google/wiki40b huggingface dataset:
St. Svithuns skrin

St. Svithuns skrin var relikvieskrinene til St. Svithun i Winchester og Stavanger domkirke.

St. Svithuns skrin i Winchester

Da Svithun av Winchester døde den 2. juli i år 862 ble han begravet ved katedralen i Winchester. Da en ny kirke ble reist hundre år senere, fikk hans jordiske levninger plass i et gyllent skrin 15. juli 971, og pilegrimer strømmet til Winchester for å be om sankt Svithun forbønn. I år 1093 ble det gylne skrinet overført til den katedralen som ble innviet det året. Dette skrinet ble ødelagt under den engelske reformasjonen.

St. Svithuns skrin i Stavanger

Stavanger domkirke ble påbegynt omkring år 1100 og ferdigbygget omkring år 1150. Domkirken hadde et armbein fra biskop Svithun som trolig lå i et skrin på høyalteret. Det er ikke kilder til hvem kirken opprinnelig ble vigslet til, men noen mener at det kan ha vært til treenigheten og andre sankt Svithun. Fra 1200-tallet og framover til reformasjonen var Svithun den viktigste helgenen.
Muligens fikk kirken armbeinet da den ble innviet.  Vi kjenner bare til  at sankt Svithuns helgenskrin i Winchester ble åpnet i kong Knut den mektiges tid, og siden i 1086 og 1150. Hvilket tidspunkt armbeinet ble tatt ut av helgenskrin og brakt til Stavanger kan en i dag bare gjette seg til. Det finnes ikke skriftlige kilder som knyttet sankt Svithun til Stavanger før i 1204. Christopher Hohler mente i 1965 at relikvien må kommet til Stavanger før 1066, Elbjørg Haug mente i 2005 det var i kong Knuts kongeperiode og Knut Helle mente i 2008 at det kunne være så sent som i 1150. Har relikvien kommet før år 1100 har den trolig tilhørt den trekirken som sto der Domkirken står nå.
Reformasjonen i 1537 førte til at mange gjenstander, relikvier og inventar med katolsk tilknytning ble ødelagt. St.Svithuns skrin ble trolig smeltet om i København.
ARA «Veinticinco de Mayo» (1929)

Beskrivelse

ARA «Veinticinco de Mayo» var av klassen med samme navn som ved siden av ARA «Veinticinco de Mayo» bestod av søsterskipet ARA «Almirante Brown». Begge skipene ble bygget i Italia, noe de bar preg av til tross for store forskjeller fra samtidige italienske kryssere.
Hovedbestykningen bestod av seks 7,5" kanoner plassert parvis i tre tårn, to foran og et på akterdekket. Disse kanonene hadde en rekkevidde på opptil 27 300 m. Sekundærbestykningen var seks 2×4" kanoner som også kunne brukes for luftvern. I tillegg førte hun to triple torpedorør og tolv 21" torpedoer.
Hun hadde opprinnelig katapulten på fordekket og en hangar under dekk med plass for to fly. Hangaren ble ombygd til andre formål i 1937 og i 1939 fikk hun en ny katapult midtskips i stedet. Hun opererte to, disse var opprinnelig av typen Vought O2U Corsair, men ble senere erstattet i kronologisk rekkefølge av Grumman G-5, Supermarine Walrus og Grumman J2F Duck.

Operativ historie

ARA «Veinticinco de Mayo» tilbrakte det meste av sin tjenestetid på øvelsestokt og flåtebesøk. Men under den spanske borgerkrigen ble hun sendt til Alicante, hvor hun lå fra 22. august 1936 til desember, for å ivareta sikkerheten og interessene til argentinske statsborgere.
I 1959 fikk hun status som reserve, og 24. mars 1960 ble hun tatt ut av tjeneste. Hun ble solgt til opphugging i 1962.
Seokia pratti

Utseende

En stor og kraftig sommerfugl. Oversiden er mørkbrun med små, røde og hvite flekker. Undersiden har et livlig rutemønster i svart, hvitt og rødt.

Levevis

Larvene lever på furuslekten (Pinus), arten er dermed en av meget få dagsommerfugler som har larver på bartrær.

Utbredelse

Arten er utbredt i den sentrale og vestlige Kina.
Archidike

Archidike (også gjengitt som Archidice, gresk αρχιδικη) var en kjent hetære (prostituert) fra den greske byen Naukratis i Egypt i antikken.
Hennes berømmelse spredte seg over hele Hellas, og det ble anmerket av greske historikeren Herodot og av Claudius Aelianus. Herodot hevder at Archidice «ble et notorisk emne i sanger over hele Hellas» og hun er den ene av kun to hetærer som han nevner ved navn i forbindelse med denne profesjonen (den andre var Rhodopis)
Archidike hadde et rykte for å være arrogant og eiesyk og for å ha krevd høye priser for sine tjenester. En anekdote fortalt om henne er om en ung egypter som ble heftig forelsket i henne. Han tilbød henne alle sine eiendeler for en eneste natt med kjærlighet, men Archidike avviste hans tilbud. Han ba da kjærlighetsgudinnen om å gi ham i en drøm hva Archidike ikke ville gi ham i våken tilstand. Bønnen be besvart, men da Archidike fikk høre om dette fikk den unge mannen arrestert, dratt framfor dommeren og hvor hun krevde at han skulle betale henne for at hun hadde deltatt i hans drøm. Dommeren besluttet at Archidike skulle be til kjærlighetsgudinnen for en drøm om sølv som betaling for den fiktive kjærlighetsnatten.
Judo under Stillehavslekene 1995

Judo under Stillehavslekene  1995. Judo var en av flere sporter som var med i de tiende stillehavslekene som ble arrangert i Papeete i Fransk Polynesia i perioden 25. august til 5. september 1995. Det var sjuende gangen som judo var med på programmet under stillehavslekene. Det ble konkurrert i ni klasser for menn og ni for kvinner. Ny-Caledonia ble beste nasjon med femten gullmedaljer foran Fiji med to.
Alcina (Orlando furioso)

Alcina er en fiktiv skikkelse om opptrer i det episke dikt Orlando Furioso av Ludovico Ariosto.

Orlando furioso

Alcina er en av de tre søstre, som alle er feer. De to andre er Morgana og Logistilla. Av de tre er det bare den sistnevnte - Logistilla - som er en god fe. De tre søstrene holder til på en øy utenfor Herkules' søyler.
Alcina ligner på mange måter trollkvinnen Circe i Odysseen, som forvandler de elskere hun ikke lenger er fornøyd med til dyr eller planter. Slik er det Alina forvandler Astolfo til myrte tidlig i Orlando Furioso. Men Ruggiero redder Astolfo (som også mottar hjelp av Logistilla). Men så blir han selv trollbundet av Alcina. Hun som egentlig er gammel, stygg og tannløs, klarer ved hjelp av sin magi å fremstå for Ruggiero som en ung og særdeles henrivende kvinne.
Men Ruggiero endelig klarer å flykte, med hjelp av trollkvinnen Melissa, som viser ham den onde fes sanne ansikt.

Cinque Canti

Alcina dukker opp igjen i Cinque Canti, der hun prøver å hevne den skam hun er blitt påført av Ruggiero og Astolfo er og som Orlando påførte Morgana (i Orlando inmamorato). Den onde fe går så sammen med forræderen Gano mot Karl den store og hans rike.
Christa Wolf

Bakgrunn

Christa Ihlenfeld ble født i Landsberg an der Warthe i Tyskland, som idag ligger i Polen. Hun og hennes familie måtte flykte fra de fremrykkende sovjetiske styrker til Mecklenburg i 1945. Christa Ihlenfeld begynte å arbeide som skrivehjelp i en småby i nærheten av Schwerin. Hun fullførte Abitur (artium) i 1949 i Bad Frankenhausen (Thüringen) og ble samme år medlem av kommunistpartiet SED. Hun studerte germanistikk i Jena og Leipzig fra 1949 til 1953. Hun giftet seg med forfatteren Gerhard Wolf. De fikk en datter, Annette, i 1952.

Karriere

Wolf var lektor ved forskjellige forlag og redaktør for avisen «Neue Deutsche Literatur» (ndl). Hun var medlem av forfatterforeningen i DDR fra 1955 til 1977. Wolf bodde i Kleinmachnow en liten by nær Berlin, fra 1962 til 1976. 
Christa Wolf var på 1960-tallet kandidat til kommunistpartiets sentralkomité. Etter en kritisk tale ved partikongressen i 1967 avsluttete hun sin aktive tid i partiet men forble medlem frem til 1989. 
Hun likesom andre forfattere protesterte mot utvisningen av Wolf Biermann i 1976, oghun  ble derfor kastet ut av forfatterforbundet - Deutscher Schriftstellerverband. 
id Berlinmurens fall i 1989 var Wolf for et demokratisk DDR og motsatte seg dermedt en forening med Forbundsrepublikken (Vest-Tyskland). 
Det ble senere kjent at Wolf i perioden 1959–1962 hadde vært inoffisiell medarbeider (IM) for Stasi. Wolf trakk srg tilbakr frs offentligheten og flyttet til USA, men kom senere tilbake til Tyskland. Hun offentliggjorde sine Stasi-akter under tittelen Akteneinsicht Christa Wolf. Wolf med familie ble i perioden 1969–1989 selv overvåket av Stasi, noe hun skrev om i Was bleibt. I sine senere verker skrev hun om tiden i DDR og Tyskland etter 1989.
Christa Wolf er også kjent for romaner som Der geteilte Himmel (Den delte himmelen) og feministisk litteratur med Kassandra og Medea, men hun var alltid kritisk mot DDR-systemet, selv om hun støttet den sosialistiske idéen.
Toy (sang)

Om sangen

Netta har beskrevet teksten som et bidrag i den internasjonale me too-debatten og en hyllest til sterke kvinner og kvinners rett til å stå opp for seg selv. De særegne klukke-lydene hun lager i begynnelsen av sangen, skal etterligne kyllinglyder og refererer til mennesker som er «pysete som kyllinger».
Sangteksten er hovedsakelig på engelsk, med unntak av den hebraiske frasen אני לא בובה (ani lo buba, «jeg er ikke en dukke») og slangordet סטפה (stefa, som betyr noe som «en haug med penger»). Det japanske ordet baka (バカ «idiot») brukes også flere steder i teksten.

Eurovision Song Contest

Den israelske kringkasteren Kan valgte «Toy» blant rundt 140 innsendte låter til Israels bidrag i Eurovison Song Contest 2018 i Lisboa i Portugal. Sangen ble lansert søndag 11. mars 2018, men lekket også ut på internett dagen før lanseringen. En musikkvideo regissert av Karen Hochma, ble offentliggjort samtidig som sangen ble publisert.
Øyeblikkelig etter lanseringen ble sangen favoritt til å vinne konkurransen og den gikk rett til topps på veddemålslistene til samtlige spillseselskaper. Sangen har også gått inn på flere europeiske singellister, og den har blitt populær blant konkurransens fans. «Toy» har også gjort seg bemerket utenfor Israel og Europa.
Sangen representerte flere nye elementer i konkurransen, blant annet artistens Nettas særegne stemmebruk og bruk av en stemme-looper. Stemme-looperen tar opptak av stemmen og spiller opptaket av om og om igjen – i loop. På grunn av Eurovision Song Contests strenge regler mot innspilte stemmer og stemmelignende lyder, kunne Netta i utgangspunktet ikke bruke instrumentet under konkurransen i Lisboa. Konkurransens arrangør, EBU, tillot imidlertid looperen siden hun gjorde opptak av stemmen sin direkte under konkurransen i Lisboa. 
«Toy» vant den første semifinalen tirsdag 8. mai i Altice Arena og kvalifiserte seg til finalen lørdag 12. mai. I finalen var «Toy» det 22. bidraget ut på scenen og vant til slutt hele konkurransen med 529 poeng – 317 fra seerne og 212 poeng fra juryene. Dette var Israels fjerde seier i konkurransen, etter å ha vunnet i 1978, 1979 og 1998.

Mottakelse

VGs kommentator, Tor Martin Bøe, mente «Toy» var «tidenes rareste ESC-vinner» og la til: «Annerledes. Nytenkende. Helt ravende absurd. Fantastisk morsom. Og mer reflektert enn man først får med seg.» Dagbladet kommenterte at sangen gjorde inntrykk: og ga terningkast fire «Det kakles og danses som om det ikke var noen morgendag. Sangen gjør, uansett hvordan man vrir og vender på det, inntrykk.» Aftenpostens musikkommentator, Robert Hoftun Gjestad, hadde ikke trodd at sangen ville vinne og kommenterte: «Men det er noen underliggende temaer i Nettas låt som treffer Eurovision-fansen rett i hjertet».
Etter seieren mente flere Twitter-brukere at Nettas fremføring var en appropriasjon over japansk kultur, ved at Netta brukte kimono, hårknuter og vinkende katter – såkalte Maneki-neko – som rekvisitter. Netta kommenterte ikke kritikken, men hadde på forhånd sagt i intervjuer at hun var en tilhenger av japansk populærkultur, blant annet Pokémon-franchisen.
Death the Kid

Death the Kid (デス･ザ･キッド Desu za Kiddo) er en figur fra den japanske mangaserien Soul Eaters. Han er dødens egen sønn, og lider av tvangstanker som fører til at alt han kommer i berøring med eller foretar seg, må være preget av symmetri. Derfor bruker han blant annet to tvillingvåpen eller «Siths», Liz og Patty. Om han blir utsatt for usymmetriske fenomener, bryter han fullstendig sammen.
Henry Røsoch

Biografi

Røsoch studerte arkitektur ved NTH i Trondheim, hvor han var en av stifterne av studentavisen Under Dusken. Siden ble han journalist i Adresseavisen, Nationen og Nidaros, før han i 1930 ble ansatt i Aftenposten. I 1930 var han også noen måneder radiojournalist i den nyåpnede Trøndelag kringkaster.
Røsoch skrev flere bøker med historisk emne, slik som Trondheims historie (1939). Etter hans død ble det også utgitt en bok om det gamle Kristiania, På vandring i Christiania (1953),som ble fullført av Arno Berg.
Han var gift med skuespillerinnen Erna Nicolaysen fra Bergen (1891–1971).
Kraks Blå Bog

Kraks Blå Bog er en dansk håndbok med biografier over nålevende personer. Kraks Blå Bog er et oppslagsverk som ble utgitt av Kraks Forlag i København til 2007. Etter at den ble solgt til Eniro ble dennes rett til utgivelse solgt videre til Gads Forlag, som sto for jubileumsutgaven i 2009/10. Boken utkom første gang på initiativ av Ove Krak i 1910 med omkring 3 000 biografier. Ove Krak utga også Kraks Vejsviser, en adressekalender grunnlagt i 1862 av hans far, byarkitekt Thorvald Krak. En ny utgave har blitt utgitt hvert år (dog ikke under andre verdenskrig). Årgangen 2005 inneholder nesten 8 000 biografier og i 2009/10-utgaven var tallet øket til 8 127.
Boken omfatter betydningsfulle personer innen dansk kunst, næringsliv, administrasjon med mere. Tidligere var regelen at oppførte personer forble i Kraks Blå Bog resten av livet, med unntak at de ble tatt ut etter en dom. Dette ble forandret fra 2009-utgaven. Nå kan en person utgå dersom vedkommende ikke lenger anses interessant, og at den som blir dømt kan fortsatt stå i boken om vedkommende allmen anses å være interessant. Når en person er død, tas vedkommende ut i følgende års utgave og finnes i etterfølgende register.
Inspirasjonen til den blå boken fikk Krak fra den engelske Who's Who som fra 1849 utkom hvert år, og den tyske Wer ist's? fra 1905 (fra 1951 heter den Wer ist wer?). Ellers i Skandinavia finnes tilsvarende, i Norge: Hvem er Hvem? og i Sverige Vem är det ble først utgitt samtidig med Kraks.
Egesina

Utseende

Middelsstore, kraftige, mørke trebukker, dekkvingene ofte livlig fargede i brunrødt, svart og hvitt. Antennene er nokså tynne og vanligvis noe kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene. Dekkvingene er nesten parallellsidige.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia, Ny-Guinea og Molukkene.
Lundhumle

Kjennetegn

Bombus soroeensis er sort med  to gule bånd, et på brystet og et på bakkroppen. Bakkroppsspissen er hvit. Den kan lett forveksles med liten jordhumle, og skal den kunne skilles fra denne, som den ligner mest på, må den under lupen.

Bolet

Bolene til Bombus soroeensis ligger nede i jorden, og er normalt små. Humlen er en pollen-storer.

Utbredelse

Vi finner Bombus soroeensis over hele Norge, unntatt i de indre og østlige delene av Finnmark.
Vijayawada

Geografi

I vest grenser Vijayawada til Indrakiladr-fjellet, og i nord til elva Budameru. Gjennomsnittshøyden over havet er 125 m, og landskapet er ganske slett. Elva Krishna, samt tre kanaler – Eluru, Bandar og Ryves – ligger sør for byen.
Klimaet er varmt og fuktig, med gjennomsnittstemperaturer mellom 17 ° og 45 °C.

Befolkning

Ved folketellinga i 2001 hadde Vijayawada 851 282 innbyggere (1 011 152 i storbyområdet), hvorav 53 % var menn og 47 % kvinner. Lesekyndigheten lå på 71 %, betydelig høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %; det var like stor lesekyndighet hos kvinner som hos menn. 12 % av innbyggerne i byen var barn under 6 år.

Økonomi

Landet omkring Vijayawada er fruktbart og irrigeres av Krishna og dens kanaler. Jordbruket består av sukkerrør, ris og mangotrær. Vijayawada er kjent for sine bil-, jern- og tekstilindustrier.
Kullgruven Alte Haase

Kullgruven Alte Haase er en tidligere kullgruve i Sprockhövel i det sørlige Ruhrområdet i Tyskland. Gruven var i drift fra slutten av 1600-tallet frem til 1969 innenfor fløtsbergarter, og regnes som den eldste steinkullgruven i hele Ruhrområdet. Gruven er oppkalt etter dyrearten sørhare, og det var ganske vanlig å navngi de tidlige gruvene etter faunaen i området. Dokumentene fra gruvemyndighetene forteller at driften av gruven var ujevn i starten, og først fikk navnet «den gamle Haase» på slutten av 1700-tallet. På 1900-tallet hadde gruveområdet en størrelse på 47 km² og var en av de største gruveselskapene i Tyskland. En annen særegenhet ved gruven var dens fravær av gruvegass.
Leve sitt liv

Handling

Den tidligere fysioterapeuten Victoria Lund (Wenche Foss) er en livsglad kvinne i 50-årene. Hun har vært enke i 4 år og måtte slutte i jobben grunnet en yrkesskade. Nå sliter hun med å fylle dagene med meningsfylt innhold og hun blir engasjert i alle mennesker hun møter på sin vei. Det er alt fra sin familie, til uteliggere som bor på gaten. Hun vil alle bare godt og sprer lys og glede til alle hun møter. En dag møter hun tilfeldigvis den unge mannen Carl (Pål Øverland). Han bærer på en vanskelig fortid og har vært inne på en psykiatrisk institusjon. Carl er en forfatterspire og han ønsker å skrive bok om sine erfaringer og opplevelser fra sin mørke fortid. Disse to menneskene fra hver sin generasjon møtes og det blir et møte som får store konsekvenser for dem begge to. Victoria Lund får en opplevelse hun sent vil glemme.

Mottakelse

Filmen fikk terningkast 3 i fire norske aviser: Aftenposten, VG, Dagbladet og Arbeiderbladet.
Stord MC Club

Det første klubbhuset

Det første klubbhuset som Stord MC Club fikk i stand, var skolehuset på Børtveit. Dette var et lokale som ikke hadde verksted og var derfor bare egnet som møteplass for klubbmedlemmer, ikke til mekking.

Klubbhuset på Kattatveit

I begynnelsen av 1980-årene startet Stord MC Club arbeidet med å pusse opp låven på Kattatveit og gjøre den om til klubbhus. I første etasje ble det verksted, mens andre etasje inneholder lokale for medlemmene, kjøkken, kontor og lager.

Stord-treffet

De to første årene (1974–1975) ble Stord-treffet arrangert på en campingplass i Fitjar kommune. Deretter ble MC-treffet flyttet til Lundastølen (på Stord-fjellet). Der ble Stord-treffet arrangert fram til og med 2005.
Monica Zetterlund

Karriere

Etter at hun hadde begynt å spille i svenske og danske jazzbands ble hun i 1960-årene verdensberømt gjennom samarbeidet med amerikanske musikere som Thad Jones, Zoot Sims og Bill Evans. Skiva «Waltz for Debby» med Bill Evans Trio blir betraktet som en av jazzhistoriens klassikere. Ved siden av amerikanske jazzstandards var hun også kjent for jazztolkninger av svenske folkemelodier og andre sanger med svensk tekst, som «Jag vet en dejlig rosa» eller «Att angöra en brygga». Hun deltok i Eurovision Song Contest for Sverige i 1963, med melodien «En gång i Stockholm».
Zetterlund gjorde også stor suksess i revyer på 60- og 70-tallet med bl.a Povel Ramel og Hasse & Tage samt i en rekke filminnspillinger hvorav hun ble nominert til Oscar (best foreign actress) for rollen som Ulrika i Utvandrerne. Forfatteren og skuespillerkollegaen Tage Danielsson beskrev Monica Zetterlund på denne måten: «en blond negress från Värmlands huldraskogar doftande av logar – ett lingonris som satts i ett cocktailglas...»
Monica Zetterlund var i de siste årene av sitt liv sterkt plaget av ettervirkningene av en ryggskade hun pådro seg som ung. Hun døde i en boligbrann den 12. mai 2005, etter selv å ha ringt brannvesenet da hun oppdaget brannen. De klarte imidlertid ikke å komme tidsnok til å få den nokså bevegelseshemmede, 67 år gamle artisten ut.
Mac OS X v10.4

Historie

Mac OS X  X 10.4 "Tiger" ble første gang vist frem av Steve Jobs direktør for Apple i en «keynote» presentasjon på Worldwide Developers Conference den 28. juni  2004. Den 6. juni 2005, på Worldwide Developers Conference i San Francisco, sa Steve Jobs at nesten to millioner har kjøpt Tiger. Han sa også at Apple ville gå over til Intel prosessorer, noe som medførte at Apple måtte oversette operativsystemet til Intel arkitekturen. Den 10. Januar 2006 lanserte Apple de første iMac og MacBook Pro datamaskiner med Intel Core Duo prosessor. Med disse maskinene fulgte Mac OS X 10.4.6 som var den første versjon av OS X til Intel prosessor.
Ved World Wide Developer Conference den 11. juni 2007 kunngjorde Steve Jobs at 67 % av 22 millioner Mac brukere brukte Tiger.
Tiger er den første versjon av Mac OS X som kommer på DVD-plater. Det er også det første versjonen av Mac OS X som har oppdateringer med tosifret versjonsnummer (10.4.10 og 10.4.11).
Den kinesiske sandmur

Den kinesiske sandmur er navnet gitt til en rekke landgjenvinningsprosjekter som har blitt utført av Folkerepublikken Kina siden 2014 i Sør-Kina-havet – særlig Paraceløyene og Spratlyøyene – i et forsøk på å styrke kinesiske territoriale krav på området avgrenset av den nistiplede linje. 
Landgjenvinningen foregår gjennom å mudre sand opp på korallrev, i et forsøk på å lage kunstige øyer, og som igjen blir sementert for å lage permanente strukturer. Kina hevder utbyggingen er for å bedre arbeids- og leveforholdene for folkene utstasjonert på disse øyene, og siden Kina sikter etter å tilby husly, navigasjonshjelp, værmeldinger og fiskeassistanse til skip fra forskjellige land som passerer gjennom havet. Forsvarsanalytikerne ved Jane's Information Group hevder at prosjektet er en metodisk og velplanlagt kampanje for å lage en kjede av luft- og sjøbefestninger. Disse militærklare installasjonene inkluderer sjømurer og dyphavshavner, og blant annet en rullebane på Fiery Cross Reef og Johnson South Reef. Bortsett fra geopolitiske spenninger har bekymringer om prosjektets miljøavtrykk på de skjøre rev-økosystemene blitt lagt frem. Dette inkluderer ødeleggelse av leveområde, forurensning, og ødeleggelse av migrasjonsruter.
Det er ikke et kjent offisielt begrep som beskriver prosjektene, og frasen «den kinesiske sandmur» («Great Wall of Sand») ble først brukt av Harry Harris i mars 2015, daværende kommandant for USAs stillehavsflåte. Ifølge Harris har over fire kvadratkilometer med landmasse blitt gjenvunnet/skapt innen 2015. Den vietnamesiske regjering gjennomfører også lignende operasjoner.
Yangchengsjøen

Yangchengsjøen (kinesisk: 阳澄湖, pinyin: Yángchéng Hú) er en innsjø om lag tre km nordøst for byen Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Den er mest kjent for sine forekomster av den alment ansett mest delikate ullhåndskrabben, som regnes som en kulinarisk delikatesse i det kinesiske kjøkken og er særlig knyttet til Shanghais kokekunst.
Yangchengsjøen ligger mellom Taisjøen og Yangtzefloden. Den har et areal på om lag 20 km².
Den kinesiske ullhåndskrabben migrerer fra Yangchengsjøen mot Yangtzedeltaet for å parre seg i september og oktober, og lokale fiskere fanger dem i denne perioden. I 2002 var den totale fangsten på rundt 1500 tonn.
DirectX

DirectX og underholdning

DirectX blir gjerne også brukt til utvikling av undervisnings- og underholdningsprogrammer (videospill, simulatorer, osv). I disse tilfellene blir gjerne en subkategori av DirectX brukt til å vise 3D-bilder på en 2D-skjerm. Dette kalles Direct3D.
Strandkål

Utbredelse

I Norden vokser strandkål spredt langs kysten av det aller sørligste Finland og kysten av Baltikum, Sverige fra Stockholms skjærgård til norskegrensa, og derfra til Jæren og med spredte forekomster nord for dette. Hele Danmark unntatt vestkysten mot Nordsjøen har spredte forekomster.
Strandkål er ganske sjelden i Norge, og vokser på strandområder med stein, grus eller sandvoll. I Norge fantes det etter krigen forekomster  i hele Oslofjorden ned til Skåtøy (Kragerø), og det var ellers forekomster ved Vestre Moland (Arendal), Fjære (Grimstad), og på Lista.
I den siste tiden har utbredelsen økt noe, med forekomster også i Dalane, Jæren, Randaberg, i Sunnhordland og på Frøya.