google/wiki40b huggingface dataset:
Noaidier (bok)

Noaidier er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Brita Pollan og utgitt i 2002. Boken inneholder utdrag fra kildeskrifter om samisk religion fra 1100-tallet til 1900-tallet, med vekt på skildringer av noaidiens sjamanistiske praksis gjennom tidene.
Tekstene spenner seg i tid fra Historia Norvegiæ fra sent 1100-tall, til intervju med en nålevende sjaman, Eirik Myrhaug. Utvalget omfatter både distanserte, skeptiske og sympatiserende fortellinger. Den største delen av tekstene er fra Thomas von Westens medarbeidere Isaac Olsen, Johan Randulf og Jens Kildal, tekster som har utgangspunkt i misjonsarbeidets studier av samene og deres skikker og som er preget av avstandstagen. Andre store deler av antologien er fra Just Qvigstads folkeminnesamlinger fra flere deler av Sapmi, og fra Richard Berghs tradisjonsstoff om Johan Kaaven.
Cromer-komplekset

Cromer-komplekset var en relativt varm periode i midtre pleistocen. Den er oppkalt etter byen Cromer i Øst-England der de første sporene av denne tiden ble funnet. En tidsmessig sammenfallende periode kalles i USA aftonian og i Alpene Günz-Mindel interglasial.
Cromer kalles et «kompleks» fordi den relativt varme perioden besto av fire interglasialer avbrutt av tre glasiale framstøt. Cromer avløste bavel for omtrent 850 000 år siden og endte for 475 000 år da elster glasiale periode tok over.
De eldste danske sedimenter fra interglasialtider stammer fra cromer med blant annet alm, barlind, eføy og kristtorn samt Danmarks eldste pattedyrsfunn, en del av venstre pannebein fra en hjort.
Task force

En task force (alt. joint task force el. combined task force, svensk: insatsstyrka) er en sammensatt styrke som jobber mot et felles mål. Det finnes ikke-militære organisasjoner som har opprettet «task forces» eller «task groups» for midlertidige aktiviteter som tidligere også ble utført av ad hoc-komiteer. Begrepet stammer fra engelsk, og det har vært i bruk siden den andre verdenskrigen.

Blant bakkestyrker

Begrepet kan blant annet relatere til militære innsatsstyrker – soldater fra forskjellige enheter som jobber sammen i en gruppe, der gruppen får et unikt navn, eksempelvis «Task force K-bar». «Task force»-begrepet er en del av terminologien hos NATO.

Krigsskip

En «task force» kan sammensettes av skip fra for forskjellige divisjoner og skvadroner, uten formelle og varige re-organiseringer av flåtestyrker. Ved slutten av den andre verdenskrigen hadde omtrent 100 «task force»r blitt dannet av USAs marine.

Sivilt

Begrepet brukes også blant ikke-militære organisasjoner, blant annet innsatsgruppene Analytische Task Force und Medizinische Task Force, Spezialeinheiten des Bundesamtes für Bevölkerungsschutz und Katastrophenhilfe
Task Force (Rheinland-Pfalz), Transatlantic Task Force on Immigration and Integration og hos endel av politi-innsatsgruppene i USA.

Paramilitært

Det finnes eksempler på paramilitære innsatsstyrker. Einsatzgruppen var en styrke i det nasjonalsosialistiske Tyskland som er blitt betegnet som såkalte dødsskvadroner.
The Rocket

The Rocket (engelsk Raketten) var et damplokomotiv som ble konstruert av Robert Stephenson og George Stephenson & Co i 1829. Lokomotivets toppfart med full last var cirka 46 km/t. og dens konstruksjon av mange flere kjelrør, store varmeflater og skråstilte sylindere, gjør at dette regnes som det første moderne lokomotiv. Originalen var i bruk til 1862, og er utstilt på Science Museum i London. En kjørbar kopi av «The Rocket» ble bygget i 1979, og tilhører National Railway Museum i York.
Pekah av Israel

Pekahs kongedømme

Med hjelp fra en gruppe menn fra Gilead fikk Pekah drept Pekahja og tok selv tronen.
En gang rundt 732 f.Kr. allierte han seg med Resin, konge av Aram-Damaskus, og truet Jerusalem, hovedstad i det sørlige jødiske riket Judea. Akas appellerte til Tiglat-Pileser III av Assyria om hjelp. Akas' (Ahas) frykt for Resin og Pekah, «Remaljas sønn», er nedtegnet i Immanuel-tegnet i Jesajas bok 7:14  hvor fødselen av en sønn (muligens Hiskia av Juda) er et tegn på nederlaget til begge kongene overfor kongen av Assyria før barnet er gammel nok til å spise «rømme og honning», og skille «det gode fra den onde». Etter at Akas underkastet seg Assyria og betalte skatt, angrep Tiglat-Pileser byenDamaskus og ødela den, og annekterte Aram. I henhold til Andre Kongebok ble befolkningen i Aram deportert og Resin henrettet. Deretter angrep den assyriske kongen landet Israel og «tok Ijjon, Abel-Bet-Maaka, Janoah, Kedesj, Hasor, Gilead og Galilea, hele Naftali-landet.» Den israelittiske befolkningen ble ført bort og til Assur i Assyria. Dette er også bekreftet utenfor Bibelen ved at Tiglat-Pileser III nedtegnet omtale av denne handlingen i en av sine inskripsjoner.
I det kaoset som fulgte den assyriske invasjonen ble Pekah myrdet av Hosea, sønn av Ela, som deretter tok tronen og ble den siste kongen av Israel. Det var i det 20. året til Jotam, konge av Judea. Tiglat-Pileser III nevner i en inskripsjon drapet til Hosea på sine landsmenn. Det er spekulert om «gjeteren» nevnt i Sakarjas bok er ham.
Tintin i Kongo

Tintin i Kongo (Tintin au Congo) er det andre Tintin-albumet, skrevet og illustrert av belgieren Hergé, utgitt første gang i 1931.

Bakgrunn

Tintin i Kongo, tegneserien om den unge reporteren Tintin og hans trofaste hund Terry, ble som forgjengeren, Tintin i Sovjet (1930), først publisert som føljetong i tidsrommet juni 1930 og juni 1931 i barnebilaget i den belgiske dagsavisen Le Petit Vingtième, og deretter i bokform. I 1946 ble tegneserien utgitt på nytt, fargelagt og modernisert ettersom det første opplaget var i svart-hvitt og med ganske primitive tegninger. Sidetallet ble da redusert fra 110 og til 62 som var blitt normen. Den ble utgitt på nytt i 1975 på grunn av press fra blant annet samlere. På grunn av sitt kontroversielle tema, omtalen av Kongo som belgisk koloni og belgisk imperialisme, og at det hadde fått mye politisk kritikk, tok Hergé avstand fra albumet og det ble ekskludert fra de øvrige Tintin-eventyrene helt fram til nyutgivelsen i 1975.
I 1954 kom tegneserieboken om Tintin i Kongo i nyutgave utgitt på Hergés vanlige forlag Castermann på nederlandsk, og utgjorde således en del av barneboktilbudet på hele 1950-tallet. Men tittelen var forandret til Kuifje in Afrika.

Handling

Fortellingen begynner med at Tintin og hunden Terry drar fra Antwerpen om bord i et skip med kurs for belgiske Kongo. Terry har flere hendelser om bord, blant annet med en blindpassasjer, men til slutt kommer de fram til Kongo. Her leier de en bil og hyrer en «boy» ved navn Coco. De drar ut i jungelen hvor Tintin drar på jakt, inkludert flere scener hvor Tintin viser seg som hensynløs overfor dyr. Når de kommer tilbake til Coco oppdager Tintin at bilen er blitt stjålet av en hvit mann som Terry gjenkjenner som blindpassasjeren. De får tak i bilen, men mannen slipper unna.
Senere finner Tintin, Terry og Coco vegen til en innfødt landsby. Mannen som hadde stjålet bilen har slått seg sammen med landsbyens medisinmann, og de forsøker flere ganger, dog forgjeves, å kvitte seg med Tintin. I et siste forsøk henger skurken Tintin over en elv med krokodiller, men Tintin blir berget av en belgisk misjonær.
Tintin og Terry drar til misjonsstasjonen hvor den vedvarende skurken igjen forsøker å ta Tintin, men Tintin løser dette og i den endelige kampen er skurken som blir spist av krokodiller, skjønt det var ikke Tintins hensikt.
Tintin finner et brev som har gitt skurken beskjed om å kvitte seg med ham. Brevet er undertegnet «A.C.» som står for Al Capone. Denne har bande som smugler diamanter i Kongo. Tintin avslører banden som blir arrestert.
Endelig kan Tintin gå tilbake og nye den afrikanske villmarken, men blir jagd av en horde med bøfler. Før de blir trampet ned svinger et fly ned og berger dem. De flyr hjem for å forberede seg for deres neste eventyr, Tintin i Amerika.
Malcolm Muggeridge

Liv og virke

Han tok eksamen fra University of Cambridge i 1924 og arbeidet så noen år som lærer, både i India og i England. Han giftet seg med Kitty Dobbs i 1927. Året derpå fikk han jobb som journalist ved Manchester Guardian.
År 1932 flyttet Muggeridge til Moskva som Guardians korrespondent. Mens han var der ble han desillusjonert og kom til å bli motstander av den sovjetiske kommunismen. Muggeridge var en av få reportere til å avsløre den store hungersnøden i Ukraina, en sult som var en følge av kommunistisk politikk.
Under andre verdenskrig var Muggeridge offiser ved den britiske militære etterretningstjeneste og ble sendt til Mosambik og senere Paris.
Etter kriget skrev han for mange aviser og ble redaktør for Punch, kjent for satirisk humor. Han begynte også å arbeide for BBC. 
På 1960-tallet gjenoppdaget han kristendommen. Han konverterte til katolisismen i 1982.
Call of Duty: Advanced Warfare

Salg

Det ble rapportert i november 2013 at salg av spillet hadde gått ned med 27% siden det forrige spillet i serien, Call of Duty: Ghosts. Spillet var fortsatt det bestselgende spillet i USA i 2014.

Awards

Spillet vant prisen for «Best Graphics - Technology» i IGNs «Best of 2014»-priser. Det vant også prisen for «Outstanding Realtime Visuals in a videogame» i 2015 fra Visual Effects Society Awards. Spillet ble nominert ved The Game Awards, British Academy Games Awards i 2015, DICE Awards i 2015 og Golden Joystick Awards i 2015.
Monochelus

Utseende

Små til middelsstore (7-14 millimeter), kraftige, svarte oldenborrer, dekkvingene gjerne rødlige, beina ofte røde. Bakbeina hos hannene er svært lange og kraftige. Oversiden er gjerne kledt med oppstående hår og i varierende grad med lyse skjell.

Levevis

De voksne billene er dagaktive og finnes helst på blomster, der de eter pollen og nektar.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika, mest i den sørlige delen.
Speed 2: Cruise Control

Handling

Forholdet mellom Annie og Jack er avsluttet, og hun er nå i et romantisk forhold med politimannen Alex. Paret forbereder seg på en luksusreise ombord på et cruiseskip i Karibia, men hun opplever nok en gang marerittet når skipet blir forsøkt overmannet av kaprere. Leder for forbrytergruppen er datageniet John Geiger og han er ekspert på hvordan cruiseskip navigerer. Målet til Geiger er få fatt i en stor samling edelstener som befinner seg ombord.

Økonomi og popularitet

Speed 2 ble ikke den publikumssuksessen som var forventet. Den innbrakte under halvparten av summen til den første filmen. Dette til tross for at den hadde et budsjett på $110 millioner, noe som var nesten fire ganger større enn den første filmen. Time og Moviefone har omtalt den som en av de største floppene i filmhistoriene. 
Den innbrakte $164,5 millioner på verdensbasis, hvorav $48,6 millioner i USA. Den havnet på 40.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1997.

Filmanmelderne

Filmen ble nærmest slaktet av filmkritikerne, noe som gjenspeiles i at den bare bare oppnådd 4 % på Rotten Tomatoes og bare 23% på Metacritic. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert var imidlertid en av få kritikere som var jevnt over fornøyd med filmen og gav den tre av fire stjerner. Leonard Maltin gav den BOMB, som er hans laveste rangering. 
De norske anmelderne var heller ikke så positive. VG gav den terningkast tre, Dagbladet to og Dagsavisen én.

Priser on nominasjoner

Filmen ble tildelt Razzie Award i kategorien verste oppfølger og ble ytterligere nominert i syv kategorier (blant annet verste film, verste regi og verste skuespillerinne).

Innspilling

Filmen ble innspilt i perioden oktober 1996 til januar 1997. Opptakene ble gjort på Bahamas, Key West, Los Angeles, Maryland og Miami. Tre cruiseskip ble benyttet under innspillingen, blant annet norske Seabourn Legend.
Pteromalidae

Utseende

Små, kompakte, metallisk fargede snylteveps. De fleste er ganske små (1 – 3 mm), men det finnes arter som er opptil 48 mm lange. Antennene er vanligvis knebøyde og består av 8-13 ledd. Beina er vanligvis spinkle, føttene er fem-leddete. Bakkroppen er oftest konisk, hunnens eggleggingsrør ofte ganske langt. Vingene er uten markert årenett, mange er også vingeløse. Enkelte har et avvikende utseende, for eksempel de svært lange og slanke artene i underfamilien Leptofoeninae som blir flere centimeter lange.

Levevis

Gruppen utviser et svært mangfold av variasjoner av parasittisme. Dette har trolig i alle fall delvis sammenheng med at Pteromalidae er en kunstig gruppe satt sammen av ulike vepsegrupper som ikke er innbyrdes nært beslektet.
Noen grupper bør betegnes som rovdyr og ikke parasitoider, siden larven dreper mange vertslarver under sin utvikling. Det er også noen arter som er planteetere, disse er gjerne såkalte inkviliner som lever inne i galler laget av andre insekter, av gallematerialet. En stor del av artene snylter på larver eller pupper av tovinger, biller, årevinger, sommerfugler eller lopper. De kan leve enkeltvis eller mange sammen inne i en vert, inne i verten (endoparasitoider) eller på utsiden (ektoparasitoider). En del snylter på insekter som selv er parasitoider, de er dermed hyperparasitoider. Pteromalidene er en ganske viktig gruppe for biologisk kontroll av skadeinsekter.
Fløan (Flatanger)

Fløan eller Fløanfjorden er en fjord i Flatanger kommune i Trøndelag. Fjorden strekker seg 5 kilometer sørover til Fløan i bunnen av fjorden. Fjorden har innløp mellom tettstedet Lauvsnes i øst og Stamnes i vest. Mellom disse to stedene krysser fylkesvei 766 fjorden. På sørsiden av Stamnes ligger Innervågen. Riksveien fortsetter sørover langs østsiden av fjorden.
Stenopegylis

Levevis

Larvene lever i jorda. De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. De kan gjære en del skade ved å gnage på bladene på hageplanter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika (Malawi).
Privilege Style

Historie

Selskapet starta opp i 2003.

Virksomhet

Privilege Style driver charterflyginger, blant anna for forretningskunder og andre private, slik som spanske fotballklubber.
Privilege Style leier ut fly til andre flyselskap. Det har leid ut fly til blant anna Norwegian.

Flyflåte

Flyflåten til Privilege Style består av Boeing 757-200, Boeing 767-35DER, Boeing 777-200ER og Embraer ERJ 145.
Stevie Nicks

Biografi

Hun er kjent som sanger i Fleetwood Mac og for en omfattende solokarriere. Hun har hatt over 40 US Top 50 hits, og solgt over 120 millioner musikkalbum. Tidlig på 1980-tallet, etter å ha gitt ut sitt første soloalbum, kalte Rolling Stone henne: «Regjerende dronning av rock & roll». Hun er spesielt kjent for sine lange vide kjoler.
Hun ble invitert med i Fleetwood Mac i 1974 etter at Mick Fleetwood hørte sangen «Frozen Love», som hun hadde spilt inn med kjæresten Lindsey Buckingham. Han hadde kun tenkt å ta med kjæresten, men han sa at de kun kom sammen. Første album etter at de ble med ga fire Top 40 singler, og lå på 1.-plass på den amerikanske albumlisten i over 30 uker. Etter albumet Rumours i 1977 ble Fleetwood Mac internasjonalt kjent. Albumet har solgt over 40 millioner eksemplarer.
Nicks startet solokarrieren i 1981 med albumet Bella Donna. Narkotikamisbruk klarte ikke å ødelegge for hennes suksess. Hun har blitt nominert til syv Grammy Awards, og vant i 1977/1978 Grammy for «Årets album» med Rumours.
Namdal Fotballkrets

Namdal Fotballkrets (stiftet 22. mars 1924) er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.
Kretsen ble slått sammen med Nord-Trøndelag Fotballkrets 13. desember 1986.
I Give You the Morning

I Give You the Morning er en amerikansk vise skrevet av Tom Paxton og innspilt av ham i 1969.

Svensk versjon

Fred Åkerström skrev en tekst på svensk som heter «Jag ger dig min morgon», som han spilte inn i 1972.
Blant artistene som har spilt inn egne tolkninger av den svenske versjonen er Fred Åkerströms datter CajsaStina Åkerström (2005) og Håkan Hellström som gav ut låten på EP-platen Luften bor i mina steg i 2002. Sangen ble spilt inn på svensk av Carola Häggkvist på albumet Störst av allt (2005). Weeping Willows spilte i 2005 inn en versjon av låten (som heter det samme som Paxtons original, «I Give You the Morning«»"); denne versjonen har et klart country-preg takket være flittig bruk av steelgitarer. I 2009 spilte den svenske gruppen Kite inn en synth-versjon av låten.
Visen var med i noen scener i filmen Torsk på Tallinn fra 1999, en film av Killinggänget.

Fransk versjon

Det har også blitt laget en fransk versjon, med tittelen «Je te donne l'aurore» («Jeg gir deg morgengryet»), framført av Steve Waring.

Nynorsk versjon

Veslemøy Solberg har skrevet en nynorsk tekst. Den nynorske tittelen er «Eg gjer deg min morra».
Barnekniv

Barnekniv brukes primært som betegnelse på en liten spisekniv for barn, men betegnelsen er også brukt på små tollekniver beregnet for barn. Barnekniver til å spise med har gjerne et skaft som er dekorert med dyr, eventyrfigurer eller andre motiver for barn, men det er også produsert barnekniver uten slik dekor. Bladet er avrundet i enden, og størrelsen kan variere noe fra størrelse som fruktkniver til dessertkniver, og i moderne bestikk kan samme modell lanseres både som barnekniv og fruktkniv eller både som barnekniv og dessertkniv.
Anne Grimdalen

Bakgrunn og arbeid

Anne Grimdalen var født på Grimdalen, en fjellgård på Skafså i Telemark. I 1922 reiste hun til Oslo for å søke seg inn på Statens Håndverks- og Kunstindustriskole. Her studerte hun fra 1923 til 1926. Deretter gikk hun på Kunstakademiet, hvor hun studerte under Wilhelm Rasmussen. 
I 1927 fikk hun et arbeid antatt på Vårutstillingen, det var «Gaupe», som ble kjøpt av Otto Valstad fra Asker etter at hennes inspirator Henrik Sørensen hadde gjort ham oppmerksom på skulpturen. Valstad gav henne også den første bestilling, «To lekende bjørneunger». Som kunstnere flest hadde hun i perioder dårlig råd, og i en periode først på 1930-tallet fikk hun bo hos Valstad, som også senere kjøpte flere arbeider av henne. 
Fra 1928 ble hun også antatt på Høstutstillingen. Ti år senere vant hun konkurransen om utsmykkingen av Oslo rådhus. Arbeidene til dette ble først ferdig etter krigen. 
Hele livet var Anne Grimdalen opptatt av å lære. Hun dro på studiereiser til Danmark, Tyskland, Italia, Hellas, Frankrike, England og Spania og deltok på Verdensutstillingen i Paris i 1937. Allerede i 1940 hadde hun en retrospektiv utstilling i Nasjonalgalleriet. Hun fikk Statens kunstnerlønn fra 1959.
Grimdalstunet i Tokke (på veien mellom Dalen og Setesdal) er et museum over Anne Grimdalens kunst. Museet ble bygget på hennes hjemsted med finansiering fra fylkeskommunen, kommuner, gaver, innsamlinger og lotteri.
Tajo

Tajo (spansk) eller Tejo (portugisisk) er med sin lengde på omkring 1 007 km den lengste elva på Den iberiske halvøy. Elven har sitt utspring i Albaracín-fjellene i provinsen Teruel i Aragón i det sentrale Spania, og renner hovedsakelig i vestlig retning mot Portugal, hvor den dreier mot sydvest til den når Atlanterhavet ved Lisboa i Portugal.
Det er vanlig å regne lengden av den spanske delen til omkring 730 km og den portugisiske til 275 km, og i underkant av 50 km av elveløpet danner grensen mellom de to landene. Elven Ebro som har hele sitt 910 km lange løp innenfor Spania regnes som Spanias lengste elv, mens Tejo er Portugals lengste elv. Den har et tilsigsområde på om lag 80 000 km², bare Douro med et tilsigsområde på om lag 97 000 km² drenerer et større område på Den iberiske halvøy.
I norsk språk brukes i regelen Tajo om den spanske delen av elven og Tejo om den portugisiske. I enkelte internasjonale sammenhenger omtales elven med sitt latinske navn Tagus.
De viktigste byene elven passerer er Aranjuez, Toledo og Talavera de la Reina i Spania, og Santarém og Lisboa i Portugal. Den krysses av flere broer, de mest kjente er 25. april-broen og Vasco da Gama-broen i Lisboa, den sistnevnte er med en total lengde på 17,2 km Europas lengste brokonstruksjon.
De portugisiske regionene Alentejo og Ribatejo har sitt navn fra elven. Alentejo kommer av Além-Tejo «bortenfor Tejo» og Ribatejo kommer fra Arriba-Tejo «ved breddene av Tejo».
Bodil Katarina Nævdal

Bodil Katarina Nævdal er en norsk historiker, forfatter og filosofie doktor fra Uppsala universitet.
Nævdal leverte sin doktorgradsavhandling på norsk ved Uppsala universitet (1983). Doktorgraden handlet om Erik XIV av Sverige, Ivan den grusomme og Katarina Jagellonica.
Hun har vært kritisk til Darwinius-fossilet, og anklaget forskerne bak prosjektet for uredelighet.
Mydidae

Utseende

Middelsstore til meget store fluer (9–60 mm), ganske slank kroppsform. Brystet (thorax) er forholdsvis flatt, uten kraftige børster men med fine hår. De artene som ikke er helt mørke har gjerne mørke lengdestriper på ryggen. Bakkroppen er ganske lang og kjegleformet. Hannens ytre kjønnsorganer er ikke påfallende store.
Hodet er forholdsvis lite, avsatt fra kroppen med en tydelig hals og mye bredere enn langt. Fasettøynene er store og halvkuleformede. Pannen er nedsenket og danner et dypt søkk mellom fasettøynene, som hos rovfluene. Punktøynene er karakteristiske: det fremste, midtre punktøyet er stort, mer eller mindre nyreformet, og sitter like over antennefestet. De bakerste (på siden) punktøynene er lange og smale. Punktøynene sitter på en lav, langsmal knøl. 
Hodet mangler kraftige børster men har mange fine, lange hår. Ansiktet (området under antennene) er ofte noe fremskytende og dekket med lange, utstående hår, slik at fluene har en «bart» som ligner den hos rovfluene, men det er vanligvis mindre påfallende enn hos disse. Noen arter har munndelene utviklet til en lang, fremoverrettet sugesnabel.
Antennene er fire-leddete. De to innerste leddene er sylindriske, det andre leddet er ganske lite og kort. Det tredje leddet er langt og tynt, ofte med en eller to innskjæringer som gjør at det kan virke som flere ledd. Av og til er det bøyd i en vinkel. Det ytterste, fjerde leddet danner en kølle som gir antennene en karakteristisk kølleform. Hos noen arter er det fjerde leddet utvidet ved roten. 
Vingene er ganske lange og smale, glassklare eller mer eller mindre røkfargede, hos noen arter nesten svarte. De har mange årer og et årenett som ligner rovfluene. Årenettet danner flere lukkede celler inne i vingen. Den bakerste åren som munner i vingespissen (M1) er vanligvis karakteristisk, jevnt krummet. 
Beina er middels lange, lårene er ofte fortykket. 
Larvene er lange og tynne, glatte og blanke, sylindriske, og tilspisset i begge ender. Hodet er ganske lite uten en synlig hodekapsel.

Levevis

Overraskende lite er kjent om biologien til disse fluene, når man tar hensyn til hvor store og påfallende de er. Det har nok sammenheng med at mange av artene er ganske sjeldne. 
Larvene er rovdyr og ser ut til å spise spesielt billelarver. Den kjempestore arten Mydas heros legger egg i kolonier av bladskjærermaur (Atta spp.), og man tror at larvene dens lever av larvene til en stor gjødselbille-art som lever av avfall i maurkoloniene. Andre arters larver har blitt funnet i et bol av en ørkenrotte, i løs sand og i morkne trestubber. I alle tilfeller regnet man med at de levde av billelarver, men lite spesifikt er kjent om dette. 
De voksne fluene kan besøke blomster for å drikke nektar, men noen arter har reduserte munndeler og tar ikke næring til seg som voksne.
De fleste medlemmene av denne familien finnes i varme og tørre, spesielt sandige, områder. Mange lever i ørkner og halvørkner. Én art har spesialisert seg på å leve i strandsonen langs ørken-kysten i Namibia, et ekstremt ugjestmildt miljø.