google/wiki40b huggingface dataset:
Hôtel de Crillon

Historie

Bygningen ble reist i 1758 etter at kong Ludvig XV kommisjonerte arkitekten Ange-Jacques Gabriel om å bygge to palasser ved det som skulle bli Place de la Concorde. De to identiske bygningene, adskilt av rue Royale, ble opprinnelig ment å være regjeringsbygninger. Den østlige bygningen ble og er fortsatt hovedkvarteret for den franske marine (Hôtel de la Marine). Den nordlige bygningen - som skulle bli Hôtel de Crillon - ble først bebodd av Louis Marie Augustin, hertugen av Aurmont. Bygningen ble utvidet av din neste eier, arkitekten Louis-François Trouard, som lot bygge Salon de Aigles i 1775.
Den 6, februar 1778 var bygningen åsted for undertegnelsen av de første traktater mellom Frankrike og de nylig opprettede Amerikas forente stater. Amerikanerne Benjamin Franklin, Silas Deane og Arthur Lee møtte den franske siplomat Conrad Alexandre Gérard de Rayneval dor å slutte den fransk-amerikanske traktat der franskmennene anerkjente den amerikanske uavhengighetserklæring og dessuten en handelsavtale.
I 1788 kjøpte hertugen av Crillon, François Félix Dorothée Des Balbes de Berton de Crillon, bygningen, og bosatte seg der. Men den ble konfiskert kort tid etter av regjeringen etablert under den franske revolusjon i 1791. To åre tter ble Ludvig XVI henrettet ved giljotinering på Place de la Concorde direkte foran bygningen i 1793.
Sener eble bygningen returnert til sin eier, og hands etterkommere bodde der i over hundre år. I 1907 kjøpte Société du Louvre eiendommen og ombygde den til et hotell. Ombygningen tok to år, under ledelse av arkitekten Gabriel-Hippolyte Destailleur. To nabobygninger på rue Boissy d'Anglas ble kjøpt til for å utvide eiendommen. Det nye Hôtel de Crillon ble åpnet 12. mars 1909.
Hotellet huset medlemmer av den amerikanske delegasjon til fredskonferansen i Paris  etter første verdenskrig, blant annet president Wilsons fremste rådgiver Edward House.
Under annen verdenskrig ble hotellet beslaglagt i 1940 og brukt som hovedkvarter for de tyske styrker i Frankrike.
Africaøyene

Geografi og naturforhold

Africaøyene er den nordligste delen av Amirantene og ligger 220 km vest for Seychellenes hovedøy Mahé. Øyene regnes som en del av De ytre øyene i Seychellene, også kalt Outer Islands eller Zil Elwannyen Sesel.
Det var opprinnelig to øyer i gruppen. Den sørligste øya, South, hadde imidlertid innen 1976 forsvunnet i havet, slik at bare en liten kalksteinsformasjon er synlig ved lavvann.
Øya som er tilbake, North, er lav og flat og med en høyde på opp til fire meter over havnivå. Det finnes for det meste bare gras og annen lav vegetasjon. I 1995 ble det registret én kokospalme på North.
North er hekkested for svartnakketerne, sotterne og brunnoddy. En av Seychellenes tre forekomster av hekkende rosenterne finnes her. Tidligere er det registrert at hinduterne har hekket på North. Strendene er ynglested for suppeskilpadde og karett.
Det er ingen fastboende på Africaøyene. Området er vernet, men er likevel utsatt for tyvjakt og ulovlig eggsanking.
Isumkapellet

Bygningens historie

Skriftlige kilder fra 1700-tallet forteller om at det i middelalderen skal ha vært et kapell på garden Isum i Sør-Fron. Maihaugens grunnlegger Anders Sandvig mente det var dette kapellet han fant restene av da de fant en låve med rester av eldre malt dekor på Isum. Med støtte fra Lillehammers kvinner i forbindelse med innførelsen av kvinnelig stemmerett ble denne bygningen kjøpt inn til museet og rekonstruert som et kapell. Spor i materialene ga grunnlaget for byggingen av et tårn i hjørnet. Tårnets øvre utforming var ukjent, og gamle klokkestøpuler ble brukt som forbilde.
Privatkapeller, såkalte høgendeskirker, var utbredt i middelalderen. I Fron kan det ha vært så mange som omkring ti stykker. Det var et slik privatkapell Anders Sandvig mente han rekonstruerte, og kapellet ble satt opp i nærheten av garden Bjørnstad for å gi et bilde på at en gard av denne størrelsen kan ha hatt privatkapell.
Senere undersøkelser med dendrokronologisk testing har vist at bygningen er oppført omkring 1630. På denne tiden er det utenkelig at det har vært oppført som et kapell. Derimot var garden bolig for fogden i Gudbrandsdalen og andre høystatuspersoner i datidens samfunn. Den flotte malte dekoren innvendig i bygningen er akantusranker, malt med hvit farge med svart kontur. Denne dekoren må være malt noe senere, tidligst omkring 1680. Det er ting som tyder på at denne bygningen opprinnelig har vært en del av et langloft, et toetasjes loft med to rom i hver etasje. Sannsynligvis har dette vært andre etasjen, som er den delen av et loft som har vært oppholdsrom.

Bygningen som kapell

Ved gjenreisningen av bygningen på Maihaugen, ble bygningen rekonstruert som et kapell, der det ene rommet har den malte dekoren og er gjenskapt som kor. Det er åpent inn til siderommet, som ble satt i stand som skip.
Kapellet er utstyrt med alter, døpefont og prekestol. Det er ukjent hvor disse kommer fra.
En innelukket kirkestol er et pulpitur som opprinnelig har stått i Ringebu stavkirke.
Kapellet er ikke innviet som kapell, og har kun vært brukt til kirkelige handlinger et fåtall ganger siden oppførelsen i 1912.
Kapellet ble i 1923 brukt som modell for oppførelsen av Skrukkeli kapell i Hurdal.
Uchinoura Space Center

Uchinoura Space Center (内之浦宇宙空間観測所, Uchinoura Uchū Kūkan Kansokusho) er et anlegg for romutskytninger i nærheten av den japanske byen Kimotsuki, i distriktet Kimotsuki, i prefekturet Kagoshima. Anlegget ble etablert i februar 1962. Før etableringen av Japan Aerospace Exploration Agency i 2003, ble det kalt Kagoshima Space Center (鹿児島宇宙空間観測所). Alle japanske vitenskapelige satellitter ble skutt opp fra Uchinoura før M-V-rakettene gikk ut av bruk. Senteret har i tillegg antenner for kommunikasjon med interplanetariske romsonder.
Final girl

Final girl er et uttrykk i skrekkfilmer og spesielt slasher-filmer. Uttrykket henviser til den siste overlevende jenta i en skrekkfilm. Hun må konfrontere morderen og blir den eneste som kan fortelle historien. Filmforskeren Carol J. Clover innførte uttrykket i 1992 i boken Men, Women, and Chain Saws: Gender in the Modern Horror Film. Clover mente at kinogjengeren begynte å se filmen i morderens sko, men så byttet side i løpet av filmen for å holde med «final girl».
Heltene i skrekkfilmer blir ofte drept én etter én for å øke spenningen, og filmene kulminerer i at den siste overlevende, ofte en kvinne, enten dreper morderen eller flykter. Ifølge Clover deler «final girl»-jentene like egenskaper. Hun er gjerne en jomfru, unngår å begå forbrytelser og har et navn som kan passe til begge kjønn (som for eksempel Avery, Chris eller Sidney). «Final girl» setter fart på handlingen og viser intelligens, nysgjerrighet og årvåkenhet i løpet av filmen.
En av de første final girls var Jess Bradford (Olivia Hussey) i grøsseren Det er morderen som ringer fra 1974. En av de mest kjente final girls er Ellen Ripley (Sigourney Weaver) fra Alien-serien, og spesielt første film Alien – den 8. passasjeren (1979).
Lucanus lunifer

Kjennetegn

En stor til meget stor (hannen 40-82 millimeter), brun til svart hjortebille, oversiden gjerne med noe lys bestøvning, under denne nokså blank. Hannen har store, kraftige kjever som har en innoverrettet tann litt utenfor midten, kløvede i spissen. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte . Bakhodet har skrå tverrkjøler på sidene.

Utbredelse

Arten er utbredt rundt Himalaya: det nordlige India, Nepal, Bhutan og det sørlige Kina.
Taubane

Taubane er en måte å transportere mennesker eller varer på og brukes ofte opp til fjelltopper eller andre terrengformer av interesse. 
De taubanene som har et skjermet og lukket oppholdsrom ofte til transport av mennesker kalles gondolbaner. De er praktiske til nå høye fjelltopper som er kalde, har mye vind eller annen dårlig vær. En av dem finnes på kanariøya Tenerife, der banen starter på ca. 1200 moh. og ender nesten til topps på fjellet Teide som er 3717 moh. og dermed har banen en av de største høydeforskjellene i verden.

Konstruksjonen

Taubaner er normalt lagt opp som paternosterverk med føringsvaieren og trekkvaieren gående i parallelle baner med unntak for vendepunktshjulet. Noen baner bruker bare én kabelslynge til både trekk og føring. Dersom banen består av en vaier med transportkasse som går begge veier, vil det vanligvis dreie seg om en løypestreng.
Selve banen legges over et sett T-formede stolper som forsøkes plassert slik at selve banen blir rettest mulig. Taubaner kan blant annet brukes til å frakte varer som kull, tømmer, papirmasse, malm, eller kalkstein med.

Lange taubaner

En av verdens lengste taubaner frem til 1987 gikk fra Kristineberg-gruven og helt til Boliden i Sverige, Linbanan Kristineberg-Boliden. Det var en strekning på cirka 96 km. Denne taubanen blir i dag kun brukt til å frakte turister (13 km).
Taubanen mellom Trelandsfoss og Lervika i Kvinesdal var av tilsvarende lengde og gikk langs en åsrygg langs hele Øyesletta. Den ble fjernet en tid etter at Trelandsfoss-fabrikken la ned papirmasseproduksjonen, slik at transportbehovet opphørte. Den eneste kjente passasjeren noensinne med den banen var journalist i avisen Agder, Josef Kvavik (JK), som laget reportasje fra turen som egentlig var forbudt.

Taubanen i Longyearbyen

Taubaneanlegget mellom gruvene og lastekaia i Longyearbyen er vedtatt fredet av Riksantikvaren. Taubaneanleggene ble bygd i takt med gruvene da kulltransporten fra gruvene til utlasting eller lagring foregikk med taubane fram til 1987. Den første taubanen til Gruve 1 a ( ble anlagt i 1907/08.  En utstilling i Taubanesentralen ble etablert i 1992 og den ble åpnet for omvisninger for publikum etter et samarbeid mellom Store Norske, Svalbard museum og Sysselmannen på Svalbard med tilskudd fra disse og Norsk kulturråd.
Nelly Sachs Pris

Nelly Sachs Pris er en tysk litteraturpris som annet hvert år deles ut av byen Dortmund.  Prisen er oppkalt etter forfatteren Nelly Sachs og består av en pengegsum på 15 000 euro.
Nysgjerrige Nils (film)

Handling

Mens han er på besøk i Afrika adopterer Ted, som har på seg en gul hatt, ved en tilfeldighet den klumsete, rampete og nysgjerrige sjimpansen Nils og tar ham med seg tilbake til USA. Ted oppdager snart at Nils, som er søt mesteparten av tiden, kan være mer enn nok å holde styr på hvis Ted snur ryggen til eller forlater huset. Nils' nysgjerrighet får ham opp i de merkeligste situasjoner.

Forskjeller mellom filmen og de opprinnelige bøkene

I bøkene hadde ikke mannen med den gule hatten noe fornavn, ei heller noen form for romantiske interesser. De opprinnelige bøkene fokuserer kun på Nils' eventyr, og at mannen får ham ut av problemene han steller til.

Lydspor

Lydsporet til filmen heter Sing-A-Longs and Lullabies for the Film Curious George og inneholder sanger av Jack Johnson. Den første uken etter lansering kom albumet på førsteplass på den amerikanske hitlisten, det første albumet til Jack Johnson som nådde så høyt, og det første albumet med filmmusikk som nådde så høyt siden lydsporet til Bad Boys II i august 2003.
Simplex-algoritmen

Simplex-algoritmen av George Dantzig er i matematisk optimaliseringsteori en populær teknikk for numerisk løsning av problemer fra lineær programmering.  En ubeslektet, men med likt navn er Nelder-Mead-metoden eller downhill simplex method etter Nelder & Mead (1965) og er en numerisk metode for å optimalisere mange-dimensjonale ubegrensete problemer som hører til en mer generell klasse av søkealgoritmer.
I begge tilfellene bruker metoden konseptet med en simplex, som er en polytop med N  + 1 hjørner i N dimensjoner: et linjesegment på en linje, et triangel på et plan, et tetraeder i tre-dimensjonalt rom og så videre.
Javier Solana

Utmerkelser

Solana ble i 2010 utnevnt til ridder av Ordenen det gylne skinn. Han fikk Karlsprisen i 2007.
Joachim Frich

Verker

Hans hovedverk er seks store landskapsmalerier som henger i spisesalen i Oscarshall på Bygdøy, malt i 1850. Helt fra han var ung, var han på en rekke reiser i Norge, og han hadde mange bilder i Chr. Tønsbergs populære litografiske bokverk Norge fremstillet i Tegninger fra 1846–48. Han er også kjent for en rekke akvareller av norske drakter. Disse dannet grunnlaget for en bok av Aagot Noss.
Frich er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Fortune

Fortune 500

«Fortune 500» er en liste over de 500 største selskapene i USA etter brutto omsetning. I tillegg utarbeides det en «Fortune Global 500» liste som rangerer de 500 selskapene på verdensbasis. Listene utarbeides av Fortune og publiseres en gang i året.
Hans Svartdahl

Biografi

Svartdahl virket de første årene, fra 1943, som evangelist i pinsebevegelsen. I 1946 reiste han ut som misjonær til India. Sammen med sin kone Ruth virket de på misjonsfeltet fram til 1951. Tilbake i Norge ble Svartdahl igjen engasjert som evangelist og bibellærer. Han har vært hjelpeforstander i Betel Trondheim og Salem Oslo. Mellom 1957 og 1964 var han forstander (pastor) i Filadelfia Drammen.
Fra 1965 til 1987 var han misjonssekretær i Pinsemenighetenes Ytre Misjon. Han hadde et stort engasjement og besøkte flittig menighetene i Norge samtidig som han formidlet informasjon fra misjonsfeltene. Han regnes en av de viktigste misjonsprofilene i den norske pinsebevegelsen.
Hans Svartdahl døde 88 år gammel, lørdag 15. november på Bærum sykehus, etter kort tids sykeleie. Han ble begravet fra Høvik kirke 27. november. Det er sagt om Svartdahl at han …bygget sine prekener opp med Guds ord og hadde en enestående bibelkunnskap og troskap mot Guds ord. Som misjonsekretær hadde han god kontakt med misjonærene og var en inspirasjonskilde.
Min kamp. Første bok

Innhold og mottakelse

Dette første bindet tar for seg Knausgårds ungdomstid på 1980-tallet og hans reaksjoner og opplevelser da faren dør i 1998. Boken tar for seg hvordan faren utvikler en stadig kraftigere alkoholisme etter at han blir skilt.
Boken fikk meget gode kritikker og Brageprisen for 2009. Boken avfødde også sterke reaksjoner fra 14 slektninger av Knausgård som rykket inn et leserinnlegg i Klassekampen der de refererte til Knausgårds bok som «Judas-litteratur».
Dvergsvane

Beskrivelse

Dvergsvana, som ligner mest på en liten sangsvane (C. cygnus), har helthvit fjærdrakt og måler omkring 115–150 cm. Kroppen og halsen er litt mer gåselignende enn hos de større svanene.
Nominatformen, som hekker i arktiske områder i Nord-Amerika og det østlige Sibir, veier typisk 3 800–10 500 g, og hannen blir typisk litt større enn hunnen (4 100–9 000 g).
Underarten C. c. bewickii, som er den underarten vi møter i Norge, er endel mindre enn nominatformen; hannen veier typisk 4 536–8 391 g og hunnen cirka 4 300–7 825 g.
Nominatformen har sort nebb (med ei kort og smal gul øyestripe foran øynene) og sorte ekstremiteter. Denne underarten er betydelig mer vokal enn C. c. bewickii, som ellers ligner på nomainatformen, men ssp. bewickii har et karakteristisk større triangulært gult felt fra nebbet og opp mot øynene.
Sør-Trøndelag Fotballkrets

Sør-Trøndelag Fotballkrets (stiftet 5. juni 1920) er en tidligere krets i Norges Fotballforbund. 
Trondheim Fotballkrets, Fosen Fotballkrets og Nord-Østerdal Fotballkrets ble slått sammen med Sør-Trøndelag Fotballkrets 14. desember 1986.
Sør-Trøndelag Fotballkrets og Nord-Trøndelag Fotballkrets ble slått sammen til Trøndelag Fotballkrets i 2001.
Prajñāpāramitāsūtraen i 8 000 vers

Den tibetanske oversettelsen

Pala-manuskriptene stemmer overens med den tibetanske oversettelsen. Den tibetanske oversettelsen av et sanskrit-manuskript med tittelen Ārya ashtasāhashrikā prajñāpāramitā (Den store prajñāpāramitā i 8 000 vers) ble kopiert i Katmandu-dalen i Nepal og bragt til klostrene i Tibet.
Kolofonen til den tibetanske oversettelsen forteller at den ble oversatt ca. 850 e.Kr. av munkene Shakyasena og Jnanasiddhi fra Nord-India og Dharmatashila, deretter igjen i 1020; deretter sammenlignet med mange Indiske manuskripter og kommentarer og revidert i 1030, i 1075 og i 1500.
Under styret til Narendra Deva og Udaya Deva, ble den kopiert i Nepal i året 999 e.Kr. for Sa-Sakya klosteret i Tibet. 1069 e.Kr. ble enda en kopi av teksten skrevet i Nepal for Nor-klosteret i Tibet.
Alvar Renqvist-prisen

Alvar Renqvist-prisen er en finsk litteraturpris som årlig deles ut av Finlands bokstiftelse. Prisen er oppkalt etter Alvar Renqvist.
Martin Olsson

Högaborgs BK

Olsson arbeidet seg opp gjennom systemet i klubben fra Helsingborg. Hans prestasjoner på banen førte til at flere store fotballklubber i Europa var interessert i ham. I januar 2006 signerte han for Blackburn Rovers, og ble en del av ungdomsakademiet i klubben.

Blackburn

Han fikk sin debut for Blackburn i en kvalifiseringskamp til UEFA-cupen i 2007–08-sesongen, da han erstattet Stephen Warnock. 20. desember 2007 fikk han også sin Premier League-debut i en kamp mot Derby County, da han kom inn etter 84 spilte minutter som erstatter Morten Gamst Pedersen. Han ble kåret til Blackburns Young Player of the Year sesongen 2007-08.
I mai 2008 signerte Olsson en ny fire-års avtale, som holder ham i Blackburn fram til sommeren 2012.
Hans første mål for klubben kom den 24. september 2008, da han scoret vinnermålet i en Ligacup-kamp mot Everton.

Landslaget

Han ble tatt ut i Sveriges EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i Sveriges tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
The Power

Om filmen

The Power fikk 3 av 4 stjerner av den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin.

I Norge

Den ble satt opp på norske kinoer under tittelen Makten.
Border Song

Informasjon

«Border Song» først dukket opp på albumet Elton John, og ble utgitt våren 1970 som albumets første single. Sangen ble utgitt i Nord-Amerika et par måneder senere, og hadde mer suksess der, spesielt i Canada, der den nådde nummer 34. «Border Song» var også Eltons første sang til å nå hitlistene i USA, og nådde i nummer 92 på Billboard Hot 100.

Coverversjon

En coverversjon av sangen blir fremført av Eric Clapton i 1991 og vises på hyllestalbumet Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin.
Frognerlinjen

Historikk

Strekningen ble bygget som sidelinje til Skøyenlinjen (Blåtrikken). Den ble åpnet i 1902 mellom Solli plass og Frogner. I 1910 fikk den betegnelsen «linje 2», 1914 ble den forlenget til Majorstuen.
Saphanodes

Utseende

Middelsstore, slanke, mørkt brunlige trebukker. Antennene er noe kraftige og betydelig lengre enn kroppen. Hodet er rundet, pronotum sylindrisk med en kraftig pigg midt på hver sidekant, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede, beina middels lange med fortykkede lår.

Levevis

Som andre trebukker lever larvene av de fleste artene i død ved. De voksne billene er oftest nattaktive.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Afrika.
Jemtsk

Jemtsk (jamska, bestemt) er en skandinavisk dialekt som snakkes i Jämtland (norsk: Jemtland) i Sverige. Jemtsk har mange likhetstrekk med trøndersk og har både en del vestnordiske (til felles med norsk, færøysk og islandsk) og en del østnordiske trekk (til felles med øvrig svensk og dansk, inkludert bokmål og østnorsk) 
Som de fleste andre dialekter i Sverige er jemtsk i stor grad blitt trengt tilbake av rikssvensk, selv om det er gjort og gjøres forsøk på å holde liv i dialekten ved å gi ut jemtske ordbøker og jemtsk musikk. Jämtlands dialekter har likhetstrekk med dialektene i Trøndelag og forskerne er ikke enige om jemtsk bør regnes som norsk eller svensk. Pronomenet je kommer av gammelsvensk jak, til forskjell fra trøndske dialekter der pronomenet kommer av gammelnorsk ek (e, æ, æg). Denne form finnes imidlertid i mange norske dialekter og tillsvaren formen for talt islendsk.  På jemtsk heter det sopp og bratt (som på norsk) til forskjell fra svensk svamp og brant. Som i trøndsk er det vanlig med apokope, noe sjeldnere øst i landskapet. Jemtske dialekter har også bevart gamle diftonger (stein, geit) som i mange trøndske dialekter samt i Vemdalen i Herjedalen. Ordforråd tilkommet etter 1645 har en god del innslag av norsk for eksempel avis (i stedet for svensk tidning) og blyant (i stedet for blyertspenna). Jemtsk har ikke palatalisering av "nn" og "ll" som er vanlig i trøndsk. Noen kilder beskriver trøndsk-jemtsk-herjedalsk som ett språkområdet.
John Keenan

Bakgrunn

John Keenan var en av fem barn av Joseph og Philomena Keenan, og ble født i Glasgow hvor han ble døpt i St Joseph's Church, Cowcaddens. Han gikk på skolen i St Gregory's Primary School i byens Wyndford-område før han begynte på Salesian Missionary College, Shrigley Hall ved Macclesfield, Cheshire, England hvor han fikk sin videregående utdannelse. I 1984 ble han immatrikulert ved University of Glasgow hvor han studerte juss og tok en bachelor-grad i juss i 1988. Fra 1988 til 1995 gikk han på presteseminaret Scots College i Roma  og tok en lisensiat-grad i filosofived det pavelige universitetet Gregoriana i Roma.

Virke som prest

John Keenan ble ordinert til prest i den katolske kirke av kardinal Thomas Winning 9. juli 1995. Deretter ble han utnevnt til sogneprest i Christ the King i King's Park i Glasgow hvor han var fram til 2000. Fra 1997 til 2000 var han også kapellan til Holyrood Secondary School i Glasgow. Mellom 1995 og 2005 foreleste han i filosofi  ved presteseminaret Scotus College i Bearsden. I 2000 ble han utnevnt til kapellan for de katolske studentene, staben og lærerne ved University of Glasgow, en stilling han hadde fram til han ble utnevnt til biskop.

Biskop

John Keenan ble 19. mars 2014 ordinert til biskop i St. Mirins katedral i Paisley, på festdagen til Josef, Jesu fosterfar av erkebiskop Philip Tartaglia av Glasgow. Medcelebranter var erkebiskop Leo Cushley av St. Andrews og Edinburgh og biskop John Mone emeritus av Paisley. Biskop Keenan har tatt som sitt motto ordene Suscepit servum recordatus misericordiae («Han tok seg av sin tjener, og husket på sin miskunn»), inspirert av Magnificat.
Echemus angustifrons

Utseende

Echemus angustifrons er en middelsstor, litt flat edderkopp med kraftige bein. Forkroppen er ganske bred bak, sterkt tilsmalnet forover (smalt hode). Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene danner to tverr-rader. De midtre øynene i den bakerste raden er mer eller mindre uregelmessig (ikke sirkelrundt) formet. 
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Echemus angustifrons er nattaktiv og bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri. De bygger seg et skjulested av edderkoppsilke under steiner, mellom død vegetasjon eller lignende steder. Hunnen spinner en eggsekk av edderkoppsilke, hvor hun legger eggene.
Constantin Meunier

Minne

Hans selvtegnede bolig (1900) i Brussel inneholder fortsatt Musée Meunier (fra 1939 av), som forvalter hans verker. Fødebyen Etterbeek fikk i 1931 et minnesmerke laget av Edmond de Valériola. Mellom 1982 og 1998 var de belgiske 500 Franc-sedlene utstyrt med avbildning av Meuniers verker.
Phileurini

Utseende

Middelsstore til store, avlange, blankt svarte biller. Hannen har gjerne to korte horn i pannen, og pronotum er avkortet foran. Mange arter mangler horn, og hos noen har begge kjønn horn. Pronotum har en midtfure og vanligvis en knøl foran.
Dekkvingene har vanligvis tydelige punktstriper.

Levevis

Både larvene og de voksne billene lever inne i råtne trestokker. I motsetning til de fleste andre skarabider ser de ut til i stor grad å være rovdyr som eter andre vedlevende insekter. Av denne grunn er de voksne billene ganske raske, ulikt andre skarabider som gjerne er ganske trege til beins.

Utbredelse

Gruppen forekommer i alle økosoner, men mest i tropene. Over halvparten av artene lever i tropiske områder av Amerika. De mangler i Europa.
Underjordisk Tusmørke

Underjordisk Tusmørke er et musikkalbum med Tusmørke, utgitt i november 2012.