Mauretania Tingitana

Mauretania Tingitana var en romersk provins lokalisert i nordvestlige Afrika som samsvarte løselig med nordlige delen av dagens Marokko og de spanske byene Ceuta og Melilla. Provinsen strakte seg fra den nordlige halvøya, motsatt side av Gibraltar, til Sala Colonia (dagens Chellah) og Volubilis i sør, og så langt øst som elven ved Oued Laou. Den hovedstad var byen Tingis (berbisk: Tingi), dagens moderne by Tanger. Andre betydelige byer i provinsen var Iulia Valentia Banasa og Lixus.

Romersk provins

I løpet av styret til Juba II hadde den romerske herskeren Augustus allerede opprettet tre colonia, kolonier med romerske borgere, i Mauretania i nærheten av atlanterhavskysten: Iulia Constantia Zilil, Iulia Valentia Banasa og Iulia Campestris Babba. Regionen forble en del av Romerriket fram til 429 da vandalene overkjørte området og den romerske administrative tilstedeværelsen gikk under.
Den viktigste byen i Mauretania Tingitana var Volubilis og som var det administrative og økonomiske senteret for provinsen i vestlige romerske Afrika. De fruktbare landområdene i provinsen kunne produsere mange varer som blant annet korn og olivenolje. Det ble fraktet til Roma og bidro til provinsen rikdom og framgang. Arkeologi har dokumentert tilstedeværelsen av et jødisk samfunn i den romerske perioden.
De fremste eksportvarene fra Mauretania Tingitana purpurfarge og kostbart tømmer; Tingitana skaffet Roma også jordbruksprodukter og dyr, slikt som løver og leoparder. Det innfødte maurifolket ble høyt verdsatt og ble rekruttert av romerne som soldater, særlig som lett kavaleri. Clementius Valerius Marcellinus er nedtegnet som guvernør (preses) i tiden mellom 24. oktober 277 og 13. april 280.
I henhold til tradisjonen ble Marcellus til martyr den 28. juli 298 i Tingis (Tanger). I løpet av tetrarkiet (keiser Diokletians reformer av romerske myndighetsstrukturer i 296), ble Mauretania Tingitana en del av bispedømmet Hispaniæ, «spanjolene», og ved forlengelsen en del av det pretoriske prefekturet til gallerne. Mauretania Cæsariensis var i bispedømmet Afrika (Dioecesis Africæ). Lucilius Constantius er nedtegnet som guvernør (preses) på slutten av 300-tallet.
Dokumentet Notitia Dignitatum viste også at i dets militære organisasjon var det en Comes Tingitaniæ med en felthær bestående av to legioner, tre vexillationer, og to auxilia palatina (infanterienheter). Flavius Memorius hadde posisjonen som comes, en form for stattholder ved et tidspunkt i løpet av midten av 300-tallet. Imidlertid er det underforstått i kildematerialet at det var en enkelt militær kommando for begge de mauretaniske provinsene. En Dux Mauretaniæ (lavere rang) kontrollerte sju kohorter og en ala (alliert enhet).
De germanske vandalene etablerte seg selv i provinsen Hispania Baetica (på europeisk side) i 422 under deres konge Gunderik, og derfra utførte de angrep mot Mauretania Tingitana. I 427 aviste comes africæ Bonifacius om å tilbakekallelse fra keiser Valentinian III, og han beseiret en hær som ble sendt mot ham. Han var mindre framgangsrik da en andre styrke ble sendt inn i 428. I dette året ble Gunderik etterfulgt av Gaiserik, og Bonifacius inviterte Gaiserik til Afrika, og sørget for en flåte som gjorde det mulig for vandalene å krysse over til Tingis. Bonifacius hadde til hensikt å avgrense vandalene i Mauretania, men straks de var kommet over avviste enhver kontroll, marsjerte videre til rike Kartago og påførte store lidelser.

Bysantinerne

I 533 gjenerobret den bysantinske general Belisarius det tidligere bispedømmet Afrika fra vandalene på vegne av den østromerske keiser Justinian I den store. Alle områder vest for Cæsarea (Cherchell i Algerie) hadde allerede blitt tapt av vandalene til maurifolket, men et gjenetablert Dux Mauretaniæ holdt en militær enhet ved Septem (dagens Ceuta). Det var den siste bysantinske utposten i Mauretania Tingitana; resten av hva som hadde vært den romerske provinsen ble forent med bysantinerne som en del av Andalucía, men under navnet prefekturet Afrika.
Det meste av den nordafrikanske kysten ble senere organisert som sivile eksarkatet Kartago, en særskilt status i henhold til forsvarsbehov for en utkant.
Da muslimske umajjadene erobret hele nordlige Afrika og erstattet med makt eksisterende religion, kristendom og stedegen hedendom, med islam, ble begge de tidligere provinsene i Mauretania slått sammen til provinsen al-Maghrib (arabisk for «vesten», og er fortsatt det offisielle navnet for sharifkongeriket Marokko). Denne provinsen omfattet også over halvparten av dagens Algerie.
Romerske arkeologiske steder omfatter Volubilis, stedet for et administrativt senter og palasset til Gordias (Gordius), og dessuten Sala Colonia og Iulia Constantia Zilil.