google/wiki40b huggingface dataset:
Philistina aurita

Utseende

En middelsstor, langbeint, brunlig gullbasse.

Utbredelse

Arten lever i India (Kerala).
Olaf Boye

Utdannelse og virke

Boye var i 1879–1882 elev ved bygningsteknisk avdeling ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt. Han mottok stipender og dro på studiereiser til Italia, Spania, Frankrike og England.
Fra 1882 var han assistent hos Henrik Thrap-Meyer og var med på utformingen av Victoria terrasse. Fra 1885 til 1891 oppholdt han seg i Buenos Aires, der han arbeidet som arkitekt for Buchiazzo, Butner & Altgelt (1885–87) og Bateman, Parsons & Bateman (1887–91). I 1891 etablerte han egen arkitektpraksis i Kristiania. Fra 1902 var han ansatt i Statens bygningsinspektorat (det senere Statsbygg), og fra 1903 arbeidet han som kommunearkitekt i Bærum. Han var også arkitekt for Postverket fra 1917.
Boye var spesielt aktiv under byggeboomen i 1890-årene og har etterlatt et vell av bygårder i Oslo — ikke minst på vestkanten, der han var den mest aktive arkitekten i området mellom Majorstukrysset og Vestkanttorvet. Leiegårder tegnet av Boye er imidlertid også oppført øst for Akerselva, og han tegnet dessuten industribygg og forsamlingshus. I Bærum tegnet han en rekke skoler. I Buenos Aires bidro Boye til utformingen av det monumentale Palacio de Aguas Corrientes, et palass som skjuler en pumpestasjon for det lokale vann- og avløpsverket.
Stilmessig opererte Boye innenfor historismen og hentet inspirasjon særlig fra renessansen og barokken. Mange av bygårdene har gul tegl, gjerne med blanding av pussede og upussede flater i fasaden.
Boye satt i Bærum kommunestyre 1910–13 og var medlem av bygnings- og reguleringskommisjonen i Bærum fra 1913. Han forfattet dessuten Kortfattet farvelære til brug for haandværkere (1906).
GetJet Airlines

Historie

GetJet Airlines blei oppretta i 2016. Den første passasjerflyginga fant sted i mai 2016.

Virksomhet

GetJet Airlines driver charterflyginger og utleie av fly med og uten mannskap til andre selskap, altså både wet lease og damp lease.  Flyselskapet har flydd for Norwegian.
Alan Lomax

Utdannelse og faglig opplæring

Også Alan Lomax' far, John Lomax, var en ledende folkemusikksamler, og det var han som innførte sønnen i innsamlingsarbeidene. Alan Lomax gikk fremdeles på Choate Rosemary High i Wallington,' da faren tok ham med for å gjøre opptak blant de innsatte i fengslene i Texas, Louisiana og Mississippi. Alan Lomax ble student ved University of Texas at Austin, hvor han tok en mastergrad i filosofi.

Innsamlingsarbeider

Alene, og sammen med sin far, bidro Alan Lomax til å bygge opp the Archive of Folk Culture. Anslagsvis har de to samlet noe i overkant av ti tusen av sanger, som befinner seg i Kongressbiblioteket, the Library of Congress, hvor Alan Lomax også fikk fast ansettelse. Foruten opptakene i USA, reiste Alan Lomax på innsamlingsferder til Storbritannia, Vestindia, Spania og Italia.
Alan Lomax gjorde også omfattende intervjuer med folkesangere og bluesartister som Woody Guthrie, Leadbelly, Muddy Waters, Jelly Roll Morton, den irske fløytisten Seamus Ennis, og den skotske sangeren Jeannie Robertson. Lomax produserte dessuten en rekke radioprogrammer, en tv-serie, og kom til å spille en viktig rolle i oppblomstringen i både amerikanske og britisk folkemusikk på 1950-tallet.
Likeledes gjorde han opptak med irske tradisjonsmusikere, deriblant av Elisabeth Cronin, i 1951. I en oppsiktsvekkende studie av italiensk folkemusikk, som han i 1953–1854 utførte i samarbeid med Diego Carpitella, lyktes det ham i siste liten å få dokumentert en marginal form for tradisjonsmusikk før den forsvant.

Deltakende observasjon

I 1944 medvirket Alan Lomax som utøvende artist i balladeoperaen The Martins and the Coys, sammen med blant andre Burl Ives, Woody Guthrie og Pete Seeger. Forestillingen ble tatt opp av BBC og CBS. Forestillingen ble utgitt på CD i 2000.
Også i forbindelse med innsamlingsarbeidene brakte Alan Lomax med seg gitaren, og kom på det vis til å drive en form for deltakende observasjon gjennom gjensidig å utveksle sanger og viser med informantene.
Idrettslaget Rilindja

Historikk

Klubben ble stiftet i 1987 av Dehar Dehari og andre gjestearbeidere fra Albania som spilte fotball på Tøyen i slutten av 1980-årene. Tre år senere spilte Rilindja sin første offisielle kamp i 9. divisjon av ligasystemet i Norge.
På 2000-tallet rykket klubben opp og ned mellom 5. divisjon og 6. divisjon, før den belgiske tidligere Vålerengaspilleren David Brocken tok over treneransvaret i klubben i 2010.
Brocken ledet klubben til to strake opprykk; først til 5. divisjon i 2011-sesongen og deretter til 4. divisjon etter 2012-sesongen. Etter to sesonger i divisjonen overlot Brocken treneransvaret til tidligere Follo- og Askerspiller Alban Shipshani foran 2015-sesongen.

6. divisjon 2011

Kilde: Speaker.no
Gunnvor Lovise Amdam

Utdanning

Gunnvor Lovise Amdam begynte sin utdanning innen reklame og dekoratørfaget ved Borgund yrkesskule (1969-70), lærer var kunstner og jazzmusiker Einar Årø. Senere ved Nordenfjeldske kunstakademi i Trondheim (1974-77), på tegne og malelinjen hvor John Anton Risan var lærer. Hun studerte også ett år på grafikkavdelingen ved Vestlandets kunstakademi, Bergen (1978-79), under Morten Krohg og Kjell Nupen.

Liv og arbeid

Tidlig på 1970-tallet arbeidet hun i nær ett år som avistegner i Sunnmørsposten. Amdam har bodd flere steder i Norge, Oslo, Stavanger, Bergen og Meløy kommune i Nordland før hun bosette seg på Åndalsnes. Hun etablerte seg med eget verksted og kunstgalleriet Spiren.
Gunnvor Lovise Amdam sine motiver er ofte mennesker og naturen. Hun arbeider i et romantisk figurativt formspråk, teknikkene hun helst velger er tørrpastell og akrylmaling. Hun er medlem i Bildende Kunstnere Møre og Romsdal (BKMR) og Norske Billedkunstnere (NBK). Hun har hatt flere styreverv i Bildende Kunstnere Møre og Romsdal og Rauma kunstlag (Åndalsnes).

Utstillinger og innkjøp

Gunnvor Lovise Amdam har hatt flere separatutstillinger og vært med på en rekke kollektive utstillinger. Hun har flere ganger blitt innkjøpt og har mottatt stipend.
Apis (gud)

Hellig okse

Apis var viktig blant alle de hellige dyrene i Egypt, og som med de andre økte denne betydningen over tid. I løpet av koloniseringen av et erobret Egypt, hadde greske og romersk forfattere mye å si om Apsis, ved at han ble gjenkjent ved markeringene som den svarte kalv; vesenet av hans unnfangelse ved en stråle fra himmelen; hans hus i Memfis med et hoff for hans beste; forutsigelsene fra hans bevegelser; hans død; sørgetiden ved hans død; hans kostbare begravelse; og den store glede når en ny Apis ble funnet. 
Auguste Mariettes utgravning av Serapium i Saqqara avslørte gravene til mer enn seksti dyr som strakk seg fra tiden til farao Amenhotep III og fram til ptolemeerdynastiet. I begynnelsen ble hvert dyr gravlagt i en adskilt grav med en form for kapell bygget over.

Gresk mytologi

Apis blir identifisert med grekernes Epafos (Επαφος), mytologisk konge av egyptiske Memfis. Grekerne forklarte ham som en sønn av Zevs og Io. Sistnevnte forvandlet Zevs sjalu hustru Hera til hvite kvige som ble jagd til nettopp Egypt. Sammen med dronning Memfis fikk Epafos datteren Libya. En annen datter fikk navnet Lysianassa.
NUTS

NUTS (engelsk Nomenclature of Territorial Units for Statistics, opprinnelig fra fransk nomenclature des unités territoriales statistiques) er en standardkode for administrative understatlige enheter, til bruk i Eurostat-statistikk siden 1980. Standarden ble utviklet at Den europeiske union, og dekker derfor kun medlemslandene i detalj. Eurostat har også utviklet et hierarki for samtlige søkerland siden 1980, men denne delen av standarden er ikke endelig fastlagt. Kodene tilsvarer ikke nødvendigvis de reelle administrative enhetene i landene. Dette skyldes blant annet at man ved grenseendringer ofte beholder de gamle enhetene i statistisk sammenheng, for å kunne sammenligne målinger over tid.

Utenfor EU

Den tilsvarende standarden i Amerikas forente stater heter FIPS.

Norsk anvendelse

I norsk statistikk svarer fylkene til NUTS 3-nivået. Statistisk sentralbyrå har også produsert statistikk på NUTS 2-nivå, med en inndeling av Norge i syv regioner. SSB har også foreslått en inndeling på NUTS 4-nivå, med Norge inndelt i 90 økonomiske regioner. Eurostat opererer ikke med NUTS 4, men har i stedet to lokale inndelinger, LAU1 og LAU2 (fra engelsk Local Administrative Unit). Norske kommuner ville tilsvare NUTS 5-nivå, eller LAU2.
Trunk of Funk

Trunk of Funk er et musikkalbum med Big Ice, utgitt i 2010.
Haus der Kulturen der Welt

Haus der Kulturen der Welt er et museum i Berlin som arrangerer utstillinger om samtidig kunst, musikk, litteratur og annen kultur fra Asia, Afrika, Latin-Amerika og ikke-europeiske deler av verden.
Museet stiller også sine lokaler til rådighet for eksterne utstillere og samarbeider med universiteter, museer og kulturorganisasjoner.
Haus der Kulturen der Welt ble grunnlagt i 1989, og har sete i Kongreßhalle. Bygningen ble på grunn av sitt futuristiske utseende brukt som kulisse for science-fiction-filmen Æon Flux.
Anlong Veng

Geografiske data

Anlong Veng ligger i Dângrêkfjellene, lengst nord i Kambodsja. Det ligger 125 km nord for Siem Reap og i nærheten av den internasjonale grensen mot Thailand. Det er en demning like nord for byen.

Historie

Anlong Veng er best kjent for to historiske årsaker. Det var den siste skanse for Røde Khmer før det kom under statlig kontroll i 1998 og det er det endelige hvilested for Pol Pot.
Dângrêkfjellene ble brukt som base av Røde Khmer da de kjempet mot Khmerrepublikken ledet av general Lon Nol.
Etter slutten av Vietnams okkupasjon av Kambodsja og tilbaketrekkingen av de vietnamesiske styrkene gjenoppbygde Røde Khmer sine tidligere baser i Dângrêkfjellene, langs grensen til Kambodsja. Anlong Veng ble for en stund Røde Khmers viktigste "hovedstad" . På 1990-tallet kontrollerte Røde Khmer fortsatt Anlong Veng, der en av de første "Dødsmarkene" etter fallet av Demokratisk Kampuchea befant seg.
Det er en fortsatt områder i en skog der landminene ennå ikke er ryddet, dette ligger ca 6 km fra Anlong Veng der 3000 mennesker angivelig ble drept av Røde Khmer for å ha vært "korrupte" så sent som mellom 1993 og 1997. Disse henrettelsene ble gjennomført under Ta Moks ledelse i området.
NGC 7822

NGC 7822 er en ung stjernedannende region i stjernebildet Kefeus. Regionen omfatter strålingsregionen utpekt som Sharpless 171, og den unge stjernehopen Berkeley 59, og det antas at regionen ligger 800–1 000 parsec (2 600–3 300 ly) unna. De yngste komponentene anslås å ikke være mer enn noen få millioner år gamle. Regionen inneholder også en av de varmeste stjernene oppdaget innenfor 1 kpc fra solen, kalt BD+66 1673, med en overflatetemperatur nær 45 000 K og en luminositet ~100 000 ganger solens.
Langhaug

Langhaug er en betegnelse på en avlang eller oval gravhaug. Til forskjell fra rundhauger så mangler ofte langhauger fotkjede. Langhauger rommer ofte kvinnegraver.
Leona

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 40 millimeter), brunlige smygere. Vingene er brune med mer eller mindre firkantede, gule eller hvite flekker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det vestlige og sentrale Afrika.
Joseph Wirths andre regjering

Joseph Wirths andre regjering var en koalisjonsregjering i Tyskland under Weimarrepublikken, fra 26. oktober 1921 til 14. november 1922. Wirth II var den siste regjering som støttet seg på den såkalte Weimarkoalisjonen.
Regjeringen etterfulgte Joseph Wirths første regjering, og ble avløst av Wilhelm Cunos regjering.
Domenico Capranica

Domenico Capranica (født 31. mai 1400 i Capranica Prenestina i det som nå er provinsen Roma i Italia, død 14. august 1458 i Roma) var en italiensk kardinal. Han var bror av kardinal Angelo Capranica. 
Pave Martin V utså ham den 23. juli 1423 Capranica til kardinaldiakon med tittelkirken Santa Maria in Via Lata.
Han forfattet i 1452 i Ars moriendo, Speculum artis bene moriendi (eller Ars bene moriendi). Den ble oversatt til tysk allerede i 1473. Han er mest kjent for å ha grunnlagt Collegio Capranica i 1457.
Zolling kraftverk

Zolling kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Bayern i det sørlige Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 450 MW, fordelt på 1 blokk.
Anlegget stod ferdig i 1985. Brenselkilden er steinkull. Operatør er energiselskapet E.ON Energie AG.
De totale CO2-utslippene ved enhet nr 5 pluss hjelpeanlegg i 2008 var ca. 2 129 000 tonn, mens det samme årets kvote var 1,345 mill tonn.
Isefjærfjorden

Isefjærfjorden er en fjord i Lillesand kommune i Aust-Agder. Den strekker seg fra Knabesund ved Bliksfjorden nord for Gamle Hellesund og cirka 5 kilometer innover i landet til Isefjær, i hovedsak i nordvestlig retning. Fjorden har flere sidearmer; Kjøstvedtkilen, Årsneskilen, Øreslandskilen og Kjerkekilen.
Fra Kjerkekilen fikk fjorden ny forbindelse til Blindleia da Kassenkanalen ble åpnet i 1995. Innerst i fjorden ligger Isefjærleiren som er et av bare tre feriesteder for naturister i Norge. Stedet er blant annet. kjent for sine høye badetemperaturer om sommeren.
Grønlihalsen

Fjelltrimmen

Fjellet er enkelte år med i den lokale Fjelltrimmen. Traseen er 3,3 km lang og har en stigning på ca. 568 meter. Oppstigningen tar mellom 60 og 120 minutter.
Håp (dyd)

Håp er en av de tre teologale dyder i kristen tradisjon. Dette håp, som en kombinasjon av lengselen etter noe samtidig med forventningen om å en gang motta det, har som sitt mål den menneskelige forening med guddommen og dermed evig lykke. Som alle de kristne dyder har håpet sitt utgangspunkt i den menneskelige vilje, ikke i følelsene.
Håpet står i motsetning både til fortvilelse og til anmassende presumpsjon. Håpets negative bud er å holde seg borte fra disse fallgrubene. Håpets positive bud gir seg uttrykk i bønn og i botferdighet.

Variasjoner

Noen former for kvietisme har fornektet at mennesket er i stand til å hige etter noe overholdet, og i slik en grad at det overhodet, og har dermed fornektet at håp kunne være noen kristen dyd.
I Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige er håp i Kristus og tro på Kristus så nært knyttet til hverandre at de glir over i hverandre.
Nanjing Lu

Nanjing Lu (kinesisk: 南京路; pinyin: Nánjīng lù, shanghainesisk: [nø²³ʨin⁵³lu²³]) er Shanghais mest prominente handlegate og en av verdens travleste. Gaten fikk tidlig sitt preg som handlegate; her lå berømte varemagasiner som Sincere Department Store og Wing On (fra 1918, nasjonalisert i 1949).
Nanjinggaten («lu» = gate) løper i vest-øst-retning i den østlige delen av Puxi i Shanghai. Gatens østlige del (tradisjonell kinesisk: 南京東路, forenklet kinesisk: 南京东路, pinyin: Nánjīng dōng lù, opprinnelig kalt Park Lane og deretter Nanking Road) ligger i Huangpu-distriktet og går fra The Bund vestover til Folkets plass. Gatens vestlige del (kinesisk: 南京西路, pinyin: Nánjīng xī lù, tidligere engelsk navn: Bubbling Well Road) fortsetter fra Folkets plass og går inn i Jing'an-distriktet, en bydel kjent for sine høye tetthet av forretninger og kjøpesentra for luksus- og merkevarer i absolutt øverste prisklasse, og de fleste av disse ligger langs Nanjinggaten.
Nanjinggaten er verdens lengste handlegate med rundt seks kilometers lengde, og besøkes av over én million kunder hver dag (2007).
Gatens østlige del er i dag fotgjengersone etter ombygging og har etter dette utviklet et visst preg av turistfelle og har tatt over fra The Bund som arnested for lommetyver og svindlere av ymse kategorier.
Skjee kirke

Plassering

Skjee kirke ligger på Raet, like ved Raveien, som siden førkristen tid har vært hovedveien gjennom Vestfold. Området er rikt på kulturminner.

Historie

Kirken var innviet til apostlene Peter og Paulus. Ved reformasjonen overtok kongen, som da var kong Christian III, alle kirkens eiendommer. I 1673 ble Jarlsberg grevskap opprettet på grunn som tilhørte kongen. Skjee kirke fulgte med, og tilhørte i vel hundre år grevskapet. I 1775 ble kirken solgt videre til flere større gårdeiere i området som sognet til kirken. Kirken har trolig vært i menighetens eie siden 1846 da det ble utført en stor ombygging og reparasjon.

Ombygging 1846

På 1800-tallet kom det krav om kirkebyggenes størrelse i forhold til menigheten. Det var også i mange tilfelle ønskelig å forbedre lysforholdene, menigheten kunne nå lese i en salmebok. Resultatet var at mange middelalderkirker ble revet eller bygget om. Skjee kirke ble utvidet ved at sørveggen ble flyttet ca. 1,5 m ut, og korveggen 6 m mot øst. Skilleveggen mellom skip og kor ble fjernet, og i den nye sørveggen ble det plassert 3 store rundbuede vinduer. Veggen mot nord er autentisk, og uten vinduer, som i middelalderen. Kirken fikk også to gallerier, med plass til 140 mennesker tilsammen.

I dag

Skjee kirke har de senere årene blitt møteplass for arrangementet «Lys til ettertanke», til minne om trafikkofre i Vestfold. Arrangementet er i regi av Trygg Trafikk.
King Edward Point

King Edward Point (forkortet KEP) er en odde på øya Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Stedet har siden 1909 vært Storbritannias hovedsete på øya, hvor den britiske magistraten har sin administrasjon. King Edward Point ligger i Cumberland East Bay, like ved den tidligere hvalfangststasjonen Grytviken.
Området ble kartlagt av en svensk antarktisekspedisjon i 1901-04 under ledelse av Otto Nordenskiöld. Stedet fikk sitt navn i 1906 etter Edvard VII av Storbritannia. King Edward Point ble av norske hvalfangere omtalt som Sauodden på grunn av at sauer beitet på denne odden.
British Antarctic Survey har siden 22. mars 2001 drevet en forskningsstasjon her. Forskningsstasjonen har et mannskap på 18 om sommeren og ni om vinteren. I tillegg har de britiske myndighetene stasjonert to personer.
Kinas nasjonale kunstmuseum

Kinas nasjonale kunstmuseum (kinesisk: 中国美术馆), kjent også med den engelske forkortelse NAMOC for National Art Museum of China er Folkerepublikken Kinas største kunstmuseum. Det ligger i bydistriktet Dongcheng sentralt i Beijing. 
Museet dekker et areal på 30 000 kvadratmeter der bygningene utgjør 17 051 kvm. Utstillingsflatene er på 6 000 kvm. Byggingen tok til i 1958 og pågikk til 1962. Ved en større renovasjon fra mai 2004 til januar 2005 tilkom 5 375 kvm.
Hovedbygningen er på fire etasjer. Til å begynne med var det 13 utstillingshaller, men det er blitt utvidet til 21.
Luigi Grossi

Luigi di Giuseppe Grossi (ca. 1700-1795) var en billedhugger som i en lang årrekke arbeidet i København.
Til tross for svingende kvalitet, hører han til en av de betydelige billedhuggerne på slutten av 1700-tallet. Især er hans gravmæle over Anna Sophia von Bülow blitt rost.
I 1782 søkte han om dansk innfødsrett, men fikk avslag blant annet fordi Kunstakademiets professorer satte seg i mot. I 1784 reiste han til Italia, men bevarte kontakten til noen av sine danske kunder.
Nestinus

Utseende

Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, matt brunlige eller mørkt grønnlige bladbiller. Antennene er middels kraftige, over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede, tett punkterte og kledt med korte hår.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mexico og Guatemala.
Jan van Huysum

Bakgrunn

Han var sønn av dekorasjonsmaleren Justus van Huysum som sies å ha vært meget flink. Det finnes ett bilde malt av faren i et galleri i Braunschweig, et landskap med Orfeus og dyr i skogen. Sønnens store tro på sitt kall som klassisk landskapsmaler kan langt på vei forklares med de inntrykk han i oppveksten mottok av sin fars kunstneriske utøvelse.
Den som dræber

Den som dræber er en dansk krimserie. Serien er utviklet og skrevet av Elsebeth Eikholme og Stefan Jaworski. Dog har flere manuskriptforfattere virket som episodeforfattere, blant andre Siv Rajendram, Rikke De Fine Licht og Thorleif Hoppe. Instruktører er Birger Larsen, Niels Nørløv og Kasper Barfoed.
Serien omhandler en avdeling hos Københavns Politi som etterforsker mord begått av seriemordere. Serien er på ti avsnitt, hvorav to etterfølgende avsnitt alltid henger sammen, så serien senere kan klippes sammen til fem filmer. En fortsettelse av serien i form av en spillefilm med undertittelen Fortidens skygge hadde premiere i mars 2012.
I oktober 2011 kunngjorde TV 2 at det ikke ville bli produsert en annen sesong av serien, til tross for stor suksess i utlandet, etter dårlige anmeldelser og seertall i Danmark.
Seriens tittel er et sitat fra straffelovens drapbestemmelse, § 237: «Den, som dræber en anden, straffes for manddrab med fængsel fra 5 år indtil på livstid». Serien ble omkalt til Den som dräper da den ble sendt på TV4 Sverige.
Kalamata

Kalamáta (gresk Καλαμάτα), eldre form Kalamai, er en by på Peloponnes i Hellas. Byen er en kommune i Messinía. Kalamáta ligger ca. 60 km sørøst for Kyparissía, 120 km sørøst for Pýrgos, ca. 80 km sørvest for Trípoli, ca. 60 km vest for Spárti, nordvest for Areópoli og ca. 8 km øst for Messíni. Byen har i dag nær 60 000 innbyggere.
Byen har en internasjonal flyplass og en viktig havn med forbindelse til den greske øya Kýthira.
Oliven og olivenolje er viktige eksportvarer fra Kalamáta.
Dømmende makt

Uavhengighet

I middelalderen og tidlig moderne tid var det som oftest ikke entydig hvem som hadde endelig dømmende myndighet. I de fleste føydale samfunn hadde godsherrene domsmyndighet over egne bønder. Maktbruken kunne da bli helt vilkårlig. Statsmakten strakk seg ikke ned til innbyggerne, men til det enkelte gods. Hver adelsmann var "høyesterett" for innbyggerne på sin eiendom. Forskjellige typer saker hadde forskjellige organ for domsmyndighet. Brudd på kirkeretten ble påtalt av kirka, visse andre typer konflikter ble oppgjort innbyggerne imellom på tingene. Dette førte til at retten var svært fragmentert, og at rettigheter og rettssikkerhet avhang av stand, tittel, borgerskap, privilegier og så videre. På 16- 1700-tallet forsøkte enevoldskonger å konsolidere domsmakt innen statsapparatet, men møtte i de fleste land motstand fra adelen, som ville verne om sin økonomiske og politiske makt, som domsmakten førte med seg.

Danmark-Norge

I Danmark-Norge hadde kongen som enevoldsmonark i prinsippet også høyeste domsmakt. Derfor kunne innbyggerne appellere direkte til kongen (petisjon), noe som fungerte som en sikkerhetsventil mot lokal maktmisbruk. Fra og med den franske revolusjon kom det en reaksjon mot fragmentert domsmakt. Etter inspirasjon fra opplysningsfilosofene ble domsmakten samlet sentralt, med ankemuligheter fra lokale domstoler.

Norge etter 1814

I Norge har det siden 1814 vært en tredeling av makten, der den dømmende makt tilligger domstolene som frie og uavhengige. Det vil blant annet si at verken Stortinget, regjeringen eller andre myndigheter kan gripe inn i dømmende virksomhet, eller påvirke domstolenes avgjørelser. Dette er en av de viktigste rettssikkerhetsgarantier i en rettsstat som Norge, og andre land i vår kulturkrets.

Domstolene

Tingrettene er lokalisert svært mange steder i Norge og dekker som regel flere kommuner hver. De fleste saker starter for tingretten. I sivile saker er det en fagdommer som avgjør saken, mens i straffesaker er det en fagdommer og to legdommere. Legdommere oppnevnes av kommunestyret hvert fjerde år, og alle over 18 år er i utgangspunktet valgbare.
Lagmannsrettene finnes på flere steder i Norge (Agder, Gulating, Frostating, Borgarting, Eidsivating og Hålogaland). Alle har navn etter gamle historiske rettssteder, eksempelvis sto det gamle Eidsivating ved Eidsvoll kirke. Lagmannsrettene behandler anker over tingrettenes avgjørelser, og er eneste domstol i Norge med jury.

Høyesterett

Høyesterett dømmer i siste instans. Høyesterett består av 19 dommere som er utnevnt av Kongen i statsråd. Det er begrenset adgang til å få prøvet sin sak i Høyesterett, og saken må ha betydning for også andre saker for å bli prøvet. Om en anke fra Lagmannsretten skal behandles i Høyesterett avgjøres av et organ som kalles kjæremålsutvalget. Høyesterett har lokaler ved regjeringskvartalet i Oslo.
Antananarivo (provins)

Klima

Med en høyde på mellom 1200 og 1500 meter over havet, har høylandet i denne provinsen tropisk klima, med temperaturer som kan komme ned til 0 °C om vinteren og 25 °C om sommeren. Gjennomsnittlig nedbør her er 1357 mm i året.