google/wiki40b huggingface dataset:
Fortunabreen

Fortunabreen er en isbre i Cumberland Bay på øya Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Fortunabreen ble navngitt i 1912 og fikk sitt navn etter den norsk-argentinske hvalfangerskuta «Fortuna».
Under Falklandskrigen krasjet to britiske helikoptre under værforhold med dårlig sikt og sterk vind på Fortunabreen. Helikoptrene fraktet marinesoldater fra Special Boat Squadron som var ute på oppklaringsoppdrag.
Høy på pæra

Handling

Serien handler om Hyacinth Bucket, en middelaldrende kvinne fra et ordinært middelklassestrøk som insisterer på at navnet uttales «Bouquet». Hun er inkarnasjonen av en snobb, og gjør alt for å klatre på den sosiale rangstigen. Hennes mål i livet er å imponere naboer, venner og medlemmer av overklassen, og gi inntrykk av at hun selv er både rik og fornem. Hun oppnår imidlertid aldri dette, fordi hennes arbeiderklasseslektninger, som hun skammer seg over, ofte dukker opp uventet og skaper pinlige situasjoner for Hyacinth. Hyacinth gjør alt for å unngå slektningene sine for ikke å tape ansikt, og hennes ekstreme snobberi gjør livet vanskelig for dem rundt henne, særlig for den tålmodige ektemannen Richard.

Norge

I Norge gikk serien på TVNorge fra 1992. Den har gått flere ganger i reprise på norsk TV.

Oppfølger i 2016

En såkalt prequel, Young Hyacinth, kom i 2016. Handlingen i denne serien er lagt til 1950-tallet og skildrer Hyacinth som ung.
Fossby

Fossby er administrasjonssenteret i Aremark kommune i Østfold, og var tidligere et tettsted. Fossby ligger ved fylkesvei 21 omtrent 30 kilometer sør for Ørje og ca. 25 kilometer nordøst for Halden.
Trichozygocera

Utseende

En middelsstor trebukk, svart med lyse tegninger.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Pseudocallispa

Utseende

En nokså liten (ca. 6 millimeter), oval, blankt svart skjoldbille, dekkvingene med blå metallglans. Kroppsformen er hvelvet. Hodet er lite, med et firkantet fremspring mellom antennefestene, antennene noe kraftige og korte, spisse. Pronotum er trapesformet sett ovenfra, dekkvingene rundede, med fine punktrader.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne artens næringsplante er ukjent.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Filippinene.
Geir Myhre

Spillerkarriere

I tillegg til moderklubben Grüner Ishockey, representerte han Hasle-Løren Idrettslag, Sparta Warriors, Vålerenga Hockey og Trondheim Ishockeyklubb.

Trenerkarriere

Myhre var trener for det norske landslaget i ishockey fra 1994 til 1996. Han har også vært trener for Vålerenga Hockey, Stjernen Hockey, Manglerud Star og Lillehammer Ishockeyklubb.

Landskamper og utmerkelser

Myhre spilte 48 offisielle landskamper for Norge, og vant Gullpucken i 1980 og 1982. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1980 i Lake Placid med ellevteplass, og i  1984 i Sarajevo, også med ellevteplass.
Johann Elert Bode

Biografi

Bode ble født i Hamburg. Som ung led han av en alvorlig øyesykdom som spesielt skadet hans høyre øye. Gjennom hele sitt liv hadde han problemer med øynene.  
Han begynte sin karriere med publiseringen av et kort verk om solformørkelsen 5. august 1766. Denne ble etterfulgt av en elementær avhandling om astronomi, kalt ''Anleitung zur Kenntniss des gestirnten Himmels (1768, 10. utg. 1844). Denne ble en suksess og førte ham til Berlin i 1772 for å kalkulere efemeridene på et forbedret plan. Der grunnla han i 1774 den velkjente Astronomisches Jahrbuch, 51 årlige utgaver som hans samlet og ga ut.
Han ble direktør ved observatoriet i Berlin i 1786, hvorfra han gikk av med pensjon i 1825. Der publiserte han Uranographia i 1801, et himmelatlas som pekte både på vitenskapelig nøyaktighet i å vise stjernenes posisjon og andre astronomiske objekter så vel som den kunstneriske tolkningen av stjernebilder. Uranographia markerer høydepunktet i en epoke med kunstnerisk fremstilling av stjernebilder. Senere atlas viste færre og færre forseggjorte figurer helt til de ikke lengre ble trykt i slike tabeller.
Bode publiserte også et annet lite stjernatlas, beregnet for amatørastronomer (Vorstellung der Gestirne). Han er kreditert med oppdagelsen av Bodes galakse (M81). Comet Bode (C/1779 A1) er oppkalt etter ham; banen ble beregnet av Erik Prosperin.
Fra 1878 til 1825 var Bode direktør ved Astronomisches Rechen-Institut. I 1794 ble han valgt til utenlandsk representant av Kungliga Vetenskapsakademien og i april 1789 ble han valgt som medlem av Royal Society.
Bode døde 23. november 1826 i Berlin, i en alder av 79 år.
The Complete Works

The Complete Works er en samleboks med Queen-plater, utgitt i 1985. Den inneholder det britiske bandets 12 første plater, pluss en ekstra plate med låter som ikke tidligere hadde blitt utgitt.
Stenocrates clipeatus

Utseende

En middelsstor (gjerne 10-20 millimeter), avlangt oval, blankt svart hornbille. Disse artene mangler horn på hodet, som er forholdsvis bredt og firkantet. Antennene har 10 ledd. I motsetning til de fleste andre Cyclocephalini har ikke hannene forstørrede klør på forføttene. Pronotum er grovt men spredt punktert, dekkvingene har grove punktrader. Beina er temmelig kraftige, leggene med butte tenner på yttersiden. Artene i slekten Stenocrates ligner hverandre sterkt og kan ofte bare skilles ved å undersøke hannenes kjønnsorganer.

Levevis

Nesten ingeting er kjent om disse billenes levevis, og larvestadiet er helt ukjent. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Arten er utbredt i Peru og Bolivia.
Tanzanilepis

Utseende

En middelsstor (ca. 27 millimeter), kraftig, sjokoladebrun oldenborre.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika (Tanzania).
Rødme

Rødme (medisinsk: flushing) er en synlig økning av blodvolumet i menneskets ansikts- og halshud. Årsaken er en spontan utvidelse av blodkarene i disse hudpartiene.
En person som rødmer opplever det som en økning av hudtemperaturen. Målinger har vist at temperaturforskjellen er mindre enn 1° C, og at huden har den opprinnelige temperaturen igjen etter vel et halvt minutt.
Robert Koch

Biografi

Koch ble doctor medicinae i 1866 og distriktslege i Wollstein (Posen) i 1872. Ved siden av sin virksomhet som lege, gjorde han omfattende forskning angående miltbrannens årsak, Zur Ätiologie des Milzbrandes (1876). Etter at han offentliggjorde sine studier om sårinfeksjonssykdommer i 1878 (Untersuchungen über die Ätiologie der Wundinfektionskrankheiten), ble han i 1880 fast medlem av Reichsgesundheitsamt i Berlin. Der fortsatte han arbeidet med miltbrannen, og endret læren om desinfisering fullstendig. En viktig oppfinnelse av Koch var å dyrke bakterier på faste eller stivnede medier, noe som gjorde det mulig å få fram omstillingen av ulike arter av bakterier, og dermed  relativt enkelt og trygt isolere sykdommsbringende mikroorganismer  fra en blanding av flere mikroorganismer. I  tillegg oppdaget han tuberkelbasillen og beviset på at dette er  årsaken til tuberkulose (Beiträge zur Ätiologie der Tuberkulose, 1882).
I 1883 ble Koch sendt til Egypt og Østindia som leder for den tyske kolerakommisjonen, og oppdaget i forbindelse med det kolerabasillen. Ved hjemkomsten i 1884 mottok Koch en donasjon på 100 000 riksmark fra den tyske riksdagen. I 1885 ble Koch utnevnt til professor i infeksjonsmedisin ved universitetet i Berlin og gjenopptok sitt arbeid med tuberkulosen, med den hensikt å finne et botemiddel. Ved den internasjonale medisinske kongressen i Berlin i 1890 gjorde han en meddelelse om tuberkulinet som vakte stor oppmerksomhet og ga forhåpninger, som dessverre aldri ble fullbyrdet. Senere forskning viste at tuberkulinet er en god hjelp for å stille en tidlig diagnose på tuberkulose.
I perioden 1891 til 1904 var Koch sjef for instituttet for infeksjonssykdommer i Berlin og forble bare som honorarprofessor ved universitetet. I 1896 ble han kalt til Tysk Øst-Afrika for å undersøke en pest blant storfeet. Selv om han ikke lyktes i å oppdage denne sykdommens smitteemne, fant han i stedet et middel som kunne gjøre dyrene immun for det samme. Derpå fulgte Kochs undersøkelser om pesten hos mennesker, om sykdommen som forekommer blant storfe og hester i tropene, samt om texasfeberen. Koch samlet også rike erfaringer angående malariaen, og kort tid etter hjemkomst fra den forrige reisen ble han sendt som sjef for en malariaekspedisjon til Italia og tropene. Der kunne han blant annet bekrefte riktigheten av Ronald Ross' resultat om måten for sykdommens overføring i tillegg til at han oppnådde atskillige nye, praktiske og betydningsfulle resultater.
Koch ble medlem av Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg 1885, av svenske Vetenskapsakademien i 1893 og av Vetenskapssocieteten i Uppsala i 1894.
Bernhard Goldberg

Efterkrigstiden

Etter krigen arbeidet han som lege, blant annet på Ullevål sykehus. I en kronikk i Dagbladet (10. mai 1947) protesterte han mot at rettsoppgjøret ikke la noe særlig vekt på deportasjonen av jødene: «Er vi jøder allikevel av mindre verdi?»
Fascisten

Om filmen

Filmen var en europeisk samproduksjon mellom Italia, Frankrike og Vest-Tyskland.
Fonologien til grenlandsmålet

Fonologien til grenlandsmålet er hvordan grenlandsmål blir uttalt. Denne uttalen differansierer seg fra mye annen norsk uttale, bl.a ved at det er stor forskjell mellom korte og lange vokaler
Andamanene og Nikobarene

Andamanene og Nikobarene (अंदमान और निकोबार द्वीप) (engelsk Andaman and Nicobar Islands) er et indisk forbundsterritorium bestående av to øygrupper i Bengalbukta. Hovedstaden er Port Blair. Ved folketellingen i 2011 hadde Andamanene og Nikobarene et folketall på 379 944.

Geografi

Den sørligere øygruppen er Nikobarene, og strekker seg ned mot den indonesiske øya Sumatras nordvestspiss. Den nordligere øygruppen, Andamanene, strekker seg mot Myanmar. Andamanene og Nikobarene er adskilte administrasjonsdistikter i forbundsterritoriet
Den 26. desember 2004 ble øyene rammet av tsunamier utløst av en rekke undersjøiske jordskjelv langs en linje fra vest for Sumatra til Andamanøyene. Av flere grunner hadde øyene et uforholdsmessig stort tall på savnede/omkomne. Befolkningen, da særlig på øya Katchal i Nikobarene, kunne ikke varsles: På samme måte som indianerbefolkningen på øyene sørvest for Sumatra har de fått beholde sitt urfolk-preg, og infrastruktur i form av kommunikasjonsmuligheter var dårlig utbygget. Dessuten ligger Nikobarene så nær jordskjelvsenteret at tsunamibølgene traff dem før varsel kunne ha blitt sendt ut.

Andamanene

Andamanene omfatter 204 øyer. De viktigste og største er, fra nord til sør, North Andaman, Middle Andaman, South Andaman med hovedstaden, og Little Andaman. Avstanden fra den nordligste lille øya i Andamaner-gruppen til den nærmeste lille burmesiske øya er bare 40 km.
Det dyrkes te, mango, brødfrukt og kokos på øyene. Turistindustrien er voksende.
Andamanene hadde i 2001 et folketall på 314 239.

Nikobarene

Nikobarene består av 22 øyer. Den største er Great Nicobar. Befolkningen i øygruppen var i 2001 42 026.
Nikobarene ligger 150 km sør for Andamanene og er 189 km fra den indonesiske øya Sumatra i sørøst. Andaman- og Nikobarøyene skiller Bengalbukta fra Andamanhavet i øst.
Fylkesvei 7360

Fylkesvei 7360 går mellom Hestmyra og Bleikvassli Gruver i Hemnes kommune. Veien er 2,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 332.
Einar Dønnum

Bakgrunn

Før krigen var Dønnum bestyrer og søndagsskolelærer i en pinsemenighet. I åtte år arbeidet han som lærer i denne bevegelsen, før han måtte si opp jobben. Han hadde vært utro mot sin kone og innledet et seksuelt forhold til en 17-årig jente, noe som var uforenlig med virket i menigheten.
Utenfor menigheten drev han skraphandel, og med kjøp og salg av brukte klær.

Karriere i statspolitiet

Da krigen kom ble han medlem av NS 1. november 1940. Året etter begynte han som midlertidig konstabel i politiet. Etter noen uker ved Ordenspolitiet i Oslo kom han til overvåkingsavdelingen, en enhet som var en slags forløper for Statspolitiet. 1. juni 1941 ble han formelt overført til Stapo. Etter flere forfremmelser ble han politifullmektig 1. september 1944. Han fikk også kriminalteknisk utdannelse ved «Führerschule der Sicherheitspolizei» i Berlin.
Under deler av Stapo-tiden var Dønnum avgitt til det tyske sikkerhetspolitiet. Fra september 1942 til mars 1943 var han tolk og etterforsker hos tyskerne.
Dønnum opptrådte både som Stapo-mann og som provokatør i bestrebelsene på å rulle opp den norske motstandsbevegelsen. Han var involvert i en rekke bestialske saker der motstandsfolk ble torturert og mishandlet, og deltok selv i eksekusjonsgruppe som henrettet norske motstandsfolk.

Mål for motstandsbevegelsen

Dønnums virke medførte etter hvert at han måtte leve et liv som utstøtt og truet. Innen Stapo ble han uglesett, siden han også arbeidet med etterforskning av egne politikolleger. Hjemme opplevde han en splittet familie. Kvinnene i familien – kone og tre døtre – sympatiserte med motstandsbevegelsen, og Dønnum flyttet til slutt ut fra hjemmet. Sønnen var i tenårene, og fulgte faren. Han fikk selv jobb i Stapo.
Motstandsbevegelsen satte Dønnum på sine likvidasjonslister, og det ble foretatt forsøk på å ta livet av ham.
I februar 1942 prøvde Osvald-gruppen å ramme ham ved sprenge huset hans i Vollsveien 45 på Jar. En bombe ble rigget med snorutløser til hageporten. Den ble utløst, men Dønnum selv var ikke tilstede og ingen ble skadet i eksplosjonen. En detalj som kom eller var kommet til overflaten, er at det ikke var skilt på døren.
Han hadde kontor i Stapos lokalkontor for Oslo og Aker, i Henrik Ibsensgate. Der ble det i august samme året gjort forsøk på å likvidere Dønnum og andre Stapo-ledere med en sprengladning koblet til telefonen. En annen Stapo-mann ble drept, men Dønnum slapp unna.

Oppgjøret etter krigen

Da Dønnum i mai 1945 skjønte at krigen var tapt og at han ville bli stilt til ansvar, rømte han sammen med sønnen til Sverige. Begge ble pågrepet av svensk politi, og utlevert til Norge i juli 1945.
I landssvikoppgjøret sto Dønnum tiltalt for blant annet legemsbeskadigelse, mishandling, medvirkning til drap og legemsbeskadigelse med farlig redskap. Han fikk dødsdom og ble henrettet på Akershus festning i 1947. Dønnums unge sønn ble liksom faren kjent som en nidkjær og nådeløs tjenestemann som ofte brukte tortur under forhør. Etter krigen ble også han dømt for å ha deltatt i mishandling av fanger. Dommen lød på seks års tvangsarbeid, men han ble løslatt i 1948.
Konglomeratstat

En konglomeratstat er en stat som består av flere territorier som kan være forbundet ved at det samme kongehuset hersker over alle disse territoriene. Territoriene kunne være langt fra hverandre, som f.eks. Vesterhavsøyene, eller ligge inntil hverandre slik som f.eks. Jemtland og Båhuslen i Norges tilfelle. Hver del av disse territoriene hadde sin egen form å styre seg selv på. I Jemtland hadde man f.eks. ordningen med egen lagmann og «de 24».
Det er den svenske historikeren Harald Gustafsson som har innført begrepet. Han mener at alle de tidligmoderne statene, og for den del, statene i middelalderen var konglomeratstater.
Erna Mørch

Erna Mørch er en norsk musikk- og plateartist som gjorde seg bemerket med et par singelutgivelser på 1960-tallet. Hun gjorde i tiden etter dette en viss karrière i Østerrike og Norge.
I Norge opptrådte hun mye sammen med Tønsberg Swing & Jazz Group.
Fagermåler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 38– 42 mm), kraftig, rødbrun eller gulbrun måler. Den kjennes lett på at den i hvile holder forvingen delvis opprullet slik at forkanten blir konkav. Antennene er fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. Forvingens spiss er litt utrrukket til en spiss vinkel, ytterkanten svakt flikete. Forvingen har to hvite og ett brunt tverrbånd, alle ganske smale. Nær vingespissen har den er hvitkantet, brun flekk. Bakvingen har ett hvitt og ett brunt tverrbånd, det hvite med noen små, svarte prikker. Larven er meget karakteristisk. Den er gulbrun og fint hårete (de aller fleste andre målerlarver er nakne). Den holder som oftest kroppen i en stilling som en Ω (omega). På det femte og sjette kroppsleddet er det kjegleformede utvekster på ryggen, på det sjuende leddet er disse utvekstene lange og fingeraktige.

Levevis

Målere tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der målerens indre og ytre organer endres. Fagermålerens larver lever på leddved (Lonicera xylosteum), svartleddved (Lonicera nigra), ask (Fraxinus), liguster (Ligustrum), syrin (Syringa vulgaris) og snøbær (Symphoricarpos). De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni–juli.
Zoot Suit-opptøyene

Zoot Suit-opptøyene var en serie opptøyer som brøt ut i Los Angeles under den annen verdenskrig mellom sjømenn/soldater som var stasjonert i byen og ungdommer av sydamerikanske opphav, som var lett gjenkjennbare på grunn av zoot suits som de bar. Mens det først og fremst var mexikanske ungdommer som ble angrepet, var også ungdommer av afro-amerikansk og filippinsk opphav innblandet.
Novacastria

Utseende

En middelsstor, oval, hvelvet, blankt rødbrun bladbille. Pornotum er avrundet trapesformet, mye bredere enn langt.

Levevis

Arten er knyttet til sørbøk (Nothofagus).

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia (New South Wales).
Caniçada-demningen

Caniçada-demningen er en demning med et vannkraftverk i distriktet Braga, i Portugal. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 100 MW, ble påbegynt i 1946 og stod ferdig utbygd i 1955.
Hugo von Pohl

Liv og virke

Pohl ble 18. april 1872 kadett i den keiserlige marine. Etter grunnutdannelsen på land og på briggen SMS «Rover» fullførte han marineskolen.
Med viseadmirals rang var han fra 1910 til 1912 sjef for I. Marine-eskader, fra 1. april 1913 var han sjef for admiralstaben.
Allerede ved utbruddet av første verdenskrig gikk Pohl angrep med tyske ubåter på utenlandske handelsskip. Den 9. januar 1915 gikk han atter en gang inn for en skjerpelse av sjøkrigen og at undervannsbåtene skulle slippes løs mot handelsskip. Etter slaget på Doggerbank (24. januar 1915) ble Pohl den 2. februar 1915 som etterfølger etter admiral Friedrich von Ingenohl (1857–1933) sjef for den tyske Hochseeflotte.
Den 4. februar 1915 undertegnet han ordren om uinnskrenket ubåtkrig, hvorpå alle utenlandske skip innenfor sperresonen runsdt Storbritannia og Irland kunne senkes uten forvarsel. Ordren trådte i kraft 18. februar 1915. Imidlertid var ikke ubåtflåten på den tid mer omfattende enn 23 innsatsberedte ubåter.
Kort etter ble Pohl svært dårlig, og allerede 23. januar 1916 ble han avløst av viseeadmiral Reinhard Scheer (1863–1928) som flåtesjef. Han ble stilt tiol disposisjon den 24. januar 1916 og samtidig à la suite i sjøoffiserskorpset. Knatp en månetd etter døde han i en alder av seksti år.
Svend Foyn

Bakgrunn og virke

Foyn reiste til sjøs i ung alder og ble skipper allerede da han var 24 år. Han studerte språk i Frankrike og England, seilte på Spania og Frankrike og drev samtidig med eksport og import. Han gjorde et banebrytende arbeid innen selfangst og skapte en betydningsfull ny næringsvei. Han deltok selv i en selfangstekspedisjon i 1844 og tegnet en ishavsskute som ble mønster for bygging av slike.
I 1860-årene la Svend Foyn grunnlaget for moderne industriell hvalfangst. Fra 1864 drev han eksperimentell hvalfangst i Finnmark, og han kombinerte tre faktorer: Harpun og granat ble bygd sammen til en moderne granatharpun og plassert i en ny type hvalbåt med dampmaskin. Granatharpunen ble utviklet med bistand fra Morten Thrane Esmark.
Verdens første dampdrevne hvalfangstskute, «Spes & Fides», ble bygd for Svend Foyns regning i 1864 ved Nylands mekaniske verksted i Christiania. Fartøyet var 94 fot langt, med en 20 hestekrefters maskin; maksimal fart var syv knop. Fartøyet var utstyrt med dampmaskin og skonnertrigg. I 1863 fikk han laget verdens første granatharpun med eksploderende hode. Fangsvåpenet var basert på Erik Eriksens og Jacob Nicolai Walsøes idé og design. I 1864 ble kanonen montert på verdens første dampdrevne hvalfangstskute.
Fra 1873 var hvalfangsten i Finnmark lønnsom næring. 14. januar 1873 fikk Foyn patent på sitt fangstsystem, og han fikk fangstmonopol på hval fra 1873 til 1882. I 1877 fikk Foyn konkurranse av Jarfjordselskapet, og i 1880 av Hvalfangserselskabet Vestfold. I 1881 inngikk Foyn kontrakt med rederiet O.B.Sørensen i Arendal om bruk av Foyns fangstteknikk.
I 1881 var det en hel flåte fra Vestfold som drev hvalfangst i Finnmark. 169 mann fra Vestfold deltok i fangsten, og de fanget 285 hval.
Svend Foyn revolusjonerte hvalfangsten, på godt og vondt. Ved sin død etterlot han seg en formue på 4 millioner kroner. Industrien han utviklet skulle etter mange år nesten utrydde de største havpattedyrene, blåhvalene.
Foyn bidro med finansiell støtte til misjonsvirksomheten og til oppførelse av arbeiderboliger, bedehus, skoler og barnehjem i Tønsberg. Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1853, forfremmet til kommandør i 1870 og mottok storkorset i 1893. I en kåring i 1989 skulle det avgjøres hvem som var tidenes største Vestfold-kjendis. Her fikk Svend Foyn en stemme mer enn skøyteløperen Fred Anton Maier, og på tredje- og fjerdeplass kom henholdsvis Thor Heyerdahl og Trygve Bratteli.
Svend Foyn har etterlatt seg et arkiv. Det er på 11,4 hyllemeter og dekker årene 1842–1894. Arkivet inneholder kopibok, flere serier med korrespondanse og regnskap. Arkivet inneholder også en dagbok fra 1862–1883, denne er en del av Norges dokumentarv. Arkivet er oppbevart hos Vestfoldarkivet.
Devonfeltene på Vestlandet

Devonfeltene på Vestlandet er rester etter avsetningene i devontiden som finnes ved Fensfjorden, Solund, Kvamhesten, Håsteinen og Hornelen.
Masaru Uchiyama

Japans herrelandslag

Masaru Uchiyama spilte 1 landskamper for Japans herrelandslag.
Risøy (Kragerø)

Risøy er en øy i Kragerø kommune i Telemark. Den ligger på nordsiden av Langøy, som er en av de største øyene i skjærgården ved Kragerø. Risøy er lang og smal med ulendt terreng. Den tilhørte i sin tid fiskeren Harry Risøy, men han bygde 22 hytter som han solgte. Etter Harrys død feires hans bursdag hvert år av hytteeierne.
Melk galleri

MELK er et kunstnerdrevet visningsrom i Oslo for ny skandinavisk fotografi etablert av kunstnerne Behzad Farazollahi og Bjarne Bare.
Visningsrommet ble opprettet i september 2009 og har hovedfokus på unge talenter innenfor kunstfotografi i Skandinavia med jevnlige utstillinger i galleriet samt som kuratorgruppe ved større kunstinstitusjoner og messer.