google/wiki40b huggingface dataset:
Christiane Koren

Liv

Christiane Koren vokste opp på Amager i Danmark, hvor faren, Jess Diderichsen, hadde stentøysfabrikken Kastrup Værk. Etter at ha måttet gå fra fabrikken reiste faren i 1780 til sjøs og forsvant. Sammen med moren flyttet Christiane til København, hvor hun forlovet seg med nordmannen Johan Koren. Etter giftermålet flyttet hun i 1787 sammen med mannen, som var blitt utnevnt til sorenskriver i Frøland og Heggen i Smålenene, til Mustorp i Eidsberg.
I Norge skaffet Christiane Koren seg en vid krets av venner i Christiania og andre steder på Østlandet, blant andre Johan Randulf Bull, Claus Pavels, Niels Treschow og Frederik Schmidt. I denne kretsen fikk hun tilnavnet «Moer Koren» («mor» ble på denne tiden brukt om embetsmannshustruer som ennå ikke kunne kalles «frue»), og vennene var hennes «sønner» og «døtre».
I 1797 flyttet Koren-familien til Øvre Romerike, hvor de først bodde på Lundberg i Gjerdrum, og siden på Nitteberg like ved Hovin kirke i Ullensaker. I 1802 foretok Christiane Koren en reise til København, hvor hun bodde i samme hus som Adam Oehlenschläger og besøkte Knud og Kamma Rahbek i Bakkehuset.

Forfattervirksomhet

Christiane Koren var vel inne i samtidens danske og tyske romantiske litteratur. Blant tyskerne foretrakk hun Jean Paul, Friedrich Schiller og Herder, blant danskene Oehlenschläger. Hun var også grepet av N.F.S. Grundtvigs forkynnelse. Selv skrev hun en del dikt, og noen skuespill som ble utgitt av Rahbek som Dramatiske Forsøg i 1803.
I ettertid er Christiane Koren likevel kjent for dagbøkene sine, som var skrevet for at de skulle leses av vennene. I vennekretsen hennes var det også en annen kjent dagboksforfatter, nemlig presten Claus Pavels. Dagbøkene ble utgitt i utdrag av Sofie Aubert Lindbæk i 1915, i en utgave som omfatter periodene mars  1808 til august 1810 og januar            1813 til januar 1815. August 1814 er ikke tatt med. Dagbøkene gir et interessant tidsbilde fra tiden omkring 1814. En dagbok fra reisen til Danmark i 1802 ble utgitt av Gudrun Høibo i 1945.
Leseilstikk

Leseilstikk er en knute som benyttes for å feste tautampen til et sylindrisk objekt, slik som en påle.
José Manuel Estepa Llaurens

Bakgrunn

José Manuel Estepa Llaurens gjennomførte sine filosofiske studier ved det pavelige universitet i Salamanca og teologiske studier ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma, Salamanca og Paris.

Prest

Han ble presteviet 27. januar 1954. I 1956 tok han diplom i katekese ved Institut Catholique de Paris. I 1971 ble han konsultor for Kongregasjonen for kleresiet.

Biskop

Den 5. september 1972 utnevnte pave Paul VI ham til titulærbiskop av Tisili og til hjelpebiskop i Madrid. Presetevielsen ble foretatt av erkebiskop Vicente kardinal Enrique y Tarancón den 15. oktober samme år; medkonsekratorer var erkebiopen av Toledo og den spanske kirkes primas  Marcelo González Martín, og den spanske militærvikar, erkebiskop José López Ortiz OSA.
Den 30. juli 1983 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærerkebiskop av Velebusdus og til militærvikar for Spania. Da den apostoliske konstitusjon Spirituali militum curae trådte i kraft i 1986 ble han militæererkebiskop for Spania og den 18. november 1989 titulærerkebiskop av  Italica.
Han var medlem av den kommisjon på seks biskoper som redigerte Den katolske kirkes katekisme og var ansvarlig for den spansspråklige versjon. Han hadde likeledes ansvaret for den spanske utgave av kortversjonen Kompediet av den katolske kirkes katekisme. 
Hans aldersbetingede avskjedssøknad ble innvilget av Johannes Paul II den 30. oktober 2003.

Kardinal

I konsistoriet av 20. november 2010 kreerte pave Benedikt XVI han til kardinalprest med tittelkirken San Gabriele Arcangelo all’Acqua Traversa.
Shelly Johnson

Shelly Johnson er en figur fra TV-serien Twin Peaks. Rollefiguren er skapt av David Lynch og Mark Frost, og blir spilt av Mädchen Amick.
Johnson jobber på en restaurant som eies av Norma Jennings, en god venn av henne.
Shelly droppet ut av high school for å gifte seg med lastebilsjåføren Leo Johnson. Etter bryllupet ble det tydelig at Leo ikke var den karen som Shelly trodde han var. Leo er en konemishandler og narkotikasmugler.
Paul Bern

Bakgrunn

Paul Levy ble født som sønn av Julius Levy og Henrietta Hirsch Levy. Han var én av tilsammen 18 søsken, men da familien immigrerte til USA ni år senere var ni av barna døde. Berns mor var psykisk ustabil og han ønsket å studere psykologi. Planene hans ble avbrutt av farens død i 1908, og han måtte i stedet begynne og jobbe for å forsørge moren og søskene. Senere begynte Bern å studere ved American Academy of Dramatic Arts der han ble uteksaminert i 1911.

Karriere

Han begynte deretter en karriere innen film og teater, og prøvde seg både som skuespiller og manusforfatter. I 1920 druknet moren hans. Bern overbeviste politiet om at det var et uhell, men hevdet privat at hun hadde begått selvmord. Senere samme året flyttet han til Hollywood der han jobbet som regissør, manusforfatter og filmprodusent for flere ulike filmselskaper, før han sikret seg en stilling som fast produsent for Metro-Goldwyn-Mayer.
Den 2. juli 1932 giftet Bern seg med skuespillerinnen Jean Harlow. To måneder senere, 5. september, ble han funnet død i deres hjem i Beverly Hills. Han var skutt i hodet og holdt en avfyrt pistol i hånden. En rettsmedisinsk jury konkluderte med at han hadde begått selvmord. Kort tid etter ble det kjent at Bern i en årrekke hadde hatt et forhold til Dorothy Millette, som han hadde møtt da de begge studerte ved American Academy of Dramatic Arts. De giftet seg aldri, men hun beskrev seg ofte som fru Paul Bern. Han beskrev henne også flere ganger som «min kone», og førte henne opp som dette på søknadspapirene om amerikansk statsborgerskap og i testamentet sitt fra 1920. Bern forsørget henne også resten av sitt liv. Etter en stor leteaksjon ble hun funnet druknet 14. september. Harlow betalte for begravelsen hennes.

Om hans død

Motivet for Berns selvmord ble aldri fastslått og flere har hevdet at han ble myrdet. Gangsteren Abner Zwillman, Harlows ekskjæreste, har hevdet at han stod bak. Berns bror, Henry Bern, mente at Harlows stefar, Marino Bello, som kom dårlig overens med Bern, hadde betalt en leiemorder for å drepe ham. Berns gartner, Clifton Davis, så en kvinne ankomme hjemmet hans kvelden før han døde, mens naboen Slavko Vorkapich hørte en stor bil som kjørte sin vei morgenen etter. Regissøren Henry Hathaway har hevdet at Bern ble drept av Millette. Berns sekretær, Irene Harrison, har avvist dette, men innrømmet at Millette ble opprørt over ekteskapet hans med Harlow.
I 1934 ble saken om Berns død vurdert på nytt da det ble kjent at Clifton Davis hevdet at han hadde blitt myrdet. En storjury mente imidlertid at bevisene ikke strakk til.
Emma Samms

Personlig liv

Samms levde i Los Angeles da hun var på høyden av sin karriere på 1980- og 90-tallet, men flyttet tilbake til London i 1999. Hun har vært gift tre ganger og har to barn.
Dvergsaksedyr

Utseende

Dvergsaksedyr er lite, gulbrunt. Hodet er svart, antenner og bein er mer gulaktige. Kroppen har korte hår. Lengden er 4-6 millimeter, hunnen er generelt noe større enn hannen. Dvergsaksedyr har velutviklede vinger, de er gode flygere og flyr gjerne. Vingene er membrane (gjennomskinnelige) flyvevinger som ligger sammenbrettet under de små dekkvingene, hvor de gjerne stikker litt fram. Disse er på et meget sinnrikt vis foldet sammen for å få plass. 
Saksedyr kjennes lett på «tangen» på bakkroppen. Den er forholdsvis liten og peker rett bakover. Hos hannen er den svakt krummet. Tangen kan virke skremmende, men saksedyr er helt ufarlige, selv om mange mennesker er redde dem.  
Dvergsaksedyr er mindre enn de andre norske artene av saksedyr, omtrent halvparten så lange.  Noen ganger kan dvergsaksedyret forvekslet med nymfer av de andre norske artene, men nymfer mangler vinger. De kan også forveksles med biller som enkelte arter kortvinger (Staphylinidae), men billene mangler tangen på bakkroppen.

Levevis

Dvergsaksedyr lever i kompost og andre steder med mye råtnende organisk materiale. De er funnet i hønsehus. Dvergsaksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde og men kan gjerne ta mindre levende byttedyr. De voksne dvergsaksedyrene er gode flyvere som kan fly over lengre strekninger. De flyr helst i varmt vær, er nattaktive og kan derfor komme på utelampen i løpet av natten. Saksedyr er nattaktive og gjemmer seg om dagen. Før det lysner om morgenen leter de opp et fint sted å oppholde seg 
. 
Saksedyr har ufullstendig forvandling, nymfene vokser seg gradvis mer og mer lik de voksne dyrene. Eggleggingen og utvikling skjer på våren og forsommeren i kompost med forholdsvis høy temperatur og fuktighet, i de varmeste indre deler hvor det er mellom 18-25 °C. Eggene klekkes etter 7-12 dager. Yngelpleie er vanlig. Hunnen passer egg som og nymfer i to til tre uker. Tiden det tar fra eggleggning til fullt utviklet voksent insekt, varierer med temperaturen i komposten. I varm kompost er den er omtrent tre måneder og ved lavere temperatur lengre.
Føroyska málnevndin

Føroyska málnevndin (Færøysk målnemnd) ble stiftet i april 1985, og har som mål å styrke og videreutvikle det færøyske språket, språket på Færøyene. Målnemnden har blant annet som oppgave å fastsette skrivemåten for nye ord som kommer inn i språket, og å se til at det offentlige bruker språket i tilfredsstillende grad. Målnemnden er underlagt det færøyske kulturdepartementet.
Føroyska málnevndin er med i Nordens språkråd, en del av Nordisk råd.
Målnemnden holder til i bygget Málstovan (Målstuen), V.U. Hammershaimbs gøta 16 i Tórshavn. Ironisk nok var det akkurat V.U. Hammershaimb som la grunnlaget for dagens færøyske skriftspråk.
Norsk Billedbog for Børn

Norsk Billedbog for Børn er en av Norges aller første fargeillusterte billedbøker for barn. Den ble utgitt i 1888 av Elling Holst og Eivind Nielsen (illustrasjoner). Boka inneholder tradisjonelle barnerim fra Holsts familietradisjon sammen med tekster av Aasmund Olavsson Vinje, Bjørnstjerne Bjørnson og Henrik Wergeland. Til slutt i boka er det melodier til sju av tekstene. Hjelp til melodiene hadde Holst fått av Thorvald Lammers.
Denne boka ble svært populær og er blitt utgitt i en rekke utgaver; sist i 2011. En effekt av boka var også at en rekke barnerim, som tidligere hadde levd i lokale varianter, ble standardisert. Av innholdet i Norsk Billedbog kan nevnes Ride ride ranke, Bake kake søte, Ro ro til fiskeskjær, Sko Blakken, Per spellmann, Blåmann, Blåmann, bukken min, Vesle Hans i skogen.
I 1890 kom oppfølgeren «Norsk Billedbog for Børn. Ny Samling». Denne har et forord som forteller at Elling Holsts sønn Thorodd var den som gav ham anledning til å gi ut Norsk Billedbog. Blant innholdet i oppfølgeren er Hoppe sa gåsa og danse sa reven, Kjerringa med staven, Kråka sitter på garestaur, Liten ekorn satt og Bekken går i engen.
En tredje oppfølger kom i 1903, med tittel «Norsk Billedbog for Børn.  Tredie Samling». Oppfølgerne har ikke vært gjenutgitt i samme grad som den første samlingen.
Haugesund Ishall

Haugesund ishall  ligger på idrettsanlegget ved siden av Haraldshallen i Haugesund i Rogaland. Ishallen er en programsatsningshall som ble åpnet 28. januar 2010, som den 39. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til Haugesund Seagulls.
Norsk sosiologisk kanon

Norsk sosiologisk kanon er en kåring gjennomført fra 2009 til 2011 av de 25 sakprosatekstene som anses å ha hatt størst innflytelse på sosiologifaget i Norge. Lista ble publisert i medlemsbladet til Norsk sosiologforening.
Juryen som fastsatte lista var Willy Pedersen (leder), Andreas Hompland, Cathrine Holst, Ida Hjelde og Ola Korsnes. Kriteriene for utvalget var «faglig originalitet og kvalitet, faglig virkningshistorie, samfunnsmessig virkningshistorie, håndverksmessig og metodisk soliditet, og litterær verdi.»
Perilasius

Utseende

Middelsstore, avlange, matt brunlige trebukker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen, pronotum bredt tønneformet, dekkvingene jevnbrede. Beina er nokså korte og slanke.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Halal

Halal (arabisk halāl) er et begrep innen islam som betyr «tillatt». I arabisktalende land brukes begrepet i en utvidet betydning, om alt som er tillatt under sharia. Motsetningen er harām, som brukes om alt som er forbudt. Denne bruken av begrepene omfatter tillatt språkbruk, påkledning og oppførsel. 
Utenfor den islamske kulturkretsen er halal mest kjent for sine bestemmelser om mat og slaktemetode. Mange mener at det for en såkalt «rettroende» muslim ikke er tillatt å spise kjøtt som ikke er tilberedt etter halalskikk. Det er likevel presisert at det kan tillates dersom alternativet er at man kan sulte ihjel.

Halal i Norge

Fra 2000 har halal-slakting i regulerte former skutt fart. Gilde opprettet et eget datterselskap for halal-produker i 2001 – Alfathi AS, som er godkjent av Islamsk Råd Norge. I dag omsettes trolig omtrent 300 tonn halal-kjøtt per år i Norge. I tillegg til rene kjøttprodukter markedsføres bearbeidede produkter og ferdigmat, som for eksempel ferdigpizza, posteier, pølser og burgere. I 2005 ble Gilde kritisert av kristne og sikher for å selge halal-slaktet kjøtt uten spesiell merking. Fra høsten 2005 har Gilde merket alt halal-slaktet kjøtt.
I 2008 startet et meieri i Ørsta opp produksjon av halalsertifisert ost.
I 2008 ble Trondheim fengsel politianmeldt etter å ha servert svinekjøtt til de innsatte. Dette førte til at norske muslimer reagerte på mat-tilbudet ved norske fengsler, og at ingen fengsler har halalmat. Venstre-mannen Abid Raja foreslo derfor at norske fengsler bare skulle føre halalmat.
Travellers' Club

Trampelaget eller Travellers' Club (stiftet 23. januar 1928.) er en norsk forening for menn som har vært mye ute på reise. Medlemmene møtes én gang i uken til foredrag og samtaler.

United Tramps of Norway

Den 12. november 1925 ble United Tramps of Norway stiftet i Ingeniørenes Hus. Laget ble stiftet av Georg Brochman og Erling Winsnes sammen med Finn Bø. Betingelse for medlemskap var strenge. Kandidaten måtte være hvit mann, ha tilbragt minst tre år utenfor Norden uten økonomisk støtte hjemmefra. Utenlandsoppholdet skulle ikke være i forbindelse med arbeid. Andre krav var eksamen artium og innvotering. Laget ble ikke noen videre suksess, men spiren til Travellers Club Oslo ble født her.
Guløyebrednebb

Utbredelse

Den forekommer i Brunei, Indonesia, Malaysia, Myanmar og Thailand.
Ida Elisabeth

Ida Elisabeth er en roman av den norske forfatteren Sigrid Undset, utgitt i 1932 av H. Aschehoug & Co. 
I Ida Elisabeth møter man en tobarnsmor som kjemper det hun kan for å holde hjemmet sammen, og arbeider for å forsørge sin ektemann og sine barn, skildret med Undsets sterkt religiøse engasjement. Ved ektemannens utroskap søker hovedpersonen skilsmisse, men hun forfølges deretter av sin ekteskapelige fortid. 
Boken møtte blandet mottagelse, men flere anmeldere lot seg begeistre, blant andre anmelderen i Smaalenenes Social-Demokrat: « Ida Elisabeth, Sigrid Undsets nye bok, rager som et høit fjell op i høstens litteratur – imponerende og mektig tiltross for at det livsløp som skildres, er så dagligdags som vel mulig.«
Arbeiderbladets anmelder Hans Heiberg var ikke like begeistret: «Den opfordrer folk til en forfusket offervilje som bare er det samme som søt selvpinsel, til en ansvarsfølelse som bare er det samme som skyldbevissthet, og til ekkel kristelig egenkjærlighet.»
Klokkefrosk

Utbredelse

Klokkefrosken er utbredt i store deler av Øst-Europa inkludert Latvia, Litauen, Polen, Tyskland, og er innført i Danmark og Sverige.

Lyd

Kvekkingen kan høres på 200 til 3000 m. Lyden er en boblende, melodisk tone. Den kan minne om en gjøk eller lyden som når man puster i en tom flaske.
Nordnestunnelen (Troms)

Historie

Finansieringen ble vedtatt i Stortinget 17. juni 2014. Byggeprosjektet hadde oppstart i desember 2014 og det ble gjort gjennomslag i Nordnestunnelen 7. desember 2016. Åpningdato var 10. november 2018.
Tunnelen ble bygges som et rassikringsprosjekt og forkortet E6 med åtte kilometer.
Navnet kommer av Nordneset, som er den nordlige odden på Nordnesfjellet som ligger mellom Storfjorden i vest, Manndalen i øst og Kåfjorden i nordøst.
Tunnelen skulle etter planen åpne høsten 2017, men prosjektet har vært preget av stadige utsettelser.
Sant & Usant

Sant & Usant er et norsk dokumentarfilmselskap etablert i 2005. De har kontorer i Oslo og Drøbak, og eies av Tone Grøttjord og Anita Rehoff Larsen, som også jobber som produsenter for selskapet sammen med Eirin Gjørv.
Selskapet produserer dokumentarfilmer for et nasjonalt og internasjonalt publikum, både for TV, kino, festivaler og for internet. I 2013 fikk Sant & Usant to nominasjoner til Prix Europa med filmene Til ungdommen og Mellom murene (When the boys return).
Sonata Mix Dwarf Cosmos

Sonata Mix Dwarf Cosmos er et musikkalbum med Susanna, utgitt i 2007.
Norske Naturfotografer

Norske Naturfotografer (NN) er en eksklusiv forening for helt eller delvis profesjonelle naturfotografer bosatt i Norge.
Foreningen hadde per juli 2016 68 medlemmer, og nye medlemmer tas opp etter kvalitetsvurdering på foreningens årsmøter. NN har samarbeidsavtale med bildebyrået Samfoto, og de fleste av medlemmene er tilknyttet byrået.
Mange medlemmer er aktive skribenter og forfattere med stor produksjon. Det har de seneste årene kommet et stort antall bøker der foreningens medlemmer enten har levert bilder eller stått for hele utgivelser.
Leder i foreningen er Kai Jensen (2013).

Historie

Foreningen ble stiftet i 1976, etter initiativ fra naturfotografene Dag Kjelsaas og Ole Daniel Enersen. Målsettingen var dels å fremme norsk naturfoto og naturfotografenes interesser, dels å skape salgsmuligheter for naturfotografier. To år etter stiftelsen ble derfor Naturfotografenes Bildebyrå dannet.
Tidligere ledere i foreningen har blant annet vært Ole Daniel Enersen, Ragnar Frislid, Asle Hjellbrekke, Bård Løken, Jørn Areklett Omre, Magnus Reneflot, Tom Schandy og Rolf Sørensen, Roy Mangersnes 2011-2013, Kai Jensen 2013-.
Coilover

En coilover er en bilopphengingsenhet. "Coilover" er kort for "coil spring over shock". Den består av en støtdemper med en spiralfjær som omkranser den. Støtdemperen og fjæren monteres som en enhet før installasjon, og erstattes som en enhet når støtdemperen har lekket. Dette gir demping uten torsjonsbelastning. Noen spiraloverføringer tillater justering av kjørehøyde og forspenning, ved hjelp av en enkel gjenget fjærfibre som ligner på en mutter. Mer avanserte justerbare coilover systemer bruker en gjenget støtdemper, sammen med en justerbar nedre montering for høydejustering, mens en justeringsknapp brukes til å justere demping. Stivheten endres ved å bytte fjæren til en med en annen fjærfrekvens.
Prestfjorden

Prestfjorden er en fjord mellom Langøya i øst og Skogsøya i vest i Øksnes kommune i Nordland. Fjorden starter på sørsiden av Gåsøya i nord og strekker seg 9,5 kilometer sørover langs østsiden av Skogsøya til Reinøya.
Høydalen er ei bygd som ligger på østsiden av fjorden, og litt lenger sør ligger tettstedet Myre, som er administrasjonssenteret i Øksnes kommune. Tettstedet ligger delvis på Sommarøya som ligger i fjorden. På Skogsøya er det få bosetninger langs fjorden. I sør holder fjorden fram til Steinlandsfjorden og Romsetfjorden.
August Friedrich von Wackenitz

Karriere

Han var sønn av den pommerske adelsmann, oberstløytnant i svensk tjeneste Carl Philip von Wackenitz (1697–1739) til Boltenhagen og Kisow og Charlotte Louise von Oertzen av huset Tornow (1699–1774). Han ble født i Pommern og kom 14 år gammel inn på Landkadetakademiet i København.
I 1744 ble han fenrik, var deretter i hessisk krigstjeneste (i Brabant, Skottland og Holland), inntil han i 1750 ble kaptein i dansk tjeneste. 
I 1758 ble han fløyadjutant hos kong Frederik V og major ved Delmenhorstske gevorbne Infanteriregiment, i årene 1761–62 førte han en grenaderbataljon i Holsten, hvoretter han fortsatte i Prins Frederiks Regiment.

I Norge

I 1766 vendte han tilbake til Delmenhorstske Regiment, for i 1767 å bli oberstløytnant og beordret med sin bataljon til Trondhjem. I 1772  ble han forflyttet til Søndenfjeldske og i 1773 til Holstenske Regiment, men samme år utnevnt til oberst og generalkrigskommissær i Norge samt 3. deputert i det norske Generalitets- og Kommissariatskollegium.
I 1774 ble han kammerherre og i 1777 naturalisert som adelsmann sammen med med broren Philip Leopold von Wackenitz, som var kammerherre og generaltolldirektør i Trondhjem.
I 1783 ble han generalmajor og under felttoget 1788 1. medlem av Feltkommissariatet («Kommissariatskommissionen»). 1789 fratrådte han som generalkrigskommissær, da han ble 1. deputert i det norske Generalitets- og Kommissariatskollegium. I 1790 ble han ridder av Dannebrog, 1795 generalløjynant og 1808 general.

Familie

Wackenitz var gift to ganger. Først i 1758 med Charlotte Amalie von Grambow (1735–1771), andre gang i 1775 med Marie Elisabeth Adeler (1740–1811), datter av stiftamtmannen i Christiansand, Frederik Adeler.
Han døde i Christiania 16. desember 1808 og ble begravet på Krist kirkegård. Hans hustru nr. 2 ble 3 år senere begravet ved siden av ham.
Kvinneforskning

I Skandinavia

I Skandinavia vokste kvinneforskningen frem fra 1970-tallet, f.eks. innen jusfaget i form av kvinneretten med Tove Stang Dahl som pionér. Også innen samfunnsvitenskap, særlig sosiologi, og teologi, har kvinneperspektivet stått sentralt. Kvinneforskning som forskningsområde var dels integrert i etablerte fag og dels ble det opprettet egne forskningssentre. Ved Universitetet i Bergen oppstod Senter for samfunnsvitenskapelig kvinneforskning tidlig på 1970-tallet og Senter for humanistisk kvinneforskning i 1975, hvor for øvrig litteraturviteren Toril Moi var leder fra 1986. Ved Universitetet i Oslo ble Senter for kvinneforskning etablert i 1986 (senteret skiftet i 2008 navn til Senter for tverrfaglig kjønnsforskning). Senter for kvinneforskning ved Universitetet i Trondheim ble grunnlagt i 1989. NAVFs sekretariat for kvinneforskning ble etablert i 1977. Avdeling for kvinnerett ved Institutt for offentlig rett ved Universitetet i Oslo ble etablert i 1978 med Dahl som leder. De institusjonene som tidligere var betegnet sentre for kvinneforskning har i Norge nå endret navn slik at kvinneforskning er byttet ut med kjønnsforskning, under påvirkning fra postmodernistisk teori. Dette gjelder likevel ikke avgrensede og etablerte fagområder, slik som kvinnerett. Internasjonalt er begrepet kvinneforskning fortsatt utbredt, særlig som betegnelse på empirisk orientert forskning på forhold som gjelder kvinner.
I Skandinavia er Nordic Journal of Feminist and Gender Research (NORA, tidligere Nordic Journal of Women's Studies) det ledende tidsskriftet innen (hovedsakelig samfunnsvitenskapelig og humanistisk) kvinneforskning. Kvinneforskning var frem til 2005 tittelen på det nåværende norske tidsskriftet Tidsskrift for kjønnsforskning. Innenfor juridisk kvinneforskning (kvinnerett) finnes det ikke egne tidsskrifter i Skandinavia med et slikt fokus, men forskning publiseres i mer generelle juridiske tidsskrifter. Det samme gjelder flere andre fagområder.