Revolutionary Internationalist Movement

Revolutionary Internationalist Movement (vanlig forkortelse RIM) er en organisasjon av maoistiske kommunistpartier, som har som målsetting å opprette en ny kommunistisk internasjonale.
RIM blei formelt stifta på et møte i London i 1984.

RIMs politiske mål

RIMs erklærte mål er å organisere Et KOMINTERN av en ny type. KOMINTERN, forkortelse for DEN KOMMUNISTISKE INTERNASJONALEN, blei grunnlagt av Lenin i 1918 og oppløst av Stalin i 1943.
RIM-partiene ser seg sjøl som representanter for den virkelige maoismen i verden i dag.  De har en del politiske fellestrekk. Blant annet støtter de ikke bare Mao, men også den såkalte firerbanden leda av Maos siste kone Chiang Ching, og kulturrevolusjonen. De tar avstand fra alle kinesiske ledere etter Mao og hevder at Deng Xiaoping gjennomførte en kontrarevolusjon i Kina.
Dette betyr ikke at RIM-partiene er strengt lojale mot Maos meninger. (Mao var for eksempel motstander av å skape et nytt KOMINTERN, og han godtok aldri i sin levetid at noen kalte seg maoister.)
Heller ikke er alle maoistiske partier med. Det nest største maoistpartiet i 2006, Filippinenes Kommunistiske Parti, står utafor RIM. 
RIM representerer ei spesiell fløy blant maoistpartiene.
Flere av partiene har tendenser til enmannsledelse og persondyrking. (Dette fins i mange kommunistpartier, men mange vil også hevde at det er umarxistisk.) (For ei mulig innvirkning på Nepals Kommunistiske Parti (maoistisk), se avsnittet om partikampen våren 2005.)

RCP (USA) og Sendero Luminoso

Det sentrale partiet i RIM har hele tida vært det amerikanske Revolutionary Communist party, leda av Bob Avakian. Dette partiet har bare noen få hundre medlemmer, men det har eksistert siden 1970-tallet og har bl.a. samla en god del internasjonale kontakter.
RCP (USA) sørga for at RIM fra starten dreiv en intens kampanje for Perus Kommunistiske Parti (Røde Fane) (Partido Comunista Perúviano (Bandiera Roja)), mer kjent under det uformelle navnet Sendero Luminoso.) (Peru har så mange kommunistpartier med like navn at det er blitt vanlig å skille dem ved å henvise til navn på avis – i dette tilfellet var også avisnavnet brukt av flere partier, så derfor blei mottoet under tittelen til partiavisa brukt.)  
Sendero leda et blodig opprør som starta rundt 1980 og fikk stor oppslutning særlig i distriktet Ayacucho. Dette gjorde at Sendero Luminoso blei verdenskjent og dro mange andre mindre maoistiske grupper til RIM. 
Blant dem var partier med ei viss støtte bl.a. i India, Tyrkia og Nepal. I de fleste andre land hadde og har RIMs medlemsorganisasjoner ingen politisk betydning.

Senderos sammenbrudd og Maobadis framvekst

På 1990-tallet blei den sentrale partilederen i Sendero, Kamerat Gonzalo, arrestert. Opprøret blei slått ned, og bartiet brøyt i praksis sammen før 1995.
I februar 1996 starta NKP (Maobadi) sitt opprør i Nepal. (Dette partiet var ikke med i RIM fra starten. RIMs opprinnelige medlemsorganisasjon i Nepal var NKP (Masal) som ikke støtta opprøret, og blei ekskludert av RIM i 1998.)
RIM og RCP (USA) satsa nå isteden på å drive internasjonal propaganda for NKP(Maobadi) og opprøret i Nepal.
Kontakten mellom NKP(M), RCP i USA og RIM var i de første åra sterk. Li Ornesto, en journalist nært knytta til RCP, har vært en av de viktigste internasjonale publisistene for maoistopprøret i Nepal. Hun vandra til fots gjennom geriljaområdene sammen med NKP(M)s geriljasoldater på slutten av 1990-tallet, og skreiv ei bok om det som har blitt en viktig kilde til kunnskap om revolusjonen i Nepal.

Brudd mellom RIM og Nepals maoister?

I de siste åra har det oppstått motsetninger mellom NKP(M) og RIM (dvs. særlig RCP (USA).)
RCPs leder uttrykker nå indirekte at han er skeptisk mot sider ver NKP(M)s linje. Avakian har kritisert bl.a. forandlinger og å gå inn for flerpartivalg, noe som er ment som en kritikk av NKP(M)s ledere Prachanda. Baburam Bhattarai og deres forhandlingslinje.
Både RIM (som riktignok har liten offentlig propaganda) og RCP sjøl nevner nå bare kampen i Nepal sjelden, i motsetning til for få år siden da det blei framstilt som den viktigste revolusjonære kampen i verden.
NKP(M) har også nesten helt slutta å nevne RIM i sine engelskspråklige publikasjoner.
NKP har støtta en ny internasjonal solidaritetsorganisasjon som den kanaliserer sitt internasjonale kontaktarbeid gjennom: World People's Resistance Movement (WPRM). I WPRM, som særlig er aktiv i India og Europa, deltar både RIM-tilhengere og nepalere og andre som ikke støtter RIM. Organisasjonen har ingen synlig avdeling i USA, noe som vel betyr at den ikke har støtte av RCP (USA).

Har RIM et liv etter Maobadi?

RIM har bygd sin propaganda på at organisasjonen angivelig representerer og leder de politisk mest framskredne revolusjonære kampene i den 3. verden.
Nepaleserne er RIMS overlegent største internasjonale superstjerne. Hvis NKP(Maobadi) forlater RIM, ville det bety et knusende prestisjenederlag. 
Flere av de betydeligste partiene som står i eller nær RIM, bl.a. det nye Indias kommunistparti (maoistene) (som ikke er med i RIM, men en av partnerne som danna det var med i RIM), de fleste andre maoistpartiene på det indiske subkontinent, og et parti i Tyrkia, har opp til nylig også stått ganske nær NKP (Maobadi).
Disse partiene har i virkeligheta utforma politikken sin sjøl, og «ledelse» av dem fra RIMs side har vært reint hypotetisk. Men skulle de bryte med RIM (eller skape et brudd innafor RIM) vil det som er igjen mest være helt ubetydelige venstreekstreme sekter i den rike verden, uten troverdighet blant større revolusjonære bevegelser i fattige land.
Derfor vil nok ledelsen i RIM (i praksis RCP (USA) og partiets leder Avakian) i det lengste unngå å  fremme eventuell kritikk offentlig.
Men motsetningene er nå ganske godt kjent, og det er vanskelig å forstå hvordan RIM kan fortsette over lengre tid som om ingen ting har hendt.