google/wiki40b huggingface dataset:
Madeira (vin)

Madeira er en sterkvin fra øya Madeira. Den brukes både som drikk og til matlagning og benyttes i konfekt og desserter, som «plomme i madeira».

Produksjon

Produksjonsmetoden ligner den som brukes for portvin, men i madeiraproduksjonen brukes en spesiell og karakteristisk metode for å fremskynde modningen. Vinen blir, i bygninger kjent som estufas som er bygd spesielt for formålet, utsatt for høy temperatur gjennom flere måneder. Prosessen etterligner effekten av en lengre sjøreise hvor vinen modnes på tønner i tropisk klima. Opprinnelig var ikke madeira en sterkvin, men man begynte å tilsette brennevin for å øke holdbarheten. 
Temperaturen i en estufa ligger på ca. 37 til 60° celsius, varierende med vinens kvalitet. De beste vinene lagres i lave temperaturer. Bygningene er i sten, og er delt inn i mindre rom der varm luft føres inn gjennom luftekanaler fra ovner. 
Denne prosessen gir madeira mye av dens karakteristiske smak, da den både fremskynder en avrunding av vinen og holder tilbake sekundær gjæring. Prosessen fungerer i praksis som en mild form for pasteurisering. Videre blir vinen utsatt for luft, noe som får den til å oksidere. Dette gir den en farge som minner om tawny portvin. Tidligere brukte man ofte fargetilsetninger som karamell, men dette er blitt mindre vanlig. Når andre viner får tilsvarende kvaliteter gjennom oksidering sier vinsmakere noen ganger at de er «madeirisert»

Holdbarhet

Det at vinen blir utsatt for høye temperaturer og oksygen fører til at den blir meget stabil i ferdig tilstand. En åpen flaske madeira har derfor meget lang holdbarhet, gjerne opptil et år. I en forseglet flaske er den en av de vinene som holder aller lengst, og det finnes eksempler på at madeira har vært i utmerket tilstand etter 150 år. I spesialistforretninger er det ikke uvanlig å finne madeira på rundt 100 år. 
Før man hadde tilgang til kunstig kjøling var madeira svært populært i områder hvor man ikke lett kunne anlegge vinkjellere, fordi den klarte seg gjennom varme somre uten nevneverdig kvalitetsforringelse.
Madeira kan selges som årgangsvin når den har ligget i tønner i minst tyve år, eller den kan selges som en blandet vin med minimumsalder, for eksempel tre, fem, ti eller femten år. Det finnes også soleraviner, som ble startet i et angitt år. 
Noen nye typer, inkludert Harvest og Garrafeira, selges med henvisning til et spesifikt år, men har vært lagret i langt kortere tid enn de egentlige årgangsvinene.

Typer

Det finnes fire hovedtyper Madeira: Malvasia, boal, verdelho og sercial. De to sistnevnte er de tørreste typene. Man kan også finne noen andre typer, men disse er sjeldne på grunn av sykdommer på druebestanden. Blant disse er terrantez, moscatel, bastardo og tinta negra mole.
Stiftelsen Kristian Gerhard Jebsen

Stiftelsen Kristian Gerhard Jebsen er opprettet for å hedre minnet om Kristian Gerhard Jebsen og hans innsats for norsk og internasjonal skipsfart og næringsvirksomhet. Stiftelsen ble etablert i 2009 og hadde ved årsskiftet 2010/2011 en kapital på rundt 900 MNOK, penger som skal komme ulike samfunnsnyttige formål til gode. Aud Jebsen er initiativtager og donator til stiftelsen, som hun har etablert sammen med sine tre sønner. Stiftelsens tilsiktede varighet er 30 år.
Stiftelsen Kristian Gerhard Jebsen har en forholdsvis omfattende formålsbestemmelse, og har i sine første år i hovedsak konsentrert støtten om ulike prosjekter innenfor henholdsvis medisinsk forskning og maritim/marint rettet forskning. På disse områdene ønsker stiftelsen gjennom sin virksomhet å styrke en fri og uavhengig norsk forskning samt bidra til å bygge sterke internasjonale forskningsmiljøer. Stiftelsen har i den senere tid rettet oppmerksomheten også mot kulturfeltet og vedtok høsten 2011 også sin første kultursatsing. Fellesnevner for stiftelsens engasjement er en målsetning om å bidra til å realisere prosjekter på internasjonalt toppnivå.
610-årene

-- 610 -- 611 -- 612 -- 613 -- 614 -- 615 -- 616 -- 617 -- 618 -- 619
Tiårsoversikt
Tõnu Õnnepalu

Oversetter

I tillegg til å være forfatter, er Tõnu Õnnepalu også essayist og oversetter. Han har oversatt verker fra fransk til estisk av forfattere som François Mauriac, Charles Baudelaire and Marcel Proust. Han har også skrevet for det engelske magasinet Poetry Society og er rådsmedlem i Eesti Maaülikool, Estlands biovitenskapelige universitet i Tartu.

Priser

Han har fått Baltisk Råds litterære pris, hans dikt Inquiétude du Fini er blitt tonesatt og fremført av et kor dirigert av den kjente estiske komponisten Erkki-Sven Tüür. Han fikk prisen Årets forfatter i Estland i 1994 av forfatterforeningen, året etter fikk han tilsvarende pris fra Estlands kulturhovedstad.
Bazhong

Bazhong (kinesisk: 巴中; pinyin: Bāzhōng; Wade-Giles: Pā-chūng) er et byprefektur i den kinesiske provins Sichuan.
Det er på 2.301 km², og har 3 561 000 innbyggere, hvorav 455.000 i dets urbane senter.
Jaroslav Vrchlický

Liv og virke

Vrchlický startet opp teologistudier i 1872, men skiftet snart over til historie og filosofi. I 1893 ble han utnevnt til professor i europeisk litteratur ved Karlsuniversitetet i Praha.
Vrchlický var elev av Victor Hugo og svært produktiv; samlede verk omfatter 65 bind og han skal ha oversatt over 3 000 dikt. Med oversettervirksomheten gjorde han verk av Alighieri, Ariosto, Camões, Tasso, Goethe, Baudelaire, Shelley, Poe, Whitman og andre tilgjengelig for det brede tsjekkiske publikum.
Det moskovittiske kompani

Det moskovittiske kompani (engelsk: Muscovy Company, russisk: Московская компания, Moskovskaja Kompanija) var et handelsselskap grunnlagt i 1555. Det var det første engelske handelskompaniet av typen som senere kom til å dominere handel med koloniene, og ble assosiert med berømtheter som Henry Hudson og William Baffin. Det moskovittiske kompani hadde frem til 1698 monopol på handelen med Storfyrstedømmet Moskva (som utviklet seg til Tsar-Russland), og overlevde som selskap frem til den russiske revolusjon i 1917. Siden 1917
har selskapet drevet med veldedig virksomhet.
Familiær hemiplegisk migrene

Familær hemiplegisk migrene (FHM) er en autosomal dominant klassisk migrenevariant som typisk inkluderer hemiparesis (lammelser eller paralyser i en kroppshalvdel) under aurafasen. Studier har vist at det er mer sannsynlig å arve det muterte genet, som forårsaker lidelsen, fra mor enn far. Lidelsen består som fire varianter med ulike mutasjoner.
Ifølge CRIStin (ID 544348) ble det ved Oslo universitetssykehus HF startet opp et prosjekt for å identifisere nye genetiske årsaker til FHM gjennom å inkludere norske pasienter med FHM og deres familier. Arbeidet vil bli utført mellom 1. januar 2015 og 31. desember 2029, i samarbeid med internasjonal ekspertise. Det vil inngå i et internasjonalt samarbeid. Målet er å identifisere nye FHM-gener.
Muggbiller

Utseende

Knøttsmå til små (0,75 – 3 mm), avlange biller, ikke påfallende hårete, som oftest brun-, rød- eller gulaktige på farge. De to artsrike underfamiliene ser ganske ulike ut. Ribbemuggbiller (Latridiinae) er spinkelt bygd med et mer eller mindre firkantet hode, og fasettøynene er små, nærmest kulerunde, utstående, med grove fasetter. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, ofte omtrent så langt som bredt, med flere høye lengderibber. Sideranden er tannet og gjerne kraftig innskåret i den bakerste halvdelen. Dekkvingene er mer eller mindre parallellsidige, med flere opphøyde lengderibber og ofte også knøler eller pigger. Punktrekkene er ofte lite påfallende. Beina er tynne og skjøre. Barkmuggbiller (Corticariinae) er mer kompakte og kraftigere bygt, glatte og gjerne noe blanke. Hodet er mer eller mindre avrundet med større og flatere fasettøyne. Brystskjoldet er mye bredere enn langt, gjerne bare litt smalere enn dekkvingene, tydelig punktert men uten ribber og uten innskjæringer av sidekanten, som er lett tannet. Dekkvingene mangler lengderibber men har tydelige, ganske grove punktrekker. Beina er slanke men tydelige mer robuste enn hos ribbemuggbillene.

Levevis

Muggbillene lever særlig av muggsopper og er vanlige mellom råtnende plantedeler, i komposter og lignenede. Særlig tallrike kan de være i gamle fuglereir, der veksten av muggsopp gjerne er rikelig. Noen arter er knyttet til hule trær (gjerne til reirene til hullrugende fugler), andre finnes gjerne på mugnende matvarer i hus. Noen få arter blir regnet som skadedyr. Enkelte, som Aridius nodifer, har blitt spredt over store deler av verden med handel. Muggbillene kan være meget tallrike, men da de er så små og sjelden kommer i direkte kontakt med mennesket, merker man lite til dem.

Kilder

Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1913

Norgesmesterskapet i fotball for menn 1912 ble vunnet av Odd etter finaleseier 2-1 over Mercantile den 12. oktober. Målscorere for Odd var Rolf Haakonsen, som scoret i det 32. minutt, og Jonas Aas, som scoret i det 37. minutt. Målscorer for Mercantile var Olaf Iversen, som scoret i det 42. minutt.
10 000 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Urædd stadion i Porsgrunn. Dommer var Ruben Gelford, Sverige. Dette var femte gang Odd vant et norgesmesterskap.
Odds vinnerlag : Ingolf Pedersen, Otto Aulie, Per Skou, Bjarne Gulbrandsen, Peder Henriksen, Thoralf Grubbe, Henry Reinholt, Sverre Andersen, Per Haraldsen, Rolf Haakonsen og Jonas Aas.
Mercantiles lag: Sverre Lie, Harald Schreiner, Charles Herlofsen, Thomas Hesselberg Berntzen, Harald Johansen, H. Fredrik Holmsen, Rolf Aass, Kaare Engebretsen, Hans Endrerud, Olaf Iversen og Eystein Holmsen.
Albedoformasjoner på Mars

Albedoformasjoner på Mars er lyse og mørke formasjoner eller mønstre som kan sees på planeten Mars ved hjelp av et jordbasert teleskop på grunn av albedo-basert kontrast.
Før romsonder  ble tatt i bruk for å bistå utforskningen av Mars, var albedoformasjoner det astronomene kunne bruke til å lage kart over Mars, og mange av disse har derfor fått egne navn. Lenge opererte ulike astronomer med ulike navn, men i 1958 ble listen standardisert av Den internasjonale astronomiske union. Deres offisielle kart inneholdt 128 navngitte formasjoner, hvorav 105 kom fra Giovanni Schiaparelli, 16 fra Eugène Michel Antoniadi, 2 fra Percival Lowell, 2 fra Camille Flammarion og 3 ble opprettet av en komité.
Mange av de gamle albedo-navnene brukes fremdeles for å beskrive geografiske områder på planeten. Den internasjonale astronomiske union bruker dessuten navnene til navnsetting. I 2012 ble for eksempel fjellet Aeolis Mons oppkalt etter den gamle albedoformasjonen «Aeolis».
De lysere formasjonene ble tidlig identifisert som en frosset substans, enten vann eller karbondioksid, men de mørkere formasjonene var lenge et mysterium. Da Giovanni Schiaparelli begynte å observere Mars i 1877, trodde han først de mørkere formasjonene kunne være innsjøer eller myrer og de fikk navn som bærer preg av det (latin: mare, lacus, palus, osv.). Etterhvert ble hypotesen forkastet, men flekkene forble et mysterium, spesielt siden astronomene kunne observere at de forandret størrelse og intensitet gjennom året. I dag vet vi at flekkene kommer fra områder der vinden har blåst vekk overflatestøvet og avdekket en mørkere berggrunn. Størrelsen forandrer seg i løpet av året på grunn av sandstormer.
Iron Mountain Camp

Iron Mountain Camp er en tidligere gruvebase ved utløpet av Jarnbekken, rett vest for Jarnfjellet (700 m) i Recherchefjordens østside, på vestsiden av Spitsbergen på Svalbard. Det tilhører landskapet Wedel Jarlsberg Land. 
Litt sør for Lægerneset ligger basen som trolig ble bygd sommeren 1918 av det engelske Northern Exploration Company. Basen ble brukt ved undersøkelse av forekomster av jernmalm i Martinfjella. Det ble reist fire hus, men allerede i 1936 var ett av dem blåst vekk. Anlegget tilhører Staten siden 1932 og på 1980-tallet var bare restene av ett hus tilbake. 
Basen ble også brukt av norske fangstmenn i mellomkrigstiden, og tilhørte da fangstfelt 5 (Midterhuken).
Sysselmannen på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av anlegget, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.
Andreas Ugland

Bakgrunn

Ugland var sønn av skipsreder Johan Milmar Ugland (1881–1960) og Sara «Sarita» Lund (1892–1981). Han giftet seg med Aud Oda Thompson (1925–2014) i 1952, og fikk tre sønner, Johan Benad, Andreas Ove og Knut Axel.

Karriere

Ugland ble sivilingeniør i 1949 på King's College i Newcastle. I 1951 begynte han å arbeide i Uglands Rederi, som faren eide. Da faren døde i 1960, overtok han Uglands Rederi som hovedaksjonær sammen med broren Johan Jørgen Ugland med 26 prosent av aksjene hver. I 1966 opprettet han rederiet Ugland Management Co. Han gikk ut av rederivirksomhetene i 1996, og han og kona delte formuen med sine tre sønner.
Han satt i styret i Det Norske Veritas, Lloyd's of London og American Bureau of Shipping. Han var også visepresident i Norges Rederiforbund, og president i organisasjonen Intertanko.
Louis de Valois, duc d'Orléans

Louis de Valois, duc d'Orléans (født 13. mars 1372, død 23. november 1407 i Paris) kong Karl Vs andre sønn, var en i kroppslig og åndelig forstand rikt begavet mann.

Bakgrunn

Louis de Valois hadde i unge leveår et tett forhold til sin vel tre år eldre bror, som var blitt Frankrikes konge allerede som tolvåring. Han var intelligent og relativt vel utdannet og trivdes i rollen som mesén, da han begunstiget for eksempel dikteren Eustache Deschamps. Men fremfor alt var han ergjerrig og elsket å omgi og utfolde seg i prakt.

Regent

Louis ble forordnet ved dronning Isabellas gunst i 1404 av sin bror til regent, idet denne var av sykdom ikke stand til å styre selv på grunn av et forvirret sinn. (Karl led muligens av schizofreni, porfyri eller en bipolar lidelse.) 
Louis de Valois påla folket trykkende skatter, som ble sløst bort på luksus, og oppvakte derved stor misnøye. 
I spissen for de misnøyde stilte seg hans nevø, hertug Johan den uredde av Burgund, hvis ekteskapelige ære han skal ha krenket, og denne lot knivmyrde Louis i Paris på åpen gate. Louis ble angrepet mens han skulle bestige sin hest av femten maskerte kriminelle anført av Raoulet d'Anquetonville, en av hertugen av Burgunds tjenere. Regentens ubevæpnede tjenere og ledsagere var ute av stand til å beskytte ham - en pasje gjorde sitt beste og ble selv dødelig såret.
En annen ble livstruende såret. 
Johan den uredde ble ikke straffet for dette, men styrket ved drapet sin stilling ved hoffet. 
I sitt ekteskap med Valentina Visconti av Milano hadde Ludvig fem sønner og tre døtre. Av disse gjorde seg fremst sønnen Karl bemerket. Utenfor ekteskapet hadde han sønnen Dunois, den beryktede «bastarden av Orleans».
Håkon Brusveen

Karriere

Brusveen tok gull på 15 km under OL 1960 i Squaw Valley. Han var opprinnelig tatt ut som hjemmeværende reserve, men få dager før OL ble han tatt ut etter gode resultater i testrenn i Norge. Kong Olav blir tillagt æren for at Brusveen ble tatt ut til OL. Aftenpostens journalist Sverre Fodstad henvendte seg til slottet etter at hele Norge mente Håkon Brusveen var forbigått i OL-uttaket og fikk følgende svar gjennom Kong Olavs kabinettsekretær: «Jeg ser gjerne at Brusveen blir med til Squaw Valley». Det var svært uventet at Brusveen skulle gå helt til topps, foran medaljegrossistene Sixten Jernberg og Veikko Hakulinen.
Under OL 1960 gikk Brusveen også ankeretappen for det norske stafettlaget. Norge ledet store deler av konkurransen ved Harald Grønningen, Hallgeir Brenden og Einar Østby. Etter en knallhard spurt måtte Brusveen se seg slått av Finlands Hakulinen med 0,8 sekunders margin.
Brusveen har fem norske mesterskap, på 15 km i 1957 og 1958, på 30 km i 1953 og 1958, og på 3 x 10 km stafett med Vingrom IL i 1957.
I 1958 ble Brusveen tildelt Holmenkollmedaljen, og i 1960 ble han tildelt Morgenbladets gullmedalje. Brusveen drev sportsforretning på Lillehammer. Etter aktiv karriere ble han en del av NRK Radiosportens kommentatorteam; fra 1963 til 1987 samarbeidet han med Bjørge Lillelien som kommenterte fra langrennsstadion mens Brusveen kommenterte ute fra løypa.
Tennis under Sentralamerikanske og karibiske leker 1986

Tennis under Sentralamerikanske og karibiske leker 1986. Tennis var en av flere sporter i de femtende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Santiago de los Caballeros i Den dominikanske republikk i perioden 24. juni til 5. juli 1986. Det var fjortende gangen som tennis var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var sju turneringer; single-, double og lag for både menn og kvinner og en mixeddoubleturnering.
Brev fra kong Filippus Simonsson ca. 1207–1217

Brev fra kong Filippus Simonsson ca. 1207–1217 er det eldste norske kongebrevet som er bevart i original, og det er Norges eldste bevarte norskspråklige (norrøne) brev. Brevet er skrevet av kong Filippus Simonsson, som var baglernes konge mellom 1207 og 1217. Brevet er ikke datert, men utsendt i Filippus' regjeringstid. Brevet er skrevet med jerngallusblekk på pergament og oppbevares hos Riksarkivet.

Om brevet

Brevet fra kong Filippus er et vernebrev, en kongelig stadfestelse av en avgjørelse tatt av lagmannen. Brevet handler om eiendommene til Hovedøya kloster. En del av gården Asper i Follo var blitt gitt til munkene på Hovedøya av kong Inge, I brevet advarer kong Filippus «mossedølingene» (folket i nåværende Hobøl i Østfold) mot å frata munkene gårdparten, og truer med strenge straffer dersom noen gjør dette. I brevet viser kongen til loven som ble laget av en Simon Lagmann. Kongen bekrefter slik lagmannens autoritet.
Brevet er et viktig rettshistorisk dokument. Det viser at lagmannen på denne tiden begynte å få en funksjon som dommer.
Vernebrevet dokumenterer også at kong Filippus utøvde kongsmakt, og at han og baglerne hadde herredømmet over Viken. Den kong Inge Filippus nevner i brevet kan være baglerkongen Inge Magnusson, men det kan også være kong Inge Haraldsson Krokrygg, norsk konge 1136-1161 og Filippus' onkel. Det er nemlig registrert (men ikke bevart i original) flere gavebrev til Hovedøya Kloster fra ham.

Brevteksten og moderne oversettelse

Brevet er trykket som tekst i diplomsamligen Diplomatarium Norvegicum:
Philippus konungr sender ollum Morsd/oe/lom þeim er j lyðni
villia vera við oss. q. G. #z sina. Vm eighn þa #z uttvægh er Jngi.
konungr. gaf til Hauwðeyiar or b/oe/ þeim er Aspar heita a Foll/oe/ ser
til miskunnar þa er oss. saght at þer haveð genget a meðr kappe #z
agirnd #z malghat þa eign með rangyndum ok unyta sva. fyrir munkum
j Hauwðey. Nu hava þeir loghuunnitt eighnena sem Simun logh maðr
hevir laogh um skyrt. Nu ef nokor maðr verðr sua diarfr at hann
gerer þeim nokot spial virki eða lan bum þeira. a gaurðum eða grindum
eða a þui er til heivir leghet at forno eða nyiu þa skall hann engo
fyrir koma nema livi eða limum ef ver meghom na honom. Walete.
Oversatt til moderne norsk lyder brevet:
Kong Filippus sender alle morsdøler som vil være lydige mot oss, Guds og sin hilsen. Om den eiendom og utmark som kong Inge ga til Hovedøy av den gården som heter Asper på Follo, til miskunn for seg, da er det sagt oss at dere har gått fram med stridskap og begjærlighet og gjort krav på denne eiendommen med urette og dårlig oppførsel* mot munkene i Hovedøy. Nå har de vunnet eiendommen ved lov slik Simon lagmann har klargjort lovene. Nå, om noen mann blir så djerv at han gjør noen skade for dem eller leilendingene deres på gjerder eller grinder eller på det som har ligget til [eiendommen] fra gammel eller ny tid, da skal han intet mindre forderve enn liv eller lemmer om vi kan få tak i ham. Lev vel.
IRIS-T

Norske forhold

Missilet kom i bruk i Norge som erstatning for AIM-9L Sidewinder. Norge har handlet inn 150 stk noe som har kostet (inkludert hjelmsikte) 1,4 milliarder kroner fra 2005.
Iris-T brukes i dag på F-16 og som ville etter planen blitt til overs om noen år ettersom det ikke er tenkt integrert på Norges kommende F-35-kampfly. Planen pr 2017 er i stedet å bruke dem i Kampluftvernet til hæren, hvor de blir plassert på seks ombygde M113-panservogner.
Kvitsøy kringkaster

Kvitsøy kringkaster var et kringkastingsanlegg bygget i 1981-1982 på Kvitsøy utenfor Stavanger. Anlegget ble bygget for å erstatte mellombølgesenderen Stavanger radio på Ullandhaug og kortbølgesenderne ved Fredrikstad kringkaster. Anlegget hadde blant annet en 1200 kW mellombølgesender. Senderanlegget var etter bygging det kraftigste i Nord-Europa. I tillegg kom flere 500 kW kortbølgesendere for utsending av kringkastingssendinger til sjøfolk og nordmenn i utlandet, den såkalte utenlandssendingen til NRK.

Mellombølge

Antennemasten for mellombølgen var ca. 115 meter høy. Anlegget ble plassert like ved havet fordi radiobølger ledes godt over og gjennom havvann. En ulempe med plasseringen er værforholdene ved Nordsjøen, med stormer og mye regn. Under slike forhold ruster installasjonene fort. I tillegg kunne det det være problematisk å opprettholde en stabil strømforsyning. Anlegget kunne bruke opp til fire ganger så mye strøm som resten av av øysamfunnet til sammen. Derfor ble det lagt to sjøkabler for strøm som sikring mot strømavbrudd. Ved ett tilfelle ble det brudd på begge kablene, og en måtte benytte strømaggregat.
Mellombølgefrekvensen er 1 314 kHz.
Det later til at mellombølgesenderen ble slukket i all stillhet i slutten av juni 2006.

Kortbølge

Kortbølgeanlegget avløste delvis Fredrikstad kringkaster, men dekte ikke alle senderretninger. Mot slutten av 1980-årene ble Sveio kringkaster nord for Haugesund bygget. Sveio dekte de manglende senderretningene og Fredrikstad kringkaster ble nedlagt.
I desember 2011 ble det meldt at antennene skal rives. 
Den 30. mai 2012 begynte rivingen av kringkasteren.
Amanda Dybendal

Bakgrunn

Dybendal ble født med ryggmargsbrokk (spina bifida), som gjør at hun har redusert funksjon fra hoftene og ned. Hun begynte å konkurrere i skyting i 2003.

Idrettskarriere

Hun deltok i sitt første VM i 2006, der hun kom på 50.-plass i 10 meter luftrifle liggende i klassen R3. Ved Para-VM i skyting 2010 kom hun på 45.-plass i samme øvelse. 
I Para-EM i skyting 2013 deltok hun kun i 10 meter luftrifle liggende, og kom på 12.-plass. Året etter deltok hun i Para-VM i skyting 2014, og på 10 meter liggende kom hun på 4.-plass med 166,0 poeng. Hun deltok også på 50 meter fririfle liggende, der hun kom på 17.-plass.
Hun fikk en 9.-plass i 10 meter luftrifle liggende som beste resultat i World Cup 2015.
Hun deltok i Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro på 10 meter luftrifle liggende i klassen R3 mix fikk hun 30. beste resultat i kvalifiseringen, og gikk ikke til finalen. Hun scoret her 626,5 poeng. Hun konkurrerer også i 50 meter liggende i klassen R6 mix.
Dickin-medaljen

Utforming

Dickin-medaljen er i bronse og har en diameter på 36 mm. På avers står innskriften «For Gallantry» i stor skrift og «WE ALSO SERVE» i mindre skrift, alt i en laurbærkrans. Øverst står «PDSA». Mottagerens navn, tildelingsdato og -grunn påføres revers.
Medaljen er opphengt i et bånd i fargene grønt, brunt og lyst blått. Fargene skal representere vann, jord og luft.

Tildeling

Dickin-medaljen tildeles dyr som tjenestegjør i Storbritannias væpnede styrker eller i landets sivilforsvar. Medaljen er tildelt for innsats under andre verdenskrig og fortsatte de første etterkrigsårene, før tildeling holdt opp. Tildeling ble så gjenopptatt i 2000. Medaljen er deretter tildelt for tjeneste i blant annet Bosnia-Hercegovina, Irak og Afghanistan. I 2002 ble medaljen tildelt en redningshund og to førerhunder for innsats etter terrorangrepet mot World Trade Center i New York 11. september 2001. I 2015 ble medaljen tildelt politihunden Diesel, som døde i et anti-terrorraid i Paris.
Blant mottagerne er brevduer, redningshunder og bombehunder. Medaljen var per april 2016 tildelt til sammen 32 duer, 31 hunder, tre hester og én katt.