Slaget ved Tønsberg 1161

Bakgrunnen

Etter Inge Krokrygg falt i kamp mot Håkon Herdebreid på isen under Ekeberg under Slaget ved Oslo natta til 4. februar i 1161, var lendmennene i Inge-partiet kommet i en krise uten konge. De kunne ikke forsone seg med seierherrene fra Oslo. Dermed steg Erling Skakke fram med sin sønn, som dessuten var dattersønn til kong Sigurd Jorsalfare, som kandidat. Etter Magnus Erlingsson var tatt til konge i Bergen, reiste Erling Skakke med en flåte på ti skip til Danmark der de møtte opp hos danskekongen Valdemar den gode.
Etter flere samtaler besluttet danskekongen seg om å gi dem støtte. Prisen var at Viken skulle underlegges dansk overstyre. I opposisjonens fravær tok Håkon Herdebrei over Norge og satte sysselmenn i Bergen og andre byer om våren 1161. Erling Skakke som var holdt underrettet om dette, seilte tilbake fra Danmark og inntok Bergen for deretter å fortsette videre til Viken.
Sigurd Jarl hadde dratt til Båhuslen så Håkon Herdebrei var tilbake i Tønsberg med en mindre hær. Etter Erling Skakke hadde lært dette, seilte han med sin flåte på kanskje ti skip og minst 1  000 mann til nordodden av Nøtterøy ved Byfjorden i Tønsberg.

Slaget

Etter å ha stoppet ved Rossanes (nordodden på Nøtterøy) i flere dager, rodde Erling Skakke med sine skip inn under byen. Håkon Herdebrei hadde stilt opp krigerfolk på bryggene, klar til å motta et angrep fra flåten. Men Erling hadde regnet med dette, og beordret sine menn om å ta et lasteskip de siden lastet med ved og halm, for deretter å sette fyr på. Brannskipet kom i drift nedover på havnen, fulgt av to skuter som ved hjelp av to trosser kontrollere dette skipets bevegelser under bryggene i byen. Brannskipet kom ikke fram til bryggene, men var holdt på plass med vinden bak seg. Brannskipet laget et røykteppe som blindet Herdebreids menn fra Erlings skipene som i ly av dette kunne skyte på bryggene.
Fra det brennende skipet kom ilden så nær på husene i byen at tønsbergmennene oppga sin motstand. De hadde blitt bombardert med pilskudd uten å kunne svare tilbake, og hadde store tap som et resultat. Tønsbergmennene trakk seg vekk fra bryggene og inn i byen. De sendte ut presten Roald Langtale til Erlings mennene som hadde kommet til bryggene uten å støtte på motstand takket være røykteppet. Han bad om  grid for seg og byen, Erling Skakke gikk med på det.
Under dekke av røykteppet gikk så Erling Skakkes hær på land. Der oppdaget de at kongens anfører Åsnund Simonssen hadde trukket seg fra bryggene og den nå stengte byen ute på landet. Etter at Tønsbergmennene hadde gått inn i byen ble det tynt med menn på bryggene, Åsnund hadde dermed ikke annet valg enn å trekke seg tilbake mot Erling Skakke som hadde flest menn med seg. Ånund nektet å risikere sitt liv og sine mennene siden Sigurd fra Rør som deres egentlige hærfører ikke var med dem, og dermed valgt å oppgi all motstand under angrepet.
Åsnund Simonsson trakk seg bort fra bryggene og flyktet opp i landet vekk fra Tønsberg, men ikke uten å ha mistet en mengde av Håkons hær. Det kunne ikke ha vært mer enn et par tusen mann i selve slaget og kanskje bare få hundrer var falt, både døde og sårede. Krigslisten med røykteppet og bruk av prosjektilvåpen fra skipene som kom nært innpå bryggene hadde vært vellykket. Som en dyktig strateg hadde Erling utnyttet Herdebrei-partiets valg om å dele seg opp i Tønsberg og Konghelle, og Ånund Simonsson hadde ikke den beste delen av Håkons hær med seg; Sigurd fra Rør hadde huskarene med seg på den andre siden av fjorden.

Etterspillet

Nederlaget var merkbart, men tapet av Inge Krokryggs flåte inkludert skipet «Bøkesuden» som Håkon Herdebrei hadde tatt til seg ble avgjørende. Nå fantes det ingen maritime styrke sørover i Norge og dermed måtte Håkon Herdebreis mennene på landevegen til Trøndelag for å få seg nye skip. Sigurd fra Rør tok alle skip han kunne få tak på, og dro nordover langs kysten til kaupangen (Trondheim) for å slutte seg til Håkon og de andre.
Med disse erobrede skipene reiste Erling Skakke tilbake til Bergen på Vestlandet og overvintret, ventet på Håkon Herdebrei fra nord. Herdebrei bød ut leidang, men det tok sin tid å samle til seg menn og krigsskip for å gå til angrep sørover mot Erling som hadde tatt med seg en stor hær. Herdebrei besluttet seg om å vente på opplysninger om Erling Skakke og hans styrkene, men fikk hørt om at Erling hadde satt opp sine skipene i Bergen. 
I troen om at Erling Skakke ikke ville dra nordover, seilte Håkon videre sørover og sendte Sigurd jarl og Ånund Simonsson innover Romsdalen for å samle folk og skip til seg, for deres planlagte angrepet på Bergen. Men det var en krigslist av Erling som utnyttet kjøpmennene for å gi Håkon Herdebrei falske opplysninger. Bare få dager senere dro Erling Skakke ut med krigsskipene, og etter bare tre dager kom han overraskende på Håkon Herdebrei ved Ålesund. Slaget ved Sekken gjorde slutt på stridighetene langs vestlige Norge.