google/wiki40b huggingface dataset:
Hotel Viking

Bakgrunn

Det var utleid til det statlige Norsk Spisevognselskap. Første direktør var Harald Grieg Martens og første gjest var J.K. Christensen fra Haugesund, ved åpningen 10. desember 1951. Etter tre år med underskudd ble det overskudd i 1955.
Hotel Viking var Knut Knutsens første hotelloppdrag, da det ble gitt ham like før andre verdenskrig. Sammen med Fredrik Winsnes mottok han, en god tid senere, Houens fonds diplom for arbeidet (1961). 
Byggingen gjorde at Ester Bøhlers Hospits, tidligere Bøhlers Hotel i Nygata ved Jernbanetorget, ble revet. Fast husorkester var Åse Wentzel og hennes orkester Spotlights 1952–1956. Andre hyppige musikere her var Mikkel Flagstad, Per Nyhaug, Håkon Nilsen, Tor Hultin, samt Bent Sølves i 1968.
Det var her Arne Treholt og Gennadij Titov ble observert spisende sammen 24. februar 1972.
I 1976 vedtok kommunen salg til Eiendomsinstituttet A/S. I praksis viste det seg at kommunen ikke hadde innkrevd leie for hotellet siden 1952. Hotellet ble tvangsauksjonert til Norges Brannkasse i 1982. I 1990 ble det utvidet og modernisert, og kalt Sara Hotel, den gang Norges største med 535 senger. Senere skiftet hotellet navn til Hotel Royal Christiania. Bygningen eies per 2019 av DNB Forsikring, som leier ut til Nordic Choice Hotels under navnet Clarion Hotel The Hub.
5. august

Navnedag

Osvald,     Oskar.

Helligdager

Katolsk festdag for Oswald av Northumbria, engelsk helgenkonge død 642 (Osvalds dag)
Blandfords rev

Beskrivelse

Blandfords rev er en liten rev med store ører og en lang busket hale. Pelsen er vekslende lys gråbrun i fargen. Over lendet og krysset har pelsen innslag av sølvgrått i tuppene. Halen er svært lang og har sorte hårtupper på oversiden og sort haletipp. Hodet er lite og er utstyrt med store ører, som avhjelper reven med å kvitte seg med overskuddsvarme. Snuten er spiss og relativt kort og har sorte tegninger langs sidene. Buksiden og den aller nederste delen av lemmene er krevhvit. Ulikt andre rever som lever i tilsvarende habitat, så har ikke blandfords rev behåring under potene. Den skiller seg også gjennom å har svært bøyde klør, nærmest som hos kattedyrene.
Blandfords rev veier omkring 0,8-3 kg (2,25 kg i snitt). Hode og kropp utgjør ca. 42 cm, mens halen gjerne måler omkring 30 cm. Skulderhøyden ligger på ca. 30 cm. Forskjell i størrelse mellom hanner og hunner er svært liten, trolig mindre enn 6%. I det alt vesentlige skyldes denne forskjellen trolig hannenes tendens til å være moderat lenger i kroppen enn tispene.

Utbredelse og habitat

Blandfords rev var opprinnelig utbredt i Sørvest-Asia, men den har siden slutten av 1800-tallet spredt seg sørvestover. Den ble oppdaget i Israel i 1981 (Ilany, 1983) og i Egypt (Peters and Rödel, 1994) på begynnelsen av 1990-tallet. I dag er den utbredt i skrinne fjellstrøk i over hele Midtøsten (fragmenterte populasjoner), vest til Tyrkia og østover til Kasakhstan, Afghanistan og Pakistan.
Blandfords rev foretrekker skrinne fjellstrøk og stepper i høyder opp mot ca. 2 000 moh. Den er først og fremst å finne i bratte berglendte skråninger, klipper og gjel (kløfter). I Israel finner man den på de tørreste og varmeste plassene, helt ned til 100-350 m under havnivået.
Arten finnes i: Afghanistan, Egypt (Sinai), De forente arabiske emirater, Iran, Israel, Jemen, Jordan, Oman, Pakistan, Palestina, Saudi-Arabia og Turkmenistan.

Atferd, reproduksjon og levetid

Blandfords rev er monogam og nattaktiv. Den jakter alene. Territoriene overlapper trolig ikke andres. Paringstiden er normalt i desember-januar (januar-februar i Israel). Tispa går drektig i omkring 50-60 dager og føder gjerne et kull som består av 1-3 valper. Valpene er sorte når de blir født og veier omkring 30 gram. Valpene dier tispa i ca. 30-45 dager. Når de blir 3-4 måneder gamle begynner de å jakte alene. Da veier de omkring 700-900 gram. De regnes som kjønnsmodne da de blir 10-12 måneder gamle.
Det har aldri blitt observert at hannen bringer mat til verken tispa og valpene, så trolig er de 100% avhengige av morsmelken til de begynner å jakte sammen med foreldrene. Hanner som deltar i stellet av valpene er imidlertid observert.
Forventet levetid er 4-5 år, og trolig aldri mer enn 10 år i vill tilstand.

Matvaner

Blandfords rev er altetende. Kosten består av insekter, små pattedyr og frukt. Denne reven rapporteres å være mer fruktetende enn andre rever. Den er observert mens den spiser av fruktavlinger, og det kan virke som om den foretrekker meloner, druer og russisk gressløk.

Annet

Blandfords rev står på IUCNs rødliste som en livskraftig art (LC). Den står dessuten oppført på CITES Appendix II.
Arbeidskonflikt

Arbeidskonflikt (eller «arbeidskamp») er en spesifikk type av konflikt som kan oppstå på arbeidsplasser. Konflikten(e) kan oppstå som følge av uenighet mellom partene om lønn, arbeidstid, arbeidsmiljø, arbeidets organisering, eller andre betingelser som har bakgrunn i eksempelvis økonomi, familie, adgang til fritid og sosiale goder for den ansatte osv.
I Norge oppstår arbeidskonflikter som regel ved enten reforhandling av eksisterende tariffavtale eller ved krav fra ansatte om opprettelse av tariffavtale ved en arbeidsplass som så langt har vært utenfor det det organiserte arbeidsliv.

Typer arbeidskonflikt

Arbeidskonflikter oppstår mellom det som gjerne kalles partene i arbeidslivet, altså mellom de ansatte eller deres organisasjon og arbeidsgiver eller arbeidsgivers organisasjon. Således kategoriseres en arbeidskonflikt normalt ut fra hvilken part som har iverksatt arbeidskonflikten:
Joci Pápai

Bakgrunn

Pápai begynte med musikk allerede som fireåring, takket være sin storebror som skrev sanger og spilte gitar. Han ble påvirket av 1960- og 1970-årenes musikkstiler, samt rock, pop, soulmusikk og R&B. Han opptrådte første gang for offentligheten i 2005, da han deltok i sesong 2 av talentshowet Megasztár på ungarsk TV2. Han røk ut i de innledende rundene, men fikk oppmerksomhet nok til å satse på musikken.
Hans første store suksess kom året etter med låten «Ne nézz így rám». Samme året samarbeidet han med rapperen Majka på låtene «Nélküled» og «Nekem ez jár». Han fikk stor kommersiell suksess i 2015 med «Mikor a test örexik». Senere ga han ut sangen «Elrejtett világ» sammen med sangerne Caramel og Zé Szabó. Han samarbeidet på nytt med Majka på pop-funk-sangen «Senki más».
I 2017 deltok han i A Dal, Ungarns nasjonale finale til Eurovision Song Contest. Han vant konkurransen med sin egenkomponerte «Origo» og fikk dermed representere landet i Eurovision Song Contest 2017, der han endte på en åttendeplass. 
I 2019 vant han A Dal på nytt, denne gang med låten «Az én apám». Han representerte dermed Ungarn på nytt i Eurovision Song Contest, men ble slått ut i semifinalen 14. mai 2019.
Big Voice of New Noise

Big Voice of New Noise er et samlealbum med artister som The Cut, Ole I'Dole & Jentene og Casino Steel, utgitt i 1981.
Purpur og gull

Purpur og gull er en musikal som ble satt opp ved Trøndelag Teater i 2004. Musikalen er skrevet av Hans Magnus Ystgaard og er basert på sanger av Åge Aleksandersen. Disse ble sunget av Bjarne Brøndbo, vokalist i trønderbandet D.D.E.,  mens de fire skuespillerne Harald Brenna, Helle Ottesen, Øyvind Brandtzæg og Ingrid Bergstrøm spilte ut historier til sangene samtidig.
Purpur og gull fikk Heddaprisen i 2004 som beste oppsetning.
Undergrunnsbanen

Undergrunnsbanen var tidligere betegnelsen på tunnelstrekningen mellom Majorstuen og Nationaltheatret på det vestlige forstadsbanenettet i Oslo. Strekningen ble bygget for det private selskapet A/S Holmenkolbanen, og byggearbeidene ble utført av entreprenørfirmaet F. Selmer. Den ble åpnet av Kong Haakon i 1928.
Da de østlige t-banelinjene ble koblet sammen med det vestlige forstadsbanenettet på 1990-tallet, ble betegnelsen «t-bane» valgt som fellesbetegnelse på hele linjenettet under bakken. Det er imidlertid ikke uvanlig at både «undergrunnsbanen» og «trikken» fremdeles blir brukt om t-banelinjene i vest.

Historie

Arbeidet med tunnelen mellom Majorstuen og Nationaltheatret startet allerede i 1912, men stoppet opp to år senere på grunn av politisk uklarhet rundt hvor Nationaltheateret stasjon skulle plasseres. I tillegg hadde en rekke huseiere i Hegdehaugsveien reist søksmål mot utbyggerne på grunn av alvorlige sprekkdannelser som hadde oppstått i flere bygårder over tunneltraseen. 16 år etter oppstarten, den 27. juni 1928, kunne undergrunnsbanen åpnes. I dag er strekningen trafikkert av alle t-banens linjer, og har dermed 24 avganger i timen hver vei.
Strekningen mellom Majorstuen og Nationaltheatret er rundt to kilometer lang, noe som er langt sammenlignet med vanlig stasjonavstand på t-banen i Oslo. Opprinnelig var det planlagt en stasjon ved Homansbyen, men under bygningen av tunnelen raste store steinmasser ut like under Valkyrie plass, omtrent 300 meter fra Majorstuen. Stasjonen ble derfor i stedet plassert her, men den korte avstanden til Majorstuen stasjon gjorde at Valkyrie plass stasjon ble nedlagt i 1985. Homansbyen stasjon har flere ganger blitt etterlyst fra forskjellige hold, og inngår nå som en del av Oslopakke 3.
Granulocytt

Granulocytter er en morfologisk gruppe av leukocytter (hvite blodceller). De omfatter nøytrofile, basofile og eosinofile granulocytter. Til sammen utgjør granulocyttene ca. 60-70% av de hvite blodcellene hos en frisk voksen person.   
Granulocytter inneholder store vesikler kalt granula, derav navnet, som er fylt med forskjellige proteolytiske enzymer og en rekke forbindelser med bakteriedrepende effekt. Slike granula gir karakteristiske fargereaksjoner med bestemte kjemiske forbindelser, og granulocyttene kan på denne bakgrunn deles inn i tre hovedtyper: de nøytrofile, de eosinofile og de basofile granulocyttene. 
Nøytrofile og eosinofile granulocytter finnes først og fremst i blodbanen, men dersom en infeksjon oppstår, kan de raskt bevege seg dit ved at de tiltrekkes av lavmolekylære forbindelser som dannes på betennelsesstedet.

Funksjon

De nøytrofile granulocyttene utgjør vanligvis 50-70% (ca. 1500-5000 celler/mikroliter blod) av de sirkulerende hvite blodlegemene, og dominerer tallmessig i forhold til de eosinofile (1-3%) og basofile granulocyttene (0,5-1%).  
Gjennom sin produksjon av hydrolytiske enzymer, hydrogenperoksid og reaktive oksygenforbindelser er de nøytrofile granulocyttene svært viktige i vårt forsvar mot infeksjoner. De ankommer gjerne først til et infeksjons- eller betennelsessted, og økt antall nøytrofile granulocytter i sirkulasjonen blir brukt som en indikasjon på at det er oppstått en betennelse eller en infeksjon i kroppen. Andre grunner til forhøyede nivåer kan være autoimmune sykdommer eller kreft. Ved leukemi og lymfom ser man gjerne et forhøyet antall unormale granulocytter (blaster) i blodet og i beinmargen.  
De eosinofile granulocyttene synes først og fremst å være av betydning ved bekjempelse av forskjellige parasittsykdommer, men de er også gjerne forhøyet i allergiske reaksjoner og astma.     
Granulocyttene er kortlivede celler og er ofte i virksomhet i bare noen timer til noen døgns tid. Døde granulocytter vil derfor raskt hope seg opp i et infisert sår, og de utgjør mesteparten av materien i det vi gjerne kaller puss.
Invasjonen av Martinique i 1759

Den britiske Invasjonen av Martinique fant sted i januar 1759 da en større amfibisk styrke under Peregrine Hopson gikk i land på den franske øya Martinique og prøvde å erobre den uten å lykkes under syvårskrigen. Kanonild fra den britiske flåten var ikke særlig effektiv mot festningen i Fort-Royal siden fen lå på noen høye klipper og det ikke var gode landgangsplasser i nærheten. Det britene ikke visste var at den franske guvernøren Francis de Beauharnais ikke hatt fått forsyninger på flere måneder og selv en etter kort beleiring ville hadde kapitulere. Både Moore og Hopson valgte istedet å se hvordan de kunne angripe hovedhavnen på Martinique, Saint-Pierre. Etter et planløst bombardement fra skipene den 19. januar, som igjen hadde liten effekt på forsvarsverkene i havnen, trakk de seg tilbake og gikk i stedet til angrep på Guadeloupe, hvor det var mange franske sjørøvere.
Ekspedisjonen på Guadeloupe ble en suksess, og øya overgav seg i mai 1759.
I 1760 klarte en britisk styrke å erobre Martinique.
Tendenskunst

Tendenskunst, tendensmaleri, tendensdiktning, tendenslitteratur og liknende er billedkunst, litteratur og så videre der kunstneren bevisst går inn for eller agiterer for aktuelle politiske, sosiale, moralske eller religiøse oppfatninger.

Tendenskunst

Begrepet tendenskunst var opprinnelig en kritikeretikk fra 1930, myntet på arbeider av norske billedkunstnere som tok opp samfunnsmessige misforhold og sosiale motsetninger. Betegnelsen ble først brukt om en mer allment rettet samfunnskritikk, ofte med sterke pasifistiske elementer, siden mer spesielt om en kunstretning innen norsk modernisme som oppsto i mellomkrigsåra og varte fra ca. 1920 til ca. 1950. Typiske representanter var engasjerte utøvere som Alf Rolfsen og Per Krohg som forsøkte å spre kunnskap og kunst til et bredt, folkelig publikum gjennom store, kubistiske freskomalerier.
Den politiske tendenskunsten, og annen fortellende oppdragskunst med et overordnet budskap, har ofte blitt vurdert som mindre viktig enn fri, selvstendig kunst. Likevel kan slik kunst være like estetisk betydningsfull som den tilsynelatende upolitiske «absolutte» kunsten. Tendenskunsten er dessuten interessant som kultur- og idéhistorisk fenomen.

Tendenslitteratur

Tendenslitteratur er engasjert litteratur der forfatteren påpeker politiske, moralske eller sosiale problemer i samfunnet og forsøker å forandre det og indvidene. Problemorientert litteratur, for eksempel samfunnskritisk litteratur, særlig under naturalismen og realismen, er et tydelig eksempel på tendenslitteratur. Også satire, utopi og didaktisk diktning kan også regnes som tendenslitteratur. Etterjulirevolusjonen i Frankrike 1830 oppstod det man da kalte tendensromanen.
Anitsjkovpalasset

Anitsjkovpalasset (russisk: Аничков дворец) er et tidligere keiserlig palass i St. Petersburg, med front mot elven Fontanka, ved Nevskij Prospekt og Anitsjkovbroen, som det har fått sitt navn etter.
Palasset ble bygd på midten av 1700-tallet for keiserinne Elisabeth av Russlands regning. Det stod ferdig i 1754. Det ble gitt av henne til favoritten Aleksander Razumovskij. Senere ble det tilbakeført til kronen, og så ble det gitt av Katarina den store til Grigorij Potemkin.
På 1800-tallet ble det framfor alt kjent i den senere halvdelen, da det ble bebodd av tsar Aleksander III og hans familie, som etter det som ble sagt foretrakk Anitsjkovpalasset fremfor det enorme Vinterpalasset. Hans enke, Maria Fjodorovna, bebodde palasset frem til 1917.
Etter oktoberrevolusjonen ble Anitsjkovpalasset nasjonalisert og omdannet til St. Petersburgs bymuseum. I 1934 ble det ble omgjort til Ungpionerenes palass, huset palasset over hundre skolefritidsklubber for mer enn 10 000 barn.
I 1990 ble det omgjort til Palass for den ungdommelige kreativitet. Det har fremdeles mange ungdomsaktiviteter og huser også en skole.
Nick Hornby

Biografi

Nick Hornby vokste opp i Maidenhead og hadde sin skolegang ved Maidenhead Grammar School og ved Jesus College (Cambridge). Han er sønn av sir Derek Hornby, som var forretningsmann og hadde sine røtter fra den engelske overklassen. Da Nick var 11 år gammel skilte foreldrene seg. Etter videregående skole (secondary school) studerte han engelsk litteratur på Cambridge University og jobbet som lærer for utenlandske studenter i engelsk og i firmaet Samsung før han i 1983 startet sin karriere som freelancejournalist og forfatter.

Drama

(2009) An Education — regissert av Lone Scherfig
Norgesmesterskapet i PPC

Norgesmesterskapet i Precision Pistol Competition (PPC) er det årlige norgesmesterskapet Precision Pistol Competition arrangert av Norges Skytterforbund.
NM i mangekamp 2018

NM i mangekamp 2018 for senior og ungdom var en del av NM i friidrett 2018, og ble arrangert som et eget mesterskap på Furumo Friidrettsstadion i Modum, 26. og 27. mai 2018.
Sun-2

Sun-2 var den andre generasjon av UNIX arbeidsstasjoner og tjenere som ble produsert av Sun Microsystems. Sun-2 ble lansert i november 1983. Den kjørte SunOS 1.0 som var basert på 4.1BSD. Sun-2 systemer ble støttet i SunOS frem til versjon 4.0.3.
Sun-2 var forsynt med en 10 MHz Motorola 68010 mikroprosessor, med en proprietær minnehåndterer, som gjorde det mulig å realisere virtuell hukommelse på UNIX
Alania (kongedømme)

Alania var et kongerike i middelalderen opprettet av iranske alanere (forfedrene til dagens ossetere) som blomstret i Nord-Kaukasia, omtrentlig i lokaliseringen av dagens region Circassia (Tjerkessia) og dagens republikk Nord-Ossetia. Riket varte fra 700- eller 800-tallet og fram til det ble ødelagt av de mongolske invasjoner i 1238-1239. Dets hovedstad var Maghas og den kontrollert den vitale handelsveien gjennom Darialpasset (også kalt for kaukasiske passet).
Alanerne var opprinnelig en iransktalende undergruppe av sarmatere. De ble delt i to grupper grunnet hunernes invasjon, en europeisk og en kaukasisk gruppe. Førstnevnte vandret vestover og slo seg sammen med den germansk folkegruppe vandalene, og endte opp i Spania og siden Nord-Afrika hvor de gikk inn og ble en del av andre folk. De kaukasisk alanere bosatte seg på slettene i Nord-Kaukasia ved foten av den store fjellkjeden Store Kaukasus fra kildene til elven Kuban, vest for Darialpasset.
Alania ble en viktig bufferstat under krigene mellom Det bysantinske rike og invaderende islamske arabere på 700-tallet. Theofanes bekjenneren, en bysantinsk geistlig, har etterlatt en redegjørelse av Leo III reise til Alania tidlig på 700-tallet. Leo reiste over fjellpasset og inngikk en allianse med alanerne, men ble forhindret å reise tilbake til Konstantinopel. Etter flere opplevelser i Nord-Kaukasia klarte Leo komme seg ut av sin vanskelige situasjon og tilbake til den bysantinske hovedstaden. Etter at khazarers rike falt sammen søkte Alania jevnlig beskyttelse hos de bysantinske og georgianske herskere. Det var jevnlig med georgianske misjonærer i Alania og alanske soldater ble jevnlig benyttet av herskerne i Georgia i kampen mot de muslimske naboene. På slutten av 1230-tallet ble alle de kristne statene, Alania, Georgia, og Vladimir-Suzdal, invadert av mongolske invasjoner. Krigene mot den muslimske Timur Lenk på 1300-tallet påførte Alania det endelige nederlag og tynnet ut landets befolkning. De som overlevde fra å bli drept eller gjort til slaver av mongolene og Timurs soldater, brøt ut i tre grupper. En trakk seg opp i fjellene og ble til to ossetiske folkegrupper. En annen gruppe forflyttet seg inn i østlige Europa og bevarte sitt språk og kultur som jassikfolket fram til 1400-tallet. Den tredje gruppen ble tatt opp i den mongolske horde og forsvant fra historien.
I de siste år av Sovjetunionens eksistens steg nasjonalfølelsen i de ossetiske republikkene, og i 1994 ble navnet Alania offisielt tatt inn i tittelen «Republikken Nord-Ossetia-Alania».
Brinckan-kvartalet

Navnet

Navnet "Brinckan" er avledet fra en vindmølle med samme navn. Den var eiet av skjenkestue-eier Gary Brinck, derfor er Timmermannsgatans  vestlige del fra 1740 er også kalt "Brinkakvarnbacken" og "Brinckan-hill". Gary Brinck, bodde selv i  Måns Brincks allé (nåværende Pryssgränd). Fabrikken Brinckan eide ble revet i 1884.
En del av nåværende kvartal Brinckan består av det tidligere kvartal Lehusen som hadde sitt navn etter Regner Leuhusen, som på midten av 1600-tallet var stattholder i Stockholm slott. Stavemåten i nabolaget har alltid vært Lehusen, ikke Leuhusen. et annet området ble tidligere kalt Sør-Store Urbane Grøft eller Byens Grøft, som ble gravd ut, og innsjøen Saltburens vann rant ut mot Årstaviken. Nå er det blitt utbygget med leiligheter som ble gjennomført i 1988.

Bakgrunn

Som en del av oppussing sør for stasjonens område ved brua til Stockholm södra stasjon og spor-området i kvartalet Lehusen, Byens Grøft og Brinckan, ble bygget på slutten av 1980-tallet. Det ble bygget flere nye boliger i området som var klare til salg i 1990. Nabolaget Brinckan består av tre boligblokker, (Brinckan 1, 2 og 3) og strekker seg nord for, og går sammen med Fatburs kvarngata mellom Rosenlundsgatan i vest og Timmermansgatan i øst. Planen ble juridisk bindende i oktober 1986 og representantskapets arkitekt i Stockholm bys planlegningskontor, Jan Inghe-Hagström , som også sto bak planlegging av blant annet Minneberg og Hammarby sjöstad. Husene ble  tegnet av EGÅ Arkitekter, koordinerende arkitekt var Tyréns.
Det var første gang i Sverige at en vanlig jernbanestasjon ble bygget over med bolighus. For å møte myndighetenes strenge krav til lydnivå i bolig (30 dBA) ble byggene i sporetområdet lagt på elastiske tepper. Da prosjektet var ferdig viste målingene at lydnivået i disse hjemmene lå godt under den maksimale grensen.

Brinckan 1

Eiendommen Brinckan 1 ligger lengst vest, ved siden av Rosenlundsgatan. Fra vestsiden, i Rosenlundsgatan liggeer en av Stockholms jernbanestasjoner Leilighetene ble bygget av Riksbyggen. Husene fikk et rikt arkitektonisk formspråk med mørke gavlpartier og store gulvlister. Fasadmaterialet består av stein, stukkatur og murstein. Her er det bygget 106 sammenhengende leiligheter. Komplekset, som er gruppert rundt en liten firkant har fem til syv etasjer. I kjelleren på hotellet ligger Stockholm södra stasjons plattform og fra nordsiden og Bergsgruvans park som kan en se inn i gjennom strekkmetall og veggåpninger.

Brinckan 2 og 3

For byggene i Brinckan 2 og 3 ble svensk Bolig  brukt som utbygger og EGÅ Arkitekter som arkitekt. Brinckan 2 og 3 består av fire sammenknyttede høyhus med forskjellig bredde og fem til åtte etasjer høye. Eiendommen inneholder 183 sammenhengende leiligheter. Mot den smale Fatburs kvarngata er inngangen, og her er huset fem etasjer høyt, stigende til seks-åtte etasjer mot nord. Boligblokken i Brinckan 3 har to seks-etasjers høye, buede portaler, som var pyntet på innsiden med mønstret betong. Bygningen i Brinckan 2 omsluttes av to glass-dekkede gårdsrom.
3. divisjon fotball for menn 2004

Avdeling 5

Kilde: fotball.no
Le Grand Ricci

Le Grand Ricci er en kinesisk-fransk ordbok. Fullt navn er  Le Grand Dictionnaire Ricci de la langue chinoise (= Lishi Han-Fa cidian,  利氏漢法辭典). Verket er på syv bind (8 900 sider), og er med rundt 13 500 forskjellige kinesiske tegn og 300 000 sammensatte ord og vendinger i dag (2007) verdens største ordbok mellom kinesisk og noe annet språk. Verket favner både om klassisk og moderne kinesisk, gir tegnanvisninger også i orakelbenskrift og gir meget omfattende etymologiske forklaringer, langt ut over hva som ellers er vanlig i tospråklige ordbøker. Uttalen angis ifølge Wade-Giles-transkripsjon.
Ordboken er oppkalt etter den italienske jesuitten Matteo Ricci, som virket i Kina i nesten 30 år til sin død i  1610.
Le Grand Ricci er etterfølgerutgaven til Petit Ricci fra 1979, med 6 000 skrifttegn og 50 000 ord. 
Le Grand Ricci ble offentliggjort 2001 av Ricci-instituttene i Paris og Taipei.
Grunnkretser i Kvalsund kommune

Grunnkretser i Kvalsund kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Kvalsund kommune, Finnmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Lorenz Spengler

Biografi

Lorenz var født i Schaffhausen som sønn av murermester Johann Conrad Spengler og Maria Peters. Han kom til København i 1743, hvor han fikk tittelen hoffkunstdreier og underviste flere av kongefamiliens medlemmer – deriblant Christian VI og senere også Frederik V – i kunsten å dreie. 
Rosenborg slott i København har flere av Spenglers arbeider, heriblant diverse pokaler av elfenben, rav og strutseegg. Et hovedverk er en prismelysekrone i rav, etter tegning av Marcus Tuscher.  
Fra 1771 til sin død var han Kunstkammerforvalter, en stilling som hans sønn Johan Conrad Spengler siden overtok. Han ble også medlem  av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab. Videre grunnla han en stor privatsamling av især konkylier, men også av malerier, stikk og tegninger. Grafiske blad og tegninger kom etter Spenglers død til Kobberstikksamlingen i København. 
Spengler ble gift 30. juli 1756 i Reformert kirke med Gertrud Sabina Trott (d. 16. mai 1789). I 1807 ble han begravet fra samme kirke.