhengere.  De er organisert som aksjeselskap, og holder til i Tyssebotnen på Osterøy i Hordaland.  De ble etablert i 1964 av Bertin Kåre Tysse.  Til å begynne med produserte de stiger, flaggstenger og tørkestativ, deretter vedkappsagen T400. Produksjon av tilhengere startet i 1972 og har siden vært hovedproduktet. I dag er Tysse tilhenger markedsleder i Norge.
Tysse Mekaniske Verksted har moderne produksjonslokaler på ca. 13.000 kvm og totalt uteareal på ca. 30.000 kvm. Bedriften har en av Norges mest moderne maskinparker innen tynnplatebearbeiding og utfører oppdrag innen stansing, nibling, knekking, robotsveising og montering av tynnplateprofiler og rør.
Bedriften har en egen konstruksjons- og utviklingsavdeling med betydelig erfaring og ekspertise  som benyttes i mange ulike sammenhenger. De produserer ikke bare etter spesifikasjoner fra kunde, men utfører også komplette oppdrag fra idé til ferdige produkter. Konstruksjonsavdelingen benyttes for å utvikle nye produkter, eller finne nye tekniske løsninger.
Tysse har leveranser til kunder i et bredt spekter; bygg og anlegg, fiskeoppdrett, engineeringsbedrifter, transportnæringen, offentlige etater, forsvaret etc.
Sentrifugalkraften

Sentrifugalkraften er en opplevd men ikke-reell kraft som tilsynelatende slynger et legeme bort fra et rotasjonssentrum. Opplevelsen skyldes legemets treghet (tilbøyelighet til å fortsette i rettlinjet bevegelse) når dets kurs blir dreiet av en ytre påvirkning.
Kraften som påvirker legemet til å følge en sirkelbue eller annen ikke-rettlinjet bevegelse er reell og kalles sentripetalkraft. 
Newtons 1. lov sier at et legeme vil fortsette rett fram med konstant fart hvis summen av kreftene som virker på legemet er lik null. Altså er sentrifugalkraften ikke en virkelig kraft. Den kraften som føles når man holder seg fast på en roterende karusell, sentripetalkraften, er kraften som kontinuerlig virker fra karusellen på en selv for å skape en sirkulær bevegelse. I en sirkulær bevegelse har man en kontinuerlig akselerasjon, mot sentrum og vinkelrett på bevegelsesretningen, og Newtons 2. lov om sammenheng mellom kraft og akselerasjon er oppfylt. 
Ifølge Newtons 3. lov har enhver kraft som virker fra det ene legemet på det andre, en motkraft som virker fra det andre legemet på det første, som er like stor og motsatt rettet. Dette betyr at legemet som går i bane utøver en motkraft på det som trekker mot sentrum, slik man kjenner hvis man med armen slynger rundt en gjenstand festet i en tråd.

Bruk

Ordet sentrifugalkraft brukes normalt ikke av fysikere, ettersom sentrifugalkraft ikke er en virkelig kraft. Sentrifugalkraft kan brukes som en tilnærming til å beskrive bevegelser i roterende koordinatsystemer der radielle bevegelser er små. Radielle bevegelser påvirkes også av corioliseffekten.
Sentrifugering er en teknikk som skiller stoffer fra hverandre ved hjelp av rotasjon. Ordet sentrifuge betyr flukt fra sentrum. Når man roterer stoffer i sirkel, vil de tyngste stoffene skille seg ut tangentielt fra rotasjonsretningen. Det er dette fenomenet en vaskemaskin benytter seg av ved sentrifugering. Når trommelen settes i rotasjon med høy hastighet, forsvinner vanndråpene ut av hullene langs rettlinjede baner som tangerer trommelveggen. Sentrifugalkraften brukes også for å separere atomer i forskjellige isotoper og for å separere molekyler med forskjellig tetthet.
Askim Gummivarefabrik

Askim Gummivarefabrik, fra 1971 kalt Viking-Askim og omtalt som Viking-konsernet, var et norsk industriselskap og en gummivareprodusent med hovedsete i Askim i Østfold. Selskapet ble etablert i 1920 som en fortsettelse av Viking Gummivarefabrik, grunnlagt av Peter Mathias Røwde i Heggedal i Asker i 1906. Fabrikken var Askims hjørnesteinsbedrift fram til den ble nedlagt i 1991.

Historie

Det var sunnmøringen, forretningsmannen og generalkonsulen Peter Mathias Røwde (1876–1955) som bygde gummivarefabrikken i Askim. Han grunnla allerede i 1900 engrosfirmaet Røwde & Co, som hadde agentur for utenlandske tekstiler og klær, samt kalosjer fra det svenske Gislaved. Røwde var imidlertid opptatt av at Norge skulle bli mer uavhengig av import, og i 1906 etablerte han Viking gummivarefabrikk i Heggedal i Asker. Fabrikken ble ødelagt av brann, og første verdenskrig forsinket planene om en ny fabrikk. Men 17. januar 1920 sto Askim gummivarefabrikk klar til bruk.
Valget falt på Askim på grunn av stedets tilgang til kraft og elektrisitet og nærheten til jernbane. Et annet fortrinn var at Askim var kjent for å ha de laveste skattene i Norge. Arbeidsstokken vokste raskt fordi etterspørselen var stor. Røwde som til å begynne med importerte gummikalosjer fra Sverige, var nå i gang med egen produksjon. Han hentet inn ekspertise fra Europa, noe som gjorde at produktene ble kjent for god kvalitet. Holdbarhetsstempelet var god reklame for Viking. Etter hvert utvidet man produksjonen til gummistøvler, sko, støvletter, sandaler, fotballsko og fra 1931 bildekk under merkenavnet «Viking». Viking Askim ble en hjørnesteinsbedrift som på det meste hadde 3000 arbeidere. Alle som bodde i regionen, hadde noen i familien som var tilknyttet bedriften. Sorgen var derfor stor da bedriften ble lagt ned på for godt på begynnelsen av 1990-tallet.
I 1971 ble selskapet omorganiser under navnet Viking-Askim og med fabrikker i Askim, Mjøndalen, Stavanger, Oslo (Gummifabriken National), Langevåg (skumgummi), Hokksund, Otta og Rjukan. I 1984 ble produksjonen av dekk skilt ut i selskapet Viking Dekk som ble overtatt av det svenske Gislaved.
FN-konvensjonen om veitrafikk

FN-konvensjonen om veitrafikk er en internasjonal avtale som skal tjene til å forenkle internasjonal veitrafikk og øke sikkerheten på veiene gjennom standardisering av trafikkregler blant avtalepartene. Konvensjonen ble vedtatt i FNs økonomiske og sosiale råds konferanse om veitrafikk 7. oktober til 8. november 1968. Konferansen resulterte også i Konvensjonen om veitrafikkskilt og signaler. Avtalen administreres av FNs økonomiske kommisjon for Europa (ECE).
Rikskansler i Storbritannia

Historie

Embetet har sitt opphav i det karolingiske monarkiet, hvor en kansler fungerte som vokter av kongens segl. I England ble det innført senest ved normannernes erobring i 1066, og kanskje tidligere. Noen kilder oppgir at den første rikskansleren i England var Angmendus, utnevnt i 605, det vil se lenge før England oppsto som en samlet statsdannelse, noe som gjør det til en tvilsom opplysning. Andre kilder oppgir at den første som utnevnte en rikskansler var Edvard Bekjenneren, som døde i 1066; dette plasserer opprettelsen i årene rett før normannernes invasjon.
Det ble vanlig gjennom middelalderen at embetet ble gitt til en biskop. Flere av erkebiskopene av Canterbury var også rikskanslere.
Oslo, 31. august

Internasjonalt

Filmen fikk også stor oppmerksomhet internasjonalt. Den hadde sin verdenspremiere i programmet Un certain regard i mai 2011 på filmfestivalen i Cannes, og vant «bronsehesten» som beste film på Stockholms filmfestival 2011. Filmen ble i tillegg valgt ut til å vises på Sundance-festivalen i januar 2012. I 2013 ble filmen nominert til César-prisen i Frankrike for beste utenlandske film.
Rebecca Nurse

Rebecca Towne Nurse (eller Nourse,  født 21. februar 1621 i Great Yarmoutn i England, død 19. juli 1692 i Salem Vikkage i Massachusetts) ble henrettet for trolldom av myndighetene i  Massachusetts Bay i New England i 1692 i Hekseprosessene i Salem. Hun var gift med  Francis Nurse, hadde flere barn og barnebarn, og var et godt respektert medlem av samfunnet. Selv om det ikke var troverdig bevis mot henne ble  hun dømt og hengt som en heks 19. juli 1692. Dette skjedde i en tid da Massachusetts kolonien var besatt med hysteri over hekseri og antatt at selve Satan bodde i kolonien. Hennes søstre,  Mary Eastey og Sarah Cloyce ble også anklaget for trolldom: Mary ble funnet skyldig og henrettet, men Sarah unnslapp
Orion (bille)

Utseende

En nokså stor og kraftig, matt brun trebukk. Antennene er litt over halvparten så lange som kroppen, noe sagtakkede. Pronotum er bredere enn langt, med rundede kanter og en bitteliten tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige med litt læraktig overflate og en svak, opphøyd lengderibbe.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (sørlige Brasil, Uruguay og Argentina).
East Bend kullkraftverk

East Bend kullkraftverk er et kullkraftverk i Boone County i delstaten Kentucky i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 648 MW, fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er Duke Energy Kentucky Co.
Anlegget ble bygget ut i årene 1975–1981. Brenselkilden er bitumenøst kull.
Padling under Europalekene 2019

Padling under Europalekene 2019 ble arrangert i Zaslavl Regatta Course i Minsk fra 25. til 27. juni. 341 utøvere fra 37 nasjoner deltok i 16 øvelser, fordelt på fem øvelser med kano og elleve øvelser med kajakk.
Golofa gaujoni

Utseende

En stor (opptil 48 millimeter), brunlig hornbille. Arten kan minne om arter som Golofa eacus og Golofa porteri. Hannen har et langt, tynt, krumt horn på hodet og et høyt horn på pronotum som er kledt med gule hår på forsiden.

Levevis

Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Arten er kjent fra Ecuador.
Torbjörn Törnqvist

Bakgrunn

Torbjörn Törnqvist vokste opp i Solna og gikk på Stockholms universitet hvor han studerte økonomi. Etter fullførte studier arbeidet han innenfor oljebransjen, først i British Petroleum, fra 1983 var han ansatt i det svenske oljehandelsselskapet Scandinavian Trading Company i Stockholm. Fra 1989 var han direktør for det sveitsiske oljehandelsselskapet Inter Maritime Group, og begynte i 1995 for seg selv med oljehandel, med base i Tallinn i Estland.

Etablering av «Gunvor»

På 1990-tallet ble Törnqvist kjent med Gennadij Timtsjenko (engelsk transkripsjon Gennady Timchenko), russisk-armensk ingeniør med finsk statsborgerskap som også drev handel med russisk olje. Sammen med Gennadij Timtsjenko etablerte Törnqvist i 2000 firmaet Gunvor, og i 2002 flyttet de begge til Genève i Sveits og drev oljehandel derfra. Firmaet vokste svært raskt og håndterte etter fem år en tredel av den russiske oljeeksporten. I en artikkel om partnerne og firmaet i avisen Financial Times ble fremgangen koblet til nære forbindelser med Vladimir Putin.

Privatliv

Törnqvist flyttet til Sveits etter år 2000, men er aktiv for svenske interesser og er svensk honorær konsul i Genève. Törnqvist er svært idrettsinteressert, spilte ishockey i sin ungdom, spiller tennis, er engasjert i regattaseiling og finansierer teamet Artemis Racing som blant annet har deltatt i America's Cup.
Nidarosdomens Guttekor

Nidarosdomens Guttekor (chorus puerorum cathedralis nidarosiensis) er Norges eldste guttekor. Det deltar regelmessig ved gudstjenester i Nidarosdomen og holder en rekke konserter rundt i Norge, Europa, Nord-Amerika og Asia. Koret regnes som et av de ledende guttekorene i internasjonal sammenheng. Hovedkoret har ca. 95 sangere i alderen 8 – 70 år, fordelt på 8 stemmegrupper. 
Opprinnelsen til koret finner seg allerede i 1100-tallet da stenhuggernes sønner fikk undervisning av prestene i Nidarosdomen og som gjengjeld måtte synge i gudstjenestene. Da Trondheim katedralskole ble etablert og undervisningen ble flyttet ut av Nidarosdomen hadde elevene ved Trondheim katedralskole korsang i domen som en fast plikt. Denne forbindelsen opphørte i 1806, og etter at domen i noen år hadde sangere fra andre skoler, og noen år var uten kor, ble guttekoret (re)etablert i 1927, i forkant av Olavsjubileet i 1930. Koret synger alt fra gregoriansk sang til nykomponerte korstykker, og fremfører med jevne mellomrom store korverk sammen med orkester og solister.

Aspirantkoret

Gutter som ønsker å begynne i koret må normalt fullføre 2 års opplæring som aspiranter. Denne opplæringen er tilknyttet Trondheim kommunale kulturskole. Opplæringen omfatter grunnleggende sang- og notelære, og allerede her blir guttene delt inn etter stemmeleie (sopraner og alter). Aspirantkoret har også egne opptredener, både alene og sammen med hovedkoret. I noen tilfeller kan koret ta inn sangere som ikke har gjennomført 2 år i aspirantkoret, hvis de kan vise til gode sangegenskaper og erfaring fra andre kor.

Hovedkoret

Hovedkoret er delt inn i 8 stemmegrupper. Disse er sopran (1 og 2), alt (1 og 2), tenor (1 og 2) og bass (1 og 2). På denne måten er koret i realiteten to selvstendige kor med komplett stemmebesetning. Denne inndelingen åpner for flere muligheter i konsertsammenheng, ved at de to korene kan variere mellom å synge sammen og hver for seg.
Hovedkoret består til enhver tid av 80 – 100 sangere. De yngste er 8 år når de har fullført aspirantkoret og tas opp i hovedkoret. Koret har ingen øvre aldersgrense, og har derfor hatt sangere helt opp til 70-årsalderen.
Thomas Jacobsen (offiser)

Utenriksfart

Jacobsen utdannet seg til sjøoffiser i Horten. I 1931 ble han vernepliktig offiser og året etter tok han radioskole. Fra 1932 til 1939 seilte han som styrmann. Han var ansatt i Fred. Olsen og seilte i passasjertrafikk på Newcastle.

Andre verdenskrig

Under andre verdenskrig tjenestegjorde Jacobsen som offiser i de norske styrkene i Storbritannia, hovedsakelig som sjef for minesveipere og korvetter. Norge overtok 23. oktober 1941 den britiske korvetten «Rose», som var stasjonert i Renfrew i Skottland. Jacobsen var sjef på «Rose» fra oktober 1941 til mai 1943. «Rose» tjenestegjorde som eskorte for Atlanterhavskonvoier og Jacobsen ledet fartøyet i kamp. Han var deretter sjef på «Potentilla» før han fra april til desember 1944 var han sjef på korvetten «Tunsberg Castle». Med disse skipene deltok Jacobsen også i operasjoner på norskekysten.

Havnefogd og havnesjef

Etter krigen gikk Jacobsen over i sivil skipsfart. I 1946 ble han havefogd i Kristiansand, der han var til 1955. Som havnefogd sto Jacobsen i spissen for moderniserings- og utbyggingsarbeider i Kristiansand havn. I 1955 ble Jacobsen utnevnt til havnesjef i Oslo og også her ledet han arbeidet med å bygge ut og modernisere havnen.
Jacobsen beholdt tilknytningen til Sjøforsvaret og var i 1949 sjef for jageren KNM Oslo. Han ledet i 1952 kommisjonen for overtakelse av orlogsfartøyer fra USA.
Fra 1955 var han også medlem av Kristiansand bystyre. Jacobsen var også formann i styret for skoleskipet «Christian Radich».
Patriarken av Moskva og hele Russland

Historie

Kristenhetens leder i dagens Russland var opprinnelig metropolitten av Kiev og hele Rus. Han var underordnet den økumeniske patriark i Konstantinopel. Metropolitten flyttet sitt sete til Moskva i 1325, men fortsatte i begynnelsen å føre tittelen metropolitt av Kiev. 1448 ble kirka uavhengig fra det økumeniske patriarkat, og metropolitt Jona tok tittelen metropolitt av Moskva og hele Rus.
Da den økumeniske patriark Jeremias II anerkjente den russiske kirkens autokefali i 1589, opphøyet han samtidig metropolitt Job til den første patriarken av Moskva og hele Russland og de nordlige landene. 1721 ble imidlertid embetet avskaffet av Peter den store, som etter protestantisk forbilde erstattet patriarken med en regjerende synode ledet av en legmann. Det fantes fremdeles metropolitter/erkeeparker av Moskva, og disse var medlem av synoden, men hadde ingen ledelsesfunksjon.
Patriarkembetet ble gjeninnført i 1917 med Tikhon som den første nye – og i alt ellevte – patriarken av Moskva og hele Russland. (Den ytterligere tittelen ... og de nordlige landene ble ikke gjenopptatt.) Fra 1925–1943 var det patriarkale setet vakant pga. Sovjetunionens undertrykkelse av kirken.