Skolelinux

Historie

Skolelinux-prosjektet ble startet 2. juli 2001 av 25 datafolk som mislikte at norske skolebarn, neste generasjons databrukere, ble opplært som konsumenter av kontorprodukter, framfor å bli produsenter av teknologiske løsninger. Da måtte elevene ha full tilgang til alle deler av dataprogrammene, uten kunstige begrensninger som hindret bruk. Prosjektet ble knyttet til organisasjonen Linux i skolen da denne ble opprettet 16. juli 2001. Bjerke videregående skole i Oslo var sentral i utviklingen av Skolelinux. Fra år 2000 innførte skolen bruk av officepakken StarOffice. Dette gjorde skolen interessant for Linux. Fra 2001 ble skolen hovedarena for utviklingsprosjektet Skolelinux. 
På årsmøtet 16. oktober 2004 ble det besluttet å skifte navn til «Fri programvare i skolen», også kjent under akronymet FRISK. Prosjektet er siden drevet av mange frivillige som arbeider på felter som programmering, oversetting og kontakt med omverdenen. Over 130 programmerere bidrar aktivt i prosjektet med utvikling, tilpassing og oversetting. Skolelinux er det norske navnet på Debian-edu-prosjektet og har forgreninger til organisasjoner i Spania, Tyskland, Latvia og Brasil.

Teknisk

Skolelinux baserer seg på et tynnklientsystem der alle programmene kjøres gjennom nettverket fra en tjener. Kontorprogrampakken OpenOffice.org er en viktig del av av programvaren som følger med Skolelinux. Andre viktige programmer er nettleserne Iceweasel, en variant av Firefox, skrivebordsmiljøet KDE med valgfri bruk av GNOME og LXDE. Det følger med et system for sentralisert drift med katalogverktøyet GOsa, automatisk installasjon av klientmaskiner over nettverket og verktøy for å blokkere tilgang til Internett, noe som er nødvendig ved enkelte skoleprøver. 
I tillegg følger mange andre programmer som er tilpasset skolefagene i kjemi, fysikk og matematikk. Skolelinux 6.0 har oppgraderte utgaver av OpenOffice.org, Iceweasle, GCompris og KDEedu. Det følger med over 100 faglig-pedagogiske programmer oversatt til mer enn 50 språk. I tillegg til drift med tynnklienter og diskløse arbeidsstasjoner, får man også profil for bærbare med støtte for sentral pålogging, også utenfor skolens datanett.
Diskløse arbeidsstasjoner gir full utnyttelse av nyere datamaskiner med tilgang til CD/DVD-rom, minnepenn og lyd. Programmene lagres på tjenermaskinen. Derfor vil driftskostnadene fortsatt være lave med halvtykke klienter.

Arbeidsmetoder

Utviklingen av Skolelinux drives i all hovedsak over Internett med periodevise utviklersamlinger i helgene. Alle er invitert til å bidra til prosjektet med oversetting, testing, dokumentasjon og program-utvikling. Det er vanligvis fra 4-8 slike utviklersamlinger i året, samt en del samlinger organisert av friprog-samfunnet i andre land. 
Skolelinux-samfunnet har holdt en rekke utviklersamlinger i friprog-utviklersamfunn, noe som har påvirket KDE, Ubuntu og andre fri prosjekter, samt organisert såkalte kodesprinter (Code Sprints eller Developers' Summit på Engelsk). Skolelinux har også vært først ute med å beskrive styringsmodellen gjørokrati for fri programvare som utvikles av frie utviklersamfunn. Det betyr at den eller de som bidrar til prosjektet, også bestemmer retningen utviklingen skjer i forhold til prosjekt-målsettingene. 
Prosjektet samarbeider i praksis oppstrøms med de originale friprog-prosjektene som er med i Skolelinux. F.eks. sendes oversettelser og feilrettinger oppstrøms til prosjekter som KDE, LibreOffice, Firefox, Gnome og en rekke andre programpakker i Skolelinux. Det å jobbe oppstrøms har vært verdigrunnlaget til Skolelinux fra starten. 
For å sikre effektiv deling av bidragene til Skolelinux, har man tatt i bruk en rekke verktøy og løsninger for feilretting, kodehåndtering og kommunikasjon. Versjonskontroll over Internett, wiki-er, e-postlister og lynmeldinger er i bruk. Skolelinux innførte slike verktøy flere år før dette ble vanlig blant store IT-selskap som Google, IBM og Nokia.