google/wiki40b huggingface dataset:
Det var da det og itte nå

Det var da det og itte nå er ei erindringsbok av Alf Prøysen (1914–70), utgitt posthumt i 1971. Boka bygger på en programserie i åtte deler i NRK radio juli–september 1967 med samme tittel.
Boka og programserien skildrer oppveksten og barndomsmiljøet ved Præstvegen, med en tidsramme fra foreldrene møttes til han selv var ferdig med skolegangen og begynner som gårdsarbeider. Den har disse kapitlene: Slektstavle ; Præstvægen ; Gjester etter Præstvægen ; Om sjukdommer ; Om tordvær og skrømt ; Rikdommens forbannelse ; Teknikkens vidunder, hændel og haustarbe ; Om hester og kuer ; Standsforskjell ; «Da klokken klang». 
Et gjennomgående tema i boka er klasseforskjellene i det samfunnet han vokste opp i.
Prøysen hadde tidligere skildret oppvekstmiljøet eksplisitt selvbiografisk i artikkelen «Præst-vægen : minner fra Ringsaker» i 1957 i antologien Norge, redigert av Odd Bang-Hansen og i radioserien «Da je var liten» i NRKs Barnetimen for de minste 1960–61. Han samarbeidet også med Odd Nordland og Ingrid Semmingsen om en radioprogramserie  om husmannsminner, i seks deler fra november 1959 til desember 1960.
Aegoschema

Utseende

Middelsstore, gråbrune trebukker, kroppen litt spoleformet. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum har en kraftig tann litt bak midten av hver sidekant.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den nordlige delen av Sør-Amerika.
Norsk selskap for farmakologi og toksikologi

Norsk selskap for farmakologi og toksikologi (NSFT),Nordisk farmakologmøte , vår-, høst- og vintermøtene

Norsk selskap for farmakologi og toksikologi (NSFT) er en organisasjon som har som formål å fremme utvikling og interesse for farmakologi og toksikologi i Norge. NSFT arrangerer faglige seminarer og møter og har ca 500 medlemmer inklusive et tyvetalls bedriftsmedlemmer. Organisasjonen ble stiftet i 1936.

Historie

Historien til selskapet forteller en del om historien til farmakologi i Norge etter 1936.

Poul Edvard Poulsson-forelesningene

Opprettet med ønske om å hedre minnet om Norges første farmakolog, som stiftet Farmakologisk institutt og var professor der mellom 1895 og 1928 , etter et behov om identitetsskaping for faget.
Guwen

Guwen (kinesisk: 古文, pinyin: Gǔwén) er et kinesisk begrep for antikk skrivemåte. Det kan ha litt forskjellig betydning, men vanligvis sikter den til de antikke skriveformer som forefantes i Før-Qin-tiden.
Det skjelnes vanligvis mellom fire former for slik guwen; orakelbeininnskrifter (jiaguwen), bronseinnskrifter (jinwen), stor seglskrift (zhouwen) og den skrift som ble benyttet i De stridende rikers tid.
Vanlig viklerspinner

Utseende

En liten (vingespenn 23 – 28 mm), kraftig sommerfugl med ganske sterkt varierende farge. Som de andre artene i slekten viklerspinnere (Nycteola) ligner den sterkt på viklere i slekten Acleris, men kan skilles fra disse på de lange labialpalpene som stikker fram foran hodet. Fordi viklerspinnerne er så variable i fargen, kan det være nødvendig å dissekere ut hannens kjønnsorganer for å bestemme arten med sikkerhet. Antennene er trådformede og vel halvparten så lange som forvingene, labialpalpene lange (lengre enn resten av hodet) og tynne. De firkantede forvingene varierer sterkt i fargen, men har nesten alltid et bredt, siksakformet tverrbånd i midten som er rødbrunt i alle fall midt i vingen. Bakvingene er mer eller mindre silkehvite, mørkere ved ytterkanten.

Levevis

Larvene lever på selje (Salix caprea) og andre arter i vierslekten (Salix spp.). Arten finnes der det vokser selje eller vier, mest på fuktige steder, men også av og til på tørrere steder som skogkanter og hamnehager. Den foretrekker relativt varme lokaliteter. Bestanden kan variere mye fra år til år. Som andre viklerspinnere overvintrer denne arten som voksen. Den klekkes gjerne i slutten av juli, men er lite aktiv fram til den begynner overvintringen i september. Den sitter mye stille på en kvist, kryper litt rundt, men flyr sjelden. Etter overvintring flyr den fram til juni og legger egg. Den kan slik leve nesten et år som voksen, noe som er uvanlig lenge for en sommerfugl. Den flyr om natten og besøker gjerne planter som er infisert av bladlus for å drikke honningdogg. Derimot kommer den sjelden til lys. Hunnen legger ca. 100 egg enkeltvis på kvister av vertsplantene. De unge larvene lever på undersiden av bladene og etterlater seg vindusaktige gnag, men etter en stund spinner de seg inn i et hylster av sammenspunne blader, der de lever resten av larvetiden. Når larven er utvokst, spinner den seg inn i en hard og seig, båtformet, hvitaktig kokong som har et utdratt horn i ene enden. Den voksne spinneren klekkes etter to eller tre uker.

Utbredelse

Vanlig viklerspinner forekommer spredt og lokalt i Europa, videre østover gjennom Russland til Japan. Den er den vanligste og mest utbredte av viklerspinnerne i Norden, i Norge finnes den mest langs kysten, men også av og til i innlandet, nord til Hedmark og Rogaland.
Kapp Bon

Kapp Bon (arabisk: الرأس الطيب‎), også el Watan-kibli, er en halvøy nordøst i Tunisia. Den er omgitt av Tunisbukta i nord. På halvøya ligger byene Nabeul, Kelibia, Menzel og Temime. Ruinene av den puniske byen Kerkouane ligger her.
Rauma kommunes kulturpris

Rauma kommunes kulturpris er en årlig utmerkelse som deles ut av Rauma kommune. Prisen er en ren honnørutmerkning som kan deles ut til enkeltpersoner, lag og organisasjoner eller institusjoner. Den skal særskilt honorere god og gjennomført innsats innen kultur og idrett, frivillig arbeid eller miljø- og samfunnsgagnlig arbeid.
Hundvåg bydel

Hundvåg bydel er en bydel i Stavanger. Bydelen er forbundet med Stavanger medBybrua- åpnet i 1978- til Storhaug. 
Bydelen Hundvåg er på 6,41 kvadratkilometer, og har 12 631 innbyggere (i 2007). Folketallet har økt med 873 personer siden år 2000 (7,6 %). Øyahuset er Hundvågs bydelshus og er i bydelssenteret Hundvågkrossen. På Buøy ligger Rosenberg Verft.

Geografi

Bydelen ligger nord i Stavanger, og består foruten av den største øya Hundvåg (4,7 km²), av øyene Grasholmen, Sølyst (120 dekar), Engøy (0,171 km²), Buøy (675 dekar), Bjørnøy, Roaldsøy (0,252 km²), Ormøy, Steinsøy og noen mindre øyer, holmer og skjær. Sundet mellom Buøy og Hundvåg er utfylt.
Lundehaugen er øya Hundvågs høyeste punkt og ligger 35 meter over havet. Nest høyest er Drageberget på Austbø (30 moh.). 
På Buøy finner vi Dalehaugen, som rager 31 meter over havet. Buøy fikk sin vanntank i 1920. Vanntårnet er bygd på øyas høyeste punkt. Tårnet er 17,5 meter, og er tre meter i diameter. 
Høyeste punkt på Roaldsøy er 18 moh. og på Bjørnøy 17 moh.

Historie

I 2001 ble sporene etter de aller første bosetterne på Hundvåg avdekket. Boplassene på Austbø er 9500 år gamle, og er dermed også blant de eldste i landet. Boplassene lå helt i strandkanten da de var i bruk. På den tiden sto havet 16 meter høyere enn i dag.
De eldste sikre sporene etter de første bøndene på Hundvåg er fra slutten av yngre steinalder, for ca 4200 år siden. På Austbø ble det funnet forkullet korn i en grop under en rund steinhelle, C14-datert til å være 4200 år gamle, og er dermed det hittil eldste kornfunnet i Norge.
Mariakirken på Austbø er en nå nedrevet steinkirke fra middelalderen, som lå på Austbø, det høyeste punktet på øyen Hundvåg i Stavanger. Mariakirken på Austbø skal ha vært bygget i romansk stil, omtrent 30 meter lang og 15 meter bred, antakeligvis fra tidlig 1100-tallet. Kirken var sannsynligvis et privatkapell knyttet til gården Austbø. Gårdene Austbø og Husebø hørte sannsynligvis sammen i eldre jernalder og kan ha hatt navnet Bø. De ble etterhver eid av Apostelkirken i Bergen, noe også Mariakirken kan ha gjort.
Skjærgårdshuset, også kjent som "Galeien" for lokalsamfunnet, er et populært samlingssted for lokalsamfunnet. Her arrangeres det konserter, stand-up og har mat servering hver dag. I de siste årene har det blitt arrangert "Hundvåg festivalen", den går av stabelen som regel i slutten av August. Her spiller artisten Ingve "Goggen" Gottschalksen , som er populær i Stavanger regionen og sørger for en utrolig stemning.

Hundvåg bydelshus

På Hundvåg bydelshus blir det avhold ungdomsklubb tre ganger i uken.
RogalandCrew arrangerer også datatreffet HundvågLAN to ganger i året – en gang på våren og en gang på høsten.

Samferdsel

Bybrua går fra fastlandet til Sølyst. Buøy ble knyttet til Engøy og Sølyst med to broer i perioden 1968 til 1972. Engøybrua over Engøysundet mellom Sølyst og Engøy er 388 meter lang. Pyntesundbrua over Pyntesundet forbinder Engøy med Buøy.
Øst for øya Hundvåg forbinder Kallagsundet bru Hundvåg med Bjørnøy. Skadesund bru forbinder videre Bjørnøy med Roaldsøy, som igjen er knyttet til Ormøy med en molo.
Adam Gottlob Moltke

Ungdom

Moltke var født på godset Riesenow i Mecklenburg og var tysk av fødsel. Hans far, oberstløytnant Joachim von Moltke (død 1730), gift med Magdalene Sophie f. von Cothmann, hadde imidlertid vært dansk offiser, en av hans onkler var stallmester hos Frederik IVs bror prins Karl, en annen var amtmann på Møn. Denne siste, Caspar Gottlob Moltke, fikk han i 1722 ansatt som pasje hos daværende kronprins Christian. Da han i 1730 ble utnevnt til kammerpasje hos den 7-årige prins Frederik (den senere Frederik V), la dette grunnlaget for et nært forhold som varte til Frederiks død.

Innsats for kunst og kultur

I forbindelse med planleggingen og utbyggingen av Frederiksstaden ga Moltke arkitekt Nicolai Eigtved frie hender med utformingen. Eigtved tegnet og innredet Moltkes eget palé, utvidet Bregentved og tegnet Turebyholm.
Etter Eigtveds død i 1754 innkalte han den franske arkitekten Nicolas-Henri Jardin til Danmark. 
Jardin fikk oppgaven med å fullføre Marmorkirken og innredet samtidig taffelsalen i Moltkes Palé. Molkte lot også Jardin utvide Marienlyst slott i Helsingør, som han senere solgte til kongen, og sin herregård Glorup på Fyn. Disse to anleggene,  Frederiksstaden og Glorup, er begge tatt opp  i Kulturkanonen. Senere kontaktet han C.F. Harsdorff som Moltke engasjerte til å oppføre sin families gravkapell som tilbygg til Karise kirke.

Molkte og rytterstatuen

Moltke tok også del i handelsforetagender og var med i styret i Det Vestindisk-Guineiske og president i det Asiatiske Kompagni. Da Frederiksstaden i København ble anlagt i 1749, kom man i tanker om å smykke plassen med en statue av Frederik V. Moltke fant penger til finansieringen og det var Asiatisk Kompagni som sto bak. Utgiftene til monumentet svulmet til uante høyder og de øvrige medlemmer av av Kompagniet viste til slutt Moltke ryggen.

Fall fra makten

Da Frederik V døde 14. januar 1766 var Moltkes periode ved makten forbi. Christian VII kunne ikke fordra han og omtalte han som en stork. (Moltke var høy og tynn). Allerede utpå sommeren samme år fikk han avskjed fra sine viktigste embeter og trakk seg tilbake til Bregentved. Senere var han i en kort periode med i landvesenkommisjonen som senere ble omdannet til General-Landvæsenskollegiet. Her fikk han mulighet til å virke for landboreformene.  Han ble senere med i Overskattedirektionen og i Konseillet. Imidlertid varte ikke  virksomheten her lenge. Da han avslo å ville ha noe med  Schack Carl Rantzau og Struensee å gjøre, ble han avskjediget den 10. desember 1770.
Den siste tiden av sitt liv tilbrakte han vinteren i København og sommeren på Bregentved. Han ble begravet i Karise kirke.
Einevarden

Einevarden er Norges sørligste fuglefjell. Det ligger vest for øya Vågsøy på Vestlandet. Tidligere hekket ti-tusenvis av sjøfugler der, og det var så mye fugler tett-i-tett at det kunne skygge for sola. Einevarden er 70 meter høyt. Før i tiden klatret folk opp og plukket egg der. Nå er det forbudt, og fuglelivet er fredet.
Knallkvikksølv

Fremstilling

Knallkvikksølv fremstilles ved å først reagere kvikksølv med konsentrert salpetersyre og deretter tilsette etanol. Det ble første gang framstilt i år 1800 av Edward Charles Howard.

Egenskaper og bruksområder

Knallkvikksølv vil begynne å dekomponere ved omkring 100 °C, men overskuddsvarmen fra reaksjonen vil fort øke temperaturen til dekomponeringen blir eksplosiv, derav navnet «knallkvikksølv». Dekomponering kan også skje ved fysisk påvirkning, for eksempel gjennom et slag fra en metallgjenstand. Stoffet ble tidligere brukt i tennhetter til patroner og i eldre tid til kruttlapper og andre friksjonsbaserte sprengmidler. Stoffet er nå tatt ut av bruk på grunn av stoffets giftige egenskaper og siden produktene også er giftige og miljøfarlig
Voksensløvsinn

Voksensløvsinn er et musikkalbum med Æ, utgitt i 2008. Dette er hans første plate som soloartist.
Sphaeroscelis

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia (Western Australia).
Rizzoli & Isles

Premiss

Seriens bakhistorie er inspirert av boken The Apprentice, skrevet av Tess Gerritsen. Den handler om drapsetterforsker Jane Rizzoli som etterforsker mordene av en seriemorder kalt Charles Hoyt, en gang før serien begynner. Rizzoli finner ut hvor Hoyt er, og før hun kan finne ham blir hun slått over hodet og hun besvimer. Han fester henne til gulvet med skalpeller. Når hun våkner ser vi Hoyt som gjør seg klar til å kutte strupen hennes. Rizzolis partner Korsak finner ut hvor hun er og redder henne rett før Hoyt kutter strupen hennes. Etter dette søker hun om å få en ny partner, fordi hun ikke tror at Korsak kan stole på henne etter å ha sett henne så sårbar.
O'Brien-ætten

O'Brien (mellomirsk:Uí Briain eller Ua Briain, moderne irsk: Ó Briain) er adelig ætt i Irland. Den er oppkalt etter ættens forfar Brian Boru (942–1014), Konge av Munster og Overkonge av Irland. Brians etterkommere var konger av Munster, og senere konger og jarler av Thomond.
Stizomolpus

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Arten lever på Ny-Guinea.
Yugadanavi oljekraftverk

Yugadanavi oljekraftverk er et varmekraftverk i Kerawalapitiya på Sri Lanka. Det har en installert produksjonskapasitet på 300 MW, med 2+1 gassturbiner med kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 2006, og stod ferdig i 2008. Brenselkilden er tungolje og dieselolje. Det er også i stand til å brenne LNG.
Operatør er et lokalt selskap, og utstyret og arbeid er levert av hovedsakelig Doosan og Alstom.
Zgierz

Vennskapsbyer

Glauchau, Hódmezővásárhely, Kežmarok, Kupiškis, Orzysz, Supraśl, Manevytsji
Klaipeda landkommune

Innbyggere

99,8% er litauere, 0,1% – russere (2001 m.). 36% av innbyggerne bor i byer (2005 m.). 86,8% av innbyggerne er katolsk, 2,5% – evangelisk lutherske, 1,1% – ortodokse (2001 m.).
Kornhult

Historie

I gamle dager var stedet kjent for sin produksjon av korger, stiger, hagemøbler og mange aktive kverner/sager. Idag finnes det fortsatt mange bedrifter som handler/produserer kvalitetshagemøbler.
Pentispa

Utseende

Middelsstore (ca. 5 millimeter), avlange og slanke, firkantede, gulaktige og svarte bladbiller. Oversiden er tett og kraftig punktert. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet, med 3-5 lengdefurer. Fasettøynene er ganske store og rundede. Pronotum er trapesformet. Antennene består av 8 ledd og tilspisset ytterst. Dekkvingene er firkantede, med en rad av små pigger lamngs bakkanten. Dekkvingene er litt utvidet bakover og har 8 punktstriper som ligger parvis, punktene grove og tette, og med tre opphøyde lengderibber. Beina er forholdsvis lange og tynne.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Denne slekten omfatter arter som lever på flere ulike plantefamilier, både enfrøbladete og tofrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra USA i nord til Argentina i sør.
Insekter i farger

Insekter i farger er en norsk bok om insekter som først utgitt ble i 1954 av Aschehoug med Carl Mølbach-Petersen (1918–2005) som redaktør
Den var egentlig basert på en svensk utgivelse fra året før (1953), der insektene var tegnet av Edgar Hahnewald, en tysk illustratør som i 1938 hadde bosatt seg i Sverige og spesialisert seg på biologi og zoologi. Fra før hadde Aschehoug gitt ut Floraen i farger med Gunnar A. Berg (og tegninger av Hahnewald) og Fuglene i farver med Rolf Vik (med en dansk tegner). 
Også med var entomologene (insektkjennerne) Nils Knaben som var førstekonservator på Zoologisk Museum i Oslo), Leif Reinhardt Natvig som hadde vært formann i Norsk entomologisk forening frem til 1949, og Thor Hiorth Schøyen som var professor og statsentomolog og ansvarlig for insektene i Norge.
Valdemar Lützen

Familie

Han var sønn av kolonialkjøpmann Jacob Lützen og hustru Henriette Caroline Restorff i Tórshavn. Han var bror av kjøpmann og norsk visekonsul Herluf Lützen. Han var av dansk-tysk avstamning på begge sider av slekten; farfaren Andreas Christian Lützen kom fra Sydslesvig som lærer og klokker, mens morfaren Martin Christian Restorff kom fra København og drev bakeri, konditori, handel og bryggeri. Onkelen Lütje Lützen var fullmektig hos landfogden. Onkelen Jens Christian Evensen og fetteren Andrias Christian Evensen var proster på Færøyene. Han giftet seg i 1907 med Ellen Neuhausen, som var født i København, men som hadde kommet til Færøyene som lærerinne.

Utdannelse og forretninger

Etter realskolen gikk han i lære i farens kolonialforretning, Jacob Lützen & Sønner. I 1898 ble han medeier i familievirksomheten samt bokholder ved et par hvalfangststasjoner. Han lærte seg fiskehermetisering i Norge og etablerte en hermetikkfabrikk i Tórshavn.
I 1904 etablerte han også en handelsbedrift i eget navn med salg av byggevarer og kull, og med proviantering for fyrvesenet og kystvakten. Hermetikkproduksjonen stanset i 1918, men handelsbedriften overlevde «mellomkrigstidens økonomiske depresjon som importør av brensel, tømmer, byggevarer, dyrefôr, kunstgjødsel og jernvarer», ifølge lokalhistoriker John Davidsen. I 1949 ble handelsbedriften omdannet til et familieaksjeselskap med grossist- og detaljvarehandel. Firmaet Valdemar Lützen er blant Færøyenes eldste virksomheter i drift.
Han var også styreformann i Thorshavns Mælkeforsyning og Margarinefabrik samt såpefabrikken Okkara.

Politiske og offentlige verv

Lützen hadde en rekke offentlige verv, deriblant som Tórshavns borgermester fra 1925 til 1928, valgt for Føroya Væl (Sambandsflokkurin). Lützen var britisk konsul på Færøyene fra 1921 til 1944 og fransk konsularagent fra 1930 til 1953. Med dette spilte Lützen en rolle på vegne av færøyingene overfor britene, idet Færøyene ble avskåret fra det tyskokkuperte Danmark og selv lot seg okkupere av Storbritannia under den andre verdenskrig.

Æresbevisninger

Lützen ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1921. Han ble også tildelt den franske Æreslegionen, den norske St. Olavs Orden og den britiske King's Medal for Courage in the Cause of Freedom.
Partita

Partita (it. av partire = «dele») er betegnelsen på den enkelte delen (satsen) i en serie danser eller variasjoner. Fra 1600-tallet ble det en vanlig betegnelse på instrumentalstykker eller en rekke satser, dvs en suite. Koralpartita er en spesiell form der en koralmelodi etterfølges av en serie variasjoner.
Johann Sebastian Bach skrev to samlinger partitas for ulike instrumenter. De som er kjent som Clavierübung del 1 skrevet for klaviaturinstrument solo, gav han ut som sitt opus 1. Orkestersuite i h-moll blir iblant regnet som en partita.
Analogt med Bachs franske og engelske suiter kalte Albert Schweitzer Bachs klaverpartitas for «tyske suiter», men denne betegnelsen har ikke slått an, da det stort sett er enighet om at Bach integrerte begge de dominerende barokk musikkstilene, den franske og den italienske.
Bach skrev også tre partitas for solo fiolin som han sammenstilte med sonater (1720).
Koreas olympiske komité

Koreas olympiske komité (Hangul: 대한올림픽위원회) (IOC kode: KOC) er den nasjonale olympiske komiteèn som representerer Sør-Korea.
Den ble etablert i 1946 og anerkjent av Den internasjonale olympiske komité i 1947. President siden 2009 er Park Yong-sung.
Fortet ved Steurgat

Fortet ved Steurgat også kjent som Fort Steurgat er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen. Det befinner seg sørvest i Werkendam kommune i den nederlandske provinsen Noord-Brabant nær punktet der elven Boven-Merwede nå deles i to, Nieuwe Merwede og Beneden-Merwede. Fortet ble bygget i 1881-82 på enden av Merwedebandiket og hadde som oppgave å stenge av elven og diket langs elven. I 1960-årene lå et beskyttet kommunikasjonssentrum her som ved spesielle omstendigheter kunne sørge for kommunikasjon med nederlandske skip.
Dengang fortet ble anlagt var het Steurgat havnen i det som kunne ansees å være hovedveien mellom Werkendam og Biesbosch, og siden en stor del av Werkendams innbyggere var ukependlere vannveien til Biesbosch, var det stor trafikk her på lørdagskveld og mandagsmorgen.

Fortets deler

Fort Steurgat består av en bombesikker kaserne, en remise med to undergrunns kruttmagasiner på forsiden som er forbundet med kasernen via en poterne. Fortet var omgitt av en vollgrav, men ble ikke beskyttet av inunderingsverk selv om flere planer for slik beskyttelse eksisterte. Fortets kanoner ble anbragt slik at de kunne beskytte både fortets vollgrav og mål lengre unna.

Fortet idag

I 1999 begynte ombyggingen av fortet til boliger, denne prosessen ble avsluttet i 2001 da den siste av boligenhetene ble ferdigstilt. I dag (2008) befinner det seg tre villaer, tre penthouses og fem leiligheter i de militære bygningene. Under denne prosessen gjenreiste man broen over vollgraven og fjernet demningen som hadde tjent som bro.
Øystese

Kultur

Fylkesvei 7 går gjennom bygda, som er kjent for skulpturmuseet etter bildehoggeren Ingebrigt Vik. Ved siden av museet ligger kunsthuset Kabuso, som har utstillinger, konserter og egen kafé. I Øystese arrangeres også populærmusikkfestivalen Bygdalarm. Øysteseelva renner gjennom bygda, og spesielt fossen Ørredalsfossen regnes som en attraksjon. Fitjadalen, som Øysteseelva renner gjennom, er et populært område for turliv, jakt og fiske. Naturen innover i skogs- og fjellområdet (Kvamsfjella og Bergsdalen) langs Øystesevassdraget regnes for å ha store kvaliteter. 
Et annet kjent turistmål er Gullfiskedammen (Skårsvatnet), der det lever en stamme gullvederbuk som ble satt ut der tidlig på 1900-tallet. Kortradisjonen står sterkt i Øystese.
Øystese skulemusikklag øver på Øystese barneskule hver onsdag fra 1730-1930. Korpset rekrutterer medlemmer frå Øystese og er for tiden ledet av Petro Romanyshyn. Vaksenkorpset i bygda heter Øystese Musikklag og ble grunnlagt i 1917. Korpset øver på Øystese barneskule onsdager frå 1930-2200. Korpset har de siste årene hatt musikalsk framgang, noe som skyldes god tilvekst av medlemmer blant annet fra skulekorps. Korpset blir dirigert av Kåre Stokke. De to korpsene er de eneste i Kvam som har janitsjarbesetning.

Næringsliv

Øystese har flere møbelfabrikker, og er blant Skandinavias ledende på bordproduksjon. Det ligger også hotell, trykkeri, meieri, bensinstasjoner og matvarebutikker i bygda. I tillegg har Øystese en rekke ulike småbutikker. I Øystese ligger det et treningssenter, en kunstgressbane samt et bowlingsenter.

Tidligere

Gammalost ble produsert fram til omtrent 1990, inntil «Øystese ... tapte kampen mot Vik i Sogn om hvem som skulle få fortsette å produsere».

Skole og utdanning

I bygda ligger skolene Øystese barneskule, Kvam ungdomsskule og Øystese gymnas. Sistnevnte tilbyr utplassering av elever i USA. Øystese har også en idrettshall.