Henri Winkelman

Før 1939

I Maastricht begynte Winkelman sin utdannelse ved Hogereburgerschool før han fortsatte ved det Kongelige Militære Akademi i Breda. Hans mål var å tjenestegjøre i Nederlandsk-India (dagens Indonesia) som offiser. Mens han fremdeles var under utdannelse, var han meget målrettet og ble stasjonert ved infanteriet som kadett-korporal. Winkelman var videre medlem av flere foreninger for kadetter, blant annet en skyte- og musikkforening. Etter at han hadde avsluttet grunnutdannelsen ble han utnevnt til løytnant i 1896. Deretter fortsatte han studiene ved den Høyere Krigsskolen i Den Haag og gikk gjennom ulike offisersgrader ved de ulike forsvarsgrenene uten problemer. 
Winkelman giftet seg med Arendin Jacomina Coert i 1902, som han etterhvert fikk to sønner og to døtre med. Fra 1909 til 1913, og deretter fra 1917 til 1924 var han stasjonert ved det nederlandske forsvarsdepartementets Generalstab. I 1913 ble han forfremmet til kaptein, ti år senere (i 1923) fulgte neste forfremmelse, denne gang til major og i 1931 til generalmajor og kommandant for 4. divisjon. Den siste forfremmelsen fulgte i 1934, da han fikk rangen generalløytnant. Samme år søkte og fikk han ærefull avskjed fra militæret etter at han måtte se seg slått av general Reijnders i striden om stillingen som stabssjef. Som pensjonert høyere offiser forble Winkelman på ulike måter aktiv innen Nederlands forsvar. To eksempler er at han var medlem i Forsvarets klagekomité (Defensie Commissie Bezwaarschriften) og rådgiver ved Philips fra 1938.

Utnevnt til øverstkommanderende

Etter at de internasjonale forholdene ble mer og mer anspent, bestemte Kabinet-De Geer II, uten tilstedeværelse av minister-president De Geer selv, å erklære generell mobilisering. Dette førte til et anstrengt forhold mellom forsvarsminister Dijxhoorn og general Reijnders, først og fremst med hensyn til strategiske spørsmål. General Reijnders og kabinettet ble, selv etter flere forsøk, ikke enige om hvilken strategi som skulle følges og generalen ble avskjediget. Etter kriseråd i kabinettet, foreslo den tidligere forsvarsministeren Van Dijk at Winkelman skulle overta etter Reijnders. En sen kveld i januar (datoen er ikke kjent) spurte kabinettet ham om han ville ta på seg stillingen som øverstkommanderende. Etter å ha tenkt over tilbudet en dag, kunne minister Dijxhoorn kunngjøre at Winkelman aksepterte tilbudet, og samme dag ble han utnevnt til øverstkommanderende for Nederlands Land- og Sjøstridskrefter sammen med en forfremmelse til general. Med fire sølvstjerner og kryssede marskalkstaver på kraven ankom Winkelman det generelle hovedkvarteret i den Haag 6. februar 1940.

De siste årene

Etter at Winkelman underskrev kapitulasjonen nektet han å samarbeide med okkupasjonsmakten, og han ble  tatt til fange 2. juli 1940. Han forble i tysk fangenskap under hele krigen. 1. oktober 1945 fikk han avskjed i nåde fra militæret samtidig som han ble tildelt en kongelig orden. 
General Henri Winkelman døde 27. desember 1952 i Soesterberg, og etter hans død ble en hærbase i Nunspeet omdøpt til «Generaal Winkelmankazerne» til minne om ham. I 1996 ble kasernen i Nunspeet lagt ned, og elleve år senere ble hærbasen i Harskamp oppkalt etter ham. Videre har Soesterberg oppkalt en gate etter ham.