google/wiki40b huggingface dataset:
Hove gård

Hove gård er en matrikkelgård på sørvestre del av Tromøy. Gården ligger på et nes, med havet på yttersiden, og Hovekilen på innsiden. Hovekilen er et beskyttet havneområde, men kun egnet for mindre fartøyer. Merdø og Gjessøya er nærmeste naboskap til Hove. Matrikkelgården Hove besto fram til 1942 kun av ett bruksnummer, og hadde en eier. I 1942 ble gården kjøpt av staten, og tatt i bruk av okkupasjonsmakten. Gården eies i dag av Arendal kommune.
Hovedbygningen er fra omtrent 1725, og ble oppført etter at den opprinnelige bygningen brant.
Under gården har det til tider vært en eller to husmannsplasser, og tidlig på 1800-tallet ble det drevet garveri på gården.

Eiere

Første gang gården Hove nevnes er i 1595. Gården var da krongods. 19. mai 1659 ble gården pantsatt mot et lån på 20 000 riksdaler. 31. mai 1663  solgte kongen Hove gård til Oluf (Ole) Jensen Brun. Dette var en del av krongodssalget hvor den dansk-norske stat, ved kongen, solgte store jordeiendommer for å finansiere krigføring. Kjøperen var en formuende kjøpmann i Arendal. Om Ole Jensen og hans familie bodde på Hove er uvisst.
Det var så forskjellige eiere frem til 1737, hvor Mathias Jensen Aalholm kjøpte gården. Gåren var i familiens eie frem til 1891, hvor den ble solgt av skipsreder Nils Aalholm til skipsbygger Anders Henriksen Friisø som eide Friisøen Skibsverft. Den ble så solgt i 1913, denne gang til apoteker Onsager og A. Evensby, som igjen solgte den til trelasthandler Chr. Hauge. Han hugget ut skogen tilhørende gården. Skogen ble så vernet av Tromøy herredstyre som vedtar «Vernevedtægter» i 1914 etter lov om «Værneskogens bevarelse og mod skogenes ødelæggelse» av 1893. Hauge solgte gården videre i 1915 til Knut Engelskjøn.
Under andre verdenskrig ble gården okkupert av tyskerne, og det ble anlagt en luftvernskole (Feld Flakartillerie-schule (Nord) 50). Området ble bygget ut med over 70 bygninger av tyskerne. Etter krigen overtok det norske forsvaret, og anla rekruttskole for luftvernartilleriet. Skolen opphørte i 1963, og Statens Bygge- og Eiendomsdirektorat (dagens Statsbygg) utviklet stedet til leirsenter. Eiendommen ble i 1998 solgt til Arendal kommune, som siden 2002 har lagt driftsansvaret til Hove drifts- og utviklingsselskap, et selskap som er eid 100% av kommunen.

Jordbruk og poteter

Det har igjennom tidene blitt drevet omfattende jordbruk på gården, og det hevdes at stedet er det første i Norge hvor det ble dyrket poteter. Dette er dokumentert i toldskriver Nils Aalholms hagedagbok for 31. mai 1757, hvor det står skrevet i hagedagboken for 31. mai 1757 at det er «observeret Potatoes at opkomme». I 1773 ble det satt 5 015 poteter på gården. Hove gård kunne på 1800-tallet, sammen med andre gårder nær Hovekilen, utvikle et moderne jordbruk basert på salg av produkter i Arendal. Det var grei transport av varer via sjøveien inn til byen.
Slovakia i Eurovision Song Contest

Historikk

Det var landets allmennkringkaster RTVS, tidligere STV, som valgte landets bidrag og artist til Eurovision Song Contest. Slovakia meldte seg på konkurransen i 1993, sammen med seks andre land fra den tidligere østblokken. For å holde deltakertallet nede, krevde Den europeiske kringkastingsunion at de syv nye landene måtte gjennom en egen forhåndskvalifisering, kalt Kvalifikacija za Millstreet (Kvalifisering til Millstreet). De tre beste i kvalifiseringen ville få en plass i Eurovision Song Contest. Slovakia stilte med låten «Amnestia na neveru», fremført av Elán. Slovakia ble nummer fire i konkurransen og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen i 1993. Slovakia var imidlertid bare ett poeng unna å kvalifisere seg.

Debuten

I 1994 fikk imidlertid Slovakia delta i Eurovision Song Contest, sammen med en rekke nye deltakerland som Russland, Romania og Estland. I debuten ble Slovakia nummer 19 av 25, og den lave plasseringen gjorde at landet måtte stå over konkurransen året etter. I 1996 var Slovakia tilbake og fikk sin til nå beste plassering, 18 av 23. Dette var imidlertid ikke nok til å kvalifisere seg til finalen i 1997. 
I 1998 var Slovakia tilbake i Eurovision Song Contest for tredje gang, men Katarína Hasprová ble bare nummer 21 med åtte poeng – samtlige fra Kroatia. Dermed måtte Slovakia stå over konkurransen igjen i 1999. Den lite suksessfulle starten gjorde at STV holdt seg borte fra konkurransen i elleve år.

Returen

I 2009 kom Slovakia tilbake igjen i Eurovision Song Contest, og for første gang arrangerte STV en nasjonal konkurranse for å velge landets bidrag. Konkurransen ble kalt Eurosong, og finalen ble holdt i Bratislava 8. mars. Kamil Mikulčík og Nela Pocisková vant med sangen «Leť tmou». Returen ble imidlertid lite suksessrik; bidraget kom nest sist i sin semifinale, og Slovakia kvalifiserte seg dermed ikke til finalen i Eurovision Song Contest 2009.
Året etter vant Kristina Eurosong med «Horehronie». Tross i at sangen var en favorittene før Eurovision Song Contest, endte Slovakia igjen nest sist i sin semifinale. I 2011 var STV omorganisert til RTVS, som sendte tvillingsøstrene TWiiNS til Düsseldorf. Der ble Slovakia nummer 13 av 19. Året etter gikk det enda dårligere, da Slovakia endte helt sist i sin semifinale.

Nytt fravær

De dårlige plasseringene, kombinert med kringkasterens trange økonomiske situasjon, gjorde at RTVS trakk seg fra konkurransen i 2013. Landet har ikke deltatt i Eurovision Song Contest siden. RTVS har selv sagt at det er trang økonomi som gjør at landet ikke deltar, ikke Slovakias resultater i konkurransen.
Borøya (Søgne)

Borøya er ei øy i Søgne kommune i Vest-Agder. Øya er en av de største bebodde øyene i Søgne-skjærgården. Det er daglige båtforbindelse med Høllen på fastlandet samt med naboøyene Ny-Hellesund og Skarpøy. 
Øya hadde poståpneri (tildelt postnummer 4634 Borøybukta, 18. mars 1968) fra 1. oktober 1947 til 30. november 1977.
Zarathustras sanger

Zarathustras sanger er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Prods Oktor Skjærvø og utgitt i 2003. Boken inneholder hellige tekster fra zoroastrismen, en religion som oppsto i perserriket i et område som tilsvarer det østlige Iran ca 600/1 000 f.Kr.
Boken inneholder utdrag fra Den eldre Avesta (her: Gathasangene, som tradisjonelt tilskrives Zarathustra selv), Den yngre Avesta (her: Jasna, Jasjt og Videvdad), Akemenide-innskrifter og Kerdirs innskrifter. Alle disse er skrevet på avestisk, noen muligens så tidlig som 1 000 f.Kr.. Kerdirs innskrift er fra 200-tallet. Boken inneholder også et utvalg yngre tekster, nedskrevet på pehlevi omkring 900-tallet: fra Bundahisjn og Denkard, Plutarks fortelling Om Isis og Osiris og de anonyme Fortellingen om den rettferdige Virâz og Kvadet om Zarêr.
Den helligste Jomfru Marias hjemsøkelses kirke i Warszawa

Historie

Kirken ble innvidd i 1411 og angivelig reist på et område hvor et pagansk tempel hadde stått opprinnelig. Kirkens grunnstein ble lagt ned av Janusz I av Masovia og hans kone Danutė av Litauen i 1410. Den ble ombygd, ødelagt og gjenoppbygd flere ganger. Kirken hadde opprinnelig ett skip, men ble ombygd til en treskipet basilika mot slutten av det 15. århundre.
Det mest karakteristiske elementet ved bygningen, tårnet, ble bygd i 1518 i sengotikk, og er avbildet på de eldste maleriene av Warszawa. I årene 1821–1829 ble kirken renovert under ledelse av den italienske arkitekten Giuseppe Boretti. Den ble skadd i 1939, og brent ned av tyskerne i 1944 som ledd i den planlagte ødeleggelsen av Warszawa. Den ble senere gjenoppbygd under ledelse av Beata Trylińska i årene 1947–1966, på grunnlag av gamle panoramiske malerier av Warszawa.
Kirken står på Wisła-skarpen og er godt synlig fra bydelen Praga. Bak kirken ligger en liten park som leder ned til elven.
Amstel Gold Race 2013

Amstel Gold Race 2013 var den 48. utgaven av sykkelrittet Amstel Gold Race. Rittet gikk over 251.8 km den 14. april. Det er det 11. arrangementet på UCI WorldTour 2013. Eneste endring fra årene i forveien, er at mål er flyttet 1 km lenger vekk fra Cauberg, som kan gi flere potensielle vinnere.
I tillegg til de 19 UCI WorldTourlagene er de profesjonelle kontinentallagene Accent.Jobs-Wanty, Crelan-Euphony, IAM Cycling, Europcar, Team NetApp-Endura og Topsport Vlaanderen-Baloise invitert til å delta
Christian Kalvenes

Tidlig karriere

Kalvenes spilte sin første eliteseriekamp for Brann mot Ham-Kam 28. mai 1995. 10 år og én dag etter spilte han sin andre eliteseriekamp for klubben, mot Lyn 29. mai 2005.
I mellomtiden spilte han for Åsane og Sogndal. Til tross for at han var et av Branns store talenter på 1990-tallet klarte han aldri å etablere seg i A-lagstroppen. Etter flere gode sesonger som midtstopper i Åsane ble han hentet til et Sogndal-lag som kjempet om opprykk til eliteserien sommeren 2000. Der spilte han i hovedsak venstreback, og bidro til at klubben vant kvalifiseringen mot Vålerenga samme år på flere scorede bortemål. 
I de neste sesongene var han et sikkert valg på Sogndals venstreback i tillegg til å score flere mål på frispark. Han var også visekaptein i klubben den siste tiden han var der. Foran 2004-sesongen ble han hentet tilbake til Brann, men der gikk han stort sett skadet frem til debuten i 2005. Ironisk nok var han tilbake fra skade omtrent samtidig som hans konkurrent om venstrebackplassen, Erlend Hanstveit. Etter at Hanstveit ble skadefri måtte Kalvenes finne seg i å være andrevalg i Brann-forsvaret.

Dundee United

2. august 2006 gikk Kalvenes til Dundee United for en overgangssum på omtrent £50 000. 
Kalvenes fikk sin debut for Dundee United i bortekampen mot Rangers FC 5. august 2006. Kampen endte uavgjort og Kalvenes skåret ett av målene for Dundee United. Kalvenes skåret mot Rangers også i sin siste kamp for Dundee United. 
I 2007/2008-sesongen, ble Kalvenes stemt fram som den beste venstrebacken i Scottish Premier League etter en imponerende sesong.

Burnley

I juli 2008 fikk han en 2-årskontrakt med Championship-klubben Burnley FC. Med det valgte han bort en planlagt retur til hjemlandet. Kalvenes debuterte i en ligacup-kamp som Burnley vant 12. august 2008, og fikk med seg 83 minutter av kampen, før han ble byttet ut.
25. mai 2009 spilte han hele kampen da Burnley slo Sheffield United 1-0 i Playoff-finalen på Wembley, noe som førte til opprykk til Premier League.
I overgangsvinduet i januar 2010 ble Christian Kalvenes enig med Burnley om å avslutte kontrakten sin på grunn av spilletid. Kalvenes sitt mål var å spille for Brann, men Brann greide ikke å skaffe midlene som trengtes og han var derfor klubbløs i en liten periode. Kalvenes sa i media at han håper at han finner seg en klubb i neste overgangsvindu.

Brann

14. juni 2010 skrev han under for Brann for tredje gang i karrieren. Han skrev under en kontrakt ut sesonge med oposjon med ett år til. Han er ment som en erstatning for Olafur Örn Bjarnason som reiser hjem til Island. Roald Bruun-Hanssen sa følgende om signeringen: "Vi er veldig godt fornøyd med å få denne avtalen på plass. Christian er en lokal gutt som har bidratt positivt i klubben to ganger tidligere. Han har gode personlige egenskaper, og er en anvendelig spiller."
Norge nå

Bakgrunn

Programmet ble etablert i forbindelse med at NRK1 la om sine distriktssendinger fra nyttår 2018. Omleggingen innebar at de to distriktssendingene klokken 18.45–18.59 og 20.55–21.00 ble erstattet av tre korte nyhetsoppdateringer klokken 18.55, 20.55 og 22.55. Omleggingen førte imidlertid til sterk kritikk fra seere, politikere og tidligere NRK-journalister. Kort tid etter besluttet NRK å utvide den første sendingen fra fire til ni minutter, dermed ble den totale sendetiden for distriktsnyheter den samme som tidligere. 
Et ledd i omleggingen var også innføringen av programmet Norge nå, som sendes mandager til torsdager 20.25–20.55, og enkelte dager 20.15–20.55. Programmet er et direktesendt aktualitetsprogram som turnerer rundt i Norge. Det første programmet ble sendt 2. januar 2018 direkte fra Sande i Vestfold. NRKs distriktsredaktør Grethe Gynnild-Johnsen uttalte at programmet har som mål å løfte mer distriktsinnhold fra hele landet, til hele lendet.
Programmet tar for seg aktuelle temaer og hendelser og sender fra forskjellige steder i Norge. Første sesong bytter Rune Nilson og Tarjei Strøm på å være programledere.
Qishuyan gasskraftverk

Qishuyan gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Jiangsu i det østlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 700 MW. Brenseltypene er naturgass, og dette er et kombinasjonssyklus verk med både damp- og gassturbiner. Operatør er selskapet China Huadian Corporation.
25. juli

Navnedag

Jakob,  Jack,  Jim. Navnedag etter apostelen Jakob.
Golofa olsoufieffi

Utseende

En stor (35-40 millimeter), mørkt rødbrun hornbille. Hannen har et ganske kort horn i pannen, hunnen bare en lav knøl. Pronotum hos hannen har en tydelig grop foran i midten, men ingen horn eller påfallende knøler.

Levevis

Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende. De voksne billene kommer gjerne til lys. Typeeksemplarene ble funnet ca. 2000 meter over havet.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Bolivia, provinsen La Paz.
Eupelmidae

Utseende

Små snylteveps, gjerne metallisk fargede. Mange er lette å kjenne igjen ved at midt-delen av forkroppen (thorax) er nedsenket  slik at det dannes en grop midt på ryggen. De krøller seg gjerne sammen når de dør, slik at døde eksemplarer ofte er mer eller mindre sammenrullet. Antennene har 9-10 ledd. Hodet er middelsstort, kortere enn bredt, med tre fasettøyne i pannen. Det er tydelig avdelt fra forkroppen ved en smal «hals». Hunnene har en stor, udelt plate (mesopleuron) på sidene av forkroppen, hos hannene er denne vanligvis delt i to.  Vingene er avrundede, forvingen har en åre langs framkanten (costa) i de innerste 2/3, denne ender i et lite vingemerke (pterostigma). Noen arter er helt vingeløse. Bakkroppen er trykt tett inntil forkroppen, «vepsetaljen» (petiolus) er nesten usynlig.
Hunnen har et langt eggleggingsrør (ovipositor), noen ganger lenger enn kroppen.

Levevis

De fleste er parasitoider som angriper larver av biller, men de kan også snylte på andre insektgrupper og edderkopper. Noen er parasitter på insekt-egg, og noen er hyperparasitoider, det vil si at de snylter på andre parasitoider. Eupelmidene har en unik muskelgruppe som gjør at de kan foreta høye, eksplosive hopp. Stor muskler i thorax spenner en blokk av resilin, et meget elastisk protein som virker som en oppvundet fjær. Når denne utløses, drar resilinet thorax sammen slik at den krummer seg opp ved at grensen mellom scutum og scutellum bøyes. Dette fører til at en senelignende muskel drar midthoftene (mesocoxae) sammen, og midt-beina retter seg plutselig ut.  Det er også dette systemet som gjør at de gjerne krøller seg sammen etter at de er døde.
UKA i Ås

Sosiale medier

Hjemmeside: https://ukaiaas.no/
Facebook: https://www.facebook.com/UKAiAas/
Youtube: https://www.youtube.com/channel/UCbPyZqGJyPtM_RW2zWLOIGQ/
Instagram: https://www.instagram.com/ukaiaas/
Snapchat: @ukaiaas
Channel Express

Channel Express (Air Services) Limited var et britisk flyselskap med hovedkontor på Bournemouth internasjonale lufthavn i Christchurch, Dorset, i nærheten av Bournemouth. Det opererte ruter fra Bournemouth til Kanaløyene og nattlige fraktflyvninger til Europa og over hele Storbritannia for Royal Mail og andre klienter. Det utførte oppdrag på kort varsel, og ad hoc-charter i hele Europa, Midtøsten og Nord-Afrika, samt Wet lease (utleie av fly med besetning) til store ruteselskaper. Hovedbasen lå på Bournemouth internasjonale lufthavn (BOH).
I januar 2006 skiftet selskapet navn Jet2, senere et kjent lavpris flyselskap.

Historie

Flyselskapet ble etablert i januar 1978, og startet sin virksomhet i 1978. Det startet med daglige flyvninger til Channel Islands under navnet Air Express-Air Services med Handley Page Dart Herald. Etter å ha sikret seg kontrakt fra Royal Mail tidlig på 1980-tallet tok flyselskapet navnet Channel Express i 1983. I 2002 etablerte Channel Express sitt lavprisselskap  Jet2, et navn det tok i bruk i januar 2006.
Dragens tårer

Handling

Boken handler om Karain, en gutt født med fjær over hele kroppen. Når rykter kommer om demoner i sør blir han drevet vekk fra byen han har levd hele sitt liv i. Han møter skogvordene Loke,Bul, Bile og Vile som har satt ut for å redde verden fra Evigvinteren. Vi følger reisen deres til et folkeferd i sør, som lenge har ventet på en profet. Samtidig må Karain og skorvordene forhindre at vinteren blir evigvarende.
Molotsjnyi-limanen

Molotsjnyjestuaret eller Molotsjnyj-limanen (ukrainsk Молочний лиман) er et estuar i Molotsjna, ved nordvestkysten av Azovhavet. Estuaret er 32 km lang, 8 km bredt og i snitt tre meter dyp. Det dekker et område på 168 km²
Det har samband til Azovhavet via en kunstig kanal.
Moritz von Schwind

Bakgrunn

Moritz von Schwind var ett av de seks barna til hoffsekretær ved Geheime Hofkanzlei Franz Edler von Schwind og hans hustru Franziska von Holzmeister, datter av en hoffrådmann. Han gikk på Schottengymnasium i Wien, i klasse med blant andre Nikolaus Lenau og Eduard von Bauernfeld.
Schwind begynte å studere ved universitetet for å bli offentlig tjenestemann som sin far, men fra 1821 studerte han ved Akademie der bildenden Künste Wien med Johann Peter Krafft og Ludwig Ferdinand Schnorr von Carolsfeld. På denne tiden var Schwind venn av Franz Schubert, Franz von Schober, Leopold Kupelwieser og Franz Grillparzer.

Kunstner

I 1828 flyttet Schwind til München, etter råd av Peter Cornelius. Schwind fikk i oppdrag å dekorere veggene i biblioteket ved Ludwig I av Bayerns nye palass med scener fra Ludwig Tiecks poesi. Etter ytterlige oppdrag, blant annet utkast til scener fra Karl den stores liv til utsmykking av Hohenschwangau-borgen, ble Schwind en kjent kunstner.
I årene 1844 til 1847 var Schwind ved Städelschule i Frankfurt og i 1847 ble han professor ved Akademie der Bildenden Künste München. Han utførte flere dekorasjonsarbeider. Veggmalerier fra 1854/55 i den restaurerte Wartburg ved Eisenach hører til hans mest kjente verk, og var medvirkende til at han ble opphøyd i ridderstanden.
I 1866/67 arbeidet han med å dekorere det som senere fikk navnet «Schwind-foajéen» i det nybygde Wiener Hofoper. Operabygningens loggia har Schwind utstyrt med fresker som framstiller scener fra Mozarts opera Tryllefløyten, i foajéen har han malt scener fra andre komponisters verker. Schwinds sene verk, «Melusinen-Zyklus» ble fullført et halvt år etter hans død. Disse bildene var opprinnelig tiltenkt som utsmykning av et rundtempel, men er i utstilt i Österreichische Galerie Belvedere.
Humanetikk

Humanetikk eller human-etikk var den betegnelse Kristian Horn valgte på det etiske system og (etter hvert) livssyn som Human-Etisk Forbund ble dannet for å utvikle og formidle i en norsk sammenheng. Horn hentet sitt begrep om human-etikk fra den danske filosofen Harald Høffdings (1843–1931) hovedverk Etik fra 1887. Høffding var igjen inspirert av empirismen og utilitarismen (David Hume og John Stuart Mill), og vektla det såkalte «velferdsprinsippet» som grunnverdi.
Humanetikk kan ses som enten snevrere eller sammenfallende med livssynshumanisme, også kalt sekulær humanisme. I internasjonal sammenheng finnes ikke et tilsvarende uttrykk og til engelsk oversettes gjerne humanetikk med Humanism eller secular humanism.

Snever definisjon

Med utgangspunkt i en snever forståelse av humanetikk som grunnlaget for en etikk, vektlegges en rasjonell og menneskelig forankret etikk, altså en etikk som utvikler etiske posisjoner og standpunkter gjennom rasjonelle vurderinger og utledninger av den menneskelige erfaring. Humanetikken er også basert på oppfatningen om at det finnes en felles, allmenn moral/etikk. Dette kommer til uttrykk i de fellestrekk som kan ses i mange religiøse og etiske systemer. For eksempel var Kristian Horn opptatt av å vise hvor utbredt «den gylne regel» er i mange religioner: «Du skal gjøre mot andre det du vil andre skal gjøre mot deg», eller negativt formulert: «Du skal ikke gjøre mot andre det du ikke vil andre skal gjøre mot deg.»

Vid definisjon

Dersom man anlegger et videre perspektiv og ser humanetikken som et mer omfattende livssyn  hvor også andre elementer enn bare etikken vektlegges, blir selve benevnelsen mer problematisk. Uttrykket blir for snevert til å fange inn at et livssyn omfatter mer enn bare en etikk. Kristian Horn vurderte da også å kalle det ideologiske grunnlaget for Human-Etisk Forbund for humanisme, men valgte humanetikk fordi humanisme har en rekke andre betydninger.
Ikke minst dette er bakgrunnen for at Human-Etisk Forbund i dag i de fleste sammenhenger bruker benevnelsen «humanisme» for å understreke tilhørigheten til International Humanist and Ethical Union (IHEU). I denne sammenheng blir «humanetikk» også å forstå som synonymt med «humanisme». En konsekvens av dette er at på sitt landsmøte i 2005 vedtok Human-Etisk Forbund også å kalle alle sine seremonier for «humanistiske». Denne begrepsbruken har blitt kritisert både av human-etikere som Kjell Horn (sønn av Kristian Horn) og av kristne humanister som Dag Hareide, som er rektor for Norsk Humanistisk Akademi (Nansenskolen). Hareide mener humanismen er en strømning innen mange religioner og livssyn, og at «når begrepet humanisme skal brukes i Grunnloven og i skolens formålsparagraf, kan ikke HEF annektere ordet».
Alagoas

Geografi

Alagoas er dominert av lavland, hvor 90 % av delstaten ligger lavere enn 300 meter. Delstaten kan klimamessig deles inn i tre soner: Ved kysten finner et tropisk kystklima, lenger inn finner man en overgangssone som kalles agreste og lengst inne i landet finner man det halvtørre området sertão. Elva São Francisco er den nest største i Brasil, etter Amazonas.
Delstaten har tropisk klima.

Økonomi

Landbruket er en svært viktig inntektskilde i Alagoas, med sukkerrør som det viktigste enkeltproduktet. Andre produkter er kokosnøtter, ris samt kvegdrift. Industrien er hovedsakelig produksjon av sukker og alkohol. Turisme er en vekstnæring, der man spiller på tropisk klima og mange sandstrender.
Alagoas er blant Brasils fattigste delstater, statistisk sett, hvor 47 % av befolkningen har en gjennomsnittsinntekt på under R$ 125,-- (tilsvarende snaut kr. 400,--) pr. måned.

Historie

Den første omtale av det som i dag er Alagoas kjenner vi fra en ekspedisjon der Amerigo Vespucci var deltaker. I 1501 kom ekspedisjonen seilende sørover langs kysten, og de noterte da at de passerte São Francisco-elva. Området ble også utforsket av franskmenn før Portugal tok endelig kontroll, og begynte å anlegge plantasjer for sukkerrør.
Området ble også angrepet av nederlenderne i 1630, men sterk motstand gjorde at de ikke klarte å ta kontroll over området. Kolonimakten førte også en krig mot rømte slaver som hadde samlet seg i egne samfunn, quilombos, inne i landet. Etter en serie med angrep ble Quilombo des Palmares, den største quilomboen i Brasil, nedkjempet i 1694.
Som en følge av revolten i Pernambuco i 1817, ble Alagoas skilt ut fra Pernambuco senere samme år. Med oppdagelsen av mineraler lenger sør i Brasil samt etableringen av kaffeplantasjer, begynte en langsom men kontinuerlig nedgang i økonomien for delstaten.

Politikk

På begynnelsen av 1900-tallet begynte en tradisjon med oligarkier i Alagoas. Fremdeles kan man se spor etter denne tradisjonen i delstaten, hvor politikken styres av noen få.
Norges krigsseilerforbund (1951)

Norges krigsseilerforbund var en norsk forening som ivaretok interessene til norske krigsseilere fra andre verdenskrig. Forbundet ble stiftet i 1951 og eksisterte til omkring 1954.
Norges krigsseilerforbund ble etablert på bakgrunn av kampen om Nortraships hemmelige fond og spørsmålet om erstatning til norske krigsseilere. Stiftelsesmøtet fant sted i Oslo den 25. november 1951. Forbundet hadde 15 lokalforeninger. Det ga ut bladet Blåmyra.
Forbundet gikk i oppløsning etter at krigsseilerne tapte saken om Nortraships hemmelige fond i Høyesterett i 1954.
En ny organisasjon med samme navn ble grunnlagt i 1970.