google/wiki40b huggingface dataset:
Georgskors

Et georgskors, eller St. Georgs kors har navn etter St. Georg som bl.a. er Englands vernehelgen. Georgskors er formet som et likearmet kors med armer som smalner tydelig innover mot midtpunktet. Korset skiller seg fra malteserkorset ved at georgskorset – i motsetning til malteserkorset – ikke har innhakk ytterst i korsarmene.
Nærliggende korsformer er utskrådd kors som i fylkesvåpenet Rogaland og kommunevåpenet Klepp, samt utbøyd kors som i Trøndelags og Verdals våpenskjold.
«Georgskors» er også navnet på korset i Englands flagg med rette kanter og som har en vertikal og en horisontal arm som krysser hverandre på midten av begge armer. Den horisontale armen er noe lenger enn den vertikale; forholdet er noe avhengig av hvor det er avbildet. Et slikt rettkantet georgskors er dermed likt et gresk kors, men skiller seg fra dette ved at georgskorset går helt ut til sidekantene til et flagg eller skjold. Dette georgskorset er dermed såkalt «gjennomgående», mens det greske korset er «svevende».
Flagget til Georgia har ett engelsk georgskors midt på og et smalnet georgskors mellom hver korsarm.
Det engelske georgskorset med rette kanter, inngår i flagg og våpen for blant annet byene Milano, Genova, Freiburg og Montréal.
Begge typer georgskors finnes i flagg, våpenskjold, logoer, varemerker, segl og andre kjennetegn, samt i mønster og annen design. De finnes i de fleste land med europeisk heraldikk og allerede fra middelalderen.
Det smalnede georgskorset finnes også som ordenstegn for noen fortjenesteordener. 
Kjente slektsvåpen med smalnede georgskors, er bl.a. for den britiske familien Barclay som har grener i mange land, bl.a. i de skandinaviske, de baltiske, Tyskland og Russland. Det norske slektsvåpenet Meidell har bl.a. slike kors som skyldes inngifte med Barclay.
Dynastes hyllus

Utseende

En stor (kroppslengde hos hannene 65-85 millimeter), kraftig bille.  Kroppen er sylindrisk, glatt og skinnende, dekkvingene gulgrå bortsett fra noen uregelmessige, brune flekker. Pronotum er ofte brunsvart. Beina er svarte. Hannen har et krumt horn på hodet som danner en klype mot et krumt horn, med en gul hårbrem på undersiden, på pronotum. Hornene er forholdsvis mye mindre enn hos de største artene.

Levevis

Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe om hunnene. De prøver å gripe motstanderen mellom hornet på hodet og det på pronotum, og vippe ham over på ryggen. Billene er svært sterke for sin størrelse.
Larveutviklingen tar 2-3 år, de voksne billene kan lever i 2-4 måneder. De drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Artene lever i Mexico og Guatemala.
Gravemaskinen Gunda

Gravemaskinen Gunda (engelsk: Mike Mulligan and his steam shovel) er en amerikansk barnebok skrevet og illustrert av forfatterinnen Virginia Lee Burton, første gang utgitt i 1939.
Den norske oversettelsen er utført av Kjartan Fløgstad og ble utgitt av Den norske Bokklubben i et opplag av 40 000 i 1973.
Boken forteller historien om gravemaskinføreren Måns Mikkelsen og hans dampgravemaskin Gunda som møter problemer da de nye dieselgravemaskinene kommer.
Buddhistisk humanisme

Buddha

Buddha, den sentrale personen og grunnleggeren av buddhismen, regnes av mange som en slags humanist. Buddhismen kjenner ikke noe personlig gudsbegrep, selv om den i høyeste grad har tro på trancendentale krefter både i og utenfor mennesket og dets evner.

Theravada

Den eldste tradisjonen innen buddhismen kalles Theravada, og også den som har forandret seg minst. Landene Sri Lanka, Burma, Bangladesh, Thailand, Kambodsja og Laos er de områdene hvor Theravada-buddhismen er mest utbredt. I tillegg til disse finnes Theravada-buddhismen i India og Indonesia, men i et langt mer beskjedent omfang. Theravada regnes av mange som den buddhistiske retningen med flest likheter til humanismen.
Hyalodia tenuisquamosa

Utbredelse

Arten er utbredt i den indonesiske delen av Ny-Guinea.
Kvedar

Kvedar er et nordisk folkemusikkensemble som framfører ballader. Gruppa har deltatt på Dei nynorske festspela i Ørsta, Førde Internationale folkemusikkfestival, Medeltidsfestivalen på Gotland, og hatt konserter i Nordens hus på Færøyene og på Island.
Haugsjåsund

Haugsjåsund er ei grend i Nissedal kommune i Telemark. Stedet ligger langs riksvei 41, ca. 1 mil sør for Treungen, og ca. 2 mil nord for Åmli i Aust-Agder. Haugsjåsund har blant annet en landhandel, en barnehage og en familiecamping. Stedet er også kjent for sine jettegryter, som er et populært badested.
Sult

Sult er en betydelig mangel på inntak av næringsstoffer, og er den mest ekstreme form for feilernæring. Hos mennesket fører langvarig sulting (mer enn 1-2 måneder) til varig organskade og kan i verste fall lede til døden. Ordet sult kan også betegne følelsen av å være sulten.
Ifølge Food and Agriculture Organization hos FN, dør mer enn 25 000 mennesker av sult hver dag, og mer enn 800 millioner mennesker er kronisk underernært. Hvert sekund dør ett barn på verdensbasis av sult.
Cooper Creek

Cooper Creek er ei elv i Australia. Den dannes ved samløpet mellom elvene Thomson og Barcoo. Den er 1 420 kilometer lang, med et nedbørfelt på 244 000 km². 
Hovedtilløpselva Barcoo har utspring i Great Dividing Range, i området ved Barcaldine, rundt 500 kilometer inn i landet fra byen Rockhampton. Cooper Creek, som bare periodisk er vannførende, munner i vannrike år ut i Eyresjøen. Landskapet elva renner gjennom blir kalt Channel Country, og er et betydelig gress- og beiteland for sau- og kveghold. 
Cooper Creek har utspring på vestsiden av Great Dividing Range som elva Barcoo, i det sentrale Queensland. Herfra renner den i nordvestlig retning, til den snur mot sørvest etter å ha passert byen Blackall. Den kalles Cooper Creek etter samløpet med Thomson rundt 40 kilometer nord for byen Windorah. Den renner deretter gjennom Strzeleckiørkenen og Tirariørkenen før den munner ut i den nordlige Eyresjøen. Det er imidlertid sjelden at Cooper Creek faktisk rekker fram dit. De fleste årene blir vannet i elva absorbert i bakken, fyller sidekanaler og de mange permanente vannhullene, eller simpelthen bare fordamper uten å nå fram til Eyresjøen. I meget vannrike år klarer den imidlertid å krysse hele Channel Country og rekke fram til sjøen. Sist gang dette skjedde var i 2000.
I 1861 var Cooper Creek av skjebnesvanger betydning for de berømte oppdagerne Robert O'Hara Burke og William John Wills. De hadde avtalt et møtested, et tre ved elva, med ekspedisjonsdeltagerne som hadde blitt igjen der. Men kom de for sent fram, ettersom de etterlatte ekspedisjonsdeltagerne hadde dratt fra stedet bare ni timer tidligere. På grunn av dette, samt en serie uheldige omstendigheter omkom begge to på reisen tilbake. Begge ble begravet ved Cooper Creek. I 1862 ble gravene åpnet og levningene brakt til Adelaide av den britiske forfatteren William Howitt, og de ble i 1863 begravet på Melbournes sentrale gravlund.
Welches

Welches er et lite sted i Clackamas County i delstaten Oregon i USA. Welches er kjent for sitt rike dyreliv. Her lever for eksempel bjørner fritt rundt blant innbyggerne. Det er en stor golfbane i Welches og utenfor det lille stedet ligger det høyeste fjellet i delstaten Oregon, Mount Hood.
Blindebukk

Blindebukk er en gammel, populær selskapslek, som i Norge kanskje spesielt er knyttet til jula og julestuene. Leken går ut på at en av festdeltakerne blir pekt ut til å være bukk og får bundet et skjerf bundet over øynene. Blindebukken blir så snurret rundt, og skal i blinde forsøke å orientere seg slik at han eller hun får fanget noen de andre deltakerne. Det gjelder å bruke hørselen for å finne ut hvor de andre gjemmer seg. I enkelte tilfeller skal blindebukken også gjette hvem det er han eller hun har fanget, og er svaret feil må blindebukken bare fortsette sin søken. Den som blir fanget og avslørt må straks overta skjerfet og selv løpe blindebukk.

Historie

Arrangementet ga en anledning for de lekende til å berøre hverandre, og leken ble nok i utgangspunktet helst praktisert av gifteferdige ungdommer. Nå er leken som oftest kun å se i barneselskaper og fødselsdagsfeiringer for barn.
Nils Lagli beskriver en variant fra Rana som han har titulert «Aa napp blinnkjuka».

Blindebukken i Ludvig Holbergs Jule-Stue

Med Christian Vs Norske Lov av 1687, hvor det kom inn en paragraf som forbød folk å arrangere julestuer, samt den pietistiske bevegelse, som fra 1720-årene av førte til økt motstand mot julegilder og forlystelser i julehøytiden, skrev Ludvig Holberg énaktskomedien Jule-Stue (1724). Holberg beskriver her nettopp dette stemningsskiftet i det verten Jeronimus, etter å ha hørt et rykte om «at der er fød en Kalv med Top paa Hovedet og Fabelader på Benene»,
tar det som et tegn på tidens forfengelighet, pyntesyke og morskap, og bestemmer seg for å avlyse årets selskapeligheter. Datteren Pernille, som er forelsket i en av de innbudte gjestene, overtaler likevel faren til å arrangere festen. De starter julestuen med å løpe blindebukk, og verten blir pekt ut til å være førstemann ut. Pernille benytter anledningen til å flørte med sin utkårne hjertenskjær, men da faren drar av seg bindet og ser hva som skjer bak hans rygg, ender det hele med slåsskamp, spetakkel og øredøvende leven, hvorpå vekterne styrter til og fører hele selskapet ned til Rådhusarresten.
Gangkou (Fangchenggang)

Gangkou (kinesisk: 港口区; pinyin: Gǎngkǒu Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Fangchenggang i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 370 kvadratkilometer og teller 110.000 innbyggere (2004).
Nicolaus Adam Strungk

Liv

Nicolaus Adam Strungk var sønn av Delphin Strungk. Faren gav ham den første orgelundervisning, senere studerte han ved Universitetet i Helmstedt og deretter fiolinspill hos Nathanael Schnittelbach. Som fiolinist fikk Strungk foretrede for hertug August II av Braunschweig-Wolfenbüttel og som fiolinist og klaviaturspiller for keiser Leopold I av Det tysk-romerske rike. I 1665 gikk han i tjeneste som kammermusiker hos hertug Johann Friedrich von Braunschweig-Calenberg i Hannover
I 1679 ble Strungk direktør ved Hamburger Ratsmusik. I 1688 ble han Christian Ritters etterfølger som visekapellmester og kammerorganist i Dresden, og i 1693 overtok han som hoffkapellmester etter Christoph Bernhard. Disse postene forlot han i 1696 for å bli direktør ved operahuset i Leipzig. Strungk, som slet med finansielle problemer hele livet, døde få år senere «am hitzigen Fieber».
Strungk hadde fire døtre, hvorav Christine Dorothea Lachs ble en anerkjent poet i sin egen tid.
Benguela vannkraftverk

Benguela vannkraftverk er en vannkraftstasjon i det vestre Angola, i innlandet innenfor havnebyen Benguela, like ved byen Cacande. Reservoaret har installert vannkrafteffekt på 49 MW. Anlegget er statlig.
Lillehammer Idrettsforening

Lillehammer Idrettsforening (stiftet 28. mai 1919) er en friidrettsklubb fra Lillehammer i Oppland. 
Klubbens hjemmebane er Stampesletta i Lillehammer.
Elymniini

Utseende

Disse artene etterligner gjerne forskjellige giftige sommerfugler, og kan derfor være ganske ulike hverandre i utseende. Ofte etterligner også hannen og hunnen av samme art ulike modeller og ser ganske forskjellige ut. De er forholdsvis store sommerfugler, mørke, brune eller hvite, ofte med øyeflekker, særlig på bakvingene. En del Elymnias-arter etterligner arter i slekten Euploea (Danainae) og har blå striper på forvingene. Vingeformen kan være ganske forskjellig. Bakvingene har ofte flere spisse utskudd.

Levevis

I alle fall mange av Elymnias-artene har larver som lever på palmer, de blir derfor kalt "palmflies" på engelsk. Noen arter flyr i skumringen.
Færøysund

Færøysund er et gammel handels- og gjestgiversted langs Langenuen i Fitjar kommune i Hordaland.
I Færøysund har det vært drevet handel fra 1650 til 1965. Stedet er nå fraflyttet. Ettersom husene ble restaurerte på 1990-tallet og gårdsdriften gjenopptatt i 2006, framstår stedet og kulturområdet rundt noenlunde slik det gjorde før fraflyttingen.
Spireaprydvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 14-16 millimeter), tettbygd vikler. Forvingen er okergul med store svarte felter og runde, sølvfargede flekker. Bakvingen er brun.

Levevis

Larvene utvikler seg mellom sammenspundne blader av spirea.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, vest og sør, og i det nordlige Asia. I Norge finnes den nord til det sørlige Nordland.
Alcatrazz

Biografi

Opprinnelig bandoppsetning besto av Graham Bonnet (vokal), Yngwie Malmsteen (gitar), Gary Shea (bassgitar), Jimmy Waldo (keyboard) og Jan Uvena (slagverk). Bandets debutalbum No Parole from Rock 'n' Roll ble utgitt i 1983 på Rocshire Records. Malmsteen sluttet i bandet i 1984 og begynte sin solokarriere. Han ble erstattet av Steve Vai som kom fra Frank Zappa. Disturbing The Peace ble så utgitt i 1985, produsert av Eddie Kramer. Steve Vai forlot så bandet for å bli med David Lee Roth i 1986. Han ble erstattet av Danny Johnson. De ga så ut sitt siste studioalbum, Dangerous Games. Albumet var ingen suksess og bandet ble oppløst i 1987.
Bandet har senere oppstått igjen som «Alcatrazz featuring Graham Bonnet». De har turnert og planlegger et nytt album. Shea og Uvena har også startet opp bandet på nytt, under det gamle navnet.
Bucynthia

Utseende

Middelsstore, kraftige, brunspraglete trebukker.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia (Queensland) og Ny-Guinea.
Weddell gasskraftverk

Weddell gasskraftverk er et varmekraftverk ved Palmerston utenfor byen Darwin i Nordterritoriet, Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på brutto 88 MW, fordelt på to like store, hypermoderne gassturbiner. Det er planer om å installere en tredje turbin innen 2013.
Brenselkilden er naturgass fra Bonaparte Gulf utenfor kysten. Anlegget ble utbygd med ferdigstillelse av første blokk i 2008. Operatør er det regionale energiselskapet Power & Water.
Leptospirose (hund)

Symptomer

Hos hund er vanlige symptomer, oppkast, diaré og generelt nedsatt almentilstand, og uten behandling kan sykdommen være dødelig. Sykdommen behandles med antibiotika for både hund og menneske.
Hos mennesker kan hjernehinnebetennelse, lever- og nyresvikt forekomme. Langvarig tretthet og hodepine i rekonvalesensperioden er vanlig.

Årsak

En rekke forskjellige dyr kan være bærere av bakterien. Gnagere er den vanligste smittekilden, men bakterien kan også finnes hos storfe, gris, hest og piggsvin. Bakterien er dessuten påvist hos hund og viltlevende rotte i Norge.
Mennesker smittes vanligvis via drikkevann, eller ved å bade i vann som er forurenset av urin fra smittede dyr. Bakterien kan også smitte direkte fra dyr til menneske, men smitter ikke fra person til person. Den kan smitte gjennom intakt hud.
Det syrisk-ortodokse knanaya-erkebispedømmet

Historie

De knanayakristne er en nokså lukket etnoreligiøs gruppering som har en om lag 1700 år lang historie i Kerala. En drøy tredjedel av knananittene, som de også heter, hører til den syrisk-ortodokse kirke av Malankara, som ble til gjennom en union med patriark Abdul Masih I av Antiokia i 1665. Knananittene hadde sine egne kirker or prester innenfor den syrisk-ortodokse kirken av Malankara. Etter disse prestenes ønske opprettet patriark Ignatius Abdulla II i 1910 et eget bispedømme for knananittene. Bispedømmets første biskop var Mor Sevarios Geevarghese. Bispedømmet hadde ved grunnleggelsen ni menigheter. I dag omfatter det over hundre kirker, hovedsakelig i Kerala, men også i andre land, spesielt USA, Canada og Storbritannia.
Per Sivle

Liv og arbeid

Per Sivle var sønnen til hestehandler og bonde Eirik Hansson Sivle og Susanna Andersdotter Ryum. Moren døde da Sivle var tre år gammel, og han vokste derfor opp på gården Brekke, nabogården til Sivle, ikke langt fra Stalheim.
Vintrene 1872-1874 gikk han på folkehøyskole i Sogndal, og i 1876 dro han til hovedstaden for å ta studentereksamen, men ble etter en tid så syk at han måtte gi opp sine studieplaner. I stedet ble Sivle selvlært dikter og avismann.
Garden Brekke, der Sivle vokste opp, ligger rett ovenfor Stalheim på Vossestrand i Hordaland fylke. Gården Brekke var forøvrig slektsgården til Per Sivle, da de som eide gården, før de som ble fosterforeldre til Per kjøpte den, var Per sine forfedre på farssida, flere generasjoner bakover. Nedenfor Stalheim går Nærøydalen ut mot Gudvangen. Øverst i dalen, rett mot Stalheim, ligger sukkertoppfjellet Jordalsnuten, som Sivle brukte som modell for «Jorberghuten» i Berre ein Hund. Hullet som «mister Johnsen» vil klatre opp til er synlig også i virkeligheten – i Jordalsnuten.
Sivle begikk selvmord i 1904 ved å skyte seg på Christiania bad i Ringsgangen i Vika. Han ligger gravlagt på Strømsgodset kirkegård i Drammen. I det siste diktet han offentliggjorde, heter det «...no skal Noreg ha takk for meg». Et senere dikt - «Der venter», datert «Drammen 15-7-1904» er på åtte vers og ender slik: «Og naar du er mæt af, hvad Livet dig gav, der venter en Grav, der venter en Grav i dit Fædreland.»
Det er reist minst syv minnesmerker over Per Sivle. Ett står i Flåm i Aurland der han ble født; de seks andre på Stalheim, på Voss (to), på Strømsgodset kirkegård i Drammen, hvor Sivle er gravlagt med sin hustru Wenche og datter, på Papirtorget i Drammen og på Nordhue på Hedmarksvidda.
Solsmak

Solsmak er en ubehagelig usmak som dannes når melk blir utsatt for direkte sollys, eksempelvis når man nyter et glass melk utendørs om sommeren.
I faglitteraturen heter det seg at melka må utsettes for direkte sollys eller fluoriserende lys i flere minutter (> 10 min.) for at denne usmaken skal dannes, men som mange har erfart, kan solsmak oppstå umiddelbart etter at melka er utsatt for sollys.
Solsmak dannes hovedsakelig som følge av oksidasjon av fritt metionin til metional, og fordi fritt tiol dannes fra svovelholdig aminosyrerester. Riboflavin som finnes i all norsk melk må være til stede i melka for at solsmak skal dannes.
Hvis man vil unngå solsmak kan man dekke til melkeglasset eller benytte en beholder (eks. krus) som hindrer at sollyset når frem til melka. Dette forutsetter at sollyset heller ikke får muligheten til å slippe inn på toppen av beholderen.
Karakit

Karakit er hovedbyen på øya Banggi i Kudat-distriktet i Sabah. Byen ligger sørøst på øya, og har rundt 1 100 innbyggere. Den daglige fergeforbindelsen mellom Banggi og byen Kudat går fra Karakit.
Saint-Philippe du Roule (Paris Metro)

Saint-Philippe du Roule er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 9.
Hylaeogena

Utseende

Bittesmå (2-3 millimeter), brede, blanke, mørkt blåfiolette til svarte praktbiller. Oversiden er fint og spredt punktert.

Levevis

Disse små praktbillene minerer i blader.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Amerika.
.vc

Bruk

Registrering er tilgjengelig for alle, og domenet er blitt brukt av en mangfoldighet av sider, som ikke nødvendigvis har noen tilknytning til landet. .vc kan også ses på som stående for "Venture Capital", "Ventura County", eller andre ting, og det har også fra tid til annen blitt markedsført som sådan.

Registrering

Registrering er tilgjengelig direkte på andre nivå uten restriksjoner, eller på tredje nivå under diverse kategorier på andre nivå.
Nikolas Kallikles

Biografi

Lite er kjent om Kallikles’ liv. Den informasjonen vi har kommer fra en kort kommentar i Anna Komnenas samtidige historieverk Alexiaden, fra hans egen korrespondanse med Theofylakt, erkebiskop av Ohrid, og fra hans egne dikt. Han var lege i keiserens tjeneste allerede i 1108. I 1118 var han en av legene som behandlet keiser Alexios I under hans sykdom og død. Ifølge Anna Komnena foreslo han at keiseren skulle behandles med avføringsmiddel, men ettersom hans legekolleger var imot dette ble rådet ikke fulgt.
Gjennom sin korrespondanse med Theofylakt framstår Kallikles som en lærd og kultivert person som var i besittelse av et godt bibliotek. Som dikter ved hoffet var han eksponent for panegyriske lovtaler som uhemmet priste de ledende komnenske aristokratene. Tema i diktene var ofte deres rikdom og noble avstamning. Han skrev også dikt tilegnet spesielle artefakter som ikoner. Det finnes også relikvieskrin med innskrifter som er tillagt Kallikles.
Hans dødstidspunkt er ikke nøyaktig kjent. Hans siste kjente dikt er et epitafium, en gravskrift, til keiser Johannes II Komnenos som antas å være skrevet ca. 1142, året før keiseren faktisk døde.
Entelegynae

Anatomi

Gruppen er karakterisert ved at hunnene har avanserte kjønnsorganer, med et sklerotisert (hardt) epigyn og separate parrings- og eggleggingskanaler. Hannens kjønnsorganer  er også avanserte, med velutviklede palpeorganer. Disse edderkoppene har alle åtte øyne, og chelicerer som griper innover. De fleste av artene er små til middelsstore edderkopper, selv om enkelte kan bli nokså store.

Levevis

Entelegynae er alle rovdyr som lammer byttet med gift, men utover dette viser de svært stor variasjon i levesett. Grovt kan man dele dem inn i arter som spinner fangstnett og sitter og venter på at byttet skal gå i nettet, og arter som jager byttet.
Min Marion

Handling

Filmen forteller historien om et kjærlighetsforhold mellom to voksne mennesker, Marion og Georg. Marion (spilt av Ulrikke Greve) halter og ansiktet hennes er vansiret fra fødselen av. Georg (Sverre Anker Ousdal) er halt etter en bilulykke. Disse to menneskene har opplevd livet på godt og vondt, og møtt mye motstand. Sammen finner de styrke hos hverandre. Og sammen halter de to videre på hvert sitt bein. Filmen er en sår, men vakker kjærlighetshistorie ikke helt som alle andres.

Om filmen

Filmen hadde kinopremiere 22. juli 1975. Filmen ble også gitt ut på VHS i serien Norske Klassikere på 1990-tallet, men finnes ikke utgitt på DVD.
Regissør Nils R. Müller uttalte om filmen: «Vi har alle våre handicap, våre belastninger, men det gjør en ikke mindre egnet til å elske, til å bli glad i et annet menneske.»
Jean Dufresne

Liv

Dufresne var sønn av en rik jødisk kjøpmann. Han studerte jus og offentlig administrasjon (kameralvitenskap) i hjembyen og i Breslau inntil faren mistet hele formuen og ble ute av stand til å finansiere studiene. Dufresne begynte i 1852 som journalist og var lenge redaktør av ulike tidsskrifter, men måtte i 1875 slutte på grunn av tiltakende tunghørthet. Han beskjeftiget seg deretter nesten utelukkende med sjakk. Et påbegynt matematikkverk ble aldri ferdigstilt. Da han døde i 1893 var han blitt helt døv.
Dufresne skrev tre romaner han gav ut under det anagrammatiske pseudonymet E.S.Freund, men med liten suksess.

Sjakk-karriere

Dufresne regnet seg som elev av Adolf Anderssen og var Anderssens hovedmotstander i Berlin under forberedelsene til den store verdensturneringen i London 1851. Anderssen og Dufresne spilte et av sjakkhistoriens mest kjente partier, «det eviggrønne partiet», som Anderssen vant etter en strålende sluttkombinasjon. Under Anderssens påskebesøk i Berlin 1868 spilte de seks partier, hvorav Dufresne vant tre og ett endte remis, så Dufresne kunne også spille jevnt mot Anderssen.
Med Theoretisch-praktisches Handbuch des Schachspiels (1863) skapte Dufresne seg et navn som sjakkforfatter. I 1881 gav han ut en oppfølger, Kleines Lehrbuch des Schachspiels som Jacques Mieses seinere utvidet under navnet Lehrbuch des Schachspiels. Under nazi-tida ble opplagene 15 (1941) og 16 (1943) redigert av Max Blümich, som sørget for å fjerne navnene til de jødiske opphavsmennene. Etter andre verdenskrig moderniserte Rudolf Teschner boka, og i Tyskland regnes den fremdeles som et standardverk. Det 31. opplaget kom i 2004.

Ettermæle

Dufresnes gravsted på Berlin-Weißensee ble ødelagt under andre verdenskrig, men etter en lengre undersøkelse ble det gjenfunnet i 2002. Bare gravnummeret og «chmeister» er lesbart på den sterkt skadde gravsteinen. 20. oktober 2006 ble en bronseplakett montert på den originale steinen.