google/wiki40b huggingface dataset:
Trond Jardar Kvaale

Bakgrunn

Kvaale kom fra en arbeiderfamilie i Namsos og var idrettsmann i sin ungdom. Etter skolegang arbeidet han på brorens gård i Vikna. Da vinterkrigen brøt ut, deltok han i innsamling av utstyr til de stridende finnene. Fra januar 1940 hadde han fått seg jobb på en gård i Nittedal, og befant seg der under det tyske angrepet på Norge i 1940. Etter at Namsos ble bombet 20. april, kunne han ikke reise hjem til familien, og tok seg i stedet vaktmesterjobb for en bygård i Oslo.

Politi

Han søkte i mars 1941 om opptak på Politiskolen i Oslo, og ble tatt opp til en komprimert, seks måneders utdannelse, med fokus på ordenstjeneste og etterforskning. Han ble samme sommer sendt til tjeneste i Harstad, hovedsakelig på patruljetjeneste. Etter en ulykkelig kjærlighetshistorie søkte han seg bort fra Harstad, som han forlot i januar 1942, på samme tid hadde presset på norske politifolk om å melde seg inn i Nasjonal Samling (NS). Kvaale meldte seg inn samme måned, til tross for at han ikke var særlig imponert av Vidkun Quisling eller partiet for øvrig, og hadde under valgkampen før Stortingsvalget 1936 deltatt og blitt bøtelagt for demonstrasjoner, angivelig organisert av Johan Wiik mot Quisling.

Førergarden

Etter å ha meldt seg inn i NS, ble Kvaale tatt opp i Hirden og ble en del av den nyopprettede Førergarden med vakthold- og patruljetjeneste ved Quislings residens på Gimle på Bygdøy.

Frontkjemper

Etter at den finske fortsettelseskrigen brøt ut 25. juni 1941, sto Jonas Lie i spissen for at det ble opprettet et eget kompani med politifolk, det såkalte 1. politikompani. Ifølge Jardar selv, var han den første som meldte seg til tjeneste. Etter en innledende grunnutdannelse på Grefsrud i Holmestrand, ble kompaniet satt inn under Beleiringen av Leningrad, hvor Kvaale befant seg som 1. maskingeværskytter i perioden 8. oktober 1942 til 22. februar 1943.

Rinnanbanden

Kvaale var preget av krigstraumer etter at han kom tilbake til Norge 5. april 1943. Dette medførte et omfattende alkoholmisbruk. Han fikk stilling som overbetjent ved Oslo politikammer. I beruset tilstand kom han en kveld over to kolleger som trakasserte en alkoholisert mann. Det endte med at Kvaale slo ned en av sine kolleger. Dette ble en disiplinærsak som endte hos Jonas Lie som politiminister. Lie beordret Kvaale til stillingen som sjef for ordensavdelingen i Trondheim. Også her fikk han problemer som følge av alkoholmisbruk og mistet også denne stillingen. I beruset tilstand slo han ned Per Fredrik Bergeen på NS-hospitset i Trondheim, møtestedet for de lokale nasjonalsosialistene. Bergeen benyttet anledningen til å presse den arbeidsløse Kvaale inn i Sonderabteilung Lola, riktignok i en godt betalt stilling, hvor han fikk det dobbelte av hva han hadde fått i politiet.

Liv etter krigen

Han ble etter krigen dømt ved Frostating lagmannsrett 21. september 1946 til fengsel på livstid. Han ble løslatt fra Bjørkelangen tvangsarbeidsleir 13. desember 1952.
Kvaale døde for egen hånd i 2008. Han deltok i en TV-produksjon mot slutten av sitt liv hvor han opplyste at han angret sterkt på sin deltagelse i Rinnangruppen.
Det samiske flagget

Det samiske flagget representerer samene og Sameland, og har de samiske fargene og en sirkel som symboliserer solen (rødt) og månen (blått). Det gule og grønne skal forestille naturen og dyrene i samisk kultur.
Flagget skal ha blitt til under inspirasjon av runebommen og diktet «Paiven parneh» («Beaivvi bártnit») av sørsamen Anders Fjellner (1795–1876). Flagget ble formgitt av den samiske kunstneren Astrid Båhl fra Skibotn i Troms og offisielt godkjent i 1986, på den 13. nordiske samekonferansen i Åre i Sverige. Flagget er basert på et sameflagg som allerede var i bruk siden 1977 på landsbasis (lansert av Synnøve Persen) og lokalt i Karasjok siden 1962 (Marit Stueng).
Flagget ble i 2003 i Norge offisielt anerkjent gjennom endringer i Sameloven og Lov om flagging på kommunenes offentlige bygninger. Stortinget bemyndiget samtidig Sametinget til å vedta forskrifter for bruk av flagget, noe Sametinget gjorde 27. mai 2004. Flagget har offisiell status, men det er ikke et nasjonalflagg og flagging med det samiske flagget i Norge må ikke føre til at det reises tvil om hvilket flagg som folkerettslig og statsrettslig representerer kongeriket Norge.
Flaggets sammensetning av farger og figurer er ikke et våpenskjold. De følger derfor ikke den heraldiske fargereglen om bl.a. at rødt, blått og grønt ikke skal stå inntil hverandre. Det samme er tilfellet for nasjonalflaggene til bl.a. Tyskland, Estland og Litauen.
Fartsgrenser i Slovenia

Fartsgrenser i Slovenia er for personbiler og motorsykler 50 km/t innen tettbygd strøk og 90 km/t utenfor tettbygd strøk, med mindre noe annet er skiltet. 
På motortrafikkveier er den generelle fartsgrensen for personbiler og motorsykler 110 km/t, tilsvarende på motorveier er 130 km/t, og gjelder om ikke annen hastighet er skiltet. 
For tyngre kjøretøy, busser og biler med tilhenger, gjelder en del ytterligere fartsbegrensninger.
Oslo Private Gymnasium

Oslo Private Gymnasium (OPG) er en privat videregående skole i Vika Atrium i Oslo. Skolen ble stiftet i 1989 av daværende rektor Kari Endresen, som styrte skolen frem til 2005, da Espen Rueness overtok rektorkjedet. Skolen har et høyt faglig nivå og små klasser, og markedsfører seg med at den følger opp den enkelte elev tett. Skolen har blant landets beste resultater, både når det gjelder det faglige og miljø. Skolen følger det klassiske gymnasets linjedeling og tilbyr 3 linjevalg: realfag, økonomi og internasjonal kommunikasjon. Skolen mottar 85% statsstøtte pr elev pr skoleår og har derfor vanlig eksamensrett. Skolen har ca 170 elever (2009). Elevene kommer hovedsakelig fra Oslo og Akershus. 
Rektor per 2019 (fra 2011) er Sven Erik Rise.
I 2016 ble en landsdekkende rapport om skolekvalitet ved norske videregående skoler lagt frem. Rapporten er skrevet av Senter for økonomisk forskning, og finansiert av Kunnskapsdepartementet. OPG kom best ut av alle studiespesialiserende skoler i Norge med en karakter på 5,6 av 6.
Intersport Cup

Intersport Cup (tidligere Møbelringen Cup) er en firenasjoners håndballturnering for kvinner som har blitt arrangert årlig av Norges Håndballforbund siden 2001, da som Møbelringen Cup gjennom en sponsoravtale med Møbelringen. Turneringen skiftet navn til Intersport Cup før 2019-utgaven gjennom en avtale med Gresvig om markedsføring av Intersport.
Turneringen avholdes normalt i november som et puljespill uten sluttspill, som oppkjøring til Håndball-EM eller Håndball-VM i desember.
Tangyuan (matrett)

Tangyuan (kinesisk: 汤圆, pinyin: Tāng Yuán, i det sørlige Kina også kalt 汤团, pinyin: Tāng Tuán) er en kinesisk matrett/dessert laget av grøtrismel. Grøtrismelet er blandet med litt vann og formes til boller og kokes og serveres i kokt vann. Tradisjonelt spises tangyuan i samband med feiringen av yuanxiao, det kinesiske nyttår og dongzhi.
Ungdommens bystyre i Trondheim

Ungdommens Bystyre i Trondheim (UB) en partipolitisk uavhengig høringsinstans i Trondheim kommune, bestående av ungdom i alderen 13 til 18 år.
Ungdommens Bystyre ble konstituert for første gang mai 2005. Nåværende ordfører er Oskar Gåsø  Ungdommens Bystyre i Trondheim ble i NOU 2011:20: Ungdom, makt og medvirkning trukket fram som det ungdomsrådet i Norge med mest innflytelse.

Bakgrunn

Ungdommens Bystyre består av en elev fra hver ungdomsskole og en elev fra hver vgs i Trondheim. Valgene har foregått på hver enkelt skole, der elevrådet har vært delaktige i den demokratiske prosessen. Noen skoler har valgt urnevalg, mens andre har hatt intervjuer. Høringen ga det resultat at alle elever skulle ha mulighet til å stille til valg, og at elevrådet var involvert i utvelgelsen. Rolle i det etablerte Ungdommens bystyre ble avgjort 09.05.2005 i det konstituerende møte. 
Formålet med et Ungdommens bystyre bygger på en erkjennelse av at det er ungdommene som vet best. Hvordan er det å være ung, hva trenger unge og ønsket om å gi de unge en sjanse til å lære noe om hvordan få innflytelse på egen situasjon gjennom politisk arbeid. Ungdommens Bystyre ble opprettet på bakgrunn av et ønske om å øke ungdom i alderen 13-18 år sin innflytelse i bypolitikken. De skal være høringsinstans i saker som berører barn og unge, og skal også kunne ta opp saker selv som skal fremmes for bystyret.
For å sikre barneskolenes delaktighet og informasjonsflyt til og fra UB baserer man seg på nettverksarbeid. Ungdomsskolens UB-representant skal derfor følge opp tilhørende barneskoler med informasjon, og ta saker fra barneskolene om det er behov for det. Det er tenkt syv større nettverk der ungdomskoler og barneskoler arbeider sammen. I disse nettverkene vil det være naturlig å knytte kontakter til FAU, lag/foreninger alt etter sak og omfang. Utviklingsagentene har vært sentrale i dette nettverksarbeidet.
Melville Fuller

Bakgrunn

Fuller startet  med å studere ved Harvard University i ett år før han gikk videre til Bowdoin College hvor han ble uteksaminert i 1853. Han studerte deretter i seks måneder ved Harvard Law School, men uten å bli uteksaminert. Etter dette studerte han rettsvitenskap hos sin advokatonkel før han var redaktør for det demokratiske tidsskriftet The Age i Augusta i Maine.

Karriere

Etter dette flyttet han til Illinois, hvor han slo seg ned i Chicago og gjorde karriere som advokat. 
I Chicago ble han en av byens ledende advokater, og han fikk opptre i De forente staters høyesterett med saken Tappan v. The Merchants' National Bank of Chicago, som også var den første saken som justitiarius for Fullers fremtidige forgjenger Morrison Waite. Under Presidentvalget i 1860 administrerte han for øvrig kampanjen til den demokratiske kandidaten Stephen A. Douglas.
Fuller var også demokratisk delstatspolitiker i Illinois, og var medlem i én mandatperiode ved Illinois House of Representatives, som er underhuset i delstatens lovgivende forsamling. Han deltok også som delegat fra Illinois ved demokratenes partimøter i 1864, 1871, 1876 og i 1880. I 1876 holdt han blant annet en tale på partimøtet hvor han nominerte Thomas A. Hendricks som presidentkandidat. Hendricks ble ikke valgt ut som kandidat, men han ble tapende visepresident ved presidentvalget samme år og siden seirende visepresident ved presidentvalget i 1884.
Da høyesterettsjustitiarius Morrison Waite avgikk ved døden i mars 1888 ble Fuller nominert til hans etterfølger av president Grover Cleveland. Senatet godkjente utnevnelsen med stemmetallet 41–20. Blant annet stemte ni senatorer fra Det republikanske partiet for utnevnelsen av Fuller. Som justitiarius forstavet han presidenteden for Benjamin Harrison, Grover Cleveland (andre mandatperiode), William McKinley, Theodore Roosevelt og William Howard Taft. Fuller avgikk ved døden i embetet den 4. juli 1910. Han var gift to ganger, første gang i 1858 med Calista Reynolds (som døde i 1864), og andre gang med Mary Coolbaugh i 1866. Han etterlot seg seks døtre.
Diskursen om den åttende og den niende

Diskursen om den åttende og den niende er et kort tekstfragment som ble funnet blant Nag Hammadi-skriftene i 1945 (codex VI) som stammer fra den hermetiske tradisjonen omkring Hermes Trismegistos. Teksten sier selv at dens tittel er «Den åttende åpenbarer den niende», men denne tittelen er det ikke plass til i det ledige rommet i tekstfragmentet, så den er kjent som «Diskursen om den åttende og den niende», en tittel satt av forskerne i Nag Hammadi. Teksten er en dialog mellom Hermes og Thot, på samme måte som andre tekster innen hermetismen.
Funnet av denne teksten bidro til en fornyet forståelse av hermetismen. Tidligere hadde man antatt at denne kulten, slik den kommer til uttrykk i tekster som Corpus Hermeticum og Asklepios, var et overveiende litterært fenomen, uten kultiske funksjoner, mens denne teksten både refererer til et brorskap, og har noen trekk av å være et rituale. Den inneholder også referanser til astrologi og magi.
Bembidion obtusum

Utbredelse

Bembidion obtusum finnes i nesten hele Europa, østover i Asia til Kaukasus og vest i Sibir. Den er også registrert fra Norge.

Utseende

Bembidion obtusum er en liten løpebille, mellom 3-3,5 millimeter lang. Den er mettalisk, mørk, svart-brunlig og har en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se), Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten Bembidion er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis

Bembidion obtusum tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Stiftelsen TISIP

Stiftelsen TISIP er en privat FoU-stiftelse. Stiftelsen holder til i Trondheim og samarbeider nært med Institutt for Informatikk og e-læring (IIE) ved Høgskolen i Sør-Trøndelag.
TISIP har som formål å drive forskning og kompetanseformidling for å øke verdiskapningen i samfunnet. Deres spesialitet er forskning knyttet til e-læring og andre anvendelser av IKT. Stiftelsen har 5 fast tilsatte. Den faglige virksomheten er organisert som prosjekt med ansatte fra HiST og en lang rekke nasjonale og internasjonale institusjoner som stiftelsen samarbeider med.
Thorleif Hjeltnes har ledet TISIP siden oppstarten i 1985.

Historie

Stiftelsen ble etablert den 17. desember 1985 basert på gaver fra Den Norske Dataforening/Trøndelag og Norsk Data A/S.
Fra 1985 til 1990 deltok stiftelsen i utvikling av pedagogisk programvare for Datasekretariatet i Kirke- og undervisningsdepartementet. Programsystemet Winix, som var forløperen til dagens e-læringsplattformer, var et av prosjektene.
Fra 1994 til 2008 hadde TISIP en sentral rolle i gjennomføringen av NITOL – Noregsnettet med IT for Open Læring. Dette prosjektet la grunnlaget for en omfattende fjernundervisningsaktivitet hos HiST, NTNU, HSH og UiA.
Fra 1992 til 2009 har TISIP deltatt i og ledet en lang rekke EU-prosjekt innen området e-læring. Prosjektet QUIS – Quality, Interoperablitity and Standards in e-Learning fra 2005–2006 ble ledet av TISIP med NTNU, Mittuniversitetet, Universitetet i Roma og Számalk Education and Inforamtion Technology Ltd, HU som partnere.
Fra 1990 har TISIP samarbeidet med UNINETT AS med oppdrag innen News, støtte til brukere av oppringte forbindelser og LAN for tilknytning av skoler til Uninett, m.m.
TISIP har utgitt 14 databøker på norsk i samarbeid både med Tapir og Gyldendal Akademisk. Flere av bøkene er i tillegg oversatt til engelsk og utgitt på Wiley.
Høsten 2009 startet TISIP egen fagskole, TISIP Fagskole, innen IT-administrator. Tilbudet er godkjent av NOKUT.

Priser

TISIP mottok i 2005 sammen med Gyldendal Akademisk Rosingprisen for språk.

Fagskole

TISIP Fagskole er en fagskole drevet av Stiftelsen TISIP. Fagskolen holder til på campus i Trondheim og tilbyr utdanning i IT-administrator.
Qimen

Qimen (kinesisk: 祁门县; pinyin:  Qímén Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Huangshan.
Befolkningen var på 184 651 innbyggere i 1999.
Området ble organisert som fylke i 766, under Tangdynastiet. Deler av fjellkjeden Huang Shan ligger innen fylkesgrensen.

Kulturminner

Den gamle tribunen i Qimen (Qimen gu xitai, 祁门古戏台) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Økonomi

I Qimen fylke dyrkes det te, og den svarte te som kalles Keemun-te er oppkalt etter Qimen.
Epidemiologi

Epidemiologi er læren om befolkningshelse, sykdommers forløp, årsak og konsekvens, utbredelse og demografi. I nyere tid er begrepet også brukt bredere om læren om alt som kommer over populasjoner i biosfæren, altså fra for eksempel en bakteriekultur i et reagensrør til et menneskes innvirkning på alt annet liv på kloden.

Historie

De smittsomme sykdommer var og er fortsatt svært viktige for verdens befolkning og dens helse. Alt i Det gamle testamentet finner vi beskrivelse av smittsomme sykdommer og bekjempelse av disse. I skrifter tilegnet Hippokrates var man klar over at visse sykdommer kunne forekomme i epidemier, og at dette kunne skyldes lokale forhold.
I moderne tid var den ungarske lege Ignaz Semmelweis og den engelske lege John Snow sentrale i etableringen av den moderne epidemiologi. Den norske legen Gerhard Henrik Armauer Hansen var også tidlig ute. Patologiske og epidemiologiske studier overbeviste ham om at de herskende teorier om at spedalskhet var forårsaket av arv, eller miasmer, eller kombinasjoner av disse, ikke var riktige, men at sykdommen var en smittsom sykdom som kunne bekjempes med hygieniske tiltak.
Lepraarkivene i Bergen er nå kommet på UNESCOs Memory of the World Programme
I dag er infeksjonssykdommer blitt en egen selvstendig del av den medisinske vitenskap, nokså frigjort fra den kvantitativt mindre grenen epidemiologi.

Forskning på epidemiologi i Norge

Folkehelseinstituttet har en egen divisjon for epidemiologi med ansvar for overvåkning av befolkningens helsetilstand, samt rådgivning og formidling. I Norge utgis tidsskriftet Norsk Epidemiologi (to ganger årlig, siden 1991) av Norsk forening for epidemiologi.  Samme forening arrangerer også en årlig fagkonferanse om epidemiologi. Ved Universitetet i Bergen finnes Seksjon for epidemiologi og medisinsk statistikk.

Epidemiologi i vid forstand

Epidemiologi har i nyere tid også fått en videre betydning enn bare studiet av epidemier, og kan betegne alle former for studier av hvordan sykdom påvirker mennesker i et populasjonsperspektiv. I denne utvidede betydningen står bl.a. sosialepidemiologi sentralt, som handler om «hvordan sosiale faktorer henger sammen med helse, sykdom og dødelighet».
Grant Gustin

Karriere

Grant Gustin spiller hovedrollen som Barry Allen/The Flash i TV-serien The Flash, en rolle som også er hans store gjennombrudd. Han har også spilt rollen i en gjesterolle i både Arrow og i Supergirl, som eksisterer i samme univers som The Flash. Han er også kjent fra TV-serien Glee, hvor han spilte gjesterollen Sebastian Smythe i flere episoder.
Chris Gunter

Landslaget

Han ble tatt ut i Wales EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Gustav Stresemann

Bakgrunn

Stresemann ble født i Berlin i 1878 som sønn av ølhandleren Ernst Stresemann. Han kom fra middelklassebakgrunn, og studerte filosofi og litteratur ved universitetene i Berlin og Leipzig, før han tok doktorgraden i økonomi i 1900 med en avhandling om Berlins ølindustri. Han var også talsmann for studentforeningen Neogermania.
I 1903 giftet han seg med Käthe Kleefeld, datter av en jødisk industrimann fra Berlin; de fikk senere sønnene Wolfgang og Joachim Stresemann.

Politisk karriere

Samme år begynte han sin politiske karriere, ble medlem av Nationalliberale Partei og ble tre år senere innvalgt i byrådet i Dresden. I 1907 ble han første gang valgt inn i Riksdagen, hvor han med enkelte korte avbrudd satt resten av sitt liv. Selv om Stresemann i utgangspunktet hadde vært assosiert med venstresiden i det nasjonalliberale partiet, ble han i løpet av første verdenskrig stadig mer høyreorientert, og var en av parlamentarikerne som foreslo uinnskrenket ubåtkrig. Dette førte til at han ble ekskludert fra partiet, og han grunnla sitt eget, det høyreliberale Deutsche Volkspartei (DVP), som i hovedsak besto av høyresiden fra det nasjonalliberale partiet.
Selv om partiet i utgangspunktet ble sett på, sammen med det mer direkte konservative tyske nasjonale folkepartiet, som en del av den «nasjonale opposisjonen» mot Weimarrepublikken, særlig på grunn av sitt ambivalente forhold til frikorpsene og Kappkuppet i 1920, prøvde Stresemann i stadig større grad å samarbeide med partier i sentrum og på venstresiden. En av grunnene til dette var muligens det politiske attentatet på utenriksminister Walther Rathenau, som gikk sterkt inn på ham.

Rikskansler

13. august 1923, midt i Ruhrkrisen, ble Stresemann utnevnt til kansler for en stor koalisjonsregjering.
Som rikskansler kom Stresemann langt i å løse krisen, men noen av hans handlinger fornærmet sosialdemokratene, som forlot koalisjonen, slik at den kollapset den 23. november samme år.

Utenriksminister

Stresemann fortsatte som utenriksminister i regjeringen til sin etterfølger Wilhelm Marx fra det katolske sentrumspartiet, og beholdt denne posisjonen gjennom et stort antall regjeringer frem til sin død.
Som utenriksminister klarte Stresemann å oppnå mye, særlig signeringen av Locarno-avtalen fra 1925, som gjorde Tyskland til medlem av Folkeforbundet med fast plass i Sikkerhetsrådet, som anerkjennelse for landets stormaktsstatus, Rapallo-avtalen fra 1926 og Young-planen fra 1929, som reduserte krigsskadeserstatningene Versaillestraktaten påla landet. I løpet av sin tid som utenriksminister kom Stresemann til i større grad å akseptere republikken, som han først hadde avvist. Han utviklet også et personlig vennskap med Aristide Briand.
Stresemann er vanligvis ansett som en av de viktigste lederne av Tyskland i mellomkrigstiden. Han var en av de første som snakket om europeisk økonomisk integrasjon. Stresemann fikk Nobels fredspris sammen med Aristide Briand og Austen Chamberlain for 1925 og 1926. Han døde av et massivt hjerteattakk den 3. oktober 1929, 51 år gammel.
Paddington stasjon

Jernbane

Jernbanestasjonen er endestasjon for fjerntog til West Country, Bristol, Bath og det sørlige Wales, samt for en del pendlertog til det vestlige London. Rutene drives av Great Western Trains.
Heathrow Express går mellom Paddington og London Heathrow Airport.

Historie

Den første stasjonen i Paddington var en midlertidig endestasjon for Great Western Railway, som åpnet i 1838. Det ble da kjørt en rute til Taplow i nærheten av Maidenhead. Etter at den nåværende stasjonen åpnet i 1854 ble det gamle området omgjort til godstogsentral. Det er ikke lenger i bruk, og blir pr. 2005 utbygget som et bo- og forretningsområde under navnet Paddington Central.
Stasjonen ble designet av Isambard Kingdom Brunel, som er minnet med en statue på stasjonen. Mye av arbeidet ble egentlig gjort av hans partner, Matthew Digby Wyatt. Glasstaket holdes opp av støpejernsbuer i tre spenn, med en bredde på 20,70 m, 31,20 m og 21,30 m, og en lengde på 213 m. Komplekset ble kraftig utvidet i årene 1906–1915.
En av Brunels tidligste konstruksjoner ble funnet i forbindelse med en renovering i 2004, da man fjernet et ytre lag av tegl og avdekket en støpejernsbro som førte Bishops's Bridge Road over jernbanelinjene.

Historie

Den første undergrunnsplattformen ble åpnet av Metropolitan Railway i 1863. Plattformen lå på en egen stasjon, i mange år kalt Bishop's Road etter veien den lå ved, på nordsiden av Paddington stasjon. Den ble etterhvert utvidet, og knyttet inn i samme kompleks slik at det er lett å bytte mellom undergrunn og tog. Fram til 1960-årene delte Hammersmith & City og pendlertogene plattformer.
En annen undergrunnsstasjon, Praed Street, ble åpnet i 1868. Denne ble også knyttet til Paddington stasjon, og er den delen som betjener linjene Circle og District.
Bakerloo-linjen åpnet sine plattformer i 1913.
Det er planer om at Crossrails linje 1 skal stoppe på Paddington stasjon.