Fordøyelsessystem

Oppdeling

Fordøyelsessystemet inkluderer sju organer og seks kjertler eller cellevev med kjertellignende funksjon (kjertelceller eller cellekjertler). Dette er i tillegg til munnhulen (Cavum oris) og endetarmsåpningen (anus) også (i rekkefølge) svelget (Farynxs), spiserøret (Oesofagus), magesekken (ventrikkelen), tynntarmen (duodenum, jejunum og ileum), tykktarmen (colon) og endetarmen (rectum). I forbindelse med fordøyelseskanalen finnes også et antall kjertler, som spyttkjertlene, leveren, galleblæra og bukspyttkjertelen. I tillegg finnes det magekjertler og tarmkjertler, som begge egentlig er cellevev med kjertelfunksjoner (kjertelceller) som sitter i slimhinnene i henholdsvis magesekken og tynntarmen.

Primæroppgave

Fordøyelsessystemets primærfunksjon er å fordøye mat. Selve fordøyelsen er en prosess for å bryte ned næringsstoffer til så små enheter (molekyler) at de kan tas opp i sirkulasjonssystem og spres ut til cellene i kroppen, som nyttegjør næringsenhetene som energi og byggeklosser til å reparere, vedlikehold og danne nye celler og nytt vev som kroppen trenger.

Sykdommer

De fleste sykdommer i fordøyelsessystemet vedrører bare en del av systemet. Eksempelvis sykdommer i spiserøret, i magesekken, i tolvfingertarmen, i tynntarmen, i tykktarmen, i leveren, i galleveiene, i bukspyttkjertelen.

Bakterieflora og tarmgass

I prinsippet kan man hevde at det eksisterer to ulike typer bakteriefloraer i tarmkanalen; en som er spesialisert på et stabilt kosthold (bl.a. hos rovdyr); og en som er spesialisert på et variert kosthold (bl.a. hos mennesker).
Hos arter som har en bakterieflora som er spesialisert på et stabilt kosthold vil variasjon i koste føre til at bakteriene i tarmkanalen forsøker å omstille seg. I denne prosessen danner bakteriene såkalt tarmgass (flatus), som for det meste består av luft og metan, men også andre er ubehagelige gasser. Når tarmgassen slippes ut gjennom endetarmsåpningen kalles det flatulens. I ekstreme tilfeller kan slik gassdannelse føre til diaré og påfølgende dehydrering hos dyr med stabile forventninger til kostholdet. I verste fall kan dyr også dø av det, men det er kanskje mer typisk at dyr som trenger et stabilt kosthold og ikke får det, yter mindre og plager sine omgivelser med en ubehagelig odør (duftmolekyler) som de fleste mennesker ikke regner som passende innendørs.
Et typisk eksempel er hunder som får middagsrester og godbiter som hundens bakterieflora ikke er innrettet på å takle. Bakteriene i tarmkanalen svarer (forsvarer seg) med å lage tarmgass (til å begynne med) og skape diaré og permanente skader på slimhinnene i mer alvorlig tilfeller. Tarmgass reduserer dessuten opptaket av næringsstoffer fra tarmkanalen. Dette er også årsaken til at man skal bruke litt tid når man bytter fôrtype/fôrmerke til et kjæledyr. Hos mange dyr kan det faktisk ta opp mot 2-3 måneder for bakteriefloraen å fullstendig tilpasse seg til et nytt kosthold.
Hos mennesker dannes tarmgass som regel når man spiser tungtfordøyelige karbohydrater (kostfiber). Pasienter med funksjonelle tilstander retinerer (holder tilbake) mye gass i tarmene og overreagerer på distensjonen (utspilingen av tarmen). Ved inflammatorisk tarmsykdom kan det være toksisk (giftig) sulfidgass som bryter ned mucosabarrieren (slimhinnebarrieren) slik at slimhinnen ikke lenger greier å holde bakteriefloraen i tarmlumen (tarmens innside, tarmrommet) tilbake.
Tarmgass dannes i tykktarmen. Hverken luft eller metan lukter særlig, så den ubehagelige lukten kommer fra andre stoffer, særlig svovelforbindelser (hydrogensulfid og metylsulfidgasser), indol og skatol.
Svovelforbindelsene lukter kanskje verst, omtrent som råtne egg. I tarmen lages det spesielt mye svovel når den fordøyer mat med mye fett (eksempelvis eggeplommer). Skatol lukter ikke særlig godt det heller, og det dannes når visse proteiner spaltes i tarmen. Indol dannes også når mat blir fordøyd, men det lukter ikke like ille. Rent indol som blir tynnet ut, lukter faktisk så godt at det kan brukes som parfyme. Dessverre er «blomsterduften» fra indol ikke særlig framtredende ved flatulens.