Novantae og Selgovae

Novantae og Selgovae er romerske betegnelser på folkestammer som på 200-tallet e.Kr. levde i det området som i dag er Galloway i sørvestlige Skottland. De nevnes kortfattet i den greske geografen Klaudios Ptolemaios’ verk Geografike hyfegesis, og det finnes intet annet historisk nedtegnelse om disse stammene. Deres etniske opprinnelse er ukjent, men ulike autoriteter har hevdet at de var britonere, piktere, gælere, eller sannsynligvis en kombinasjon av disse grunnet deres geografiske plassering.
Romerne under Agricola hadde foretatt et hærtokt i området i år 79, og det var okkupert av Romerriket (i det minste formelt) mellom den tiden hvor Hadrians mur ble bygget (ca. 122), gjennom byggingen av Den antoninske mur (ca. 138), og inntil romerne trakk seg tilbake til Hadrians mur i 164. Ptolemaios’ verk ble skrevet innenfor denne tidsepoken og hans nedtegnelse er derfor samtidig.

De historiske kilder: Ptolemaios

Ptolemaios’ beskrivelse av Britannia omfattet navnene på kystlinjen, navnene på folkene og koordinatene på deres ‘byer’ og et kart over verden slik den var da kjent for romerne.
Ptolemaios’ kart over Britannia er berømt for å vise en østlig «vri» til de skotske lavlandene mens de skotske høylandene snur seg skarpt østover (mot høyre). Om det er «uvridd» viser det den kjente kystlinjen til øya. Hensikten med denne «vrien» har en grunn som går hinsides denne artikkelen, men er ikke et resultat av feiltagelse eller misforståelse slik det tidligere har vært påstått. Galloway ligger på toppen av øya med Firth of Clyde rett under.
Novantae er unik blant de folkene som Ptolemaios navngir i at deres lokalitet er kjent grunnet til den måten han navngir flere lesbare, fysiske kjennetegn som kan identifiseres. Hans Novantarum Cheronesus er bestemt Rhins of Galloway (cheronesus betyr halvøy, noe rhin også gjør), og hans nes eller odde Novantarum er Mull of Galloway. Dette plasserer Novantae til dette området, og siden Selgovae ligger ved siden av de førstnevnte er deres hjemland tilsvarende kjent. Ptolemaios’ koordinater for stedsplasseringen av deres «byer» er i overensstemmelse med dette, skjønt disse stedene kan dog ikke identifiseres nøyaktig.
Ptolemaios sier at byene til novantaene var Locopibium og Rerigonium, og at byene til selgovaene var Carbantorigum, Uxellum, Corda, og Trimontium. Det var imidlertid ingen slike byer i dette området på denne tiden. Det er mest sannsynlig at han viser til romerske militære leirer og innfødte dun, det vil si bygdeborger.

Flyttingen av Trimontium fra Galloway

General William Roy (1726 – 1790) var en dyktig oppsynsmann og direktør av oppsynet med materiell, og er berømt for å ha satt i gang Triangulering av Storbritannia. Han hadde undersøkt og kartlagt Skottland mellom 1746 og 1753, og hadde gjort det til en egen undersøkelse å kartlegge hvert eneste romerske sted som han hadde merket seg ettersom han også var en ivrig fortidsminneforsker og amatørhistoriker. Hans verk Military Antiquities of the Romans in Britain (Militære fortidsminner fra romerne i Britannia) ble utgitt etter hans død i 1793, og i det hevdet han at Trimontium til Selgovae var ikke på det sted som Ptolemaios hadde plassert det, men var heller på det romerske stedet Trimontium i nærheten av Eildon Hill på den andre siden av Skottland. For understøtte denne teorien ble Selgovae flyttet nordøstover fra Galloway, og ettersom Novantae lå ved siden av Selgovae, men fortsatt knyttet til Mull of Galloway, ble deres området forstørret både østover og nordover. Mens Roys ettermæle er i kartlegging, ikke historie, har denne spesielle spekulasjonen uansett overlevd til i dag i noen moderne verker.