Nebraska

Geografi

Nebraska ligger midt i USA og er en av de største jordbruksstatene, men er også et viktig knutepunkt for transport og kommunikasjon mellom øst og vest i landet.

Historie

Regionen har være befolket av indianere i tusentalls år. Noen av stammene som i historisk tid har bodd i regionen er omaha, missouria, ponca, pawnee, otoe og forskjellige lakotastammer, av hvilke noen tidligere hadde vært bosatte lengre mot øst men migrerte vestover i takt med at den europeiske kolonisasjonen skred frem.
Spania og Frankrike var de første europeiske stater som gjorde krav på området. På 1690-tallet begynte spanske handelsmenn å handle med apachene, som da kontrollerte vestre del av det nåværende Nebraska. Omkring 1703 hadde også franske kjøpmenn etablert handel med indianere ved Missouri, og kom med årene frem til 1719 til å inngå flere fredsavtaler med lokale stammer. Etter at Spania og Frankrike erklærte krig mot hverandre ble det sendt en spansk ekspedisjonsstyrke, Villasurekspedisjonen, til området under generalløytnant Pedro de Villasur i 1720. Ekspedisjonen ble beseiret og massakrert av pawnee- og otoekrigere allierte med Frankrike nær det nåværende Columbus i Nebraska. Med dette oppgav Spania videre forsøk på å utforske området for størstedelen av 1700-tallet.
Frankrike avsto Louisianaterritoriet til Ny-Spania i 1762 under syvårskrigen, noe som gjorde Spania og Storbritannia til de to dominerende kolonialmakter i området. Britene etablerte handelskontakter med de lokale stammene i denne periode frem til 1773. Spania sendte to handelsekspedisjoner opp Missourielven 1794-1795, og etablerte den første europeiske bosetningen nær munningen av Platte River. Senere samme år ble Fort Carlos IV etablert nær nåværende Homer.
I 1819 etablerte USAs armé Fort Atkinson som første militære utpost vest for Missourifloden, nær nåværende Fort Calhoun i Nebraska. Fort Atkinson ble oppgitt i 1827 etter at grensen for nybyggernes ekspansjon var kommet lengre vestover. Først etter gullrushet i California i 1848 kom den europeisk-amerikanske bosettingen i området til å skyte fart på alvor.
Delstatens direkte foregjenger, Nebraskaterritoriet, ble dannet ved den føderale Kansas-Nebraskaloven i 1854. Da var territoriet betydlig større enn dagens delstat Nebraska og omfattet også deler av dagens Colorado, Idaho, Wyoming, Montana, Nord-Dakota og Sør-Dakota, men senere kom store deler av territoriet til å bli overført  til Coloradoterritoriet (dannet 1861), Dakotaterritoriet ( 1861) og Idahoterritoriet (1863).
Den første hovedstaden for Nebraskaterritoriet ble Omaha, som ble valgt av fungerende guvernør Thomas B. Cuming. En politisk drakamp oppstod mellom de nybyggere som bodde nord for Platte River og de som bodde sør for den, og da flere bodde sør om elven ble hovedstaden derfor flyttet. Kort etter delstatens dannelse i 1867 ble den besluttet flyttet til Lancaster i Lancaster County lenger sør, og  stedet fik det nye navn Lincoln.
Planarbeid og bygging av den transamerikanske jernbane på 1850-og 1860-tallet påskyndte etableringen av nye jordbruksområder, kvegrancher og jernbanebyer i trakten omkring Platte River og kildeelven South Platte River. Blant annet Columbus og Fremont ble bygd langs den forventede jernbaneruten og nybyggerledene vestover på 1850-tallet, og Grand Island og North Platte ble grunnlagt i samband med jernbanens ankomst senere på 1860-tallet. Jernbanens ferdigstillelse i 1869 gjorde også Omaha og Council Bluffs i Iowa på andre siden av elven til viktige jernbaneknutepunkter for reisende mellom kystene.
I 1872 grunnla J. Sterling Morton Arbor Day, en høytid da man plantet trær. Morton visste at treene ville hjelpe mennesker å bygge hus i Nebraska og at jorden skulle bli mer fruktbar. Arbor Day feires fortsatt i USA og dagen inntreffer siste fredag i april.