Thomas Wolsey

Bakgrunn

Han var sønn av Robert Wulcy (1438–1496) og Joan Daundy Wulcy. Hans far beskrives i flere senere kilder som slakter, men dette er ikke sikkert bekreftet. Wolsey ble utdannet ved Magdalen College i Oxford.

Prest

Han ledet senere Magdalen College School innen han ble personlig kapellan, først for erkebiskopen av Canterbury, og siden forr guvernøren av Calais der han møtte Henrik VII. Senere ble han Henriks personlige kapellan innen han ble utnevnt til domprost av Lincoln.

Kongens prest, biskop, erkebiskop

Da Henrik VIII ble konge i 1509, blomstret Wolseys omstendigheter. Han ble kanikk av Windsor 1511, samme år som han ble medlem av Privy Council. Hans politiske stjerne var for oppadstigende, og han ble snart den som kontrollerte alle statsærender. I 1514 ble han utnevnt  til biskop av Lincoln og senere til erkebiskop av York.

Kardinal

Pave Leo X utså ham den 10. september 1515 till kardinalprest av Santa Cecilia, en fornkristen basilika i Trastevere i Roma. I 1523 ble han biskop av Durham. Wolsey var i overkant begeistret av prakt og rikdom, selv om det er allment akseptert at slikt var nødvendige for ham som kongens viktigste tjener for å ggøre god figur for diplomater og utenlandske konger. Han bodde i kongelig prakt i sitt palass ved Hampton Court, som senere ble sete for Henrik VIII etter kardinalens fall. Det spekuleres i at  hans langsiktige ambisjon var å bli pave, men det er annet som gjør dette usannsynlig. Idéen at han rettet Englands utenrikspolitikk etter pavestolens forklarer ikke hvorfor han ofte var innblandet i krig på Europas fastland, selv om de ikke var på pavens vegne. Det er også et faktum at han aldri søkte å bygge opp støtte i den romerske kurie, noe som er byttig hvis man vil bli pave.
Omkring 1525 benyttet Wolsey sin makt som pavelig sendebud til å oppløse klostre i Oxford og Ipswich for å opprette sine egne universitetskollegier. Colleget i Oxford het opprinnelig Cardinal College, men navnet ble endret til King's College etter hans fall. Nå wr det kjent som Christ Church.

Wolseys fall

Kardinal Wolsey brukte store formuer som statsmann og administratör mest for å skøtte Englands utenrikspolitikk for Henrik VIII. Til tross for hans mange fiender beholdt han Henrik VIIIs tillit til Henrik søkte en kirkelig annullering av sitt ekteskap med Katarina av Aragon så at han kunne gifte seg med Anne Boleyn.
Ettersom dronning Katarina motsatte seg annulleringen ble annulleringsbegjæringen et ærende for internasjonalt diplomati, og Katarinas nevø, den tysk-romerske keiser] Karl V, truet paven dersom ekteskapet ble annullert. Wolsey som kjente til de diplomatiske vansker og som så sitt eget liv truet hvis han selv skulle godkjennea annulleringen, tok lang tid på seg for å imøtekomme ønskemålet. Denne sendrektighet forarget kongen og gjorde Wolsey til en fiende ti Anne Boleyn og hennes venner ved hoffet. 
Wolseys fall var plutselig og fullstendig. I 1529 ble han berøvet sitt regjeringsembede og sin eiendom, inklusive sin storslagent utvedede residens York Place, som Henrik VIII valgte som erstatning av Palace of Westminster som sin egen hovedresidens i London. Imidlertid fikk Wolsey forbli erkebiskop av York. Men kort deretter ble han anklaget for høyforræderi og beordret til London. Han var å sterkt plaget og fór til hovedstaden med sin personlige kappelan Edmund Bonner. Wolsey ble syk og døde på veien, ved Leicester den 29. november 1530, rundt 55 år gammel.  
Han forutsa sin egen død og tidspunktet. Dette gjør at det finnes teorier om at han tok gift, noe han kjente til effektene av,  heller ennn å fortsette til London og la seg avrettes.
Wolsey hadde planlagt en stor grav til seg selv, men den fikk han ikke. Istedet ble han begravet i Leicester Abbey (nå Abbey Park) uten noe monument overhodet.  
I Shakespeares drama om kong Henrik VIII legges han i munnen: Had I but served God as diligently as I have served the king, he would not have given me over in my gray hairs. Det er mulig at sitatet er historisk korrekt.