Irvine (Ayrshire)

Historie

Irvine ble en kongelig burgh i 1372 av kong Robert II av Skottland og havnen ble en hovedhavn for den skotske vestkysten. På 1700-tallet var Irvine den største burgh i Ayrshire med en befolkning på rundt 3000 i 1775. Syv handelslaug dannet Incorporated Trades i 1646 og er fortsatt aktiv. Dikteren Robert Burns jobbet her i Heckling Shed i årene 1781 og 1782. Dikteren har en statue i byen. Byens status som burgh ble avsluttet i 1975 da lokaladministrasjonen ble reorganisert. Dagens Irvine har en befolkning på rundt 33 000.

Havnehistorie

Havnen i Irvine har en lang historie og var en gang en av de mest prominente havnene i Skottland etter Glasgow. Det meste av havnen forfalt på 1800-tallet da Glasgow, Greenock og Port Glasgow fikk større innflytelse som havneanlegg. Likevel var det fortsatt kommersiell sjøtrafikk, men ikke nok til unngå ytterligere forfall det neste århundret. Et skipsbyggeri, Ayrshire Shipbuilding, var aktiv inntil den andre verdenskrig sluttet, skjønt det siste skipet ble bygget før krigen. Det meste av aktiviteten besto i utbedringer og reparasjoner, inkludert «Queen Elizabeth 2». Irvine Harbour er nå offisielt stengt som en kommersiell havn og husene rommer nå underholdning. Det er også tilholdsstedet for deler av det skotske maritime museet. Tvers over hovedhavnen er det en terminal for anleggene til ICI Nobel Explosives ved elven River Garnock.
Irvine Harbour har unike og karakteristiske bygninger som viser tidevannet. Tegnet og bygget av Martin Boyd i 1906, datidens havnemester. Tidevannet ble markert på to måter avhengig av hvilken tid på døgnet det var. Ved dagslys ble tidevannsnivået målt med en ball og et trinsesystem forbundet til en mast. Om natten var det et antall lamper som viste tidevannsnivået. Dessverre har det meste av dette forfalt og masten er delvis demontert.

Utviklingen av den nye byen

I motsetningen til andre nye byer som enten ble bygget opp fra grunnen eller har små landsbyer i nærheten var Irvine allerede en by av en viss størrelse. En selskap, Irvine Development Corporation, ble dannet i løpet av 1960-tallet for å ha oppsyn med utviklingen og som involverte en massiv og delvis også kontroversiell utvikling av de gamle delene av byen. Selskapet ble utstrakt kritisert for en del av sine beslutninger, spesielt rivingen av mange historiske bygninger. En positiv utvikling var Irvine Beach Park, et standparkanlegg. Dette området rundt havnen hadde stort sett blitt en industriell søppeldynge i løpet av mange år og ble ansett som en torn i øynene på folk. Området ble omdannet til et parkanlegg med stort antall av grønne vekster og har blitt populært sted å promenere.
Stranden i seg selv har blitt kritisert i mange år for å være skitten på grunn av en ekstremt utdatert kloakkrensesystem og blir gjentatte ganger karakterisert som den mest skitne stranden i Skottland.

Transport

Irvine har gode offentlige kommunikasjonsmidler: Jernbanestasjonen finnes på vestsiden av byen med hovedlinje mellom Stranraer og Glasgow. Bussterminalen ligger rundt Irvine Cross, men noen av rutene er overført til Bank Street som ligger rett ved.
Det er to broer som krysser elven River Irvine, den som ligger lengst syd har blitt kritisert i mange år ved at den ikke tåler tungtrafikk grunnet at konstruksjonen er en Bailey Bridge og har hatt behov for reparasjoner i alle år.