google/wiki40b huggingface dataset:
Mineralsamling

Mineralsamling er en hobby som går ut på å samle, ordne og studere mineralprøver. Det finnes flere retninger innen mineralsamling, fra samling av vakre prøver og smykkesteiner, til samling av på en mer systematisk og vitenskapelig måte. Nærbeslektede områder er samling av meteoritter, bergarter og fossil.
Hobbyen er særlig populær i USA, hvor samlerne blir kalt rockhounds, men er blitt stadig mer populær, også i Europa.Hvert år blir det holdt mange mineralmesser, blant annet i Tuscon og Denver i USA og München i Tyskland. Flere land gir ut tidsskrifter, både av amatører og profesjonelle forlag. De vakreste eksemplarene av noen mineral kan gå for skyhøye priser, og mineral er derfor blitt en handelsvare. Siden dette skaper en del utplyndring av forekomster, som har gjort skade for både forskningen og grunneierne, er en del forekomster blitte vernene ved freding.
Norske Amatørgeologers Sammenslutning (NAGS) besto i 2006 av 36 lokale foreninger og ga ut tidsskriftet Stein, som kommer ut en gang i kvartalet.
Alan Woods

Bakgrunn

Han ble født inn i et arbeiderklassehjem med sterke kommunistiske tradisjoner. Da han var 16 ble han medlem i Young Socialists, Labours ungdomsorganisasjon, og ble marxist. Han ble snart medlem i Militant-tendensen i Labour. Han studerte russisk ved universitetet i Sussex og senere i Sofia i Bulgaria og ved Moskvas Statsuniversitet. Han, hans kone og to små døtre flyttet til Spania på begynnelsen av 1970-tallet der han deltok i striden mot Franco-regimet. Han snakker flere språket, deriblant italiensk, spansk, fransk, tysk og russisk.

Splittelse i Militant-tendensen

På det tidlige 1990-tall ble Woods og hans mentor Ted Grant ekskludert fra Militant-tendensen og dets internasjonale paraplyorganisasjon, Committee for a Workers' International, på grunn av at de beskyldte organisasjonen for venstravvik etter at det ble besluttet at den skulle kutte båndene til Labour. Grant og Woods og deres tilhengere dannet så «Committee for a Marxist International» i 1992, som siden ble til Den Internasjonale Marxistiske Tendens. Samtidig fortsatte de å være aktive i Labour.
Kunst-o-meter

Kunst-o-meter er et digitalt formidlingsprosjekt på Stavanger kunstmuseum, som startet i 2012. Prosjektet tar utgangspunkt i videoinstallasjonen Tristan’s Ascension (The Sound of a Mountain Under a Waterfall), av den amerikanske kunstneren Bill Viola, som vises permanent på Stavanger kunstmuseum. Kunst-o-meter er en digital fotoboks som registrerer publikums kunstopplevelser på film.
Kunst-o-meter er produsert i samarbeid med produksjonsselskapet Jazzmontør og ble støttet av Norsk kulturråd.
Oresigdvinge

Utseende

En middelsstor (vingespenn 30 – 39 mm), slank sommerfugl med markert sigdformede forvinger. Den kan kjennes på at begge vingepar er brunrøde på farge. Antennene er fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. Begge vingepar er brunrøde med fire smale, mørke siksak-tverrlinjer, dessuten en kraftigere linje som løper fra forvingespissen til forvingens bakkant litt innefor bakhjørnet og fortsetter over bakvingen. Forvingen har to mørke flekker nær fremkanten, bakvingen to små flekker rundt midten. Larven har noen korte, stive børster.

Levevis

Oresigdvingen er knyttet til or (Alnus spp.), som er larvenes næringsplante. Den flyr i rene oreskoger og løvskoger med innslag av or. På Sørlandet og i Rogaland har den to generasjoner hver sommer, i mai-juni og i juli-august. Lenger nord har den bare en generasjon, i juni – juli. De voksne sommerfuglene flyr om natten og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Oresigdvingen finnes i Europa og videre østover til Korea og Japan. I Norge er den mest å finne på Vestlandet, fra Vest-Agder i sør til Nordmøre i nord, men den er også funnet i Vestfold og Aust-Agder.
Buster Brown

Buster Brown var en amerikansk tegneserie som ble skapt av tegneren Richard F. Outcault (1863–1928) og lansert i avisa New York Herald 4. mai 1902. Serien handlet om rampegutten Buster Brown og Tige, bulldogen hans. Gutten, som skal ha fått navn etter den daværende barnestjernen Buster Keaton, holdt til i et overklassestrøk og ble tegnet med blond pasjefrisyre, vid hatt og pen drakt med knebukser og stor sløyfe omtrent som Lille Lord Fauntleroy. R. F. Outcault hadde tidligere skapt seriefiguren The Yellow Kid, men gjorde enda større suksess med Buster Brown, som fortsatte fram til midt på 1920-tallet. Outcault lisensierte også navnet og skikkelsen til bruk som varemerke og reklamefigur for å selge en rekke handelsprodukter, ikke minst Buster Brown shoes fra Brown Shoe Company.
Jinshantun

Jinshantun (金山屯区) er et bydistrikt i byprefekturet Yichun i den kinesiske provins Heilongjiang . Det har et areal på 1 850 km² og teller 47 777 innbyggere (2004).
Nils Larsen (kaptein)

Utmerkelser

Larsen mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1931 for sin innsats på Norvegia-ekspedisjonene.
Nils Larsenfjellet i Dronning Maud Land, Mount Nils i Enderby Land og Nils Larsenbreen på Peter I Øy er oppkalt etter ham.
Hjortetrøffel

Hjortetrøffel (Tuber rufum) er en type trøffel fra Nord-Europa, og den vanligste arten som finnes i Norge. Hjortetrøffel blir normalt 1-3,5 cm i diameter.  Formen er kuleformet eller uregelmessig som en potet. Kjernen er hard og skallet læraktig.
En myte om hjortetrøffel, er at den kan brukes som et afrodisiakum.
Jameson

Jameson er en irsk blended whisky som har vært produsert siden 1780. Destilleriet var opprinnelig i Dublin som ett av 6. Da John Jameson kjøpte det i 1880, var produksjonen om lag 30 000 gallons per år, noe som økte til over en million allerede før århundreskiftet. Destilleriet er i dag en del av drikkevareselskapet Pernod Ricard, men lager fortsatt whiskey etter samme retningslinjer som fra starten. Malting og gjæring foregår fortsatt i Dublin, mens destillasjonsverket er flyttet til Cork. Jamesons har fortsatt en policy på at alle ledd av produksjonen fra korn til flaske skal være innen firmaet.
Bygg blir dyrket i umiddelbar nærhet, og blir dels maltet og dels gjæret i grønn tilstand. Satsen blir brent tre ganger i typisk irske pure pot stills, noe som tilsammen gir en egen smak etter fatlagringen.
Jameson er den mest solgte whiskeyen med mer enn 22 millioner flasker i året.
Coeini

Utseende

Store, robuste sommerfugler (vingespenn 80–100 mm). De to eller tre slektene er noe ulike. De to Historis-artene er brunrøde og svarte med sigdformede forvinger, vingenes underside ligner et vissent blad. Slekten Baeotus ligner til forveksling den afrikanske slekten Charaxes (Charaxinae), men er ikke i nær slekt med denne. De har sterke farger både på over- og undersiden , og bakvingen ender i tre tynne stjerter. Pycina zamba ligner en stor admiralsommerfugl (slekten Vanessa) og bør muligens heller plasseres i Nymphalini.

Levevis

Disse sommerfuglene drikker ofte fra råtnende frukt. Pycina zamba lever i trekronene og er aktiv morgen og kveld.

Utbredelse

Historis odius finnes fra det sørlige USA i nord til Argentina i sør, mens H. acheronta har en litt mer begrenset utbredelse fra Mexico til Brasil. Begge artene finnes også i Vest-India. Slekten Baeotus (ca. fire arter) finnes bare i et begrenset område mellom Colombia og den vestre delen av Amazonasregnskogen. Pycina zamba forekommer fra Colombia til Peru.
Ob (by)

Ob (russisk: Обь) er en by i Novosibirsk oblast i Russland. Byen ligger rundt 15 km vest for Novosibirsk. Innbyggertall: 24 860 (est. 2006), 24 567 (folketelling 2002).
Landsbyen Tolmatsjovo ble grunnlagt i 1850, nær stedet hvor dagens by ligger. Mot slutten av 1800-tallet ble det i forbindelse med byggingen av den transsibirske jernbanen opprettet en bosetning med samme navn ved jernbanestasjonen. Navnet ble i 1934 endret til Ob (oppkalt etter elva Ob, som dog ligger rundt 10 km øst for byen). I 1947 fikk den status som bymessig bosetning, og bystatus ble innvilget i 1969.
Tolmatsjovo lufthavn, som ble satt i drift i 1957, ligger like nordvest for byens sentrum.
De Grolsch Veste

Historie

De Grolsch Veste erstattet gamle Diekman Stadion som FC Twentes hjemmebane den 22. mars 1998. Det hadde lenge vært diskusjoner om en det skulle bygges et ny stadion, eller om en skulle renovere det gamle. Argumentene var at klubben hadde en økende supporterskare, og at Diekman Stadion hadde en svært ugunstig geografisk plassering.
Kostnaden til den nye arenaen ble anslått å være rundt 33 millioner NLG og tok fjorten måneder å fullføre, med første spadetak den 31. januar 1997. På grunn av stram økonomi, ble utformingen av stadion slik at fremtidige utvidelser kan være mulig uten at det er nødvendig å rive tribunene. 
Den første kampen på arenaen ble spilt den 10. mai 1998, en kamp hjemmelaget vant 3-0 mot PSV Eindhoven. 
1. oktober 2006 ble stadion oppdatert med to store storskjermer. 
I mai 2008 fikk arenaen sitt nåværende navn, etter at det nederlandske bryggeriet Grolsch gikk inn som navnesponsor. Ordet Veste betyr festning, og kommer fra en tidligere by hvor Grolsch først ble brygget.

Utvidelse

I 2006 ble det lagt fram planer for å utvide stadion til 24 000 sitteplasser. Utvidelsen startet i januar 2008, og ble avsluttet i september samme år.
Klubben satser på å starte en ny del av utvidelsen av stadion i mai 2010. Den skal etter byggingen ha 30 000 sitteplasser, og skal stå ferdig september 2010. 
Dette er imidlertid ikke slutten på utbyggingen da klubben har uttalt at stadion vil ha en større kapasitet i fremtiden, og vil være sentral i Nederland/Belgias søknad om å få arrangere VM i fotball 2018.

Tak-kollaps

Torsdag 7. juli 2011 kollapset noe av det nybygde taket over en del av tribunen på en av stadionets kortsider. NOS rapporterte da om et dødsfall og et titalls skadde. Ifølge tilskuere falt først videoskjermen ned, før takkonstruksjonen kollapset som et korthus.
Acámbaro-figurer

Acámbaro-figurer (på spansk figuras de Acámbaro) er over 32 000 små keramikkfigurer som første gang skal ha blitt funnet av den tysk-meksikanske hobbyarkeologen Waldemar Julsrud (1875–1964) i kommunen Acámbaro i delstaten Guanajuato i Mexico i juli 1944. Julsrud og hjelperne hans hevdet at figurene var førkolumbiske kulturgjenstander som forestilte ulike stiliserte dinosaurer og merkelige dyr, altså out-of-place artifacts, «malplasserte kulturgjenstander» som bryter med etablerte vitenskapelige teorier. Verken arkeologer eller paleontologer anser figurene for å være ekte historiske artefakter. Det enorme antallet feilfrie funn tyder tvertimot på at figurene er laget i moderne tid som en bløff. Overflater og materialer virker åpenbart nye, utformingen er tildels i moderne stil, og bønder skal dessuten ha fått betalt for nye figurer de angivelig fant. Flere bibeltro kreasjonister mener likevel at  Acámbaro-figurene er bevis for at jorda bare er seks tusen år gammel slik Bibelen påstår, og at mennesker og dinosaurer har levd sammen før syndfloden utslettet dem. Etter å ha vært gjemt bort fra publikum i flere år, er mange av leirefigurene i dag utstilt i Museo Waldemar Julsrud i Acámbaro.
Zaporizjzja oblast

Historie

Oblastet ble dannet som del av den ukrainske SSR den 10. januar 1939.
Territoriet kom under Den gylne hordes herredømme etter at Kievriket falt. Steppene hinsides elven Dnepr ble så regjert av Krimkhanatet, fra  1445. Fra 1400-tallet til 1700-tallet var de nordlige deler av området underlagt Zaporizjia Sitsj – en selvstyrt kosakkisk militærrepublikk.
Sukkur

Administrasjon

Byen Sukkur er hovedstaden i Sukkur Divisjon og også adelings-og distrikt-hovedkvarteret. Tehsils (Talukas) og inneholder mange Union council.
Yugurer

Yugurer (egentlig Sarı Yoğur «gule uighurer» 裕固族, Yùgùzú) er navnet på en av de minste av de 55 offisielt anerkjente etniske minoriteter i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 utgjør de 13 719 personer. De lever først og fremst i det autonome fylket Sunan Yugur (肃南裕固族自治县), som ligger under Zhangye i provinsen Gansu.
Det tales tre språk blant yugurene. Om lag en tredel av dem taler østyugurisk, også kalt engger. Dette er et mongolsk språk). En tredjedel taler vestyugurisk, også kalt yohur. Det er et tyrkisk språk). Den siste tredjeparten taler kinesisk, som også er kommunikasjonsspråket mellom øst- og vestyugurene, ettersom de færreste av dem behersker begge de språkene. Høyere lamaer og enkelte dannede yugur behersker i tillegg tibetansk.
Vestyugurene er for det meste buddhister, men ellers er de for det meste shamanister.
Macropidonia

Utseende

En middelsstor, avlang, svart trebukk med blåfiolett metallglans, pronotum rødt. Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre". Beina er middels lange og slanke.

Levevis

De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Arten lever i Kina (Jilin) og Japan.
Fylkesvei 3024

Fylkesvei 3024 går på Verningen i Larvik kommune. Veien er 261 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  Fylkesvei 202.
Hayesiana

Utseende

Middelsstore (vingespenn 60-80 millimeter) svermere.
De to artene ser noe ulike ut, men begge er nokså oppsiktsvekkende. H. farintaenia er dypt jadegrønn når den er nyklekt, men fargen falmer etter hvert til brunt. Forvingen har et metallisk blåaktig tverrbånd i ytre del og en liten flekk av samme farge ved roten, dessuten en gulhvit flekk ved vingespissen.
H. triopus har en mye kortere og kraftigere kropp, med hvite striper på thorax. Bakkroppen har et skarpt rosa tverrbånd som er avbrutt i midten. Forvingen er ganske smal, brun med brunsvarte, litt diffuse tverrlinjer og en stor, omtrent kvadratisk, snøhvit flekk omtrent halvveis ute i vingen. Bakvingen er brunsvart med en snøhvit flekk ved forkanten og et smalt, rosa felt ved bakhjørnet.

Levevis

De voksne svermerne er dagaktive.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, mest i det sørlige Kina.
Mimikry

Mimikry, beskyttelseslikhet eller vernelikhet, er at en plante eller et dyr (kopien) etterligner eller ligner en annen organisme (modellen). Likheten kan være utseende, farger, lydbilde, lukt, oppførsel og/eller andre egenskaper. Mest kjent – og først bekrevet vitenskapelig – er tilfeller hvor forsvarsløse eller sårbare organismer oppnår en fordel ved å se ut som en predator eller farlige, giftige eller iallfall uspiselige organismer. I dyreriket finnes mimikry særlig blant insekter, men mange tilfeller kjennes også i andre dyregrupper. Hos planter er orkidéer mest kjent for mimikry.
En mimetisk art eller organisme er en plante- eller dyreart som har utvikla seg til å likne på en ikke-beslekta art ved at den drar fordeler av likskapen. Som oftest har mimetiske arter utvikla seg til å likne på arter som enten er giftige, uspiselige eller farlige. Et eksempel på mimetiske arter er de mange artene av blomsterfluer som likner på veps, og som derfor i stor grad unngår å bli tatt av fugler. Også maur har mange etterlignere.
Teorien om organismers mimikry ble satt fram i 1862 av den britiske naturforskeren Henry Walter Bates. Under arbeide med å klassifisere sommerfugler fra skogområder i Brasil fant han at arter som tydelig ikke var i nær slekt lignet hverandre. Han oppdaget også at den ene var giftig å spise, mens den andre var harmløs eller ufarlig. Ut i fra dette trakk han teorien om at den spiselige hadde fordeler av å ligne den giftige. Bates' teori ble brukt som illustrasjon for Charles Darwins teori om naturlig utvalg, lansert i 1859. Senere har en oppdaget en rekke former for mimikry.

Müllersk mimikry

Müllersk mimikry (etter den tysk-brasilianske biologen Fritz Müller) er når to uspiselige arter utvikler lignende utseende (konvergent evolusjon), der begge drar nytte av å ligne på den andre. Overgangene mellom batesisk og müllersk mimikry er glidende, for mange arter er delvis uspiselige. De røde, gule og svarte dagsommerfuglene i gruppen Acraeini og Heliconiini tar opp giftstoffer fra plantene de lever på, og er giftige eller uspiselige. Dette skjer når de som larver spiser av planten, men av og til også fra andre kilder. De har utviklet spesielle, ofte svarte og røde eller gule, fargemønstre som signaliserer at de er giftige (varselfarge). Men sommerfugler fra andre slekter fra flere ulike grupper har etterlignet dette mønsteret i den grad at selv eksperter ofte tar feil av dem. Dette kalles mimikrykomplekser.

Gilbertinsk mimikry

Denne formen for mimikry er oppkalt etter økologen Lawrence E. Gilbert og er beskrevet fra giftige pasjonsblomster (jf. müllersk mimikry). Larvene til sommerfugler av slekten Heliconius kan spise bladene fordi de har enzymer som bryter ned giften. Plantene har imidlertid utviklet utvekster som ligner på klekkeferdige Heliconius-egg. Disse falske eggene frastøter eggleggende hunner, kanskje fordi larvene er kannibaler.
Ciudad Juárez

Næringsliv

Ciudad Juárez er preget av nærheten til USA. Ikke mindre enn 17 industriparker er tettpakket med industribedrifter som produserer ferdigvarer for det nordamerikanske markedet. Disse såkalte «maquiladoras» tiltrekker seg arbeidskraft fra hele Mexico, og da spesielt fra de fattigere strøkene i Sør-Mexico, og bidrar sterkt til landets eksportbalanse. Byens økonomi er den femte største i landet, etter Mexico by, Guadalajara, Monterrey og Puebla. Grenseovergangen til El Paso er en av verdens største. Også turismen spiller en stor rolle, og da spesielt dagsturismen fra USA. De nordamerikanske gjestene er først og fremst interessert i billigere medikamenter, tannlegebehandling og suvenirhandel. Arbeidsledigheten er den laveste i Mexico, med mindre enn 1%.

Ciudad Juárez-drapene

Ciudad Juárez er også kjent for en dyster kriminalsak. I perioden fra 1993 har nesten 800 unge kvinner blitt drept av flere massemordere i Ciudad Juárez. Ofrene er typisk unge kvinner som jobber på fabrikk i Ciudad Juárez, og som ikke har noen nær familie eller slekt rundt seg. Mange av dem ble voldtatt. 3000 kvinner er fortsatt savnet. Etterforskningen har gått svært tregt og de fleste av sakene er forstatt uoppklarte, noe som har fremkalt beskyldninger om korrupsjon.
Öppna landskap

«Öppna landskap» er en sommersang på svensk fra 1982. Melodi og tekst er skrevet av Ulf Lundell. Den ble utgitt på LP-platen Kär och galen i 1982. og har kommet til å bli én av Lundells mest kjente sanger.
Den har blitt omtalt som «Sveriges uoffisielle nasjonalsang», og enkelte ville på 1980-tallet gjøre den til offisiell svensk nasjonalsang. I likhet med de to versene som synges av «Du gamla, du fria» mangler den også navnet Sverige i teksten. Sangen handler om å bo på et nydelig sted nær sjøen.
Lars August Lundhs (1838–1916) vårsang «Hör hur västanvinden susar» er opprinnelse till Ulf Lundells velkjente sang; de to sangene har omtrent samme innledning.
En coverversjon med Ultima Thule ble utgitt i 1994.
Sangen er også utgitt i en versjon med Curt Haagers på albumet En spännande dag för Josefine (1982), og med Simons på albumet Novelty Accordion.
Sangen blir av og til kritisert, fordi den delvis handler om hjemmebrent sprit, da én av tekstlinjene lyder: «Där bränner jag mitt brännvin själv och kryddar med johannesört».

Norsk versjon

Per Johan Skjærstad har skrevet en norsk tekst. Den bærer tittelen «Åpne landskap».

Listeplassering

Versjonen til Ultima Thule kom på den svenske singlelisten 18. februar 1994, lå der i åtte uker og som nummer fire i én uke.
Vindfløy

Vindfløy er et enkelt instrument som viser vindretningen. Vanligvis er en vindfløy utført som en usymmetrisk figur som kan dreie seg om en vertikal akse. Figurens tyngdepunkt er normalt sammenfallende med omdreiningsaksen. Derved vil ikke vindføyen påvirkes om aksen avviker noe fra vertikal. Figurens areal er imidlertid utført slik at det er større på den ene siden, den «tyngste» siden. Dermed vil denne siden svinge fra vinden. Ofte er det til fløystangen festet et kors eller en sirkel med angivelse av himmelretninger. En moderne form for vindføy, Vindex, formet som en (liten) pil med (stor) styrefjær, brukes på seilfartøyer. Moderne vindfløyer kan også fjernavleses.
For seilskip i havn var vindretningen avgjørende for seilas ut av havna. Derfor var det i seilskipenes tid en mast med vindfløy, plassert høyt i terrenget og godt synlig fra havna. Flere slike er bevart, bl.a. i Mandal og Skudeneshavn. Stedsnavn forteller om plasseringen av vindfløyer i eldre tid; en høyde eller ås som kalles Fløyen (i Bergen), Fløya (i Kristiansund), Fløyheia (i Arendal) og liknende. 
Vindfløyen på Fløyen i Bergen er nevnt i Absalon Pederssøn Beyers dagboknedtegnelser fra ca. 1560.
Også kirker og andre bygninger kan ha vindfløy montert på taket eller på et tårn. I et gårdstun var det gjerne stabburet som ble utstyrt med vindfløy. 
Vindfløyer på bygninger kunne ofte være utformet som en hane, og den kalles da gjerne en værhane. 
På flyplasser, der meteorologiske observasjoner er viktige, brukes i dag vindfløyer i form av vindpølser, laget av tekstilt materiale.
Kibbo Kift

Kibbo Kift (keltisk for «tegn på styrke»), eller egentlig The Kindred of the Kibbo Kift, forkorta KKK, var en organisasjon i Storbritannia som ville skape verdensfred og styrke personlig moral gjennom friluftsliv, håndverk og disiplin. Grupperinga blei danna av den karismatiske kunstneren og forfatteren John Douglas Hargrave (1894–1982) i 1920 og varte til 1935.

Historikk

Naturentusiasten, avistegneren og healeren John Hargrave hadde bakgrunn som kveker og leder i speiderbevegelsen. Da Hargrave mente at lord Baden-Powells guttespeidere hadde blitt for militaristiske etter første verdenskrig, blei han stengt ute fra bevegelsen. Isteden oppretta han Kibbo Kift sammen med flere sympatisører. Den nye speiderorganisasjonen var et pasifistisk alternativ som arrangerte opptogliknende utflukter inspirert av gammel mytologi og moderne utopier. 
Kibbo Kift-medlemmer på tur fikk fantasinavn og iførte seg spesielle drakter. De brukte utskårne vandringsstaver og bar symbolprydde faner som var utforma i ei blanding av middelaldersk og moderne estetikk. Der deltakerne slo leir, satte de opp telt som de hadde sydd og dekorert sjøl, og de foretok ulike øvelser og magiske seremonier. 
Kibbo Kift blir ofte betegna som en ungdomsorganisasjon for både gutter og jenter, men det var også åpent for voksne menn og kvinner. Bevegelsen hadde på det meste omkring tusen medlemmer.
I 1931–32 erstatta Hargrave Kibbo Kift med Hargrave's Green Shirt Movement for Social Credit, en ny bevegelse der noen av medlemmene fra KKK fortsatte videre som Green Shirts. «Grønnskjortene» fulgte de økonomiske og politiske ideene i Social Credit, en distributistisk ideologi formulert av den skotske ingeniøren Clifford Hugh Douglas i 1924 som blant annet ønska individuell sjølutvikling. I 1935 skifta bevegelsen navn til the Social Credit Party of Great Britain and Northern Ireland. Hargraves syndikalistiske parti blei lagt ned i 1951.

Kilder

Denne artikkelen bygger på omtalen i Wikipedia på engelsk 14. juni 2019.
Philip Schjetlein

Career

Schjetlein studerte musikk ved jazzlinja på Trondheim musikkonservatorium, NTNU (2009). Sammen med studiekammerater initierte han sine egene Philip Schjetlein Quartet/Trio, med Adrian Waade (fiolin, ikke i trioen), Fredrik Luhr Dietrichson (kontrabass) og Hans Hulbækmo (trommer), og spilte i Studio Sokrates med programledere Knut Borge, filosof Elin Svenneby og Lars Nilsen NRK. Together with Wade he also collaborates in the quartet Wade/Schjetlein/Sundland/Nørstebø.
Andy Polo

Landslaget

Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Statens Arkiver

Statens Arkiver er navnet på de statlige arkivene i Danmark, og er en institusjon under Kulturministeriet. Statens Arkiver består av syv arkiver: Rigsarkivet i København, Landsarkivet for Fyn, Landsarkivet for Nørrejylland, Landsarkivet for Sønderjylland, Erhvervsarkivet i Århus og Dansk Data Arkiv i Odense. Riksarkivaren, som er leder for Rigsarkivet, er også øverste sjef for Statens Arkiver.
Statens Arkivers formål er å samle inn og oppbevare historiske kilder og gjøre dem tilgjengelige for offentligheten.