google/wiki40b huggingface dataset:
Stromness

Historie

Orknøyingenes saga forteller at i september 1152 tok jarl Harald Maddadsson tilflukt for sin fetter Erlend Haraldsson og Svein Asleivsson i festningen Castle Cairston ved Straumnes (Stromness). To år senere var forholdet snudd og Erlend ble drept.
Stromness hadde gode tider på 1600- og 1700-tallet, da byen ble et stoppested for handelsskipene på vei fra den nye verden.
Krigene mellom England og Frankrike gjorde at ferdsel i Den engelske kanal var forbundet med stor risiko, og mange skip la om ruten til nord for Skottland og brukte Stromness som stoppested.
Stromness var et sentralt punkt for Hudson Bay Company, som i 1670 bestemte seg for å ha stedet som siste stopp på vei til Canada og som første stopp på vei til Europa. Stromness hadde på det tidspunktet kun 13 hus. Dette markerte starten på en langvarig oppgangsperiode.
Matari'i i ni'a

Matari'i i ni'a er tilsynekomsten av stjerneformasjonen pleiadene i Polynesia og har vært feiret 20. november som en offentlig merkedag i Fransk Polynesia.
Stjerneformasjonen pleiadene heter matari'i på tahitisk og mataiki på marquesisk. Det ble forbundet med liv og fruktbarhet. I førkristen tid ble skifte av årstid markert med ritualer. Tilsynekomsten av pleiadene var tegn på skifte av årstid, fra den tørre årstiden, tau oe, med lite mat, til den nedbørrike årstiden tau 'auhune, innhøstingsperioden da det var godt med mat. Overflodsårstiden begynte rundt 20. november, med pleiadenes tilsynekomst, og varte til stjerneformasjonen forsvant ut av syne på stjernehimmelen, rundt 20. mai.
I 2006 lanserte Oscar Temarus regjering 20. november som ny offentlig helligdag til erstatning for autonomidagen 29. juni. Tanken var at Matari'i i ni'a skulle feires som en panpolynesisk kulturfest. Det var dette året deltakere fra New Zealand, Tonga, Samoa, Tokelau, Hawaii og Rapa Nui i feiringen av merkedagen, som også inneholdt innslag av tradisjonell polynesisk religion. Feiringen er senere utvidet til flere dager.
Det franskpolynesiske postvesenet utga i 2012 et frimerke i anledning Matari'i i ni'a.
Harold Pinter

Oversikt

Harold Pinters mest kjente dramatiske virkemidler er bruk av pauser og stillhet. I tillegg er den dramatiske dialogen hans en slags mikstur av autentisk britisk dagligtale og kunstferdig eller poetisk stilisert språk, noe som har blitt forbundet med ham i så sterk grad at det har resultert i et eget adjektiv 'pinteresk'. Pinter regnes også som en komisk dramatiker, og komikken oppstår gjerne i spenningsfeltet mellom den stiliserte dialogen og de ofte konfliktfylte dramatiske situasjonene stykkene framstiller. Litteraturkritikere har følgelig formulert en egen sjanger for dramatikken hans, nemlig 'trusselkomedier' (comedies of menace).

Verker

Harold Pinter har utgitt en roman, en del prosatekster og en rekke dikt. Mest kjent er han imidlertid for sine dramatiske verker. Pinter har i alt skrevet 31 lengre skuespill og 14 kortere sketsjer (heriblant stykker produsert som TV-drama eller radiohørespill), 19 filmmanus av andre forfatteres romaner, samt fire filmatiseringer av egne skuespill.

Mottakelse blant publikum og kritikere

Pinters første skuespill, The Room (Rommet) ble produsert i 1957 på University of Bristol. Siden den gang har hans dramatikk fått plass på teater over hele den vestlige verden. Utenom Nobelprisen, som han ble tildelt for 2005, er Pinter blant annet blitt tildelt Shakespeare-prisen (Hamburg), Den europeiske litteraturprisen (Wien) og Molière d’honneur (1997). I 1996 ble han utnevnt til kommandør av Order of the British Empire, og i 2002 mottok han Order of the Companions of Honour.
I Norge er Pinters skuespill blitt produsert i relativt stort omfang, blant annet på NRKs Fjernsynsteatret, på Nationaltheatret, Den Nationale Scene og Rogaland Teater.
Pinter er blitt gjenstand for forskning fra mange ulike perspektiver, blant annet psykoanalytisk, feministisk og maktkritisk. Martin Esslins klassiske forfatterportrett fra 1992 (Pinter the Playwright) representerer den psykoanalytiske lesningen. Et eksempel på feministisk forskning med queer-aspekt, fins i Pinter's Female Portraits (Elizabeth Sakellaridou, 1988).
Kystradio Nord

Kystradio Nord, tidligere Bodø radio, (LGP) er en kystradiostasjon som ligger i Bodø.
Virksomheten startet som telefonistasjon i 1938, og ble drevet sammen med Rikstelefonen i byen frem til mai 1964 da stasjonen fikk sin egen bygning der den i tillegg til maritim telefoni og telegrafi også fikk ansvaret for radiokommunikasjon med fly. Aeradioen ble overført til Luftfartsverket i 1991.
Bodø radio betjente i begynnelsen kun sitt eget nærområde, men har etter hvert overtatt all maritim kommunikasjon i Nordland, Troms store deler av Norsk økonomisk sone (NØS) via fjernstyrte MF- og VHF-anlegg. På slutten av 1980-tallet overtok Bodø radio det meste av trafikken til Harstad radio da denne stasjonen ble nedlagt.
Stasjonen fjernstyrer Jan Mayen radio (fra 1994) og Bjørnøya radio (fra høsten 1996) ved hjelp av satellitt, og dekker dermed områdene rundt disse øyene for radiotelefonsamtaler og værmeldinger på MF og VHF.
Fra begynnelsen av april 2006 overtok Bodø radio styringen av alle maritime radioanlegg på Svalbard, inkludert Svalbard radio og Isfjord radio.
Kystradio Nord er nå samlokalisert med Hovedredningssentralen for Nord-Norge i Jakhelln Brygge.
Måbødalen

Måbødalen er et dalføre i Eidfjord kommune mellom Eidfjordvatnet og Vøringsfossen. Bjoreio renner gjennom dalen fra fossen til Eidfjordvatnet. Ovenfor Vøringsfossen går den over i Sysendalen på Hardangervidda. Det er et trangt og vilt dalføre. Riksvei 7 går gjennom Måbødalen, dels i fire tunneler som går i slyng inne i bergveggen.
J.C. Dahl reiste ned Måbødalen fra Hardangervidda i slutten av juli 1826 og han tegnet skisser fra den bratte nedfarten. Skissen til «Birk i storm» kan ha blitt laget i Måbødalen i 1826. Dahls maleri «Mabødalen» (1854) tilhører Rasmus Meyers samlinger i Bergen.

Geologi

Den dype og bratte Måbødalen er resultat av at is og vann har skåret seg ned i slakkere og åpnere dal, som den nåværende Sysendalen ovenfor Vøringsfossen. Rester av denne eldre dalbunnen finnes høyt opp på de bratte dalsidene. Den innerste del av Måbødalen under Vøringsfossen er nyeste trinn i denne prosessen og er i Norge et ekstremtilfelle og nyttig for å studere den geologiske prosessen med elvens og isens vekselvirkning. De tydelige israndavsetningen omkring dalen er også av vitenskapelig interesse. Gården Måbø ligger på en morenerygg midtveis i dalen. Den dype innskjæringen i Måbødalen og innenfor har trolig flyttet vannskillet østover slik at deler av vannet som flyter i Bjoreio tidligere rant ut i Numedalslågen.

Infrastruktur

Måbødalen var nesten ufremkommelig før 1790, da det ble bygget broer og «trappeveien» (med flere hundre eller over tusen trinn) opp Måbøberget ble bygget.  Stiene opp Kyrkjeskori og Tymberløypet førte til fjells, men var bare for fjellvante folk. Dalen er kjent for den bratte vegen opp til Fossli. Vegen som ble bygget i perioden 1900-1916, er i dag mye brukt som turveg for gående og syklende. Den består av tre tunneler og tre broer, og har en stigning på opp mot 1:12. Ved Storgjelet er veien lagt i fem hårnålssvinger. Det første vegsambandet mellom Østlandet og Vestlandet over Hardangervidda til Haugastøl (ved Bergensbanen) ble sluttført i 1928. Strekningen mellom Haugastøl og Geilo ble ferdig i 1939. Også før den første kjøreveien kom omkring 1910 var broene avgjørende for ferdselen i dalen fordi det knapt fantes vad egnet for hester. Med støtte fra DNT ble det opparbeidet en turistvei til fossen, veien var ferdig i 1872.
Vegen gjennom Måbødalen regnes som et godt eksempel på vegingeniørkunst fra begynnelsen av 1900-tallet. Veien ble bygget for hånd av folk fra bygdene omkring, særlig fra Røldal. Den første bilen kom til Eidfjord i 1915, men veien opp Måbødalen til Hardangervidda ble trolig ikke kjørt med bil før omkring 1930.
I 1986 ble en ny trase for riksveg 7 gjennom Måbøtunnelen åpnet.
Den 21. desember 2009 fredet Riksantikvaren Måbødalen sammen med 39 andre veier omtalt i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Maslak

Maslak er et av de viktigste handels- og forretningsområdene i Istanbul i Tyrkia. Området ligger i nord på den europeiske siden og er administrativt en del av kommunen Şişli.
Maslak konkurrerer med det nærliggende området Levent. Undergrunnsbanen slutter foreløpig i «4. Levent». men skal forlenges til Maslak og videre, noe som vil styrke området i konkurransen om nye prosjekt og investeringer.
Fylkesvei 3558

Fylkesvei 3558 går mellom Strømmen og Vestre Strømsbu i Arendal kommune. Veien er 556 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 183.
Phymatidae

Utseende

Middelsstore (gjerne 8 – 12 mm), kraftig bygde teger. De har farger som gjør at de er svært godt kamuflert når de sitter i blomster. Hodet er mer eller mindre firkantet. Antennene består av fire ledd, er forholdsvis korte og litt klubbeformede. Thorax er hvelvet og knudrete. Frambeina er utformet som fangeredskaper som ligner sterkt på beina hos knelere (Mantodea), sigdformede legger med tenner på innsiden griper mot tykke, kraftige lår. Bakkroppen er utvidet sidelengs, flankene når et stykke utenfor forvingene.

Levevis

Disse tegene lever stort sett oppe i vegetasjonen, der de sitter i blomster og venter på bytte. De er utmerket kamuflert, griper byttet med de spesialiserte frambeina og dreper det emd et giftig stikk i halsen fra sugesnabelen. De kan drepe byttedyr som er mye større enn dem selv, for eksempel humler og dagsommerfugler. Phymatidae blir ofte regnet som skadedyr fordi de dreper mange bier som besøker blomstene.
Haugebreen

Haugebreen er en isbre i den nordlige delen av Heimefrontfjella i Dronning Maud Land. Den er om lag 14 kilometer lang og strømmer vestover mellom Milorgfjella og XU-fjella.
Breen er oppkalt etter Jens Christian Hauge (1914–2006), leder for Milorg og senere statsråd i flere regjeringer.
Steklovata

Steklovata (russisk: Стекловата - glassvatt) er et russisk boyband med vokalistene Denis Belikin og Artur Jeremejev. Produsenten Sergej Kuznetsov fant i 1999 den da 13 år gamle Denis Belikin til sitt nye prosjekt, og kort etter sluttet Jeremejev seg til bandet. Det ga ut to album og deltok på musikkfestivaler i Russland uten å oppnå veldig stor suksess (dels på grunn av mangel på sponsorer), men i 2002 kom bandet på topp av hitlisten på russisk radio i Estland. I senere tid har musikkvideoer av bandet også blitt spredt i vestlige land som humor på YouTube. Torbjørn Røe Isaksen postet f.eks. en lenke i bloggen sin til musikkvidoen Novyj god med kommentaren: «Hvordan blir kulturlivet hvis det kommunistiske partiet Rødt får bestemme? Sannsynligvis noe i nærheten av dette.»
Phimeanakas

Phimeanakas (khmer: ប្រាសាទភិមានអាកាស, Prasat Phimean Akas «himmelske tempel») eller Vimeanakas (khmer: ប្រាសាទវិមានអាកាស, Prasat Vimean Akas) i Angkor, Kambodsja, er et hindutempel i Khleangstil, bygget på slutten av det 10. århundre i Rajendravarmans regjeringstid i Khmerriket (941-968), deretter gjenreist av Suryavarman II i form av en trelags pyramide i lateritt med grunnflate på 35 x 28 meter. På toppen av pyramiden var det et tårn. 
Ifølge legenden tilbrakte kongen de første timene av hver kveld med en Nagajente i tårnet, og i den tiden hadde selv ikke dronningen tillatelse til å komme opp. Bare etter disse timene kom kongen tilbake til sitt palass med dronningen. Hvis Nagaen som var den øverste landeier ikke dukket opp en natt ville kongens dager være talte, hvis kongen ikke møtte opp ville katastrofe ramme landet hans.
Triumph Motorcycles

Triumph Motorcycles ble etablert i 1984 av forretningsmannen John Bloor etter at han overtok rettighetene til å bruke navnet fra det opprinnelige selskapet Triumph Engineering som gikk konkurs. Det nye selskapet fortsetter en tradisjon med å lage motorsykler under Triumph-navnet som startet i 1902. Triumph er Englands største produsent av motorsykler og regnes også blant verdens ledende fabrikanter. I perioden juli 2012 til juni 2013 solgte Triumph 52 089 motorsykler, opp fra 48 957 året før.  
Triumph var verdens ledende motorsykkelprodusent i etterkrigsårene, frem til det gikk kraftig nedover på 1970- og 80-tallet. Det nye selskapet har hatt en jevn og kraftig vekst og lanserer stadig nye modeller innenfor de fleste segmenter for motorsykler. For 2014 sikter Triumph mot en produksjon på 240 000 enheter ved sine fabrikker i England, Thailand og India
Trond

Etymologi

Trond er ofte angitt å ha opprinnelse i de norrøne tilnavnene Þróndr og Þrándr som ble brukt for å vise at personen var fra Trøndelag, det vil si i betydningen «trønder». Ordet þróndr kan ha sammenheng med verbet þroásk, som betyr «vokse» eller «trives», og personnavnet kan også ha blitt dannet direkte fra dette. En urnordisk form av navnet kan ha vært *Þrawó-winduR.
Thrond var den gammelsvenske og gammeldanske formen av navnet, og brukes også i dag som en variant av Trond.
Tróndur er en færøysk form av navnet og Þrándur en islandsk form.
Weepz

Historie

Weepz var tidlig ute med det som i dag kalles nettsamfunn og Web 2.0
Weepz ble i 2003 solgt til Persontreff og brukerne skulle inn i deres nye satsning under navnet Akontakt. Persontreff var bare interesserte i brukerdatabasen og la ned Weepz. Persontreff mistet mange av de tidligere Weepz brukerne som forsvant til SOL Nettvenn og Dagbladet Blink.
En kuriositet er at Schibsted Interaktivs daværende direktør Birger Steen var i kontakt med SKUM Laboratories i Mai 2000 og kikket på løsningen. 3 måneder etter oppstod Schibsteds SOL Nettvenn. Ikke lenge etter ble også Dagbladet Blink lansert. Utviklerne bak Blink startet senere opp Nettby som er VGs nettsamfunn.

Eiere

Weepz ble opprettet og eid av gründerne Espen Michael Larød og Thomas Pettersen i firmaet SKUM Laboratories.

Omtale av Weepz

Digi.no: Sjekker ut av sjekketjeneste dersom sjekken er stor nok
Digi.no: Espen Michael Larød
Siden jeg ikke kan tale om min kjærlighet

Siden jeg ikke kan tale om min kjærlighet er en diktsamling av den greske dikteren Konstantinos P. Kavafis, utvalgt og gjendiktet til norsk av Kjell Arild Pollestad, som også skrev et forord til samlingen. Den ble utgitt på norsk av forlaget Cappelen i 2002. Det er den første utgivelsen av Kavafis, en av Hellas' viktigste lyrikere i det 20. århundre, på norsk. Diktene behandler homofil kjærlighet, og er uttrykk for «en postkristen livsfølelse, der sanseligheten er det som gjør mennesket i stand til, for en stakket stund, å bryte med eksistensens ensformighet».
Beit Alfa

Beit Alfa (hebraisk בֵּית אַלְפָא, også kalt Bet Alpha) er en kibbutz i Nord distrikt i Israel, nær Gilboafjellet. Det ligger ruiner av en eldgammel synagoge i kibbutzen, og den fikk navnet fra den arabiske landsby som en gang sto her, Khirbet Bait Ilfa.

Plassering

Kibbutzen ligger på østkammen av Haroddalen, som ligger mellom Jezreeldalen og Beth She'andalen i Nedre Galilea. I sør og vest ligger de bratte fjellsidene av Gilboafjellet. De nærmeste fjelltoppene er Har Barkan (497 meter) og Har Gefet (318 m). Området nord og øst for kibbutzen er flatt, men faller østover mot Jordandalen. Nord for kibbutzen flyter elven Harod. 2,5 km sørvest for kibbutzen går muren som skiller de israelske territoriene fra de palestinske selvmyndighetene. I nærheten ligger kibbutzene Heftziba, Sde Nahum, Nir David og Ma'alt Gilboa. På den palestinske siden ligger landsbyen Fakua.

Historie

På 500-tallet var det en jødisk bebyggelse her og fra denne står ruinene av en synagoge tilbake. Bebyggelsen ble etterfulgt av den arabiske landsbyen Bait Ilfa, som etter hvert ble fraflyttet.
Kibbutzen ble grunnlagt den 4. november 1922 av Hashomer Hatzair-pionerer. De første medlemmene kom fra Polen. De hadde all erfaring fra 1921 da de deltok i opprettingen av kibbutzen Geva. Den første tiden var hard for pionerene, siden stedet lå i nærheten av et myrområde som gjorde de utsatte seg for malaria. I april 1927 var kibbutzen besøkt av den tsjekkoslovakiske presidenten Tomáš Masaryk. Det var første gangen en statsleder besøkte Palestinamandatet. I 1928 oppdaget medlemmene i den nærliggande kibbutzen Heftziba ruinene av Beth Alpha-synagogen, som lå på deres område. Under arabreropprøret i 1929 ble kibbutzen angrepet og åkrene ble ødelagt. Da arabareropprøret brøt ut på ny i april 1936, satte arabrere igjen markene i brann.
I 1940 flyttet noen av medlemmene, som tilhørte Hashomer Hatzair, til kibbutz Ramat Yohanan, i bytte mot støtten Mapai fra Ramat Yohanan. I de neste årene var kibbutzen et av de sentre som ble brukt av den jødiske paramilitære organisasjonen Haganah.
Den 1. april 1948 ble kibbutzen angrepet av arabere med bombekaster. Arabrene trakk seg tilbake da en tropp britiske fallskjermjegere nærmet seg stedet.
Etter krigen i 1948-49 ble Gilboa utdannelsesinstitutt grunnlagt i den nordlige delen av kibbutzen. Under krigen mellom Israel og Hisbollah i 2006 tok kibbutzen i mot evakuerte fra grenselandsbyene som hadde blitt angrepet med rakettene til Hizbollah fra Sør-Libanon. Etter krigen ble det opprettet et oppsamlingssenter for etopiske emigranter her. Rundt 600 emigranter bor her og lærer hebraisk og forbereder seg for det israelske samfunnet.
Jens Lurås Oftebro

Karrière

Oftebro har holdt på med skihopping siden 2007 og konkurrerer for Idrettslaget Jardar og Kollenhopp.

2017/2018

20. januar tok Oftebro tredjeplass i kontinentalcupen på Rena.
Han tok bronsemedalje i lagkonkurransen i Junior-VM på ski 2018 i Kandersteg i Sveits, sammen med broren Einar Lurås Oftebro, Simen Kvarstad og Andreas Skoglund. Han debuterte i verdenscupen i kombinert med en 27.-plass i Holmenkollen 10. mars 2018.
Luneng Liaocheng kullkraftverk

Luneng Liaocheng kullkraftverk er et kullkraftverk i Liaocheng i provinsen Shandong i det nordøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW. Anlegget stod ferdig i 2006. Det opereres av energiselskapet Luneng.
Nord-Trøndelag fylkesting 1999–2003

Nord-Trøndelag fylkesting 1999–2003 bestod av 45 representanter. Fordelingen mellom partiene var 18 fra Arbeiderpartiet, 10 fra Senterpartiet, 5 fra Sosialistisk Venstreparti, 4 fra Høyre, 3 fra Fremskrittspartiet, 3 fra Kristelig Folkeparti og 2 fra Venstre. Merethe Storødegård fra Arbeiderpartiet var fylkesordfører, mens Astri Wessel fra Kristelig Folkeparti var fylkesvaraordfører.
Bembidion fumigatum

Utbredelse

Bembidion fumigatum finnes sør i Europa, i Midtøsten og Asia. Den er ikke registrert fra Norge.

Utseende

Bembidion fumigatum er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se), Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten Bembidion er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis

Bembidion fumigatum tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Johorestredet

Johorestredet er et sund som danner grenseskillet mellom Malaysias delstat Johor og Singapore. Det er to forbindelser over stredet, den ene, moloen «Johor-Singapore Causeway», sees på bildet, den andre er en bro som kalles «Second link». Malaysia har ønsket å erstatte moloen med en bro, men har ikke kommet til enighet med Singapore om dette, blant annet fordi  man ville endre økologiske forhold om det ble gjennomstrømning i et område som nå har vært tett siden moloen ble bygget.   Man vet ikke konsekvensene for blant annet sjøkuarten dugong ved en slik endring.
Reisafjorden (Sørreisa)

Reisafjorden, eller Reisfjorden, er en fjordarm av Solbergfjorden i Sørreisa kommune i Troms. Fjorden har innløp mellom Grunnreisa i nordøst og Håkjerringneset i sørvest og strekker seg 6 kilometer østover til tettstedet Sørreisa i botn av fjorden.
Det ligger bosetninger langs hele fjorden. Vest for Sørreisa ligger Smørsgård og Skøelv og nord for Sørreisa ligger Gottersjord, Djupvåg og Grunnreisa.
Fylkesvei 86 går langs sør- og østsida av fjorden, mens Fv211 går langs vestsida.

Etymologi

Gården Reisu i sudra bothnenom har fått navn etter elva med samme navn. Elvenavnet Reisa betegner ei elv som på kort tid får stor vannføring og dermed ofte gjør stor skade i flomtiden. Navnet har sin rot i det gammelnorske ordet risa, som betyr å reise eller stige. Mye tyder på at denne gården er den samme som i 1567 har navnet Skadelffuinn, senere skrevet Schodelffen og Skøelv. Etter svartedauden har sannsynligvis elvenavnet Reisa gått over til å bli navn på fjorden. Det grunne partiet av fjorden fikk navnet Grunnreisa. Bygda rundt fjorden fikk også navnet Reisa. Prefikset Sør- kom til senere for å skille denne bygda fra bygda med sammen navn lenger nord, som fikk navnet Nordreisa.
Pie Jesu

Pie Iesu er en motett hentet fra det siste verset av den kjente latinske 1200-talls hymnen Dies irae (Vredens dag). Motetten er gjerne inkludert i musikken knyttet til rekviemmesse. En rekke rekviem inneholder Pie Iesu i egne vers. Av disse er versjoner av Luigi Cherubini, Maurice Duruflé, Gabriel Fauré, John Rutter, Karl Jenkins and Fredrik Sixten de mest kjente, med Faurés Requiem som den mest kjente. Camille Saint-Saëns beskrev Faurés Requiem: «Slik Mozarts er den ene Ave verum corpus, er dette den ene Pie Iesu.»
Pashto

Historie

Det er antatt at språket oppstod i Kandahar/Helmand-området i Afghanistan. Dari dominerer ofte over pashto i den daglige bruken i styret av Afghanistan siden hovedstaden ble flyttet til Kabul fra Kandahar i det 18. århundre. Pashto blir snakket av 35 % av Afghanistans befolkning.

Geografisk utbredelse

Pashto blir snakket av rundt 15 millioner mennesker i sør, øst og noen nordlige provinser i Afghanistan og av over 25 millioner mennesker i de vestlige provinsene i Pakistan inkludert Nordvest Grense-provinsen og Balutsjistan. Store samfunn finnes også i Sindh (Karachi, Heyderabad) og i vestre Punjab Pakistan. Mindre samfunn eksisterer nord i India (Pathankot, Rampur) og nordøstre Iran. 
Det blir snakket av ca. 66 % av befolkningen i Afghanistan som er pashtoer, men også av etniske pashtoer (afghanere) som bor på den andre siden av den omstridte Durrand-linjen i dagens Pakistan (ca. 13-20 % av befolkningen i Pakistan).

Offisiell status

Pashto er et av de to offisielle språkene i Afghanistan. Det andre er den persiske dialekten, kjent som dari i Afghanistan. Pashto er også et viktig regionalt språk i Afghanistan + Pakistan.

Dialekter

Den nordre dialekten blir snakket av rundt 15 206 000 mennesker, og den sørlige av rundt 11 685 000 mennesker per 1993.

Vokabular

Det har tatt opp mange arabiske og persiske ord.

Skriftsystem

Pashto har brukt en modifisert versjon av det persisk-arabiske alfabetet siden islam ankom Sentral-Asia. Men de siste årene har det blitt økende populært, på grunn av internett, å skrive pashto med latinske bokstaver.
Pashto har flere bokstaver som ikke fins i noen persisk-arabiske skriftsystem som representerer den retroflekse versjonen av konsonantene t, d, r og n. Bokstavene blir skrevet som standard arabiske ta', dal, ra', og nun med en «pandak» påsatt under som ligner en liten sirkel. De har også bokstavene ge og xin (lyden er som den tyske ch i ich) som ligner henholdsvis ra' og sin med en prikk over og under. Pashto har også den ekstra bokstaven som persisk la til det arabiske alfabetet.