Ulcerøs kolitt

Symptomer og årsak

På diagnosetidspunktet har nærmest alle pasienter med ulcerøs kolitt hatt blodig diaré over lengre tid. Avføringen har gjerne en grøtete konsistens og det er ofte synlig slim og verk. Ved senere oppbluss av sykdommen er det de samme symptomene som dominerer. En del pasienter klager i tillegg over hyppig avføringstrang, diffuse magesmerter og generell sykdomsfølelse. Vekttap og feber kan forekomme. Noen får en rask og alvorlig symptomforverring som krever innleggelse på sykehus. Mange pasienter har symptomer utenom tarmen (omtales som ekstraintestinale manifestasjoner) som ofte er knyttet til aktiviteten i tarmsykdommen. Det vanligste er symptomer fra ledd, rygg, øye og hud. Samtidig leversykdom kan forekomme.

Forløp av sykdommen

Ulcerøs kolitt har et meget individuelt
varierende forløp. Enkelte pasienter har over lang tid (flere år) ingen eller helt ubetydelige plager, mens hos andre er sykdommen forbundet med mye sykelighet. De fleste pasientene vil nok oppleve et forløp med vekselvis gode og dårligere perioder. Forløpet avhenger av sykdommens alvorlighetsgrad og hvordan pasienten reagerer på den behandlingen som blir gitt. Ytre faktorer som psykisk stress og belastninger har trolig også betydning.

Sykdomsårsak

Årsaken er fortsatt ukjent. Det foreligger
trolig en arvelig (genetisk) disposisjon for sykdommen. I tillegg er det sannsynlig at det er en eller flere utløsende faktorer fra
omgivelsene som gjør seg gjeldende. Ikke
sjelden debuterer ulcerøs kolitt ½-1 år
etter røykeslutt så det kan virke som om røyking beskytter mot sykdommen. Forstyrrelser i kroppens egne forsvarsmekanismer (immunsystemet) har antagelig også betydning.

Diagnose

Diagnosen stilles ved kikkertundersøkelse
(endoskopi) av tykktarmen. Ved denne
undersøkelsen
kan man direkte inspisere
de sykelige forandringen i tarmslimhinnen
samtidig som det kan tas vevsprøver
(biopsier) som ved nærmere undersøkelse
kan understøtte diagnosen. En infeksjon
kan i noen tilfeller gi et lignende sykdomsbilde
som ved ulcerøs kolitt. Det er derfor
viktig at det tas en avføringsprøve til nærmere
undersøkelse for tilstedeværelsen
av bakterier som kan forårsake en tilsvarende
skade på slimhinnen.
Det er viktig å avgjøre sykdommens alvorlighetsgrad
og hvor uttalt betennelsen er
hos den enkelte pasient. Legen vurderer
dette ved å spørre ut om symptomer og
samtidig gjøre en klinisk undersøkelse.
Blodprøver vil ofte gi nyttig tilleggsinformasjon.
I Norge benyttes ofte FeCal-testen
til å vurdere sykdomsaktiviteten. Testen går
ut på at en liten avføringsprøve sendes
inn og undersøkes for tilstedeværelse av
calprotectin, et protein som i hovedsak
finnes i en bestemt type hvite blodlegemer
( Granulocytt ). En betennelsesprosess
i tarmslimhinnen vil tiltrekke seg
disse hvite blodlegemene som igjen vil
føre til at det blir frigjort calprotectin til
tarmen og avføringen. Ved siden av kikkertundersøkelse
( Koloskopi ) av tarmen er Fe-
Cal-testen trolig den undersøkelsen som
gir best objektiv informasjon om graden
av betennelsesaktivitet. Testen medfører
ikke noe ubehag for pasientene og egner
seg derfor meget godt til bruk i oppfølgingen
av pasienter og til å vurdere effekten
av den behandlingen som blir gitt.

Komplikasjoner

Det er meget sjeldent at det oppstår
alvorlige komplikasjoner til ulcerøs kolitt.
Hull på tarmen (perforasjon) kan skje,
men det er kun hos de mest alvorlig syke
som ligger inne på sykehus. Det samme
gjelder blodforgiftning. Små blødninger
over lengre tid som fører til jernmangel og
lav blodprosent, er ikke helt uvanlig. Større
akutte blødninger forekommer imidlertid
svært sjeldent. Langvarig sykdom (mer enn 10-15 år) medfører en økt risiko for tykktarmskreft hos de pasientene som har
hatt utbredt sykdom dvs. at hele tykktarmen
har vært betent. Dette er et forhold det må tas hensyn til i oppfølgingen av
disse pasientene.

Kosttilskudd

Noen pasienter har dårlig matlyst og spiser
derfor for lite i perioder med aktiv sykdom.
Dette kan føre til vekttap og redusert allmenntilstand.
Ulike tilskudd til kosten kan
være aktuelt i en slik situasjon. En ernæringsfysiolog
kan i samråd med din lege gi de
nødvendig anbefalinger. Spesielle problemer
knyttes til jernmangel som ikke sjeldent
kan påvises hos pasienter med ulcerøs
kolitt. Mange pasienter opplever at de blir
dårligere av jerntabletter og nyere undersøkelser
viser at jerntabletter kan få
betennelsen i tarmslimhinnen
til å blusse
opp. Jern kan også tilføres kroppen som
infusjon i en blodåre og denne behandlingsmåten
er å foretrekke hos de fleste pasientene
med jernmangel.

Operasjon

Kirurgisk behandling må vurderes når det ikke oppnås tilfredsstillende kontroll over sykdommen og symptomene med medisinsk behandling. Sjeldne komplikasjoner som perforasjon (oppstår hull på tarmen), betydelige blødninger eller blodforgiftning krever nesten alltid operasjon. Som tidligere nevnt kan langvarig ulcerøs kolitt (mer enn 10-15 år) hos enkelte pasienter føre til utvikling av tykktarmskreft. Påvisning av forstadier til kreft vil derfor også bety at tykktarmen må fjernes. Ved operasjon for ulcerøs kolitt fjernes vanligvis hele tykktarmen og endetarmen (proktokolektomi). Dernest kan den nederste delen av tynntarmen brukes til å lage et reservoar som skjøtes til endetarmsåpningen med bevaring av lukkemuskelen. På den måten kan pasienten kvittere avføringen den vanlige veien. Denne operasjonsmetoden er i dag førstevalget ved ulcerøs kolitt og omtales som ileoanal anastomose eller IAA. Hos noen pasienter kan det imidlertid bli nødvendig med en varig stomi dvs. en pose på magen for oppsamling av tarminnholdet.
Operasjon for ulcerøs kolitt 
skjer som oftest i løpet av de 2 første årene etter at sykdommen er blitt påvist og etter 10 år vil ca. 9 % ha blitt operert.

Oppfølging og langtidsutsikter

Det er viktig at pasienter med ulcerøs kolitt har en fast legekontakt. God og regelmessig oppfølging er trolig gunstig for forløpet av sykdommen. Mange pasienter vil ha behov for tilknytning til en spesialistpoliklinikk i fordøyelsessykdommer. Pasienter som har hatt sykdommen i over 10 år vil få tilbud om regelmessig sjekk for tarmkreft.