Rolv Wesenlund

Karriere

I sin ungdom var han jazzmusiker (klarinett) og vant NM i jazz to ganger. Han ble engasjert som jazzjournalist for NRK med eget jazzmagasin, og var jazzspaltist i Dagbladet. Wesenlund ble kjent på TV allerede i 1960-årene med serien Og takk for det fra 1969. Der spilte han sketsjer sammen med Harald Heide-Steen jr. (duoen Wesensteen), Gunnar Haugan, Kirsti Sparboe og Kari Simonsen. I serien presenterte de sketsjene Supperådet, Hos tannlegen og Doble Fustasjeopphengsforkoplinger, som har blitt klassikere i norsk fjernsynshistorie. Serien ble utgitt som en bestselgende plate, og det ble også laget en svensk versjon som ble like populær som den norske. Wesenlund opptrådte også i den svenske underholdningsserien Publikfriarna (1968–1970) og i det svenske lystspillet Skärgårdsflirt i 1972. 
Fra 1964 var han revyforfatter og skuespiller med lengre engasjementer ved blant annet Chat Noir, ABC-Teatret, Oslo Nye Teater og Det Norske Teater. Med bakgrunn som skribent i flere aviser og som frilans-jazzmedarbeider i NRK, ble han i slutten av 1950-årene innspillingssjef hos Philips og hos Arne Bendiksen AS 1964–1965. Som innspillingssjef hos Philips var Wesenlund blant annet ansvarlig for den korte, tidlige satsingen i Bergen i 1960-årene, Bergen Beat. Dette var et forsøk på å lansere norske grupper innen sjangeren man den gang kalte «piggtrådmusikk». Han skrev også sangtekster, blant annet Twist it (1962). 
Fra 1966 var Wesenlund i en tid programsekretær i NRK. Sammen med andre unge, fremadstormende menn med stor entusiasme for det nye fjernsynsmediet (som Harald Heide-Steen jr, Harald Tusberg, Bengt Calmeyer og den svenske regissøren Bo Hermansson) etablerte han en opprørsk og, med datidens øyne, ganske bøllete type underholdning. I TV laget de Kunden har alltid rett, en parodi på samtidige TV-programmer, og i radioen de legendariske Telefonrøret og Hørerøret, som gjorde suksess på plate. På restaurant Cecil i Oslo hadde de i 1965 den nyskapende revyen Lysthuset, nå med Elsa Lystad og Karin Krog med på laget. Wesenlund var speaker i den snodige radioserien Radio Skagerak, som ble en populær LP på Triola. Hans mest markante tidlige kreasjon var Feriebiskop Fjertnes, med platen Feriebiskop Fjertnes slår til igjen som ble en bestselger i 1968. 
Wesenlund hadde en rekke hovedroller i ulike teateroppsetninger, som i Charlies Tante på Det norske teatret i 1994. Den var så populær at den ble flyttet til Chateau Neuf, oversatt til riksmål og filmatisert for TV. Han var Leopold i Sommer i Tyrol i Oslo, Århus og København, og i 1987 var han homofil dragartist i Jerry Hermans La Cage Aux Folles på Chateau Neuf.
Innen film hadde han hovedroller i kjente klassikere som Norske byggeklosser, Den siste Fleksnes, Bør Børson jr. og Mannen som ikke kunne le.
Rolv Wesenlund hadde også sitt eget talkshow (Wesenstund), som først gikk på Norsk TV1 og senere på TVNorge. I seinere år var Rolv Wesenlund en av frontfigurene for Seniorsaken.
I forbindelse med hans 60-årsdag i 1996 sendte NRK1 portrettprogrammet Rolv, som ble sett av over en million mennesker.
Rolv Wesenlunds siste opptreden var i adventskalenderen Den unge Fleksnes, som ble sendt på TVNorge julen 2010. Her spilte han Marve Fleksnes i drømmesekvenser mot den unge Fleksnes (spilt av Reidar Fredrik Frydenlund).
Rolv Wesenlund ble bisatt på statens bekostning den 29. august 2013. 
En posthum biografi skrevet av Per Haddal avslørte at Wesenlund slet med sceneskrekk og sosial angst gjennom karrieren.

Privatliv

Wesenlund bodde på Frogner terrasse i Oslo, men de siste årene bodde han også flere måneder i året i Cannes i Frankrike. Han var gift med Ruth og hadde tre barn; en av dem er skuespilleren Mette Wesenlund. Wesenlund var frimurer og hadde VI. grad da han døde.