google/wiki40b huggingface dataset:
Radio Stjørdal

Radio Stjørdal er en tidligere nærradiostasjon som var aktiv i Stjørdal på 1980-tallet og 1990-tallet. Kanalen sendte på FM-båndet, frekvens 101,5.

Kort historikk

Prøvesendinger ble gjennomført i 1985 i forbindelse med 900-års jubileet til Værnes kirke. Disse sendingene gikk fra en campingvogn som var satt opp i Prestegårdshagen.Få år senere var radiokanalen etablert som den ledende nærradioen i stjørdals-distriktet. Den hadde også lyttere i omkringliggende områder, inkludert Frosta. I begynnelsen holdt redaksjonen til i lokaler nederst i Kjøpmannsgata, men flyttet senere til lokaler i Kjøpmannsgata 40. 
I 1991 ble radiokanalen inkludert i det såkalte «Trøndernettet», et samarbeid med andre radiostasjoner, som Radio 1 Melhus og Radio Trondheim, som innebar felles administrasjon, felles ledelse, felles økonomiansvarlig og en felles nyhetstjeneste. På starten av 1990-tallet var Radio Stjørdal en av flere norske nærradioer som deltok
i samarbeidet "SportRapport": en sportsnyhetstjeneste, levert av RiksNytt, som dekket kampene fra tippeligaen direkte . Mange tidligere medarbeidere i Radio Stjørdal var, på starten av 2000-tallet, med på å etablere Radio Midt-Trøndelag . Radio Stjørdal er blitt beskrevet som en forløper til Radio Midt-Trøndelag.
Hoshangabad (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 240 975 innbyggere i distriktet, mot 1 084 265 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 31,41 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 13,01 % i 2011 mot 16,22 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 911 i 2011 mot 927 i 2001.
ADX Florence

United States Penitentiary, Administrative Maximum Facility, uoffisielt kjent som ADX Florence, er et amerikansk fengsel som ligger i et kommunefritt område ved Florence i Fremont County i Colorado.
Fengslet er drevet av Federal Bureau of Prisons, en avdeling under Justisdepartementet. ADX Florence har noen av USAs farligste kriminelle, som tilbringer 22-23 timer i sine eneceller, døgnet rundt. Uoffisielt er fengslet kjent som ADX Supermax Florence, «Supermax» eller «Alcatraz of the Rockies».
Fengslet ble etablert i 1994 og har plass til 490 innsatte. Institusjonen er registrert i det amerikanske fengselsvesens høyeste sikkerhetsklasse, Supermax. Fengslet ble spesielt utviklet som en reaksjon på flere sikkerhetssvikt i statlige fengsler, blant annet Marion-affæren, hvor to fengselsbetjenter ble knivdrept i Marion sikkerhetsfengsel i 1983.
Innsatte er kriminelle og terrordømte som anses for at være ekstremt farlige og en trussel for landets sikkerhet.
Urota sinope

Utseende

En middelsstor påfuglspinner med brune forvinger og rosa bakvinger. Forvingen har ti hvite tverrbånd, bakvingen ett. Hos hannen er bakvingen trukket ut til en kort stjert.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Afrika.
Graveløpere

Utseende

Små til store biller (2 – minst 40 mm), vanligvis avlange, slanke, noe flate, mørkfargede og blanke. Hodet er stort og flatt, særlig hos undergruppen Scaritini, som omfatter store arter med sterkt forstørrede overkjever. Fasettøynene er runde og utstående hos de fleste. Pannen er bred og flat, noen ganger med flere dype lengdefurer. Antennene er middels lange (korte til løpebiller å være), perlekjede-formede. Overkjevene (mandiblene) er noe forlenget og peker framover foran hodet. Brystskjoldet (pronotum) er noe bredere enn langt, omtrent så bredt som hodet eller noe bredere, omtrent ovalt på form. Fram- og bakhjørnene er avrundede, sidene jevnt krummede. Brystskjoldet er blankt med en markert midtfure. Hos den artsrike slekten Dyschirius er det høyt hvelvet og nærmest kuleformet, ellers vanligvis nokså flatt. Mellom brystskjoldet og dekkvingene er kroppen snevret inn til en smal "stilk". Dekkvingene er avlange med svakt krummede sider, markerte skuldre og tydelige punktrader på oversiden. Beina er forholdsvis korte (til løpebiller å være), framleggene (tibiae) er korte og kraftige med flere store tenner på utsiden som de bruker til å grave med.

Levevis

Graveløperne er rovdyr som lever mer eller mindre underjordisk, der de graver ganger. I Norge er graveløperen (Clivina fossor) og den lille arten Dyschirius globosus blant de vanligste billene på dyrket mark. Ellers er mange av artene i slekten Dyschirius knyttet til strender og fuktige steder. Noen er spesialiserte rovdyr som angriper gravende kortvinger av slekten Bledius. Enkelte arter kan leve i fjæra, de holder seg da gjerne nedgravd ved flo sjø.
Saga Shipping

Saga Shipping AS er et norsk eiendomsselskap som eier 350 skipsvrak som ligger langs norskekysten. Skipene var tyskeid eller gikk i tysk tjeneste og sank under 2. verdenskrig, i årene 1940-1945. Blant vrakene er krysseren «Blücher» og ubåten «U 864». Etter krigen var vrakene eid av Direktoratet for fiendtlig eiendom; de ble i 1947 overtatt av selskapet Den Norske Krigsforsikring for Skib. Forsikringsselskapet solgte vrakene til Høvding Skipsopphugging, som i sin tur ble oppkjøpt av Saga Shipping etter at Høvdings eier Einar Høvding døde i 1997.
Saga Shipping er eid av Dag Ammerud (53 %), Steinert AS og H.P. Finne AS (23,5 % hver).
Gore-Tex

Gore-Tex er et syntetisk, vanntett og pustende tekstil, og er et registrert varemerke for W.L. Gore & Associates. Det ble oppfunnet av Wilbert L. Gore (1912–1986), Rowena Taylor og Gores sønn, Robert W. Gore til bruk i romfartsindustrien.
Gore-Tex ble patentert i 1976. Hovedpatentet er utløpt og det finnes en rekke produkter med liknende egenskaper som bruker samme teknologi. I likhet med en rekke andre patenterte teknologier som nylon er Gore-Tex i ferd med å bli en generisk betegnelse for vanntette, pustende tekstiler og sko.
Atlantic Auto

Atlantic Auto AS er et rutebilselskap med hovedkontor i Elnesvågen, Fræna kommune, Møre og Romsdal. Selskapet startet sin virksomhet 1. juli 1980.

Sammenslutning i 1980

På slutten av 1970-tallet ble det opprettet et visst samarbeid mellom selskapene under navnet Ytre Romsdal Billag AS. Blant annet ble nye busser herettr lakkert i samme farger. Fra 1. juli 1980 ble det derimot full fusjon mellom selskapene. De fleste eierne ble med som aksjonærer i det nye selskapet. Nytt navn ble Atlantic Auto og hovedkontoret ble lagt til Elnesvågen. Verksted ble ved Bud Auto sitt anlegg i Bud, og garasjene fra de tidligere selskapene ble fortsatt stasjoneringssted for bussene.
Etter fusjonen omfattet det nye selskapet 60 medarbeidere, 42 på heltid, 12 reservesjåfører og 6 deltidsansatte. Vognparken omfattet 34 busser, 20 godsvogner for lokal- og langtransport, og 6 vogntog for trafikk på kontinentet og Skandinavia.

Virksomhet

Atlantic Auto ble navnet på selskapet som tok seg av bussrutene, og i tillegg ble det mye turkjøring og gjennom flere år også drevet reisebyrå. Det var fortsatt mye godstrafikk, både i og utenfor rute. Det var Atlantic Transport som tok seg av dette, og dessuten spedisjonsfirmaet Atlantico.

Bussanbud

Atlantic Auto sine bussruter ble høsten 2015 lagt på anbudskonkurranse. Selskapet tapte i konkurransen om dette, og fra 1. januar 2017 ble bussrutene overtatt av Boreal Buss.
FBOP Corporation

FBOP Corporation er et bankholdingselskap som er basert i Oak Park i Illinois i USA. Per end 2007 hadde selskapet 14,9 milliarder dollar i egenkapital og var det 49. største bankholdingselskap i USA.
FBOP er oppkalt etter sin første bank, First Bank of Oak Park. Den 30. oktober 2009 ble FBOPs bankfilialer stengt og Federal Deposit Insurance Corporation overtok. Selskapet har over 4064 ansatte. Holdingselskapet ble opprinnelig etablert som First Bank of Oak Park, og det begynte å kjøpe opp andre banker i 1990.
O-fag

Orienteringsfag, gjerne forkortet O-fag, var betegnelse på et tidligere undervisningsfag i norsk grunnskole. Faget omfattet lærestoff fra naturfag og samfunnslære, som igjen inneholdt historie og geografi. Etter læreplanen L-97 fra 1997 ble O-fag til faget Natur, samfunn og miljø (NaSaMi) for småskoletrinnet, og delt opp til natur- og miljøfag og samfunnsfag for mellomtrinnet.
Øystein Årva

Jens Øysten Årva (født 6. august 1928, død 23. august 1990) var en norsk 1. amanuensis. Han gav ut boken Musikkfaget i norsk lærerutdannelse, 1815-1965 : et skolefags utvikling og skjebne gjennom 150 år i 1987, og jobbet som 1. amanuensis i musikk ved Elverum lærerhøyskole.
Han er representert med en salme han har oversatt i Norsk salmebok 2013.
MTV3

Logo

Kanalens symbol har alltid vært en ugle. Den nåværende logoen viser et stilisert ugleøye.
Torálesing

‘Alijjá

Det å bli kalt opp for lesning av et avsnitt fra Toráen blir kalt en ‘alijjá. Dette ærerike oppdraget blir delt mellom flere. På vanlige kverdager med torálesing, det vil si mandager (eller eventielt tirsdager i spesielle tilfeller) og torsdager, har man tre ‘alijjót. Det første ‘alijjáen blir alltid gitt til en kohén om en slik er til stede; den andre blir gitt til en levitt; og den tredje blir alltid gitt til en «jisraél», det vil si ei jøde som verken er kohén eller levitt. På høytidsdager er det flere ‘alijjót, og på sjabbát er det hele sju av dem. Alle ‘alijjót etter de tre første blir normalt gitt til «jisraél». De som feirer en stor begivenhet i sitt liv, som bryllup eller barnefødsel, blir gjerne kalt opp for en ‘alijjá.

Ba‘al koré

I riktig gammel tid var det skikken de fleste steder at alle som ble kalt opp til en ‘alijjá leste avsnittet selv. Denne skikken finnes fortsatt i noen tradisjoner, men de fleste steder er det blitt slik at det finnes ein egen ba‘al koré som leser alle bolkene, mene de som har ‘alijjá følger med i teksten og leser velsignelsene før og etter. I egalitære synagoger er det også vanlig å ha en ba‘alat koré — en kvinnelig leser.

Bar misvá (og eventuelt Bat misvá)

Den første lesingen fra Toráen er en viktig hendelse i livet til en jødisk gutt og blir feiret som bar misvá. I egalitær jødedom (som i konservativ jødedom, rekonstruksjonistisk jødedom og reformjødedom) blir bat misvá-feiringen for jenter oftest markert på samme vis.

Simhat Torá

På festdagen simhat Torá leser man den siste delen av Toráen og fortsetter videre til det første avsnittet av begynnelsen, for å vise at Toráen er en sluttet sirkel som ikke tar slutt. Denne dagen faller på den 23. tisjré, om lag tre uker etter den jødiske nyttårsfeiringen rosj hasjaná.

Opplesningens form

Toraruller er skrevet uten vokaler, kommaer eller punktummer. Det kan derfor kreve forberedelse og/eller visse kunnskaper å foreta opplesningen– og det er en særlig melodi til opplesningen - som imidlertid varierer ganske meget mellom de forskjellige (avhengigt av tradisjonen). Der er derfor én person somtar opplesningen, mens resten av de tilstedeværende kan følge med i en trykt bok med vokaler og noter. Da det er av ytterste viktighek at teksten – som jo er hellig – leses korrekt, vil den opplesende bli rettet på hvis han uttaler ord galt.
Frem fra Glemselen

Frem fra Glemselen er en serie plater med kjente viser. Serien er Norges mest solgte plateserie, med Rita Engebretsen og Helge Borglund.

Bakgrunn

Per Johan Skjærstad reiste i 1973 landet rundt for å samle inn skillingsviser for å spille dem inn på plate. Det var vanskelig å få plateselskapene med på prosjektet, men Arve Sigvaldsen i det nystartedet Talent Produksjon signerte til slutt prosjektet. Den første Frem fra Glemselen-platen kom like før jul 1974, og ble første norske LP som solgte over 100 000 eksemplarer, forteller Per Johan Skjærstad i boken «Viser på vandring». Etter dette ble det utgitt minst én plate i året frem til 1987. NRK har også laget to TV-programmer om serien, «Viser på vandring» som gikk våren 1978, og «Frem fra glemselen» som ble sendt første gang i 1986. I 1999 startet Melodiminneklubben i Trondheim med å gi ut alle Frem fra Glemselen-platene på CD, og alle finnes fra og med 2008 digitalt. Ifølge nettstedet til Plateselskapet Talent Produksjon, som ga ut de første platene i serien, har Frem fra Glemselen solgt i over 1,8 millioner eksemplarer.
Plateserien "Frem fra Glemselen" fikk aldri noen hederspriser, eller Spellemannpriser, men platene solgte i store antall, og var blant de få norske som kunne konkurrere med ABBA på platelistene.
I 2002 kom Frem fra Glemselen kap. 20 som et jubileumsalbum. Rita og Helge sang 5 av sangene, mens senere danseband-dronning Anne Nørdsti fikk sin platedebut her.  I 2008 kom Frem fra Glemselen, kap. 21 med fire nye artister.
I 2017 avsluttes hele serien med en ny innspilling med Rita og Helge. Dette albumet som har tittelen "Frem fra glemselen kap. 22 - Hjemkomsten" har vært planlagt i flere år. Per Johan Skjærstad og produsent Arve Sigvaldsen jobbet med dette prosjektet, men da Skjærstad døde i 2014 ble det lagt på is. Nå er planene realisert, og denne gang var ideen å spille inn de kjente sangene fra Lars Søraas' "Sangboka". Disse er fra samme periode som skillingsvisene som alle de andre albumene er basert på.
Men i motsetning til de gamle skillingsvisene, der man ikke vet hvem opphavsmannen er, så er sanger som "Norge, mitt Norge", "Per Spelemann", "Den fyrste song" og "Blåmann" laget av særdeles kjente opphavsmenn. Albumet åpner med «Margretes vuggesang», som er skrevet av Edvard Grieg og Henrik Ibsen. Utgangspunktet for dette prosjektet var at når disse i sin tid skrev sangene, så var det for å lage musikk folk likte å høre på mer enn for historiebøkene. Derfor er denne utgivelsen laget med en moderne og folkelig fortolkning av disse sangskattene, med helt nye arrangementer av Jørn Kolsrud. Hele albumet er innspilt i 2017 i Studio 19 på Hamar, og med lokale musikere.
Air France Flight 358

Air France Flight 358 er et fransk fly fra flyselskapet Air France som krasjlandet 2. august 2005 på Toronto Pearson internasjonale lufthavn. Flyet var av typen Airbus A340-300. Flyet, med 297 passasjerer og 12 besetningsmedlemmer ombord, hadde fløyet inn fra Charles de Gaulle lufthavn ved Paris.
Flyet skled av rullebanen under landing i dårlig vær. Det skal ha vært vind med storm styrke og flere lynnedslag i området. Flyet skal også ha blitt truffet av et lyn før det landet, og skal ha brukket i to mens det brøt mellom sikkerhetsgjerdet ved enden av rullebanen og fortsatte 100 meter og kom til stans ved ravine tett ved og en motorvei. Det brennende passasjerflyet havnet bare ca. 50 meter unna en av de mest trafikkerte motorveiene i Canada, og det tok to timer før brannen var slukket.
En radiostasjon i Toronto meldte at flere passasjerer ble observert mens de klatret ut av det brennende flyet, og at flere andre om bord hadde blitt evakuert i sikkerhet. Air France meldte senere at alle passasjerer og hele besetningen hadde overlevd. 14 ble skadd, ingen alvorlig.
Ulykken skjedde kl. 16.15 lokal tid, under det travle ettermiddagsrushet i Toronto.
Andre innkommende fly til Toronto ble umiddelbart omdirigert til andre kanadiske lufthavner ved Ottawa, London, Hamilton, Montréal og Winnipeg, eller til Syracuse Hancock International Airport i Syracuse, New York, USA. Rutefly fra Vancouver måtte returner til utgangspunktet. Omkring 540 flyvninger ble kansellert.

Første større flyulykke i Nord-Amerika på fire år

Den forrige store flyulykken i Nord-Amerika fant sted den 12. november 2001, kort tid etter terrorangrepet i New York. Da mistet et fly fra American Airlines en del og styrtet inn i et boligområde i New York. 265 mennesker mistet livet.

Tidligere ulykker på Pearson lufthavn

Pearson-flyplassen er Canadas travleste lufthavn, med 28 millioner passasjerer i 2004.
Flyplassens verste ulykke fant sted den 5. juli 1970, da Air Canada Flight 621 fra Montréal kom inn for mellomlanding på vei til Los Angeles. Spoilerne ble utløst ved en feil; katastrofen kostet alle passasjerer og mannskap livet, i alt 109 personer.
Den 26. juni 1978 prøvde Air Canada Flight 189 til Winnipeg å avbryte et takeoff, og havnet i en kløft utenfor enden av rullebanen. To av 107 passasjerer omkom.
Fru Dalloway

Mrs Dalloway (publisert 14. mai 1925) er en roman av Virginia Woolf som detaljerer en dag i Clarissa Dalloways liv i England etter den første verdenskrig. Mrs Dalloway regnes fremdeles som en av Woolfs best kjente romaner.
Den er skapt av to noveller, Mrs Dalloway in Bond Street og den ufullendte The Prime Minister. Romanens handling går ut på Dalloways forberedelser til en fest, hvor hun skal være vertinne. Med romanens indre perspektiv reiser historien frem og tilbake i tid samt inn og ut av karakterenes sinn for å skape et komplett bilde av Clarissas liv og den sosiale strukturen i mellomkrigstiden.
Magasinet Time inkluderte romanen i sin liste TIME 100 Best English-language Novels from 1923 to 2000.

Handlingsutdrag

Clarissa Dalloway går omkring i London om morgenen og gjør seg klar til å være vertinne for et selskap samme kveld. Den vakre dagen påminner henne om hennes ungdom i Bourton og får hennes til å undres over valget av ektemann. Hun giftet seg med den pålitelige Richard Dalloway istedenfor den enigmatiske og krevende Peter Walsh. Clarissa hadde ikke opsjonen til å være med Sally Seton, som hun følte sterkt for. Peter gjenintroduserer disse konfliktene gjennom å avlegge et besøk om morgenen etter å vendt hjem fra India samme dag.
Septimus Warren Smith, en veteran fra den første verdenskrig som lider av postraumatisk stress, tilbringer sin dag i parken med sin italienskfødte hustru Lucrezia, hvor de ble observert av Peter Walsh. Septimus blir hjemsøkt av hyppige hallusinasjoner som er vanskelige å forstå. De dreier seg mest om hans gode venn Evans, som døde i krigen.
Senere samme dag, da han blir ordinert ufrivillig innleggelse i en psykiatrisk institusjon, tar han sitt eget liv ved på hoppe ut av et vindu.
Clarissas fest om kvelden blir en langsom suksess. Den blir besøkt av flesteparten av figurene som hun har lest om i boken, innbefattet personer fra hennes fortid. Hun hører om selvmordet til Septimus på festen og kommer gradvis til å beundre handlingen til denne fremmede, som hun betrakter om en bestrebelse på å bevare renheten til hans egen lykke.

Stil

I Mrs. Dalloway finner hele handlingen, bortsett fra flashbackene, sted på én eneste dag i juni. Det er et eksempel på stream of consciousness-historiefortelling. Hver scene sporer nært de flyktige tankene til en spesiell figur. Woolf gjør forskjellen mellom direkte og indirekte tale uklar gjennom romanens løp.
Grenmaller

Akvaristikk

De regnes som svært fredelige akvariefisk.
Dead drop

En dead drop eller dead letter box er et faguttrykk fra spionasjens verden, og dreier seg om et sted som benyttes til hemmelig overlevering av meldinger eller gjenstander mellom to personer, uten at det blir nødvendig for dem å møtes. Ofte ledsages den av tegn plassert annetsteds som signal om at en melding er plassert eller avhentet. Et dead drop er vanligvis et sted som de involverte med rimelig letthet kan oppsøke uten å vekke oppsikt på sin vei eller ved et uvanlig langt fravær eller avvik fra vanlig rutine, og såpass avskjermet at de ikke risikerer å bli observert når de anbringer f.eks konvolutten. Det kan dreie seg om en bibliotekbok, en hul stein, en sprekk i en mur, under en bro på en gangsti. Signalet kan være et krittmerke på en stolpe, en potteplante i vinduet – bare fantasien setter grensene.
Robert P. Mone kraftverk

Robert P Mone kraftverk er et varmekraftverk i Van Wert County i staten Ohio, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 545 MW fordelt på 3 turbiner, på inntil 198 MW hver. Operatør er energiselskapet National Power Corp Inc. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2002. Brenselkilden er naturgass, og bare subsidiært fyringsolje.
Edwards Spur

Edwards Spur er en utstikker med flere små framspring langs kammen, i den nedre nordvestsiden av Mount Moulton i Marie Byrd Land. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1959–65, og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names etter Alvah G. Edwards, en maskinfører i U.S. Navy under Army–Navy Trail Party som reiste østover fra Little America V for å opprette Byrd-stasjonen i 1956.
Åtseleter

Åtseletere er dyr som lever av åtsler eller kadaver, det vil si kjøtt av døde dyr. De spiller en viktig rolle i økosystemet. En rekke leddyr, fisker, fugler og pattedyr er åtseletere. 
Åtseletere dreper ikke selv dyret. De fleste av dem har god luktesans og oppsøker kadavre av dyr som har dødd av sult eller sykdom. Andre åtseletere, slik som polarrev og gribber holder øye med predatorer som jakter, og vil forsyne seg av restene når pradatoren selv har spist ferdig. Større åtseletere som opererer i flokk, slik som hyener og trolig tidlige mennesker har i noen grad evnen til å jage bort predatoren fra byttet. Hyener er imidlertid også fullt kapable til selv å jage å drepe byttedyr, mens rovdyr som løve også vil ta åtsler når de kommer over det. Det er derved en glidende overgang mellom predatorer og åtseletere.
Mange laverestående dyr har utviklingen (larvestadiene) sine i åtsler. Blant fluene er spyfluer mest kjente. Åtselbiller oppsøker nylig døde dyr. Om dyret ikke er for stort graver de det ned i jorden. Her legger hunnen sine egg.
Johnson South Reef-trefningen

Bakgrunn

Trefningen ble et resultat av kinesiske aktiviteter på Johnson South Reef. Den 21. januar 1988 forsøkte Kina å bygge en observasjonspost på Johnson South Reef, men vietnamesiske tropper okkuperte området for å forhindre dette. Den 22. februar og den 5. mars sendte Kina tre fregatter til Johnson South Reef, mens Vietnam sendte forsterkninger fra Ho Chi Minh-byen seks dager senere.

Sammenstøtet

Begge parter sendte militære til øyene. Klokken 07:30 på morgenen forsøkte vietnameserne å reise det vietnamesiske flagget på Johnson South Reef. Kineserne gikk til angrep, og vietnameserne svarte ved å løse skudd mot dem. Kineserne gjorde et motangrep av stor skala klokken 08:47, og den vietnamesiske fregatten HQ-604 ble senket.
Et lignende slag den samme morgenen fant sted mellom det kinesiske skipet Yingtan og det vietnamesiske skipet HQ-505 ved Collins Reef. Det resulterte i at det vietnamesiske skipet ble senket.
Klokken 09:15 ankom det kinesiske skipet Xiangtan ved Lansdowne Reef, og oppdaget at 9 vietnamesiske tropper fra HQ-605 allerede hadde gått i land på øya. En skyteepisode fant sted, som endte med at HQ-605 ble sterkt skadet, og trakk seg tilbake.

Etter slaget

Vietnam gjør fortsatt krav på øyene. Kina argumenterer med at øyene er nevnt i gamle kinesiske kilder. Vietnam avviser dette, og et av argumentene er at øyene er bebodd av vietnamesere. At Kina tok øyene med makt gjør dem ikke juridisk til en del av Kina, og dessuten bryter Kina internasjonale lover i sin okkupasjon av øyene. En internasjonal dom over fremtiden til øyene ser ut til å være den eneste løsningen, men hittil har ikke dette skjedd. Kinas kontroll over øyene er fortsatt en splint i øyet for Vietnam, men det er ikke så mye landet kan gjøre med det selv, ettersom Sovjetunionens oppløsning tvang Vietnam til å starte en forsoningspolitikk med Kina, ettersom de ikke hadde særlig valg når de ikke lenger var støttet av sin gamle allierte.