google/wiki40b huggingface dataset:
Pierre Laclède

Bakgrunn

Pierre Laclède var en av de yngre sønner i barndomshjemmet sør i Frankrike. Foreldrene var embedsfolk, forfattere og lærde. Faren var avocat au parlement de Navarre, en tradisjonell region som omfattet Béarn. Broren overtok dette vervet, og hadde sete i Pau. Onkelen var også en lærd og belest mann, som skrev om  Portugals historie.

I Amerika

I 1755 ankom Laclède La Nouvelle-Orléans (New Orleans) som 26-åring. Etter noen år var han blitt en meget fremgangsrik handelsmann. Han etablerte gode forbindelser med det franske embedsverket, og likeså med indianerne i området. Ved hjelp av disse kontakter ble han inspirert til å søke lykken lenger nord, og det var denne impuls som førte til at han senere grunnla St. Louis.
I Nouvelle-Orleans hadde Laclède møtt Madame Marie-Therese Bourgeois Chouteau. Det er dokumentert at de hadde forbindelser i mange år, og de fikk fire barn sammen: Jean Pierre (1758), Marie Pélagie (1760), Marie Louise (1762), og Victoire (1764) Chouteau.  Madame Chouteau var gift med en annen mann, René Auguste Chouteau, som var ti år eldre enn henne. Rene viste seg å være voldelig mot hustruen, og ikke lenge etter at deres første sønn var født, Auguste Chouteau, forlot han henne og vendte tilbake til Frankrike.
Historikere mener at det kompliserte forholdet til en gift kvinne gjorde det vanskelig å oppholde seg i byen og at det også bidro til at Pierre Lacléde bestemte seg for å dra oppstrøms Mississippi og etablere en ny handelspost der. 
Etter grunnleggelsen av St. Louis skrev Laclède til Madame Chouteau, og fikk henne til å flytte etter og ta med seg de fire barna (det femte ble født  i St. Louis).  Madame Chouteau ble godt likt der, og folk begynte å kalle henne «dronningen» av Saint Louis. 
Laclèdes grunnleggelse av Saint Louis hadde skjedd på oppdrag av handelsmannen Gilbert Antoine de Saint-Maxent. Maxent var blitt tilbudt monopoler av Jean-Jacques Blaise d'Abbadie, og de ble overført til Laclède et seksårs monopol på handelen med indianerne i området rundt møtet mellom elvene Mississippi og Missouri. Stedet for handelsposten skulle være der han bestemte, nær elvemøtet.
Han døde ned Arkansas river nær hvor den tømmer seg i Mississippifloden; det er ukjent hvor han ble begravet.

Oppkallinger

St. Louis sentrale elvefrontområde kalles Laclede's Landing til hans ære. Også Laclede County i Missouri, Laclede i Missouri og en rekke institusjoner er oppkalt etter ham.
Hans-Jochen Vogel

Utdannelse og bakgrunn

Hans-Jochen Vogel gikk på Landgraf-Ludwig-Gymnasium i Giessen, og etter Abitur (artium) i 1943 tjenestegjorde han som soldat i den tyske hæren frem til 1945. Fra 1946 studerte han jus i München og Marburg, og tok 1948 den første og 1951 den annen juridiske statseksamen. I 1950 fulgte hans promosjon til dr. jur. med avhandlingen Der Irrtum des Täters über die Rechtmäßigkeit der Amtsausübung in § 113 StGB und die Zuständigkeit der Behörde in § 156 StGB. Han trådte inn i den bayerske statstjeneste som assessor i 1952, og ble et år senere regjeringsråd. I 1954 ble han amtsrettsråd i Traunstein, og fra 1955 arbeidet han i det bayerske statskanselli.

Familie

Vogel er sønn av en biologiprofessor fra München. Hans yngre bror, CDU-politikeren Bernhard Vogel, var lenge statsminister i Rheinland-Pfalz og senere Thüringen.

Parti

Siden 1950 er han medlem av SPD, og ble i 1970 innvalgt i partiets nasjonale styre. Etter Willy Brandts avgang ble han partiformann i 1987. Av aldersgrunner overlot han vervet til Björn Engholm i 1991.

Parlamentsmedlem

Ved valget i 1972 ble Vogel første gang innvalgt i det tyske parlamentet fra Bayern. Han gikk ut av parlamentet i 1981 da han ble regjerende borgermester i Berlin.
Fra 1981 til 1983 var han innvalgt i Berlins parlament og var også formann for SPD-fraksjonen.
Ved valget i 1983 ble Vogel igjen innvalgt i det tyske parlamentet, denne gangen for Berlin. Som etterfølger etter Herbert Wehner var han frem til 1991 fraksjonsleder i det tyske parlamentet for SPD. Han var medlem av parlamentet frem til 1994.

Offentlige verv

Vogels politiske karrière begynte i 1958 som byråd i München. I 1960 ble han valgt til overborgermester. Han ble gjenvalgt i 1966 og bidro avgjørende til at München fikk de olympiske sommerleker i 1972.
Den 15. desember 1972 ble han bygningsminister i Willy Brandts føderale regjering. Etter Brandt avgang ble han 16. mai 1974 utnevnt til justisminister i Helmut Schmidts nye regjering.
22. januar 1981 gikk Vogel ut av regjeringen og ble en dag senere valgt til etterfølger etter Dietrich Stobbe som regjerende borgermester i Berlin. Stobbes avgang skyldes den såkalte senatskrisen i Berlin 1981. Som listetopp for SPD ble han innvalgt i Berlins parlament 10. mai samme år. Imidlertid ble CDU største parti, og han ble etterfulgt som regjerende borgermester av baron Richard von Weizsäcker.
Ved valget i 1983 var Vogel SPDs kanslerkandidat, men tapte valget med bare 38,2 % av stemmene.
Volkspartij voor Vrijheid en Democratie

Historie

Partiet ble dannet i 1948, med utgangspunkt i den sekulariserte middelklassen. Det tilhører den liberale tradisjonen, som ønsker å begrense statens makt. Det regnes som det mest konservative blant de største partiene i landet.
Ved valget til Tweede Kamer i 2010 ble  partiet landets største, og fikk 31 av kammerets 150 folkevalgte representanter. Ved valget i 2012 befestet partiet sin stilling i parlamentet og fikk 41 representanter.  
Ayaan Hirsi Ali representerte partiet i Tweede Kamer fra 30. januar 2003 til 16. mai 2006.
Corazón

Corazón er et norsk band fra Halden, som tidligere het El Corazón. Bandet ble startet i 2001 og har gitt ut to album. Musikken har blitt karakterisert som countrypop. Bandet har hatt radiohiter med «Karma» og «By Your Side».
True Romance

Handling

Clarence Worley blir sammen med den prostituerte Alabama. Han tar ett oppgjør med den kyniske pimpen hennes, Drexl, og kommer under oppgjøret over en koffert full av kokain de vil selge og tjene penger på. Clarence og Alabama blir flykter fra doplangere som vil ha dopet tilbake.
Hieronymus Heyerdahl (1867–1959)

Rådhuset og Piperviksreguleringen

Hieronymus Heyerdahl er mest kjent for arbeidet med å få oppført et nytt rådhus i Kristiania. I 1915 la han frem en plan som gikk ut på å sanere fattigkvarterene i Piperviken og anlegge byens nye rådhus her i stedet for på Hammersborg, der det tidligere var planlagt. 
En byste av Heyerdahl ble i 1950 avduket foran Oslo rådhus, utført av Joseph Grimeland. Han ble også portrettert av Edvard Munch.
Thomas Grün

Idrettskarriere

Grün har spilt på Luxembourgs langslag på U16, U18 og U20-nivå, og ble tatt ut på seniorlaget i 2014. 
Han deltok i De europeiske småstatslekene 2017, der Luxembourg kom på fjerdeplass. Han deltok igjen i De europeiske småstatslekene 2019, og Luxembourg kom der på andreplass, bak Montenegro.
The Immigrant (sang)

«The Immigrant» er en sang, skrevet av Neil Sedaka og Phil Cody. Sedaka spilte den selv inn. «The Immigrant» ble utgitt på singlene The Rocket Record Company MCA-40370 i USA i 1974 og Polydor 2058 583 i Storbritannia i mai 1975. Produsenter var Neil Sedaka og Robert Appere. B-siden på den amerikanske utgivelsen var «Hey Mister Sunshine». B-siden på den britiske utgivelsen var «Your Favourite Entertainer».
«The Immigrant» var hentet fra LP-platen, Sedaka's Back.
«The Immigrant» var tilegnetJohn Lennon og de immigrasjonsproblemene som han møtte.

Norsk tekst

Andreas Diesen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Innvandreren».

Listeplassering

Singlen lå som høyest på en 22.-plass på Billboard Hot 100-listen og tilbrakte ei uke på førsteplassen på Billboard Easy listening-listen i mai 1975.
Google Suggest

Google Suggest (eller Google Foreslå) er en søkemotor utviklet av Google som foreslår søkeord automatisk. Dersom man taster inn bokstaven A vil søkemotoren vise forslag til ord som begynner med A, rangert etter hvor etterspurt ordet er. Dette kan hjelpe på mange måter, for eksempel kan det bety at brukeren kommer på hvordan et ord staves, eller finner noe nytt som vil være bedre. I tillegg vises hvor mange treff som ordet gir på forhånd.
Władysław Tarnowski

Bakgrunn

Władysław Tarnowski var sønn av Walerian Tarnowski og hans hustru Ernestyna Tarnowska. Hans foreldre tilhørte forskjellige grener av samme høyadelige slekt. Moren døde da gutten var fire år gammel, og Tarnowskis nevrotiske trekk har blitt ansett å stamme fra dette tidlige tapet. Hans valg av pseudonymet Ernest Buława skal være forbundet med minnet om moren Ernestyna.
Themis (hypotetisk måne)

Themis er navnet gitt til en hypotetisk måne til Saturn, annonsert av William Henry Pickering 28. april 1905 etter at han hadde oppdaget den noen år tidligere. Han ga månen navnet Themis. De fotografiske platene hvor månen angivelig skulle ha vært – tretten totalt – fordelte seg over en periode fra 17. april til 8. juli 1904. Ingen andre astronomer har imidlertid bekreftet Pickerings funn.
Pickering forsøkte å beregne en bane som viste en rimelig høy inklinasjon (39,1° mot ekliptikken), en rimelig høy eksentrisitet (0,23) og en store halvakse (1 457 000 km) litt mindre enn Hyperions. Perioden var angivelig 20,85 dager med en prograd bevegelse.
Pickering estimerte diameteren til 61 km, men siden han også anslo diameteren til Phoebe til å være 68 km, hadde han tydelig overestimert albedoen. Ved bruk av moderne tall for Phoebe får Themis en diameter på 200 km.
I april 1861 trodde Hermann Goldschmidt at han hadde oppdaget en ny måne til Saturn, mellom Titan og Hyperion. Han kalte denne for Chiron. Chrion eksisterer heller ikke, men navnet ble tatt i bruk senere for kentaur 2060 Chiron.
Pickering ble tildelt Lalande-prisen av Det franske vitenskapsakademiet i 1906 for hans «oppdagelse av den niende og tiende månen til Saturn».
Den faktiske tiende månen til Saturn (i rekkefølge etter oppdagelse) var Janus som ble oppdaget i 1966 – og senere bekreftet i 1980. Banen til Janus ligger langt fra den foreslåtte banen til Themis.
Det finnes også en asteroide med navn 24 Themis.
Ungavahalvøya

Ungavahalvøya er ei 350.000 kvadratkilometer stor halvøy på nordvestspissen av Labradorhalvøya i Canada. Halvøya ligger mellom Hudsonbukta i vest, Hudsonstredet i nord og Ungavabukta i øst.
Pillars of Eternity

Spillet

Spillet foregår i fantasiverdenen Eora, i hovedsak i nasjonen Dyrwood. Flere nyfødte i Dyrwood viser seg å være «hollowborn», som betyr at de mangler sjel. Spillet begynner med at hovedpersonen, en utlendig på reise, gjennom en ødeleggende overnaturlig hendelse, blir en «Watcher» som kan se forbi menneskers liv og kommunisere direkte med deres sjel. Spillets mål er å finne ut hva som har ført til denne oppvåkningen og å løse problemet med de nyfødte uten sjel.
Pillars of Eternity har en isometrisk fremstilling av verdenen, og har sanntids-kamper som kan pauses for å gi ordrer.
Først bestemmer spilleren rollefiguren sin. Det finnes seks forskjellige raser, samt en rekke yrker og bakgrunner. Rollefiguren, som er protagonisten i spillet, gis egenskaper (atributter) og ferdigheter ut fra hvordan man ønsker personen skal være. Mye minner om klassene og mekanikken i Dungeons & Dragons, men spillet har sine egne regler og løsninger.
I likhet med forgjengeren «Baldur's Gate» er verden delt inn i regioner der hovedpersonen beveger seg fritt innen hver region og der kartet kommer frem etter hvert som man utforsker. Spillet har en hovedhistorie og mange forskjellige sideoppdrag. Spillet gir ikke XP for å drepe, bare for å løse oppdrag, så å snike seg eller å finne en fredlig løsning er ofte gode alternativer.

Mottagelse

Spillet ble godt mottatt, og var listet på Metacritic med 89/100 i mai 2017. Pillars of Eternity vant flere priser, blant annet beste RPG i 2015.
«Spillet legemliggjør nesten alt som er bra med old-school RPG erfaringer» skrev IGN. «Å spille gjennom Pillars of Eternity er litt som å spille et sanntidsstrategispill der jeg stopper hvert femte minutt for å lese en fantasyroman», skrev Jens Erik Vaaler på Gamer.no.

Utvidelser og oppfølgere

Spillet fikk en to-dels utvidelse Pillars of Eternity: The White March der del 1 kom i august 2015 og del 2 i februar 2016.Pillars of Eternity II: Deadfire har samlet inn 4.4 millioner dollar i crowdfunding og er forventet å komme i 2018.
Isao Cruz Alonso

Meritter

Under Paralympiske sommerleker 2000 i Sydney, Australia vant han gull. Han slo franskamannen Sebastien le Meaux. Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han bronse i 81-kilosklassen. Han slo spanske Abel Vazquez Cortijo i bronsefinalen.
Friggfeltet

Historikk

Letetillatelsen ble tildelt 1969 og gjelder til 2015. Da forekomsten ble påvist sommeren 1971, utgjorde feltet verdens til da største gassfelt til havs. I 1974 ble utbyggingen av feltet godkjent.
Utbyggingen skjedde i tre faser.

Fase I

Den første fasen bestod av seks installasjoner i britisk sektor; Boligplattformen QP, boreplattformen CDP1, prosessplattformen TP1 med flammetårnet FP og en 32" rørledning til Skottland med pumpeplattformen MCP-01 halvveis mellom feltet og land. I tillegg ble det bygget en ilandføringsterminal i St Fergus Gas Plant i Peterhead i Skottland.
Den første boreplattformen på Friggfeltet var en plattform med stålunderstell (Frigg DP1). Under sjøsetting på feltet i 1974 kollapset en av oppdriftstankene og understellet sank til bunnen. Under havariet oppstod det også skader på konstruksjonen. Etter flere mislykkede redningsoperasjoner og flere skader ble operasjonen til slutt gitt opp og man måtte finne en ny plattform man kunne bruke. En pumpeplattform som allerede var under bygging, ble bygget om til boreplattform og gitt navnet CDP1.
Fase I ble fullført i 1977.

Fase II

Fase II bestod av tre installasjoner i norsk sektor av Friggfeltet; bore- og produksjonsplattformen DP2, prosessplattformen TCP2 med en ny 32" rørledning til St. Fergus i Skottland.
Fase II ble fullført i 1978.

Fase III

Fase III av utbyggingen ble gjennomført i 1981 og bestod av flere kompressorer på prosessplattformen TCP2 for å holde oppe gasstrykket.

Drift

Operatøren for feltet var franske Elf Aquitaine, som fusjonerte med Total 1999/2003, og produksjonen startet i september 1977. Kong Olav V åpnet offisielt Friggfeltet for utvinning 8. mai 1978.
Gassen fra feltet ble transportert til St.Fergus i Skottland og dagen etter åpnet Dronning Elisabeth gassterminalen i St. Fergus offisielt. 
Friggfeltet var det første norske gassfeltet, og er regnet å ha gitt 200 milliarder 2004-kroner i brutto inntekter med en utvinningsgrad på 78%.
Da produksjonstoppen ble nådd i 1981-1983 var gassvolumet en tredel av det britiske totalforbruket. Den siste tiden ble flere omkringliggende mindre felt utvunnet: Nordøst-Frigg, Øst-Frigg, Lille-Frigg. Nordøst-Frigg var det første fjernopererte felt på norsk sokkel. Odinfeltet, Frøyfeltet og det britiske Alwynfeltet var også tilknyttet Frigginstallasjonene.

Nedstengning

Produksjonen på Friggfeltet ble stengt 26. oktober 2004 etter utvinning i 27 år. I henhold til konsesjonsvilkårene blir de fem plattformdekkene, de tre stålunderstellene og feltinterne rørledninger og kabler bragt inn til land for opphogging, mens de tre betongunderstellene blir stående. Understellet til TCP2-plattformen står på norsk side. Oppryddingarbeidet er planlagt sluttført i 2012.

Petroleumsgeologi

Reservoaret er sandstein fra eocentiden som ble avsatt som turbidittvifte. Over sandsteinen ligger leirskifer som fungerer som takbergart.

Kulturminner

Norsk Oljemuseum viser fra mars 2008 utstillingen Remember Frigg – gassfeltet som ble kulturminne. Nettstedet "kulturminne Frigg"  ble lansert i forbindelse med utstillingsåpningen.  
For bilder se Totals nettsider.
Mourisaq

Mourisaq er ei bygd i Qaanaaq kommune, nordvest på Grønland. 
Mourisaq er kommunens minste bygd, og har ca. 25 innbyggere. Den ligger ca. 30 km vest for byen Qaanaaq. 
Der er gode fangstmuligheter i området og de fleste familiene som fortsatt bor her lever av fiske og fangst. Mange har de siste årene flyttet til Qaanaaq. 
Det finnes her en butikk, tankanlegg, skole, kirke og bibliotek, og bygda besøkes årlig av lege og tannlege.
Skolen i Moriusaq, Moriusap Atuarfia («Moriusaq skole»), har kun ca. 12-14 elever fra 1. til 9. klassetrinn. Det er to undervisningslokaler, som også brukes til kirkesal og bibliotek. 
Like nord for bygda kan man se gamle totvhus, noen er over 100 år gamle.
Jonathan Ntutu

Karriere

Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2008, der han løp på 11,06 i finalen på 100 meter, og kom på 6.-plass. På 200 meter kom han på 8.-plass, med 22,85 i finalen. 
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han bronse på 100 meter. Det ble avholdt innledningsheat før finalen, der Ntutu satte ny afrikarekord, med 11,00 sekunder. I finalen løp han på 11,03. Jason Smyth vant denne øvelsen, med ny verdensrekord på 10,46. Han deltok også på 200 meter, der han satte ny afrikarekord med tiden 22,40 i innledningsheatet. I finalen forbedret han denne rekorden til 22,37, som holdt til 6.-plass. Også denne øvelsen ble vunnet av Jason Smyth, med ny verdensrekord på 21,05.
Erzurum

Historie

Byens historie går tilbake til 4000 f.Kr. Mange av Anatolias tidlige sivilisasjoner har etterlatt spor i området. Funn kan beskues i byens arkeologiske museum, hvor man oppbevarer smykker, våpen og husgeråd fra blant annet Urartu, skyterne, mederne, perserne, parterne, romerne, bysantinerne, Sassanideriket, araberne, seldsjukkene, mongolene, Ilkhanideriket, Safavidedynastiet og også funn fra senere tyrkiske kulturer. 
Byen, som da var kjent som Theodosiopolis (gresk: Θεοδοσιούπολις), var et oldkirkelig bispesete. De gamle bymurer fra den bysantinske periode er blitt restaurert. De forhindret ikke seldsjukk-tyrkerne i å innta byen i 1048, og heller ikke at mongolene erobret den i 1242. Byen fikk sitt nåværende navn etter seldsjukkenes seier i slaget ved Manzikert i 1071.
Ettersom byen la strategisk langs den gamle handelsveien mellom Trapezunt og Tabriz (den genovesiske vei) var den under middelalderen et viktig hvile- og og forsyningssted for karavanene og nådde en veldig oppblomstring.
Erzurum kom først helt under tyrkisk herredømme igjen da de osmanske tropper inntok den i 1514. Byen tapte mye av sin handel etter 1829, da store utflyttinger skjedde til russisk område i nord, og etter at jernbanen mellom Poti (ved Svartehavet) og Tbilisi var bygd, ble den farlige karavaneveien over Erzurum mindre nødvendig.
Det ble i 1895 begått massakre på armenere i byen. Byen hadde likevel fortsatt en stor armensk befolkning fram til første verdenskrig, da mange armenere ble tvangsdeportert ut av Anatolia.
Kemal Atatürk samlet en kongress i Erzurum den 23. juli 1919, hvor grunnlaget for den nasjonale enhet og republikkens dannelse ble vedtatt forut for frigjøringskrigen.

Sport

Erzurum har arrangert vinter-Universiaden i 2011. I forbindelse med det ble blant annet Tyrkias første store hoppbakker bygd.
Terje Krogh

Tidlig liv

Terje Krogh ble født 11. september 1939 i Bergen og flyttet med foreldrene Ruth f.Eidevik og Bjarne Olsen, til Mathopen i Bergen samme år. Her vokste han opp og gikk på Vassenden folkeskole. Familien flyttet i 1953 til Laksevåg, da familiens hus ble ekspropriert av staten, fordi NATO skulle etablere seg i området.
Etter fullført framhaldsskole på Laksevåg, fikk Krogh sin utdannelse som elev på Hotel Norge i Bergen. Først i hotellets resepsjon, og siden som elev i spisesalen i 1955-1958. Han utdannet seg i 1960 til steward/purser i SAS.

Yrkeskarriere

Krogh arbeidet i flere år som purser på SAS' ruter til Nord-Amerika. Han seilte også i mange år i Det Bergenske Dampskibsselskab (BDS), som spisesaltjener på selskapets cruise-båter som seilte på Vestindia De karibiske øyer. Han arbeidet også på M/S Meteor, og M/S Venus i Middelhavet og mellom Madeira og England. Han seilte også noen år i byssen på tankbåter mellom Den persiske gulf og Europa og på stykkgodsbåter mellom Skandinavia, Australia og New Zealand.

Politisk karriere

Krogh meldte seg inn i Unge Pionerer i 1953 og i Bergens Kommunistiske Ungdomslag (BKU) i 1954. Han ble medlem i Norges Kommunistiske Parti (NKP) i 1960, mens han bodde og arbeidet i Oslo. Da han fyttet tilbake til Bergen ble han med i lokalpartiet, Bergens Arbeiderparti av NKP og ble innvalgt i lagstyret i 1980. I 1981 ble han valgt til lagstyrets sekretær/kasserer og arbeidet siden fast på NKPs kontor frem til 1999. Først i Folkets Hus, og fra 1987 til 1999 i partilagets nyinnkjøpte lokaler i Prof. Hansteens gate 20, det som i dag heter Torborg Nedreaas gate.
Da NKPs ledelse flyttet fra Stavanger til Bergen i 1993, ble Krogh valgt til sentralstyrets sekretær, og var én av tre talsmenn for sentralstyret i Norges Kommunistiske Parti, han tok gjenvalg i 1995.
Krogh var med å stifte NKP-radio iBergen tidlig på 1980-tallet, og var i flere år radioens redaktør. Han organiserte også arbeidet med å få startet opp igjen Studieforbundet Ny Verden i Bergen og Hordaland, og var i flere år dets leder og sekretær på Vestlandet. Han sluttet som styremedlem i partiet i 1999 og er nå (2005) vanlig partimedlem.

Overvåket

Som medlem av Norges Kommunistiske Parti ble han overvåket av etterretningspolitiet i mer enn 40 år, og etter søknad til Innsynsutvalget fikk han i 2003 utlevert sin «mappe» som inneholdt overvåkingstjenestens dokumenter om ham. Mappen inneholdt 125 sider dokumentert nitid ulovlig overvåking av ham som privatperson og som kommunist og medlem av Norges Kommunistiske Parti i årene 1960 til 1987. Det ble blant annet dokumentert yrkesforbud på grunn av manglende sikkerhets-klarering fra politiet i 1963, telefonavlytting, åpning av post av E-politiet, og generell overvåking av deltaking i avisdebatter i mer enn 20 år.
Etter søknad om økonomisk erstatning for dokumentert yrkesforbud og ulovlig overvåking, ble han i 2003 tilkjent 50 000 kroner i erstatning av Innsynsutvalget. I senere år har Krogh arbeidet politisk i lokalmiljøet, og ellers brukt tid til familie og reiser.
Sula (Frøya)

Sula er et øysamfunn i Frøya kommune i Trøndelag, i hovedsak beliggende på øya Store Sula, vel 15 kilometer nordvest for øya Frøya. Sula har vel 70 helårs innbyggere (2007), men har en betydelig folkevekst i sommerhalvåret. Navnet Sula kommer trolig av «stolpe», som noe som stiger opp fra havet.
Sula var tidligere et viktig fiskevær, men har de siste 30 årene opplevd sterk fraflytting. Sula fyr, som ble automatisert i 1974, vitner om betydningen fiskeværet har hatt. Første fyrtårn er fra 1793, mens det nåværende er fra 1909. Det ble bygget på øyas høyeste punkt, Sulahaugen, 35 meter over havet.
Da skolen og sykehjemmet ble lagt ned tidlig på 1990-tallet trodde mange at det var spikeren i kista for det lille øysamfunnet, men de siste årene har en forsøkt å få i gang ny tilflytning og ny virksomhet. Foreløpig er fraflytningen stanset.
Sula har lenge vært kirkested, blant annet grunnet den store befolkningen som fisket fra været i perioder på året. Første kirke var trolig fra 1400-tallet. I 1755 ble kirkestedet flyttet til Sletta på Frøya der det ble bygd ny kirke. Sula kapell ble satt opp i 1925 med 200 sitteplasser.
Sula har trolig hatt fast befolkning fra 1300-tallet, men helt siden vikingtiden ble det drevet sesongfiske fra stedet. Sula blir nevnt i historiske kilder første gang i 1433, der det i erkebiskop Aslak Bolts jordebok står at han eier været. Den siste væreieren på Sula var Rasmus Lien fra Bjugn, før Staten overtok i 1939. Staten var eier av været fram til 1969, da det ble vedtatt at eiendommen skulle overføres til Frøya kommune. Blant forutsetningene som lå til grunn for denne overdragelsen var at kommunen skulle selge eller feste bort eiendommer til de som bodde der.
Mens mange kystbygder i Midt-Norge ble hardt rammet av Titran-ulykken i oktober 1899, klarte båtene fra Sula å komme seg tilbake før uværet slo til. Dette var takket være god lokalkunnskap om vær og vind.
Sula opplevde særlig sterk vekst etter 1820. I 1960 bodde det nesten 500 mennesker på Sula.
I forbindelse med arbeidene med å legge en gassrørledning fra Haltenbanken til Tjeldbergodden, påviste og filmet Statoil verdens største kjente dypvanns korallrevkompleks, kalt for Sularevet, utenfor Sula.
Sula har hurtigbåtforbindelse til Mausund, Froan og Halten, samt til Frøya og derfra videre til Trondheim. 3. mai 2006 ble det åpnet fergeforbindelse fra Norddyrøya på Fast-Frøya til Mausund og Sula.