Land Rovers historie

Land Rovers historie strekker seg fra den første Land Roveren ble lansert i 1948 fram til i våre dager.
Land Rover har vært eid av britiske Rover, som igjen senere har vært eid av British Leyland og så tyske BMW.

I begynnelsen

Den første Land Roveren ble lansert til Amsterdam Motor Show i 1948.  Konstruksjonen lånte mye fra krigs-jeepen, men med et mer påkostet karosseri i aluminium.  Valget av aluminium ble tvunget fram av etterkrigstidens stålrasjonering.  Rover hadde et annet problem i etterkrigstidens Storbritannia: De hadde en ny, stor fabrikk i Solihull ved Birmingham, som de hadde fått bygget gratis like før krigen for å produsere flymotorer.  Problemet lå i at de ikke hadde en bilmodell å produsere der.  De førkrigsmodellene de hadde klar til produksjon ville ikke selge i kvanta store nok til å rettferdiggjøre drift av det store anlegget.  
Maurice Wilkes, som jobbet hos Rover, designet den første modellen i 1947 som erstatning for jeepen han hadde brukt på gården.  Broren hans, Spencer, var sjef for Rover på dette tidspunktet.  Sammen tok de fram et design som var basert på jeepen, men med kraftuttak for å drive redskaper på gården.  Britisk industri hadde et desperat behov for eksportprodukter etter andre verdenskrig, og den første prototypen hadde førersetet i midten for å enkelt kunne eksporteres til markeder med både venstre- og høyrekjøring.  Denne idéen ble ikke brukt i produksjonsmodellen.  Siden stål var rasjonert i etterkrigstiden så valgte man å bruke en legering av aluminium og magnesium kalt Birmabright til karosseriet.
Den første Land Roveren, senere kalt Series I, ble markedsført som en erstatning for traktoren.  Reklamen viste bilen brukt til alt fra trekkvogn for plog til personbil.  I praksis ble ikke Land Roveren noen arvtager for traktor, men solgte godt for det, på tross av en relativt høy pris.
Etter en førproduksjonsserie på 25 kjøretøyer ble Land Rover vist for verden på Amsterdam Motor Show 30. april 1948.  Nå hadde kjøretøyet normalt montert ratt og motor fra Rover 60.  Rover selv ble overrasket over interessen.  Noe av grunnen til suksessen var at de hadde et kjøretøy som kunne kjøpes momsfritt av britiske bønder, men også kunne eksporteres ut av landet for å få sårt tiltrengt valuta.  Den enkle og likeframme konstruksjonen gjorde at den kunne vedlikeholdes langt fra nærmeste verksted.
Salget steg jevnt og trutt til ut på 1960-tallet.  Underveis ble det gjort forsøk med Land Rovers robuste hjuloppheng under et bilkarosseri.  Prosjektet ble kalt Road Rover og kom aldri på veien, men det la fundamentet for senere utvikling av Range Rover.  I mellomtiden ble Series I oppgradert til Series II og IIA, med nyere, kraftigere motorer som viktigste salgsfortrinn.  Dieselmotor ble også tilbudt, noe som var viktig ut fra kundegruppene i landbruket.
Et utall forskjellige spesialbygde kjøretøyer ble også tilgjengelig, alt fra brannbiler til mobile sveiseapparater.  Rover-fabrikken hadde et program med utvalgte utstyrsleverandører hvor leverandøren kunne få godkjennelse hos fabrikken for ekstrautstyret sitt.  Kunden kunne da beholde nybilgarantien på Land Roveren sin, også etter utstyret var montert.

Årene under British Leyland

I 1967 ble Rover en del av Leyland Motors Ltd, senere British Leyland.  I 1975 ble BL nasjonalisert, for å i 1986 bli privatisert og en del av British Aerospace.  På 1970-tallet så ble også Range Rover introdusert; Land Rovers første bil som ikke var et rent nyttekjøretøy.  Range Rover ble en kjempesuksess og de første årene så var bruktbilprisen høyere enn nyprisen, da fabrikken ikke klarte å fylle etterspørselen.  Range Rover var på den tiden relativt avansert, med skivebremser på alle fire hjulene, en V8-motor med aluminiumsblokk og permanent firehjulstrekk.  
I 1974 måtte Land Rover trekke seg ut av Nord-Amerika, på grunn av strengere krav til sikkerhet og utslipp.  Det skulle gå rundt et tiår før de var tilbake igjen, og da bare med Range Rover.
I 1974 gikk British Leyland Motor Corporation på en økonomisk smell.  De hadde problemer med overlappende modellutvalg fra de forskjellige underbrukene, lite samarbeid internt i selskapet, dårlig kvalitet og et katastrofalt dårlig «image» hos kunden.  Bankene som selskapet skyldte penger tok affære, og sammen med myndighetene ba de Sir Don Ryder om å utrede selskapet, i kraft av sin stilling som styreleder i National Enterprise Board.  Rapporten, kalt Ryder-rapporten, var klar på rekordtid (14 uker) og la fram en rekke tiltak som krevdes.  Blant annet ble det anbefalt at administrerende direktør Donald Stokes måtte trekke seg, at produksjonsmateriellet måtte fornyes i all hast og en mer sammenhengende strategi måtte utarbeides for hele selskapet.
Resultatet ble at selskapet ble nasjonalisert og omorganisert.  Rover med Land Rover var en av de få avdelingene som tjente penger, så et resultat av omorganiseringen var investeringer i Land Rover.  Blant annet ble fabrikkanleggene ved Solihull oppgradert.
Når den nye direktøren Michael Edwards tok roret i British Leyland i 1978 ble en ny retning for Land Rover tydelig.  Noe av det første han gjorde var å dele British Leylands bilavdelinger inn i to delvis uavhengige grupper.  Den ene ble hetende Jaguar-Rover-Triumph Ltd.  Den andre gruppen ble delt inn i enda mindre grupper, kalt Jaguar Cars, Rover-Triumph og Land Rover Ltd.  Dette var første gang Land Rover hadde en egen ledelse.
På slutten av 1970-tallet måtte nyttekjøretøy-serien moderniseres.  Land Rover valgte å beholde både utseendet og flere av de tekniske løsningen, før de lanserte 110 i 1983.  Det var små endringer i interiøret, men bilen hadde permanent firehjulstrekk og skruefjærer.  Land Rover hadde allerede i 1979 begynt å modernisere Serie III med V8-motor og permanent firehjulstrekk for å «prøve vannet».  Denne utgaven ble kalt Stage 1.
I 1987 kom Range Rover tilbake på det nordamerikanske markedet.  Først var det biler med høy spesifikasjon og automatgir, tilpasset det lokale markedet.  Sent i 1993 bestemte de seg også for å ta inn Defendere, både 110 og 90, men med automatgir og veltebur, noe som ikke var standard ellers i verden.  Under 10 000 av disse ble importert, og amerikanske sikkerhetsstandarder tilsier at ingen fler kan bli importert med mindre LR gjør drastiske endringer i teknologien.  De gjenværende eksemplarene er samlerobjekter i dag.

Under BMW sitt eierskap og senere

Rover var eiet av tyske BMW i perioden 1994–2000.  BMW solgte senere Land Rover separat fra "modermerket" Rover.  1990-tallet ble også perioden hvor Land Rover ble mer et merke for massemarkedet.  Discovery og senere Freelander var laget med mer personbilpreg enn nyttekjøretøyene, og med en lavere prislapp enn Range Rover.  I takt med at de nye modellene har blitt introdusert så har også Range Rover blitt dyrere og mer luksuriøs.
Discovery ble introdusert i 1989, som et svar på japanske firehjulstrekkeres inntog på det britiske markedet.  Prosjektet ble kalt Project Jay, og brukte mye teknologi fra Range Rover.  Det hadde blitt startet bare i 1987, og hadde tatt fram den nye bilen relativt raskt.  Discovery ble en suksess, og var med på å gi Land Rover bedre tak på massemarkedet.  Defender og Range Rover var ikke volummodeller på samme måten.  Utover på 90-tallet ble markedet nok en gang dominert av japanske konkurrenter.  Denne gangen var det med mer kompakte firehjulstrekkere som Honda CRV og Toyota RAV4.  Land Rover kom med Freelander som et svar, og hadde igjen suksess.
Den foreløpig siste modellen fra Land Rover er Range Rover Sport, bygget på teknologi fra siste generasjon Discovery, selv om den utvendig ligner på Range Rovere.  Land Rover kaller bilen en «sportstourer».
Land Rover eies i dag av Ford, og er en del av Fords Premier Auto Group, sammen med merkene Volvo, Lincoln, Jaguar og Aston Martin.