google/wiki40b huggingface dataset:
Fylkesvei 1318

Fylkesvei 1318 går mellom Nygård og Ana i Aremark kommune. Veien er 13,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 861.
Ayios Nikolaos Station

Ayios Nikolaos Station (også Agios Nikolaos Station) er en militærleir som er en del av de britiske baseområdene Akrotiri og Dekelia på Kypros. Leiren ligger inne i landet på grensen mellom Republikken Kypros og Nord-Kypros, ikke langt fra Famagusta. Den er forbundet med landeveg til garnisonen i Dekelia.
Ayios Nikolaos Station er en viktig stasjon for britisk signaletterretning. Betydningen tiltok etter hvert som britene etter andre verdenskrig måtte oppgi kontrollen over land i Midtøsten. På 1960-tallet var den blant de største basene for slik britisk etterretningsvirksomhet i utlandet. Siden 2003 holder Joint Service Signal Unit Cyprus (JSSU(Cyp) til i Ayios Nikolaos Station. Signaler fra radar- og lytteutstyr på Troodos sendes til Ayios Nikolaos Station og videre derfra til Government Communications Headquarters i Storbritannia.
Rampage (2009)

Handling

I den fiktive byen Tenderville, Oregon, bor den 23 år gamle Bill Williamson sammen med sine foreldre og han har en lavtlønnet jobb som mekaniker ved et bil-verksted. Han føler seg bombardert med problemer som terrorisme, overbefolkning og global oppvarming som har hører om hver dag på TV, og gjennom de frittalende politiske synspunktene til 21 år gamle Evan Drince, som ser ut til å være hans eneste venn. Bill`s foreldre mener at det er på tide at han snart flytter hjemmefra. Underveis til jobb stopper Bill for å kjøpe en kaffe, og han begynner å krangle med eieren av en kaffebar fordi han er misfornøyd med kaffen sin. På jobb, blir han avbrutt av sjefen sin når han jobber med et privat kjøretøy i arbeidstiden. Sjefen avviser deretter Bill`s anmodning om lønnsforhøyelse på en nedlatende måte.
Etter jobb drar Bill hjem og produserer falske penger, og han konstruerer en rustning av kevlar komplett med hjelm og paintball-maske. Neste morgen bevæpner han seg med halvautomatiske våpen, maskinpistoler, kniver og skuddsikker vest, og går til angrep på byens innbyggere.
Ilya Prigogine

Liv og virke

Prigogine ble født i Moskva bare noen få måneder før den russiske revolusjonen brøt ut i 1917. Hans far, Roman (Ruvim Abramovitsj) Prigozjin, var en kjemisk ingeniør ved Moskva teknologiske institutt, og hans mor, Julija Vikhman, var en berømt pianist i Russland. Fordi familien var svært kritisk mot det nye sovjetiske systemet, forlot de Sovjetunionen i 1921. De dro først til Tyskland, og i 1929 dro de videre til Belgia, der Prigogine ble tildelt et belgisk statsborgerskap i 1949. 
Prigogine studerte kjemi og fysikk ved Det frie universitetet i Brussel, der han i 1950 ble ansatt som professor. I 1959 ble han utnevnt til direktør for Det internasjonale Solvay-instituttet i Brussel, Belgia. Det samme året begynte han også å undervise ved University of Texas i Austin i USA, hvor han senere ble utnevnt Regental professor og Ashbel Smith professor på områdene fysikk og kjemi. 
I perioden mellom 1961 og 1966 var han tilknyttet Enrico Fermi Institute ved University of Chicago. I Austin, i 1967, ble han medgrunnlegger i det som nå blir kalt The Center for Complex Quantum Systems. Dette året returnerte han til Belgia, hvor han ble direktør for Senter for statistisk mekanikk og termodynamikk. 
Han var medlem av flere forskjellige vitenskapelige organisasjoner, og mottok flere priser, premier og til sammen 53 æresgrader. I 1955 ble Ilya Prigogine tildelt prisen for Francqui Eksact Sciences. For denne studien i irreversibel termodynamikk mottok han Rumford-medaljen i 1976, og i 1977 ble han tildelt Nobelprisen i kjemi. I [1989] ble han tildelt tittelen vicomte av kongen av Belgia. 
Helt frem til sin død satt han som president for International Academy of Science, og i 1997 ble han en av grunnleggerne av Den internasjonale kommisjonen for Fjernundervisning (KODE) som er et verdensomspennende akkrediteringsbyrå. Hans arbeid er av mange senere tids forskere blitt sett på som en bro mellom naturvitenskap og samfunnsvitenskap. 
Prigogine var gift med den polskfødte kjemikeren Maryna Prokopowicz (-Prigogine) i 1961. De fikk to sønner sammen. Prigogine er aller mest kjent på grunn av hans definisjon av dissipative strukturer og deres rolle i termodynamisk system som er langt fra likevekt. Dette var et funn som han ble tildelt Nobelprisen i kjemi for i 1977. Dissipative struktur-teorien førte også til banebrytende forskning innen selv-organiserende systemer, så vel som filosofiske spørsmål i dannelsen av kompleksitet på biologiske enheter, og en søken etter en kreativ og irreversible rolle i diverse realfag. 
I sin bok fra 1997, The End of Safety, hevder Prigogine at determinisme ikke lenger er en levedyktig vitenskapelig tro. «Jo mer vi finner ut om vårt eget univers, jo vanskeligere blir det å tro på determinisme». Dette er en stor avgang fra tilnærmingene til andre berømte vitenskapsmenn som f. eks. Newton, Einstein og Schrödinger, som alle uttrykte forskjellige teorier i form av deterministiske likninger. Ifølge Prigogine, mister determinisme sin forklarende kraft i møte med irreversibilitet og ustabilitet.
Hans Loritz

Hans Loritz (født 21. desember 1895 i Augsburg, død 31. januar 1946) var en tysk SS-offiser som blant annet var kommandant for konsentrasjonsleirene Esterwegen, og deretter Dachau og Sachsenhausen.
Fra 1942 til 1945 tjenestegjorde han som sjef for «Inspekteurs Z.b.V. für die Arbeitseinsatz in Norwegen», noe som medførte at han var sjef for innsats og overvåkning av politiske fanger, overordnet kommandant for konsentrasjons - og arbeidsleire og sjef for den krigsviktige industri i Norge. Etter krigen ble Loritz, som satt i alliert krigsfangenskap, begjært utlevert til Sovjetunionen som en følge av hans påståtte ansvar for flere tusen sovjetiske krigsfangers død, og da det ble klart at denne begjæringen kom til å bli tatt til følge begikk han selvmord i en fangeleir i Neumünster.
Destination Milan

Destination Milan

Det ser ut til å bli en begivenhetsløs togreise på Orientekspressen fra Paris til Milano, men visse passasjerer er merkelige.

Lowland Fling

Den gjerrige skotske kjøpmannen Walter McHarry godtar ikke sønnens romantiske forhold til Maureen, datter av den udugelige iren Paddy O'Clafferty. Sistnevnte vet om en måte som vil få den gamle gnieren til å forandre mening.
Argences

Befolkningsutvikling

Antall innbyggere i kommunen Argences
Referanse: INSEE
Türkmenbaşy

Türkmenbaşy (tidligere kjent som Krasnovodsk, fra russisk Красноводск) er en by i Turkmenistan. Byen ligger i provinsen Balkan vest i landet, ved Det kaspiske hav.

Historie

Byens historie strekker seg tilbake til 1717, da den russiske fyrsten Aleksandar Bekovitsj-Tsjerkasskij etablerte en utgangspunket hemmelig befestning her ved Kaspihavet, hvor det tørre elveleiet til det tidligere utløpet av Amu-Darya (frem til 1600-tallet rant elven ut her, i alle fall så lenge Aralsjøen var vesentlig større). Det var hans plan å føre sine hærstyrker opp det tørre elveleiet og erobre khanatet Khiva. Ekspedisjonen slo feil, og russerne oppgav bosetningen.

Krasnovodsk

Det tok 150 år før russerne på nytt forsøkte å etablere en fast bosetning på stedet. I 1869, invaderte de på nytt. De kalte sitt fort her Krasnovodsk (Красноводск), som er den russiske oversettelse av det opprinnelige stedsnavn, Kyzyl-Su («rødt vann»). Krasnovodsk var Tsarrusslands base for ekspedisjoner mot Khiva, Bukhara og de nomadiske turkmenske stammer.
Jernbanen, det vil si det som nå er den transkaspiske jernbane, hadde opprinnelig sitt startpunkt i Uzun-Ada ved Kaspihavet, men dettye ble senere endret nordover, til havnen ved Krasnovodsk.
Byen ble inntatt av Den røde armé i februar 1920.

Türkmenbaşy

I 1993 ble byen omdøpt til ære for den turkmenske livstidspresident Saparmurat Nijazov, som titulerte seg Türkmenbaşy («alle turkmeneres leder»). Byen har fortsatt overvekt av etniske russere.
Niyazovs etterfølger Gurbanguly Berdimuhamedow lovet i juli 2007 å investere en milliard dollar i et prosjekt som skulle gjøre Türkmenbaşy til et stort turistmål, som sentrum for turistsonen Avaza med 60 moderne hoteller som skulle bygges langs en 16 km (16 000 m) strekning av stranslinjen mot Kaspihavet.
Yammu

Yammu (kanaanittisk Yam) er en hav- og elvegud i ugarittisk mytologi, også kjent under navnet Naharu. Han er sønn av El.
Slangen Lotan (som kjennes som Leviatan i det gamle testamente) er knyttet til Yammu. I Baal-syklusen fra Ugarit er Yammu og broren, dødsrikeguden Motu, i strid med Baal om herredømme i gudeverdenen. Kampen mellom Baal og Yammu kan minne om kampen mellom Enlil og Tiamat i sumerisk mytologi eller mellom Marduk og Tiamat i babylonsk mytologi.
Kamennogorsk

Kamennogorsk (russisk: Каменногорск, svensk: Sankt Andree, finsk: Antrea), er en by i Vyborg rajon i Leningrad oblast, Russland. Den ligger på det Karelske neset, på elva Vuoksas venstre bredd, rundt 170 km nordvest for St. Petersburg. Navnet Kamennogorsk ble tildelt i 1948. Antall innbyggere var 3&503&6084&6 084 i 2002.
Før 1944 var Sankt Andree en finsk kommune i Viborgs län. Kommunen hadde 3&503&8772&8 772 innbyggere i 1939.
Fra 1300-tallet lå på stedet til den nåværende byen et administrativt senter for karelske bosetninger ved øvre Vuoksa. I 1726 ble den lutherske St. Andreas-kirken grunnlagt, og prestegjeldet fikk heretter navnet Sankt Andree.
Opportunisme

Opportunist

En opportunist er en person eller organisme som handler etter opportunisme, altså etter det som passer best for anledningen og etter omstendighetene. I overført forstand er opportunist synonymt med karrierejeger eller streber.

Opportunisme i naturen

I økologien brukes opportunist om dyr som foretrekker den maten det er mest av på et bestemt sted eller tidspunkt. Det gjelder for eksempel Ulv, rev rotter, kråker og gjedder. Opportunistisk atferd gir arten store konkurransefordeler.
Schalburgkorpset

Schalburgkorpset var et dansk korps, opprettet 1. april 1943 som opererte i tysk tjeneste i Danmark under andre verdenskrig. Korpset skulle være en del av Germanske-SS og var oppkalt etter Christian Frederik von Schalburg, sjefen for Frikorps Danmark og som hadde falt på Østfronten i juni 1942.
Schalburgkorpset hadde flere formål. På kort sikt skulle det bidra til ro og orden i Danmark, da tyskerne var ikke var fornøyd med det danske politis innsats mot sabotasje og motstandsarbeid. Det langsiktige mål var tilsvarende Germanske-SS Norge, å fremme en germanisering og nazifisering av landet. Det danske nazistparti Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti under ledelse av Frits Clausen hadde mislyktes og var uten politisk innflytelse. Med Schalburgkorpset ønsket tyskerne å opprette en organisasjon som kunne erstatte det eksisterende nazistparti som samlingspunkt for den tyskvennlige høyrefløyen i Danmark.
Cadillac BLS

Cadillac BLS er en premium-sedan basert på Saab 9-3 Sport Sedan, og deler også mange interiørdetaljer med 9-3. Bilen ble produsert ved Saabs produksjonsanlegg i Trollhättan, og var ment for det europeiske markedet. Produksjonen ble stanset i 2009 på grunn av lave salgstall.
Frityrstekt Mars

Frityrstekt Mars (engelsk Deep-fried Mars Bars) er en skotsk søtsak. Den består av en dypfryst Mars-sjokolade dyppet i frityrdeig og kokt i olje.
En undersøkelse fra 2004 viste at av 300 undersøkte fish and chips-utsalgssteder i Skottland serverte 22 prosent av dem også frityrstekt Mars. Retten er mest populær blant barn og unge, og omtrent tre fjerdedeler av kundene til de undersøkte utsalgsstedene var barn.
Haven Chip Shop i byen Stonehaven hevder å ha vært først ute med å tilby frityrstekt Mars på 1990-tallet. I 2015 kom en noe mindre usunn variant – Mars-sjokolader stekt i filodeig – på menyen i kantina til Skottlands parlament.
Thoothukudi

Thoothukudi (தூத்துக்குடி på tamil), også kjent som Tuticorin, er en by i Indias delstat Tamil Nadu.
Byen er også kjent som Perlebyen. Den er en av Indias eldste byer med en historie som går tilbake til 500-tallet f.Kr.
Thoothukudi er kjent for perlefisking og skipsbygging. Den var Pandyakongedømmets havneby, og paravanernes hovedby.
Takahiro Okubo

Karriere

Takahiro Okubo startet sin profesjonelle karriere i Yokohama Flügels i 1997. Han har også spilt for Honda FC.
Nartsagnene

Nartsagnene (adygeisk Нартхэр Адыгэ Эпос; karatjajbalkarisk Нарт таурухла; ossetisk Нарты кадджытæ, Narty kaddžytæ) er en rekke fortellinger som har sin opprinnelse i Nord-Kaukasus. De danner en grunnleggende mytologi for de lokale folkestammene i området, blant annet ossetere, tsjerkessere, abkazere, karakaijere-balkarere, tsjetsjenere og ingusjere.
Nartere er en mytologisk menneskeart av kjemper og helter.

Forskning og betydning

Den første skrevne redegjørelse på materialet ble gjort av den kabardinanske forfatteren Shora Begmurzin Nogma på russisk i årene 1835-1843, utgitt posthum i 1861, og kom i tysk oversettelse ved Adolf Bergé i 1866. Fortellingene eksisterer i form av prosafortellinger foruten episke sanger.
Ordet «nart» har sannsynligvis iransk opprinnelse fra et urindoeuropeisk rotord som kan bety «menneske», «mann», og «helt» i ulike sammenlignbare indoeuropeiske språk. En annen tolkning er at det er avledet fra det mongolske ordet narta i betydningen «solen». 
Alle de tekstene om nartene har en forhistorisk iransk kjerne, arvet og videreført fra forhistoriske folk og riker som skytere, sarmatere, og alanere (tsjetsjenere og ingusjetere er etterkommere fra alanere). Sagnene kan også inneholde materiale fra lokale sagn fra enda eldre tid i Nord-Kaukasus og som kan reflektere en eldre arkaisk fortid.  
Basert særlig på de ossetiske versjonene har sagnene lenge blitt vurdert som et vindu mot den iransktalende oldtidskulturen. Den franske filologen Georges Dumézil benyttet den ossetiske inndelingen av nartene i tre klaner for å gi støtte til sin egen hypotese om tre funksjonssystemet (fransk «Fonctions tripartites indo-européennes»), en teori om urindoeuropeiske folk var tilsvarende delt inn i tre kaster eller samfunnsgrupper; krigere, prester og bønder, et system som kunne avleses i mytologien og sagene.
Versjonene i Nord-Kaukasus er også høyt verdsatt, særlig ettersom de vurderes som eldre og har bevart «alle de merkelige detaljer som utgjør rester av tidligere tradisjoner og trosforestillinger» i motsetning til de ossetiske som har blitt «bearbeidet til en glattere fortelling».  
En del motiver i Nartsagnene er delt med gresk mytologi. Fortellingen om Prometheus som er lenket til fjellet Elbrus er særlig lik et element i Nartsagnene. Disse delte motivene er blitt vurdert av noen forskere som indikasjoner på en tidligere nærhet mellom folkeslag i Kaukasus og oldtidens grekere, som også delte sagnet om det gylne skinnet hvor Kolchis er blitt akseptert som en del av dagens Georgia.
I boken From Scythia to Camelot har forfatteren C. Scott Littleton og Linda A. Malcor spekulert om flere aspekter i Arthur-legendene er avledet fra Nartsagnene. Den antatte overføringen er alanene, en del av disse utvandret til nordlige Frankrike på den tiden man antar at Artur-legendene ble dannet. Disse parallellene er mest slående i den ossetiske versjonen i henhold til forskeren John Colarusso.
Liuzhi (Liupanshui)

Liuzhi (kinesisk: 六枝特区, pinyin: Liùzhī Tèqū) er et spesielt distrikt i byprefekturet Liupanshui i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Barrow Census Division

Barrow Census Division er en tidligere folketellingsdivisjon i den amerikanske delstaten Alaska. I 1960 hadde området et areal på 151 560 kvadratkilometer, og omfattet de landområdene helt nord i delstaten som ligger mellom Cape Lisburne i sørvest til Prudhoe Bay i nordøst.
Området ble etablert som et valgdistrikt i 1958, og ble organisert som en del av North Slope Borough i 1972.
Universitetet i Opole

Universitetet i Opole (polsk Uniwersytet Opolski) er en statlig høyskole grunnlagt i 1994 ved sammenslåingen av Den pedagogiske høyskole (grunnlagt i 1950) og Opole-grenen av Johannes Paul II katolske universitet i Lublin. Den består i dag av syv fakulteter.
Margyge

Margyge eller margyger (norrønt margýgr eller márgygr, «havgyger») er et kvinnelig havuhyre som er kjent fra norrøn mytologi og folketro. Fabelvesenet har fiskebakkropp som sine slektninger, den vakre havfrua i folkesagna og det mannlige motstykket havmannen (på norrønt hafstramb), men har ellers et heslig ansikt, hesteører, hoggtenner og lange klør. Hun er farlig og må bekjempes. Margyge kan blant annet vise seg når det er storm i vente og forsøker da å trekke båter ned i dypet.

Norrøne beretninger om margygre

I Olav Tryggvasons saga berettes det at kongen nedkjempet og drepte ei margyge. I kvadet om Helge Hjovardsson i Den eldre Edda fortelles det om jotundatteren Hrimgerd som forsøker å senke Helges skip ved å ta tak i det.  
Margyge, havmann (på norrønt er også omtalt i det norske pedagogisk-filosofiske læreskriftet Kongespeilet fra 1200-tallet. Der blir margyge beskrevet som en slags grotesk havfrue med «store brystvorter som på ei kvinne, lange hender og bølgete hår», et havuhyre som kan sees utenfor Grønlands kyst, riktignok «sjeldent, bortsett fra før voldsomme stormer». Monsteret blir ellers påstått å ha et skremmende ansikt med «lang, skrånende panne, breie bryn, stor munn og rynkete kinn.» Enkelte har hevdet at disse beskrivelsen bygger på like overraskende korrekte observasjoner som for eksempel av landområdene på Island og Grønland. Luftspeilinger og andre atmosfæriske fenomener kan ha forvrengt synsinntrykket av spekkhoggere, hvalrosser og store steiner og fått dem til å se ut som havmonstre.
Forestillingene om margyger er også kjent fra Hebridene under det skotsk-gæliske navnet Muireartach.

Andre beskrivelser

Den danske historikeren Peter Frederik Suhm (1728-1798) skildrer havmonsteret slik: «en Gyge, det er Kiæmpinde i Havet, som skal have været skabt som en Qvinde fra Bæltestædet op ad, og havt store Patter, lange og store Hænder og sidt Haar, og været som et Menneske baade paa Hals og Hoved. Fingrene have været sammenføyede, ligesom Tæerne paa Vandfugle; men neden til var det skabt som en Fisk med Skiæl, Spord og Finder.» På grunnlag av denne beskrivelsen diktet den danske poeten Adam Oehlenschläger (1779-1850) følgende om henne: «(...) Nu vædder jeg, Margyge, med sine lumske Næt, Er langt ei borte. Manden at følge hende lyster; Til Beltested som Qvinde; Stierthale, lange Bryster, Og Hinden, mellem Tæer og Fingre, vise klart, Dog, at hun er en Havfrue, af fordærvelig Art. - (...)»
Overgangen fra norrøne forestillinger om stygge margyger til forførende, syngende havfruer på 1500-tallet er trolig påvirket av middelhavfolkenes fortellinger om sirenene fra oldtidas mytologi.
Vevstypeantigen

Et vevstypeantigen, også kalt MHC (fra engelsk: major histocompability complex – «vevsforlikelighetsantigenkompleks»), er et sett av overflatemolekyler på de fleste celler, som finnes hos alle virveldyr. Hvilke vevstypeantigener man har definerer vevstypen. De hvite blodcellene, levkocyttene, kommuniserer både med andre levkocytter og andre celler gjennom vevstypeantigener. Vevstypeantigenene bestemmer hvor vidt et organ som skal doneres er forlikelig med immunsystemet til mottakeren, i tillegg til at mennesker med visse vevstypeantigener er mer utsatt for autoimmune sykdommer gjennom kryssreagerende immunisering. Vevstypeantigen hos mennesker kalles humant levkocyttantigen – HLA.
Vevstypeantigenene har som funksjon å vise frem proteiner. Proteiner i cellen syntetiseres og brytes stadig ned, enten kodet fra vertens DNA eller fra andre biologiske entiteter. MHC-molekylene viser frem små fraksjoner av disse proteinene på celleoverflaten, noe som kalles en epitop. Det presenterte proteinet på MHC-molekylet, antigenet, kan enten være selv (fra verten selv) eller ikke selv (utenfra, som en bakterie eller et virus). Vevstypeantigenene virker som en måler på hvilke proteiner som finnes inni cellen, og hvordan likevekten mellom dem er. 
MHC-genfamilien er delt inn i tre undergrupper, MHC I, MHC II og MHC III.
Flippflopper (fottøy)

Historie og utbredelse

Flippflopper likner på flere typer tradisjonelle sandaler fra Asia, blant annet de japanske geta og zōri (også skrevet zoori og zouri), fottøy med enkle tåreimer og såle av henholdsvis tre eller flettverk. I Japan blir slike båret sammen med tabi, en sokk med rom for tærne slik at det blir plass til skoreima.
Opphavet til de moderne flippfloppene er uklar, men stammer fra asiatiske forbilder. Noen hevder at de ble funnet opp av Morris Yock fra Auckland i New Zealand på 1950-tallet og patentert i 1957. Andre mener John Cowie produserte slike sandaler i plast i Hongkong allerede på slutten av 1940-tallet. Atter andre regner en type som kalles havaianas, for å være den opprinnelige varianten. Ordet er portugisisk og betyr «hawaiere«, og denne typen har siden 1962 blitt produsert i São Paulo og andre steder i Brasil etter japansk modell, men med såle av ekte gummi.
Flippflopper i ulike varianter brukes i dag over store deler av verden der klimaet og været tillater det. De bæres både av menn, kvinner og barn, av rike og fattige.

Navn

Sandalene har mange navn på ulike språk, som ofte er lånt fra engelsk. Den vanligste engelske betegnelsen er flip-flops, men fottøyet kan også kalles jandals i New Zealand, chappal, Hawaii chappals, Qainchi chappals i India og Pakistan, thongs i Australia, slip-slops i Sør-Afrika og sydelige deler av stillehavsområdet. Andre engelske navn er slippers, pluggers, go-aheads, ojotas og chancletas. Flip-flop brukes på engelsk også om andre ting som vipper eller glipper lett. Det engelske adjektivet flipperty-flopperty betyr «dinglende» eller «pløsete». 
Da sandaltypen kom til Norge på 1960- og 70-tallet, ble de gjerne kalt kippkjapper fordi det var kjapt å kippe dem på beina. Også annet fottøy som ikke slutter fast om hælen, men glipper, vipper og kanskje har nedtråkket hælkappe, og derfor er lettvinte å få på, ble kalt kippers (kjippers).
Vuonnamárkanat

Vuonnamárkanat er et årlig samisk utendørs salgsmarked og festival, som arrangeres årlig i Varangerbotn i Nesseby kommune. Markedet arrangeres av Varanger samiske museum og Isak Saba senteret, og første gang arrangert i 2005. Det er også det som ligger bak koftekonkurransen som arrangeres under markedet. Vuonnamárkanat arrangeres i overgangen august-september, alltid på en lørdag. Vuonnamárkanat er tenkt å være en videreføring og videreutvikling av det historiske Varangermarkedet
Aedes aegypti

Utseende

Aedes aegypti er en liten mygg, 3-4 mm lang, den er mørk farget og kjennes på de hvite ringene på beina, særlig er disse markert på bakbeina. Den har også et lyreformet merke på ryggen (pronotum). Stikkesnabelen er svart. Hannen er vanligvis litt større enn hunnen, den kan skilles fra henne særlig på antennene. Hos hannen er de mer «buskete», mens hunn har enkle trådformede antenner.

Levevis

Hannmygg stikker ikke, eller suger blod. De lever blant annet av nektar fra blomster. Bare hunnen suger blod, først og fremst fra mennesker, men om nødvendig også fra virveldyr. Den suger blod til alle døgnets tider, men vanligvis i skumringen. Etter at en hunnmygg har sugd nok blod, har den fått tilskudd av proteiner, og kan produsere langt flere egg enn hva hun hadde klart uten et blodmåltid.
Norsk Filmkritikerlag

Norsk Filmkritikerlag er et interesselag for norske filmkritikere, filmskribenter og anmeldere. Laget ble opprettet i 1946, og er medlem av den internasjonale filmkritikerorganisasjonen FIPRESCI.

Priser

Norsk Filmkritikerlag deler ut Filmkritikerprisen til fjorårets beste norske langfilm, Filmkritikerprisen i Haugesund til beste film under Den norske filmfestivalen i Haugesund samt Filmkritikerlagets pris for beste kortfilm under Kortfilmfestivalen i Grimstad.