google/wiki40b huggingface dataset:
Chernomenbreen

Chernomenbreen (bulgarsk ледник Черномен, Lednik Chernomen) er en isbre i Antarktis. Den er 5,6 kilometer lang og 2,2 kilometer bred isbre og ligger sør-sørvest for Butamyabreen og vest-sørvest for Talevbreen på Barison Peninsula på Grahamkysten på vestsiden av Antarktishalvøya. Den flyter nordvestover og ut i Leroux Bay sørøst for Eijkman Point.
Isbreen er kalt opp etter bebyggelsen Tsjernomen sør i Bulgaria.
Indieraligus

Utseende

Middelsstore hornbiller uten horn eller spisse knøler på hode og pronotum. På undersiden er bakkroppen og de to bakerste beinparene tett kledt med lange hår.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vestindia (Hispaniola, Puerto Rico).
Herøy kirke (Nordland)

Funn i og rundt kirka

Et krusifiks fra 1300-tallet er ved Historisk museum i Bergen.
Den største lysekronen ble i 1655 gitt av Margrethe Pedersdatter og Jesper Hansen, og en mindre i 1715 av Rasmus Angell. Presten og dikteren Petter Dass var født ved Nord-Herøy Gård, og mest sannsynlig døpt i kirken. Petter Dass gav kirkesølv, alterkalk, disk og brødeske til sin barndomskirke. Altertavlen og prekestol fra 1764-65 er malt av Gottfried Ezechiel.
Skip, våpenhus og tårn ble endret ved påbygging i 1880. Døpefont i tre tilkom i 1913, utført av Andreas Nilsskog, med motiver fra Jesu liv og Norrøn mytologi. Total restaurering ble gjennomført  mellom 1956 og 1968, med nytt orgel bygget av Brødrene Torkilsens Orgelbyggeri (15 stemmer, to manualer med elektrisk traktur).
Under restaureringen ble også en større myntbeholding avdekket, fra kong Sverres tid, i tillegg til Maren Falchs grav (mor til Petter Dass).  Det nå restaurerte steinalter med fem innhogde kors var frem til da, dørhelle.
De tre middelalderkirkene feiret sitt jubileum i 1999.
Herøy krike er også en kulturarena for ulike konserter og oppsetninger. Reidar Moursund har i flere omganger komponert kirkespill som; "Vaart daglige brød" som omhandler Sandnsundværulykken.
Kirken ble høsten 2015 brannsikret med sprinkelanlegg og nytt elektrisk anlegg, ny belysning og nytt lydsystem fulgte også med.
Caltanissetta (provins)

Provinsen Caltanissetta (italiensk: Provincia di Caltanissetta; siciliansk: Pruvincia di Nissa) var en provins i regionen Sicilia i Italia. Caltanissetta var provinsens hovedstad.
Per 2010 var det 271 729 innbyggere og et areal på 2 128 km².
Provinsen ble i 2015 erstattet av Caltanissetta frie kommunale konsortium, som dekker samme området som provinsen gjorde.
Pseudautomeris porifera

Utseende

Middelsstore (vingespenn 60-80 millimeter), brunlige påfuglspinnere med store øyeflekker på bakvingene. Forvingene er litt tilspissede, men ikke sigdformede, oftest med en lengdestripe. Bakvingens grunnfarge er gjerne rødlig, øyeflekken har blåaktig kjerne.

Levevis

Larvene lever gjerne selskapelig, i alle fall som unge, på ulike busker og trær. Som andre påfuglspinnere har de voksne reduserte mundeler, og de tar ikke næring til seg. Artene flyr om natten, om dagen hviler de mellom visne blader der de er godt kamuflert. Skulle et dyr likevel oppdage sommerfuglen, åpner den forvingene slik at de "stirrende" øyeflekkene kommer til syne - dette er ofte nok til å skremme vekk et lite rovdyr.

Neslehår

Larvene, til dels også de voksne sommerfuglene, er kledt med neslehår. Disse frigjør gift om man kommer i kontakt med dem og kan utløse hudirritasjon, av og til også mer alvorlige komplikasjoner. Larvene sitter gjerne i tette samlinger på trestammer, og er nokså godt kamuflert, slik at man uaktsomt lett kan komme i kontakt med dem.

Utbredelse

Artens detaljerte utbredelse er ukjent.
Spaghetti bolognese

Spaghetti bolognese er en matrett fra Bologna i Italia. Retten består av spagetti og bolognesesaus. Bolognesesausen består tradisjonelt av kjøtt, pancetta, gulrot, løk, selleri, tomat, hvitvin, melk, salt og pepper.
Kari Øyre Slind

Idrettskarriere

I 2008 vant hun gull på 5 km i junior-NM, på tiden 12.18,8. Samme år fikk hun bronse ved Spar Cup i langrenn, i klassen K17 år.
I 2009 vant hun gull på sprint fri teknikk i junior-NM, i klassen 18 år.
I mars 2010 deltok hun i Junior-NM på ski, her ble det 5.-plass på 15 km klassisk og sølv på 5 km fristil. I tillegg fikk hun gull på 4x3,75 km stafett, da hun deltok på Sør-Trøndelags førstelag sammen Anne Kjersti Kalvå, Silje Dahl Benum og Tine Aagaard. Samme år debuterte hun også i verdenscupen, i sprint i Drammen.
Ved junior-VM 2010 fikk hun bronse på sprint og gull på stafetten sammen med Heidi Weng, Tuva Toftdahl og Ingvild Flugstad Østberg. I januar 2011 deltok hun i junior-VM i Estland, denne gangen ble det sølv på 5 km fri teknikk, og på klassisk sprint. Norge vant også gull på 4 x 3,3 km stafett, der hun gikk sammen med Ragnhild Haga, Martine Ek Hagen og Heidi Weng. I tillegg kom hun på 6.-plass på jaktstarten. 
Hun deltok på Oppdals stafettlag ved Norgesmesterskapet på ski 2012, der de kom på 4.-plass på 3 x 5 km. Året etter, ved Norgesmesterskapet på ski 2013 i januar, fikk hun bronse på 3 x 5 km stafett. Hun ble også tatt ut til U23-VM på ski 2013, der hun fikk bronse på 15 km skiathlon, bak Ragnhild Haga og Debora Agreiter. 
Ved Norgesmesterskapet på ski 2015 vant Oppdal 3 x 5 km stafett, med alle tre søstrene Øyre Slind på laget. I tillegg kom hun på 5.-plass på lagsprint fri teknikk og 6.-plass på 30 km klassisk.
Under NM 2017 del to på Gålå fikk hun sølvmedaljer både på 5 km fristil og 30 km klassisk, på begge distanser vant Marit Bjørgen.
Johan H. Grimstad

Komposisjoner

Hans kanskje mest kjente verk er mannskorsatsen «Høgt frå den himmelske klåra» som ble skrevet i perioden i Volda. Grimstad-koret som ble startet opp på denne tida hadde for en stor del medlemmer som enten bodde på eller var av Grimstad-slekta. Koret hadde flere TV-opptredener på 1960-tallet.
Ellers var Grimstads utgangspunkt for sine komposisjoner spent såvidt vidt som tekster fra Salmene til Jim Reeves-schlageren «I love you because».
Mannskoret Frendar har flere Grimstad-komposisjoner på sin seneste CD, Strö lite rosor.

Dirigent

Grimstad var i en lang periode dirigent for Hareid blandakor og Sunnmøre Kristelege Mannskor.
De fleste av korverkene hans er utgitt på Norske Komponisters Forlag.
Han var æresmedlem av Norges Korforbund Sunnmøre.
Grimstad var engasjert i IOGT og høgnorskbevegelsen.
Myra (Kristiansund)

Myra er et boligområde på Kirkelandet i Kristiansund, og ligger avgrenset med Brunsvika i nord, St. Hanshaugen i øst, Vugga/Vanndamman i sør og havet i vest. Selve kjernen av Myra består av gatene Siktepunktet, Skytterveien, Blinken, Kruttstien, Riflestien, Margrethes Fryd og Myraveien. Utenom dette så har man Vinkelveien, Banaveien og Omveien, samt deler av følgende veier; Hagbart Brinchmanns vei, Kaasbøls vei, Nummedals vei og St Hansveien, som også må regnes som en del av Myra. I gamle dager var det kun Myra gård og et skytterlag med navn Kristiansund SL som holdt til i Myra, men nå er området godt utbygd.
I dag finner man blant annet barnehager, blomsterbutikk og helsestasjon her, samt en fotballbane. Tidligere har det også vært drevet koloninalvirksomhet i Myra.
Norgesmesterskapet i orientering 1957

Norgesmesterskapet i orientering 1957 bestod av flere arrangementer som i 1957 kåret norgesmestere i orientering.
Hovedmesterskapet ble arrangert i Stange 22. september 1957, dagen etter Kong Haakon VIIs død. 
Kongepokalen, en av de siste som Kong Haakon VII hadde skjenket norsk idrett, ble vunnet av Magne Lystad.
Night Vision

Night Vision er et musikkalbum med Little Charlie & the Nightcats fra 1993.
Pomerium

Pomerium eller pomoerium (latin, fra sammensetningen post, «bak» og merium < murum, «mur») var den hellige grensen rundt byen Roma og byene kontrollert av Roma. I juridiske begreper eksisterte Roma kun innenfor dets pomerium; alt bortenfor var ganske enkelt området Ager Romanus, «Romas marker», tilhørende Roma.

Navn

Begrepet er en klassisk sammentrekning av den latinske frasen post moerium, bokstavelig «bak muren». Begrepet ble forklart i antikken som hva som kom etter, eller før, muren, og var den linje som ble definert av en augur for å utgjøre byen. Det var en religiøs grense, punkten bortfor hvor auspicia urbana ikke kunne bli tatt, og den var tydelig både fra bymuren og grensen for faktisk bebyggelse. Den ble ofte forstått som stripen på innsiden eller utsiden av muren. Pomerium var grenset på den ene siden av en fure og linje med jord, frambrakt av ploging med en oke og ei ku, rundt byen; ved portene ble plogen løftet opp og linjen således brutt. Eller at pomerium var furen og ryggen i seg selv.
Den romerske historikeren Titus Livius i sitt verk Ab Urbe Condita at pomerium var opprinnelig et omårde med mark på begge sider av bymuren, skjønt etymologien innebærer en betydning som refererer til en enkelt side av muren. Han hevdet at det var en etruskisk tradisjon å innvie dette området av en augur og det var teknisk sett forbudt å bosette seg eller drive jordbruk i området pomerium. Det hadde delvis den hensikt å forhindre bygninger å bli reist nært inntil bymuren (skjønt på den tiden hvor Livius skrev dette ble hus faktisk bygget opp mot muren).

Lokalisering og forlengelse

Tradisjon hevdet at pomerium var den opprinnelige linje som ble pløyd av Romulus, byens legendariske grunnlegger, rundt murene på den opprinnelige byen, og at den ble innviet av Servius Tullius som augur. Den legendariske dato for dens grensesetting, 21. april, fortsatte å bli feiret som årsdagen for byens grunnleggelse. Ettersom grensen var religiøst betinget, ble den forstått som voktet og beskyttet av guddommen Terminus, skytsgudom for grensene mellom markene. Hvert år den 23. februar ble festen Terminalia feiret, og folk helte da offerblod over grensesteiner og plasserte blomsterkranser på steinene.
Juridisk sett eksisterte Roma bare innenfor pomerium, mens alt utenfor kun hørte under Roma. Varro forteller at en rekke byer foretok en circumductio («omgåelse»), det vil si at man gikk eller førte noen rundt byen for å markere bygrensen. Videre viser Varro til en etruskisk skikk med å pløye en fure rundt en nyanlagt by. En hvit ku og en hvit okse ble spent foran plogen, og pløyde opp en fure som dannet pomerium, og symboliserte både fossa («voll») og agger («mur»). Innenfor denne grensen var jorden sacer («hellig»), og ingen som passerte den, fikk bære våpen. Ingen måtte heller gravlegges innenfor bygrensen. Derfor ligger antikke gravplasser alltid utenfor datidens bymurer. - Byer som hadde foretatt denne «omgåelsen», kunne kalle seg urbs, av orbis («sirkel, krets»).  I Kärnten i Østerrike foretar fremdeles hver påske en katolsk prosesjon en «omgåelse» som tilsvarer grensene rundt byen som lå der i antikken,
Harrisburg

Harrisburg er hovedstaden i den amerikanske delstaten Pennsylvania. 
Harrisburg har 48 950 innbyggere (2000), med 643 820 innbyggere i metropol området noe som gjør det til det fjerde største metropolområde i Pennsylvania. Harrisburg er hovedsete i fylket Dauphin County. Byen ligger ved den østlige bredden til elven Susquehanna og ligger 169 km vest-nordvest for Philadelphia. 
Harrisburg er en av de eldste og mer historisk betydningsfulle delstatshovedstader i USA. Den har spilt en viktig rolle i migrasjonen vestover, den amerikanske borgerkrigen og den industrielle revolusjonen. Gjennom deler av 1800-tallet gjorde bygningen av Pennsylvania-kanalen og senere jernbanen Harrisburg til en av de mest industrialiserte byene i de nordøstre byene USA. 
Harrisburg er kjent for Three Mile Island-ulykken, som var nær ved å skape en stor atomkraftulykke i nærliggende Middletown.
Larvik Fotball

Historikk

Klubben ble stiftet som en samarbeidsklubb i Larviksdistriktet, for å gi fotballtalenter i Larvik et tilbud, hvor topp trenerkrefter og sportslig utvikling og utfordring skulle stå sentralt. Fram, Nanset, Sporty, Nesjar, STAG, Tjølling og Halsen var blant klubbene som var med i samarbeidsprosjektet. Larvik Turn valgte å avstå fra samarbeidet.
Larvik Fotball overtok Frams plass i 4. divisjon, og hadde som hovedmål at klubben skulle spille i 1. divisjon innen 2004-sesongen, samtidig som de skulle ha en trygg økonomisk plattform. Som ett ledd i satsningen engasjerte klubben den gamle skøytetreneren Hans Trygve Kristiansen som sportssjef i klubben.
Klubben rykket i 2001 opp til 2. divisjon. Der ble de liggende i tre år, men før 2005-sesongen ble det bråstopp både økonomisk og sportslig. Klubben opphørte og Fram overtok plassen i seriesystemet.
Michael Fassbender

Bakgrunn

Fassbender ble født i Heidelberg i det som den gang var Vest-Tyskland, men foreldrene flyttet til Irland allerede da han var to år gammel, hvor faren drev en restaurant. Michael selv ble oppfostret som katolikk. Han har engelsk som morsmål, men behersker allikevel tysk til en viss grad.

Karriere

Fassbender har selv hevdet at han måtte finpusse tyskferdighetene før rollen i Inglourious Basterds. Han har aldri spilt i en tysk-språklig film, men sier at det kan bli aktuelt senere i karrieren. Han bor for øyeblikket i London, og pendler til Los Angeles når han spiller inn amerikansk-produserte filmer.
Fassbender spilte i en årrekke i mindre kjente britiske TV-serier og filmer, før han i 2006 fikk et lite gjennombrudd i Zack Snyders actionfilm 300, hvor han spilte en ung, modig og dyktig spartansk soldat. Deretter spilte han i britiske indie-filmer, som Hunger (2008), Eden Lake (2008) og Fish Tank (2009), før han fikk en liten, men betydelig rolle i Quentin Tarantinos storfilm Inglourious Basterds. Den gav ham også et stort navn i amerikansk filmindustri.
I 2010 medvirket han i en ny britisk film, denne gangen actionfilmen Centurion, hvor han spilte hovedrollen. Senere samme år spilte han i en amerikansk film, Jonah Hex, som ble en stor fiasko finansielt sett. Den ble også slaktet hos anmelderne, men Fassbender ble likevel sett på som filmens lille lyspunkt. Han spilte også i en ny filmversjon av Jane Eyre, som kom ut i starten av 2011.
Etter dette ble Fassbender tilbudt rollen som The Lizard i The Amazing Spider-Man, men han avslo for å i stedet spille den ikoniske rollen som Magneto i X-Men: First Class (2011). Dette viste seg å være lurt, for filmen fikk strålende anmeldelser, ble en kjempesuksess hos publikum, og samspillet mellom Fassbender og James McAvoy (som spilte Charles Xavier / Professor X) ble lovpriset.
Senere i 2011 spilte han i Freud-biografien A Dangerous Method med Viggo Mortensen og Keira Knightley, britiske Shame med Carey Mulligan, som fikk meget gode kritikker, samt Haywire av Steven Soderbergh, med blant annet Michael Douglas, Ewan McGregor og Antonio Banderas på rollelisten. I 2012 medvirket han i Ridley Scotts storfilm Prometheus med Charlize Theron og Noomi Rapace.
I 2013 skal han spille i Steve McQueens Twelve Years a Slave mot blant andre Chiwetel Ejiofor og Brad Pitt. Deretter spiller han igjen i en Ridley Scott-film, The Counselor, også det med Brad Pitt, i tillegg til Cameron Diaz, Penélope Cruz og Javier Bardem. Det er også klart at han skal være med i X-Men: Days of Future Past, samt i Prometheus 2, som er oppfølgere til henholdsvis X-Men: First Class og Prometheus. I 2016 spilte han i filmen The Light Between Oceans med Alicia Vikander.
Atlantic City (film)

Handling

Kansas City på slutten av 1970-tallet er et temmelig loslitt spille- og forlystelsessted som nå er i ferd med rives ned til fordel for hamburgerkjedenes neonskilt. Her bor Lou, som lever på en falsk illusjon om sin stolte fortid. I samme bygning bor også den vakre Sally (Susan Sarandon) som i motsetning til Lou søker et nytt liv i byen. Men hennes ambisjonen ødelegges når hennes fortid dukker opp med et stjålet parti kokain. Lou ser sin sjanse til endelig å bli den betydningfulle gangsteren han feilaktig har utgitt seg for å være.

Om filmen

Den ble belønnet med Gulløven under filmfestivalen i Venezia.
Valivan

Handling

Stolt Margit svarer alle friere nei. Valivan tar på seg kvinneklær og får henne med seg ned til skipet sitt. Mens hun fremdeles tror at han er en kvinne, forteller hun ham at hun er forelsket i Valivan. Han drikker han henne full, hun sovner og han seiler av sted med henne. Da hun våkner, sier hun at han må føre henne tilbake til barna hennes, men han svarer at han vet hun ikke har barn. Hun vil kaste seg på sjøen, men da avslører han at han er Valivan som hun elsker.

Utbredelse

Visa har vært utbredt i Telemark og Agder, men finnes også utenfor dette området. Catharinus Elling har skrevet opp tre melodier fra Sunnmøre, Vrådal og Vestfjorddalen i Telemark. Ole Mørk Sandvik har skrevet opp melodier fra Bykle og Solør.
Visa finnes også i Danmark, Sverige og på Færøyene, men bare i muntlig tradisjon, ikke i adelshåndskriftene fra eldre tid (DgF 241, SMB 191 og CCF 144).
I DgF IV s. 461 refererer Svend Grundtvig til en katalonsk variant «El marinero»:
Ved Havets Bred sidder den væne Mø og syr fagre Blommer paa en Dug. Da hun er halvtfærdig, fattes hun Silke. Et Skib lægger til Land, og hun siger: Sømand, gode Sømand! Du bringer vel Silke. – hvilken Farve vil du have: hvid eller rød? – Rød Silke vil hun have, den er skjønnest, og Dugen skal Dronningen have. – Saa kom ned i mit Skib og vælg hvad du vil. – Næppe er hun kommen ombord, før Skibet letter, medens Møen, lyttende til Sømandens Sang, falder i en dyb Slummer. Da hun vaagner er hun langt ude paa Havet. – Sømand, gode Sømand, før mig Hjem igjen! Havet gjør mig syg. – Nej, siger han, nu skal du være min. Da klager Møen: Tre Søstre ere vi, og jeg den skjønneste af dem; den ene er Grevinde, den anden Hertuginde, og jeg Stakkel skal være en Skippers Viv! Den ere er klædt i Silke, den anden i Guld, og jeg arme skal klæde mig i Vadmel! Da svarer Skipperen: Ikke i Vadmel, men i Skarlagen rød skal du klædes, og en Dronning skal du være; thi jeg er Kongens Søn  og Arving af Engelland og i syv Aar har jeg rejst Verden om, for at opsøge dig.
At dette ikke blot er en Tilfældighed, men at vi her ved Middelhavets Kyst finde den selvsamme Vise som i Norden, det holder jeg for afgjort.

Innspillinger

Ragnhild Furholt sang den på Norske Ballader: 30 ballader – 0m drap og elskov, skjemt og lengsel blant riddere, jomfruer, kjemper og dyr. Grappa 2009, HCD 7239, ISBN7033662072392.
David fra Dinant

David fra Dinant (født ca. 1160, død ca. 1217) var en panteistisk filosof. Han var opprinnelig enten fra Dinant i Belgia eller Dinan i Bretagne. Forskere mener han var påvirket av, og muligens også medlem av, den panteistiske sekten amalrikerne. 
David skrev en liten notatblokk, Quaternul, som førte til at han  i 1210 ble bannlyst fra den romersk-katolske kirke. Dette presset ham til å flykte til Paris. Når og hvordan han døde, er ukjent, men man mener med sikkerhet at han døde etter år 1215, siden han ble bannlyst igjen av rådet i 1215.
Paul Broca

Utdannelse

Broca var en fremragende student. Han påbegynte sine medisinstudier i Paris i en alder av kun 17 år og ble uteksaminert som 20-åring, på et tidspunkt i livet da hans jevnaldrende så vidt hadde påbegynt sine studier.
Broca ble tidlig professor innen kirurgisk patologi ved Universitetet i Paris. Han utmerket seg hurtig som en merittert medisinsk forsker innenfor mange områder. I en alder av 24 år hadde han mottatt mange utmerkelser, medaljer og viktige posisjoner. Hans tidlige vitenskapelige arbeider omhandlet brusk- og ben-histologi, men han studerte også patologiske forandringer kreftsykdommer, behandlingen av aneurysmer, og barnedødelighet. En hans store interesseområder var studier av hjernens komparative anatomi. Han skrev omfattende om Darwinismen, kjent som transformisme i Frankrike.

Språkforskning

Broca er mest av alt berømt for sin forskning på hjernens senter for språkproduksjon. Dette er lokalisert i frontallappen og er nå kjent som Brocas område. Han kom frem til denne oppdagelsen ved å studere hjernen hos pasienter med afasi, personer som har mistet evnen til å snakke som følge av en hjerneskade. Grunnlaget for Brocas forskning ble dannet ved hjelp av hans første pasient ved Bicêtre-sykehuset, Leborgne, en pasient som fikk kallenavnet "Tan" da ordet "tan" var det eneste denne pasienten kunne ytre.
I 1861, ved post mortem-obduksjon, avslørte Broca at Tan hadde en lesjon forårsaket av syfilis i venstre hjernehalvdel.

Personlig liv

Mot slutten av hans liv ble Broca innvalgt som livsvarig medlem av det franske senatet. Han var også medlem av Académie française og mottok mange honorære utmerkelser fra mange fremstående utdannelsesinstitusjoner, både i Frankrike og i utlandet. Broca døde i Paris i 1880.
Sverre Daniel Husebye

Kirkelig karriere

Han var leder i Oslo Sjøkorps (KFUM) i flere perioder mellom 1923 og 1932. Han ble cand. theol. ved Menighetsfakultetet i 1929, var sekretær i KFUM Oslo fra 1930 til 1931, og ble ordinert i 1932, og var kallskapellan i Sulitjelma i Fauske fra 1932 til 1939. Han var sokneprest i Brønnøy fra 1938 til 1942, da de fleste norske prester la ned embetet. Fra 1945 til 1951 var han prost i Sør-Helgeland prosti. Hadde permisjon i 1945 og 1946. I permisjonstiden var han første redaktør for det kristne ukebladet «Livet». Fra 1951 til 1968 var han residerende kapellan i Sandviken, Bergen og sokneprest samme sted fra 1969 til 1971.

Skapende virksomhet

Han hadde også nær tilknytning til Nord-Norge etter å ha bodd i Sulitjelma og Brønnøysund i mange år. Dette gjenspeiles tydelig i flere av hans bøker. I tillegg til bøker har han også laget tre orienteringsspill og et historisk spill. Hans debutbok Den eksentriske klubb ble nr. én i en avstemning blant gutter om den beste barneboken i 1929.

Den konsentriske klubb

Hans første bok var den "Konsentriske klubb" på Winju Simonsens forlag. Husebyes bøker handler om unggutter som dannet en hemmelig klubb «Den konsentriske klubb». «Den eksentriske klubb» skiftet fort navn til «Den konsentriske klubb» etter forslag fra Dikter'n. Konsentriske sirkler har ett felles sentrum i motsetning til eksentriske. For klubben var dette sentrumet vennskapet dem imellom. Bøkene følger guttene gjennom spennende opplevelser. Handlingen er lagt til hentet fra Oslo. Hans siste bok, Isbreens hemmelighet fra 1960, dreide seg om Den konsentriske klubbs ekspedisjon til Jostedalsbreen.
Bergljot Hobæk Haff

Bakgrunn

Haff var datter av overlærer Lars Hobæk (1883–1938) og lærer Martha Aarvold (1895–1987). Hun tok examen artium ved Sandefjord gymnas i 1943, og ble utdannet lærer i Oslo og København. Etter lærerutdanning i Oslo bodde hun 24 år i Danmark.

Forfatter

Haff fikk gjennom hele sitt forfatterskap kritikernes anerkjennelse for sine romaner, som gjennomgående har vært historiske romaner med originale synsvinkler. Det var først med to hovedbøker i bokklubb i 1983 og 1989 at hun ble et kjent navn for allmennheten, og Skammen som utkom i forfatterens 71. år, ble en publikumssuksess med sin skildring av et NS-barns liv gjennom 60 år. Suksessen ble senere fulgt opp med en dramatisering av Skammen på Nationaltheatret i 1999, med Anne Krigsvoll i hovedrolle som Idun Hov.
Haffs bøker er oversatt til engelsk, fransk, nederlandsk, spansk, italiensk og latvisk. 
Bergljot Hobæk Haff var mor til Marianne Hobæk Haff som er professor i fransk lingvistikk.