Kjortel

Kjortel er samlebetegnelse for ulike typer vide, gjerne side, lukkede ytterplagg med ermer. Det gjelder blant annet løstsittende, kappeaktige bluser og andre halv- eller hellange, kjoleliknende overplagg. Kjortler har blitt båret av kvinner og menn i ulike tidsperioder og kulturer, for eksempel som tunikaer i Romerriket og som vanlig draktplagg i middelalderen, for eksempel bliauder. Side kjortler er fortsatt i bruk som ytterplagg for begge kjønn i mange land, men er i Vesten stort sett bare beholdt som prestekjoler og advokatkapper. Skikken med kjortler lever videre i bruken av kjoler for kvinner.
Kjortler har ofte vide ermer, er i ett stykke og blir vanligvis trukket på over hodet. Enkelte kappe-, kåpe- eller frakkliknende kjortler kan imidlertid ha åpning foran.

Historikk og typer

Ulike typer kjortler har vært vanlig siden oldtida i store deler av verden. Lengder og snitt har variert med tidsperioder, kultur og bærerens kjønn. Noen plagg har vært fotside, andre har bare rukket forbi hoftene.

Oldtida

I oldtida bestod klesdrakten i Persia, India og Kina blant annet av sydde kapper, jakker, kjortler og bukser som var formet etter kroppen. I det gamle Egypt, antikkens Hellas og Romerriket var derimot mange plagg bare tøystykker som ble drapert eller svøpt og knyttet eller festet med belter og spenner. Etter påvirkning østfra ble likevel det svært vanlige egyptiske lendeskjørtet schenti etterhvert supplert med kalasiris, en trang, fotside kjortel for kvinner og menn som var laget av tynt lintøy. I Hellas utviklet den enkle sylinderformede underdrakta khiton seg til romernes sydde tunika med ermer.

Middelalderkjortler

I Norden ble kjortler særlig brukt fra jernalderen til middelalderen, da det var det vanligste draktplagget og ble båret over serk eller skjorte. Kjortlene kunne ha enkel T-form eller være utstyrt med isydde kiler for økt vidde, plisseringer og påsydde ermer, enten de var korte, lange, vide, trange eller hengende. Ikke sjelden ble kjortelen brukt med belte, særlig dersom den var rett i snittet. Kvinnens middelalderdrakt besto av serk, kort underbrok og strømper under en fotsid kjortel. I tillegg bar kvinnene kappe og skaut eller hodelin. Mennene bar knekort kjortel og langbrok til arbeid. Dette var vanlig mannsdrakt for fattigfolk gjennom hele middelalderen. Hvis de hadde lang kjortel, kunne de bruke lange strømper eller hoser, skjorte og kort underbrok (skrevklede). Mektige menn bar i tillegg en farget kappe og hansker. Folk flest brukte ullvotter, og på hodet en hette som gikk ned over skuldrene. Underkjortler har vært av lin, overkjortler av ull, gjerne vann- og vindtett vadmel. På 1200-tallet kunne både menn og kvinner bruke en lang, løstsittende overkjortel som enten var ermeløs eller hadde hengeermer
På 1500- og 1600-tallet ble kjortler i Europa særlig båret av kvinner i form av kitler over deres tynne chemiser (serker eller underkjoler).

Frakkeliknende kjortler

Betegnelsen kjortel ble på 1600-tallet gjerne brukt om et knelangt ytterplagg for menn båret over trøya under. Seinere ble formen kjol vanligere. Våpenkjole betegnet da en militær uniformsjakke, gjerne justaucorps.

Ordbakgrunn

Ordet kjortel stammer fra det norrøne kyrtill («kort drakt») som igjen kommer fra gammelengelsk. Ordet er i slekt med adjektivet kort. Ordet har gitt opphav til kjole.
Kjortel kalles vanligvis tunica på latin. Ordet kan oversettes med tunique eller robe på fransk og túnica på spansk. Betegnelsen kjortel brukes i mange bibeloversettelser.