Villa Emo

Villa Emo er en italiensk villa nær landsbyen Fanzolo di Vedelago bygget av Andrea Palladio i 1558 for familien Emo fra Venezia. Den er en av villaene i Veneto som UNESCO har satt på sin liste over verdensarven.
Villaen har vært i familien Emos eie frem til våre dager og er meget godt bevart. Den ble solgt i 2004.
Den gamle romerske veien Via Postumia krysset området. Mønsteret (ager centuriatus) som romerne etablerte satte fremdeles preg på området, og villaen er orientert i forhold til dette mønsteret. Dette er det mulig å se fra villaens inngang.
Dette var en landbrukseiendom og beregnet på drift av gården. Palladio har bygget arkader symmetrisk på sidene av en dominerende hovedbygning. I dette ligner den blant andre Villa Badoer. I det ytre er villaen enkel. Søylene er doriske, den enkleste av ordenene. Inne er villaen rikt dekorert av Giovanni Battista Zelotti. Zelotti har også dekorert Villa Godi og Villa Foscari som Palladio tidligere hadde bygget.
Palladio omtaler villaen i Quattro Libri, men er svært kortfattet.

Sala

Grunnplanen til hovedbygget er svært enkel. Rommene er kvadratiske eller rektangulære, og har dimensjoner som står i forhold til hverandre. Den sentrale salen (Sala) er kubisk, tilnærmet de 27 fot Palladios tresnitt indikerer. Det er 5 ganger lengden av målestavene bygningsarbeiderne brukte. De andre rommene har også mål som er relatert til disse målestavene. Taket er flatt.
Salen var ifølge Palladio til for selskaper og banketter, var stedet for å utføre komedier, for brylluper og tilsvarende tilstelninger. Av den grunn skulle den være betydelig større enn de andre rommene. Palladio plasserer den sentralt og lar resten av bygget ligge symmetrisk på begge sider av den.
En vestibyle med buet tak leder fra hovedinngangen direkte til salen. Fra salen er den en del av en triumfbue, en freske av Zelotti. Han har åpenbart samarbeidet nært med Palladio i designen av de malte arkitektoniske elementene. Både søylene og gavlen i triumfbuen er malt, i likhet med sideveggenes korintiske søyler og entablatur. Over gavlen er det to lettkledde kvinnelige figurer med klær som henger over gavlen. De er personifikasjoner av Overflod og Måtehold.
På veggene ved siden har Zelotti malt marmor-brystpaneler og inkludert dørerne til siderommene i dekorasjonen. Høyere opp har han malt nisjer med bronsestatuer av guder og gudinner som symboliserer elementene. Bronsepanelene som er malt inn i brystpanelene henviser til Emo-familiens seiere over lutheranerne og tyrkerne.

Rommene på siden

På begge sider av salen er det en serie rom. De er plassert symmetrisk og er forskjellig i størrelse. Ett stort rektangulært rom ved siden av salen, så et lite rom og til sist et middelsstort kvadratisk rom. Dette var Palladios vanlige inndeling av rommene i hovedbygningen.
De store rommene er Herkulesrommet og Venusrommet, henholdsvis vest og øst for salen. De små rommene er vindusløse og Zelotti har malt grotesker i dem. Ved siden av inngangen og loggiaen ligger ett kvadratisk rom på hver side. På vestsiden er det kunstenes rom og på østsiden ligger Jupiter og Io rommet. Det sistnevnte er idag det rommet man kommer inn i huset gjennom, men var tradisjonelt rommet til husets frue. Kunstenes rom var tradisjonelt eierens rom. Det er dekorert med muser til arkitektur, musikk, skulptur, maleri, poesi (representert ved Apollo med lyren) og astronomi.

Fløyene

Det er to fløyer (Barchesse), en på hver side av hovedbygningen. Dette er Palladios løsning for å samle gårdens uthus i et hele sammen med hovedbygget. I likhet med Villa Barbaro er fløyene rette. Det er arkader ut mot forsiden av huset. Fløyene ender i tårn som fungerer som dueslag.

Kilder

Andrea Palladio (2002). I Quattro Libri dell'Architettura (Engelsk oversettelse av Robert Tavernor og Richard Schofield utg.). MIT Press. ISBN 0-262-66133-0.
Witold Rybczynski (2003). The Perfect House. Scribner. s. 185–197. ISBN 0-7432-2139-7.