google/wiki40b huggingface dataset:
Twm

twm er en vindusbehandler for vindussystemet X, og har blitt distribuert som standard vindusbehandler med X siden fjerde utgivelse (X11R4). Den støtter tittellinjer, dekorerte vinduer og ikoner, i tillegg til at den er konfigurerbar til en viss grad. Selv om twm var et stort gjennombrudd i sin tid, har den blitt utmanøvrert av nyere vindusbehandlere og blir ikke vedlikeholdt lenger. Den er fortsatt tilgjengelig som en del av mange X-distribusjoner, selv om den stort sett blir brukt som «siste skanse».

Historie

Den første versjonen, skrevet av Tom LaStrange for X11R1, ble publisert på Usenet comp.unic.sources den 13. juni 1988. Mindre enn ett år senere ble han kontaktet av Jim Fulton fra X Consortium som foreslo at LaStrange overga vedlikeholdet av kildekoden til X Consortium. Etter å ha gjort den kompatibel med den da nye Inter Client Communications Conventions Manual overtok den plassen til uwm som standard vindusbehandler fra X11R4.
Selv om twm i dag blir brukt meget sjelden har den hatt massiv innvirkning på utviklingen av vindusbehandlere. Flere vindusbehandlere, slik som swm; vtwm; tvtwm; ctwm; fvwm, bygger direkte videre på koden dens, mens andre har hentet ideer og konsepter derfra.

Navnet

Det har vært noe usikkerhet om hva twm egentlig står for. Navnet varierer ofte mellom Tom's og Tab Window Manager. Begge navnene er faktisk korrekte. Det originale navnet var Tom's Window Manager, men når X Consortium tok over prosjektet og flere andre personer bidro til det, ble navnet forandret til Tab Window Manager. Slik ble det forklart:
To save Tom LaStrange from being blamed for any of the massive numbers of changes that have been done to twm since he gave up control of it, the name "twm" now stands for "Tab Window Manager".
Ordet tab ble antagelig plukket ut fordi det startet med T, selv om den offisielle forklaringen var at med den rette konfigurasjonen (antagelig med SqueezeTitle-funsksjonen) kunne man få tittellingen til å bli kortere, slik at vinduene så ut som mapper.
Regionalt planforum

Regionalt planforum eller (planforum) i plan- og bygningsloven er omtalt i § 5–3.
«I hver region bør det være et regionalt planforum. I planforumet skal statlige, regionale og kommunale interesser klarlegges og søkes samordnet i forbindelse med arbeidet med regionale og kommunale planer.
Regional planmyndighet oppretter regionalt planforum. Statlige og regionale organer og kommuner som er berørt av den aktuelle sak, skal delta. Andre representanter for berørte interesser kan inviteres til å delta i planforumets møter.
Regional planmyndighet har ansvar for planforumets ledelse og sekretariat.»
Knuden - Kristiansand Kulturskole

Knuden er en kommunal kulturskole for barn og unge i Kristiansand. Knuden er en av landets største og eldste kulturskoler. Skolen har over 1900 elever som ukentlig går på tilbud innen musikk, teater og visuell kunst. Enhver norsk kommune skal etter Lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa ha et kulturskoletilbud. Lovteksten i §13-6 sier kort: "Alle kommunar skal aleine eller i samarbeid med andre kommunar ha eit musikk- og kulturskoletilbod til barn og unge, organisert i tilknyting til skoleverket og kulturlivet elles." 
Kulturskolens undervisningen foregår på Musikkens Hus i Kongens Gate i Kristiansand sentrum, men også ved Vågsbygd kultursenter, Samsen ungdomskulturhus og på forskjellige grunnskoler rundt om i byen. Administrasjonen holder også til i Musikkens Hus. Kulturskolen vil i sammenheng med Kommunesammenslutningen med Søgne og Songdalen få tre avdelinger, mer enn 2000 elever og innpå 100 ansatte. Det er planlagt ny kulturskole på kaia.
Kulturskolen i Kristiansand ble etablert i 1962, under navnet Kristiansand musikkskole. Kulturskolen er en del av kommunens kultursektor og har kulturstyret som politisk styringsorgan, og er en av kommunens aller største konsert- og forestillingsprodusenter. I tillegg til egne konsert- og teaterproduksjoner, huskonserter og profilerte kunstutstillinger med elevarbeider, har den også ansvaret for Den kulturelle skolesekken i kommunen. Totalt produserer kulturskolen rundt 350 konserter og forestillinger hvert år.
Skolen samarbeider med andre kulturinstitusjoner som eksempelvis Kilden teater- og konserthus, SKMU og byens mange skolekorps, og øvrige kulturliv  og flytter om kort tid inn i den nye kulturbydelen "Silokaia" på Odderøya.
Audun Ramo, vinner av Spellemannprisen 2007 er lærer ved skolen. Rektor er Sjur Høgberg, tidligere programsjef og produsent i Kongelige Norske Marines Musikkorps. Rådgiver for innovasjon og utvikling er Odd Christian Hagen, tidligere regissør ved Det Norske Teatret. Kulturskolen følger grunnskolens skolerute, med samme fridager og ferier.
Quintus (praenomen)

Quintus er et latinsk praenomen, eller fornavn, som har vært vanlig gjennom hele den romerske historien. Det har blitt brukt av både patrisiske og plebeierske familier, og var også opphav for de patronymikale gentes Quinctia og Quinctilia. Den feminine formen av navnet er Quinta. Navnet ble jevnlig forkortet med Q.
Gjennom romersk historie var Quintus et av de vanligste praenomina, og har her i all hovedsak ligget på fjerde- og femteplass, etter navn som Lucius, Gaius, og Marcus, og omtrent så ofte som Publius. Enkelte familier brukte ikke navnet i det hele tatt, mens hos andre var det det foretrukne praenomen. Nanvnet fortsatte å være i bruk, også etter kollapsen av den romserske sivilisasjonen i det 5. og 6. århundre, og har overlevd til vår tid.

Opprinnelse og betydning

Quintus er det latinske ordet for femte, og det hører ed i en klasse av lignende praenomina, som inkluderer de maskuline navneformene Sextus, Septimus, Octavius, Nonus og Decimus, så vel som de feminine navneformene Prima, Secunda, Tertia, Quarta, Sexta, Septima, Octavia, Nona og Decima. Det er en generell oppfatning at navnet opprinnelig ble gitt til et femte barn, en femte sønn eller en femte datter. Det er imidlertid også blitt argumentert for at Quintus og de andre praeonomina av samme type viser til den måneden i året for tidspunktet for barnets fødsel. Det kan være at slike navn ble gitt med bakgrunn i begge av de nevnte årsakene.
Uansett hva som var den opprinnelige årsaken til at navnet ble gitt, var foreldre fri til å bruke navnet etter eget ønske. Den viktigste betraktningen rundt dette ser ut til å ha vært videreføring av navnetradisjon innen familien. På grunn av dette kan det se ut til at den førstefødte like gjerne og like ofte hadde navnet som nummer fem i rekken.
Det oskiske kognatet av Quintus var Pompo, et navn man kjenner fra Numa Pompilius, den andre kongen av Romas, far, Forkortelsene «P» og «Q» ble brukt konsekvent brukt i henholdsvis oskisk og latin, med samme betydning. De to gentes Pompilia og Pomponia (begge gjør krav på å stamme fra Numa Pompilius) er begge avledet fra dette praenomen. Gens Pompeia er også muligens et patronymikon basert på navnet Pompo.
Ada Sari

Bakgrunn

Jadwiga Szayer var datter av en kjent advokat, Edward Szayer, som i 1889 reiste med sin familie til Stary Sącz, hvor han senere ble borgmester. Etter å ha fullført grunnutdannelsen reiste Jadwiga Szayer til Cieszyn og Kraków, hvor hun studerte musikk og sang. I 1905 kom hun seg inn på en privat musikkskole i Wien (1905 – 1908), og studerte senere i Milano (1907 – 1910).

Sangerinne

Hun debuterte ved Teatro Nazionale i Roma i 1910, og sang senere ved San Carlo i Napoli og andre italienske operascener. I 1912 kom hun tilbake til Polen, hvor hun debuterte i Teatr Polski i Warszawa som Gilda i Verdis Rigoletto (1914). I 1919 reiste hun tilbake til Italia, og opptredet i flere europeiske byer (blant annet Lisboa, Paris, London, München). I 1922 oppnådde hun stor suksess i Milano med sin rolle som Rosina i Rossinis Il barbiere di Siviglia, og ble så engasjert ved La Scala av Arturo Toscanini, og sang i 1923 Mozarts Tryllefløyten til stor anerkjennelse. 
Ada Sari sang til fremragende suksess over nærmest hele Europa, og opptrådte på operascener i Sør-Amerika 1925, og etter sin debut i Carnegie Hall i New York (1928) også i USA og Canada. Hun sang i verdens største operahus, og reiste på flere turneer til Europa, Sør-Amerika og Nord-Amerika. 
Fra 1934 bodde hun i Warszawa, hvor hun i okkupasjonstiden drev et undergrunnsoperastudio. Senere utmerket hun seg som pedagog, og lærte opp begavede sangerinner som senere sang med stor suksess både internasjonalt og i Polen. 
Blant hennes sangpartnere var store navn som blant annet Mattia Battistini, Fjodor Sjaljapin, Beniamino Gigli, Miguel Fleta, Aureliano Pertile, Carlo Galeffi, Tito Schipa, Riccardo Stracciari, Titta Ruffo og Alessandro Bonci.
Ada Sari hadde et enormt repertoar bestående av de fremste operaer, og sang de største koloraturpartiene. Hun forente sin sterke stemme med en mesterlig teknikk og bravur, og ble med sin virtuosiske koloraturteknikk raskt en av de største koloratursangerinnene. Hun ble sammenlignet med de fremste sangerinner som Luisa Tetrazzini, Gemma Bellincioni, Selma Kurz, og til og med Adelina Patti.
Araragi

Levevis

Larvene lever på løvtrær i valnøttslekten (Juglans).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Kina og Japan.
Moulin Rouge

Moulin Rouge (fransk for «Rød mølle») er en tradisjonell kabaretscene oppført i 1889 av Joseph Oller. Moulin Rouge ligger like ved Montmartre i Paris, og er berømt for den store vindmølleimitasjonen på taket. 
Stedets utforming og navnet Moulin Rouge er ofte blitt gjenstand for etterligninger fra andre nattklubber over hele verden. 
Etablissementet ble kjent for sine frekke og fargerike danseshow, som blant andre maleren Toulouse-Lautrec udødeliggjorde på plakater og malerier. Fremdeles strømmer det til besøkende fra hele verden for å oppleve de lettkledde, cancan-dansende jentene på nært hold.
Moldegård

Moldegård (gnr. 25) er en tidligere gård i Molde. I dag står kun hovedbygningen, en patrisierbygning fra 1600-tallet med fløyer fra 1700-tallet, og en kornsilo tilbake.
Opprinnelig het gården Molde, som antas å komme fra norrønt Moldar, flertallsform av mold. Molde ble offisersgård da sjefen for Romsdalske kompani, kaptein Johan Fredrik von Beverlov, bosatte seg der og kjøpte hovedbruket ca. 1677. I hans tid fikk navnet suffikset -gård for å skille fra den fremvoksende byen, som ligger på grunn fra de forhenværende gårdene Molde og Reknes (gnr. 24).
Moldegård var amtmannsbolig fra 1705 til 1729, samt to korte perioder i 1750-årene, og skal være modell for Ibsens drama Rosmersholm (1886). Hovedbruket har siden 1789 vært i familien Møllers eie og var matrikulert i Bolsøy inntil hele herredet ble innlemmet i Molde ved kommunesammenslåingen 1964.
Karius og Baktus (hørespill)

Karius og Baktus, hørespill i fire akter er et album med Thorbjørn Egner, trolig utgitt i 1969.
Det er en hørespillversjon av Egners barnebok Karius og Baktus, med Turid Haaland som Karius, Kari Diesen som Baktus og Egner selv som forteller.
Troglops albicans

Utseende

Kroppen er 3 millimeter lang. Den er en blåsvart bille, bare kantene av brystskjoldet og rotleddene i antennene, samt fram- og mellombeina er noe rødgule. Hunnens hode er helt svart, mens hannen har gult forhode og svart bakhode. Hodet med de noe utstående fasettøynene er bredere enn brystet. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Oversiden med en kort, utydelig og ganske spredt finere liggende behåring (krever forstørrelse). Brystskjoldet er smalere i bakkanten enn på midten og bredere enn det er langt. Avsmalningen bakover går i en buktet linje, ikke rettlinjet. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd, bortsett fra hos hannene, som har fire ledd.

Levevis

Troglops albicans lever på trær, særlig lind og eik. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Kufisk skrift

Kufisk skrift er en formalistisk form for arabisk kalligrafi, særlig benyttet dekorativt på bygninger, keramikk, tekstiler og annet. Den er en av de eldste arabiske skriftformene, og ble utviklet i byen Kufas språkskole. Derfra ble dens alfabet så spredt over hele det islamske velde. Dens fra begynnelsen av steile og rettvinklede former ble på 900- eller 1000-tallet fortrengt av en lettere, løpende rundskrift.
Araberne fikk alfabetet et eller to århundrer før profeten Muhammeds tid, noe man kan se reflektert i den kufiske skriftens store likhet med den eldste syriske skriftformen, men sitt nærmeste forbilde har den i den arameiske skriftform som man har funnet i de nabateiske innskriftene i Hauran i nåværende Syria.
Kufisk skrift er vanlig på Seldsjuktyrkiske mynter og monumenter og på tidlige osmanske mynter.
Klassisk gitar

Bruk

Gitartypen er mest brukt til fingerspill. Den har gjerne en hovedrolle i klassiske musikkstykker som er skrevet spesielt for slike gitarer, eller i flamencomusikk og andre typer latinsk og brasiliansk musikk. Den er også mye brukt som akkompagnement til visesang.
Gitarer med nylonstrenger er også gjerne valgt som en første gitar fordi nylonstrenger føles mykere å holde, og man ikke blir like fort sår på fingertuppene som av stålstrenger. Når man er utrent kan det likevel være vanskelig å holde grep, siden halsen er svært bred og avstanden mellom strengene er stor.
En grunn til at den er bygget med bred hals er at man kan bruke spesielle klassiske teknikker som arpeggio uten at strengene kommer i konflikt med hverandre, en teknikk som gir et harpelignende uttrykk fordi strengene plukkes svært hurtig. Man kan også løpe gjennom avanserte skalaer med fingrene uten å berøre andre strenger som man ønsker skal fortsette å klinge. Gitaren egner seg noe mindre til strumming (å slå rytmisk over alle strengene), da lyden fra nylonstrenger er mindre distinkt enn fra stålstrenger, og tonene flyter mer sammen. Den er likevel i ferd med å få stor plass også i populærmusikk nettopp på grunn av sin myke og runde tone.

Classico

Classico er en standard klassisk gitar, og dagens klassiske gitar er svært lik gitaren som ble utviklet av Antonio Torres på 1860-tallet. Den har bred hals, relativt liten kropp, og bracings i viftefasong under lokket (soundboard). Dette er gitaren man gjerne bruker i klassiske musikkstykker, og til visesang. Det er også denne varianten av nylonstrengsgitarene som er en typisk første gitar.

Flamenco

Flamencogitaren er en egen variant av en standard klassisk gitar, med sin opprinnelse i det sørlige Spania. Den har en litt mindre og nettere bygget kropp, og ofte helt hode (solid headstock). Der den vanlige klassiske gitaren ble utviklet med utgangspunkt i europeisk klassisk musikk og høykultur, var flamencogitaren en mer folkelig variant utviklet til å fungere med sang og dans og menigmanns kultur. Den har en skarpere lyd enn en klassisk gitar, er mer distinkt ved strumming, og er bygget for en mer aggressiv høyrehåndsteknikk som er typisk for sjangeren. Den har ofte også montert beskyttelsesplater (golpeadores) på kroppen, slik at man kan slå med neglene uten at den tar skade.

Flamenca negra

Flamenca negra er en hybrid av en standard klassisk gitar (classico) og flamencogitaren. Den har en bredere sarg (siden på gitarkroppen) enn sistnevnte, og derfor en dypere tone, men er ellers bygget for samme bruk som flamencogitaren.

Russisk gitar

Russisk gitar, noen ganger kalt «sigøynergitar», er en akustisk gitar fra omkring 1900 som er svært lik den spanske gitaren, men med syv strenger, og stemt i en åpen G; D2 - G2 - B2 - D3 - G3 - B3 - D4. Den kalles i Russland semistrunnaya gitara (семиструнная гитара), som betyr syvstrengs gitar. Gitarens opphav er ukjent, men mye av æren tildeles Andrei Sychra (1883-1850) som hadde stor innflytelse på russisk gitarspilling.
Aserbajdsjan gasskraftverk

Aserbajdsjan gasskraftverk, også kjent som Mingetsjevir, er et gasskraftverk i Aserbajdsjan. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 400 MW, fordelt på åtte turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1980 og stod ferdig i 1991. Brenselkilden er naturgass.
Ball Peak

Ball Peak er et fjell med en høyder opp mot 1 700 moh ved toppen av Loftusbreen i Asgard Range i Victoria Land. Det ligger 0,7 nautiske mil sørvest for Mount McLennan i nærheten av Mount Hall og Harris Peak, som navnet er knyttet til. Den ble navngitt av New Zealand Geographic Board (1998) etter Gary Ball fra New Zealand Antarctic Division som var feltguide og instruktør i overlevingsteknikk ved Scott-basen, 1976–77 og senere under GANOVEX-ekspedisjonen 1979–80. Gary Ball døde i Himalaya i 1993.
Gloppen Handballklubb

Gloppen Håndballklubb (Nynorsk: Gloppen Handballklubb), forkortet GHK, er en norsk overbygningsklubb for håndball i Gloppen kommune, etablert i 1971. Klubben spiller sine hjemmekamper i Firdahallen på Sandane.
GHK var ment å legge til rette for et toppet lag av de beste håndballspillerne på seniornivå i kommunen. Klubbens a-lag for damer rykket opp til 2. divisjon i 2007-08 sesongen, mens herrelaget spiller i dag i norsk 3. divisjon. Endringer i håndballinteressen i kommunen har bidratt til at klubben også samler kommunens spillere i juniorlag og aldersbestemte lag fra 16 år.
Klubbens håndballag for kvinner spiller i 3. divisjon sesongen 2013/14
Norgesmesterskapet i boksing 2012

Norgesmesterskapet i boksing 2012 ble arrangert 26. februar i Bergen.
Kongepokalene ble vunnet av Marielle Hansen og Alexander Jacobsen. Forbundspokalene ble vunnet av Shora Jahromi og Martin Reppen Kvikstad.
Kristin Bergersen

Kristin Bergersen (født 14. oktober 1968) er en tidligere politiker og jobber med kommunikasjon, strategi og ledelse. Hun var kommunikasjonsdirektør i Renovasjonsetaten i Oslo kommune fra 2007 til 2016. Fra 19. september 2016 til 31. mars 2019 var hun kommunikasjonssjef i Nordic Innovation, som er en organisasjon underlagt Nordisk ministerråd. 
Hun er tidligere statssekretær for justis- og beredskapsminister Grete Faremo til regjeringsskiftet etter Stortingsvalget i 2013, og har hatt flere verv i Homonettverket i Arbeiderpartiet 2006-2017, blant annet var hun leder 2015-16. Hun har tidligere vært 1. vararepresentant til Oslo bystyre (2003-07) og har sittet i kommunestyret i Nittedal kommune (1987-95). Bergersen var generalsekretær i Europeisk Ungdom i 1994-95 under Folkeavstemningen om EU-medlemskap i 1994 og visepresident i Jeunes Européens fédéralistes i 1995-97. Fra september i 2019 jobber hun som kommunikasjonsjef i Mental Helse.
Café Sommersko

Café Sommersko var en kafé i Kronprinsensgade i Indre By, København – den første parisiske kafé i Norden.
Kafeen åpnet 11. juni 1976. Eierne, brødrene Jørgen og Søren Bro samt kunstneren Kenn André Stilling, mente, at det manglet et møtested for kunstnere i byen. Den ble et møtested for københavnere i alminnelighet.
Kafeen er renovert siden åpningen, men fremsto stadig i stort omfang som dengang; karakteristisk var blant annet det røde nappabetrekk på stolene. Menyen inneholdt overveiende elementer av det franske kjøkken.
Høsten 2010 gikk selskapet bak kafeen konkurs, og nye eiere overtok stedet. Kafeen lukket for godt i august 2017, lokalene blir overtatt av en gourmetrestaurant.
René Lacoste

Kleskolleksjon

Det foreligger flere forklaringer på hvorfor Lacoste opprinnelig fikk kallenavnet «krokodillen». Den mest troverdige kommer fra en nekrolog over Lacostes sønn, Bernard, trykt i The New York Times i 2006. I 1920-årene skal Lacoste ha inngått et veddemål med lagkapteinen om hvorvidt han ville vinne en bestemt match. Innsatsen var en koffert i krokodilleskinn han hadde sett i en butikk  i Boston. Senere broderte en venn en krokodille på en trøye Lacoste brukte under kampene. 
Han var den første i verden som brukte kortermet tennistrøye og først rundt 1933 ble den første tennistrøyen med merket Lacoste laget.
Sønnen til René, Bernard Lacoste, overtok klesfirmaet etter faren i 1963, og gjorde etter hvert Lacoste til et ledende selskap i klesbransjen.
Shoshone River

Shoshone River er en 160 km (100 miles) lang elv i nordlige Wyoming i USA. Dens kilder utspringer i Absaroka Range i Shoshone National Forest. Nær Lovell i Wyoming munner den ut i Bighorn River, sør i et oppdemmet vannreservoar, Bighorn Lake.
Shoshone River passerer byene Cody, Powell, Byron og Lovell. I nærheten av Cody flyter den gjennom et vulkansk aktivt område med fumaroler ved navn Colter's Hell. Dette bidro til at elven på eldre kart over Wyoming het Stinking Water River. Det nåværende navn ble innarbeidet senerr på 1800-tallet på er fra 1901 og ble vedtatt etter ønske fra almenheten. Den er altså oppksalt etter indianerstammen shoshonene. Elven har i sin tur gitt navn til bergarten shoshonitt; navngiver var den amerikanske geologen og mineralogen Joseph Paxson Iddings i 1895.
Vest for Cody kommer elven inn i Shoshone Canyon der den oppdemmes i Buffalo Bill Dam som ble bygd som del av Shoshone Project. Dette var ett av de første vannoppdemningsprosjekter i hele landet. Flere varme kilder langs det gamle elveløpet gikk tapt i den kunstige innsjøen. I Buffalo-Bill-sjøen møtes Shoshones to kildeelver: North Fork, som renner ned en lang canyon fra Absaroka Range, nær østre inngang til Yellowstone nasjonalpark, og South Fork Shoshone River, som utspringer fra sør i Absaroka-fjellene.
Langrenn under Paralympiske vinterleker 2018 – Stående menn

Langrenn for stående menn under Paraolympiske vinterleker 2018 hadde 3 øvelser. Det var 20 km fri den 12 mars, sprint klasisk 15 mars og 10 km klasisk den 17 mars.
Nødt eller sannhet

Fremgangsmåte

Flere personer sitter sammen i en gruppe hvor en er leder. Lederen spør en av deltakerne om han/hun ønsker «nødt» eller «sannhet». Velger deltakeren «nødt», er han/hun nødt til å gjøre hva lederen befaler. Velger deltakeren «sannhet», spør lederen deltakeren om noe, og han/hun er da nødt til å svare helt ærlig. Noen ganger spilles det med at alternativ som heter «prosent» også, og hvis deltakeren velger det, spør lederen hvor mange prosent han/hun liker, hater (etc.) noe eller noen. Her må svaret også være helt ærlig. Når lederen har spurt deltakeren, er det hans/hennes tur til å være leder.
Mange unge har også begynt med «nødt nødt» og «isfjell». Hvis deltakeren velger «nødt nødt», får han/hun tre nødt, og han/hun kan velge hvilken av de tre han/hun skal gjøre. Hvis deltakeren velger «isfjell», får han/hun velge hvem de skulle ha reddet fra et isfjell, f.eks. en katt, en mobil eller en bøtte med kjendishår.
Synste Møre

Synste Møre er lokalavisa for Vanylven kommune i Møre og Romsdal. Første utgave kom ut i januar 1970. Ansvarlig redaktør er Vidar Parr.
Saturns heksagon

Saturns heksagon er et vedvarende heksagonalt bølgemønster i skyene på Saturns nordpol. Heksagonen roterer rundt den nordlige polarvirvelen ved ca. 78°N. Den ble oppdaget av Voyager 1 i 1980 og bekreftet av Cassini i 2006.
Hver av de rette sidene på det heksagonale skymønsteret er omtrent 13 800 km lange, noe som gjør dem lengre enn diameteren på jorden. Hele strukturen roterer med en periode på 10t 39m og 24s, det samme som planetens radioutstråling som antas å være lik rotasjonen til planetens indre. Formasjonene forflytter seg ikke i lengdegrad som de andre skyene i den synlige atmosfæren.