google/wiki40b huggingface dataset:
Grand View University

Grand View University er et universitet i den amerikanske delstaten Iowa. Universitetet er tilknyttet Evangelical Lutheran Church in America, og har ca. 2000 studenter.
Oslo domkirkes menighet

Oslo domkirkes menighet var en menighet i Oslo Domprosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke, med Oslo domkirke som menighetskirke.
Fra 1. september 2013 er imidlertid menigheten slått sammen med andre sentrumsnære menigheter til Sentrum og St. Hanshaugen menighet. Domkirken, Gamle Aker kirke, Trefoldighetskirken og Lovisenberg kirke brukes fortsatt som sognekirker, mens Markus kirke er faset ut.
Nahid Persson

Utmerkelser

Hun har mottatt flere priser for sine dokumentarfilmer. Blant annet ble I livets slutskede tildelt Cancerfondens journalistpris år 2002.
Dokumentarfilmen, Prostitition bakom slöjan, som omhandler prostituerte kvinner i Iran, mottok prisen for beste internasjonale nyhetsdokumentar under Tv-festivalen i Monte Carlo, Monaco i 2005. Filmen har dessuten blitt prisbelønnet med Kristallen samt 2005-års Guldbagge.
Sammen med forfatteren Marjaneh Bakhtiari ble Persson tildelt TCOs (Tjenestemännens Central Organisation) kulturpris år 2005.
Persson er mor til tre barn og bosatt i Stockholm.
Gernikatreet

Gernikatreet, baskisk Gernikako Arbola, er et eiketre i byen Gernika i Baskerland i Spania. Det er et nasjonalsymbol for baskerne, som i gammel tid holdt ting i skyggen av store trær. Eiketreet i Gernika symboliserer baskernes tradisjonelle friheter. Under eiketreet i denne byen sverget herrene over Bizkaia, også kongene av Castilla, å respektere baskernes rettigheter. Etter at spansk Baskerland ble en autonom region, avlegger lehendakari, den baskiske regjeringspresidenten, sin innsettelsesed her.

Eiketreet

Eiketreet står utenfor Eusko Legebiltzarra (Casa de Juntas de Guernica), Gernikas forsamlingshus, der regionalforsamlingen for Bizkaia møtes i våre dager.
I førkristen tid var eiketreet hellig blant baskerne. Flere steder i Baskerland finnes det steder der forsamlinger har møttes under eiketrær. Eiketreet i Gernika, der forsamlingen for Bizkaia møttes, utviklet seg til å bli det viktigste symbolet for regionen.
Det gamle eiketreet ble i 1860 erstattet av et nytt. Stammen av det gamle treet ble bevart. Det nye treet overlevde bombingen av Gernika under den spanske borgerkrigen i 1937, men måtte felles i 2004. Nye trær var da allerede dyrket fram fra nøtter av det gamle og året etter ble det erstattet av et nytt, seremonielt plantet 25. februar 2005.

Symbol

Eiketreet og eikebladet benyttes i Baskerlands heraldikk og som nasjonalt og politisk symbol. Gernikatreet er motiv i Bizkaias våpenskjold og er et av feltene i Baskerlands riksvåpen. Det er også å finne i Gernikas byvåpen og i andre våpenskjold i regionen.
Heterorrhina porphyretica

Utseende

En middelsstor (ca. 25 millimeter), grønn gullbasse.

Utbredelse

Arten lever i India.
Oversvømmelsen av Guleelven i 1048

Oversvømmelsen av Guleelven i 1048 var en naturkatastrofe ved Guleelven i Kina utløst av at en faskin ved byen Shanghu brast.
Flomkatastrofen ble forverret av at den fulgte tett på en stor flom i 1034 som man ikke hadde kommet seg etter og som hadde etterlatt seg store skader og svakheter som ikke hadde latt seg reparere til tross for fem års anstrengelser. Man hadde forsøkt å tvinge elven tilbake i sitt gamle leie, men måtte melde pass i 1041, og forsøkte så å sikre de nye nedre løpene.
Disse arbeider var ennå ikke sluttført i 1048. Den nye flommen endret igjen Guleelvens hovedløp, ved det at den forente seg med nedre del av elven Hai og forårsaket nye store skader i Songdynastiets nordige provinser. Deres inntekter sank nå til bare en femtedel av det de hadde vært før 1034.
Det nye elveløpet holdt seg frem til oversvømmelsen i 1194. I dette hundreåret rykket kystlinjen ved det moderne Tianjin utover med om lag 23 kilometer.
Ving Norge

Vings historie

Markedsnavnet Ving har vært i bruk siden 1993. Før dette var navnet Vingreiser. I dagens virksomhet inngår flere tidligere kjente merkenavn: Saga Tours som startet med charterreiser i 1959. I 1970 ble Vingreiser etablert som turoperatør. I 1973 slo Saga Tours og Informa Solreiser seg sammen og skapte Saga Solreiser. I 1989 kjøpte Vingreiser Saga Solreiser. 1993 kjøpte Saga Solreiser selskapet Gullivers Reiser.

Hotell

Ving har de egne hotellene Sunwing Family Resorts og Sunprime Hotels, som i hovedsak ligger rundt Middelhavet. Sunwing Family Resorts retter seg mot barnefamilier. Sunprime Hotels retter seg mot voksne som reiser uten barn.
Guadeloupe

Historie

Cristoffer Columbus var den første europeer som gikk i land på Guadeloupe, da han på sin andre sjøreise i november 1493 landet like syd for Capesterre på østsiden av Basse-Terre for å lete etter ferskvann. Han reiste imidlertid videre uten å la noen bli igjen på øya. Han ga øya navnet Santa Maria de Guadelupe de Extremadura. 
I 1635 etablerte et fransk selskap seg på øya, og i 1674 ble øygruppen annektert av det franske kongedømmet.
I løpet av det neste hundreåret ble øygruppen angrepet og delvis hærtatt flere ganger av britiske styrker, som hadde kontrollen fra 1759 til 1763, men det franske herredømmet fortsatte. 
I forbindelse med den franske revolusjonen gjorde overklassen på Guadeloupe opprør i 1790 og krevde uavhengighet fra Frankrike. Det brøt ut kamper mellom rojalister og republikanere, og en tredjedel av byen Pointe-à-Pitre ble ødelagt av brann. Rojalistene seiret og proklamerte øygruppen uavhengig i 1791.
I 1793 begynte et slaveopprør som førte til at overklassen ba britene om å okkupere øygruppen.
Britene hadde kontroll over øygruppen fra 21. april til 2. juni 1794. Da tok Frankrike tilbake kontrollen under ledelse av Victor Hugues, som var den første til å forby slaveri ved en proklamasjon senere samme år. Hugues fungerte som kommissær fra 1794 til 1798. Arbeiderne gjorde imidlertid opprør mot sukkerplantasjeeierne, og dette førte til at Napoleon sendte tropper til øygruppen for å bekjempe opprøret og gjeninnføre slaveriet. Den 20. mai 1802 ble slaveriet gjeninnført. En gruppe på 300 opprørere under ledelse av Louis Delgrès begikk selvmord ved Matouba i dalsidene syd for vulkanen La Soufrière da de innså at slaget var tapt. Det er anslått at ca. 10 000 mennesker mistet livet i forbindelse med opprøret og gjeninnføringen av slaveriet.
4. februar 1810 erobret britene øygruppen under Napoleonskrigen, og ved den anglo-svenske alliansen av 3. mars 1813 ble den overlatt til Sverige, som fra 1784 hadde annektert øya Saint-Barthélemy i området.  Ved Paris-avtalen den 30. mai 1814 ble øygruppen solgt til Frankrike for 24 millioner franc, et beløp som umiddelbart ble brukt til betaling av den svenske statsgjelden, mens de forventede rentene av beløpet ble avsatt til et eget fond (Guadeloupefondet). Svenskene beholdt imidlertid øya Saint-Barthélemy fram til 1878.
Slaveriet fortsatte etter 1814, men det var stadig mindre opprør, og slaveriet ble avskaffet for alle franske kolonier ved «Décret d'abolition de l'esclavage» av 27. April 1848 og erstattet av arbeidskontrakter. Mange av de opprinnelige slavene på Guadeloupe ville imidlertid ikke fortsette som arbeidere for plantasjeeierne, men etablerte seg ute i distriktene. Dette førte til innvandring, og mellom 1854 og 1889 kom ca. 42 000 personer fra India til Guadeloupe.
Ved lov av 19. mars 1946 fikk Guadeloupe status endret fra fransk koloni til fransk departement (DOM).
Varg Veum – Dødens drabanter

Handling

Varg Veum blir tilkalt av førstebetjent Hamre til et gisseldrama på en gård utenfor Bergen. Et ektepar har blitt brutalt myrdet, og alle bevis peker mot fostersønnen, den 16 år gamle Jan Egil. Men Varg kjenner gutten fra sin tid i barnevernet, og får ikke brikkene til å stemme like godt som Hamre, selv ikke når gutten tilstår. Varg allierer seg med Cecilie, en gammel flamme i barnevernet, og oppdager at det drepte ekteparet drev en lyssky virksomhet som skaffet dem flere fiender, i en kynisk handel der unge menneskers liv står på regningen. Varg får hastverk med å løse saken, før flere uskyldige ungdommer dør.
Devi

Devi som hovedguddom

Gudinnen er særlig viktig innen shaktismen, der hun blir sett på som hovedmanifestasjonen av det guddommelige. Det finnes flere tekster der hun blir opphøyet til skaper og ødelegger av universet, mens de mannlige gudene står under henne i makt og helligdom.
Som hovedgud er hun datter av Himavat (Himalayafjellene), og er Shivas hustru. I indisk nasjonalisme er personifiseringen av modergudinnen flytt sammen med forestillingene om «Moder India», og i den bengalske nasjonalsangen «Bande mataram» henvender man seg til både guddommen og hjemlandet på samme tid.
Puranaen Markandeya-Purana inneholder et selvstendig avsnitt kalt «Devimahatmya», som er en hyllest til Gudinnen.
Dalesund bru

Dalesund bru er ei veibru på fylkesvei 606 i Solund kommune i Sogn og Fjordane. Brua krysser Dalesundet mellom Steinsundøya og Daløya. Brua er ei bjelkebru med lengde 81 meter og hovedspenn 31 meter. Seilingshøyden er 12 meter, og brua har i alt 3 spenn. Den ble åpnet i 1967.
Østre Porsgrunn kirke (1760–2011)

Kirkebygg

Kirken som brant, var en laftet korskirke med 600 plasser. Den hadde vesttårn (strengt tatt i sørvest) og kor i (nord-)østre korsarm med sakristi i forlengelsen. Kirken var listeført som verneverdig, men var ikke fredet.

Inventar

Det var gjennom årene gjort om på interiøret og inventaret. Ved brannen hadde kirken en altertavle med et korsfestelsesbilde malt av Axel Ender i 1890. På veggen på hver side av tavlen var trestatuer av Moses og Aron. Prekestolen i rokokko var opprinnelig og ble restaurert i forbindelse med 250-årsjubileet. Det siste orgelet ble levert av Bruno Christensen i 1982 og går for å være orgelbyggeriets største kirkeorgel i Norge. Det aller meste av inventaret gikk tapt i brannen. Bare noen gjenstander som var oppbevart i et brannsikkert skap, ble reddet.

Kirkegård

Det er kirkegård på begge sider av Kirkebakken. På nordsiden av veien står et bårehus som ble tegnet av Haldor Børve og oppført i 1921.

Prosess mot ny kirke

Det var høyst ulike oppfatninger i Porsgrunns befolkning om hvorvidt kirken burde bygges opp som en kopi, eller som en moderne kirke ut fra behov og funksjoner. Det pågikk i årevis en aksjon for å få oppført en rekonstruksjon av kirken som brant, men blant aktive medlemmer i menigheten ønsket de fleste en moderne kirke. Dette ble også vedtatt av Porsgrunn kirkelige fellesråd, som var ansvarlig for bygging av ny kirke. Den nye kirken ble vigslet den 15. september 2019.
Atheta

Utseende

Små til middelsstore (2-6 millimeter), oftest mer eller mindre røde eller brunaktige kortvinger. De er vanligvis nokså jevnbrede med forholdsvis stort, rundet hode. Beina er slanke og ikke spesielt lange, føttene har fire ledd på frambeina, fem på mellom- og bakbeina. De mange Atheta-artene er til dels svært vanskelige å skille på ytre utseende, men det finnes ofte gode artsforskjeller i hannens kjønnsorgan og i formen på hunnens spermathek (sperm-beholder, der hannens sperm blir oppbevart etter parringen).

Levevis

Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. Atheta-arter kan finnes i mange ulike miljøer men er særlig vanlige på skogbunnen. De finnes ofte ved kadavere, sopp og annet råtnende materiale, der de mest trolig lever av fluelarver og andre smådyr. Noen arter lever i gamle fuglereir. De flyr godt og kan ofte påtreffes svermende.
Torry Enghs 76

Torry Enghs 76 er et musikkalbum med Torry Enghs, utgitt i 1976.
Gezira-prosjektet

Gezira-prosjektet (arabisk: مشروع الجزيرة‎) er et av verdens største prosjekter for kunstig vanning, og en av verdens største farmer under én ledelse. Det er lokalisert i den sudanske delstaten Al Jazirah, sørøst for samløpet av Den hvite og Den blå Nil ved hovedstaden Khartoum. Gezira-prosjektet ble startet av britene på den tiden da området var en del av Anglo-egyptisk Sudan, med vann distribuert fra Sennardemningen i Den blå Nil gjennom et nettverk av kanaler og grøfter til farmer som ligger mellom de to elvene.
Gezira (som betyr «øy») er spesielt egnet til vanning fordi jorden skråner vekk fra Den blå Nil. Vannet løper derfor naturlig gjennom vanningskanalene ved hjelp av tyngdekraften. Jorden har et høyt innhold av leire, som reduserer jordtap ved avrenning.

Historie

Reginald Wingate, den britiske guvernør-generalen i Sudan, rådet opprinnelig bøndene å dyrke hvete, men dette ble oppgitt da de koloniale myndighetene mente at det var behov for avlinger som ga høyere inntekter. Da det ble oppdaget at den egyptiske typen langfibret bomull kunne dyrkes, ble dette sett på som et bedre valg, da det også ville gi et råmateriale til den britiske tekstilindustrien. Bomull ble først dyrket i området i 1904. Etter mange forsøk med vanning ble 24 km² dyrket i 1914.
Etter den minste nilflommen på 200 år ble Sennardemningen bygget på Den blå Nil som et vannreservoar for Gezira. Denne dammen ble ferdigstilt i 1925 og er ca. 3 kilometer bred. Gezira-prosjektet ble i utgangspunktet finansiert av Sudan Plantations Syndicate i London, og senere kom den britiske regjeringen med garantier om kapital for å utvikle den. Sudan Gezira Board overtok prosjektet fra privat virksomhet i 1950.
Bønder samarbeidet med den sudanesiske regjeringen og Gezira-styret om utviklingen. Dette nettverket av kanaler og grøfter ble 4 300 kilometer langt, og ved utvidelsen på 1960-tallet av Manaqil på vestsiden av Gezira-prosjektet, dekket det irrigerte området i 2008 8 800 km², omtrent halvparten av landets totale irrigerte jordbruksområder.

Nedgangen i produksjonen

Den viktigste avlingen i denne regionen er fortsatt bomull. Området blir dyrket av 102 000 bønder som leier jorden av de sudanske myndighetene. Arealet som hver enkelt bonde kan dyrke er på ca. 8 hektar. Siden 1980-tallet har prosjektet produsert langt under sitt potensiale. Vannet fra Den blå Nil kommer med store mengder slam, som tetter igjen vanningskanaler. Bøndene i området betaler høye inntakskosnader, og myndighetene har vist manglende evne til å fastsette en pris for avlingen. Dette har skapt usikkerhet, og bøndene har måttet kutte i produksjonen. Situasjonen har ført til at over halvparten av de hjemløse i Khartoum nå kommer fra Gezira.
Ashoknagar (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 844 979 innbyggere i distriktet, mot 688 940 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 18,20 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,18 % i 2011 mot 19,62 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 914 i 2011 mot 932 i 2001.
Kristian Krefting

Idrettskarriere

Krefting spilte opprinnelig fotball for Idrætsforeningen Viking, men gikk etter hvert til Lyn, der han vant norgesmesterskapet i 1910 og 1911. Han fikk fem kamper for det norske landslaget, inkludert 0-7 for Danmark under OL i 1912.
Krefting var sentral de første årene med bandy i Norge. Han ble i 1912 ett av tre medlemmer av Norges Fotballforbunds nyopprettede komité for å organisere idretten. Han representerte Kristiania Hockeyklub, men gikk til Trygg da Hockeyklubben opphørte å eksistere. Krefting var med på å vinne NM i 1921 for Trygg. I november 1922 deltok han i opprettelsen av bandyavdeling i Lyn og spilte for klubben fra 1923/24, da overgangen hans fra Trygg gikk i orden, til han flyttet til England i 1926.
Sammen med Minotti Bøhn tok Krefting imot Norges ishockeylandslag i anledning nasjonens første landskamp i ishockey under VM i Storbritannia i 1937.

Øvrig virke

Krefting ble student i 1909, offiser i 1914, og tok i 1918 eksamen som kjemiingeniør ved Norges tekniske høyskole. I 1924 startet han firmaet British Printing Ink Co. Ltd. som leverte trykksverte og fargestoff til engelske aviser. Da Norge ble invadert i 1940, meldte han seg hos de britiske styrker og deltok som liaisonoffiser under felttoget mot den tyske hæren i 1940. Resten av krigen tjenestegjorde han i forsvarsstaben og var fra 1941 til 1943 kjemisk konsulent for forsvarsdepartementet. I 1948 var han norsk formann i olympiakomiteen i London.
Athletic Association of Small States of Europe

Mesterskap

AASSE deltok som et samlet lag i Europacupen i friidrett. I Lag-EM i friidrett konkurrerer Andorra, Kypros, Island, Luxembourg og Montenegro som egne land, mens San Marino, Monaco og Liechtenstein deltar som AASSE.
Medlemslandene har også en egen konkurranse; De europeiske småstatslekene (Games of the Small States of Europe - GSSE), en multisportkonkurranse som arrangeres annethvert år. Lekene ble sist arrangert i San Marino i 2017.
Vestre Strandgate

Utsmykning

Langs gaten er flere park- og parkmessige anlegg med skulpturell utsmykning. I Gravaneparken finnes Skule Waksviks «To rådyr» i bronse, Kjell Nupens «Krukke» i keramikk fra 1994, Arne Nikolai Vigelands «Gutten og bjørnen» fra 1968 og «Sammenkrøkt» av Per Palle Storm som ble reist i 1945. Utenfor Caledonien Hotel er skulpturen «Seilskuteskipperen» plassert. Den ble laget av Nic Schiøll i 1970. Fasaderelieffet på Agder teater (mot Kongens gate) dekker 340 m² og er formet av Henrik Finne.
I Børsparken står Magnus Vigrestads «Barbarkvinne», satt opp i 1951, men skapt allerede i 1917. Skulpturen er regnet som hans beste verk, «vakkert, formfullendt og harmonisk i uttrykket». Skulpturen vakte oppmerksomhet med sin dristighet i form og uttrykk da den ble avduket. Utenfor havnelageret på Europakaia, som tidligere ble kalt Smits kai, står Anne Berit Nedlands bronseskulptur av Kong Olav V fra 1997. Ved Kristiansand stasjon stod tidligere fonteneskulpturen «Tjuvfiskeren» av Ingemund Berulvson. Den er laget i 1934 og satt opp i 1951. Den ble flyttet til Ravnedalen i 2015.
Madagassisk ariary

Overgang til ariary

Ariary erstattet den tidligere valutaen, gassisk franc (valutakode MGF, også kjent under sitt franske navn, franc malgache) den 1. januar 2005. Én gassisk ariary ble verdsatt til 5 franc, dermed ble én iraimbilanja verdt 1 franc.
Myntene og pengesedlene har blitt benevnt både i offisielle franc og de halvoffisielle ariary og iraimbilanja siden 1961. Tidligere var benevnelsen franc den viktigste. I 1992 ble mynter med høyere verdi tatt i bruk, i begynnelsen fra 5 til 50 ariary. Disse myntene var benevnt i bare ariary. I 1993 ble nye 500 ariary–2500 franc-sedler og 5000 ariary–25000 franc-sedler tatt i bruk, der benevnelsen ariary var mer dominant. På sedler som ble tatt i bruk etter 31. juli 2003, var benevnelsen ariary den viktigste, mens franc bare ble trykket i små bokstaver. Mynter med lavere verdier har også blitt erstattet, men med hovedutformingen intakt.
BMP-serien stormpanservogner

BMP-serien stormpanservogner  (russisk: Боевая Машина Пехоты – Bojevaja Masjina Pekhoty) er sovjetiskproduserte og russiskproduserte stormpanservogner, se BMP-1, BMP-2 og BMP-3.
Cherche-Midi-fengselet

Cherche-Midi-fengselet (fransk: prison du Cherche-Midi) var et fransk militærfengsel i Paris. Det huset militære fanger fra 1851 til 1947.

Historie

Byggingen av fengselet begynte i 1847, straks etter at Døtrene av Den gode Hyrdes tidligere kloster var blitt revet. Nonnene hadde fått eiendommen av kongen i 1688 men var blitt fordrevet under den franske revolusjon, etterpå var bygningen der blitt militært materiallager.
Fengselet var bygd med Auburn prison i Auburn i USA som forbilde, og bestod av 200 eneceller. Fangene bestod av milttært personell dømt av militærdomstolen for kriminelle handlinger, folk som hadde forsøkt å unndra seg militærtjeneste, desertører, og enkelte politiske faner. De innsatte hadde ikke lov til å kommunisere med hvernadre, og satt islert i cellene om natten.
Den 12. juni 1940, rett før tyskerne okkuperte Paris under andre verdenskrig, ble fengselet evakuert og alle fanger sendt til en interneringsleir ved Mauzac. Fra 1940 til 1944 ble fengselet brukt for den tyske militæradministrasjons politiske fanger. Etter frigjøringen av Paris ble tyske krigsfanger innsatt her.
I 1947 ble alle innsatte overført til andre fasiliteter, og fengselen ble en militær rettsbygning frem til 1950. Da ble bygningen overført til Justisministeriet og forlatt. Det forfalne fengselet ble revet i 1966, og i 1968 fikk École des hautes études en sciences sociales tilhold i nybygg på tomten.
De mest kjente fanger i fengselet var den tyske ambassadør Otto Abetz, maleren Adolphe Feder, SS-Obersturmführer Kurt Gerstein, motstandskjemperen Henri Honoré d'Estienne d'Orves, artillerioffiseren Alfred Dreyfus, fysikeren Paul Langevin og motstandskjemperen Agnès Humbert.
Fylkesvei 2266

Fylkesvei 2266 går mellom Os skole og Smedås i Os. Veien er 6,7 km lang
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 752.
Førde Volleyballklubb

Nye Førde - fra sommeren 2015

Etter en skuffende sjetteplass i eliteserien i sesongen 2014/15, intensiverte laget satsingen, med flere nye spillerkjøp. Mathias Loftesnes og Lars Fredrik Tvinde ble hentet tilbake fra utenlandsopphold i henholdsvis Tsjekkia og Kypros, mens Jarle Fornes, Håvard Aarrestad og Sverre Flåskjer ble hentet inn fra toppklubber i 1. divisjon.
De nye signeringene ga løftet klubben hadde håpet, og sesongen 2015/16 ble en stor suksess. Tross en tredjeplass i grunnserien, hevet laget seg til sluttspillet.Til slutt endte laget som mester i både serie og cup. Cupfinalen ble spilt i januar, og motstander NTNUI ble slått klart 3-0.
Sommeren 2016 var herrelaget til Førde det sterkeste laget på herresiden i norsk volleyball. Det knyttes forventninger til laget før sesongen 2016/17, rundt hvorvidt de klarer å forsvare denne posisjonen. Likevel begynte sesongen 2016/17 dårlig for herrelaget. De røk tidlig ut av europacupen og Nordisk mesterskap, og røk ut i semifinalen i cupen og før jul ble det flere tap enn seirer. Etter nyttår snudde det, og med flere spillere tilbake fra skade og signeringa av Vitor Macedo var med å bidra til at herrelaget til slutt sto igjen som Seriemester i april.
I sesongen 2017/18 var det damelaget til Førde som presterte best. 13. januar 2018 ble de historiske da de vant Norgesmesterskapet og tok gull for første gang. Aldri før har et damelag blitt Norgesmester i en lagidrett i Sogn og Fjordane. Laget endte også opp som seriemester i april. For herrelaget ble det 2.plass i serien, bak TIF Viking.
VM i fotball for kvinner 1999 kvalifisering UEFA klasse B

Kvalifiseringen til klasse A i UEFA-kvalifiseringene i anledning av den europeiske delen av kvalifiseringen til VM i fotball for kvinner 1999 ble arrangert mellom 16. august 1997 og 11. oktober 1998. Ettersom dette var klasse B, kunne ingen av lagene kvalifisere seg til VM, men dersom de kvalifiserte seg til klasse A, kunne de være med på kvalifiseringen til EM i 2001.
Ettersom det var første gangen det ble spilt kvalifisering til VM, var det også første gang klasse B møttes til opprykkskamper. Tidligere hadde klasse B bare møttes i anledning kvalifiseringene til EM vært avgjørende.
Yokoland

Yokoland NUF er et designstudio i Oslo med fokus på grafisk design og illustrasjon. Virksomheten ble startet i 2001 av Aslak Gurholt Rønsen og Espen Friberg. I 2006 ga det tyske forlaget Die Gestalten Verlag ut en bok om studioet ved navn Yokoland – As we go up, we go down. Boka fikk samme år en utmerkelse i den britiske designkonkurransen D&AD og fikk god omtale i nasjonale og internasjonale medier. Rønsen og Friberg var blant annet å finne på forsiden av det amerikanske tidsskriftet I.D. (The International Design Magazine) sommeren 2007. Boken ble samme år kåret til «Årets vakreste bok» under Årets vakreste bøker. Yokoland ble i 2007 inkludert i Phaidon Press bok Area 2; En kuratert bok som tok for seg 100 toneangivende studioer fra hele verden. Sammen med Øystein Dolmen (aka Knutsen i Knutsen & Ludvigsen) ga Yokoland i 2008 ut barneboka Parkvesen & andre vesener.
Yokoland er nok kanskje mest kjent som designleverandør for plateselskapet Metronomicon Audio og forlaget Flamme Forlag. Ved siden av dette har Yokoland hatt oppdrag med illustrasjoner for New York Times Magazine og Samtiden, platecovere for Jaga Jazzist, The Notwist og Gatas Parlament. Yokoland har også laget en musikkvideo for Kim Hiorthøy.
Aslak Gurholt Rønsen driver i dag firmaet sammen med Thomas Tengesdal Nordby og Espen Friberg.