google/wiki40b huggingface dataset:
Progesteron

Progesteron er et C21 steroidhormon som er involvert i menstruasjonssyklusen, svangerskap (svangerskapsbevarende effekt) og embryogenese i menneske og andre arter. Progesteron tilhører en klasse hormoner som kalles progestagener og er det eneste naturlig forekommende menneskelige progestagen.
Progesteron må ikke forveksles med progestiner som er kunstig fremstilte progestagener.
Forskere har nylig oppdaget at bladene på valnøttreet inneholder progesteron. Tidligere trodde man at bare mennesker og dyr kunne danne dette hormonet.

Kjemi

I likhet med andre steroider er progesteron bygget opp av fire sammenhengende sykliske hydrokarboner. Progesteron inneholder keton og aldehyd som funksjonelle grupper i tillegg til to metyl-grener. Det er som alle steroidhormoner på grunn av manglende polare funksjonelle grupper hydrofob.

Syntese

Progesteron syntetiseres som alle steroidhormoner fra pregnelon, et kolesterolderivat. Dette skjer i to steg: 3-hydroksy-gruppen omdannes til en keto-gruppe, og dobbeltbindingen flyttes fra C-5 til C-4.
Progesteron er en forløper for blant annet aldosteron, testosteron og østradiol

Kilder

Progesteron dannes i binyrene, gonadene – særlig etter eggløsning i corpus luteum, i hjernen og under graviditet i morkaken. Hos mennesker ses økende mengder progesteron i løpet av graviditeten. I starten er kilden corupus luteum (det gule legeme) som fortsetter som har blitt "reddet" av humant choriogonadotropint hormon (hCG) fra embryoet, men etterhvert overtar placenta (morkaken). Placenta utnytter maternetlt kolesterol som substrat, og mesteparten av progesteronet går inn i morens sirkulasjon, men noe tas opp av fosteret og brukes som substrat for føtale kortikosteroider. Ved termin produseres omtrent 250 mg progesteron per døgn.
Knut Haukelid

Bakgrunn

Haukelid var tvillingbror av den norsk-amerikanske filmskuespillerinnen Sigrid Gurie. Foreldrene var Sigrid og Bjørgulf Haukelid.
Han studerte 1937–38 ved universitetet i Berlin. I 1938 ble han disponent i firmaet Haukelid og Five AS.

Andre verdenskrig

Under den tyske invasjonen av Norge i 1940 deltok Haukelid i felttoget på Østlandet. Han ble tidlig involvert i illegalt arbeid sammen med Sverre Midskau, som høsten 1940 kom  fra Storbritannia i etterretningsoppdrag for SIS. Men måtte i 1941 rømme til Sverige og derfra til Storbritannia. Her ble han innrullert i Kompani Linge.
Den 16. februar 1943 hoppet Haukelid sammen med fem andre medlemmer av Kompani Linge ut over Hardangervidda som ledd i Vemork-aksjonen (Operasjon Gunnerside). Her sluttet de seg til fortroppen (Operasjon Grouse), som hadde overvintret på vidda siden oktober 1942. Natt til 28. februar gjennomførte de en vellykket sprengning av tungtvannsanlegget, og ødela 900 kilo tungtvann.
Sammen med Arne Kjelstrup overvintret Haukelid på Hardangervidda under harde forhold. Den 20. februar 1944 ledet han senkningen av fergen DF «Hydro» på Tinnsjøen. Ombord på fergen var resten av tyskernes tungtvannsproduksjon på vei til Tyskland.
Haukelid vendte tilbake til Storbritannia, før han igjen returnerte til Norge for å være med på å bygge opp Milorg-basen Varg på Hardangervidda.
Faren Bjørgulf døde i tysk fangenskap etter tortur.

Etter krigen

Haukelid ble i 1946 uteksaminert  fra Krigsskolen. Han tjenestegjorde som kaptein og kretssjef i Heimevernet i 1947, deretter i noen år som vernepliktig kaptein og major i Hæren. Fra 1956 tjenestegjorde som bataljonssjef for Telemark infanteriregiment nr. 3 (IR3). I 1959 ble han oberstløytnant, og fra 1964 til 1966 var han regimentssjef for IR3. Fra 1966 til 1974 var han distriktssjef for Heimevernet i Oslo (HV02).

I media

Haukelid skrev selv om aksjonen i boka Det demrer en dag,som i revidert utgave fikk tittelen Kampen om tungtvannet. Det er skrevet flere bøker om aksjonen.
I den noe oppdramatiserte Hollywood-versjonen av historien om aksjonen, Heltene i Telemark (1965), spilte Richard Harris rollen som Knut Straud.
Zangalewa

«Tsaminamina» eller «Zangaléwa» er en afrikansk soldatsang fra 1986, først sunget av Golden Sounds, en makossa-gruppe fra Kamerun. Sangen er sunget på språket fang.
Arstad

Arstad ligger i nedre delen av Beiarn kommune. Du kjører nedover dalen forbi kommunesenteret Moldjord, gjennom Dokmo, og over Arstadbruen. På Dokmo og Arstad kan du kjøpe fiskekort og fiske i beiarelva. Fra Arstad kan du kjøre opp Arstaddalen som er 18 km. lang og komme til Arstaddalsdammen som ligger 18 km opp Arstaddalen. Arstaddalen er blant de beste elgjaktområdene i Nordland. Arstadlia er meget frodig, med en flora som er meget spesiell. Her finnes et uttall av planter som er fredet, blant annet noen orkideer som en kan finne om våren under Arstadlia. Der er den nordligste forekomsten av almeskog.
Saint-Gobain CM

Norge

I Norge eier og driver Saint-Gobain CM det tidligere Arendal Smelteverk på Eydehavn som i dag raffinerer silisiumkarbid som produseres på et smelteverk i Lillesand, i Brasil og Kina. Saint-Gobain har også en glassfabrikk i Saudasjøen som skjærer til vindusruter for bygninger og kjøretøy samt laminerer skuddsikre glass.

Produksjon

Konsernet produserer, behandler og distribuerer flere typer produkter: Glass, rør, isolasjon og diverse keramiske materialer som f.eks. silisiumkarbid.
S.O.S. (film)

S.O.S. er en norsk-italiensk filmkomedie fra 1999, regissert av Thomas Robsahm.
Filmen ble forhåndsomtalt som en «bedmovie». Den er innspilt i Italia og har Robsahms italienske halvbror i hovedrollen som den kvinnebegjærlige Angelo. Da Angelo møter Alba går ikke ting helt som de pleier.
Filmen fikk terningkast 5 av VG, Dagbladet og Aftenposten.
Den vant Amanda for beste norske film under filmfestivalen i Haugesund i 2000.
Edward Fox

Filmografi

2005 – Lassie

2004 – Stage Beauty

2002 – The Importance of Being Earnest

2001 – All the Queen's Men

1998 – Lost in Space

1989 – Return from the River Kwai

1986 – Shaka Zulu

1985 – Wild Geese II

1984 – Mytteriet på Bounty

1983 – Aldri si aldri

1982 – Gandhi

1980 – The Mirror Crack'd

1979 – The Cat and the Canary

1978 – Styrke 10 fra Navarone

1977 – A Bridge Too Far

1977 – Soldaat van Oranje

1977 – The Duellists

1973 – Sjakalen

1970 – The Go-Between
Boulevard de Sébastopol

Boulevard de Sébastopol er en parisisk boulevard, som danner grensen mellom det 1. og det 4. arrondissement og langs sitt videre forløp dessuten det 2. fra de 3. arrondissement.
Gaten er 1332 meter lang og 30 meter, begynner ved Place du Châtelet, og slutter ved Boulevard Saint-Denis hvor dens fortsettelse heter Boulevard de Strasbourg. Den krysser viktige gater som Rue de Rivoli (ved dette gatekrysset ble i 1922 de første trefargede trafikklysene i Paris oppsatt), Rue Étienne Marcel / Rue aux Ours, Rue de Turbigo og Rue Réaumur. Den skiller også Le Marais fra Les Halles.
Boulevard de Sébastopol var ett av de første byplanmessige gjennombruddene som Baron Haussmann lot gjennomgøre. Bouleveardene er et av de viktigste elementene i den store nord-sør-aksen so gjennomskjærer det sentrale Paris, og erstatter dermed fremfor alt Rue Saint-Denis noen meter vestenfor og Rue Saint-Martin noen meter østenfor.
Gaten var ferdig i 1854, og het til å begynne med Boulevard du Centre. Få dager atter at Napoleon III styrker den 8. september 1855 seiret i Sevastopols havn under Krimkrigen fikk gaten sitt nye navn.
Noen år førte Boulevard de Sébastopol over Île de la Cité til Rive Gauche og sluttet i Rue de Cujas. Avsnittet på vestbredden av Seinen fikk i 1867 imidlertid navnet Boulevard Saint-Michel.
Acanthops brunneri

Utseende

Arten er middelsstore og slanke knelere. De kjennes lettest på at forbeina er påfallende lange (minst så lange som mellom- og bakbein). Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Fasettøynene er mer eller mindre utstående, ofte spisse. Pronotum er mye lengre enn bredt. Forbeina er kraftige, lårene likevel mindre fortykket enn hos de fleste andre knelere. Forlårene- og -leggene har pigger på undersiden og griper mot hverandre for å holde byttet fast, som vanlig hos knelere. Forleggen har en krum, skarp spisstorn. Mellom- og bakbeina kan ha utvidete lår og legger, men føttene er slanke. Vingene er ganske variable og kan være reduserte. Forvingene er vanligvis hornaktige, av ulike form.
Ischnolea

Utseende

Middelsstore, slanke, grå- eller brunlige trebukker. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet, uten pigger eller tenner langs kanten. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre", litt avsmalnet i den bakerste delen. De har ofte en lys, X-formet tegning.

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Sociobiology

Sociobiology en engelsk sakprosabok fra 1975, skrevet av Edward O. Wilson. Boka førte til at forfatteren både ble berømt og beryktet, og regnes som grunnleggelsen av fagfeltet sosiobiologi.
Boka kom først ut i 1975 i forlaget Belknapp Press med undertittelen The new synthesis («Den nye syntesen»). I 1980 utga Wilson i samme forlag en kortere versjon (366 sider) med undertittelen The abridged version («Den forkorta versjonen»). Til 25-årsjubileet i 2000 ble bokas første utgave gjenutgitt med et nytt forord av forfatteren.
Boka omhandler på 697 sider og i 27 kapitler evolusjonen (del I) og mekanismene (del II) av sosial adferd, og presenterer særtrekk ved de ulike sosiale dyregruppene (del III). Det siste kapitlet (på 29 sider) er viet mennesket, og prøver å vise at de samme metodene som har vist seg å være fruktbare for andre dyrearter, med fordel også kan anvendes på vår egen art. Dette ene kapitlet har skapt furore og kan sies, spesielt utenfor biologenes kretser, å ha farget oppfatningen av hva både boka og faget sosiobiologi dreier seg om. Boka førte til sterke protester fra blant annet samfunnsvitere, men også fra en del marxistiske biologer. (Eksempler er amerikanerne Richard Lewontin og Stephen Jay Gould, mens briter som John Maynard Smith ikke hadde de samme problemene med boka). Årsaken til disse til dels voldsomme reaksjonene lå sannsynligvis i at kapitlet (og med det hele boka, og med den hele faget sosiobiologi) delvis ble misforstått til å innebære at menneskers atferd er genetisk determinert. Denne oppfatningen er imidlertid biologisk uholdbar, og formidles da heller ikke i boka.
Europavei 39 (Norge)/veiliste S

Veiliste for E39 i Hordaland, Rogaland og Vest-Agder.
Yuka Kado

Landslaget

Yuka Kado spilte 3 landskamper for Japans kvinnelandslag.
En Vandrer spiller med Sordin

En vandrer spiller med Sordin, er den andre boken i Knut Hamsuns Vandrertrilogi. Den ble utgitt i 1909 i Kristiania av Gyldendal. Trilogiens øvrige bøker er Under Høststjærnen, 1906 og Den siste Glæde, 1912.
Fortellingens hovedperson har lånt sitt navn, Knut Pedersen, av forfatteren. Pedersen flykter fra byens larm og søker tilbake til landbygden. Han lever en omflakkende tilværelse, der han sammen med tilfeldige bekjente søker alskens arbeid på forskjellige gårder. Hovedpersonen er stadig forelsket, og som så ofte i Hamsuns bøker er disse forelskelsene ganske mislykkede. Dessuten preges fortellingen av Hamsuns «fremskrittskritikk» og fedrelandskjærlighet.
Palestina (album)

Palestina er et musikkalbum utgitt på plateselskapet MAI i 1975. En rekke norske grupper bidrar på LP-plata, som ble utgitt i samarbeid med Palestinakomiteen i Trondheim.
Plata ble produsert av Arvid Esperø og Haakon Manheim og innspilt i Arctic studio (MAI 7504).
NM i ultraløp 2014

NM i ultraløp 2014 var en del av NM i friidrett 2014. Det ble arrangert NM i ultraløp på to distanser, 100 km og 24-timers løp. 
100 km ble arrangert i Bergen, 5. april 2014, som en del av Bergen Ultra 2014. 

24-timers løp ble arrangert på Jessheim 26. til 27. juli 2014, som en del av Romerike Ultrafestival.
Steve Barkin

Historikk

Det er svært lite av Barkins historie fra før sesong 1 man har fått vite i løpet av serien. Det har vist seg at han gikk på krigsskole og var løytnant i en ukjent militær konflikt, hvor han for øvrig lært seg å lage mat. Det er også blitt avslørt at han i alle fall har vært lærer siden Kim og Ron gikk i 6. klasse. Trolig har han vært der mye lenger.

Personlighet

Barkins oppførsel ligner mye på en militær drillinstruktør. Av den grunn er han en brysk type som ikke tolerer noe tull, og har liten sans for humor. Han er vanligvis streng mot elevene og veldig opptatt av punktlighet og generell folkeskikk.
I sin streben etter å opprettholde sin egen posisjon, misliker Barkin sterkt personer som utfordrer autoriteten hans, eller ikke yter maksimalt.
Barkins personlighet har flere ganger ført ham på kollisjonskurs med seriens hovedperson. Dette skjer vanligvis når han mener at Kims oppdrag eller sosiale liv ødelegger for skolearbeidet, eller når hun ikke følger med. Han har også vist seg å være spesielt hard mot Ron, hvis tilbakelente personlighet fullstendig krasjer med Barkins.
Likevel prøver Barkin å være «Streng, men rettferdig» i undervisningssammenheng. Han har ikke favorittelever, og roser når det er på sin plass, uavhengig av hvordan han ser på eleven ellers. Selv om Barkin foretrekker å være sjef har han, uten krangel, overgitt posisjonen til andre hvis han mener at deres erfaring overgår hans egen.
Han har også blitt vist med en noe mildere side, der han setter stor pris på bakervarer og fungerer som hønemor for den lokale avdelingen til Grønnmeisene (som han drev som en avdeling av US Army Rangers). I sesong to viste det seg også at han sover med en teddybjørn.

Status

Barkins offisielle status på skolen har aldri blitt klarlagt på skjermen, og forblir et diskusjonstema blant fansen.
Gjennom serien har han utført mange funksjoner som vanligvis forbindes med administrative stillinger på skoler, som å fastsette ordensreglement, gjøre offisielle uttalelser over høyttaleranlegget og iverksette disiplinæraksjoner mot elever. Han er også skolens lærerrepresentant med cheerleadertevlinger og blir visstnok satt inn som erstatning for andre lærere ved utflukter. Dette fikk en del fans til å anta at han dermed var skolens rektor.

Mutanter

Barkin misliker mutanter meget sterkt, og har uheldigvis blitt til en selv ved flere anledninger. Første gangen var det av DNAmy, som mikset ham med Rufus for å skape «Nakenrottemannen». Andre gangen var det Knut, som utsatte ham for et giftig slim som begynte å gjøre ham om til et fiskemonster.
Lillehammer Cykleklubb

Lillehammer Cykleklubb (Lillehammer CK) er en sykkelklubb lokalisert i Lillehammer i Oppland Fylke. Klubben er mest kjent for å være arrangør og eier av Birkebeinerrittet, som arrangeres i slutten av august hvert år. Lillehammer CK er også hjemklubben til den profesjonelle syklisten Edvald Boasson Hagen, som sykler for det sørafrikanske proff-laget Team Dimension Data.
Lillehammer CK har vært klubben til mange gode syklister de siste årene. Mest kjent er Edvald Boasson Hagen, Stian Sommerseth og Birken-spesialist Lars Ragnar Manengen. I tillegg til disse har, blant annet, følgende syklister syklet for klubben:
Stratford kraftverk

Stratford kraftverk, inklusive Taranaki gasskraftverk, er et varmekraftverk utenfor Auckland i New Zealand. Det har en installert produksjonskapasitet på 375 MW, med moderne gassturbiner med kogenerasjon. Anlegget ble bygget ut med ferdigstillelse først i 1978, deretter fornyet i 1998. 
Brenselkilden er naturgass, og kjølingen kommer fra Patea River. Operatør er blant andre Contact Energy.
Royal & Ancient Golf Club of St. Andrews

Royal & Ancient Golf Club of St. Andrews (ofte forkortet R&A) er en av verdens eldste golfklubber, og styringsorganet for golf over store deler av verden. R&A har sitt hovedkontor i St. Andrews i Skottland, som regnes for golfens hjemsted.
Organisasjonen ble stiftet i 1754 som en lokal golfklubb under navnet Society of St. Andrews Golfers, men fikk etter hvert stor betydning. I 1834 ble kong Vilhelm IV klubbens beskytter og den fikk sitt nåværende navn. I 1897 fikk klubben kodifisert golfens regler, og gradvis ble klubben invitert til å ta styringen over golfturneringer på andre baner.
R&A er i dag styringsorganet for golf i hele verden unntatt USA og Mexico, hvor United States Golf Association (USGA) har ansvaret. R&A samarbeider med USGA om å utgi og revidere golfens regler (Rules of Golf) og fortolkninger av golfens regler (Decisions on the Rules of Golf).
Sonofon

Historie og utvikling

BellSouth og GN Store Nord søkte i 1990 om én av to utlyste lisenser til å drive GSM 900 MHz mobilnettverk i Danmark. De to selskapene fikk lisensen 9. september 1991 og dannet Sonofon for å bygge ut og drive nettverket. GSM-lisensen var det første egentlige brudd på det danske telemonopol (den andre lisensen gikk til den tidligere monopolisten TDC).
Sonofons tjeneste ble lansert offisielt september 1992 og hadde ved utgangen av året 2.500 kunder, et tall som steg hurtig i de følgende år og nådde en halv million ved utgangen av 1996. 11. januar 1998 lanserte Sonofon som det første danske selskap kontantkort, dvs. forhåndsbetalte abonnement. Denne tjenesten fikk mobiltelefoniens popularitet til å stige ytterligere, og Sonofon hadde ved utgangen av 1998 hele 700.000 kunder.
Sonofon lanserte som det første danske mobilett GPRS-tjenester i 2000. Samme år utvidet Sonofon sin forretning utenfor mobiltelefoni, da man fikk en lisens til å drive internettforbindelser med FWA-teknologi. De første FWA- forbindelser ble installert i august 2001. Sonofon hadde på dette tidspunkt ca. 1 million kunder. 
13. juni 2000 solgte GN Store Nord sin eierandel på 53,5% av Sonofon til Telenor for 13,1 mrd kroner. I perioden 2000-2003 gjennomførte Sonofon en rekke konsolideringer, hvor firmaet oppnådde et stabilt overskudd. I desember 2003 signerte Telenor en avtale med BellSouth om å overta deres 46,5% aksjepost i Sonofon, og 10. desember overtok Telenor BellSouth's eierandel for 3,05 mrd kroner. 30. april 2004 kjøpte Sonofon lavpris-mobilsekskapet CBB Mobil, og senere samme år lanserte Sonofon sine første flat rate-produkter.  
I februar 2005 ble Telenors aktiviteter i Norden samlet i Telenor Nordic, og Sonofon inngikk i denne organisasjonen. I mai 2005 overtok Telenor tele- og internetvirksomheden Cybercity for 1,35 mrd kroner, og 15. august 2005 ble Cybercity-direktør Henrik Clausen i ledelse i begge selskaper. 19. desember vant Sonofon retten til å kjøpe UMTS-lisensen som ble overflødig da Telia kjøpte Orange i Danmark, og fikk dermed mulighet for å tilby 3G mobiltelefoni i fremtiden.
Høsten 2005 begynte Sonofons butikker å selge Cybercity-produkter, og i februar 2006 begynte begge selskaper å bruke Telenors blå og hvite logo (Sonofon hadde tidligere en delfin som logo og maskot).
My Lullaby

«My Lullaby» er en sang av den norske artisten Maria Mena fra albumet Another Phase. Singlen ble utgitt på Sony Music og lå ni uker på VG-lista topp 20 med femteplass som beste plassering. Sangen handler om foreldrenes skilsmisse.
Sangen er inkludert på spillet SingStar Norske Hits.
Langebruvegen

Langebruvegen (1–25, 2–34) er en gate i Førde som strekker seg fra Riksvei 5 over Langebrua og til enden med Alders og sykehjemmet i Førde.
Yuji Kakiuchi

Karriere

Yuji Kakiuchi startet sin profesjonelle karriere i Toho Titanium. Han har også spilt for Kyoto Purple Sanga og Albirex Niigata.
Caroline Trentini

Karriere

Trentini ble oppdaget i 2000 da hun gikk nedover en gate i hjembyen, av samme agent som oppdaget Gisele Bündchen. Hun deltok på Victoria's Secret Fashion Show i 2005, 2006 og 2009.
37452 Spirit

37452 Spirit er en asteroide oppdaget 24. september 1960 av Ingrid van Houten-Groeneveld sammen med Cornelis Johannes van Houten og Tom Gehrels.
Til ære for marsroveren Spirit sine store bistand i utforskingen av Mars, ble asteroiden gitt navnet Spirit etter forslag fra oppdagerne.
If I Needed Someone

Inspirasjon

Sangen var tungt influert av musikken til den amerikanske gruppen The Byrds. Etter sigende sendte Harrison sangen til Jim McGuinn med beskjeden «Dette er for Jim» ettersom gitarriffet i If I Needed Someone var basert på McGuinns riff i sangen «The Bells of Rhymney». Introduksjonen og sangens capo var også svært like Byrds. Pussig nok var The Byrds' egen bruk av elektrisk 12-strengers gitar influert av George Harrisons bruk av et tilsvarende instrument i filmen A Hard Day's Night.
Harrison har selv skrevet om sangen at «If I Needed Someone er som en million andre sanger skrevet rundt D-akkorden. Om du beveger fingeren din rundt, får du flere små melodier og noen ganger får du flere små sykdommer. Den gitarlinja, eller variasjonene av den, finnes i mange sanger, og det forbauser meg at folk fortsatt finner nye kombinasjonsmuligheter i de samme notene.»
Versene har tunge harmonier med John Lennons stemme høyest, noe høyere enn Harrisons i miksen.

Andre versjoner

Harrison inkluderte sangen på sitt Live In Japan-album fra 1992 hvor han og Eric Clapton hadde betydelig lengre gitarspill mellom versene. Harrisons stemme er også mye mer prominent enn på The Beatles' original.
Clapton spilte også en kort versjon av sangen på hyllestkonserten «Concert For George» i 2003.
If I Needed Someone var den første sangen fra George Harrison som ble en hitsang for en annen gruppe. Det var The Hollies' utgave som nådde 20.-plass på britiske hitlistene i januar 1966, men ved deres standard var det likevel den sangen som var minst suksessfull. Harrisons nedlatende kommentarer til pressen førte til sinte ordvekslinger mellom de to britiske gruppene.
Dipropus

Utseende

Middelsstore (gjerne ca. 10 millimeter), slanke, blanke, brunlige smellere. Antennene er forholdsvis lange, over halve kroppslengden, noe sagtakkede. Pronotum er firkantet med litt uttrukne bakhjørner. Dekkvingene har tydelige punktstriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis

Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i varme områder av Amerika, nord til det østlige USA.
Apprentice to Murder

Mottakelse

Filmen er ikke vist på norske kinoer.
Eutrichesis

Utseende

Middelsstore, avlange, brunlige oldenborrer. Oversiden har spredte, lange børster.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Orel kraftverk

Orel kraftverk (russisk: Orlovskaja TETs) er et varmekraftverk nær Orel i Orjol oblast, Russland, rundt 360 km sørvest for Moskva. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 330 MW. Brenselstype er fyringsolje og naturgass. Kjøling og vanninntak kommer fra elva Oka.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1946, og første byggetrinn stod ferdig i 1948 med 2 MW, deretter 8 MW fra 1948. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet, med stor utbygging fra 1977.
Amneidus

Utseende

En liten (13-15 millimeter), avlang, mattsvart hjortebille. Hannens kjever er knapt merkbart forstørrede. Hodet er grovt punktert bak fasettøynene. Pronotum er omtrent rektangulært med litt rundet bakkant og framskytende forhjørner.

Levevis

Arten har trolig larver som lever i jorda.

Utbredelse

Den er bare kjent fra Réunion i Indiahavet.