google/wiki40b huggingface dataset:
Leif Bøgh

Slekt

Hans foreldre var bankdirektør Odin Emil Henrikssen (1834–1910) og Marie Bøgh (født 1838). Etternavnet Bøgh tok han i 1900. Han ble i 1903 gift med Lydia Jeanette Hansine (Lily) Heiberg (1876–1950), dattera til professor Hjalmar Heiberg (1837–1897) og søster til maleren Jean Heiberg. De fikk datteren Emmy i 1904.

Liv

Etter examen artium 1889 og cand.jur. 1894, var han i 1895 edsvoren fullmektig ett års tid, hos sorenskriver Bøgh i Søndre Søndmøre. Derpå var han sekretær ved generalkonsulatet i Hamburg i 1896 og studietur til Paris ut 1897.  Fra 1898 var han i Indredepartementet, først som kopist og fra 1900 i utenriksavdelingen. Fra 1903 var han visekonsul i den franske havnebyen Le Havre, fra 1905 konstituert generalkonsul i København og fra 1906 visekonsul i Rotterdam. Fra 1909 til 1926 var han i Antwerpen, først som konstituert visekonsul, men han ble generalkonsul.  Fra 1926 var han chargé d'affaires ved Norges legasjon i Madrid, forfremmet til sendemann fra 1930.  Der forble han til sin død i januar 1945.
I 1911 fikk han St. Olavs Orden, ridder av første klasse, «for embetsfortjeneste», og var da blitt norsk generalkonsul i Antwerpen. I 1923 ble han forfremmet i St. Olavs Orden.
Rosendal slott (Skåne)

Rosendal er et slott ca. 10 km nordøst for Helsingborg i Skåne.
Det består av en hovedbygning med to fløyer, og er kanskje et av Skånes vakreste og best bevarte renessanseslott. Taket og gavlenes utseende er de eneste elementene i slottets eksteriør som i senere tid er blitt forandret. Opprinnelig hadde gavlene svungne profiler og var prydet med sandstenslister. En snirkelprydet innskriftstavle med Bille-våpenet over den gamle porten i den østre fløyen, forteller at riksråd Anders Bille begynte å bygge slottet den 1. mai. 1615. Slottet fikk sitt navn etter Billes forlovede Anne Rosencrantz, som døde få dager innen bryllupet skulle stå. 
Vannet til voldgravene ble hentet en halv mil borte og ble ledet via utborrede bøketrestammer. Ved fare kunne et område på 2 km. omkring slottet settes under vann. 
Til forskjell fra mange andre gårder, ble Rosendal ikke ødelagt under den skånske krigen i 1678.
Kutztown University

Kutztown University of Pennsylvania er et delstatseid universitet i Kutztown i delstaten Pennsylvania, USA. Det ble grunnlagt i 1866 som Keystone Normal School, med fokus på lærerutdanning. Lærestedet ble state college i 1960 og universitet i 1983. Fagkretsen er den klassiske liberal arts-kombinasjonen med lærerutdanning, humaniora, og en businessutdanning.
Ved Kutztown var det 10 193 studenter i 2006, og 501 vitenskapelig ansatte. Skolepengene samme år var US$ 6 619 for studenter hjemhørende i delstaten Pennsylvania, og ca. US$ 13 500 for studenter fra andre delstater eller utlandet. Studiene tilbys opp til mastergrad.
Biblioteket har 503 000 boktitler, foruten moderne trådløs internettforbindelse og en rekke digitale samlinger.
Iladalen park (Oslo)

Iladalen park er en park i funksjonalistisk stil på Ila i Oslo. Den var ferdigstilt i 1948.

Navneformer

Parken kalles også Ilaparken (som også brukes om en park i Trondheim). Bydel Sagene kaller den Ilaparken i artikkelen Gatenavn og steder i Bydel Sagene og Iladalen på sitt kart over parker. Byantikvaren omtaler den som Iladalsparken i sin gule liste. Linken Apall-Olsen kaller den Iladalen park i sin hovedoppgave.

Beliggenhet, utforming

Iladalen park ligger i den skålformede Iladalen med skråning fra nord og vest mot sydøst og er formet som en kile med spiss mot syd. Parken avgrenses av Søren Jaabæks gate i en bue nord og vest for parken, bebyggelsen langs Vøyensvingen i øst og Kingos gate som møter sydspissen av parken. 
Parken er 27,9 mål stor og grunnen tilhører Oslo kommune. Parken er midtpunktet i det helhetlig planlagte boliganlegget i Iladalen, og regnes som byens fineste og best bevarte park i funksjonalistisk stil, med vekt på lys, luft, kontakt mellom leilighet og natur, bruk av nordiske treslag, enkelhet og saklighet i utforming.
Nord i parken ligger Iladalen kirke. Rett syd for kirken ligger en 3,3 mål stor lekeplass, med bronseskulpturen «Kalv» av Ørnulf Bast, oppsatt 1957. Fra parken går to trappeanlegg opp til Griffenfeldts gate. I øst ligger en lekepark med et lite hus.

Historie

Iladalen park ligger på området til løkken Ihla på bymarken. På nordkanten av dette området ble det i 1860-årene anlagt flere isdammer (Nords isdammer) for produksjon og salg av isblokker, i 1870-årene også lenger ned i området, og en skøytebane med 400 meters omkrets. 
I 1931 sto sentralanlegget for parkvesenet (maskiner, verksteder) ferdig i Kingos gate 17C langs sydøstkanten av dagens park. Under annen verdenskrig ble området der parken ligger brukt til matdyrking. 
I reguleringssjef Harald Hals’ store byplan fra 1929 er det tegnet inn en sentral plass i det planlagte boligstrøket Iladalen, litt syd for kirken, men ingen park. I planen var Kingos gate tegnet inn med gjennomkjøring til Griffenfeldts gate. I 1940 var boligbyggingen langs nord- og østsiden av det som ble parken ferdig. Disposisjonsplan med parkens utstrekning ble behandlet i det kommunale parkutvalget. Det høye barnetallet i de boligene som sto ferdig talte for å ha en park med lekeområde i strøket. Kirken ble innviet i 1941. Parken ble påbegynt fra 1940 og hovedsakelig opparbeidet i årene 1945-1948. 
Med de lamellblokkene som ble lagt øst-vest mellom Vøyensvingen og parken unngikk man trafikkbarrierer mellom bolig og park, slik det senere ble gjort også i drabantbyene. Parken oppnådde også høy grad av skjerming mot trafikkstøy.
Trappene øverst i parken har sikt mot fjorden og var tenkt som en parkåre til Vøyenvolden og videre mot Sagene, men denne ble brutt da ring 2 ble anlagt, og er dessuten gjengrodd og forfallen. Parken ble rehabilitert i 1995-96, blant annet for å forsterke de funksjonalistiske trekkene. I 2004 ble Iladalen med parken foreslått regulert til spesialområde bevaring.
Asta Kask

Asta Kask er et svensk punkband fra Töreboda i Västra Götaland. Asta Kask ble dannet under navnet «X-Tas» i 1978 og skiftet til dagens navn i 1980. I 1986, etter utgivelsen av Aldrig en LP, splittet bandet opp og spilte kun noen få konserter før de begynte å turnere igjen i 2003. I 2006 ga bandet ut sitt første studioalbum på 20 år. På tross av at alle sangene er på svensk, har bandet blitt coveret og oversatt til flere forskjellige språk.
Den norske fargetresnittskolen

Den norske fargetresnittskolen er en retning innen norsk bildekunst fra perioden 1935-1965. Retningen var ingen egentlig skole, blant annet fordi de kunstnerne som har blitt regnet til denne retningen i liten grad så seg selv som del av en slik felles skole.
Begrepet en norsk fargetresnittskole ble først brukt av den norske bildekunstneren og skribenten Rolf Rude i artikkelen «Fargetresnitt» i tidsskriftet Kunsten idag fra 1947. Begrepet festet seg, og har siden blitt brukt i flere sentrale verk om norsk grafikk.
Grafikerne som arbeidet innen denne retningen videreførte arven fra Edvard Munch og Nikolai Astrup, og arbeidet med fornyelse og utdyping av fargetresnittets muligheter. For flere av disse kunstnerne var valget av fargetresnitt som uttrykksform knyttet til et idealistisk ønske om å gjøre bildekunst som var moderne i uttrykk og relevant i tematikk tilgjengelig for brede lag av befolkningen.
Nordisk Kunstforbunds grafikkutstilling i Nasjonalgalleriet i 1946, og den norske deltakelsen på forbundets neste utstilling i Stockholm i 1948, har blitt regnet som viktige for denne retningen. Rude regnet i 1947 grafikerne Thomas Breivik, Thorbjørn Egner, Henrik Finne, Paul René Gauguin, Rolf Kristiansen, Knut Rumohr, Håkon Stenstadvold og Frithjof Tidemand-Johannessen til denne retningen. Senere har også Bernhard Berbom, Knut Frøysaa, Ellef Gryte, Terje Grøstad, Sverre Hjertsen, Gudrun Jørgensen, Gösta Munsterhjelm, Eystein Sigurdsson, Svallaug Svalastoga og Vilhelm Tveteraas blitt regnet til retningen.
Paul Turner

Tidlige år

Turner kjørte motorsykkel i tenårene. Samtidig var allerede gründer, i 1977 etablerte han i en alder av 18 år et selskap som solgte deler for motorsykler. Han arbeidet senere for Honda Motor Company som fabrikksmekaniker for deres profesjonelle motocrosslag, og deretter for Honda R&D North America Inc. Dette satte ham i kontakt med designere av hjuloppheng for motorsykler og andre bransjefolk innen motocross.

Rock Shox

I 1989 kontaktet Turner Steve Simmons, en tidligere profesjonell motorcross-rytter og gründer, for bistand med utvikling av en sykkeldemper. Simons ble administrerende direktør for det nye selskapet Rock Shox. Senere overtok Turner som administrerede direktør, en rolle han holdt gjennom veksten frem til børsnotering. Samme år som oppstart bragte Turner også Greg Herbold ombord, som testrytter og selskapets talsmann. Herbold ble den første verdensmester i utforsykling på en av de første dempergaflene for terrengsykler noensinne laget. I august samme år produserte selskapet sine første 100 dempergafler, benevnet «RS1». Oppstarten ble finansiert av det asiatiske sykkelkomponentprodusenten Dia-Compe og gründerne selv. Etter åtte år hadde selskapet 100 million dollar i inntekter og ansatte, primært innen produksjon i selskapets fabrikker. I 1996 gikk selskapet på børs og i 2002 ble selskapet gjenstand for et fiendtlig oppkjøp da det ble kjøpt opp av SRAM Corporation. Pr. 2010 er Rock Shox fremdeles del av SRAM.

Maverick

Senere fant Turner opp et demperoppheng for sykkelrammer som han lisensierte til Klein og Trek Bicycle Corporation, og senere solgte til Maverick.

Æresgalleri

Paul Turner har blitt nominert til æresgalleriet the Mountain Bike Hall of Fame flere ganger, men har etter eget ønske ikke blitt innlemmet.
Den store Lebowski

Handling

Jeff Bridges spiller Jeffrey Lebowski, en arbeidsledig etterlevning fra hippietiden som går under kallenavnet «The Dude». The Dude, hvis hovedinteresser er bowling, pot og White Russian, blir overfalt i sin leilighet av pornoprodusenten Jackie Treehorns muskelmenn, som krever å få tilbakebetalt gjelda til The Dudes påståtte kone Bunny (Tara Reid). Den ugifte The Dude stiller seg uforstående til såvel gjelden som at han skal være gift, og besøket ender med at overfallsmennene later vannet på The Dudes høyt verdsatte stueteppe. Etter et krigsråd over en runde bowling med kompisene Walter (John Goodman) og Donny (Steve Buscemi) bestemmer The Dude seg for å oppsøke den andre Jeffrey Lebowski, den eldre, funksjonshemmede millionæren som er gift med den unge og promiskuøse Bunny, i håp om å få en kompensasjon for det ødelagte teppet. «The Big» Lebowski viser absolutt ingen forståelse for kravet, og The Dude forlater millionæren utskjelt og oppgitt (dog med et stjålet teppe fra den gamles villa under armen).
Kort tid etter forsvinner Bunny, tilsynelatende kidnappet av en gruppe tyske nihilister. Til tross for det noe uheldige første møtet mellom de to Lebowski'ene, blir The Dude leid inn av millionæren Lebowski for å overlevere løsepengene til kidnapperne. Dermed vikles de tre bowling-kompisene inn i en ubetalelig suppe av nihilster, pornoindustri, virkelighetsfjerne kunstnere, bowlingturnering og ikke minst store penger.
Aphelia

Utseende

Middelsstore til store (de norske artene vingespenn 16-24 millimeter) viklere. Forvingene er ensfarget brune, gulaktige eller grå.

Levevis

Larvene lever på mange slags planter, både busker, urter og gress (det siste er ganske uvanlig blant viklere).

Utbredelse

Denne slekten er utbredt i Nord-Afrika, Europa og det nordlige Asia.
Bergstien (Oslo)

Bygninger

Bergstien 2b – 1,5 etasjes murvilla oppført i begynnelsen av  1870-årene for skipsreder Greger Plade Strange i Winge & Co. Bygget har siden 1970 vært eid av Betanien Hospital og Søsterhjem.
Bergstien 3 – Eiendom skilt ut fra Prokuratorløkken i 1840-årene og kjøpt av Maria Schandorff. Schandorff grunnla Eugenia Stiftelsen og denne holdt til her i perioden 1878–1949, da bygningen ble revet. OBOS oppførte fem boligblokker på stedet, tegnet av arkitekt Edgar Smith Berentsen.
Bergstien 4 – Hus oppført i 1754 av tømmer i to etasjer og panelt i 1850-årene. Bygningen var prestegård for Aker i perioden fra 1750-årene til 1856. 
Bergstien 5 – Oslo sanitetsforening
Bergstien 13 – Samfunnshus for Det mosaiske trossamfunn i Oslo, oppført i 1960. Arkitekt Odd Borgerud Pedersen.
Bergstien 15 – Synagogen for Det mosaiske trossamfunn i Oslo, oppført i 1918. Arkitekt Herman Herzog. Den ble innviet 21. mai 1920. Over inngangen står det et sitat fra Tanak på hebraisk: «Dette skal være bønnens hus for alle folkeslag».
El Cajón-demningen (Argentina)

El Cajón-demningen er en demning med vannkraftverk i elva Río Dolores ved Andesfjellene i det nordlige Argentina, provinsen Córdoba. Anlegget ligger nær byen Capilla del Monte. Anlegget stod ferdig utbygget i 1993, etter sju års utbygging fra 1987. 
Vannkraftverket har installert vannkraftproduksjon på maksimalt 448 MW fordelt på 4 x 157 mw francisturbiner. Årsproduksjonen av elektrisk kraft er 2 900 GWh.
Demningen er en 39 meter høy og 67 meter lang buedam i betong og granitt. Reservoaret er på 1,4–1,8 km² areal og 8–12 millioner m³ vannvolum, og drenerer et 154 km² nedbørsområde.
Between the Buttons

Sporliste

Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards
Mexicos grunnlov

De forente meksikanske staters politiske grunnlov (spansk: Constitución Política de los Estados Unidos Mexicanos) er den gjeldende grunnloven i Mexico. Den ble skrevet i Santiago de Querétaro under Den meksikanske revolusjonen, og ble vedtatt av en grunnlovsforsamling 5. februar 1917. Fram til da hadde grunnloven av 1857 vært gjeldende.
Grunnloven var den første i verden som stadfesta sosiale rettigheter, og fungerte som modell for Weimarforfatninga av 1919 og Russlands grunnlov av 1918.
Geir Ove Kvalheim

Oppvekst og bakgrunn

Gjennom oppveksten var Kvalheim leder i Holmestrand og Vestfold AUF, aktiv i Naturvernforbundet og Amnesty, startet Flyktningekafeen i Holmestrand samt «Eldrehjelpen». Han har også jobbet som ungdomsskolelærer. Kvalheim har ellers vært en ivrig samler av gjenstander og dokumenter fra andre verdenskrig.

Dømt etter konflikt om dokumentarfilm

I juni 2007 ble Geir Ove Kvalheim omtalt i mediene på grunn av videoopptak han hadde gjort med den norske frontkjemperen Fredrik Jensen. Opptakene var ment brukt i en dokumentarfilm. Isteden endte det med økonomikrangel, etter at Jensen hadde lånt Kvalheim penger til realiseringen av prosjektet. Kvalheim tok opptakene til politiet da han mente de var bevis for at Jensen skjuler krigsforbrytere. Jensen svarte med økonomisk søksmål mot Kvalheim. Kvalheim ble i Tønsberg tingrett dømt til å betale Jensen 370 000 kr.
Kvalheim meldte i juni 2007 Aftenposten inn for Pressens Faglige Utvalg (PFU) for avisens dekning av konflikten med Fredrik Jensen i artikkelen «Frontkjempere til sak mot filmskaper». PFU konkluderte i november 2007 med at avisen ikke har brutt god presseskikk, selv om utvalget hadde kritiske merknader til avisens oppslag. Utvalget noterte at Aftenposten hadde gitt Kvalheim tilsvar ved å trykke et innlegg fra Kvalheim to dager etter oppslaget.

Dømt for forfalskning av Ibsen og Hamsun

I september 2012 ble Kvalheim dømt i Oslo tingrett til to års fengsel for omsetning av falske manuskripter og andre dokumenter fra forfatterne Henrik Ibsen og Knut Hamsun. Tingretten fant at Kvalheim hadde utvist et «meget sterkt bedragersk forsett». Retten konkluderte med at han hadde gitt uriktige opplysninger om salgsobjektene, og skaffet falsk dokumentasjon om opphavshistoriene deres. Kvalheim anket dommen. 
I juni 2013 fant også Borgarting lagmannsrett Kvalheim skyldig i saken, men reduserte dommen til ett år og ni måneder. Da dommen falt, var saken tidenes største svindelforsøk med historiske dokumenter i Norge. Retten uttalte at det er «straffskjerpende at de straffbare forhold er forøvet over tid og har vært godt planlagt», samt at fremgangsmåten har vært «manipulerende og beregnende». Retten fant ingen formildende forhold i saken. 
I mai 2015 publiserte Økokrim to artikler om politiets arbeid med saken i sitt eget fagblad Miljøkrim, som handler om hvordan man først hadde fått avdekket at dokumentene var falske, og deretter fått bevist at det var Kvalheim selv som sto bak forfalskningene.
Eugastromela

Utseende

Små (ca. 2 millimeter), bredt ovale, blankt svarte bladbiller, antenner og bein rødlige. Oversiden er spredt punktert med noen grovere groper, dekkvingene noe ujevne og knudrete. Antennene er tynne, over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt. Dekkvingene er rundede og hvelvede, nokså korte.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Australia (Victoria).
Ivo Caprino

Bakgrunn

Caprino var sønn av visesangeren, illustratøren og dukkemakeren Ingeborg Gude og den italienske maleren og møbelsnekkeren Mario Caprino. Han var oldebarn av maleren Hans Gude og barnebarn av en italiensk høyesterettsjustitiarius. Han bodde på Snarøya i Bærum hele sitt liv.

Karriere

Utgangspunktet for dukkefilmene var et sett figurer som moren Ingeborg Gude hadde laget til en dukketeaterforestilling som billedkunstneren Frithjof Tidemand-Johannessen hadde planlagt. Forestillingen ble det aldri noe av, men ut fra disse dukkene vokste ideen om å lage dukkefilm. Ivo Caprino tok siden en bred utdannelse innen animasjonsfilm. Han studerte dukkefilm i Praha, miniatyr- og trickfilm i Roma og tegnefilm i London.
Flåklypa Grand Prix er hans største produksjon, og den største norske filmsuksessen gjennom tidene. Arbeidet med denne helaftens dukkefilmen basert på Kjell Aukrusts persongalleri startet i 1969, og den hadde premiere den 28. august 1975. Bilen «Il Tempo Gigante» ble bygd i full størrelse for å markedsføre filmen i utlandet. Bilens understell kommer fra Cadillac. Biltilsynet utstyrte bilen med registreringsnummer BL50000.
Caprino utviklet også Supervideografen, et system der fem videokameraer benyttes for å lage et 225-graders panorama som kan vises i spesielle kinoer. Disse kinoene finnes blant annet på Nordkapplatået, i Hunderfossen familiepark og på Akvariet i Bergen.
Ivo Caprino var far til Remo Caprino og Ivonne Caprino.
Nikolaj Basov

Biografi

Basov ble født i byen Usman i Lipetrk i 1922. Han ble ferdig med grunnleggende skole i 1941 i Voronezj, og ble kort tid etter det kalt inn for militær tjeneste ved Kuibysjev militærmedisinske akademi. I 1943 forlot han akademiet og ble med i Den røde armé i andre verdenskrig i Ukraina.
Flora Turlag

Flora Turlag  er en medlemsforening av Den Norske Turistforening, den ble stiftet i 1976.
Leder for laget er for tiden Sissel Strømmen. Turlaget arrangerer årlig mellom 20 og 30 turer både innenfor og utenfor kommunegrensa.
Lorient

Demografi

Lorient er den største byen i Morbihan, selv om departementets hovedstad er i den litt mindre kommunen Vannes.

Historie

I begynnelsen av det 17. århundre hadde kjøpmenn som handlet med India etablert varehus i Port-Louis. De bygde senere flere magasiner på den andre siden av bukten i 1628, på det stedet som ble kjent som L'Orient (orienten på fransk).
Senere ble det fransk-ostindiske kompani grunnlagt i 1664 og fikk privilegier av kong Ludvig XIV. De bygget skipsverft og satt dermed i gang Lorients utvikling til en by.  
I 1770 ble havna overtatt av staten. Under Napoleon ble den til en krigshavn. 
I et forsøk på å ødelegge tyske ubåtbaser og deres forsyningslinjer ble det meste av byen ødelagt ved allierte bombinger under andre verdenskrig (se nedenfor), derfor avspeiler dagens Lorient den arkitektoniske stilen på 1950-tallet.

Geografi

Lorient ligger på sørkysten av Bretagne ved Atlanterhavet. Elvene Blavet og Scorff renner ut i Atlanterhavet ved Lorient.

Næringsliv

Lorient har en stor fiskerihavn, Port de Pêche (bretonsk: Porzh Pesketa), ved Keroman og havneområdet med Kergroise brukes for frakt- og passasjertransport.
Turisme spiller en viktig rolle i byens økonomi og det er store fritidsbåthavner i bukten. Det årlige Festival Interceltique de Lorient ble grunnlagt i Lorient i 1971 og tiltrekker et stort antall turister hver sommer.  
Lorient var tidligere en base for den franske marinen, men disse dokkene, kaier osv. er i stor grad fjernet. Der er imidlertid fortsatt mange tidligere flåtebygninger ved havnen.  
Lufthavnen ved Lorient ligger like vest for byen ved Lann Bihou, og den har direkte forbindelser med blant annet Paris.

Keroman ubåtbase

Lorient var hjemsted for en tysk ubåtbase under andre verdenskrig. Selv om byen ble kraftig ødelagt under allierte bombeangrep, overlevde denne til krigens slutt. Lorient forble okkupert inntil mai 1945, selv om byen var omringet av den amerikanske hær, tyskerne avslo å overgi seg.  
Da de allierte ikke kunne ødelegge basen og dens ubåt-bunkere hadde de bestemt seg for å jevne byen og havnen med jorden for å avskjære forsyningslinjene til ubåtbasen. Uten brennstoff, torpedoer og andre forsyninger ble det umulig for ubåtene å seile ut på patruljer i Atlanteren. Mellom 14. januar og 17. februar 1943 ble 500 høyeksplosive bomber og over 60.000 brannbomber sluppet over Lorient. Byen ble nesten fullstendig ødelagt, med nesten 90% av byen i ruiner. Flere tusen franske sivile og mange tyske soldater og matroser ble drept. 
I dag er den tidligere ubåtbasen ved Keroman åpen for offentligheten året rundt. Under omvisningene kan man se ubåt-bunkeren K3. Loftet, som består av mellom 3,4 og 7,0 meter jernbetong, kan besiktiges og det samme gjelder et gammelt anti-luftskytstårn oppe på ubåtbasen. Tårnet gir en utmerket utsikt over havnen og storadmiral Karl Dönitz' tidligere hovedkvarter på den andre siden av bukten ved Larmor-Plage.
Småkortvinger

Utseende

Disse billene er små (1 – 7 mm), vanligvis slanke og ofte brunlige på farge. Hodet er mer eller mindre rundt med små fasettøyne, antennene, som sitter festet mellom fasettøynene, er vanligvis ganske lange og ofte fortykkede mot spissen. Kroppen er oftest tett og fint punktert og fint hårete, beina er slanke. Mange av artene ligner hverandre sterkt og man må ofte dissekere ut kjønnsorganene for å bestemme dem.

Levevis

Disse små billene kan finnes nær sagt over alt på landjorden, og er særlig tallrike i strø og kompost, men de enkelte artene har ofte mer spesifikke krav. En del arter lever knyttet til maur (såkalte myrmekofiler), enten inne i tuene (slekten Lomechusa) eller rundt omkring tuene (slektene Drusilla og Zyras). De spiser maurenes matavfall men kan også angripe maurlarver eller voksne maur. Zyras humeralis er ofte meget tallrik rundt tuer av røde skogsmaur (Formica sp.). De har blitt kalt "insektenes hyener", da de dels spiser døde insekter men også kan angripe en maur i flokk. I alle fall noen av billene som lever hos maur skiller ut stoffer som maurene slikker i seg, og får derfor være i fred i tua. Andre arter er knyttet til sopp, blant annet slekten Gyrophaena på poresopper (kjuker). De er sannsynligvis rovdyr som spiser andre små leddyr som lever på soppen, kanskje spiser de også soppsporer. Artene i slekten Aleochara har larver som lever som parasitter på tovinger (fluer og mygg), og kan finnes på møkk og kadavere der det er rikelig med tovingelarver. En god del arter kan finnes i fuglereir, der de trolig lever av andre smådyr.
Stuping under Panamerikanske leker 1979

Stuping under Panamerikanske leker 1979 ble arrangert i San Juan i Puerto Rico fra 1. til 15. juli 1979. Det var sviktstup og tårnstup for både menn og kvinner. USA ble beste nasjon med to gullmedaljer foran Canada med en.
Prosopocoilus (Hoplitocranum) gertrudae

Utseende

En middelsstor til ganske stor (hannene 26-60 millimeter), avlang, blankt svart hjortebille. Store hanner har lange, rette kjever med en stor tann ved roten, deretter ca. 6 tenner av minkende størrelse, ytterst med en svært bred tann, hos små hanner er kjevene mindre utviklede. Hodet har et par små knøler midt i pannen. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet, innsnevret ved roten.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Luzon, Filippinene.