google/wiki40b huggingface dataset:
Charlotte Dorothea Biehl

Liv og virke

Dorothea Biehl var datter av Christian Æmilius Biehl, sekretær ved Kunstakademiet på Charlottenborg i København, og Sophie Hedevig Brøer. Morfaren, en alvorlig og religiøs mann, oppmuntret sin datterdatters interesse for litteratur og språk. Foreldrene så derimot med mishag på bestefarens favorisering av den kvikke datterdatteren, og etter at han døde da hun var rundt åtte år, nektet foreldrene henne å lese. Likevel lyktes det henne å gjemme unna bøker og lese i skjul.  
I 1761 begynte Biehl å oversette dramatekster for teateret Skueplads. Hennes første komedie, Den kjærlige Mand, hadde premiere i 1764. Hun skrev og oversatte deretter en rekke tekster, deriblant er hennes oversetting av Don Quijote blitt klassisk. Hun skal som første danske forfatter ha opptrådt på scenen med egne replikker, og var tidlig ute med å gi barn roller og replikker.
Komedien Den listige Optrækkerske (1765) regnes som hennes beste. Stykket handler om en kvinne som søker selvbekreftelse ved å utnytte menns attrå, og siden Biehl ikke sørget for en tidsriktig moralsk avrunding, vakte stykket skandale og manglende bifall hos tidens smaksdommere, eksempelvis Bolle Willum Luxdorph. Også Den forelskede Ven (1765) førte til problemer ved at den komiske skikkelsen von Pralendorf vakte slik mishag hos flere militære at Biehl måtte tilkalle politiet og kommandanten til teatret.
Til sin venn Johan Bülow skrev hun om det intime livet ved hoffet i København, og for hans regning beskrev hun palassrevolusjonen som kalles Regjeringsforandringen 14. april 1784. Til tross for at framstillingen hennes langt fra er pålitelig, er den likevel interessant som kilde til opplysninger som ikke finnes andre steder.
Sine siste år hadde Biehl finansielle problemer, men fikk en del økonomisk hjelp av kronprinsen og Johan Bülow. 
Selv om Biehls verk ikke er uten påviselige litterære mangler, er hun likevel sin tids mest interessante danske forfatterinne.
Biehl er hovedperson i Mette Winges roman Skriverjomfruen – en guvernanteroman (1988).
Fylkesvei 6162

Fylkesveg 6162 går mellom Settem og Bølandet i Surnadal kommune. Veien er 3,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv331.
Gram Parsons

Død

Som så mange andre musikere på denne tiden misbrukte også Parsons alkohol og narkotiske stoffer. I 1973 døde han av en overdose i Joshua Tree nasjonalpark i California. Hans død gikk ikke upåaktet hen. En av hans roadier, Philip Kaufmann, som hadde fått tak i en hippie, Michael Martin, som eide en likbil. Med den stjal de kisten med Parsons i før det skulle fraktes til hjembyen, og kjørte det ut i ørkenen ved Joshua Tree, hvor han satte fyr på kisten og Parsons lik. Senere fikk de to en bot for å ha stjålet kisten, men ikke liket fordi det ikke var noen straffebestemmelser for stjeling av lik. Historien rundt Gram Parsons død er framstilt i komedien "Grand Theft Parsons" fra 2003.
Store Zab

Store Zab eller Øvre Zab (arabisk: الزاب الكبير al-Zāb al-Akbar, tyrkisk: Zap, kurdisk Zêy Badînan, gammelsyrisk ܙܒܐ ܥܠܝܐ (zāba ʻalya)) er en om lag 400 km lang elv som renner gjennom Tyrkia og Irak. Den har utspring i Tyrkia nær Vansjøen og munner ut i Tigris i Irak sør for Mosul. Nedslagsfeltet er på omkring 40300 kvadratkilometer stort, og elven har mange sideelver som tilfører vann til elven. Elven får hovedsakelig vann gjennom regn og snøsmelting, så vannføringen varierer stort gjennom året.  
Det er planlagt minst seks demninger i Store Zab og sideelvene dens, men bare byggingen av én er startet så langt, Bekhmedemningen. Byggingen vble stanset stoppet etter Gulfkrigen. 
Zagrosfjellene har vært bebodde siden minst tidlig steinalder og man har funner spor etter neandertalske bosetninger ved Store Zab ved Shanidargrotten. Man har historiske skrifter fra regionen fra slutten av 2000-tallet f.Kr. og fremover. I den ny-assyriske perioden gav Store Zab vann for landområdene omkring hovedstaden Nimrud. Slaget ved Zab – som tok ende på Umayyad-kalifatet – fant stad nær en sideelv til Store Zab, og dalene til elven vernet flyktninger fra den mongolske erobringen av Irak. På 1800- og 1900-tallet var det ofte opprør hos de lokale kurderene som ønsker selvstyre.
George A. Romero

Bakgrunn

Han ble født og oppvokst i The Bronx i New York. Faren var født på Cuba, og moren var litauisk-amerikansk.
George begynte på Carnegie Mellon University i Pittsburgh. Etter uteksamineringen begynte han å spille inn kortfilmer og reklamesnutter.

Skrekkfilmregissør

På slutten av 60-tallet dannet han Image Ten Productions sammen med noen venner som alle spyttet i rundt 10 000 dollar for sammen å produsere Night of the Living Dead, som skulle bli en nyskapning innen skrekkfilmsjangeren. Filmen hadde Romero skrevet sammen med John A. Russo, og den ble en kultfavoritt i løpet av 70-tallet. Romero oppdaterte historien og var produsent på en nyinnspilling av filmen i 1990.
Romero fulgte opp med en rekke filmer som ikke nådde opp til debutens popularitet. Filmene hans hadde alle et snev av sosial kommentering mens den handlet om noe annet (gjerne skrekkrelatert). Hans beste filmer fra disse årene var The Crazies, om kjemisk avfall som skaper sinnssykdom, og Martin, en vampyrfilm som ikke fulgte de vanlige vampyrnormene. Nesten alle filmene hans ble spilt inn i hans favorittby, Pittsburgh.
I 1978 vendte Romero tilbake til de levende døde og skrev og regisserte Dawn of the Dead, som ble en verdesomspennden suksess, og blir i dag regnet som en av de mest populære kultfilmene. En tredje film i serien kom i 1985 med Day of the Dead, men den gjorde det ikke like bra økonomisk.
Andre filmer som er verdt å nevne fra denne perioden er Knightriders fra 1981, en annen festivalfavoritt om vanlige menn som har ridderturneringer på motorsykler, og den suksessfulle Creepshow fra 1982, en samling av morsomme skrekkhistorier skrevet av Stephen King etter modell av skrekktegneserier fra 1950-tallet.
På siste halvdel av 1980-tallet og hele 1990-tallet ble filmene hans svakere og sjeldnere. Noen som kan nevnes er Monkey Shines fra 1988, om en drapsape, Two Evil Eyes fra 1990, et Edgar Allan Poe-samarbeid med Dario Argento, Stephen King-filmatiseringen The Dark Half fra 1992, og Bruiser fra 2000 om en mann med et ansikt som blir en blank maske.
I 2004 slapp Universal Studios en nyinnspilling av Dawn of the Dead, som Romero ikke var involvert i. Men suksessen til denne gjorde at han kunne spille inn en fjerde film i serien, Land of the Dead, som ble sluppet i 2005. En femte film er i horisonten, sammen med en nyinnspilling av Day of the Dead og nok en versjon av Night of the Living Dead.
I 2007 gav han ut filmen Diary of the Dead som er en zombie film som handler om hvordan viruset startet, denne filmen er ikke en del av the Dead serien som han er kjent for.
Romero var gift med Christine Forrest, som han møtte i 1972. Paret fikk tre barn sammen.
Romero døde av lungekreft 16. juli 2017 i en alder av 77 år.
Granfosstunnelen

Historikk

Opprinnelig besto strekningen av to tunneler, den østre og vestre tunnelen med en lengde på henholdsvis 1179 og 1019 meter. De ble bygd som del av Granfosslinjen, en 2,9 km lang motorveiliknende strekning som ble åpnet i 1992 og forbinder Ring 3 med E18
Da de to tunnelene ble åpnet, forsvant en flere tiår gammel flaskehals på veiene i Oslo. Tunnelene ble finansiert med Oslopakke 1.
Sommeren 2013 ble det påbegynt arbeider med å bygge et lokk over åpningen mellom de to tunnelene. Utbyggingen ble utført av Mustad Eiendom, anlegget ble ferdigstilt 12. oktober 2017.
Tunnelens navn kommer fra Granfossen i Lysakerelva, som tunnelen går under. Før rehabiliteringen 2017 besto anlegget av to tunneler, allikevel har navnet Granfosstunnelen alltid blitt brukt i entall.

Platekledd tunnelløp

Tunnellveggene var opprinnelig kledd med et hvelv av glassfiberbuer og aluminums- og stålplater. Disse platene skapte en del problemer. Sug og trykkrefter fra trafikken skapte bevegelser og noen av platene løsnet. Rehabiliteringen kostet omkring 100 millioner kroner.

Infilitrasjonsbrønner

Granfosstunnelen ble drevet på slutten av 1980-tallet. Ved Lysaker krysser tunnelen under en dyprenne med løsmassetykkelse på minst 15 m. Før driving av tunnelen ble det gjort en del forundersøkelser og boret tre infiltrasjonsbrønner fra dagen. Disse brønnene var i drift ca. 1,5 år, og denne midlertidige løsningen førte til at poretrykkene ble noenlunde opprettholdt. I et område vest for tunnelen ble det registrert noe setninger. Det er også en del poretrykksmålere i området som det er målt på siden før tunnelen passerte. De leses av ca. 5 ganger i året.
I ettertid (1991/92) ble det boret tre brønner fra tunnelen. En av dem ble boret i driftsfasen og stengt av da den kom i veien for driften av tunnelen. En ny permanent brønn ble boret i sydgående/vestgående løp da tunnelen var ferdig. Brønnen har infiltrert opp til 25 l/min, men infiltrerer i dag ca. 15 l/min. Infiltrasjonstrykket er ca. 5 bar. En brønn ble oppgitt innledningsvis på grunn av driftsproblemer.
I 1997/98 ble pakkeren dratt ut og et rør skiftet ut på grunn av korrosjon. Driftserfaringene fra brønnen er tilfredsstillende, og den har fungert etter sin hensikt. Jevnlig filterrens er nødvendig. Brønnen etterses hver 14. dag, i perioder ikke så ofte. Effekten av brønnen er at poretrykket er løftet omtrent opp til opprinnelig nivå.
Stere Popescu

Æresbevisninger

En sal ved Det nasjonale dansesentret i București er oppkalt etter ham.
Luancheng

Luancheng (kinesisk: 栾城县; pinyin: Luánchéng Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Shijiazhuang.
Fylket hadde 572 096 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 308 løper gjennom området. Den begynner i Qingdao i Shandong og fører via Jinan til Shijiazhuang i Hebei.
Misteltein

Levevis og forekomst

Misteltein lever som parasitt på trær, i Norge blant annet på lind, lønn, rogn, eple og pære. I Norge finnes arten bare ved Oslofjorden, med desidert størst forekomst i Horten. På øya Mølen i Buskerud finnes også en god bestand. 
Planten er vintergrønn og derfor lettest å oppdage om vinteren når vertstrærne er uten løv. Den spres ved hjelp av bær som spises av fugl. Frøene er fortsatt spiringsdyktige etter å ha passert gjennom fuglekroppen, og de fester seg lett på greiner. Bærene er hvite. 
Mistelteinen ble som første planteart i Norge fredet i 1956. Senere er fredningen utvidet til også å gjelde vertstrærne. Trær med misteltein kan derfor ikke felles eller skades. Selv om den er fredet, er den ingen truet art, og misteltein er vurdert som «livskraftig» i forbindelse med nasjonal rødliste.
Bærene til misteltein er giftige hvis de kommer inn i blodomløpet.

Misteltein i mytologi, urtemedisin og annen tradisjon

Germanerne betraktet mistelteinen som hellig. Ifølge nordisk mytologi laget Loke en pil av misteltein. Guden Balder ble drept av denne da hans blinde bror Hod ble lurt til å skyte pilen mot ham. I beretningen om Balders død, der mistelteinen stadig er en dødelig plante; man hadde bare glemt hvorfor. Det særlige ved misteltein – at den vokser som snylteplante på andre trær – ser ut til å ha vært ukjent for både Snorre i Den yngre Edda og forfatteren av Den eldre Edda. Begge beskriver den som en plante som vokser i jord.
Tidligere ble den ansett som en trylleplante som kunne åpne dødsrikets porter, gjøre ufruktbare dyr fruktbare, og virke som serum mot alle typer gift. 
Bærene inneholder et svært klebrig stoff som i mange europeiske land har blitt brukt til produksjon at et spesielt lim. Dette limet har fra gammelt av blitt brukt til limpinnefangst av fugl.
Misteltein er i Mellom-Europa mye brukt som legemiddel. Som urtemedisin skal den kunne hemme svulster, senke blodtrykket, styrke hjertet, senke hjerterytmen, styrke og mykne opp kapillærårenes vegger og forbedre blodsirkulasjonen. Misteltein skal også virke krampeløsende, muskelavslappende, urindrivende, immunstyrkende, beroligende og nervestyrkende og øker motstandskraften mot stress.
I Norge er det regna som legemiddel og derfor reseptpliktig.

Juledekorasjon

Eviggrønne planter som misteltein, kristtorn og granbarkvister har vært brukt som fruktbarhetssymboler ved fering av vintersolverv og som pynt ved jul og nyttår lenge før juletre ble vanlig. I mange land er det fortsatt skikk å henge opp misteltein som juledekorasjon i taket. I Storbritannia og USA har det siden begynnelsen av 1800-tallet vært tradisjon med kyssing under planten. Når en kvinne stod under en misteltein, måtte hun la seg kysse av hvem som helst uten å protestere. Opprinnelig skulle mannen plukke et bær av planten for hvert kyss, inntil det ikke var flere igjen og kyssingen måtte stoppe.
Kernfs

kernfs er et pseudo filsystem i Berkeley Software Distribution (BSD) og dets derivater, som sørger for aksess til informasjon om hva som kjører i kjernen. Selve filsystemet og dets innhold blir dynamisk generert når operativsystemet starter opp, og kernfs blir ofte mountet i katalogen /kern. Kernfs består ikke av aktuelle filer på et sekundært minne, men av prosesser som henter informasjon om systemet ved å aksessere virtuelle filer.
Kernfs ble introdusert i 4.4BSD, og overtatt av FreeBSD 2.0 og NetBSD 6.0. Disse operativsystemene fortsetter å bruke kernfs som standard og /kern som mountingpunkt.
Grosvenor Arch

Grosvenor Arch er en unik dobbeltbue av sandstein som er en del av Grand Staircase Escalante National Monument i Kane County, Utah, USA. Den er oppkalt til ære for Gilbert Grosvenor (1875-1966), National Geographic Societys president og redaktør av National Geographic Magazine.
Grosvenor Arch ligger nær Kodachrome-Basin State Park og er tilgjengelig fra nord eller sør via en grusvei som går gjennom Cottonwood Canyon og langs kanten av Grand Staircase på den vestlige siden.
Området er godt vedlikeholdt og har toalett og betongbenker. Det er et betongfortau som går nesten opp til buen og gjør den tilgjengelig for rullestolbrukere.
Nova Southeastern University

Nova Southeastern University (forkortet NSU) er et privat, ikke-kommersielt universitet i Fort Lauderdale i delstaten Florida, USA. Det ble opprettet i 1964 som Nova University of Advanced Technology. I 1994 fusjonerte det med Southeastern University for Health Sciences og fikk dagens navn. Det er i alt fire campuser i området rundt Miami.
Ved universitetet var det 25 960 studenter og 1 553 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 18 650 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
NSU har et meget bredt studietilbud, inklusive medisinstudier og optometri. Jus-studier gis ved Shepard Broad Law Center, opprettet 1974 og lokalisert i Davie, Broward County. Businessutdanningen ved H. Wayne Huizenga School of Business and Entrepreneurship er lokalisert på hovedcampusen i Fort Lauderdale. Ved duate School of Computer and Information Sciences gis det IT-utdanning på høyte ledernivå (Ph.D).
NSU har også et oseanografisk forskningssenter – Nova Southeastern University Oceanographic Center – i Port Everglades.
Ray F. Ferrero Jr. har vært rektor ved universitetet siden 1998.
Liten stråsekkspinner

Utseende

Hannen er en liten til nmiddelsstor (vingespenn 10-14,5 mm), mørkbrun sekkspinner med fjærformede antenner. Disse er nesten halvparten så lange som forvingene. Hele insektet er mørkt sjokoladebrunt. Hunnen er brun, fet og larvelignende, 4-5 mm lang, med en tykk krans av brunhvit, ull-lignende hår (analull) rundt det bakerste kroppsleddet, bak dette stikker det ut et tynt, tre-leddet eggleggingsrør. Den bløte og tykke (eggfylte) kroppen holdes gjerne C-formet krummet. Antenner og fasettøyne er ganske reduserte, beina påfallende spinkle. Larven omgir seg med en 6-10 millimeter lang, rørformet, larvesekk som er kledt med stråbiter.

Levevis

Arten forekommer på enger og andre åpne områder, gjerne på lysninger i skogen. Larven spiser trolig mest blader fra løvtrær og busker, men også noe moser, lav og alger. Utviklingen er vanligvis ettårig, men kan ta to år under mindre gunstige vilkår. De voksne sommerfuglene er aktive om natten i juni-juli.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt over store deler av Palearktis fra Vest-Europa til Japan. Den er også innført til det nordøstlige Nord-Amerika. I Norge er den funnet nord til Hordaland og den nordlige delen av Oppland.
Trichocolaspis

Utseende

En middelsstor (ca. 5 millimeter), hårete, metallisk bronsefarget bladbille, undersiden er svart. Dekkvingene har uregelmessig punktering.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Arten er kjent fra Kina.
Torvet (Trondheim)

Torvet er det sentrale torget i Trondheim. Torvet er et resultat av Johan Caspar de Cicignons byplan fra 1681. Torvet ligger der Kongens gate og Munkegata krysser hverandre.

Historie

Etter en bybrann i 1681, utarbeidet Cicignon den barokke byplanen som Midtbyen i Trondheim fortsatt er regulert etter. Byplanen har brede gater som skulle forhindre brann i å spre seg mellom trebygningene. Mellom Nidaros domkirke og Munkholmen tegnet Cicignon en bred gate med preg av aveny, Munkegata, der det kvadratiske Torvet utgjør et midtpunkt.
I 1921 ble det reist en statue over byens grunnlegger Olav Tryggvason på en høy sokkel midt på Torvet. Olav Tryggvason-monumentet var laget av Wilhelm Rasmussen og ble avduket 18. september 1921 i forbindelse med Dovrebanens åpning. I forbindelse med 900-årsjubileet for Olav den hellige i 1930 ble det laget et solur på bakken rundt statuen, der søyleskyggen utgjør langviseren i uret. Traseen for Ilalinja, ei trikkelinje som ble opprettet av  Trondheim Sporvei i 1901, gikk opprinnelig over Torvet og Munkegata, men ble flyttet til Prinsens gate i 1961.
Fra 2003 arrangeres julemarked på Torvet hvert år i desember.

Beskrivelse

Sommergården, som ligger ved Sommerveita, danner den nordøstre avgrensningen av Torvet mens Hornemannsgården danner den sørøstre avgrensningen. Skulpturen Go'dagen, også kalt Torgkona, fra 1983, av billedhugger Tone Thiis Schjetne står i den sørøstre kanten av Torvet. Kjøpesenteret Trondheim Torg, etablert i 1992, ligger i det sørvestre hjørnet av Torvet.
Tinglev

Navn og etymologi

Navnet stammer trolig fra mannsnavnet Thingi og endingen -lev, som betyr arv eller eiendom.

Geografi og klima

Gjennomsnittstemperaturen er 7,8°C, med gjennomsnitt i juli og august på 15,4°C som de varmeste månedene og 0,1°C i februar som den kaldeste måneden. Gjennomsnittlig nedbør er 840 mm, og den tørreste måneden er februar med 43 mm og den våteste er november med 95 mm gjennomsnittlig nedbør.

Historie

Navnet Thinglev er kjent siden år 1200. Byen er trolig mye eldre, fordi byer med endelsen -lev oftest er etablert på 600-tallet, da nomadefolk bosatte seg i området. Man har funnet en runestein, Bjolderup Stenen, som omtaler «Tinglevs første beboer», Ketil Urne. Runesteinen ligger i dag i Bjolderup kirke. Ved Tinglev ligger Olgerdiget, som er et vollanlegg fra år 200-300, og trolig var en grensevoll mellom jyderne og anglerne. De eldste stolpene som er funnet i området er fra 200-300 f.Kr. 
Tinglev kirke ble bygd på andre halvdel av 1100-tallet. Sør for kirken ligger en gammel skolebygning, fra 1786, men denne eies i dag av kirken. I 1804 ble gjestgiveriet etablert, rett ved kirken. Dette fungerte som kirkekro i mange år. Byens smed, Jeremias Christensen, etablerte smie i 1854. En treskulptur av smeden finnes i dag på gårdsplassen utenfor smia, som fortsatt finnes i Hovedgaden 105. I 1864 kom jernbanen forbi Tinglev, og byens østlige del ble etablert. Stasjonen ble anlagt på (den gang) åpen mark, halvannen kilometer fra kirken. Byen ble et jernbaneknutepunkt, med tog til Flensborg, Hamborg, Sønderborg (1901) og Tønder (1867).
Fra 1866 til 1920 var Tinglev en del av Provinsen Schleswig-Holstein. Fra 1970 til 2007 var Tinglev administrasjonssentrum i Tinglev kommune.

Tinglev i dag

Tinglev kirke har en lutheransk høyaltertavle som kan dateres tilbake til år 1575. Den er den eneste av sitt slag i det sørjyske området. Tinglev har tre skoler; Tinglev skole, Deutsche Schule Tingleff og Deutsche Nachschule Tingleff. Sistnevnte er den eneste tyskspråklige efterskolen. Beredskabsstyrelsens Teknisk Skole utdanner blant annet politi og brannfolk. 
Danmarks dypeste grunnvannsboring ligger rett sør for Tinglev, denne er 415 meter dyp.

Vennskapsbyer

Narva, Estland
Wilhelm List

Bakgrunn

List gikk inn i den bayerske hæren i 1898 som kadett og ble løytnant allerede i 1900. I 1904 ble han adjutant ved en bataljon, og etter å ha vært ved Bayerische Kriegsakademie (den bayerske krigsskolen) ble han som hauptmann plassert i generalstaben  i II. Königlich Bayerisches Armeekorps, hvor han tjenestegjorde da første verdenskrig brøt ut, og ble her til han ble alvorlig syk. Etter at han ble friskmeldt, tjenestegjorde han ved 8. Königlich Bayerische Reserve-Division, og fra januar 1918 arbeidet han i Bayerisches Kriegsministerium resten av krigen.
Etter første verdenskrig gikk han inn i det nyopprettede Reichswehr, hvor han i hovedsak hadde administrative oppgaver. Tidlig på 1920-tallet deltok han også i frikorpset som ble ledet av Franz von Epp. Gjennom hele mellomkrigstiden hadde han forskjellige oppgaver innen Reichswehr, og fra 1935 Wehrmacht, og steg stadig i gradene. Etter Anschluss var han som general øverste militære kommandant i Wien, og stod for inkorporeringen av den østerrikske hæren inn i Wehrmacht. 1. april 1939 ble han utnevnt til generaloberst.

Andre verdenskrig

Da andre verdenskrig brøt ut, var List sjef for 14. armé under felttoget i Polen. Under felttoget i Frankrike og erobringen av Hellas i 1941 hadde han kommandoen over 12. armé. Gjennom hele 1941 var han tysk øverstkommanderende på Balkan. 
Sommeren 1942 ble han satt inn på østfronten som sjef for Armégruppe A da Armégruppe Sør ble delt. Han ledet her Operasjon Blaus fremrykking mot Kaukasus. Oppdraget var her å ta Rostov, og derfra gå mot Kaukasus helt til Baku, for å sikre oljekildene der. Den tyske framrykningen gikk raskt de første to månedene, og nådde nesten helt til Groznyj, omtrent 650 kilometer fra Rostov.
Men mot slutten av august stoppet den tyske framrykkingen opp, mest på grunn av mangel på drivstoff og ammunisjon, da forsyningslinjene ble for lange og sårbare. Situasjonen forverret seg da den lille støtten de hadde fått fra Luftwaffe ble trukket tilbake for å avhjelpe den katastrofale situasjonen for Sjette armé under slaget om Stalingrad.
Hitler ble imidlertid rasende over at de hadde mistet initiativet og framdriften mot Kaukasus, og da List foreslo noen mindre, taktiske tilbaketrekninger for de aller forreste og mest utsatte posisjonene for å styrke kampen mot de innbitte sovjetiske forsvarerne, løste Hitler ham fra hans kommando 9. september, og overtok selv kommandoen over Armégruppe A, uten at det endret situasjonen.

Etter tjenesten

List reiste hjem og ble der resten av krigen. Etter den tyske kapitulasjonen ble han arrestert av amerikanske styrker og tiltalt for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten i Nürnbergprosessen. I februar 1948 ble han dømt til livsvarig fengsel, men løslatt allerede i desember 1952, angivelig på grunn av dårlig helse, til tross for at han levde i ytterligere 19 år, og døde 91 år gammel.
Yongshan

Yongshan (kinesisk: 永善县; pinyin:  Yǒngshàn Xiàn) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhaotong.
Befolkningen var på 387 417 innbyggere i 1999.