google/wiki40b huggingface dataset:
Ligurere

Ligurere (gresk: Λίγυες) var et indoeuropeisk folk i oldtiden som har gitt navn til Liguria, en region i nordvestlige Italia. Det er lite som er kjent om det gamle liguriske språket. Det er antatt at det var indoeuropeisk med sterkt keltisk slektskap. Kun en del personnavn og stedsnavn er bevart, de med endelsen -asca eller –asco har betydningen «landsby». På grunn av den sterke keltiske (galliske) innflytelsen på deres språk og kultur, var de allerede i antikken kjent som kelto-ligurere (gresk: Κελτολίγυες, Keltolígues).

Moderne teorier om opphavet

Moderne forskere har fremmet ulike og avvikende teorier om ligurernes opprinnelse. Hva som mangler er DNA-undersøkelser.
På 1800-tallet knyttet den franske historikeren Amédée Thierry dem til iberere, mens den tyske filologen Karl Müllenhoff, som studiet av kildene til Ora maritima av den latinske poeten Avienus fra 300-tallet e.Kr. (som selv bygde på lån fra en eldre inneholde lån fra en eldre, fønikisk periplus), hevdet at navnet «ligurere» refererte til ulike folk som bodde i vestlige Europa, inkludert keltere, men mente at de «virkelige» ligurere var en befolkning fra før den indoeuropeiske innvandringen fra neolittisk tid.
Arturo Issel, geolog og paleontolog fra Genova på slutten av 1800-tallet, betraktet ligurerne som direkte etterkommere av Cro-Magnon-befolkningen som levde over hele Gallia fra den mesolittiske perioden.
Dominique-François-Louis Roget, baron de Belloguet, hevdet en «gallisk» opprinnelse for ligurerne. I løpet av jernalderen var språket, de fremste guddommene og håndverkskunsten (som ble avdekket i området Liguria), særlig torquer (halssmykker av metall) var lik de galliske naboene.
Den franske historikeren Henri d'Arbois de Jubainville var tilhenger av en indoeuropeisk opprinnelse, og argumenterte for de første indoeuropeiske talerne i vestlige Europa var liguerne. Hans liguriske hypotese fant sin refleksjon mengden av samtidig filologisk arbeid. I hva som senere ble kalt for keltisk-ligurisk, ble de Jubainvilles teori ekspandert i andre utgave av hans innledende studie, og snart også støttet av arkeologi. Den ble assosiert med traktbegerkulturen i nordlige Europa som hadde ekspandert til også å dekke Sentral-Europa. Lingvisten Julius Pokorny adopterte den keltisk-ligurisk-teorien som grunnlag for sin illyriske teori, og knyttet den til en oppstilling av lignende bevis fra østlige Europa (hovedsakelig Balkan), og deretter ble ligurere-illyrere knyttet til den forhistoriske urnemarkskulturen.
En tradisjonell oppfatning er at ligurerne representerte den nordlige grenen av en meget gammel og annerledes etnisk-lingvistisk lag fra det urlatinske språket, i seg selv en gren av uritaliske språk på den italienske halvøya. Denne nordlige grenen er antatt å ha dekket et område som strakte seg fra Liguria til Sicilia (det lugriske-sikanske lag).
Diamantindustri i Israel

Handelsinfrastruktur

Industrien er plassert i «diamantdistriktet», lokalisert i Ramat Gan i Tel Aviv-distriktet. Komplekset er satt sammen av fire bygninger, innbyrdes forbundet med gangveier. Hele handelsoperasjonen finner sted i komplekset. Diamond Tower i distriktet innehar verdens største diamanthandelsplass.

Industriens prinsipper

Den israelske diamantindustrien garanterer for at alle diamanter er 100 % naturlig laget, og deltar i Kimberley-prosessen, en autorisasjonplan med mål å forsikre mot at bloddiamanter når markedet.

Historie

Siden det femtende århundre, da en jødisk diamantsliper fra Antwerpen, Lodewyk van Berken, oppfant scaifen, har diamantkutting vært et tradisjonelt jødisk håndverk.
Den israelske diamantindustrien begynte i 1937, før Den israelske selvstendighetserklæringen, når den første diamantpussingsfabrikken åpnet i Petah Tiqwa. Etter at staten ble etablert endret forbrukerøkonomien seg til en krigsøkonomi. Dette kom samtidig som høyden på diamantkrisene, da mange krigsherjede økonomier kjempet for å reetablere seg. Siden da har industrien fortsatt å vokse, og dermed produsert en verdensleder innen diamantindustri.
Qingchuan

Qingchuan (kinesisk: 青川县; pinyin: Qīngchuān Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Guangyuan.
Befolkningen i 1999 var på 249.411 innbyggere.
Qingchuan ligger i en aktiv seismisk sone og ble hardt rammet av Jordskjelvet i Sichuan den 12. mai 2008.
Bjarnarflag kraftverk

Bjarnarflag kraftverk (islandsk Bjarnarflagstöð) er et geotermisk kraftverk i Mývatnområdet på nordlige Island.
Kraftverket ble satt i drift 5. mars 1969. I området var det allerede brønner for utnyttelse av jordvarme i en kiselgurfabrikk i Reykjahlíð. Anlegget har en installert kapasitet på 3,2 megawatt (MW), det minste av det halvstatlige selskapet Landsvirkjuns kraftverk. Ca. syv kilometer lenger nordøst ligger Krafla kraftverk med en kapasitet på 60 MW.
Bjarnarflag ligger mellom Reykjahlíð og Námaskarð, og Hringvegur går gjennom området.
Østhagan landskapsvernområde

Østhagan landskapsvernområde ligger ved Grua i Lunner kommune i Oppland fylke. Området ble vernet som landskapsvernområde ved kgl.res. av 16. november 1984. Landskapsvernområdet dekker et areal på ca. 30 dekar. Formålet med landskapsvernområdet er å bevare et område med gamle jerngruver og kalkbrudd med tilhørende kalkovner.
Trav- og Galopp-Nytt

Trav- og galoppnytt (TGN) er Norges største og eneste trav- og galoppblad. Det gies ut to ganger i uka; tirsdag og torsdag. Bladet tar for seg spilletips, løpsoppstillinger, resultater, artikler, repotarsjer og mye mer.
Redaktør er Truls G. Pedersen.
NM i friidrett 1974

Norgesmesterskapet i friidrett 1974 bestod av flere arrangementer som i 1974 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert på Hønefoss idrettspark på Hønefoss i perioden 9. til 11. august. 
Arrangør var Ringerike FIK.Kongepokalvinnere var Leif Roar Falkum og Grete Andersen. 
Se også NM i mangekamp 1974.
Kvitnes

Kvitnes er en av bygdene på Hinnøya i Hadsel kommune. Fellesbetegnelsen for disse bygdene som består av Kaljord, Hennes, Kvitnes, Kvantoelv og Fiskfjord er Innlandet, eller Hadsel Innland. Det bor ca. 600 mennesker i hele området. Tidligere var jordbruk og sjøfart hovednæringer, og det fantes post, butikk, dampskipsekspedisjon for lokalbåter og skipsreparasjonsverksted. I dag er alt dette nedlagt.
Kvitnes hovedgård, gnr. 1, bnr. 1 i Hadsel, var tidligere en av Vesterålens storgårder. Endringer i kommunikasjon og samfunnstruktur førte til redusert betydning for Kvitnes, men gårdsdriften pågår fortsatt.
Velgjørenhetens orden (Det osmanske rike)

Velgjørenhetens orden (tyrkisk: Şefkat Nişanı) er en osmansk orden innstiftet 27. september 1878 av sultan Abd-ul-Hamid II, men allerede utdelt tidligere samme år. Ordenen ble etablert for å belønne kvinners humanitære innsats. Den regnes som en dameorden. Velgjørenhetens orden kunne tildeles innbyggere i Det osmanske rike, så vel som utenlandske kvinner. Ordenen ble avskaffet ved Det osmanske rikes fall i 1922.

Insignier

Ordenstegnet for Velgjørenhetens orden er en femtagget stjerne med sultanens tugra i midten. Ordenstegnenes motiv og utforming var grunnleggende lik for alle klasser, men var ulikt påkostet og hadde ulik størrelse.
1. klasse hadde to ordenstegn: En stjerne til å bære på brystet (eventuelt i kjede om halsen). Denne består av en rødemaljert femtagget gullstjerne med kuler i spissene og med diamantbesatte stråler samt kvister med grønne blader og røde edelstensblomster mellom spissene. Midtmedaljongen er i gull og har sultanens tugra. Medaljongen er omgitt av en grønn bord med ordene «INSANIYYET», «HAMIYYET» og «MU'AVENET» i arabiske bokstaver. Innskriften betyr veldedighet, oppofrelse og bistand. Videre hadde 1. klasse et ordenstegn til å bære i bånd over skulderen. Dette består også av en stjerne, men uten noe i vinklene mellom spissene. Stjernen er opphengt i båndet i et ledd utformet som en rødemaljert halvmåne og stjerne.
Ordenstegnet for 2. klasse er en mindre utgave av bryststjernen. Også denne er besatt med diamanter. Ordenstegnet for 3. klasse er en stjerne uten edelstener. Ordenstegnene for 2. og 3. klasse ble båret i sløyfe på brystet.
Ordensbåndet er hvitt med kantstriper i grønt, rødt og grønt.

Tildeling

Velgjørenhetens orden var ment å belønne kvinners innsats for å hjelpe ofre for ulykker og katastrofer, samt innsats for å hjelpe soldater skadet på slagmarken. Den kunne tildeles innbyggere i Det osmanske rike, så vel som utlendinger. Det var ikke satt begrensninger på antall tildelinger av Velgjørenhetens orden.
I praksis ble ordenen også tildelt for andre typer fortjenstfull innsats, i diplomatisk sammenheng og som tegn på sultanens gunst. I 1911 var 23 av 33 prinsesser innehavere av ordenens 1. klasse. Ordenen ble tildelt utenlandske keiserinner, dronninger og prinsesser.
… men Olsenbanden var ikke død!

Handling

Da Egon (Arve Opsahl) slapp ut av «Botsen» hadde han ingen plan. Han hadde sittet inne med en kunsthandler (Johan Fillinger). Han fortalte Egon at franskmennene hatet Edvard Munch, siden han var mer kjent enn Picasso. Så nå skulle  franskmennene rane Munchmuseet i Oslo og brenne alle maleriene til Munch. Valborg (Aud Schønemann) hadde tatt seg jobb som vaskehjelp på museet. Hun hadde begynt å male etter Munchs malerier og de var prikk like. Olsenbanden skulle bytte ut ett og ett bilde etter hvert som Valborg malte nye bilder. Da de hadde tømt hele museet var det kun bilder som Valborg hadde malt.
Nestindar

Nestindar (788 moh.) er et fjell på Kalsoy på Færøyene.
Fjellet er det høyeste punktet på Kalsoy og Færøyenes trettende høyeste fjell.
Stegopterus

Utseende

Nokså små, lagbeinte, hårete gullbasser. Pronotum er grønnlig metallisk, kledt med lange, ull-aktige hår. Dekkvingene er gulbrune eller rødbrune med mørk søm og en mørk stripe langs sidene.

Levevis

Disse artene er livlige biller som flyr i solskinn. De besøker blomster for å ete pollen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Tydalsdrakten

Tydalsdrakten (eller «kvinnebunad fra Tydal») er i likhet med en lang rekke, andre norske bunader rekonstruert etter gammel klesskikk i bygda på slutten av 1800-tallet. Drakten brukes i dag som festdrakt og ved spesielle anledninger.

Tydalsdrakten består av følgende deler

Stakken er sydd i svart ullstoff med folder og smal linning. Originalen finnes på Tydal museum.
Kort trøye i svart, litt valka ullstoff. Smale ermer. Jakken er uten krage. Syes med kantebånd rundt halsåpning og i nedre kant. Svarte fløyelsbånd fremme på armene. Trøya skal være tilsittende fasongsydd.
Liv/vest er av rødt ullstoff med bomullsfôr. Svarte kantebånd og pyntet med svarte fløyelsbånd.
Forkleet er vevd i ensfarget, mosegrønt ullgarn, med mønsterbord i svart og hvitt.
Kjerringhuva er i ensfarga, svart silke. Jenthuva med brodering og rød sløyfe.
Tørkleet er laget i ei blanding av silke og bomull, med mønsterborder i ruter. Det kan brukes gamle silketørklær. Alle bilder og annen informasjon viser at tørkleet alltid var knyttet i halsen.
Skjorte/serk syes i hvit halvlin. Vide armer uten linning. Brodering med rødt ankergarn og påsydde kroklisser fremme. Kort halslinning, halsåpning med luestige. Brodering, initialer og årstall syes i rødt ankergarn. En skjortevariant har armlinning som skal knyttes med hvite, smale bendebånd. Ikke mansjettknapper. Brodering, initialer og årstall i rødt ankergarn. Uten halslinning.
Drakten har fire forskjellige vesker. Østbyveska i grønt. Auneveska i svart. Hilmoveska i rødt. Henmoveska i grønt. Alle skal ha messinglås.
Sølje/serkspenne i sølv: ring med låsnål og 3 anheng. Svarte eller hvite strømper og bunadssko. Brudekrone og brudestas er kopiert etter en original som ble gitt til museet i 1930-åra.
Underskjørt/punnistakk er i rødt og svart stripet Solbergstoff, utskrådd med smal linning i livet. Et 5 cm bredt, svart fløyelsbånd er sydd på 10 cm fra stakk-kanten. Svart sopekant.
Ferrari 625 F1

Ferrari 625 F1 (også benevnt Tipo 625 eller bare 625) var en Formel 1-bil som ble bygget og brukt av Scuderia Ferrari.

Historie

Etter at Formel 1 i to sesonger hadde operert med samme motorreglement som Formel 2 gikk FIA for 1954-sesongen tilbake til Formel 1's motorreglement. Ferrari 625 F1 var en ombygget Ferrari 500 med en 2,5 liters Lampredi rekkefirer. Dette drivverket ble opprinnelig utviklet for Ferrari 553, som ble tatt i bruk parallelt med 625, og motoren hadde i sin endelige 625-utgave en ytelse på 250 HK. I likhet med forgjengeren hadde 625 F1 en enkel rørramme.
625 F1 fikk sin debut under Argentinas Grand Prix 1954. Ferraris fabrikksførere Giuseppe Farina, José Froilán González og Maurice Trintignant klarte imidlertid ikke å slå den lokale helten Juan Manuel Fangio, som vant i sin Maserati med de tre Ferrariene på andre-, tredje- og fjerdeplass.
Gonzales vant samme år sitt andre Grand Prix med en 625 F1, da han gikk av med seieren i Storbritannias Grand Prix på Silverstone. Likevel var Tipo 625 ikke noen virkelig seiersbil, og i konkurranse med Mercedes-Benz W196 og Maserati 250F var bilen underlegen. Kun en gang til fikk Scuderia Ferrari juble over en seier for 625, som kom da Maurice Trintignant i 1955 overraskende vant Monacos Grand Prix.
Til tross for at det kom to nye modeller (553 og 555) under denne perioden ble ikke 625 helt erstattet før i 1956, da Ferrari begynte å bruke D50-chassiset som Ferrari kjøpte sammen med Lancias Formel 1-team.
Christian Sehested

Christian Sehested (født 22. februar 1666, død 19. juli 1740) var en dansk storkansler, diplomat og adelsmann.
Lucifer – sensommer gult og sort

Handling

Handlingen er lagt til sensommeren langs Sørlandskysten. En blond svenske stiger i land fra en liten båt, og møter en norsk tenåringsjente som er fager, pur ung og lokkende. Svensken blir etterhvert drevet fra konseptene av hennes erotiske spill.
Medietilsynets innholdsbeskrivelse: «Det er sensommer langs den norske sørlandskyst. Hverken fargerike håndklær, badedrakter eller lunsjkurver er å se noen sted. Duren fra tusen motorbåter er også borte. Tilbake ligger glatte svaberg og hemmelige strender som plutselig er helt nakne. Kysten har blitt et paradis.»

Om filmen

Filmen fikk 15-årsgrense p.g.a. slåsskamp der en får et spyd i magen og en scene hvor en mann blir voldtatt.
Lucifer ble gjennomgående møtt med dårlig kritikk. VGs anmelder slaktet filmen og gav den terningkast én med begrunnelsen «Lucifer sensommer — gult og sort er en fryktelig film. Frysende humørløs, latterlig og pretensiøs, slimete svulstig, klisjéfylt langt over bristepunktet. En påtagelig og ondartet pedofil tendens gjør at man i tillegg blir eitrende forbannet.»
Den ble imidlertid, som eneste norske spillefilm det året, uttatt til hovedkonkurransen på filmfestivalen i Lübeck.
Filmen ble innspilt sommeren 1989.
Jenakijeve

Jenakijeve (ukrainsk: Єнáкієве; russisk: Ена́киево, Jenakijevo) er en by i Donetsk oblast (provins) øst i Ukraina. Byen ligger ved elven Krynka omkring 60 km fra Donetsk. 
Jenakijeve er et viktig regionssenter for kullgruvedrift, metallurgi, kjemikalieproduksjon og annen industri. Den utdaterte industrien i byen har ført til ulykker som gasseksplosjonen i juni 2008 i en av kullgruvene i Jenakijeve. 
Byen ble grunnlagt i 1898 da flere arbeidsbosetninger rundt Peter jern- og stålverk ble samlet til en enkelt bosetning som fikk navn etter Fjodor Jenakijev. De første kullgruvene ble bygd alt i 1883. Bosetningen fikk bystatus i 1925. 
I Jenakijeve ligger en av de eldste metallurgiske fabrikkene i Ukraina – Jenakijeve jern- og stålverk. 
Byen har like over 100.000 innbyggere. Omkring 14 % av innbyggerne har ukrainsk som morsmål, mens resten snakker russisk.
Megacriodes

Utseende

Store til meget store, blanke, svarte trebukker. I alle fall Megacriodes saundersi kan kjennes på at arten har en stor, hvit flekk på pronotum og en rekke av store, hvite flekker nedover dekkvingene. Pronotum har en kraftig pigg på sidene. Dekkvingene har en pigg på "skuldrene". Antennene er kraftige, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, en del lengre hos hannene.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Malaysia, på Sumatra og Borneo.
Kuiwen

Kuiwen (kinesisk: 奎文区; pinyin: Kuíwén Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provins Shandong. Det tilhører byprefekturet Weifang. Kuiwen har et areal på 71 km² og teller 339 000 innbyggere (2003).
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 1986

Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 1986. Roing var en av flere sporter i de femtende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Santiago de los Caballeros i Den dominikanske republikk i perioden 24. juni til 5. juli 1986. Det var andre gangen som roing var med i lekene. Det var seksten øvelser, tolv for menn og fire for kvinner. Det var første gangen som kvinner deltok i roing i de sentralamerikanske og karibiske leker. Mexico ble beste nasjon med tolv gullmedaljer foran Cuba med fire.
Yiliang (Kunming)

Yiliang (kinesisk: 宜良县; pinyin: Yíliáng Xiàn) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Kunming.
Befolkningen var på 389 618 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Atemnora westermannii

Utseende

En middelsstor (vingespenn 45-60 millimeter), kraftig, grønnlig brun svermer. Bakkroppen har oransje sideflekker.

Levevis

Arten lever i skog.

Utbredelse

Arten er utbredt over mye av Afrika inkludert Madagaskar, men ikke i den sørligste delen.
Saltasaurus

Saltasaurus var en planteetende sauropod som levde i sen krittid. Dette var den første dinosauren som ble funnet med små beinplater i skinnet. Slike beinplater har senere blitt funnet også på andre titanosauriaer. Saltasaurus må ikke forveksles med Saltoposuchus.

Faktaer

Saltasaurus var en planteeter og var, med sin lange hals, avhengig av å kunne nå mat som hang høyt oppe. For å kunne nå så høyt som mulig kunne den stå på bakbeina.
Dyret var relativt lite til å være en sauropod, ca. 12 meter høy og veide ca. 7 tonn. Hodet lå oppe på en lang hals og lignet veldig på diplodocus.
Det er per i dag kun funnet en art av Saltasaurus, S. loricatus. Navnet loricatus henviser til (lat.) lorica - brystplate, siden Saltosaurus hadde et solid hudpanser.
Sosial sårbarhet

Sosial sårbarhet er en preeksisterende omstendighet som har betydning for menneskers evne til å klarer seg i truende situasjoner og hvor raskt personer og lokalsamfunn klarer å hente seg inn igjen etter en krise.
Inkludert i forståelsen av hva sosial sårbarhet er, er at hendelser i områder med høy sosial sårbarhet trolig får et større omfang og gir mer alvorlige og varige konsekvenser enn i områder med lav sosial sårbarhet.
Erik Johan Stagnelius

Liv

Stagnelius stammet fra presteslekter både på fars- og morssiden. Faren, Magnus Stagnelius, var professor i gresk, en tid sogneprest i Gärdslösa på Öland, siden biskop i Kalmar stift. I 1811 begynte han å studere ved Lunds universitet, men i 1812 flyttet han til Uppsala og avla eksamen der i 1814. Han ble ansatt i kanselliet i Stockholm, og levde her inntil sin død i 1823.

Diktning

Bare en mindre del av Stagnelius’ diktning ble utgitt i hans levetid: heksameterdiktet «Wladimir den store» (1817), tre hefter Liljor i Saron (1821) og sørgespillet Bacchanterna eller Fanatismen (1822), alle tre anonymt. Den første samlede utgaven av hans dikt ble foretatt av Lorenzo Hammarsköld 1824–26.
Outback

Historie

Den tidligste europeiske utforskningen av Australias indre var sporadisk, ettersom fokus var på de tilgjengelige og fruktbare områdene ved kysten. De første som klarte å gjennomføre en vellykket kryssing av Blue Mountains vest for Sydney var en ekspedisjon ledet av Gregory Blaxland i 1813, 25 år etter at kolonien ble etablert. Senere forsøkte mange å følge elvene som rant mot vest for å finne et «innlandshav», men alle elvene viste seg å renne til Murray og Darling, som snur sørover. Fra 1858 til 1861 ledet John McDouall Stuart seks ekspedisjoner nordover fra Adelaide, noe som kulminerte med at de nådde nordkysten av Australia.
Telegrafledningen Overland Telegraph ble bygget på 1870-tallet langs ruten som ble brukt av Stuart, som hadde funnet tilstrekkelig med vann for å forsyne de nødvendige stasjonene langs ledningen.
Utforskningen av outback fortsatte fram til 1950-tallet, da Len Beadell utforsket og gransket området, samt bygde mange veier for kjernefysiske våpentester ved Emu Field og Maralinga og rakettester ved Woomera Prohibited Area. Området utforskes fremdeles med henblikk på å finne mineralforekomster.
Begrepet «outback» i trykt form ble første gang brukt i Australia i 1869, og forfatteren viste helt klart til «vest for Wagga Wagga», en by i delstaten New South Wales.

Næringsliv

På grunn av sin størrelse har området stor verdi som beiteland for sauer og kveg, og dette er en betydelig næring i store deler av «the outback». I nyere tid har også turismen blitt betydelig. Gruvedrift er også en svært viktig næringsvei i dette enorme og tynt befolkede området. Ettersom det ikke har vært hverken fjelldannelse eller isbreer siden perm (i mange områder siden kambrium), så er området svært rikt på jern, aluminium, mangan og uran, og også store forekomster av gull, nikkel, bly og sink. Blant de største gruvene og gruveområdene i outback er opalfeltene ved Coober Pedy, Lightning Ridge og White Cliffs, metaller ved Broken Hill, Tennant Creek, Olympic Dam og Challenger Mine. I Vest-Australia er Argyle diamantgruve i Kimberley verdens største produsent av naturlige diamanter. I Pilbara-regionen utvinnes storparten av Australias jernmalm og området har også en av verdens største mangangruver.

Helsevesen

Royal Flying Doctor Service startet i 1928 og hjelper mennesker som bor i Australias outback. I tidligere tider betød sykdom og alvorlige skader ofte døden på grunn av mangel på skikkelige medisinske fasiliteter og utdannet personell.
Harstad Skiklubb

Harstad Skiklubb, stiftet 25. februar 1987, er en idrettsklubb i Harstad med aktiviteter innenfor nordiske grener.
Den ble skilt ut fra Harstad Idrettslag med sine skiaktiviteter og overtok i denne forbindelse skihoppanlegget Kveldteigen.
Rogaland Skikrets

Rogaland Skikrets (stiftet 27. oktober 1945) er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Aust-Agder Skikrets, Vest-Agder Skikrets og Rogaland Skikrets ble slått sammen til Agder og Rogaland Skikrets i 2007.
Men ikke hvis det gjelder din datter

Men ikke hvis det gjelder din datter, originalt Men inte om det gäller din dotter, er en bok av Jan Guillou, utgitt av Piratforlaget i 2008. Boken omhandler Carl Hamilton.

Handling

Carl Hamilton lever i eksil i Russland fordi han kan vente seg en dødsstraff hvis han drar til USA og han har en livstidsdom i Sverige. Han får hjelp av sin gamle venn Erik Ponti til å lage en reportasje som skaper blest i mediene om hans hjemkomst til Sverige der han skal ha en ny rettssak angående hans livstidsdom.
Gjennom vennen Erik Ponti får han mange nye venner og kontakter, en av dem er Eva Tanguy og mannen Pierre. Pierre er en veteran fra den franske fremmedlegionen. Carl og Pierre har begge lovet seg selv at de aldri skal løfte en finger når det gjelder krig i utlandet, men det forandrer seg når Pierre og Evas datter blir kidnappet og politiet står uten spor.
Daniel Akpeyi

Landslaget

Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering. 
Han ble tatt ut i Nigerias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.