google/wiki40b huggingface dataset:
Svenskgattet

Svenskgattet er et strede (sund) mellom Indre Norskøya og Vasahalvøya langt nord i Albert I Land, nordvestre Spitsbergen på Svalbard. På fastlandsiden er det en tidligere norsk norsk fangsstasjonen på Sabineodden, og denne kaltes Svenskgattet da den ble etablert av Georg Bjørnnes i 1920. Dette var hovedstasjonen i det norske fangstfelt 24 rundt Flathuken. På Sabineodden ligger også to russiske pomortufter.
Den norske hytta som ble reist av Bjørnnes i 1920 ble flyttet langt østover til Wijdefjorden året etter, men gjenoppbygd senest 1924 av Arthur Oxaas.
I 1973 ble området og ruinene en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene.
Europeisk langbanemesterskap i svømming 2018 – 50 meter rygg kvinner

Semifinaler

Semifinalene ble avholdt 4. august kl. 17:49 lokal tid.
Lissonomimus

Utseende

Nokså små, noe brede, blanke, brunsvarte trebukker, pronotum og dekkvingene delvis kledt med lyse skjell. Antennene er noe kraftige og sagrtakkede, noe lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet, bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er middels lange, lårene noe fortykkede.

Utbredelse

Artene er kjent fra Brasil, Paraguay og Argentina.
Epona

Epona er en hestegudinne i keltisk mytologi. Hun symboliserer skaperevnen.
Epona framstilles som en ung kvinne til hest eller som en hvit hoppe. I noen tilfeller kan hun ha et føll ved siden. Framstillinger kan vise henne mens hun deler ut korn, brød, frukt eller andre avlinger.
Hun ble dyrket av keltiske stammer i Europa og fra kelterne gikk Epona inn i romersk mytologi. Det er funnet inskripsjoner, statuer og minnesmerker om henne fra Bulgaria i øst til Storbritannia i vest, og fra Tyskland i nord til Italia og Spania i sør. Også i dagens Algerie i Nord-Afrika er det funnet gjenstander med Eopna.
Bob (frisyre)

Bob eller bob-frisyre (etter engelsk bob og bob cut) er en kort kvinnefrisyre der håret er klipt rett av i hakehøyde rundt hele hodet og ofte har pannelugg. Den gutteaktige bobfrisyren kom på moten i Vesten etter første verdenskrig fra 1918 og holdt seg populær til begynnelsen av 1930-tallet. Frisyren har eksistert i ulike formvarianter både før og seinere, særlig på 1960-tallet og etter år 2000.

Formvarianter

Etter 1910 ble kvinnefrisyrene i vestlig mote enklere, men hadde fortsatt knute i nakken for det tradisjonelt lange håret som gjerne også var puffet ut ved ørene. Etter 1918 klipte kvinnene håret kort og friserte det med bølger og krøller. Siden ble håret enda kortere og klipt rett i nederkant. Hodet skulle virke lite og gutteaktig. Dette ble også understreket av tettsittende, bøtteformede klokkehatter og rette, korte kjoler med liten antydning til byste. I 1928 ble imidlertid skjørtene lengre igjen, og også håret. 1920-tallets bob var for øvrig gjerne frisert med flate, svake eller sterke bølger, lokker og krøller lagt med permanent, en hårbehandling som den gang var ny. Rett pannelugg ble etterhvert avløst av sideskill og tyngre skrålugg. Frisyrene ble ofte kopiert etter forbilder blant stjernene i det nye filmmediet som ikke minst var populært hos kvinner. Etter 1920 ble det dessuten vanlig å sminke seg. På 1930-tallet ble håret igjen fyldigere og lenger.
En variant av frisyren med kortklipt nakkehår, sidene frisert glatt over ørene og sideskill ble kalt shingel (sjingel). I shingel ble håret klipt i forskjellig lengde etter hodets form, mens bob ble klipt rett over.

Betegnelse

Den engelske betegnelsen bob skal siden 1500-tallet ha betydd «klase» eller «hengende, dinglende gjenstand». Ordet ble knyttet til frisyrer som verb fra 1918, som substantiv fra 1920.
KahelOS

KahelOS er en Linux-distribusjon som er basert på Arch Linux. Den benytter pacman package manager, en rullende utgivelsesmodell for oppdateringer og kommer med skrivebordsmiljøet GNOME.
Første utgave ble lansert den 9. september 2009, for å sammenfalle med den årlige Software Freedom Day.
Mount Abao

Mount Abao er et fjell på Filippinene. Det ligger i Mountain Province i Cordillera Administrative Region nord i landet, 250 km nord for Manila.
IFK Malmö

Historie

Klubben ble stiftet i 1899, og er Malmös eldste fotballklubb. IFK Malmö deltok i første sesong av Allsvenskan, som ble spilt 1924/25. Klubben har sammenlagt 13 sesonger i Allsvenskan, og har en andreplass i 1960 som beste resultat i serien. I 1961 tok klubben seg til kvartfinalen i Serievinnercupen, hvor de tapte for Rapid Wien. på hjemmebane bruker spillerne drakter som består av en gul overdel, hvit shorts og hvite sokker. I forkant av 2009-sesongen byttet IFK Malmö hjemmebane fra Malmö IP til Malmö Stadion. IFK Malmö er ofte omtalt som «di gule», med referanse til lagets gule hjemmedrakt, og som en kontrast til lagets tidligere argeste rival, Malmö FF, «di blåe». Klubbenes tidligere rivalisering er betydelig nedtonet, da lagene ikke har spilt i samme serie på nesten femti år.
Under VM i 1958 brukte Argentinas spillere IFK Malmös hjemmedrakter i en bortkamp mot Vest-Tyskland, fordi Vest-Tyskland hadde innvendinger mot Argentinas bortedrakter.
IFK Malmö tilhører Skånes fotballforbund.
Simpson's-in-the-Strand

Simpson's-in-the Strand er en eksklusiv restaurant i London, i nr. 100 Strand. Den er kjent for sin komprosmissløse satsing på britisk matkultur.
Restauranten har aner tilbake til 1828, da Samuel Reiss åpna Grand Cigar Divan i lokaler som tidligere var kjent som Fountain Tavern, der den litterære klubben Kit Kat Club hadde hatt sitt tilhold. Grand Cigar Divan etablerte seg som et populært kaffehus, der herrene satt i behagelige divaner og sofaer mens de røkte sine sigarer til kaffen, bladde i dagens aviser og spilte sjakk. Mot en avgift på én guinea om året var alt inkludert. Det ble spilt sjakk mot andre kaffehus i byen, med bud i flosshatt løpende mellom for å melde hvert trekk. Grand Cigar Divan fikk ry som sjakkspillets høyborg i England.
I 1848 gikk Reiss i kompaniskap med den kjente restauratøren John Simpson, og virksomheten ble utvida og omdøpt til Simpson's Grand Divan Tavern. Simpson introduserte skikken å bringe maten inn på vogn og skjære opp kjøttet ved bordet, en tradisjon som Simpson's har holdt ved lag til denne dag. Kort før sin død i 1864 solgte John Simpson stedet til Edmund William Cathie, en stor kjenner av viner og sigarer. Han ansatte mesterkokken Thomas Davey, som insisterte på at alt på Simpson's skulle være britisk. Bl.a. bytta han ut ordet «menu» med «Bill of Fare».
I 1898 ble Simpson's oppkjøpt av Richard D'Oyly Carte og ble dermed en del av Savoy hotell. Etter en ombygging ble restauranten gjenåpna i 1904 under dagens navn – Simpson's-in-the-Strand, Grand Divan Tavern.
Vasamuseet

Wasavarvet

Etter hevingen ble regalskipet Vasa først plassert i et midlertidig museum om lag 300 meter sør for dagens museum, benevnt som Wasavarvet. 
Planleggingen av området begynte i 1959 og det var klar for skipet i 1961. På land ble det oppført to parallelle, lave bygninger for utstillinger og kontorer for ansatte ved museet. 
Selve Vasa var plassert flytende på en pongtong, med et aluminiumsskur over.
Aker gård (Tønsberg)

Aker gård er en gård på Sem i Tønsberg kommune i Vestfold. Gården har drevet med dyrehold, jordbruk og gartnerivirksomhet. I dag brukes veksthusene til vinteropplag av fritidsbåter. Gården har utsikt over Akersvannet.
Familien Foyn Bruun som besitter gården, har i flere generasjoner hatt tilknytning til skipsfart. Skipsreder og stortingsmann Svend Foyn Bruun (1883–1956) var bosatt på Aker gård. Han var sønn av sel- og hvalfanger Carsten Henrik Bruun og hustru Maren Sibylle Foyn, en niese av Svend Foyn. Hvalfangstrederiet Pelagos fra Tønsberg har vært deleid av familien Foyn Bruun.
Førstestillingskompetanse

Førstestillingskompetanse, også betegnet hhv. førsteamanuensiskompetanse og førstelektorkompetanse, er samlebetegnelser på den kompetanse man må ha for å inneha stilling som førsteamanuensis (SKO 1011), seniorforsker (forsker II; SKO 1109/1110), førstebibliotekar (SKO 1200) eller førstelektor (SKO 1198) ved norske universiteter, forskningsinstitutter og høyskoler. Førsteamanuensiskompetanse er identisk med et krav om norsk doktorgrad eller likeverdig vitenskapelig kompetanse, og gjelder for opprykk til førsteamanuensis, seniorforsker (forsker II) og førstebibliotekar, mens førstelektorkompetanse har egne kompetansekrav med vekt på pedagogisk utviklingsarbeid. Førsteamanuensiskompetanse og førstelektorkompetanse kan begge oppnås gjennom sakkyndig bedømmelse i forbindelse med opprykk eller søknad på utlyst stilling; førsteamanuensiskompetanse og tilsvarende opprykk kan også oppnås automatisk ved avlagt norsk doktorgrad eller likeverdig grad. Opprykk til førstebibliotekar kan skje ved oppnådd doktorgrad eller førsteamanuensiskompetanse, eller gjennom en førstebibliotekarbedømmelse.
Ved ansettelser i stillinger på dette nivået stilles det i begge tilfellene også krav om en viss praktisk-pedagogisk bakgrunn i form av utdannelse eller erfaring fra undervisning og veiledning på universitets-/høyskolenivå, og kan stilles andre krav enn de formelle vitenskapelige kompetansekravene.

Forskjeller mellom førsteamanuensis og førstelektor

Man kan være kompetent som førsteamanuensis uten å være kompetent som førstelektor og omvendt. Det er anledning til å søke om «overgang» fra den ene stillingen til den andre, dersom man oppnår nødvendig kompetanse.
Personer med kompetanse som førsteamanuensis er kompetente til å sitte i bedømmelseskomité for stilling eller søknad om opprykk til stilling både som førsteamanuensis og førstelektor. Personer med kompetanse som førstelektor er ikke kompetente til å sitte i bedømmelseskomité for stilling eller opprykkssøknad som gjelder stilling som førsteamanuensis, bare for stilling som førstelektor, jf. forskriftens § 2-3(4).
Jussi Björling

Bakgrunn

Sammen med brødrene Olle og Gösta fikk han sangundervisning av faren, sangeren David Björling. Jussi debuterte da han var fem år gammel, og sammen med brødrene og faren turnerte han i Sverige og USA som Björlingkvartetten.

Karriere

19 år gammel gjorde Björling sin debut på Stockholmsoperaen. Samme år ble han tatt opp på Kungliga Musikaliska Akademiens konservatorium i Stockholm, hvor han hadde John Forsell og Tullio Voghera som lærere.
Han var deretter tilknyttet Stockholmsoperaen i årene 1930–39.
Flere suksessrike opptredener gjorde at han fikk engasjementer i utlandet, blant annet i Chicago og Buenos Aires. I 1937 debuterte Björling i Carnegie Hall, og året etter i Metropolitan Opera i New York. Han var siden i flere sesonger knyttet til Metropolitan-operaen. Han var på flere besøk i Norge.
Björling ble en av hovedattraksjonene ved Metropolitan i 40- og 50-årene (med et avbrudd under andre verdenskrig). Han sang nesten hver tenorrolle på det franske og italienske repertoaret. På operascenene sang han særlig det italienske repertoaret, og blant hans mest kjente roller var hertugen av Mantova i Giuseppe Verdis Rigoletto og Rodolfo i Giacomo Puccinis La Bohème.

Død

15. mars 1960 fikk Björling et hjerteinfarkt like før han skulle på scenen i Royal Opera House i London. Han greide å synge denne kvelden, men var sterkt svekket og døde seks måneder senere, 49 år gammel på familiens sommersted på øya Siarö i Stockholms skjærgård da han fikk et nytt infarkt natten til 9. september samme år. Begravelsesseremonien fant sted ti dager senere i Engelbrektskyrkan i Stockholm. Det var direkte fjernsyns- og radio-overføring fra begravelsen. Han er gravlagt i sognet Stora Tuna ved sitt fødested i Dalarna.

Arven etter Björling

Hans mest kjente innspilling er «O helga natt», som ble sunget inn halvannet år før han døde, og som spilles i radio, på kjøpesentre og i andre sammenhenger hver eneste jul. Mange mener Jussi Björling her har levert den beste versjonen av denne sangen noensinne.
Han hadde et bredt repertoar som omfattet også  romanser og populære sanger. Gjennom sin varme, lyriske tenor og gode foredragevner ble han i sin samtid både en av de største operasangere, men også svært folkekjær, særlig i Norden og USA. Han ble 29. november 1959 tildelt Grammy Award for beste klassiske vokal for albumet Bjoerling in Opera.
Jussi Björlingmuseet ble innviet 22. oktober 1994 i Borlänge.
Leucochilus

Levevis

De voksne finnes gjerne på blomster der de eter pollen.

Utbredelse

Arten er  utbredt i Øst-Afrika (Somalia, Etiopia).
EIS-systemet

EIS står for European Invertebrate Survey og er et geografisk rutenett for Europa. Landområdene inndeles i kvadratiske ruter på 50x50 kilometer. Svært små landområder og øyer som ligger utenfor rutenettet legges til en av de nærmeste rutene, det angis med en pil til hvilken rute. Rutenettet er modifisert noe, men baserer seg på UTM-rutenettet.
Både Norsk entomologisk forening og Norsk zoologisk forening anbefalte i 1978 å bruke EIS-systemet i kartleggingen av dyrs utbredelse.  EIS-rutenettet gir norgeskartet et rutenett som egner seg godt for å «prikke» inn en arts utbredelse.
I et eget begrenset system for Norge er rutene tilpasset norgeskartet og nummerert fra 1 til 189. Oslo ligger i ruten kalt EIS 28. Det finnes også et eget nordisk rutekart. Rutenumrene er ikke like på det norske, nordiske eller europeiske kartet. På hvert av kartene nummerers rutene fortløpende fra sørvest og slutter helt i nordøst. Det nordiske kartet har 646 ruter.
Total faktorproduktivitet

Total faktorproduktivitet er en slags uforklart restfaktor som gjør at produksjonsfaktorene blir utnyttet så effektivt at produktiviteten øker og bidrar til en selvforsterkende økonomisk vekst over lengre tid.
Det vil si at desto høyere total faktorproduktivitet, desto høyere BNP for samme mengder av arbeidskraft og realkapital.
Jo lavere total faktorproduktivitet, jo lavere langsiktig vekst.
Cobb-Douglas-produktfunksjonen:
\; Y = A K^a L^{(1-a)}

forutsatt at
\; A > 0 og \; 0 < a < 1

Her er: Y = Reelt BNP, A = Total faktorproduktivitet, a = Andel av bruttokapitalinntekter i BNP, K = Realkapital, L = Sysselsetting
Ferry Sikla

Biografi

Sikla var utdannet gullsmed, og lot seg utdanne til sanger. I 1885 hadde han sin debut på teateret. Kort etter gjorde han karriere ved Residenztheater Berlin. Han hadde mange roller som komediant i boulevardstykker. I 1912 overtok Sikla som leder for teateret.
I 1914 deputerte Sikla i filmen, i Die falsche Zaza. De følgende år opptrådte han i en rekke stumfilmer, gjerne som godt situert onkel, bankier, kommersråd eller annen velhavende borger. Mange ganger spilte han sammen med, eller under regi av, Ernst Lubitsch, for eksempel i 1918 i Der Rodelkavalier, Das Mädel vom Ballett og Der Fall Rosentopf. I Lubitschs komedie Ich möchte kein Mann sein i 1918 opptrådte han som Ossis onkel, spilt av Ossi Oswalda. De to eneste lydfilmene Die Firma heiratet (1930) og Der Liebesarzt (1931) markerte Siklas avskjed med filmen.
Senere var han med i operetteoppsetninger på Rotterbühne i Berlin, en sammenslutning av flere boulevardteatre, og ved siden av opptrådte han også i Theater des Westens.
Big City

Big City Music er et norsk selskap som produserer og skriver sanger og musikkalbum. Selskapet eies av Joachim «Kleen» Alte og Tom Roger «Rumblin» Rogstad.
Big City er både et produksjonsselskap, platestudio og manager-selskap. I tillegg til låtskrivervirksomhet komponerer og produserer selskapet musikk for film og tv. Selskapet står bak flere suksessrike låter, blant annet «Haba Haba» med Stella Mwangi. Sangen vant Melodi Grand Prix 2011 og toppet VG-lista. Big City har jobbet med artister som Paperboys, Karpe Diem, Erik og Kriss og Sandra Lyng.
Big City har også levert låter til flere store plateartister i USA og Asia. Big City Music er en del av Genuine Music Group og drives Michael Mavrolas.
Knarr

Knarr er en nordisk betegnelse på en båttype som ble brukt i vikingtiden. Knarrene var lasteskip med et bredere, dypere og kortere skrog enn langskip og kunne ta desto mer last og manøvreres med mindre mannskap. Som andre nordiske skip i vikingtiden var knarren klinkbygd. 
Ordet er lånt fra det norrøne ordet knorr i formen knarr, av sammensetningsformen knarr-, jamfør genitivsformen knarrar.  Ordet finnes i flere stedsnavn langs kysten, eksempelvis Knarrvik i Lindås, Knarrberg på Nøtterø og Knarrlagsund på Hitra.
Vikingskipet ga i 1940-årene navn til en robust seilbåt, Knarr (kjølbåt), konstruert av Erling Kristofersen og H. Aall.

Vikingskip

Knarrene var handelsskip bygd for å romme last og er bredere og dypere enn langskipene, som var bygd for krigføring, Langskip kunne både roes og seiles, mens knarrer nesten utelukkende var bygd for seilas, selv også de var utstyrt med årer. Uten tvil var knarren den vanligste og viktigste av vikingtidens skipstyper. 
Vikingene var ikke bare overfallsmenn og krigere, de var også handelsmenn, og det var ikke minst i den forbindelse knarren ble brukt. Denne skipstypen transporterte handelsvarer som hvalrosstenner, ull, tømmer, korn, pelsverk, treller, honning og våpen. De fleste av vikingenes seilaser til Island, Grønland og Vinland ble foretatt med knarrer; i slike skip kunne man få med såvel husdyr som alt annet som trengtes.

Skuldelev 1

I Roskildefjord i Danmark er den best bevarte knarren funnet. Den betegnes som Skuldelev 1, og kan sees i Vikingskipsmuseet i Roskilde. Denne blir brukt som forbilde når det bygges kopier i vår tid. 
Den best kjente kopien er «Saga Siglar» som ble bygget (ca. 1983) i Bjørkedalen på Sunnmøre. Den ble seilt jorden rundt, for til slutt å forlise i Middelhavet. Som erstatning ble Borgundknarren bygget, et skip som tilhører Sunnmøre Museum. Vikingskipsmuseet i Roskilde har bygget kopien Ottar af Roskilde og denne er bygget med så stor overensstemmelse med en knarr fra vikingtiden som mulig, med hensyn til materialbruk og håndverk.

Klåstadskipet

Klåstadskipet er den best kjente knarren funnet i Norge.
En kopi av Klåstadskipet er bygget på Vikingodden i Tønsberg. Skipet, som har fått navnet «Saga Farmann», ble sjøsatt i Tønsberg 6. september 2018. Etter planen skal skipet ut på en ferd  langs norskekysten til Kvitsjøen og deretter på russiske elver til Svartehavet og Miklagard. Etter besøket i Istanbul skal skipet seile gjennom Middelhavet og tilbake til Norge. Turen starter i 2020  og antas å ta fem år.
Tredje konsil i Konstantinopel

Det sjette økumeniske konsil: Konstantinopel III, 680-81 i Konstantinopel (nå Istanbul). Keiser Konstantin IV sammenkalte dette kirkemøtet i samråd med pave Agathos, som sendte sine representanter. Fremdeles var det Kristus]skikkelsen som stod i sentrum: Det var nødvendig å presisere sider ved avgjørelsene fra konsilet i Kalkedon, særlig at Kristus – ved å ha både en guddommelig og en menneskelig natur – har to viljer: en guddommelig og en menneskelig vilje.
Konsiliet åpnet sin første sesjon 7. november 680 i Konstantinopel, og den avsluttet, med sin sannsynigvis åttende, sesjon den 16. september 681. Møtet ble presedert av pave Agathos og av patriark Giorgios I av Konstantinopel. Omkring 300 personer kan ha vært nærværende; ved den første sesjon undertegnet 43 personer dokumentene og ved den siste 174 personer.
Ved koncilet ble pave Martin I og Maximos bekjenneren posthumt gjenopptatt i Kirken.
Bryting under Asialekene 1998

Bryting under Asialekene 1998. Bryting var en av sportene under de trettende Asialekene som ble arrangert i Bangkok i Thailand.  Det var tolvte gangen som bryting var med på programmet i Asialekene. Brytekonkurransene ble avviklet i perioden 12. til 18. desember 1998. Det ble konkurrert i åtte vektklasser i både fristil og gresk-romersk stil, kun for menn. Sør-Korea ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Iran med fem.
St. Johannes døperens katedral i Warszawa

St. Johannes døperens katedral (polsk Archikatedra św. Jana Chrzciciela) er en av Warszawas eldste kirker. Katedralen er en av Polens nasjonalkirker og hovedkirken i Erkebispedømmet Warszawa. Den befinner seg i Gamlebyen ved Świętojańska-gaten 8, like ved Jesuittkirken.
Katedralen har spilt en viktig rolle for den polske kultur og nasjonaltradisjon. Den var kroningskirke for to polske konger, og stedet hvor 1793-konstitusjonen, verdens nest eldste, ble undertegnet. Den var også begravelsesplassen for mange store personligheter, det var også her presten Piotr Skarga holdt sine prekener og Vladislav IV undertegnet sine pacta conventa.
Aasmund Saamundsen Nordgaard

Personen

Aasmund Nordgaard ble oppfattet som en «ganske interessant personlighed»; Begavet byggmester, mekaniker, metallarbeider, urmaker, idéskaper, oppfinner og politiker. Presten Simon Olaus Wollf kaller han «Prosjektmaker». Han var halvbror til maleren, Jacob Steinarson Lofthus,  født i Eidsborg i 1862, men som døde 21 år gammel av akutt blindtarmbetennelse mens han var student ved kunstakademiet i München i 1883.

Hans far, Saamund Gjersund, hadde bygget Brunkeberg kirke, og Aasmund laget døpefont. I døpefonten fant en senere et brev der han forteller om seg selv: 
«Ung reiste jeg til Kjøbenhavn for at lære noget og blant andet var der en Englænder, der var Manikus og lærte paa Akademiet at tegne, hvorved vandt jeg nogen Færdighed i Smidning og Dreining og Gjørtlerarbeide og Grundene i Bygnings og Maskinvæsenet. Efter min hjemkomst blev jeg 1801 antaget af Jacob Aall, eier af Næs Jernværk som Værksmester, mod at saavel denne som hans Broder Niels Aall skulde bekoste Reiser i Udlandet for enmere at perfektionere mig, som skeede ved Reiser mest i Sverige. 1806 blev jeg færdig med Opførelsen af Ulefos Saugbrug og som jeg ikke kunde tiene toe 

Herrer, blev det besluttet, at jeg fremdeles skulde blive hos Hr. Niels Aall.»
Sisyphus

Utseende

Middelsstore (den europeiske arten 6,5-12 millimeter) og tettbygde, men påfallende langbeinte skarabider, gjerne matt svarte. Hodet er stort og bredt, litt skovlformet med små fasettøyne. Antennene er nokså små. Pronotum er stort og rundet, dekkvingene nokså korte og rundede. Beina er påfallende lange, leggene (tibiae) krummede. De kan minne om små, langbeinte Scarabaeus-arter, men skiller seg balnt annet på at frambeina har føttene (tarsene) i behold.

Levevis

Disse billene er kjent for sin rulling av store møkk-kuler. Når billen finner en kuruke eller annen møkk, klemmer den en del av denne sammen til en ball som er noe større enn billen selv. Denne graves ned og tjener som mat for larven. Ballen forsvares energisk mot konkurrerende biller, og harde kamper kan oppstå. Om grunnen der møkka ligger ikke egner seg for graving, kan billen rulle dem en ganske lang strekning. Den går da baklengs og skyver møkkballen med bakbeina. Den europeiske arten foretrekker sauemøkk.

Utbredelse

I Europa finnes det bare én art i Sør-Europa og på varme steder i Mellom-Europa.
Slekten har tallrike arter i Afrika og Asia.
US Open 2010 (tennis)

US Open 2010. US Open er en Grand Slam-turnering i tennis som blir spilt i Flushing Meadows i bydelen Queens i New York. US Open arrangeres i perioden 30. august til 12. september.
Connecticuts flagg

Connecticuts flagg er blått med delstatens våpen i midten. Flagget er laget etter mønster av militære faner. Det ble først vedtatt innført 4. juli 1895, men da bare med referanse til at det flagg som hittil hadde vært i bruk, skulle fortsette som delstatens flagg. Først i 3. juni 1897 ble flagget nærmere beskrevet.
Delstatens motto «qui transtulit sustinet» er påført flagget under våpenet. Mottoet har vært i bruk siden 1647 og viser til de første europeiske innvandrernes tiltro til at «Han som brakte oss over vil opprettholde oss».