google/wiki40b huggingface dataset:
Bimia

Utseende

En middelsstor, slank, brokete farget trebukk. Antennene er noe sagtakkede, betydelig lengre enn kroppen hos hannen og en god del kortere enn kroppen hos hunnen. Pronotum er forholdsvis lite, sekskantet, dekkvingene lange og smale og nokså tynne, dekker ikke hele bakkroppen. Arten er ganske variabel i fargen: antennene er svarte eller leddene er gule med svart spiss. Hodet kan variere fra gult til svart, det samme gjelder pronotum. Dekkvingene er alltid gule ved roten, men den ytre delen er ofte svart med en fiolett glans. På beina er lårene alltid gulaktige, føttene svarte, leggene kan være gule eller svarte.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Benson & Hedges

Benson & Hedges er et sigarettmerke som produseres av det London-baserte engelske tobakkonsernet Gallaher Group, som i 2007 ble et datterselskap av Japan Tobacco. Selskapet Benson & Hedges ble grunnlagt i 1873 av Richard Benson og William Hedges, og ble i 1955 kjøpt opp av Gallaher Ltd.

Formel 1-sponsor

Fra 1996 til 2005 var Benson & Hedges hovedsponsor for Formel 1-laget Jordan Grand Prix. Under løp i land hvor tobakksreklame var forbudt ble Benson & Hedges-navnet på bilene erstattet med omskrivninger som «Bitten Hisses» (mens Jordans maskot var Hissing Sid), «Buzzing Hornets» (mens maskoten var en veps), «Bitten Heroes» (mens maskoten var en hai), eller «Be On Edge» (BENSON & HEDGES), som når det ble sagt høyt (og på lufta (?)) hørtes ut som «B and H», en vanlig forkortelse for merket blant annet i Storbritannia).
Det tredje tegnet

Det tredje tegnet var en norsk dramaserie i seks deler av Terje Nilsen, Margrete Kåset og Håkon Noodt, sendt på NRK1 i 2002. Manuset til serien ble skrevet av Sverre Knudsen og Håkon Noodt. Regi var ved Terje Nilsen og Margrete Kåset. På et lite tettsted på Vestlandet sier en gammel myte at Jesus Kristus skal vise seg tre ganger i Frelsarauga. Nora (17) bryr seg ikke om gammel overtro, men plutselig en dag dumper mystiske Kristin (19) ned i Noras liv. Via Kristin opplever Nora en uhyggelig hendelse som hun ikke kan forklare, og dermed er Nora og Kristins skjebner ugjenkallelig forenet
Serien ble godt mottatt og hadde 630 000 seere på premieren.
Serien var et europeisk samarbeid under navnet Family Stories, og serien ble også vist i dubbet versjon i Frankrike, Tyskland og Tsjekkia.
Sørenga (strøk)

Bakgrunn

I november 2007 solgte HAV Eiendom AS – som ligger under Oslo Havn – utstikkeren for 940 millioner kroner til Sørenga Utvikling KS. Totalt utbyggingsvolum er vedtatt til rundt 80 000 m² (T-BRA), hvorav 90% er avsatt til boliger. Byggingen av første trinn startet høsten 2009, og de første beboerne flyttet inn i 2011. Utbyggingen ble ferdig i 2017. Sørenga inngår i planene for Havnepromenaden fra Frognerkilen til Alnas utløp, som ble vedtatt i 2008. Promenaden vil gå langs sjøkanten rundt utstikkeren.

Nabostrøk

Strøkene i nærmeste omegn er Gamlebyen i øst og Bjørvika i nord og vest. Etter hvert skal Grønlikaia, kaiområdene sør for Sørengutstikkeren og vest for det historiske Grønlia, bygges ut med boliger.

Sørenga sjøbad

Sørenga sjøbad er et kommunalt badeanlegg, åpnet i juni 2015  
. Anlegget er en 190 meter lang flytende park på 5 000 kvadratmeter, som inkluderer et 200 kvadratmeter stort lukket basseng med renset sjøvann, et 50 meter langt åpent basseng med 8 baner, stupetårn og rekreasjonsområde.

Sørenga sentralpark

Sørenga sentralpark er en grønn akse gjennom boligområdet på Sørenga. På østsiden er sentralparken uteareal for barnehagene, men har ellers fri tilgang for alle. Parken munner ut i Sørenga sjøbad.

Sørenga friluftshus

I 2016 åpnet Den Norske Turistforening en ny turisthytte, eller friluftshus, på Sørenga .
Spirdegieddi

Spirdegieddi (nordsamisk; på norsk uoffisielt skrevet Spirgit eller Spirdigit) er et tidligere bebodd sted i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Stedet ligger på vestsida av Jarfjorden, ca. 15 km nordøst for Kirkenes.
Gården ble ryddet av Knut Knutsen, som var født i Kvikne i 1847 og kom til Jarfjorden i 1866. Han ryddet også gården Tamasjok (Dámmošjohka) lenger inn i fjorden. Spirdegieddi ble fraflyttet etter 2. verdenskrig. Da Osvald Hansen i desember 1950 søkte om statsstøtte til å flytte fra Spirdegieddi og inn til Storbukt, hadde han allerede flyttet våningshuset, men ikke uthusene. I en uttalelse i forbindelse med søknaden skriver herredsagronomen i Sør-Varanger at «...selv om eiendommen geografisk sett ligger bra til for fiske, så ligger den kommunikasjonsmessig så dårlig til at det i dag ikke foreligger noen muligheter hverken for vei, elektrisk lys eller telefon». Kristian Hansen, som vokste opp i Spirdegieddi, drev laksefiske i Jarfjorden sammen med onkelen fra 1947. Da rodde de 18-20 km fra Storbukt og ut til Spirdegieddi, og bodde i fjøset som ennå sto der. I senere år bygde Hansen ei hytte på stedet der han vokste opp.
Innløsning

Innløsning i plan- og bygningsloven er omtalt i kapittel 15.
§ 15–1 omhandler grunneierens rett til å kreve innløsning ved kommuneplanens arealdel og § 15–2 grunneierens rett til å kreve innløsning ved reguleringsplan.
Den hellige Lucia

Den hellige Lucia eller sankt Lucia, ofte kalt Sankta Lucia, (283-304) var en ung, rik, kristen martyr som ble helgenerklært av den katolske kirke, blant anglikanske, lutherske og ortodokse kristne. Navnet hennes er avledet fra lux, lucis «lys», og hun er de blindes beskytter. Hennes festdag i vest er 13. desember.

Bakgrunn, tradisjoner og feiring

Den hellige Lucia er en av de svært få helgener som feires av de lutherske kristne i Skandinavia, som tar del i feiringen på luciadagen, skjønt feiringen har beholdt mange elementer fra gammel germansk mytologi. Lucia er én av syv kvinner i tillegg til jomfru Maria som feires ved navn i den romerske messekanon (latin Canon Missæ, Canon Actionis). Hagiografien forteller at Lucia var en kristen som ble drept under kristenforfølgelsene under keiser Diokletian. Hun viet sin jomfrudom til Gud, nektet å gifte seg med en hedning, og fordelte sin medgift blant de fattige. Hennes påtenkte ektemann anklaget henne for å være kristen overfor guvernøren av Siracusa på Sicilia. Etter sigende stakk vaktene ut øynene hennes med en gaffel, da de verken greide å flytte på henne eller brenne henne. En annen versjon hevder at hennes påtenkte ektemann beundret hennes øyne, og da rev hun dem egenhendig ut, rakte dem til ham under følgende utsagn: «Nå, la meg leve med Gud!».
Den eldste nedtegnelsen av hennes fortelling kommer fra en redegjørelse i helgenbiografier fra 400-tallet.
På 500-tallet var fortellingen om henne godt kjent, og hun opptrådte da i Sakramentet til pave Gregor I den store.
På begynnelsen av 700-tallet inkluderte Aldhelm av Sherborne en kort redegjørelse om hennes liv blant jomfruene i De laude virginitatis, og i det neste århundret inkluderte en annen angelsakser, Beda den ærverdige, henne i sin martyrologibok.
I andre middelaldertekster ble Lucias øyne gravd ut med treskjærerjern før hennes henrettelse. I kunsten er hennes øyne tidvis vist liggende på et brett som hun holder.
Fram til 1861 ble Lucias relikvier feiret i en kirke dedikert til henne i Venezia, men etter at denne kirken ble revet, ble de overført til kirken i San Geremia. Den romersk-katolske helgenkalender hadde tidligere minnefest for henne og den hellige Geminianus den 16. desember. Dette ble endret i 1969, da en duplisering av festen til hennes dies natalis var den 13. desember, og på grunn av at Geminianus, nevnt i hennes Passio, synes å være en fiktiv helgen,
ikke beslektet med den Geminianus som har minnefest den 31. januar.
Hun feires på sin helgendag den 13. desember, også kjent som luciadagen. I Norden er feiringen av luciadagen en relativt ny feiring. Den ble gjeninnført i Sverige på slutten av 1800-tallet, og har fra 1950-tallet spredt seg til resten av Skandinavia. Den karibiske øya Saint Lucia er oppkalt etter henne, og er første gang nevnt på slutten av 1500-tallet.
Paratrikona

Utseende

Middelsstore, brede, gulbrune eller rødlige (i alle fall på døde eksemplarer) bladbiller, kan ha hvite tegninger. I levende tilstand er de trolig mer grønnlige. Sett fra siden er kroppen mer eller mindre torneaktig tilspisset. Den er skjoldformet, sidene av dekkvingene er utvidete og flate og dekker beina. Pronotum er ikke like utvidet men dekker hodet slik at det ikke er synlig ovenfra. Dekkvingenes forhjørner er rundet framskutte foran pronotum. Oversiden er kraftig punktert.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Cuba og Hispaniola.
Inja

Inja (russisk: Иня) er ei elv i Kemerovo og Novosibirsk oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Ob. Den er 663 km lang, med et nedslagsfelt på 17 600 km².
Inja har sitt utspring i et høydedrag i den sentrale delen av Kuznetsk-bekkenet, på 300 moh, og renner deretter gjennom Kemerovo oblast i en hovedsakelig vestlig retning, senere Novosibirsk oblast, og munner til slutt i Ob, kun 5 km sørøst for sentrum av byen Novosibirsk, på 92 moh.
Ved landsbyen Berjosovka, rundt 30 km fra munningen, er elvas middelvannføring på 47,0 m³/s (minimum i februar med 8,6 m³/s, maksimum i mai med 195 m³/s). Nær munningen er elva rundt 60 m bred, 1,5 m dyp, og strømhastigheten er om lag 0,2 m/s. De viktigste sideelvene er Kasma (russisk: Касьма), Ur (russisk: Ур) og Batsjat (russisk: Бачат), alle fra venstre.
Ved Inja ligger byene Polysajevo, Leninsk-Kuznetskij og Togutsjin. Elva renner gjennom et relativt tett befolket område og krysses av flere jernbanelinjer.
Inja fryser til i begynnelsen av november og er frosset over til vårløsningen i midten av april. Ved høy vannstand benyttes den, sammen med de største sideelvene, til fløting av tømmer.
Det europeiske råd for systemrisiko

Det europeiske råd for systemrisiko (engelsk: European Security Risk Board, ESRB) ble opprettet i 2010, med kontor i Frankfurt am Main.  Det er en del av det europeiske finanstilsynssystem (ESFS), og ble opprettet på bakgrunn av finanskrisen i 2008. Rådet ledes av presidenten for Den europeiske sentralbank.
ESRB har som oppgave å drive makroøkonomisk overvåkning, det vil si overvåkning av systemrisiko i hele finansmarkedet. Rådet samler inn og analyserer  informasjon relevant for finansiell stabilitet generelt, og varsler nasjonale tilsynsmyndigheter og aktuelle europeiske finanstilsynsmyndigheter (EBA, ESMA eller EIOPA) om risikoer som er oppdaget. ESRB kan avgi anbefalinger til enkeltland. Anbefalingene er ikke bindende, men kan offentliggjøres.
ESRB er opprettet med grunnlag i Europaparlaments- og rådsforordning nr. 1092/2010 av 24. november 2010 om makrotilsyn med finanssektoren på EU-nivå og om opprettelsen av et europeisk råd for systemrisiko. Forordningen er ansett som EØS-relevant.
Cagney & Lacey

Handling

Serien handler om de to kvinnelige politietterforskerne Cagney og Lacey i New York City  og de utfordringer de møter både profesjonelt og privat.

Om serien

Cagney & Lacey ble allerede i 1981 lagd som TV-film, da med Loretta Swit i rollen som Cagney. I TV-serien ble Cagney spilt av Meg Foster da produsentene av M*A*S*H  nektet å løse Swit fra kontrakten. Meg Foster ble etter få episoder erstattet med Sharon Gless da produsentene syntes hun var for aggressiv og for lik Daly av utseende. De fryktet dessuten at hun ville bli oppfattet som lesbisk av tv-seerne.
Serien ble i perioden 1994-96 etterfulgt av fire TV-filmer, alle med Sharon Gless og Tyne Daly.
Digitaliseringsrådet (Norge)

Digitaliseringsrådet er et norsk statlig organ som opprettes 1. januar 2016 for å bidra til styring og gjennomføring av statlige informasjons- og kommunikasjonsteknologiprosjekter med kostnad mellom 10 og 750 millioner kroner. (Større prosjekter enn dette må kvalitetssikres hos Finansdepartementet.)
Rådets sekretariat er lagt til Direktoratet for forvaltning og IKT.
TCP/IP

TCP/IP (forkortelse for Transmission Control Protocol/Internet Protocol) er en gruppe kommunikasjonsprotokoller som benyttes for å koble sammen datamaskiner i nettverk, blant annet på Internettet. TCP/IP består av flere protokoller; de to viktigste er Transmission Control Protocol og Internet Protocol.
TCP/IP er blitt en de facto standard for å sende data over nettverk.
Protokollen ble utviklet av Robert E. Kahn og Vinton G. Cerf.
Marius Robinson

Marius Robinson (født 1892, død 1970) var ordfører i tidligere Bud kommune i 1938–1940 og i 1945. Han bodde i Robinsonmarka, som forøvrig var oppkalt etter hans far, storkjøpmannen på Bud, Mads Robinson. Marius Robinson har i senere tid fått en egen vei oppkalt etter seg; Marius Robinsons veg.
Eupatorus endoi

Utseende

En stor (40–47 millimeter), blankt svart hornbille. Hannen har et krumt horn på hodet, dette er flatt og båndformet, og kløvet i spissen. På hver side av pronotum sitter det et kort, krumt, spisst horn.

Levevis

Larven utvikler seg i råtten, død ved. De voksne billene kan drikke nektar og sevje som siver ut fra sår på trær. Hannene bruker hornene sine i kamp om hunnene.

Utbredelse

Denne arten er utbredt i det sørlige Vietnam, men er ikke vanlig.
Neoischnolea

Levevis

Larvene inne i små greiner og kvister.

Utbredelse

Artene lever i Papua Ny-Guinea.
Symra kino

Symra kino er en kino i Cecilie Thoresens vei 23 på Lambertseter i Oslo. Bygget er tegnet av arkitekt Frode Rinnan. Kinoen eies av Oslo Kino og er deres eneste kino utenfor Oslo sentrum. Kinoen hadde opprinnelig én sal med 432 sitteplasser. Kinoen var stengt mellom 2003 og 2006, og fra 1. januar 2008 til 12. oktober 2010 og ble i denne perioden ombygget til to saler med henholdsvis 207 og 93 sitteplasser.
Jarygin-pistol

Jarygin «Gratsj» (GRAU — 6P35) er en russisk selvladerpistol konstruert av russeren Vladimir Aleksandrovitsj Jarygin. Ammunisjonen er 9×19 мм Parabellum. Pistolen blir produsert ved Izjevsk mekaniske verksted.
Prothoe

Utseende

Store sommerfugler. Bakvingen er trukket ut til en kort stjert. Oversidens grunnfarge er mørk, med et bredt, blått skråbånd i forvingen. Undersiden er lyst brungrått spraglete.

Utbredelse

Prothoe franck er vidt utbredt fra Assam og østover, de øvrige artene lever på Ny-Guinea.
Jørgen Bakke

Bakgrunn og arbeid

Bakke ble uteksaminert ved Gardens underoffiserskole i 1914 og ved Krigsskolen i 1921. Da han ble beordret som adjutant til Fossumstrøkets festning dette året, kom han til Mysen i Indre Østfold. Han ble utnevnt til kaptein i 1936. Han var lærer og bestyrer ved Mysen offentlige høyere allmennskole fra 1922 til 1940.

Andre verdenskrig

Bakke var medlem i Quislings nasjonalistiske fascistparti Nasjonal Samling (NS) fra 1933 til 1936 da han slutta å betale medlemsavgift, og på nytt fra oktober 1940 til partiet ble forbudt ved frigjøringa våren 1945. I november 1940 ble Jørgen Bakke «chefsinspektør i skolevesenet». Bakke skrev flere foredrag og avisartikler om blant annet skolepolitikk og nazistisk ideologi.
29. juni 1941 utså Quisling Bakke og major Finn Hannibal Kjelstrup til ledere i staben for å bygge opp Den norske legion (SS-Freiwilligen-Legion Norwegen), en militær enhet som skulle skaffe norske soldater til kampen mot Sovjetunionen og Stalins «bolsjevisme» etter at Sovjetunionen angrep Finland 25. juni. Legionen skulle opprinnelig støtte finnenes kamp i den finske fortsettelseskrigen, men mannskapene ble tatt i bruk av tyskerne på østfronten. Bakke ble utnevnt til major (Leg.-Sturmbannführer) 1. juli dette året og til leder for «Bataljon Viken» fra 1. august. I september 1942 ble Bakke overført til 5. SS-panserdivisjon Wiking Han ble tildelt Jernkorset av 2. klasse for sin krigsinnsats. 
På grunn av en mindre skade ble Jørgen Bakke sendt tilbake fra fronten og begynte i februar 1943 å arbeide for Organisation Todt i Norge. I august samme år ble han leder for Norsk Frontføring som skulle ivareta interessene til norske arbeidere på tyske anlegg. Ved krigens slutt var Bakke Sturmbannführer ved hirdbataljonene.
Rettsaken mot Jørgen Bakke under det norske landssvikoppgjøret etter krigen foregikk i lagmannsretten i Sarpsborg.
Odontolabis

Utseende

Store (hannene opptil 9 centimeter), avlange, blanke hjortebiller. Som vanlig i denne gruppen har hannene mer eller mindre forstørret hode og kjever. I denne slekten er hode og pronotum vanligvis blankt svarte, dekkvingene ofte mer eller mindre brungule, gjerne med en svart kile i midten. Et godt kjennetegn kan være at hannenes hode har en tydelig tann på sidene bak fasettøynene.
Hos noen arter finnes det flere ulike former med hensyn på formen på hannens kjever (polymorfi).

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Slekten lever i Sørøst-Asia, fra India i vest til Timor i øst og Kina i nord.
Publiners

Historie

Publiners begynte som et ad-hoc prosjekt i 1997. I begynnelsen spilte de irsk folkemusikk på en mer eller mindre tradisjonell måte. Medlemmenes bakgrunn var først og fremst rockemusikk, og de begynte snart i økende grad å spille den tradisjonelle irske musikken med elementer fra rock. Dette kulminerte i albumet Folk'n'roll, som kom ut i 2003.
Publiners gav ut sin første norskspråklige plate Heim høsten 2005. Med med det nye albumet forlot Nordlandsguttene sin opprinnelige linje. Bandets impulser var nå i større grad hentet fra norsk og øvrig europeisk folkemusikk, ikke utelukkende fra den irske. Likevel var den største merkbare forskjellen at de på den nye plata gikk over fra å synge på engelsk til å synge på sin egen dialekt, brønnøyværing.
I februar 2007 ble det klart at Rune Pettersen ga seg i bandet etter åtte år, og Vidar Tilrem kom etter hvert inn som erstatning. I mars samme år startet innspillingen av ny plate. Arbeidet i studio ble imidlertid lagt på is høsten 2007, da Publiners deltok i tv-programmet Lyden av lørdag på NRK1. Albumet Driv ble ferdiginnspilt i januar 2008, og ble sluppet i april samme år.
Vinteren 2009 deltok Publiners i finalen i Melodi Grand Prix med låten «Te stein». De endte på fjerdeplass.
Kanonjolle

Kanonjolle var et dekket orlogsfartøy med seil og årer, og var en viktig fartøystype for den norske marinen fra 1600-tallet og fram til slutten på 1800-tallet. Spesielt etter ødeleggelsen av den felles dansk-norske marinen i 1807 ble det bygget en stor flåte med kanonjoller.

Konstruksjon

Båtene var billige og enkle å bygge i stort antall på kort tid, i en tid da Norges økonomiske situasjon  ikke tillot store investeringer. I begynnelsen var båtene åpne, men etter hvert fikk man et dekk, med luker. Med lukene åpne fungerte dekket som tofter for mannskapet, som drev jollen fremover med årer. Jollene var fra 14-20 meter lange, og besetningen var på 23 mann. Jollene førte dessuten seil, to master rigget med luggerseil. Kanonjollene var den minste av datidens kanonbåter. 
Fartøyene ble sjelden eller aldri brukt om vinteren. De ble sett på som ubeboelige vinterstid, og var ikke særlig sjødyktige. De lå derfor i opplag som vinterreserve dersom en krise skulle oppstå. Kanonene ble da ofte tatt ombord i de større skonnertene eller briggene, hvor kanonene ofte måtte skiftes.

Bestykning

En kanonjolle var bestykket med en 24 punds kanon akterut, og eventuelt 2 haubitser. Den store kanonen kunne ikke siderettes, så sikting i horisontalplanet måtte gjøres ved å snu hele fartøyet. Under kamp ble fartøyet hovedsakelig manøvrert ved hjelp av årer. Under slaget ved Alvøen den 16. mai 1808 holdt fire kanonjoller og en sjalupp den britiske fregatten Tartar unna, og kampen endte til slutt med at den britiske fregatten måtte flykte. 
Totalt fantes det i 1814 51 kanonjoller, hoveddelen av disse var lagt «søndenfjelds», dvs langs Skagerrakkysten. I Bergen fantes det 11, i Trondheim 6, og søndenfjelds 34 kanonjoller.
Ingen originale kanonjoller er bevart, men i 1991 ble det i Risør bygd en kopi etter originale tegninger. Den har navnet Øster Riisøer 3 og spiller i en rekke historiske arrangementer rollen som kanonjolle.
Lorentz-medaljen

Lorentzmedaljen er en utmerkelse som deles ut hvert fjerde år av Det kongelige nederlandske vitenskapsakademi. Den ble etablert i 1925, i anledning 50-årsmarkeringen av Hendrik Lorentz' doktorgrad. Gullmedaljen tildeles for viktige bidrag til teoretisk fysikk.
Agonist

Agonist er et uttrykk innenfor Farmakologien og sikter til et legemiddel, eller annen substans, som binder til en reseptor og stimulerer receptorens aktivitet. Dette til forskjell fra antagonisten, som mangler effekt men blokkerer receptoren og dermed stabiliserer den tilstanden den var i når den bandt inn.
Kristiania Boxeklub

Kristiania Boxeklub ble stiftet 15. januar 1909 med tannlegestudent Bjarne Bühring Dehli som formann. Klubben hadde 45 medlemmer fra begynnelsen og trente onsdagene i Turnhallen i Kristiania. På grunn av politiets forbud mot offentlige konkurranser måtte Kristiania Boxeklub legge ned virksomheten året etter. Uten inntekter fra stevner hadde klubben ikke råd til å drive sin virksomhet. Klubben arrangerte det første NM i 1909 og noen propagandastevner i og utenfor Kristiania.
Radikal portal

Historikk

Radikal Portal ble lansert 7. januar 2013, med Rødt-politiker Vegard Velle som redaktør. Lanseringen ble omtalt en måned senere i en reportasje i Klassekampen, der Velle siteres på at motivet for lanseringen var en opplevd mangel på sterke venstremedier på nett. Aftenpostens Knut Olav Åmås omtalte i en kommentar nettstedet som en «venstre-tankesmie», mens Bård Larsen omtalte det som en del av den radikale venstresida.
I 2016 tok Joakim Møllersen, inntil da redaksjonsmedlem og dessuten styremedlem i Attac Norge, over som redaktør etter Vegard Velle, som seinere ble redaktør i VårtOslo.
16. mars 2018 vedtok styret i Norsk Presseforbund at nettsteder uten tilknytning til forbundet, blant dem Radikal Portal og Resett, ikke lenger kunne klages inn for Pressens Faglige Utvalg (PFU). Radikal Portal hadde før dette ikke ønska å la seg behandle av PFU, og har heller ikke erklært forpliktelse til Vær Varsom-plakaten.
Per mai 2019 består styret i Radikal av fem personer: redaktør Møllersen, Kristian Jørgensen, Lene Auestad, Oscar Dybedahl og Tormod Fjeld Lie.

Politisk ståsted

På egne nettsider, beskriver Radikal Portal seg som «drevet av personer som ønsker et mer rettferdig og miljøvennlig samfunn, både i Norge og verden» og et nettsted med et tydelig redaksjonelt ståsted. Det har erklært mål om blant annet å søke sannheten, være maktkritiske og stå sammen med de svake i samfunnet.
En del av innholdet skrives av eksterne bidragsytere. Blant skribenter som har skrevet for Radikal Portal er Øivind Bergh, Jonas Gahr Støre og Pål Steigan. Nettstedet har også fungert som publiseringskanal for grupperingen Researchkollektivet INFO.

Omtale i andre medier

I tidlig 2014 publiserte Radikal Portal en gjennomgang av nettstedet fyret.nu og dets koplinger til nynazistiske grupper. Opplysningene ble gjengitt av Dagbladet, og fyret.nu ble noen dager senere lagt ned. 
Seinere samme år publiserte Radikal Portal en sak om kunstneren Lars Vilks forsvar av kunstnerkollega Dan Parks kunst på et arrangement i regi av Document.no. Opplysningene ble kort tid etter dekt i svenske ETC og SVT. En tekst av Joakim Møllersen i Radikal Portal om saken ble dessuten omsatt til dansk og publisert i mediet Modkraft.dk.