google/wiki40b huggingface dataset:
Jean-François Millet

Livsbiografi

Millet var det første barnet til Jean-Louis-Nicolas og Aimée-Henriette-Adélaïde Henry Millet, og ble født i 1814 i en liten landsby i Normandie. Millet fikk lært seg latin under opplæring av to prester i byen, før han ble sendt til Cherbourg for å få kunnskap om malerkunst. Fra 1835 studerte han for fullt, og fikk to år senere nok penger til å reise til Paris. Millet begynte på École des Beaux-Arts sammen med en rekke andre studenter, blant annet Paul Delaroche som Millet fikk et nært forhold til. Millet prøvde å få sine malerier inn ved Parissalongen, men fikk ikke godkjennelse før 1840.
Millet reiste deretter tilbake til Cherbourg for å satse på en karriere innenfor malerkunst. Han giftet seg med Pauline-Virginie Ono, noe som resulterte i at han forble i Paris. Pauline døde etter bare tre år av tuberkulose. Millet giftet seg på nytt med Catherine Lemaire og fikk tilsammen ni barn med henne. Millet og Lemaire var sammen helt til deres død.
I Paris kom Millet i kontakt med  Constant Troyon, Narcisse Diaz, Charles Jacque, og Théodore Rousseau. Sammen skapte de en kunstbevegelse som de kalte for Barbizon-skolen. Hovedsjangeren til bevegelsen var realisme, som gjerne skulle vise vanskelighetene i samfunnet, og utelukket derfor romantiske trekk. Motivene omhandlet ofte bønder, fiskere, minearbeidere og bakere i arbeid. Først i 1847 begynte Millet å få anerkjennelse fra kunstmiljøet, og fikk inn flere bilder ved Parissalongen, som hadde årlige utstillinger. Enkelte av Millet sine bilder ble kjøpt opp av staten, noe som resulterte i at han fikk større økonomiske bidrag. 
Millets popularitet og anerkjennelse økte gjennom 1860-tallet, til tross for enkelte kontroversielle bilder som han ga til Parissalongen. Millet ble i 1870 utvalgt som en juri ved salongen, men han var ofte fraværende på grunn av den fransk-prøyssiske krigen. Millet fikk opplevd i slutten av hans karriere stor anerkjennelse, men malte ikke like effektivt på grunn av svakere helse. Millet døde 20. januar 1875.
Perkin Warbeck

Perkin Warbeck (født ca. 1474 i Tournai, død 23. november 1499) var en falsk tronkrever for Huset York under Henrik VII av England.

Liv og virke

Han ble først kjent ved hoffet i Burgund i 1490, da han fremmet sitt krav på den engelske tronen. Han utgav seg for å være Richard av Shrewsbury, 1. hertug av York, yngre sønn av Edvard IV. Den virkelige Richard var en av prinsene i Tower, og ble med all sannsynlighet myrdet i 1483.
I 1491 kom Warbeck til Irland, hvor han håpet å finne støtte slik en annen falsk tronkrever, Lambert Simnel, hadde gjort fire år tidligere. Dette gjorde han ikke, og han trakk seg tilbake til kontinentet. Karl VIII av Frankrike tok ham imot, og Margaret av York, som var Edvard IVs søster anerkjente ham offentlig som Richard, hertug av York.
Det er usikkert om hun visste at han var en svindler. Han ble også tatt imot av andre monarker. På grunn av at han skal ha vært lik Edvard IV av utseende gikk det rykter om at han var en uekte sønn av kongen; det er mulig at noen av hans støttespillere forholdt seg til denne historien.
Den 3. juli 1495 forsøkte han å stige i land i England. Han hadde en liten styrke, betalt av Margaret av Burgund, og ble nesten umiddelbart tvunget til å flykte til Irland. Det fikk han støtte fra jarlen av Desmond, og beleiret Waterford. Igjen møtte han motstand, og flyktet til Skottland. Der ble han tatt godt imot av Jakob IV, som lot ham gifte seg med sin kusine lady Catherine Gordon.
Skottene angrep England i september 1496, men trakk seg raskt tilbake da den forventede støtten fra Northumberland ikke kom. Det eneste resultatet av angrepet var økte krigsskatter i England, som i sin tur kan ha ført til Det korniske opprøret året etter. Jakob IV ønsket etter dette å bli kvitt Warbeck, og han måtte reise tilbake til Irland der han igjen beleiret Waterford. Denne gangen varte beleiringen i bare elleve dager før han måtte flykte fra Irland. Hans to skip med omkring 120 mann ble forfulgt av fire engelske skip.
Warbeck steg i land i Cornwall i 1497, i håp om å kunne fiske i rørt vann etter opprøret der tre måneder tidligere. Men opprørerne hadde blitt slått, og det var få som var rede til å forsøke igjen så snart. Han marsjerte allikevel mot London, og gav i 1498 Henrik VII en nokså stakkarslig militær utfordring. Før det kom til en trefning flyktet han igjen. Han ble tatt til fange, og plassert i Tower of London. Han skal sammen med Edward Plantagenet, 18. jarl av Warwick, som virkelig hadde et krav på tronen, ha forsøkt å flykte. Det mislyktes, og han ble tatt til fange og henrettet for høyforræderi. I motsetning til hva som var vanlig straff for høyforræderi skal han ha blitt hengt på Tyburn.
El Dorado County

Historie

El Dorado var et av de 18 opprinnelige fylkene i California som ble opprettet i 1850. I 1854 ble deler av fylket gitt til Amador County og i 1864 til Alpine County.
Douglas DC-4

Utviklingen

Betegnelsen DC-4 ble først brukt av Douglas da de utviklet modellen Douglas DC-4E. E  sto for Experimental, dette var et stort firemotors fly, utviklet for å etterfølge Douglas DC-3. Flyet var utviklet å fylle United Airlines' krav om et passasjerfly med lang rekkevidde. DC-4E ble designet som et rent sivilt fly med plass til 52 passasjerer.  Det hadde et bredt skrog i forhold til andre modeller på den tiden, og tre haleror. Halen lignet svært på den som senere ble brukt av Lockheed på deres Lockheed Constellation etter krigen.
DC-4E fløy for første gang den 7. juni 1938, og ble brukt av United Airlines for testflyvninger. Men flytypen viste seg å være forut for sin tid. Den var komplisert å vedlikeholde og uøkonomisk å operere. United Airlines ønsket i stedet en mindre og enklere utgave. Men før den endelige og litt mindre DC-4 versjonen kunne settes i trafikk kom 2. verdenskrig. Dette gjorde at produksjonen i stedet for de sivile flyselskapene ble rettet mot det amerikanske forsvaret og flyet ble gitt den militære betegnelsen C-54 Skymaster. Versjonen som ble brukt av den amerikanske marinen fikk betegnelsen R5D.
Den første C-54 fløy fra Santa Monica, California den 14. februar 1942.

Produksjon

DC-4 var det første flyet fra Douglas som ble konstruert med det som etterhvert skulle bli Douglas kjennemerke; muligheten til å forlenge skroget for å videreutvikle modellen. Slik ble de senere modellene DC-6 and DC-7 til. 
(DC-5 var et mindre, høyvinget, tomotors fly som bortsett fra nesepartiet hadde få fellestrekk med DC-4 og de etterfølgende modellene) 
Totalt ble det bygget 1163 DC-4 for det amerikanske forsvaret mellom 1942 og 1946. Douglas fortsatte å utvikle flytypen under 2. verdenskrig for å være forberedt på overgangen til sivil lufttrafikk etter krigens slutt. Salget av nyproduserte, sivile DC-4 ble imidlertid kraftig redusert da forsvaret solgte 500 C-54 og R5D svært billig på det sivile markedet rett etter krigen. Douglas bygde bare 74 nye fly før produksjonen av DC-4 opphørte den 9. august 1947.

Forskjellige versjoner

DC4M North Star/Argonaut. 71 DC-4 ble bygd av Canadair under betegnelsene North Star, DC-4M, C-4, og C-5. Med unntak av den ene C-5, hadde alle disse Rolls-Royce Merlin-motorer og 51 av disse igjen hadde trykkabin. Det canadiske luftforsvaret, Trans-Canada Air Lines, Canadian Pacific Air Lines og BOAC opererte disse flyene, som senere fikk kallenavnet «Argonaut».
Ved inngangen på 1950-årene ble 20 DC-4 ombygd til ATL-98 Carvairs. Disse flyene ble designet til å frakte 22 passasjerer og fem biler. Dette ble mulig ved å utvide skroget, flytte cockpiten opp over kabinen, lage en dør med kjørerampe i nesen samt forhøye halefinnen for å få økt siderorseffekt. Disse flyene var i trafikk til langt ut i 1970-årene. DC-4 viste seg å være et populært og robust fly. Enkelte flyr ennå (November 2017), spesielt i USA hvor enkelte fremdeles brukes som fraktfly.
U23-VM på ski 2019

Norges tropp

15. januar tok Norges Skiforbund ut 7 kvinner og 8 menn basert på resultater i Verdenscup, Skandinavisk Cup og Norgescup, samt skjønn fra landslagsledelsen.
«Målet er å kjempe i toppen» i følge rekruttlandslagstrener Anders Byström, selv om Mattis Stenshagen og Johannes Høsflot Klæbo prioriterer verdenscup. Erik Valnes tok en pallplass i Dresden to helger før mesterskapet, tvillingene Tiril Udnes Weng og Lotta Udnes Weng har vært høyt oppe i flere renn i verdenscupen, og Harald Østberg Amundsen er fjorårets juniorverdensmester.
Lotta Udnes Weng fra Nes Ski meldte forfall og ble erstattet av Tiril Liverud Knudsen fra Konnerud Idrettslag.
Denis Papin

Bakgrunn

Papin kom fra en borgerlig familiebakgrunn i grevskapet Blois. Selv om han var av kalvinistisk bekjennelse gikk han på en jesuittskole i nærheten, og studerte deretter fra 1661 ved Universitetet i Angers der han ervervet doktorgraden i 1669. Under studiet utviklet han en sterk interesse for fysikalske problemer.

Forskning

Han studerte så medisin og naturvitenskap i Paris der han var Christiaan Huygens behjelpelig ved eksperiment med luftpumper. Papin, som var protestant, måtte etter opphevelsen av ediktet i Nantes forlate Frankrike. I 1681 dro han til London, der han begynte å samarbeide med Robert Boyle. I perioden 1681-84 var Papin i Venezia og utførte sammen med Sarotti fysikalske undersøkelser. Han vendte deretter tilbake til London. I 1687 begav han seg til Tyskland, der han ble til 1707, først som professor i matematikk og fysik i Marburg, senere i Kassel.
Fra Papin stammer en rekke viktige oppfinnelser. Luftpumpen ble forbedret av ham, fremfor alt ved bruken av en treveiskran. I 1681 oppfant han den trykkoker som etter ham kalles Papins gryte. Han konstruerte også en av de første dampmaskinene, som han senere også forbedret. I 1707 bygde Papin en hjuldamper, med vilken han på elven Fulda kunne komme fra Kassel til Münden, der medlemmar av skipslauget imidlertid slo båten i stykker.
Thomas Newcomens dampmaskin bygde på Papins atmosfæriske kulldampmaskin fra 1690. Papins opphold i London fra 1707 endte med at han 
havnet i konflikt med Royal Society. Han tros å ha dødd utfattig i 1712, samme år som Newcomens dampmaskin ble satt i drift.
Tv·2

tv·2 er et dansk pop/rock-band, dannet i 1981 i Århus og det er et av de mest kjente og suksessfylte danske band. I tillegg til en rekke konserter så har bandet også solgt sekssifret antall eksemplarer av sine utgivelser. Bandet har også blitt hedret ved en oppføring i Danmarks kulturkanon.
Philotiella

Utseende

Knøttsmå blåvinger uten stjerter på bakvingene. Hannens overside er litt matt blå med smal mørk ytterkant, hunnen er mørkbrun. Undersiden er lysgrå med runde, svarte flekker.

Levevis

Disse knøttsmå sommerfuglene lever på tørre, sandete steder med mange busker, også i spesielle miljøer i vulkanske områder.

Larvene

Larvene lever på planter i slektene Eriogonum og Oxytheca (syrefamilien).

Utbredelse

Slekten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika. De er bare kjent fra California, Nevada og Oregon.
Philotiella leona er bare kjent fra én enkelt populasjon i Oregon, man regner med at verdensbestanden teller under 2000 eksemplarer, og arten er sterkt truet.
Wolfgang von Gronau

Biografi

Wolfgang von Gronau ble født i Berlin i en familie som kom fra det gamle dynastiet Hertugdømmet Berg. Han var sønn av en artillerigeneral, Hans von Gronau (1850-1940) og Luise Gerischer (1867-1926).
Like før første verdenskrig sluttet han seg til den Keiserlige tyske marinen hvor han fikk ansvar for en flybåtskvadron. Ved oppløsningen av det keiserlige forsvaret i 1919 hadde von Gronau blitt Oberleutnant zur See, den høyeste løytnantsgrad i den tyske marinen.
Den 18. august 1930 fløy von Gronau over Atlanterhavet med en Dornier Wal —den gamle D-1422 (N-25) som Roald Amundsen hadde brukt tidligere. Han tok av fra Sylt (Tyskland), fløy via Island, Grønland og Labrador og nådde New York etter en flygning på 7 520 km i løpet av 47 flytimer.
Den 21. juli 1932 fløy von Gronau fra Tyskland verden rundt med en annen Dornier Wal flybåt,  «Grönland Wal» (Grønland Hval) med et mannskap på tre. Han vendte tilbake etter 111 dager, den 10. november, etter å ha tatt av fra Listen auf Sylt vestover over Island, Grønland, Canada, Aleutene, Alaska, Kurilene, Japan, Kina, Filippinene, Indonesia, Malakka, Burma, Ceylon, India, Iran, Irak, Kypros, Hellas og Italia og landet til slutt i Bodensjøen etter å ha fløyet  over 44 000 km.
I 1934 ble han president i Aeroclub von Deutschland og i 1935 visepresident i Fédération aéronautique internationale. Von Gronau ble nå plassert ved den tyske ambassaden i Tokyo som flyattaché kort tid før utbruddet av andre verdenskrig. Han var diplomat i Japan frem til slutten av krigen, og var generalmajor da det Tredje Rike ble oppløst.
I 1947 flyttet von Gronau til Øvre Bayern. Han døde i Frasdorf i 1977 som pensjonist. Hans levninger ble begravet i Listen auf Sylt, nær hans kones grav.

Utmerkelser

Wolfgang von Gronau fikk Harmon-troféet i 1932. I List auf Sylt står et steinmonument  til minne om hans bedrifter med flybåter.
Aloconota

Utseende

Små til middelsstore (3-6 millimeter), mørke kortvinger. I forhold til beslektede grupper er disse arten nokså avlange og slanke. Beina er slanke og ikke spesielt lange, føttene har fire ledd på frambeina, fem på mellom- og bakbeina. Artene er til dels svært vanskelige å skille på ytre utseende, men det finnes gode artsforskjeller i kjønnsorganene. Karakteristiske trekk ved mange Aloconota-arter er at hodet er litt avsatt fra pronotum (antydning til hals) og at pronotum har noen runde, grunne groper.

Levevis

Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre Aleocharinae kan de finnes på skogbunnen.
Lørenskog og Skedsmo Boligbyggelag

Lørenskog og Skedsmo Boligbyggelag ble startet i 2003 etter en fusjon mellom Lørenskog Boligbyggelag og Skedsmo boligbyggelag som begge ble etablert i 1946. Laget opererer i flere kommuner på Romerike i Akershus.
Boligbyggelaget har ca. 16 700 medlemmer og forvalter 8 300 boliger i 140 borettslag, sameier og andre selskap.
Lørenskog og Skedsmo Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Den 30. juni 2006 fusjonerte laget sammen med Romerike Boligbyggelag til det nye Boligbyggelaget Romerike.
Herbert A. Wagner kraftverk

Herbert A. Wagner kraftverk  er et kull-, olje- og gasskraftverk i Anne Arundel County, delstaten Maryland i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1040 MW, fordelt på 4 blokker / turbiner. 
Anlegget ble påbegynt omkring 1956 og stod ferdig i 1972. Brenselkilden er kull, naturgass og olje. Operatør er selskapet Constellation Energy.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 3,673 millioner tonn CO².
Flåteskjær

Flåteskjær er en liten øy i Tjøme-skjærgården i Færder kommune. Øya befinner seg rett sør for Veierland, øst for Nattholmen og vest for Hui. Øya er ca. 550 lang fra nord til sør, og 190 meter i øst-vest-retning.
Norges Ishockeydommerklubb

Norges Ishockeydommerklubb (NIHDK) er en interesseorganisasjon for dommere i ishockey i Norge.
NIHDK har som hovedformål å ivareta rettighetene til Norges Ishockeyforbund sine breddedommere, og har medlemmer som besørger dommergjerningen i de landsdekkende juniorseriene samt 1. og 2. divisjon for senior. 
Norges Ishockeydommerklubb ble stiftet 4. august 1982 og var da en organisasjon for alle ishockeydommere under Norges Ishockeyforbund, men ved det 25. årsmøtet i NIHDK i 2007 ble Norsk Ishockeys Toppdommerforening skilt ut som en egen organisasjon som kun betjener de dommerne som til enhver tid dømmer i GET-ligaen.
Solaris Multiplexed I/O

Solaris Multiplexed I/O (MpxIO), også kjent som Sun StorageTek Traffic Manager og tidligere kjent som Sun StorEdge Traffic Manager, er en programvare som sørger for multipath I/O på operativsystemet Solaris og avleggeren Illumos. Programmet gjør det mulig å aksessere en lagringsenhet gjennom mange vertsgrensesnitt fra en enkelt instans av operativsystemet. Arkitekturen hjelper å beskytte mot uforutsett utilgjengelighet og reduksjon av I/O på grunn av feil i I/O-kontrollere. Hvis en av I/O-kontrollerne feiler, svitsjes automatisk til en alternativ kontroller.
Denne arkitekturen øker også ytelsen til I/O gjennom en belastningsfordeling på ulike I/O-kanaler.
Programmet ble integrert i Solaris 8 i februar 2000.
Fylkesvei 7714

Fylkesvei 7714 er en kort veibit på Offersøya i Vestvågøy kommune. Veien er en del av Offersøyveien, som ble delt da europavei 10 ble bygd til Offersøya i forbindelse med byggingen av Nappstraumtunnelen. I dag utgjør fylkesvei 825 den nordlige delen av Offersøyveien, mens fylkesvei 989 er den sørlige delen. Fylkesvei 989 er 600 meter lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 824.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 989.
Sara Flock

Bakgrunn

Sara Flock ble født inn i en embetsmannsfamilie på Støren. Hennes far Carl Ludvig Eugen Flock, var fogd i Melhus. Hun var søster av Karen, gift Giverholt og byfogd Hans Flock. Hun er grandtante til høyesterettsdommer Hans Flock.

Musikalsk karrière

Sara Flock flyttet til Kristiania som 15-åring, hvor hun studerte pianospill under Erika Nissen. På 1880-tallet holdt hun en rekke konserter i hovedstaden, sammen med Erika Nissen, Thorvald Lammers og andre ledende musikere i samtiden. Da Cæciliaforeningen gjestet Trondheim i 1890, var det Sara Flock som akkompagnerte. Mot slutten av 1880-årene dro hun til Berlin, hvor hun studerte under professor Oskar Raif. Det var meningen hun skulle dra videre til Wien, men sykdom satte stopper for en videre solistkarrière.

Omvendelse og sosialt arbeid

Mot slutten av 1890-tallet opplevde Sara Flock en religiøs omvendelse under et møte på hjemplassen. Hun deltok deretter også selv som forkynner. En tilreisende pastor ble imponert over hvilken innvirkning hun hadde på de unge, men mente hun burde ha noe på hodet når hun talte i forsamlingen. Dette var en henvisning til Paulus' ord i det første brev til korinterne om at kvinner ikke skulle be eller tale profetisk med utildekket hode. Sara Flock var tilsynelatende ikke avvisende til tanken, men heller ikke uten forbehold: «-Ja, men skulle det gå helt bibelsk for seg, burde da ikke Nordsletten ha sandaler på føttene - hvis vi skal vandre i bokstavenes verden?»
Senere flyttet Sara Flock sammen med sine foreldre tilbake til Kristiania, hvor hun gjorde veldedighetsarbeid blant de unge på Vaterland og innsatte i fengslene. Arbeidet utførte hun uten betaling, blant annet sammen med sin venninne Anna Iensen (1865–1965) og Ólafía Jóhannesdóttir.
Tilaiya kullkraftverk

Tilaiya kullkraftverk eller Tilaiya UMPP er et av Indias såkalte Ultra Mega Power Plants (UMPP), et kullkraftverk på 3.960 MW under prosjektering og utbygging av Reliance Power fra 2009. Anlegget bygges ved Tilaiya-demningen i delstaten Jharkhand i det østre India. Det planlegges sjøveis innførsel av 12-15 millioner tonn kull per år til kraftverket. Det får 6 x 660 MW enheter med superkritiske turbiner.
Chris Kyle

Selvbiografi

I 2012 gav han ut selvbiografien American Sniper. Clint Eastwoods film American Sniper, utgitt i 2014, er basert på boken. Bradley Cooper har hovedrollen som Kyle og Sienna Miller spiller hans kone, Tara.

Søksmål

I selvbiografien, i kapittelet «Punching Out Scruff Face», hevdet Kyle at han i 2006, på en bar i California, hadde slått ned en mann som hadde kommet med en slengbemerkning om ham. I et radioprogram i januar 2012 hevdet Kyle at mannen omtalt var tidligere skuespiller og guvernør av Minnesota, Jesse Ventura. Ventura nektet for at hendelsene fant sted og saksøkte Kyle for injurier og urettferdig berikelse. Etter Kyles død rettet Ventura søksmålet mot Kyles dødsbo. I juli 2014 vant Ventura rettsaken og ble tilkjent 500 000 dollar for injurier og 1,35 millioner dollar for urettferdig berikelse. Kyles enke anket saken og i juni 2016 ble dommen omgjort og kun injurie-delen av søksmålet kunne tas opp igjen. Partene inngikk forlik i desember 2017.

Død

2. februar 2013 ble Kyle og hans venn Chad Littlefield skutt ned og drept på en skytebane i Erath County i Texas av Eddie Ray Routh. Routh var en U.S. Marine Corps-veteran som led av posttraumatisk stresslidelse (PTSD), og Kyle og Littlefield hadde tatt ham med på skytebanen for å hjelpe ham. Routh ble dømt til livsvarig fengsel uten mulighet for prøveløslatelse for drapene.
Garrelt Duin

Utdannelse

Han studerte jus og luthersk teologi fra 1987 i Bielefeld og Göttingen, og tok i 1985 den første juridiske statseksamen i Celle.

Politisk karrière

Han er medlem av SPDs styre siden 1999. Fra 2000 til 2005 var han medlem av det europeiske parlamentet. Han rykket først inn etter at representanten Günter Lüttge døde, og ble fire år senere gjenvalgt. Etter at han i 2005 ble innvalgt i det tyske parlamentet, la han ned sitt mandat i det europeiske parlamentet. Han ble valgt til formann for SPD i Niedersachsen i november 2005.
Skarbakkene

Historie

Moldes største og viktigste hoppbakke var lenge Moldeheibakken, der hopprennet i hovedlandsrennet (NM) 1935 ble holdt. Etter 2. verdenskrig ble Moldeheibakken for liten til større renn, og lå dessuten for langt unna selve byen. En mindre treningsbakke ble åpnet i Mølleråsen i 1947, og det anlegget er senere blitt utvidet med flere bakker. Rundt 1960 ble det foreslått å bygge en K70-bakke i Mølleråsen, og noen år senere kom forslag om å bygge storbakke på Nonsmyra i Molde, men ingen av planene ble satt ut i livet.
I stedet inngikk blant annet Molde, Fræna og Eide kommuner et samarbeid om å bygge et større hoppanlegg på Skaret. Kommunene, idrettslag og andre bidagsyterer etablerte andelslaget Skarbakkene A/L, som sto for byggingen av anlegget. 70-metersbakken i Skaret ble innviet i mars 1969, og Ingolf Mork satte den første bakkerekorden med 59,5 meter. På slutten av 1970-tallet var den største bakken blitt 80-metersbakke. Ved den siste utbyggingen er anlegget pr dd godkjent med K-punkt 90 og HS-100.
Lørdag (roman)

Handling

Historia er fortalt i tredje person, men med en gjennomført personsynsvinkel. Hovedpersonen Henry Perowne er nevrokirurg ved et offentlig sykehus i London. Han bor sammen med kona Rosalynd og den sytten år gamle sønnen Theo i en romslig leilighet i den mest fasjonable delen av strøket Fitzrovia i det sentrale London. På nåtidsplanet spenner historia over et tidsrom på ett døgn, fra han står og ser ut av soveromsvinduet på den nattstille byen tidlig på morgenen 15. februar 2003, til han kommer hjem fra en større operasjon ett døgn seinere.
Romanens korte historietid tillater både lange tilbakeblikk på hovedpersonens tidligere liv, så vel som et adstadig tempo på nåtidsplanet. En kjøretur gjennom Londons gater berettes i detalj; det samme gjør en squashkamp mot kollegaen Strauss. Ikke minst dveles det ved ulike nevrokirurgiske inngrep både i fortid og nåtid – McEwan besøkte over en periode på to år bl.a. National Hospital of Neurology and Neurosurgery for å sette seg inn i faget.
15. februar 2003 var ikke en helt vanlig dag i London – det var dagen da de store demonstrasjonene mot den tilstundende Irak-krigen gikk av stabelen i Hyde Park. Disse danner et politisk bakteppe for handlinga, idet ingen av romanpersonene kan la være å ta stilling til hvilke former kampen mot internasjonal terrorisme bør ta. Sjøl er Perowne en tviler; vennskapet med en iraker som har lidd under Saddam Husseins terrorregime har gjort han tilbøyelig til å gi Tony Blair rett i at regimet må fjernes. Her møter han heftig motbør fra dattera Daisy, som har deltatt i demonstrasjonene. På den andre sida synes han at amerikaneren Strauss har et altfor enkelt syn på nødvendigheten av å gå til krig.
De demonstrerende folkemengdene i Londons gater denne dagen får også en mer håndfast virkning på Perownes liv. En misforståelse på grunn av omdirigering av trafikken fører til en kollisjon med kjeltringen Baxter. I den etterfølgende diskusjonen om skyldsspørsmålet føler Baxter at han har tapt ansikt, og det får uante konsekvenser. Det viser seg at Baxter lider av den for nevrokirurgen Perowne velkjente Huntingtons sykdom, noe som gjør han til et totalt uberegnelig menneske. Når han seinere på kvelden oppsøker Perowne og familien i leiligheten for å ta hevn, får den vellykka legen som tror seg å ha kontroll på tilværelsen, erfare hvor kort avstanden er mellom orden og kaos.