google/wiki40b huggingface dataset:
Solo (brus)

Solo er i sin opprinnelige utgave en norsk appelsinbrus, et produkt som også kalles kullsyreholdig leskedrikk. Appelsinbrusen ble lansert i 1934 etter at Torleif Gulliksrud tok med seg oppskriften på drikken Naranjina Solo («appelsin alene») fra Spania til direktøren for Tønsberg Bryggeri, Theodor W. Holmsen. Solo hadde en markedsandel på 7 % i Norge i 2005, men drikken var frem til 1960-tallet landets mest solgte brus, inntil Coca-Cola og senere Pepsi passerte den på salgsstatistikken. På det meste hadde Solo en markedsandel på hele 25 % i Norge.
Den 1. februar 2010 lanserte Ringnes også Solo Sitron, og på den 2. februar 2013 ble Solo Sunset lansert som inneholder eplejuice fra konsentrat, i 2016 ble Solo rød lansert (med smak av blodappelsin).

Tapperier

Drikken tappes av Ringnes, Oskar Sylte og Mack, som sammen eier markedsføringsselskapet A/S Solo.
Varemerket Solo eies av markedsføringsselskapet. Varemerket brukes i dag på flere produkter i tillegg til det opprinnelige: Solo Super, Solo Pluss og Solrik. Navnet brukes også på en fruktis som produseres av Hennig-Olsen.
St. Georges (Bermuda)

Etableringen av byen

St. Georges ble først bosatt i 1612, tre år etter at de første engelske settlerne landet på øya. De hadde vært på vei til Virginia, men skipet det var med, «Sea Venture», sprang lekk i en storm og ble strandsatt av kapteinen, admiral sir George Somers. De overlevende etter forliset bygget to nye fartøy og de fleste seilte etterhvert videre til Virginia, men noen ble igjen og Virginia Company gjorde krav på øya.
Selskapet sendte 60 menn som etablerte bosetningen på St. Georges. Beliggenheten var gunstig for skip da bosetningen lå ved et sund som skjermet for dårlig vær. Den lille byen har en betydelig historisk innflytelse, den var sentral i utviklingen av Bermuda og var hovedstad inntil 1815. St. Georges hadde også en stor innflytelse på de engelske koloniene i Nord-Amerika, under den amerikanske uavhengighetskrigen stjal de lokale krutt fra fort rundt byen og smuglet det til George Washington. Innbyggerne i St. Georges bidro også til å forlenge den amerikanske borgerkrigen ved sin smuggling av forsyninger og ammunisjon til de opprørske sørstatene.

Dagens St. Georges

Dagens St. Georges er for det meste uberørt av den økonomiske utvikling som har preget hovedstaden Hamilton. De fleste bygningene i byen er fra 1600-tallet og frem til 1800-tallet. De lokale myndighetene har gjort sitt for å bevare de gamle bygningene og skjule endringer, kabler for strøm og telefon er for eksempel gravd ned og gatebelysningen er tilpasset bebyggelsen. Trange gater som Barber's Alley og Aunt Peggy's Lane er som de var for flere hundre år siden.
St. Georges er imidlertid intet sterilt museum, det er en levende by og de historiske bygningene har sine funksjoner som bolighus, restauranter, butikker og puber. Byens senter er Kings Square, hvor det blant annet var plassert gapestokker.
Joe Lovano

Oppvekst

Som unggutt fra Cleveland, Ohio, ble Lovano tidlig eksponert for jazz gjennom faren, Tony «Big T» Lovano. Han hadde særlig John Coltrane, Dizzy Gillespie, og Sonny Stitt som sine forbilder. Han tok sine studier ved Berklee College of Music, hvor han studerte under Herb Pomeroy og Gary Burton. Han hadde også en slags lærlingstilling i Woody Herman's Thundering Herd og Mel Lewis Jazz Orchestra.

Senere arbeid

I begynnelsen på 80-tallet startet Lovano å arbeide med John Scofields kvartett og en "bassløs" trio med Paul Motian og Bill Frisell. 
I 1993 spilte han inn en plate sammen med gitarlegenden Bill DeArango, også fra Cleveland, platen Anything Went. DeArango døde dement i 26. desember 2006 bare to timer etter at Lovano hadde besøkt han.
For tiden regnes Lovano som jazzartist på høyeste internasjonalt nivå. Har har vært lærer for 
Jeff Coffin etter han fikk NEA Jazz Studies Grant i 1991.
Lovano har spilt på saksofoner av merket Borgani siden 1991. Han har sin egen serie kalt Borgani-Lovano.

Norgesbesøk

I 1993 og 2007 besøkte Lovano Kongsberg Jazzfestival, der han også i 2010 står på plakaten sammen med McCoy Tyner.
Verdenscupen i seiling 2019

Verdenscupen i seiling 2019 ble organisert av World Sailing og begynte i september 2018 i Enoshima og ble avsluttet i juni 2019 i Marseille.

Enoshima

Verdenscupåpningen fant sted i Enoshima i Japan fra 9. til 16. september 2018.
UCI WorldTour 2015

UCI WorldTour 2015 var den femte utgaven av UCI WorldTour. Den inneholdt 27 endags- og etapperitt i Europa, Australia og Canada. Tour of Beijing er fra 2015 lagt ned og dermed ikke med i UCI World Tour.
I januar 2015 publiserte UCI nye rankingregler, der WorldTour-rankingen for syklister eller nasjoner skulle erstattes av UCI World Classification. Kort tid senere ble disse endringene omgjort etter protester fra lagene.
Pseudomaniola

Utseende

Ganske store, brune sommerfugler, vingene med bølgete ytterkant. Oversiden er ensfarget mørkbrun. Forvingens underside er lysbrun, kan ha oransje felter. Bakvingens underside er lys rødbrun med hvite flekker og en rad av, ofte litt utydelige, øyeflekker, eller gråbrun med mørke striper.

Levevis

Larvene lever sannsynligvis på bambus i slekten Chusquea. Disse sommerfuglene lever i tåkeskog langs Andesfjellene.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika og den vestlige delen av Sør-Amerika fra Guatemala i nord til Bolivia i sør.
Overfallet på samene ved Dalbusjøen i 1811

Overfallet på samene ved Dalbusjøen i 1811 skjedde 27. og 28. august 1811, da en gruppe på 40–50 bevæpnede bønder fra Dalsbygda i Os gikk til angrep på en gruppe reindriftssamer som hadde leir og rein ved Dalbusjøen på Gauldalsvidda, like over grensa til Ålen. Det ble avfyrt skudd mot mennesker uten at noen kom til skade, men 392 reinsdyr ble stjålet og slaktet. 308 av dyrene tilhørte samene, mens 84 dyr var sytingsrein som tilhørte bønder, prester og embetsmenn ved Røros Kobberverk.

Hendelsene

De 13 berørte samene var fire familier som drev reinen sammen som en sijte. Det var Jon Mortensen (ca 65-75 år) med kona Kari, to barn og to drenger, Morten Olsen (ca 55 år) med kona Lucia, Zacharias Nilsen (ca 30 år) med kona Sofia og en nyfødt sønn, og Morten Olsen Kant (ca 45 år) og kona Ragnhild. 
Etter gudstjenesten i Os kirke søndag 25. august tok lensmannen Ole Skogstad ordet på kirkebakken. Han sa at «en deel Finner havde nedsadt sig ulovlig her nord i derfor maae heele Bygda være samholdig og skjøte dem derifra.» 
Hovedmannen bak angrepet var bonden Bersvend Engen (1772–1812, også kalt Bersvend Lilleøyen) fra Dalsbygda. Han hadde personlige interesser i området, i og med at han brukte traktene til utmarksslått. Dette var i og for seg urettmessig, forsåvidt som bygselen til utmarksslåtten siden 1801 hadde tilhørt Lars og Besvend Løberg fra Ålen. Bersvend Engen var den som rekrutterte folk til angrepet,  han var anfører for gruppen, og han utga seg for lensmann når han «befalte» samene å forlate området. Bersvend døde 7. februar 1812. Han ble funnet død «stående på hodet i en vasskjølle», og dødsfallet ble betraktet som et selvmord.

Etterspill

De første forhør ble tatt opp i november 1811, 8. november i Ålen og 11. november på Røros. Dom i saken falt i 1813, og saken ble endelig avsluttet med en forliksdom 4. september 1815. Samene fikk et samlet erstatning på 18 000 riksdaler for tapet. Forlik innebar også at samene måtte flytte fra området. Ifølge folketradisjonen rundt hendelsen fikk samene dertil liten glede av pengene. Jon Mortensen, som hentet pengene, skal angivelig ha blitt full på ei skjenkestue i Røros, eventuelt blitt skjenket han full. På vei hjem ble han frastjålet alle pengene. Jon Mortensen kom seg aldri økonomisk på fote, og skal ifølge tradisjonen ha endt som tigger «nede paa Leinstranden» ved Trondheim. 
Samene forlot området, og det var først i 1878 at det på ny var reindrift her. Fra 1950-årene har reinen på Gauldalsvidda blitt definert som villrein.
Hendelsene danner grunnlaget for Kari Nygaards roman Det frosten tok (2015).
Den 69. Golden Globe-utdelingen

Den 69. Golden Globe-utdelingen ble avholdt søndag 15. januar 2012 for å tildele priser til de beste prestasjonene innen film og TV i 2011. Ricky Gervais var programleder, noe han også var året før.
Prisutdelingens vinner var filmen The Artist som var nominert i sju kategorier og vant tre. Både på den røde løperen og prisutdelingen gikk rolig for seg, foruten enkelte spøker.
Lee Carsley

Klubblag

Lee Carsley startet sin fotballkarriere i Derby County der han skrev under på sin første kontrakt sommeren 1992. Han debuterte i ligasammenheng i 1994/95-sesongen, og totalt fikk han med seg 23 ligakamper og 2 ligamål i denne sesongen. Den påfølgende sesongen ble det 35 ligakamper og 1 ligamål før han i 1996/97-sesongen fikk bokført 24 ligakamper og 0 ligamål. Deretter ble det 34 ligakamper og 1 ligamål i 1997/98-sesongen før han i første del av 1998/99-sesongen fikk med seg 22 ligakamper og 1 ligamål for the Rams.
I mars 1999 ble Carsley kjøpt av Blackburn Rovers for £3 400 000, og han debuterte for Blackburn 3. april 1999 i en ligakamp mot Middlesbrough. Totalt fikk han med seg 8 ligakamper for Rovers i siste del av 1998/99-sesongen. Den 13. august 1999 scoret han sitt første mål som Blackburnspiller da klubben i en ligakamp mot Huddersfield Town tapte 3-2. Totalt spilte Lee Carsley 30 ligakamper, og han laget 10 ligamål, i 1999/00-sesongen.
Etter å ha spilt 8 ligakamper for Blackburn i første del av 2000/01-sesongen ble han i desember 2000 solgt til Coventry City for £2 000 000, og hans første kamp for Coventry kom 10. desember 2000 i en kamp mot Leicester City. Hans første mål for the Sky Blues kom 20. januar 2001 i en ligakamp mot Everton, og da 2000/01-sesongen var over hadde Carsley spilt 21 ligakamper og scoret 2 ligamål for Coventry. I første del av den neste sesongen ble det 26 ligakamper og 2 ligamål for Coventry før han i februar 2002 ble kjøpt av Everton for £1 900 000. 
Lee Carsley debuterte for Everton 10. februar 2002 i en ligakamp mot Arsenal, og han scoret sitt første mål for klubben den 11. mai 2002, også det i en kamp mot Arsenal. Da 2001/02-sesongen var over hadde han fått med seg 8 ligakamper og 1 ligamål for the Toffees. De neste sesongene ble det 24 ligakamper og 3 ligamål, 21 ligakamper og 2 ligamål, 36 ligakamper og 4 ligamål før skader gjorde at han bare spilte 5 ligakamper i 2005/06-sesongen for klubben fra Liverpool.
Dragefjellet

Dragefjellet er den nordlige del av høydedraget Sydneshaugen i strøket Sydnes i Bergen. Dragefjellet het opprinnelig Sydnesfjellet, men fikk sitt nåværende navn etter leken med drager («buedraker»). Dette skyldes trolig at vinden tok godt på Dragefjellspynten og at dragenes flukt ikke ble hindret. Det var flere slike dragehauger i byen.
På Dragefjellet var det også et rettersted, dette ble flyttet litt lengre sør til Rakkerhaugen (Sydneshaugen) i 1645.
Fra begynnelsen av 1800-tallet drev Ditmar Meinert brudd på Dragefjellet med uttak av stein som ble brukt til ballast. Kommunen satte på slutten av 1800-tallet i gang steinuttak i større målestokk fra Dragefjellet, blant annet for bygging av kaianlegg.
I 1891 ble folkeskolen Dragefjellet Skole bygget på tomten etter Meinerts gamle steinbrudd. Skolen ble nedlagt 1980 og ble overtatt av Universitetet i Bergen. Fra 1995 har Dragefjellet skole huset Det juridiske fakultet.
Gjerpenkollen hoppanlegg

Kort historie

Den første hoppbakken i Gjerpenkollen ble bygd i 1932. Den største bakken i dagens anlegg ble bygd i 1960 og utvidet til K74 i 1987. Den hadde renn i den norske hoppuka i 1979. Siste større ombygging av K74-bakken ble gjort i 1995, og to år etter fikk bakken plastmatter. K35-bakken ble også bygd i 1995. Anlegget ble utstyrt med snøkanoner i 2007. Etter at den største bakken ble skadet av ras i unnarennet høsten 2008, ble hele hoppanlegget modernisert i 2009, da blant annet de minste bakkene ble utvidet fra K15 og K5 til K18 og K8.
Kjell Håkonsen fra Holum i Mandal omkom etter at han falt stygt i et hopp i Gjerpenkollen 6. januar 1969. Han var en av flere i en vennegjeng som hoppet under svært dårlige forhold, etter at de først hadde vært innom Midtstubakken i Oslo uten å kunne hoppe der.
Bjørufjellet

Fjelltrimmen

Fjellet er enkelte år med i den lokale Fjelltrimmen. Traseen er 1,4 km lang og har en stigning på 265 m. Oppstigningen tar mellom 45 og 75 minutter.
Tromsø kommunes kulturstipend

Tromsø kommunes kulturstipend er et stipendet kan søkes av aktive kunstnere og kulturarbeidere bosatt i Tromsø kommune, og skal bidra til å stimulere kunstnerisk utvikling og aktivitet. 
Det kan benyttes til utdanning, kurs, studiereise eller til utøvelse av kunstnerisk virksomhet. Stipendet er på 25.000 kr og tildeles av formannskapet.

Mottakere av stipendet

1988 Kjell Arne Pleym - musikk
1988 Jenny-Marie Johnsen - billedkunst
1988 Ørjan Hattrem - teater
1988 Sigbjørn Solheim - musikk
1989 Einar Bangsund - foto
1989 Bente Nordhagen - vev
1989 Anniken Dulin - musikk
1990 Trond Brede Andersen - film
1990 Marianne Nordnes - dans
1990 Brit Steinsvik - dukketeater
1991 Knut Erik Sundquist - musikk
1991 Erik Skoldbjerg - film
1992 Geir Schjølberg - billedkunst
1992 Bente Reibo - teater
1992 Elin Skogdal - musikk
1993 Tommy A. Johnsen - musikk
1993 Arne Bjørhei - musikk
1994 Magnor Olsen - folkekunst
1994 Stein Bjørn - teater
1994 May Britt Sørensen - foto
1994 Marit Landsend - keramikk
1994 Hans Ragnar Mathisen - kulturarbeid
1994 Karl Otto Sandvik - grafikk
1994 Annelise Brun - billedkunst
1995 Grete A. Kvaal - foto
1995 Kristin Eriksen - teater
1995 Hilde Fj. Blix
1996 Ellen Aase
1996 Marte Liset
1996 Elisabeth Rønnebeck Myrvang
1996 Sally Eilertsen - dans
1996 Øystein Blix - musikk
1997 Jenny Marie Johnsen - foto
1998 Kirsti Blom - forfatter
1999 Marit Følstad  - foto/kunstner
2000 Kristoffer Jørgensen - teater
2001 Cecilie Karlsen - sang
2002 Kristin Bjørn Eriksen - teater
2003 Einar-Roald Jensen - kulturminnevern
2004 Øystein Blix - musikk
2005 Maria Stødle - musikk
2006 Grete Kvaal - foto
2007 Christina Lein Størmer - sang
2008 Siri Therese Thuen - teater
2009 Hege Pålsrud - teater
2010 Liv Bangsund Jacobsen - billedkunst
2011 Harald Bakkeby Moe - musikk
2012 Kristin Tårnes - billedkunst
2013 Herborg Rundberg - musikk
2014 Silje Solheim Johnsen - dans
Presidentvalget i Kroatia 2009–2010

Presidentvalget i Kroatia 2009–2010 ble avholdt med første valgomgang søndag 27. desember 2009 og med andre valgomgang søndag 10. januar 2010. Sosialdemokraten Ivo Josipović ble valgets vinner med 60,3% av stemmene.
Vinneren av valget blir Stjepan Mesićs etterfølger som Kroatias president. Josipović blir landets tredje folkevalgte president siden selvstendigheten i 1991. Mesić var forhindret fra å stille til gjenvalg, da han har sittet i to perioder. Ifølge Kroatias grunnlov velges presidenten direkte i allmenne valg for en periode på fem år. Ingen kan velges for mer enn to perioder. Stemmerettsalderen er 18 år.
Første valgomgang ble avholdt med tolv kandidater. De to kandidatene som fikk fleste stemmer i første valgomgang, Ivo Josipović fra Kroatias sosialdemokratiske parti og den uavhengige kandidaten Milan Bandić, som tidligere tilhørte det sosialdemokratiske partiet, møttes til den avgjørende andre valgomgangen. Her vant Josipović en overlegen seier med 60,3% av stemmene, mot 39,7% for Bandić. Valgdeltakelsen var på 50,1%.
Norgesmesterskapet i rulleskiskyting 2017

Norgesmesterskapet i rulleskiskyting 2017 ble arrangert i Sirdal 23. og 24. september 2017 av Tonstad IL.
Symfoni nr. 2 (Valen)

Symfoni nr. 2, opus 40 av Fartein Valen er et orkesterverk i fire satser fra 1944. En av inspirasjonskildene til symfonien var Rembrandts maleri «Kristus i Emmaus».

Besetning

Verket er skrevet for et orkester bestående av 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 2 valthorn, 1 trompet, 1 trombone, pauker og strykere. 
En typisk framføring varer rundt 25 minutter. Verket er tilegnet Hugo Lous Mohr og er utgitt på Harald Lyches Musikkforlag.

Bakgrunn

Symfoni nr. 2 ble skrevet i Valevåg under andre verdenskrig. Krigsårene var en tung tid for Valen. Han isolerte seg nærmest i sitt hjem i denne perioden og beveget seg ikke utenfor bygdegrensen før i 1947. I likhet med resten av befolkningen var han påvirket av krigsforholdene med varerasjonering og varemangel, og han ga i sine brev uttrykk for frustrasjon over krigens grusomheter. En tragedie som rammet lokalsamfunnet spesielt hardt var fiskebåten MK «Blia»s forlis i november 1941. Båten var på vei fra Bømlo til Shetland med 43 norske motstandsfolk og flyktninger. Ingen overlevde.
Valen hadde egentlig ikke tenkt å skrive flere symfonier etter at han hadde gjort ferdig sin første symfoni i 1939. Symfoniformen hadde bydd på utfordringer for ham, og han følte seg derfor ferdig med dette formatet. I 1941 begynte likevel idéen om en ny symfoni å melde seg på. Da hadde han i mellomtiden fullført tre av sine viktigste komposisjoner: «Ode til ensomheten», opus 35, Konsert for fiolin og orkester, opus 37 og Pianosonate nr. 2, opus 38. Arbeidet på Symfoni nr. 2 startet i november 1941 og verket var ferdig i januar/februar 1944 med unntak av litt renskriving. 
Symfonien ble uroppført først etter Valens død, i Universitetets Aula i Oslo den 28. mars 1957 av Filharmonisk Selskaps Orkester under ledelse av Odd Grüner-Hegge.

Verket

Symfoni nr. 2 er skrevet i fri tolvtoneteknikk. Men i likhet med hans øvrige symfonier står symfonien formmessig godt plantet i en klassisk-romantisk tradisjon. Valen benytter klassiske satstyper som sonatesatsform og sonaterondoform, riktig nok med noen modifikasjoner, og symfonien har i likhet med den klassisk-romantiske symfonien fire satser.

Tredje sats: «Allegretto»

Tredje sats, «Allegretto», er symfoniens korteste sats og har scherzo-karakter. Formmessig følger den ikke en tradisjonell scherzo men har en variasjonsrondoform basert på fire temaer.
Martyrologi

Martyrologium eller martyrologi (av gresk martyr (vitne) og logos (fortegnelse), latin Calendatirum sanctorum) er en utførlig kalender med korte notiser om inneværende datos viktigere martyrer og helgener. Der er det opplysninger om deres venerasjon og om hvor de døde, men iblant også om hvordan de levde og hvordan de døde.
Et av de mer kjente er Martyrologium romanum.
Det eldste martyrologium man kjenner finnes i et syrisk håndskrift fra 411 i British Museum. I 1584 udgav den italienske kardinal og kirkehistoriker Cesare Baronio et offisielt katolsk martyrologium, som senere er blitt revisert en rekke ganger.
På svensk finnes Lunds domkyrkas martyrologium
Billedstofteater

Billedstofteater var en dansk teater- og performancegruppe grunnlagt av tekstilkunstneren Kirsten Delholm og pedagogen Per Flink Basse i 1977.
Gruppen komponerte forestillinger til særlige rom som f.eks. Rundetårn, Ny Carlsberg Glyptotek og en svømmehal, og kunne ha fra 15 til 200 aktører. Forestillingene hadde form av store og stemningsfyldte tablåer, med fokus på stofflighet, rom og rituelle gjentagelser.
Gruppen ble nedlagt i 1985, hvor Delholm grunnla et nytt teater, Hotel Pro Forma, mens Flink Basse fortsatte med egne projekter.
Hamilton Fish

Biografi

Hamilton Fish var sønn av revolusjonskrigeren Nicholas Fish og Elizabeth Stuyvesant (tippoldebarn av Peter Stuyvesant) som ble oppkalt etter foreldrenes venn Alexander Hamilton. Fish ble uteksaminert ved Columbia College i 1827 og begynte å arbeide som advokat i New York fra 1830 med kontor på Manhattan. Han fungerte som kommisjonær for gjerninger for både byen og fylket New York fra 1832 til 1833, og var deretter kandidat for New Yorks statsforsamling i 1834, men mislyktes i å bli valgt inn. Skuffelsen av å ikke bli valgt inn gjorde at Fish avstod fra all politikk et helt tiår. Han giftet seg i 1836 med Julia Kean (etterkommer av William Livingston), og de fikk tilsammen tre sønner og fem døtre. 
Han innleddet sin politiske karriere i Whig Party og var medlem av Representantenes hus fra New York i perioden 1843 til 1845, hvor han til slutt tapte omvalget. Han stilte også ved viseguvernørvalget i 1846, men tapte til fordel for Addison Gardiner. Han fikk likevel vervet i 1847 etter at han ble spurt om å fylle den ledige stillingen etter Gardiner. I 1848 vant han guvernørvalget og gikk inn i stillingen i begynnelsen av januar 1849, hvor han satt i en periode frem til slutten av desember 1850 hvor han ble erstattet av Washington Hunt.
Fra 1851 var medlem av USAs senat som senator for New York før han selv trakk seg fra vervet i 1857. I denne mandatperioden gikk han fra Whig Party til det nyopprettede republikanske partiet. I senatet var han medlem av utenrikskomiteen, og etter at han trakk seg reiste han sammen med familien til Europa før han deretter reiste hjem ved utbruddet av den amerikanske borgerkrigen og for å delta i presidentkampanjen til Abraham Lincoln i forkant av Presidentvalget i 1860.

Utenriksminister

Etter først å ha takket nei til å bli med i kabinettet til president Ulysses S. Grant i 1869 takket han deretter ja til Grants tilbud om å bli utenriksminister i midten av mars 1869 på grunn av at Grant allerede hadde sent sin nominasjon til Senatet før Fish hadde rukket å svare. Som minister var Fish opptatt av å skaffe USA nye territorier gjennom annektering av områder fra Den dominikanske republikk i tillegg til landområder kontrollert av Hudson's Bay Company, som den britiske regjeringen isteden solgte til Canada i 1870. Hamilton Fish var også sentral for amerikanske interesser ved tiårskrigen mellom Spania og cubanske opprørere over Cuba, og støttet dermed Spania for å verne USAs handelsinteresser.
Senere i sin periode dukket det opp grenseproblemer med Mexico i form av indianerraid over grensen, men Fish fant ingen endelig løsning på problemet og overlot dette til sin arvtager William M. Evarts. Fish var først innstilt på å kun sitte i vervet som utenriksminister for en kortere tidsperiode, men hans periode varte i over åtte år, og han gikk av sammen med resten av Grant-administrasjonen i 1877. Etter dette trakk han seg tilbake fra politikken og gikk tilbake til sin rettspraksis og eiendomsforvaltning. Hamilton Fish døde den 7. september 1893 i Garrison i New York.
Borås Tidnings debutantpris

Borås Tidnings debutantpris er en svensk litteraturpris. 
Prisen ble innstiftet i 2001 av Tore G Wärenstams stiftelse. Den første mottakeren ble utpekt 1. mars 2001. Det er Borås Tidning og bibliotekshögskolan som samarbeider om å dele ut prisen. Det deles også ut en lokal ungdomspris, Lilla Debutantpriset.
Prispengene er i 2012 på 100 000 svenske kroner.
Archodonata

Utseende

Forvingene var brede med et tydelig vingemerke (pterostigma) og få tverr-årer i vingen. Bakvingene var reduserte eller helt manglende. Bakkroppen hadde to lange haletråder (cerci).

Fossiler

Gruppen er kjent fra fossiler fra tidlig Perm, men det er sannsynlig at gruppen fantes allerede i slutten av Karbon.
Øyegneis

Øyegneis er en metamorf bergart med store, vanligvis ovale, krystaller («øyne») eller korn av kalifeltspat i en båndet eller stripet mørk grunnmasse av biotitt-rik gneis. Granittisk gneis er dannet ved «pressing» og omdanning av granitter dypt nede i jordskorpa. Øyegneis er en variant av granittisk gneis. 
Øyegneis er svært vanlig både i det norske grunnfjellet og i den kaledonske fjellkjeden, gjerne som utklemte omdanningsprodukter av grovkornete eller porfyriske granitter.