Birka

Birkas betydning

Birka var i vikingtiden, fra midten av 700-tallet og fram til rundt 1000, en viktig handelsby, en kaupang, i sveaernes rike. Som sådan ble stedet i lang tid betraktet som Sveriges første by. Denne statusen kan regnes som anakronistisk, siden Sverige som nasjon ikke var dannet ennå. Senere arkeoligiske utgravinger har vist at Uppåkra i Skåne kan regnes som en enda eldre by.
Bygningsstrukturen med gater og hus viser store likheter med de tilsvarende kaupanger i Hedeby i Danmark (som nå ligger i Nord-Tyskland) og Skiringssal i Norge.
Tradisjonelt var det sveakongen som fikk byen anlagt på midten av 700-tallet. På naboøya Adelsö lå en kongsgård slik at kongen enkelt kunne overvåke handelen. Rundt 800 kunne kanskje så mange som i underkant av 1000 mennesker ha bodd på Birka da byen var på sitt største. Litt håndverksvirksomhet ble etablert og handelsmenn fra fjern og nær, og via mellomledd har man funnet spor av varer som har kommet så langt unna som fra Arabia. Det er funnet spor av rundt 2300 graver på Björkö med ulike gravtyper representert. Blant de utenlandske finnes flere fra Frisland.
«Birk» var i Norden, eller kanskje hovedsakelig begrenset til Danmark og Sverige, opprinnelig betegnelsen for en mindre rettskrets utskilt fra et herred. Birk kan ha vært synonymt med handelssted. Birken hadde en egen lov som regulerte handelen, Bjarkøyretten (norrønt biarkeyiarréttr). Både navnet Birka og Björkö kan være avledet fra denne betegnelsen. I eldre svensk språk var birk synonymt med borg, handelsplass, (sammenlign med birkelag, handelslag og birkekarlar, kjøpmenn).

Ansgars Birka

Helt siden middelalderen har Björkö i innsjøen Mälaren blitt betraktet som identisk med denne kaupangen. Den eneste kilden fra denne tiden da Birka eksisterte er erkebiskop Rimberts «Vita Anskarii» (Ansgars liv) fra rundt 870. Som tittelen antyder var det en fortelling om misjonæren Ansgars liv, og Ansgar skal ha besøkt Birka to ganger. Rimbert nevner Birka som Birca, noe man antar er en latinisering av Bjørkøy, dagens svenske navn Björkö. Birka blir også omtalt av Adam av Bremen rundt 1070, men stedet var da lagt øde.
Basert på Rimberts opptegnelse var Birka betydningsfull ettersom stedet hadde både en havn og for å være underlagt den lokale kongen. Adam nevner havnen, men ingen av dem beskriver byens størrelse. For Adam var stedet av betydning for å være utgangspunktet for Ansgars misjon og ettersom erkebiskop Unni hadde vært begravd her. Verken Rimbert eller Adam baserte sine beretninger på andres fortellinger og besøkte selv ikke Birka.
I 820 ble benediktinermunken Ansgar sendt til dagens Sverige ettersom etter sigende en kristen misjon var blitt etterspurt av svearnes konge Bjørn. Ved ankomsten dro Ansgar først til kongsgården ved Hovgården på Adelsö for å få kongens tillatelse til å misjonere i Birka. Der grunnla Ansgar siden en kristen menighet. Et minnesmerke over Ansgar og hans misjonsarbeid ble i 1836 reist på Björkö.

Birka blir forlatt

Birka ble oppgitt av ukjente grunner på slutten av 900-tallet. Man har funnet mynter fra 960, men antagelig eksisterte byen noe lengre, kanskje fram til 1000. Tidligere ble det sagt at grunnen var at byen ble angrepet av daner, ble plyndret og brent og kom seg aldri. Det kan gjerne ha skjedd, men den mest antagelige grunnen, og som svenske historikere fremmer, er at landhøyningen førte til at Björkö ble isolert ved at skipene fra Østersjøen ikke lenger kom inn til Birka ved innløpet ved dagens Södertälje.

Utgravinger

Allerede på 1680-tallet utførte fornalderforskeren Johan Hadorph utgravninger på Björkö hvor han fant «swarteste Kohlen aff upbrände Husen, hwarest Bönderne hafwa sin fetaste Åcker». Plassen for bybebyggelsen kalles fortsatt for «Svarta jorden». Denne ligger på øyas nordlige side og er omkranset av en jordvoll. Jordvollen ender i sør i Borgberget med rester etter en befestning. Utenfor vollen finnes store gravområder. Her har man funnet rike gravkammer, det vil si dypt nedgravde sjakt med vegger av tømmer.
Hjalmar Stolpe gjennomførte en systematisk utgravning av Björkö i 1870- og 1880-årene.
Björn Ambrosiani gravde i Svarta jorden på Björkö i årene 1969–1971, og var siden prosjektleder for de videre utgravningene i årene 1990–1995. Arkeologiska forskningslaboratoriet ved Stockholms universitet utførte i årene 1997–2004 utgravninger ved den såkalte Garnisonen under ledelse av Lena Holmquist Olausson. I 2005 og 2006 gjennomførte Riksantikvarieämbetets undersökningsverksamhet (UV) utgravninger i utkanten av dagens Björkö by i den hensikt å forsøke etterspore Björkös middelaldertid.