google/wiki40b huggingface dataset:
Ole dole doff

Innspillingsfakta

Innspillingen pågikk med flere opphold fra begynnelsen av februar til slutten av mai 1967. Den ble spilt inn i Sorgenfriskolan i Malmö hvor Troell selv hadde arbeidet som lærer. Utendørsopptak ble foretatt i Kungsparken, Industrihamnen og Ribersborgsstranden i Malmö.

Fakta om filmen

Ole dole doff ble tatt opp på 16mm og forstørret til 35mm.

Handling

Mellanstadielæreren Sören Mårtensson føler at jobben er en plage for ham. Han lider av mareritt om natten. Sören er redd for barn, både på skolen og i ekteskapet. Han vet at hver leksjon er en maktkamp som han er dømt til å tape, fordi han ikke tror på autoritære prinsipper i undervisningen. Filmen avsluttes med at hans elever er nær ved å drukne ham.

Utmerkelser

Filmen ble tildelt Gullbjørnen under Den 18. internasjonale filmfestivalen i Berlin i 1968.
NM i hopp uten tilløp 1974

NM i hopp uten tilløp 1974 var en del av NM i friidrett 1974.
Mesterskapet ble arrangert i Tønsberg 10. mars. Arrangør var Tønsberg TF.
Varanger

Varanger er den østligste delen av Finnmark fylke. Det er ikke et presist definert område, men til vanlig anses Varanger å omfatte Varangerhalvøya og områdene rundt Varangerfjorden, det vil si kommunene Berlevåg, Båtsfjord, Vardø, Vadsø, Nesseby og Sør-Varanger.
Opprinnelig er Varanger et fjordnavn, det norrøne Ver(j)angr, sammensatt av ver – «fiskevær», og angr – «trang fjord». Navnet ble sannsynligvis først brukt om Meskfjorden, den smale fjordarmen innerst i Varangerfjorden som strekker seg fra Angsnes inn til Varangerbotn.

Turisme

Varanger er kjent for sin vakre natur. Langs Varangerfjorden og kysten av Barentshavet ligger nasjonal turistvei Varanger. Området preges av bjørkeskog, myrdrag, vidder og klipper i et arktisk klima. Varanger er et av Nord-Europas rikeste fugleområder og er med i boken  «Top 100 Birding Sites of the World».
Blue1

Historie

Blue1 ble etablert i 1987 under navnet Air Botnia og var da et deleid datterselskap av SAS. Året etter, i 1988, startet selskapet sine flyvninger. Fra 1998 har SAS eid 100% av datterselskapet. I mars 1999 ble forretningsidéen endret og Blue1 la om fra å være et finsk innenriks flyselskap, til å bli et regionalt flyselskap med ruter til SAS-navene i Stockholm, København og Oslo. Selskapet ble IATA-medlem i 2000. I neste fase startet selskapet flyvninger mellom Helsingfors og større byer i Europa. Ruten til Brussel, som var den første av disse, startet i 2002. I oktober 2015 bestemte SAS seg for å selge Blue1, og flyselskapet ble da solgt til CityJet, som skulle fortsette å operere Blue1 i vanlig trafikk. I 2015 hadde ikke Blue1 noe flyvninger ettersom de hadde solgt sine Boeing 717-fly og ventet på fly i lang tid.De har også lagt ned sin egen hjemmeside for øyeblikket.
Navnet Blue1 ble tatt i bruk fra 1. januar 2004. Selskapet var Finlands nest største flyselskap etter Finnair.

Flåte

Per 2016 har Blue1 ingen fly, ettersom selskapets Boeing 717-fly har blitt solgt og de har dermed ikke blitt erstattet med nye fly ennå.
University of Exeter

Rangeringer

University of Exeter ble rangert som nummer 10 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 9 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
THE World University Rankings 2014-2015 plasserte universitetet som det 154. av de 500 beste universitetene i verden. I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet som nummer 161 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 201-300 av verdens universiteter.
Mjelde kirke

Mjelde kirke var en kirke i Nedre Mjelde i Mjeldalen i Haus sokn på Osterøy i Hordaland fylke. Den var trolig fra 1100–1200-tallet som stavkirke, sammen med gammel kristen gravplass.
Den ble ombygget på 1600-tallet og fungerte som privat kirke for Mjeldegodset inntil den ble revet i 1866. Familien Garmann (Herman Garman) eide kirken i lang tid og utstyrte den med rike gaver. Mjeldegodset gikk ut av familien Garmann tidlig på 1800-tallet og ble kjøpt av kommunen i 1860-årene, men er nå forfalt og praktisk talt forsvunnet. Mjeldegodset hadde flere bygninger og en stor rosehage vest for hovedbygningen. Alle spor av disse er forsvunnet.
I krypten ble flere av godsets famliemedlemmer gravlagt, men spor etter disse er fjernet. Minneplate henger ved klokketårnet på Mjelde gravplass. Kirkeklokken skal befinne seg i Ytre Arna der den fungerte som klokke for Arne Fabrikker. Alterbord i sten befant seg som hagebord i Hausvik, men det er usikkert om den er funnet eller ikke. Det samme gjelder døpefonten i klebersten fra middelalderen. Noen gjenstander skal befinne seg i Bergen Museum. Bedehuset i Ytre Arna er bygget med materialer av gamle Mjelde kirke. Noen få gravplater i støpejern fra Mjeldegodset kan fremdeles sees på gravplassen.
Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest

Handling

Jack Sparrow (Johnny Depp) står i gjeld til den legendariske Davy Jones (Bill Nighy), kapteinen på det fordømte spøkelsesskipet «Den flygende hollender», et skip som blir styrt av en besetning sjømenn som over tiden er deformert til å ligne halvt mennesker, halv sjødyr. Disse har blitt plukket opp av Davy Jones i øyeblikket før de dør, og tilbudt 100 år foran masten på «Den flygende hollender». Tiden er i ferd med å løpe ut, for Davy Jones sjøuhyre er sultent, og Sparrow må finne en måte å slippe unna gjelden sin – hvis ikke blir han dømt til evig forbannelse i livet etter døden. Som om dette ikke var nok greier han å ødelegge bryllupsplanene til Will Turner (Orlando Bloom) og Elizabeth Swann (Keira Knightley), som sammen blir tvunget til å hjelpe Sparrow.
De leter etter den legendariske «Dead Man's Chest» (dødmannskiste), en kiste som inneholder hjertet til Davy Jones. Jones ble «så knust av kjærlighetssorg at han bokstavelig talt rev ut sitt eget hjerte».  På vei mot kista får de råd fra voodooheksen Tia Dalma (Naomi Harris).

Priser og nominasjoner

Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest ble nominert til fire Oscar under den 79. Oscar-utdelingen for «beste lydklipp», «beste lydmiks» og «beste kunstregi», i tillegg til «beste visuelle effekter» som filmen vant prisen for.
Hoppekreps

Utvikling

Hoppekreps er særkjønna. Eggene bæres enten i en eller to eggposer under magen på hunnen, eller de gytes direkte i vannet. Eggene klekkes til naupliuslarver. Som andre krepsdyr vokser hoppekrepsene ved å skifte skall. Larvene utvikler seg gjennom seks stadier, nauplius I-VI. Etter naupliusstadium VI utvikler de seg videre til full voksen størrelse gjennom fem nye stadier. Voksen størrelse for de ulike artene ligger mellom 0,5 og 10 mm.
Lengden på utviklingsstadiene og generasjonslengden er ulik for ulike slekter og arter. For samme art kan generasjonslengden variere med vanntemperaturen; varmere vann gir raskere utvikling og kortere livslengde. Små former kan ha flere generasjoner i løpet av året, mens den vanligste arten i norske farvann, raudåte (Calanus finmarchicus), har én generasjon pr. år. Dens større slektning, Calanus hyperboreus, har en generasjonslengde på to-tre år i arktiske farvann.
Romain Mesnil

Bakgrunn

Han begynte med turn i 1984, men byttet til stavsprang i 1992, og hoppet 3,20 dette året og 4,30 året etter. I 1995, etter at han tok sin bachelorgrad (Baccalauréat), begynte han ved Institut national des sciences appliquées de Toulouse, og ble utdannet ingeniør i 2001.

Karriere på internasjonalt nivå

Mesnil debuterte internasjonalt ved junior-VM i friidrett 1996 i Sydney. Der hoppet han 5,30 meter, og kom på 13.-plass. Ved EM i friidrett 1998 ble han slått ut i kvalifiseringsrunden, med 5,30.
I 1999 deltok han i sitt første VM som senior, ved VM i friidrett i Maebashi i Japan. Han hoppet 5,70, og kom på 6.-plass. Samme år deltok han også ved U23-EM i friidrett 1999, der han greide 5,93, og vant gull, foran Lars Börgeling. Ved Universiaden 1999 greide han 5,55 meter, og fikk bronse. Richard Spielburg vant denne øvelsen, med 5,60 meter. 
I 2000 deltok han ved sommer-OL 2000, men ble slått ut i kvalifiseringen. Året etter fikk han sin første VM-medalje, da han fikk bronse ved VM i friidrett innendørs 2001, md 5,85. Her måtte han se seg slått av amerikanerne Lawrence Johnson (5,95) og Tye Harvey (5,90). Ved VM utendørs samme år endte han på 5.-plass. 
Han kom på 7.-plass både ved VM i friidrett innendørs 2003, IAAF World Athletics Final 2003 og VM i friidrett innendørs 2004. Ved sommer-OL 2004 ble han slått ut i kvalifiseringsrunden, med 5,65 meter som beste hopp. I 2006 fikk han sølv ved EM i friidrett i Göteborg. Sølved delte han med Tim Lobinger, mens Aleksandr Averbukh vant EM-tittelen. Også ved VM i friidrett 2007 fikk han sølv, her hoppet han 5,86, årsbeste for hans del. Brad Walker vant gullet, med samme bestehøyde som Mesnil, men ble dømt foran fordi han greide vinnerhøyden på første forsøk, mens Mesnil brukte to forsøk. 
Sommer-OL 2008 i Beijing var hans tredje OL. Han greide 5,55 i første forsøk, men greide ikke kvalifiseringshøyden på 5,65. 
Ved EM i friidrett innendørs 2009 i Torino greide han 5,70 i kvalifiseringsrunden, men bare 5,61 i finalen. Dette holdt til 7.-plass. Han landsmann Renaud Lavillenie vant gullet, med ny personlig rekord på 5,81. I august deltok han ved VM i friidrett 2009 i Berlin. Der greide han både 5,80 og 5,85 i første forsøk, og fikk VM-sølv bak Steven Hooker. Mesnils høyde var sesongbeste for hans del. 
Han nådde finalen, og fikk 8.-plass ved EM i friidrett 2010, med 5,60, men ble slått ut i kvalifiseringen ved VM i friidrett 2011. I 2012 deltok han ved VM i friidrett innendørs 2012 i Istanbul, og kom på 8.-plass i finalen, med 5,50 meter. Kvalifiseringshøyden til finalen var 5,72 meter.
For sin kjærlighets skyld

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn i Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö, Bank AB Södra Sveriges lokale på Arsenalsgatan 6 samt ulike gater i Lärkstaden på Östermalm i Stockholm.

Handling

Fondsmekleren Franz von Bierman har gjort store tap i aksjespekulasjoner på børsen, tap som han ikke lenger kan dekke. Direktør Waller, som er von Biermans største lånegiver, gir ham et ultimatum. Rosa Falck arbeider som kassererske på Wallers kontor. Den unge halte kontoristen Borgen elsker henne i hemmelighet. Rosa nyter en stor tillit hos sin arbeidsgiver. Hun er heller ikke ufølsom for den høflige oppmerksomheten han viser henne når han er innom kontoret. Nå iscenesetter von Bierman sitt store kupp. Han inviterer Rosa på teater med etterfølgende supé. Et kjærlighetsforhold begynner å utvikle seg. Fondsmekleren utnytter raskt situasjonen og får henne neste dag til å låne ham SEK 20.000, som hun henter fra firmakassen.
Rosa er helt betatt av von Bierman. Påfølgende dag, trolig etter en nattlig kjærlighetsscene, ber han henne om et lån av ytterligere SEK 25.000. Hun går med på det mot bedre vitende. Borgen har hele tiden vært en utenforstående tilskuer og følt at noe er iferd med å skje, men ikke forstått hva. På kvelden blir han igjen på kontoret og finner det unnagjemte brevet fra von Bierman til Rosa hvor han ber om mer penger. Borgen slår opp i kassabøkene og oppdager underslaget. Han forteller Rosa om sin oppdagelse. Hun skriver kjapt ned noen ord til von Bierman («Jeg må ha pengene tilbake umiddelbart!») og oppsøker ham. Fondsmekleren har allerede pakket veskene for å flykte. Når hun ser dem skjønner hun alt sammen og bønnfaller von Bierman om å ta henne med seg på flukten fra loven. Han rister bare på hodet. Tidlig om morgenen mottar Rosa et brev fra Borgen hvor han ber henne om ikke å uroe seg, fordi han har ordnet det hele.
Borgen har nemlig angitt seg selv for underslaget. Når Rosa får vite det forteller hun sannheten for sin sjef, direktør Waller. Fondsmekleren begår selvmord, Rosa blir dømt til en lang fengselsstraff og Borgen lover å vente på henne.
Gartneri

Gartneri er en bedrift som driver med planteproduksjon og generelt et hagebruk med sikte på å produsere frukt, bær, grønnsaker og blomster for salg.
Gartneri består av drivhus der produksjonen finner sted. Det er ofte et butikkutsalg i sammenheng med gartneriet, går også da under betegnelsen hagesenter. Det er ofte et mangfold av avlinger som dyrkes fram på ofte et lite areal, noe som skiller et gartneri fra et gårdsbruk.
Viggo Karlsen

Utdanning

Karlsen har fagbrev som møbelsnekker fra Bardufoss yrkesskole i 1971-1974, og er utdannet faglærer i formgiving med hovedvekt på tre ved Telemark lærerhøgskole i 1978-80 og tok videreutdanning i tegning, form og farge i 1980-81.  Han var i lære hos Bjørn E. Christiansen fra 1992-1994.

Utstillinger

Viggo Karlsen debuterte på Nordkappfestivalen i 1981. Han har vært representert på Østlandsutstillingen, Folloutstillingen og Romeriksutstillingen flere ganger. Han har vært festivalutstiller på Senjafestivalen i 2010-2015, og har deltatt på større og mindre kollektivutstillinger de siste 35 årene. Karlsen har driftet og deltatt i Mjærutstillingen i 25 år, og er medlem av Seks kunstnere i Enebakk. Karlsen er kjøpt opp av bl.a. Nordkapp kommune, Enebakk kommune, Rælingen kommune og Hammarö kommune.
Soga om fljotsdølane

Soga om fljotsdølane (Fljótsdæla saga eller Fljótsdǿla saga) er en islendingesaga fra 1400- eller 1500-tallet. Historien fremstilles som en fortsettelse av Sagaen om Ramnkjell Frøysgode, med et persongalleri hentet fra Soga om Droplaugs-sønene; og den foregår øst på Island i en tid som delvis må være før år 1000 og dels er udefinert. Sagaen har blitt karakterisert slik «Trots att den är ett epigonarbete har dess skämtsamhet och klingande 1400-talsspråk gjort den till en god folkläsning», og også som «a well-told tale, written in fine Icelandic» og «a novelistic work with an element of historicity, written for the entertainment of its readers.»
Det antas at den anonyme forfatteren av sagaen har lest håndskriftet Möðruvallabók, og hentet momenter derfra. Teksten er kjent fra flere håndskrifter, blant annet AM 551 c qu. och AM 451 qu., som begge er fra tidlig på 1600-tallet. Sagaen er oversatt til nynorsk av Aslak Tonna i 1921 Siste oversettelse er Soga om fljotsdølane ved Børge Nordbø i fembindsverket Islendingesagaene, 2014.
Klubber som har spilt i Scottish Football League

Oversikt over klubber som har spilt i Scottish Football League.

Valg

Fra Division 2 ble innført i 1893 og til 1922 eksisterte det ikke noe automatisk system for opp- og nedrykk mellom divisjonene. Opp- og nedrykk ble i stedet bestemt ved valg. Fra starten av var regelen at de tre dårligste lagene i ligaen (senere Division 1 og Division 2) måtte søke om å bli gjenvalgt, mens lag fra lavere nivåer kunne søke om å bli valgt inn. Fra 1898/99-sesongen ble dette redusert til at de to dårligste lagene måtte søke om gjenvalg. Etter at Division 2 ble innført, kunne i teorien et lag utenom ligaen bli valgt direkte inn i Division 1. Dette skjedde med Queen's Park i 1900.
I 1922 ble det innført et automatisk system der de to dårligste lagene i Division 1 ble erstattet av de to beste lagene i Division 2. Fram til 2. verdenskrig måtte fremdeles de to dårligste lagene i Division 2 søke om gjenvalg. Denne praksisen ble avviklet rundt 1950.
Det har aldri eksistert noe automatisk system for opp- og nedrykk mellom Scottish Football League og amatørligaene på lavere nivå. Når den profesjonelle ligaen blir utvidet eller det av andre grunner blir ledige plasser, blir det foretatt valg for å bestemme hvilken ny klubb som skal opptas. Dette skjedde siste gang i 2008, da Annan Athletic fikk flest stemmer av fem klubber som søkte om opptak, etter at ligaklubben Gretna hadde gått konkurs.
På sin side ble for øvrig Gretna valgt inn i ligaen i 2002 etter at Airdrieonians hadde gått konkurs. Airdrie-klubbens etterfølger Airdrie United tapte valget mot Gretna, men løste til slutt sitt desperate problem ved (med ligaens velsignelse) å kjøpe ut ligaklubben Clydebank og flytte hele klubben til Airdire som Airdie United.
Toledo (Canelones)

Historie

Byen ble grunnlagt i 17. november 1889 av Juan Gil de Toledo.

Kommune

Byens ordfører (alcalde) er Álvaro Gómez (2010-2015).

Transport

Ruta 6 forbinder Toledo med Montevideo, Sauce, Chamizo og Vichadero.
Longleng (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 50 593 innbyggere i distriktet. Den urbane befolkningen utgjør 15,04 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,48 % i 2011 mot 9,95 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 882 i 2011 mot 964 i 2001.
NS 3420

NS 3420 er en Norsk Standard som utgjør et komplett system for beskrivelse og kalkulasjon av bygge- og anleggsarbeider, inkludert tekniske installasjoner. Foruten å være et beskrivelses- og kalkulasjonssystem inneholder standarden krav til materialer og utførelse, ofte i form av henvisning til mer spesialiserte standarder. NS 3420 brukes som grunnlag for utarbeidelse av prosjektbeskrivelser for entreprisekontrakter. Til grunn for systemet ligger kodede postgrunnlag som ferdig utfylt danner postene i beskrivelsen og gir en detaljert spesifikasjon av de arbeider som skal utføres. Standarden inneholder også regler for hva prisene skal inkludere og hvordan mengden av de enkelte arbeidene skal avregnes. Kravene i NS 3420 gjøres gjeldende via et kodesystem.
Sør-Trøndelag tingrett

Sør-Trøndelag tingrett er en førsteinstansdomstol i Frostating lagdømme. Domstolen ble opprettet i 2003 ved at de tre tidligere domstolene Gauldal, Orkdal og Midt-Trøndelag ble slått sammen. Ved ny sammenslåing 1. januar 2010 ble også Trondheim tingrett en del av domstolen som nå dekker 17 av fylkets 25 kommuner.
Domstolen har kontorsted i Munkegata i sentrum av Trondheim i Trøndelag og rettskretsen omfatter kommunene Agdenes, Hemne, Holtålen, Klæbu, Malvik, Meldal, Melhus, Midtre Gauldal, Oppdal, Orkdal, Rennebu, Røros, Selbu, Skaun, Snillfjord, Trondheim og Tydal. Det er tilsammen 260 614 innbyggere i rettskretsen 1. januar 2010. Domstolen ledes av en sorenskriver (for tiden Leif Otto Østerbø) og har i tillegg 14 tingrettsdommere, fire dommerfullmektiger og 29 funksjonærer.
Domstolens dømmende oppgaver er i hovedsak å avgjøre straffesaker og å løse privatrettslige tvister. Forvaltnings- og registreringsoppgavene er blant annet dødsfallsregistrering, utstedelse av skifteattest, notarialforretninger og vigsler.
Den Norske Nevro-Litterære Klubb

Den Norske Nevro-Litterære Klubb er en klubb bestående av en liten gruppe hjernespesialister med interesse også i kunstnerisk og historisk retning.
Klubben ble opprinnelig startet av Ragnar Stien mens han var leder for Norsk nevrologisk forening. Han fikk andre nevrologer til å skrive om kultur sett fra et faglig ståsted. Dette har ført til at klubben har produsert 200 artikler og tre bøker. De er per desember 2016 15 medlemmer og de holder mellom 50 til 60 foredrag i året.
Opptakskriteriene er spesielle og gjør at de færreste kan bli med i gruppen. Man må være nevrolog, og ha publisert noe om nevrolitteratur eller historie, og man må bli foreslått av et av medlemmene. I tillegg må alle medlemmene være enige om at det nye medlemmet skal tas opp. Når man er med i klubben må man være aktiv.
Klubben har vært med i Bokprogramet på NRK.
Wenche Foss

Bakgrunn

Foss debuterte i 1935 på Søilen Teater i Vilhelm Dybwads operette Taterblod. Aftenposten skrev at Foss hadde «smukke betingelser for scenen – både talestemme og sangstemme av en avgjort tiltalende beskaffenhet, et godt sceneytre, en fri og naturlig fremtreden, en god diksjon.» Hun markerte seg tidlig som operette- og lystskuespiller på flere av Oslos scener. Hennes største operetterolle var som Hanna Glawari i Den glade enke i 1948. Det ble Centralteatrets største suksess. Hun kom til Nationaltheatret første gang i 1952 og var der i 15 år. Etter en periode på Oslo Nye Teater fra 1967 til 1978, avsluttet hun sin karriere som fast ansatt skuespiller, på Nationaltheateret fra 1978. Hun spilte 55 roller.
Hun begynte tidlig å spille inn film. I 1940 debuterte hun i Tørres Snørtevold og hun ble også kjent for sin rolle i En herre med bart i 1942. Foss huskes også for samspillet med Per Aabel i teaterstykket Soloppgang i Riga (1979).
Hennes senere filmer omfatter blant annet stemmen til tekannen i Disney-filmen Skjønnheten og udyret og hovedrollen i Gull og grønne skoger, en kortfilm og svart komedie i Harald Zwarts regi, om eneboersken som blir gal i møte med media. 
Hun mottok Aamot-statuetten i 1959, og i 1988 ble hun utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Hun ble i 1963 utnevnt til ridder av Dannebrogordenen. Foss var også ridder av den franske Æreslegionen. Hun mottok St. Hallvard-medaljen fra Oslo by i 1991. I september 2007 ble det avduket en bronsestatue av Wenche Foss, utført av Per Ung, på Johanne Dybwads plass i Studenterlunden rett ved Nationaltheatret.

«Våre små søsken»

Etter at Wenche Foss i 1953 fikk en sønn med Down syndrom som hun kalte Tommeliten, gjorde hun en stor innsats for å åpne folks øyne for utviklingshemmedes kår.   
I 2003 ble det arrangert opptak hjemme hos Wenche Foss hvor skuespilleren gjorde en diktfremførelse av «Våre små søsken». På 100-årsdagen for Wenche Foss' fødsel, 5. desember 2017, ble den nye innspillingen av «Våre små søsken» lansert, hvor Wenche Foss og Tore Magnus Pettersson står som hovedartister.  
Hun var også åpen om forhold ved sin egen helse, som selvmordsforsøk og at hun overlevde brystkreft både i 1971 og ved senere tilbakefall. I forbindelse med utdelingen av Wenche Foss' ærespris i desember 2010 offentliggjorde hun at hun var alvorlig syk. Foss var rammet av anemi og beinmargssvikt, noe som førte til at hun var avhengig av jevnlige blodoverføringer. Hun døde av sykdommen 28. mars 2011.
4. april 2011 ble hun bisatt fra Oslo domkirke på statens bekostning. Hun hadde regissert bisettelsen selv.