google/wiki40b huggingface dataset:
En fisk ved navn Wanda

Handling

Filmen er en komedie om et juveltyveri, planlagt av George Thomason (spilt av Tom Georgeson), og hendelsene i etterkant av tyveriet. Georges medhjelper er Ken Pile (Palin), en dyreelsker som stammer. De tar også med seg to amerikanere på tyveriet, den sexy bedragersken Wanda Gershwitz (Curtis) og den dustete leiemorderen Otto West (Kline), som er elskere, men later som om de er søsken slik at Wanda kan sjarmere George og Ken.
Etter tyveriet forråder Wanda og Otto George til politiet. De forstår senere at George har flyttet tyvegodset til et nytt gjemmested og at han ikke vil avsløre hvor. Wanda bestemmer seg for å få informasjonen ved å forføre Georges advokat, Archibald Leach (Cleese), en mann som står fast i et følelsesløst ekteskap med en rik kvinne. Otto bestemmer seg i mellomtiden for at den beste måten å få informasjonen på er å lure Ken til å snakke, først ved å late som om han er forelsket i ham, og senere ved å binde ham fast og true ham med å spise hans tropiske fisker (en av dem bærer navnet Wanda).
Ken får i oppdrag av George å få et av hovedvitnene til å holde munn. Vitnet er en gammel dame (Patricia Hayes), som eier tre små yorkshire terriere. I sine forsøk på å ta livet av henne tar Ken ved uhell livet av terrierne en etter en, til sin store fortvilelse. Etter den siste hundens død dør også kvinnen av hjerteattakk.
Etter mye bedrag og lureri, der nøkkelen til skapet med tyvegodset går fra person til person, kappløper alle til flyplassen i et forsøk på å komme seg unna med pengene. Ken får sin hevn over Otto, og blir dermed kvitt stammningen, mens Wanda og Archibald har blitt forelsket og flyr avgårde i solnedgangen. George blir etterlatt i fengsel.

Annet

Archibald Leach er fødenavnet til skuespilleren Cary Grant. Archibald Leitch er navnet til en berømt skotsk arkitekt som tegnet mange fotballstadioner rundt om kring i Storbritannia.
Graham Chapman har sin siste opptreden i denne filmen. Han spiller en sint sjåfør som får hatten sin blåst vekk av Otto.

Produksjon

Filmen ble en stor suksess både blant kritikerne og publikum da den ble lansert, og den har forblitt populær siden den gang. Kline vant en Oscar-pris for beste mannlige birolle for sitt arbeid. Hovedbesetningen i filmen gikk sammen igjen i 1997 for å lage Olme beist, der de spilte andre roller. Filmen ble ikke en like stor suksess som En fisk ved navn Wanda.
I 2000 stemte leserne av Total Film fram En fisk ved navn Wanda som den 37. beste filmkomedien igjennom tidene. I 2004 ble filmen omtalt som den 41. beste britiske filmen igjennom tidene i det samme bladet. I 2000 rangerte American Film Institute filmen som den 21. morsomste filmen noensinne laget.
Daan de Lange

Daan de Lange (født 4. august 1915 i Nederland, død 29. mai 1988 i Hamar) var en norsk-nederlandsk musiker og sjakkspiller. Han vant Norgesmesterskapet i sjakk i 1960. 
Lange var født og oppvokst i Nederland, men flyktet fra landet under den tyske okkupasjonen og tilbrakte krigstiden i England der han dro rundt og spilte for amerikanske styrker. Han fikk i denne tiden en spesiell forkjærlighet til sangen «We'll Meet Again». Han kom til Norge på midten av 1950-tallet. Han bodde først i Stavanger og senere på Hamar, der han bl.a. arbeidet som pianist.
Daan de Lange var i sine yngre år fotballproff i Ajax.
Suleimania (provins)

Politikk

Suleimania inngikk i ottomansk tid i provinsen Mosul, som i 1925 ble inkorporert i det britiske mandatområdet Irak. Den er den mest folkerike av de tre provinsene som i 1970 ble utpekt til å inngå i det kurdiske autonome området. Da irakiske regjeringsstyrker trakk seg ut i 1991/92 overtok kurdisk milits fra partiet PUK makta i provinsen.
Ved de kurdiske regional- og presidentvalgene i 2009 fikk opposisjonspartiet Gorran flertallet av partistemmene og Kamal Mirawdily flertallet av presidentstemmene i provinsen (i motsetning til de to øvrige provinsene). Ved regionalvalgene i 2013 ble Gorran største parti, men PUK har ikke villet overlate guvernørposten til Gorran.
Ben Bulben

Ben Bulben, noen ganger stavet Benbulben eller Benbulbin (fra irsk: Binn Ghulbain), er et 526 meter høyt fjell i grevskapet Sligo i Irland. Ben Bulben er det vestligste fjellet i fjellkjeden Dartry Mountains. Ben Bulben er en Ben (irsk navn for en stor steinformasjon formet av isbreer).

Dannelse

Ben Bulben ble dannet i den siste istiden. Det var opprinnelig en stor rygg, men isbreene skar seg ned i fjellet og dannet den karakteristiske formasjonen man kan se i dag.

Bergart

De bratte sidene av Ben Bulben består av kalkstein. De glattere sidene består av skifer. Disse bergartene ble dannet for ca 320 millioner år siden.

Klatring

Fjellet er populært for fjellklatrere, men nordsiden kan være farlig, med kraftig vind fra Atlanterhavet. Sørsiden er derimot lettere, og er ikke like bratt. Fra toppen av fjellet har man bra utsikt over landskapet Yeats.

Plante- og dyreliv

Ben Bulben har flere unike planter, og har blant annet planter man ikke finner noe annet sted på Irland. Mange er arktisk-alpine planter, opprinnelig fraktet hit av isbreer som smeltet. Av dyr finner man rev og hare her.

Keltiske sagn

Ben Bulben er medvirkende i mange keltiske sagn. Det skal blant annet ha vært oppholdssted for Fianna, en krigerbande som levde på 200-tallet. Et eksempel er sagaen hvor Diarmuid Ua Duibhne (Diarmund) blir lurt av kjempen Fionn mac Cumhaill (Finn McCool) til å sloss med et forhekset villsvin, som senere tar livet av krigeren ved å spidde hjertet hans med støttanna. Fjellet skal ha vært hvilested for Diarmuid og Grainne. På 500-tallet skal St. Colomba ha ført tre tusen soldater opp Ben Bulgen for å kjempe for retten til å kopiere et eksemplar av Psalter tilhørende St. Finnian.

Den irske borgerkrigen

I september 1922, under den irske borgerkrigen, ble en armert bil fra IRA ble trengt opp i et hjørne i Sligo. Seks soldater flyktet opp Ben Bulben, men ble alle drept, angivelig etter å ha overgitt seg.
Ola Hansson

Bakgrunn

Ola Hansson ble født som yngste sønn i en velberget bondefamilie i Hönsinge. Blant hans søsken var også den blivende rektoren Nils. Alt som gymnasiast begynte han å skrive i avisen Nya Skåne. I 1881 begynte han å studere ved Lunds universitet, og tok eksamen i 1882.

Dikterliv

I 1884 debuterte han med diktsamlingen Dikter og knyttet litterære kontakter med blant andre Herman Bang i Danmark og Axel Lundegård og Victoria Benedictsson i Stockholm. En tid forsøkte han seg som skribent i Stockholm, blant annet i Aftonbladet, men i 1886 var han tilbake i Skåne. Han foretok også en reise til Sveits, Italia og Tyskland. I 1885 fulgte han på med Notturno. Her, likesom i Dikter, uttrykte han en hyllest av Skånes naturskjønnhet og folkelige kultur. Hans raffinerte poesi passet dårlig med den svenske realisme som var fremherskende i 1880-90-årene, og verkene fikk liten, eller nedlatende, oppmerksomhet. 
I 1887 utkom Hanssons novellesamling Sensitiva amorosa, en dekadent samling av morbide erotiske skisser som sjokkerte Sverige, og som vakte skandale i tidens presse. 
Han giftet seg i 1889 med den tysk-baltiske forfatterinnerinnen Laura Marholm. I 1888/89 ble han, ved Georg Brandes' og August Strindbergs formidling, konfrontert med Friedrich Nietzsches verker, som skulle oppta ham frem til livets slutt.
Sammen forlot ekteparet Sverige i 1890, for etter omveier gjennom Frankrike og Sveits å komme til  Berlin der de slo seg ned. Likesom sin hustru sluttet han seg til Friedrichshagener Dichterkreis. Som grunn for at han hadde emigrert fra hjemlandet anføres de knusende anmeldelser han mottok for sine verker Notturno (1885) og Sensitiva amorosa. Den nedlatende omtale av disse for ham svært sentrale verker gikk inn på Hansson som fornærmende og krenkende. 
Han ble en populær forfatter i Tyskland, og tilbragte resten av livet i forskjellige land i Europa. I 1892 var både Ola Hansson og Laura Marholm autoriteter i den tyske presse. August Strindberg besøkte samme år parets hjem, som var blitt et samlingspunkt for tidens unge forfattere. Strindbergs visitt ble katastrofal og vennskapsbåndene mellom Hansson og Strindberg ble definitivt brutt. 
I 1919 flyttet familien til Espergaerde i Danmark for å holde tak i utgivelsen av Hanssons Samlade skrifter, og i 1921 bodde de en stund i Mölle i Skåne innen de raskt reiste sørover i februar 1922. Mellom 1922 og 1924 tok familien seg via Sveits, Tsjekkoslovakia, Jugoslavia og Grekenland til Büyükdere nord for Konstantinopel. Hansson rakk i 1925 å utgi Psyke och hemma innen han døde den 26. september samme år, antagelig som følgene av brusten blindtarm. 
Hans levninger ble ført fra Tyrkia til Lund der det ble bisatt under høytidelige former på Norra kyrkogården den 28. mai 1926.
Koronar bypassoperasjon

Koronar bypassoperasjon (engelsk: coronary artery bypass grafting, CABG) er en bypassoperasjon på hjertets kransarterier. Operasjonen kan omfatte en eller flere av kransarteriene, og innebærer at blodet får et nytt løp (en "bypass") forbi et helt eller delvis blokkert område av åren. Bypassen kan innebære bruk av arteria thoracica interna eller arteria gastro-epiploica, eller et transplantert vene- eller arterie-segment (som oftest vena saphena magna fra leggen eller arteria radialis fra armen).

Bakgrunn

Viktigste årsak til innsnevring av kransarteriene er aterosklerose (åreforskalkning). Aterosklerose er en kronisk inflammasjon i karveggen, og kjennetegnes av leukocytter, lipider, fibrøst vev og kalsiumsalter i intima-laget av arterien. På sikt kan dette føre til dannelse av et aterosklerotisk plakk. Dersom det skjer en rift i arterieveggen over plakket, kan dette komme i kontakt med blodet og danne en trombe. Tromben kan enten stoppe opp for blodforsyningen der den dannes, eller den kan flyte videre ned blodstrømmen (embolisere) til den omsider setter seg fast i et trangere område. I begge tilfeller kan dette føre til et infarkt i området arterien skal forsyne med oksygenrikt blod.
Etter hvert som de aterosklerotiske plakkene vokser seg større, innskrenkes blodårens lumen. Når dette skjer i kransarteriene vil den delen av hjertet som arterien forsyner med oksygenrikt blod få redusert tilgang på oksygen, og man kan oppleve en angina pectoris (hjertekrampe).
Elektron

Elektroner i universet

Trolig finnes det minst 10⁷⁹ elektroner i det kjente universet. Dette antallet tilsvarer en tetthet på cirka et elektron per kubikkmeter i rommet.
Basert på den klassiske elektronradiusen og ved å anta en tett sfæreinnpakkning, kan det regnes at antallet elektroner som vil passe i det synlige univers være på mengden 10¹³⁰. Selvfølgelig er dette tallet enda mindre meningsfullt enn den klassiske elektronradiusen selv.

Elektroner i industri

Elektronstråler brukes i sveising så vel som i litografi.

Grunnleggende eksperimenter

Det at ladning er kvantisert ble observert av Robert Millikan i Oljedråpeeksperimentet i 1909.

Bruk av elektroner på laboratoriet

Elektronmikroskop brukes til å forstørre detaljer opptil 500 000 ganger. Elektronenes kvantevirkninger brukes i Scanning tunneling mikroskop til å studere kjennetegn på atomnivået.

Elektroner i teori

I kvantemekanikk, beskrives elektronet av Dirac-likningen. I Standardmodellen for partikkelfysikk, former det en doublet i SU(2) med elektron nøytrinet, da disse vekselvirker gjennom svak vekselvirkning. Elektronet har enda to enorme partnere, med samme ladning, men annen masse: myonet og tau-leptonet.
Antimaterie motstykket til elektronet er dets antipartikkel, positronet. Positronet har like stor elektrisk ladning som elektronet, bortsett fra at ladningen er positiv. Det har samme masse og spinn som elektronet. Når et elektron og et positron møtes kan de annihilere hverandre, og gi opphav til to gammastråle-fotoner, hver med energi på 0.511 MeV (511 keV). Se også Elektron-positron-annihilering.
Elektroner er også et nøkkelelement i elektromagnetisme, en tilnærmet teori som nøyer seg for makroskopiske systemer.

Historie

Elektronet som en enhet for ladning i elektrokjemien ble foreslått av G. Johnstone Stoney i 1874. Han oppfant også selve ordet elektron i 1894.
Elektronet ble oppdaget av Joseph John Thomson i 1897 i Cavendish Laboratory ved University of Cambridge i forbindelse med en undersøkelse av det man kalte «katodestråler», som egentlig er elektronstråler. Med innflytelse fra James Clerk Maxwell, og oppdagelsen av røntgenstråler, sluttet han katodestrålenes eksistens og at de var negativt ladde «partikler», som han kalte «korpuskler». Han publiserte sin oppdagelse i 1897.
Periodeloven sier at elementenes kjemiske egenskaper stort sett gjentar seg selv periodisk, og er grunnlaget for periodetabellen. Loven ble først forklart ved atommassene til elementene. Men fordi det fantes enkelte anomalier i tabellen, lette man etter en bedre forklaring. I 1913 introduserte Henry Moseley konseptet atomtall, og forklarte periodeloven gjennom antallet protoner hvert av elementene har. Samme året viste Niels Bohr at elektroner er det egentlige fundamentet i tabellen. II 1916 forklarte Gilbert Newton Lewis og Irving Langmuir elementenes kjemiske bindinger ved elektronenes vekselvirkninger.
Vaskulitt

Vaskulitt defineres som en betennelse i selve blodåreveggen. Man snakker gjerne om sykdom i de surstoffrike årene (arterier).
Betennelsen kan føre til forsnevring av blodårene som i varierende grad blir for trange, og det kan utvikles celledød (nekrose) i tilhørende vev og /eller levring av blod på blodåreveggen (trombose). Konsekvensen av betennelsen avhenger av antall angrepne blodårer, størrelsen på og lokaliseringen av disse. Betennelsen kan være begrenset til ett organ eller til flere (systemisk), dvs. flere områder på eller i kroppen er angrepet.
Vaskulittene deles i primær og sekundær vaskulitt:
Primær vaskulitt betegner sykdom hvor vaskulitt er hovedsymptomet. Det er ikke en sykdom, men klassifiseres etter størrelsen og lokaliseringen på de angrepne blodårene, for eksempel Wegeners granulomatose som er betennelse i små blodårer i luftveiene, og Arteritis Temporalis som er betennelse i store blodårer fra aortabuen/hodet.
Sekundær vaskulitt kan forekomme som delfenomen ved andre reumatiske sykdommer, eks.: leddgikt (reumatoid artritt), systemisk lupus erythematosus (SLE), ved leverinfeksjoner som hepatitt B og C, ved kreft og som reaksjoner på enkelte medikamenter.

Forekomst

Det ses noe økende forekomst av vaskulittsykdom. Det er likevel en relativt sjelden, men alvorlig tilstand. Sykdommen kan opptre både hos barn og voksne. Ved Norsk Systemisk Bindevevssykdom og vaskulittregister (NOSVAR) er til sammen ca 600 pasienter med ulike systemiske vaskulitt sykdommer registrert.

Årsak

Noen kjent entydig årsak til vaskulitt er ikke funnet. Det antydes at forhold i immunsystemet og arvelige faktorer kan være av betydning.

Prognose og forløp

Tidlig diagnose og behandling er viktige for sykdommens videre utvikling og forløp.
Prognosen avhenger av sykdommens utbredelse og hvilke organ som er angrepet.
Vaskulitt er i de fleste tilfeller en alvorlig sykdom med høy dødelighet uten behandling. Med behandling er leveutsiktene betydelig bedret.
Gillebrìghde Albanach

Korsfarer og poet

Gillebrìghde deltok i det femte korstoget sammen med en annen skotsk gæler, Muireadhach Albanach, nådde Akko (i dagens Israel) i 1218 eller året etter, og fulgte hovedmengden av korstoget via Kypros til Damietta nord for Kairo i Egypt. Han kan ha vært på korstog inntil 1224 eller rett etter.
Når han ikke var på korstog brukte Gillebrìghde mesteparten av sitt liv som poet i Irland. Hans panegyriske (lovprisende) dikt er alle dedikert til irske beskyttere. Han betraktes som skotsk, ikke irsk, ettersom referansene til Skottland beskriver landet som «duthchas damh», «my dúthchas» («innfødt sted», «arv», «føderett» etc) og «dom thír» («mitt land»). Omtrent syv av hans dikt har overlevd, fem panegyriske dikt og to korsfarerdikt. og to korsfarerdikt.
Den moldovsk-ortodokse kirke

Historie

Chișinău eparki ble oppretta i 1813, ett år etter at Bessarabia hadde falt til Russland. Kirken i landet ble dermed løst fra Konstantinopel-patriarkatet og underlagt den russisk-ortodokse kirke. I årene 1918 til 1944 var eparkiet del av det nygrunnlagte rumensk-ortodokse patriarkatet – en beslutning som den russisk-ortodokse kirke anså som illegitim og fikk reversert etter Sovjetunionens anneksjon av Moldova.
Etter Moldovas uavhengighet i 1991 oppretta deler av den moldovske kirka på nytt kontakter med den rumensk-ortodokse (se bessarabisk-ortodoks kirke), noe den russisk-ortodokse igjen fordømte som skismatisk. Patriarken av Moskva opphøya i 1992 Chișinău eparki til metropolitanbispedømme og utstyrte det med delvis selvstyre. De andre eparkiene i Chișinăus metropolitandistrikt ble oppretta i 1998 (Cahul, Edineț, Tiraspol) og 2006 (Bălți, Ungheny).
.us

Historie

Den opprinnelige administratoren av .us var Jon Postel fra Information Sciences Institute ved University of Southern California. Han administrerte .us under en sub-kontrakt USC/ISI hadde fra SRI International (som hadde kontraktene for .us og de generiske toppnivådomenene med USAs forsvarsdepartement) og senere Network Solutions (som hadde kontraktene for .us og de generiske toppnivådomenene med National Science Foundation). Registranter kunne bare registrere tredjenivå-domener eller høyere i et geografisk og organisatorisk hierarki. De aller fleste av de geografiske subdomenene innen .us ble delegert til diverse private selskaper, og registranter ville registrere hos den delegerte administratoren for nivået de ønsket å registrere i, ikke direkte med administratoren for .us-domenet. Fra april 2002 ble imidlertid registrering direkte på andre nivå tilgjengelig. Domenet .us blir i 2008 administrert av NeuStar Inc. under en kontrakt med USAs handelsdepartement.

Registrering og bruk

Registranter av .us-domener må være innbygger eller bosatt i USA, selskap eller organisasjon registrert i USA, eller et utenlandsk selskap med tilstedeværelse i USA. De fleste registranter i landet har registrert .com, .net, .org og andre gTLD'er, i stedet for .us, som tradisjonelt har primært blitt brukt av styresmakter på delstats- og lokalnivå. På føderalt nivå brukes stort sett domenene .gov og .mil, som er reservert for bruk av UAS's regjering og militære.
Etter at .us ble offisielt åpnet som et andrenivå-domene har det blitt tatt i bruk og utviklet av mange selskaper og privatpersoner. Det nasjonale toppnivådomenet .us er ikke lenger utelukkende brukt av offentlige etater.
Jia (Pingdingshan)

Jia (kinesisk: 郏县; pinyin: Jiá Xiàn) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Pingdingshan.
Fylket hadde 555 894 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Anetempelet og gravene til de tre Su (San Su ci he mu, 三苏祠和墓) og konfuciustempelet i fylket Jia (Jia xian wenmiao, 郏县文庙) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Kjedemekanisme

I en kjedemekanisme benyttes en ekstern kraftkilde til å drive mekanismen som lader våpenet, fremfor rekyl eller avgasser fra avfyringen av et skudd. Kraften overføres fra kraftkilden til mekanismen ved hjelp av et kjede, derav det engelske navnet «Chain gun».

Virkemåte

Pålitligheten til kjedemekanismen er en av dens store fordeler ovenfor andre lademekanismer. I stedet for å bruke kraften fra avfyringen av et skudd, noe som kan hende ikke skjer hvis en patron skulle feile, benyttes en elektrisk motor til å drive et kjede som beveger seg i et rektangulært mønster ved hjelp av fire tannhjul. Et ledd i kjedet er koblet til sluttstykket og beveger dette frem og tilbake for å lade, avfyre, ekstrahere og kaste ut patroner. Siden kraften til lademekanismen kommer fra en ekstern kilde, vil ikke en patron som ikke avfyres stanse mekanismen; den blir bare hentet ut og kastet på lik linje som avfyrte patroner.
I løpet av en full runde rundt kjedeløpet benyttes to perioder (Mens kjedet er på vei langs de lengste sidene av rektangelet) til å styre hvor lang tid sluttstykket bruker på å drives frem for å lade en ny patron, og hvor lang tid som brukes på å kaste den ut. De andre to, kortere periodene, mens kjedet beveger seg langs kortsidene av rektangelet, perpendikulært fra løpet, bestemmer hvor lang tid bresjen er i lås og hvor lenge den er åpen for å slippe ut avgasser.

Forskjell fra gatlingvåpen

Et våpen som benytter kjedemekanisme kan noen ganger bli kalt et gatlingvåpen. Dette er ikke nødvendigvis korrekt, da gatlingvåpen kjennetegnes ved at de har flere løp, mens mange våpen som benytter kjedemekanismen kun har et løp. Noen gatlingvåpen har dog kjedemekanisme, slik som M134 maskingeværet, på engelsk kalt «Minigun».

Eksempler

Kjedemekanisme benyttes ofte i maskinkanoner og andre våpen med store kaliber. I mindre kaliber er M134 i bruk av det amerikanske militæret, og den Britiske Challenger 2-tanken benytter et EX-34 maskingevær med kjedemekanisme montert koaksialt med hovedkanonen.
Pengze

Pengze (kinesisk: 彭泽县; pinyin: Péngzé Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Jiujiang.
I 1999 hadde fylket et folketall på 341 375 innbyggere.
I dette fylket er Pengze kjernekraftverk under utbygging (2013).
Hedda Haakestad

Senere arbeid

Hun har mastergrad i sosiologi fra Universitetet i Oslo og er stipendiat ved Senter for profesjonsstudier ved Oslomet – storbyuniversitetet (tidligere HiOA).
Sagra

Utseende

Middelsstore til store (opptil 50 millimeter lange) biller med påfallende kraftige bakbein, oftest metallisk fargede. Fargen kan variere mye innen samme art men er ofte praktfull. Antennene er kraftige til bladbiller å være. hodet forholdsvis smalt. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte "skuldre". Bakbeina er kraftig forstørret, særlig hos hannene. Låret er tykt, gjerne med noen pigger ytterst på undersiden, leggen (tibia) er krum slik at den kan foldes inn not låret.

Levevis

Disse billene lever på planter, i alle fall noen i erteblomstfamilien.

Utbredelse

De spektakulære Sagra-artene lever i Sørøst-Asia og Afrika.
Erikstein

Erikstein er en matrikkelgård og en grend i Bø kommune i Telemark. Bebyggelsen ligger like under det bratte Eriksteinfjellet. Både navnet og gravfunn tyder på at den opprinnelige gården Erikstein ble grunnlagt en gang i vikingtiden (800–1000 e.Kr.). Det ble funnet et femtitall gravhauger fra vikingtiden i 1879/80. Ifølge sagn skal det ha bodd en konge på gården, kanskje en småkonge eller stormann fra vikingtiden eller middelalderen. Alt i middelalderen var Erikstein delt i tre gårder: søndre, midtre og nordre Erikstein.
Port Egmont

Port Egmont var den første britiske bosetningen på Falklandsøyene, beliggende på Saunders Island nordvest i øygruppen.

Historie

Port Egmont ble etablert 25. januar 1765 av en ekspedisjon ledet av John Byron. Et år senere ankom en annen ekspedisjon, ledet av John MacBride, med fartøyene HMS «Jason», HMS «Carcass» og HMS «Experiment». Carcass Island og Jason Islands er oppkalt etter hvert sitt skip. Formålet med ekspedisjonen var å sikre besittelsen, og MacBride lot et fartøy være igjen i Port Egmont for å utvikle bosetningen.
De neste årene var preget av uoverensstemmelser med franskmenn og spanjoler om krav over øyene, og britene brukte Port Egmont som basis for deres krav. I juli 1770 ankom spanjolene den britiske bosetningen med fem krigsskip og tusen mann og presset vekk britene. Etter at britene hadde truet spanjolene med krig, ble kolonien reetablert i 1771. Havnen ble et viktig stoppested for skip som seilte rund Kapp Horn.
I 1774 forlot britene mange av sine oversjøiske besittelser av økonomiske årsaker, og Port Egmont var intet unntak. I 1776 dro britene, og etter å ha tjent som havn for selfangere noen år, ble bosetningen tilintetgjort etter ordre fra spanske myndigheter.
Al-Qarara

Al-Qarara القرارة‎ er en palestinsk by sør på Gazastripen, i governatoratet Khan Yunis. Ifølge det palestinske statistiske sentralbyrå var befolkningen i midten av 2006 på rundt 16 900 innbyggere, for det meste muslimer.