Vraket i Åkroken

Funnstedet

Sundsvall tidligere lå lengre vestover enn i dag fram til de første stadsprivilegier var kommet i år 1621. I forbindelse med landhøyningen ble byen flyttet nærmere havet i øst, og et havnested der elven bøyer seg, ble forlatt. Dette havnestedet lå mot et område som i dag kalles Åkroken. Etter rester av et fartøy var funnet i 1994, ble prøver tatt for å datere funnet. Ved bruk av C14-analyse ble fartøyet datert til tiden mellom 1280 og 1640 e.Kr. 
Den grunne Selångersån har meget dårlige sikte i vannet, på bare en og en halv meter dybde er det sagt at det er lik mørkt som i en sekk. Den kraftige strømmen og mye slam i elven gjorde de første arkeologiske undersøkelser nesten umulig. To dykkerne i oktober 1999 klarte å ta seg ned og meldte fra om gode sikteforholder. Disse kunne konstatere at vraket med tiden var blitt mer blottlagt. På dette tidspunktet trodde man fremdeles at vraket var fra 1400-tallet. Det var funnet klumper av ubrente kalk, som kan ha vært lasten for skipet.
Etter hvert klarte marinarkeologene, beskyttet av nedsenkede containernett, å finne fram til vraket som ligger på mellom 0,5 og 2,5 meter dybde. Deretter ble vraket undersøkt i oktober 2006 med tegning, foto og video.

Vraket

Det bevarte skroget var på 14,3 meter, men hadde en opprinnelig lengde på 16-17 meter. 80 prosent av babordssiden og 30 % av styrbordssiden har blitt bevart fram til nyere tid. Dykkerne oppdaget at konstruksjonen kan være bygd i halvkravell, med underskroget i klink og overdelen i kravell. Det var ikke funner klinkhakker på de øvre deler av spantene.
Ved kravellbyggingen måtte båtbyggeren ha hjelpemidler og forskjellige kunnskaper om hvordan å konstruere et fartøy. Men det var mulig å bruke en snarvei ved å bygge båten eller skipet i halvkravell. Med denne byggeteknikken kan man bruke den eldre byggetradisjonen fra klinkbyggingen på underdelen av skroget. Det var mulig å finne spor etter fem bord på babordssiden, og to spanter var tatt bort for nærmere undersøkelser. Etter den femte bordgangen på spanten ble overflaten på spanten slett uten hakker. På den øvre delen av spanten er fire borehuller etter nagler funnet, muligens for å feste fast de fire øvre bordgangene.
Vraket har store likeheter med et annet vrak funnet i det samme landet, Avafjärdsvraket ved Gävle. Det har også blitt bemerket at konstruksjonen i vraket liknet sterkt på et annet vrak funnet i Kalmar, den eldre Kalmar I-vraket fra middelalderen. Etter de første observasjoner av vraket i 1994 til 2006 trodde man det var tverrbjelker med endestykker gjennom skipssidene på dette vraket. Men dette lot seg ikke påvises under de marinarkeologiske undersøkelsene i 2006. 
Istedenfor hadde man funnet mindre overliggende bjelker naglet med trenagler til noen av spantene. Disse bjelkene holder på plass et kraftig tømmerstykke et stykke ute i styrbord fra kjølen på innsiden av skroget.
Det ble tatt prøver før 2006 for å kunne analyse trematerialet for dendrokronogiske datering, og det ble mulig å datere vraket til tiden etter 1572. Trær som var brukt for byggingen, stammer fra sørvestre Jemtland, som fremdeles var en del av Danmark-Norge den gang. Dateringen gjør vraket i Åkroken til et av de eldste beviser på fartøyer bygd med halvkravellteknikk. Nye prøver tatt annetsteds på vraket i oktober 2006 viser også at trevirket var felt i 1577. Resultatet viser også at dette virket kom fra trær i Finland.
Ifølge dykkerne hadde den kraftige strømmen en ødeleggende virkning på sedimentene som beskytter vraket, og deretter utsatte trevirket for angrep fra mikroorganismer. Isen som lagt seg over elven om vinteren, nærmere seg de øvre deler av vraket med tiden.