Stari Most

Stari Most (kan oversettes med: Den gamle bro) er en bro fra  1500-tallet i Mostar i Bosnia-Hercegovina som krysser elven Neretva og forbinder byens to deler.
Stari Most er byens viktigste historiske minnesmerke, og et av de viktigste i hele Bosnia-Hercegovina. Broen symboliserer arven fra ottomansk kultur og ingeniørkunst i Bosnia, og er også en metafor for bro mellom kulturer.
I henhold til en inskripsjon på broen ble den fullført i år 974 etter islamsk kalender. Det tilsvarer perioden mellom 19. juli 1566 og 7. juli 1567 i den julianske kalender. Byggingen av broen begynte i 1557 og det tok ni år å fullføre byggverket.
Lite er kjent om byggingen av broen. Alt som er blitt bevart skriftlig er minner og legender og byggmesterens navn  Mimar Hayruddin (elev av Sinan, en osmansk arkitekt). Det er mange tekniske mysterier forbundet med byggingen av broen; hvordan stillaset ble reist, hvordan stenene ble transportert fra den ene siden av elven til den andre og hvorfor stillaset ikke forfalt i den 9 år lange byggeperioden.
Det er antatt at Stari Most var den lengste enkeltspenns buebroen i verden på den tid den ble bygget. Broen er i klasse med de største byggverk i sin samtid.

Karakteristikk

Stari Most var en fotgjengerbro med ett bruspenn. Den var 4 meter bred og 30 meter lang, og reist 24 meter over elven. To forsterkede tårn beskyttet broen: Helebija-tårnet i nordøst og Tara-tårnet på den sørøstre bredden, kalt «brovokterne» (lokalt «'mostari»).
Brospennet ble laget av lokal sten, kjent som «tenelija».  Buens form er et resultat av utallige uregelmessigheter som er oppstått som en følge deformasjon av broens «intrados» (dvs. innsiden av buen).  
I stedet for fundament har broen forsterkninger av kalksten forbundet til sideveggene langs elvebredden. Målt fra vannstanden om sommeren da elven er 40.05 m, bred, var det reist fundamenter på begge sider til en høyde av 6.53 m, hvor buen ble reist mot sitt høyeste punkt.

Oppføring

Broen ble besluttet bygget av Soliman 2. den store i 1557 som erstatning for en eldre hengebro av tre og av tvilsom sikkerhet. Oppdraget med å bygge en bro med slike uvanlige dimensjoner var livsfarlig, og det er sagt at arkitekten Mimar Hayruddin forberedte sin egen begravelse den dagen broen var ferdig og stillaset endelig ble fjernet. Hayruddin hadde gått i lære hos Mimar Sinan. Han valgte det smaleste punktet med mest solid og stabil berg på begge sider. Den ble oppført mellom juli 1566 og juli 1567 ifølge inskripsjoner på den opprinnelige broen. Hayruddin tok hensyn til høyeste vannstand under flom slik at broens bue ble høyere enn gatene omkring. Broen hadde ett enkelt spenn på 28 meter og var omkring 4 meter bred. Steinhvelvingen var laget av 456 steinblokker og hadde befestede tårn. Den hadde en slank profil som med sin overflate reflekterte sollyset og elvens grønne farge.

Ødeleggelsen

Under krigen i Bosnia og Hercegovina (1992–1995) kjempet bosnisk-kroatiske styrker mot de bosniske regjeringsstyrkene. Broen ble ødelagt den 9. november, 1993. Den hadde allerede fått skader i et serbisk bombardement i 1992. Både serbiske og kroatiske nasjonalister så på broen og det gamle historiske området rundt som en del av den bosniske og islamittiske kultur, og den var ofte utsatt for bombardementer. Broen ble ødelagt med vilje av de bosnisk-kroatiske styrkene. Broen falt etter tre dagers bombing og ble ødelagt på grunn av dens symbolske betydning. Broen hadde liten militærstrategisk betydning. Broen hadde i 427 år tålt jordskjelv og krig.
I 1992 fikk den gamle broen en fulltreffer av en artillerigranat nær den ene bredden av Neretva-elven, og den 9. november 1993 falt broen sammen og raste ned i elven.

Gjenoppbygging

UNESCO tok i 1994 initiativ til gjenreising og restaurering av kulturelle monumenter var en del av Dayton-avtalen av 1995. Broen som står på FNs verdensarvsliste, ble gjenoppbygget med støtte fra UNESCO. Broens 1.088 stener ble hugget etter samme teknikk som ble anvendt da den opprinnelige broen ble bygget. Kostnadene ved gjenoppbyggingen kom på ca. 12 millioner €. Den ble gjenåpnet den 22. juli, 2004
Ved gjenåpningsseremonien ble det lagt vekt på forsoning mellom de stridende partene, men det var tydelig at mye ondt blod og stridigheter ennå ikke var løst.