google/wiki40b huggingface dataset:
Frank Cavendish Lascelles

Liv og virke

Lascelles var femte sønn av Caroline Georgiana og William Saunders Sebright Lascelles. Han studerte ved Harrow før han i 1861 trådte inn i den britiske utenrikstjeneste. 
Han ble postert til Madrid, Paris, Roma, Washington, D.C. og Athen i underordnede stillinger.
Fra 20. mars til 10. oktober 1879 var han generalkonsul i Egypt, i Ismail Pasjas tid. Fra 1879 til 1887 var Lascelles generalkonsul i Sofia i Bulgaria, et land som oppstod i 1878 på grunn av Berlinkongressen.
Fra 1887 til 1891 var Lascelles minister i București i Romania. Fra 1891 til 1894 var han minister i Teheran i Persia, der han ble besøkt av sin niese Gertrude Bell. Hun beskrev en koleraepidemi som herjet sommeren 1892 i Teheran. Fra 1894 til 1895 var Lascelles ambassadør i St. Petersburg og fra 1895 til 1908 i Berlin. I hans embedstid der sendte keiser Vilhelm II Krüger-depesjen.
Tell forlag

Tell forlag AS ble etablert av Tell-Christian Wagle i 1986. Forlaget utgir skolebøker for grunnskole og videregående skole, lærebøker for høyere utdanning og sakprosa. Fra 1986 til 2010 ble det utgitt 275 bøker.

Forlaget har blant annet utgitt norskverket Tuba Luba og matematikkverket Mattis og Mattea for grunnskolen samt en rekke læremidler til sceniske fag og kunstfag. Tell forlag er medlem av Den norske Forleggerforening og distribuerer gjennom Sentraldristribusjon as.
Oberon (Seyler)

Oberon eller Alvekongen (Oberon oder König der Elfen), eller bare Oberon, opprinnelig kalt Huon og Amanda (Hüon und Amande), er et romantisk syngespill i fem akter av Friederike Sophie Seyler, basert på diktet Oberon av Christoph Martin Wieland, som selv bygget på Huon de Bordeaux, en fransk chanson de geste fra 1200-tallet. Tittelfiguren er henholdsvis ridderen Huon og alvekongen Oberon.
Den ble utgitt i «Flensburg, Schleswig og Leipzig» i Seylers dødsår 1789, og var dedisert til skuespilleren Friedrich Ludwig Schröder, en mangeårig venn og samarbeidspartner av Seyler og hennes ektemann, Abel Seyler, grunnleggeren av Seylersche Schauspiel-Gesellschaft.

Gieseckes versjon og innflytelse på Tryllefløyten

Seylers libretto ble plagiert av Karl Ludwig Giesecke i operaen Oberon, som han skrev for Emanuel Schikaneders teatertrupp med musikk av Paul Wranitzky. Operaen Tryllefløyten, med en libretto av Schikaneder, bygget også i vesentlig grad på Gieseckes Oberon-libretto og dermed på Seyler, og mange av de samme skuespillerne spilte lignende roller.
Ifølge Peter Branscombe har det «lenge vært anerkjent at Giesecke, den navngitte forfatteren av Wranitzkys libretto, fortjener liten ære for en libretto som stort sett var et plagiat» og «Giesecke's Oberon, König der Elfen er neppe mer en mild revisjon av Seylers bok». Gieseckes versjon av Seylers Oberon var den første operaen fremført av Schikaneders trupp i deres nye teater og etablerte en tradisjon for eventyroperaer i truppen, som kulminerte med Tryllefløyten to år senere.
Debub

Oversikt

Sør er landets nest minste region i areal, men samtidig den mest befolkede med ca 1,4 millioner innbyggere. Regionen grenser med Gash-Barka i vest, Nordlige Rødehavet i øst, Sentral i nord og Etiopia i sør. 
Sør har et areal på rundt 8000 kvadratkilometer, og hovedstaden er Mendefera. Andre byer i Debub inkluderer Adi Keyh, Adi Quala, Dekemhare, Debarwa og Senafe. De historiske områdene Metera og Qohaito ligger også i regionen. Det høyeste punktet i regionen, og i Eritrea, er Soira (3018 meter) og ligger øst for Senafe.

Administrasjon

Lederen for regionen er en administrator, som blir utnevnt av presidenten. Nåværende administrator er Mustafa Nurhussein.

Regionalforsamlingen

Anseba har som alle de andre regionene en egen forsamling som styrer regionen. Forsamlingen er folkevalgt og ledes av en formann. Nåværende formann er Ali Nur Ali.
Zalomes

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter), brunlige smygere. Oversiden er mørkbrun med gule felter på vingene, forvingen med to litt sølvaktige, halvt gjennomsiktige flekker. Undersiden er brungul, bakvingen med rødbrune spetter og en brun flekk ved bakhjørnet som er forlenget inn til roten.
Artene i denne slekten skiller seg lite fra hverandre i ytre utseende.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika, langs den nordlige delen av Andesfjellene fra Venezuela til Bolivia.
Game Boy Advance SP

Game Boy Advance SP (forkortet til GBASP) er en forbedret versjon av Game Boy Advance, og ble lansert i 2003. Game Boy Advance SP er like kraftig som Game Boy Advance, men har fått en rekke nye funksjoner og forbedringer. SP står for «Special».

Spill

Game Boy Advance SP støtter alle Game Boy Advance-spill, samt alle Game Boy- og Game Boy Color-spill. Maskinen har også blitt solgt i pakker, som inneholder en Game Boy Advance SP og et utvalgt spill.
Liste over Game Boy Advance-spill
Qinbei

Qinbei (kinesisk: 钦北区; pinyin: Qīnběi Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Qinzhou i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 2 685 km² og teller ca. 650 000 innbyggere (2004).
Amfi Steinkjer

Amfi Steinkjer kjøpesenter er et kjøpesenter i Steinkjer som med over 100 butikker er Trøndelags største kjøpesenter. Senteret ligger ved Europavei 6 midt i Steinkjer sentrum. Det nye senteret åpnet delvis 15. oktober 2009, og hele senteret åpnet nytt og moderne i mars 2010.
Nimbus (motorsykkel)

Nimbus var en dansk motorsykkel som primært ble produsert for det danske markedet.
Fisker og Nielsen produserte motorsykler under merket Nimbus 1919-28 og 1934-1960, inntil produksjonen ble lagt ned på grunn av sviktende økonomi og manglende fornyelse.
Produksjonen ble startet av den danske ingeniør Peder Andersen Fisker hos Fisker & Nielsen i København. Nimbus ble produsert i to perioder. Den første modellen (1919–28) ble på folkemunne kalt kakkelovsnrøret, på grunn av den svarte tanken som til forveksling lignet et ovnsrør.
Den andre modellen (1934–60) fikk tilnavnet humlebien, hovedsakelig på grunn av den karakteristiske lyden. Som forgjengeren hadde Humlebien en firesylindret langsgående rekkemotor på 750 cm³ og 22 HK. Ventilene ble drevet med overliggende kamaksel, og lå helt åpent, helt fram til de siste modellene. Veivakselen var kun opplagret foran og bak, så mange ga den også tilnavnet «hoppetauet». Rammen var av flattjern (fjærstål), og var ganske fleksibel. På grunn av høyt dreiemoment egnet den seg spesielt til sidevogn. Den mest vanlige sidevognen som ble benyttet var av merket Acap. Det ble i perioden 1934 til 1960 produsert 12 715 enheter av den nye modellen og den ble produsert tilnærmet uforandret fram til beslutningen om nedleggelse. Etter at nedleggelse ble vedtatt, økte produksjonen av Nilfisk støvsugere. Dette utnyttet den ledige kapasiteten på fabrikken. Støvsugeren Nilfisk er fortsatt å finne i mange norske hjem.
Nimbus ble primært produsert for det danske markedet. Den ble blant annet benyttet av politiet, av posten, og av det danske forsvar.
Bruvik

Bruvik er et tettsted i Osterøy kommune i Hordaland ved Sørfjorden, sydøst på Osterøya.
Bruvik var en egen herredskommune i tidsrommet 1870–1963, beliggende på begge sider av Veafjorden. Den ble opprettet ved delingen av Haus kommune 1. januar 1870, med et folketall på 2062. Kommunen lå med en noe større del på fastlandet øst for Veafjorden, og en noe mindre del på den østre delen av Osterøya. Bruvik opphørte som egen kommune 1. januar 1964 da Bruvikbygda på Osterøya gikk inn i nye Osterøy kommune, mens fastlandsdelen gikk inn i Vaksdal kommune. Bruvik hadde ved kommunesammenslutningen et folketall på 5673, hvorav 409 bodde på Osterøya og 5264 på fastlandet.
I nederste Bruvikdalen bor det mest fastboende. Oppover mot Bruviknipa, Løtveit og Haganes er det få fastboende og mye hytter.
Barokkhest

Barokkhest beskriver en gruppe hesteraser som oftest er etterkommer etter og  beholder de særegne egenskaper av en hestetype som oppsto i Europa unner Middelalderen og ble fremtredende under barokken. Disse hestene er preget av kraftig bakkropp, en muskuløs, buet nakke, en rett eller svakt konveks profil og vanligvis en full, tykk manke og hale. De er spesielt godt egnet for akademisk ridekunst.
Lestranicus

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 20–25 millimeter) blåvinger. Hannens overside er blå med mørke ytterkanter, undersiden er lysgrå med mørkere grå tegninger.
Hos hunnen er den blå fargen erstattet med hvitt.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Kovarians

Kovarians er et mål på den lineære avhengigheten mellom to varierende størrelser.
Bodø Domkor

Bodø Domkor ble stiftet i 1954, og har siden den gang fremført kormusikk med stor bredde. Når man ser tilbake er det likevel to viktige områder som trer frem som sentrale for domkorets identitet.
Det ene området er fremføring av større kirkemusikkverker, som for eksempel Händels Messias, Bachs Juleoratorium, Verdis Requiem, og messer av Haydn og Mozart. Som hovedregel fremføres ett slikt verk årlig, de senere årene har begynnelsen av advent vært tidspunktet for slike konserter.
Det andre viktige området for Bodø Domkor er knyttet til formidling av vår norske kulturarv, med særlig vekt på nordnorsk sang og musikk. Tekster av diktere som Petter Dass og Elias Blix, tonesatt av dagens fremste nordnorske musikere er bare noen av de prosjekter som domkoret har arbeidet med og som har resultert i plateinnspillinger. Nordnorske folketoner har også vært viktig å løfte fram og presentere, ofte i nye og spennende arrangementer.
Bodø Domkor har et godt og nært samarbeid med andre kor og musikere i byen og regionen. Dette har resultert i en rekke spennende samarbeidsprosjekter som på en positiv måte bidrar til å bryte litt med en mer tradisjonell forståelse av kirkekoraktivitet. Det kanskje mest kjente prosjektet er samarbeidet med artisten Halvdan Sivertsen, som blant annet resulterte i at domkoret medvirket på en av Sivertsens CD-er. Andre spennende prosjekter er nattjazzkonserter som har blitt en førjulstradisjon de senere år, og hvor koret har fått anledning til å samarbeide med noen av landets ypperste jazzmusikere.
Bodø Domkor hører også til det rike musikk- og kulturlivet i Bodø domkirke.
Carabus intricatus

Utbredelse

Carabus intricatus finnes i nesten hele Europa, men mangler lengst i nord, deriblant Norge.

Utseende

Carabus intricatus  er i mellom 20–30 mm lang. Slekten Carabus er slekten med de «ekte jordløperne».  Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Dekkvingene mangler lengdestrimler, men kan ha rekker av groper eller være knudret (små forhøyninger).  Antennens tredje og fjerde ledd med en lang børste/børster i spissen, mens leddene ellers er bare (nakne) og helt uten fine korte hår (krever forstørrelse for å se).

Levevis

Carabus intricatus  er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.  De voksne sees fra våren og helt til utpå høsten. De overvintrer som voksen (imago), nedgravd i et hulrom under en stein eller en rot.
Larvene er mørke og opptil 30 mm lange. De lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Elisabeth av Danmark, Norge og Sverige

Biografi

Elisabeth ble født på Nyborg slott i 1485, fire år etter yndlingsbroren Christian (II). Hun kunne lese og skrive på både dansk og tysk. I 1502 ble hun gift med Joachim I Nestor i et dobbeltbryllup i Brandenburg sammen med hennes onkel, den senere kong Frederik I og Joachims søster Anna av Brandenburg. Bryllupet fant sted, mens Elisabeths mor satt innesperret av beleiring på Stockholms slott. 
Elisabeth og Joachim hadde i de første tyve årene et harmonisk samliv. Hun tolererte mannens ekteskapelige sidespring, og lot seg ikke bekymre over hans store interesse for astrologi. 
Hun fikk besøk av sin mor i 1507, og deltok i broren Christians bryllup i 1515 med Elisabeth av Østerrike. I 1523, da det danske kongeparet  flyktet, ga Elisabeth og Joachim dem husly samt lånte dem penge. 
Samme år overvar hun sammen med sin bror og svigerinne, en messe med Martin Luther, og hun ble deretter en overbevist protestant. Dermed kom hun i et skarpt motsetningsforhold til sin mann, som i kraft av sin tittel, hadde en særlig forpliktelse overfor den tysk-romerske keiser, som var den katolske kirkes forsvarer (og i øvrig dronning Elisabeths bror). 
Kort tid etter oppgjøret med sin mann, ble hun syk i Berlin, hvor hun oppholdt seg sammen med Christian II. Han fikk Joachims tillatelse til å passe sin søster, og han sørget for legehjelp og medisin, blant annet en medisin hvis oppskrift stammet fra hans tidligere rådgiver, Sigbrit Willums. 
I 1528 innkalte Joachim en kommisjon av geistlige katolikker, for å forhøre seg om hvorvidt han skulle la seg skille seg fra henne, evt. henrette eller sette henne i fengsel hvis hun ikke ga avkall på sin nye overbevisning. Da utkommet ble at hun skulle tas til fange, flyktet Elisabeth til sin morbror Johan, kurfyrste av Sachsen. En offentlig debatt brøt ut, hvor hun fikk støtte av de protestantiske monarkene, hennes bror samt Luther. Hun nektet å vende tilbake til hoffet i Brandenburg hvis hun ikke fikk lov til å beholde sin tro, og hvis mannen ikke holdt opp med å dyrke sin astrologi. 
Hun tok opphold i en residens i nærheten av Wittenberg, hvor hun forble det meste av sin tid i eksiltilværelsen frem til 1545. Hun var plaget dels av sykdom, dels av økonomiske problemer, da Joachim nektet henne inntekten av hennes livgeding (morgengave). Hun ble også forment adgang til sønnene. 
I 1532 døde morbroren og Christian II ble fengslet, hvorved hun mistet sine viktigste støtter. I 1535 døde husbonden, hvoretter sønnene oppfordret henne til å vende tilbake til hoffet. De endret dog mening da hun forlangte at sognene i hennes livgeding skulle være lutherske. Først i 1545 vendte hun tilbake til Brandenburg, hvor hun tok opphold på slottet Spandau.        
Hun fikk Luther til å sende et brev til Christian II i 1532, og i sitt testamente bad hun sønnene arbeide for hans løslatelse. Da hun merket at det nærmet seg slutten på livet, ba hun sin sønn kurfyrsten, om å bli overført til Berlin. 1. juni 1555 fikk hun sitt ønske oppfylt, og ti dager senere døde hun i det kurfyrstelige slottet.  
Hun ble gravlagt i Berlins domkirke.
Fleece

Fleece (opprinnelig formelt Polar Fleece) er et materiale som i 1979 ble oppfunnet av den amerikanske virksomheten Malden Mills. Man visste ikke på daværende tidspunkt at varemerket ville gi opphav til en tøytype. Materialet er fremstilt av en type plastmikrofibre, og kan blant annet produseres av brukte plastflasker.
Fleece har noen av ullens beste egenskaper, herav navnet, og er stort sett uovertruffen i isoleringsegenskaper på grunn av dens høye luftinnhold (kun luft kan varmeisolere). Det brukes primært til trøyer, men også bukser, undertøy, vanter, luer m.m.
Det finnes primært i fire tykkelser: Microfleece, 100, 200, 300, med 300 som den tykkeste kvalitet.
Zhangjiagang

Zhangjiagang (kinesisk: 张家港; pinyin: Zhāngjiāgǎng) er et byfylke i byprefekturet Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 854 137 innbyggere i 1999.
Holdeplass

Holdeplass er et stoppested for rutegående og annen kommersiell persontransport, som for eksempel jernbane, buss, drosje, trikk eller lignende.
På jernbanen er en holdeplass et sted på linjen med plattform (perrong), hvor tog kan stoppe for av- og påstigning. (Holdeplass må ikke forveksles med jernbanestasjon) Holdeplasser er gjerne ikke betjent, men kan være utstyrt med et venterom, leskur eller lignende.
Ashford (Surrey)

Historie

Ashford er bortimot en flat, avleiret slette dannet av de historiske elveløpet til elven Themsen på en relativ fruktbar, men grusfylt jordsmonn som i eldre århundrer var dekket av en skog av løvtrær. I århundrenes løp ble skogen fjernet for å gi beitemark og i mindre grad for dyrkbar mark. Landbruksproduktene endte opp i markedene i London. Den dag i dag gresser det sauer rundt i området.
Gjenstander fra bronsealderen har blitt funnet i og rundt Ashford, noe som er opphavet til stedsnavnet Bronzefield som er et rent kvinnefengsel utkanten av Ashford. Et sirkulært jordverk, kalt for Ashford Henge, rundt 17-18 meter i diameter, ble bygget på det høyeste punktet i landskapet av steinaldersamfunnet i neolittisk tid, det vil si for rundt 3000 f.Kr. Beklageligvis befinner det seg i dag under kvinnefengselet.
I angelsaksisk tid var Ashford et jordbrukssamfunn. Stedet er omtalt i Domesday Book i 1086 som Exeforde, og i tidlig middelalder Echelford.
Det meste av bebyggelsen er fra mellom 1930 og 1960. Ashford har tradisjonelt liten arbeidsløshet. Mange av innbyggerne jobber på Heathrow, og BP International er en stor lokal arbeidsgiver. Det er også mange som pendler til London eller steder i Thames Valley.
Zaporožska kjernekraftverk

Zaporožska kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i Zaporizjzja (også kjent som i Zaporože) i det sørlige Ukraina. Det ble bygget i perioden fra 1978 til 1995. Installert maksimal effekt er om lag 5 700 MW, og årsproduksjonen i 2006 var på om lag 39,8 TWh elektrisk kraft. Anlegget er det tredje eller største i verden målt etter installert produksjonskapasitet. Kjernekraftverket har i alt seks reaktorer.
Peking Express

Konsept og produksjon

Serien var lagt opp som et kappløp der 18 deltagere skulle ta seg fra Moskva til Beijing. Ni par, tre fra Norge, tre fra Sverige og tre fra Danmark, skulle konkurrere om å komme først til Beijing. Underveis hadde parene bare hverandre, lokalbefolkningen de møtte og en euro om dagen på sin reise. Programmet var lagt opp slik at det skulle trigge deltakernes kreativitet og stå-på-vilje.
Reisen gikk over 41 dager gjennom ukjent natur og fremmede kulturer. Deltakerne skulle reise over fjell, gjennom ørken, øde sletter, storbyer og landsbyer. De kunne ikke språket, og det var få som kunne engelsk i disse områdene. Deltakerne måtte selv skaffe overnatting, transport og mat. I hvert program var det en konkurranse. De tre parene som kom først til angitt sted fikk sjansen til å konkurrere. Vinneren av konkurransen fikk en fordel som hjalp dem i kappløpet videre mot Beijing. I annethvert program måtte det paret som kom sist, reise hjem.

Seertall

Serien hadde forholdsvis dårlige seertall i Norge med et snitt på 196.000, og en markedsandel på 13,1%. Den ble heller ingen suksess i Sverige der seertallet var nede på 120 000. Enda verre var tallene i Danmark, der seersnittet lå på bare 46 000.

Produksjon

Peking Express var en stor pan-skandinavisk produksjon og var den hittil største produksjonen TVNorge hadde vært med på når det gjaldt logistikk. To og et halvt tonn utstyr, 100 mennesker og 12 minibusser reiste 10 000 km gjennom Russland, Mongolia og Kina. Hvert par hadde en fotograf og en reporter som fulgte dem på reisen.
Serien bygde på et nederlandsk TV-konsept med samme navn som gikk første gang i 2004. Per 2007 var den nederlandske versjonen i gang med sin fjerde sesong. I 2006 ble det arrangert en spesialversjon av serien kalt Peking Express VIP, med nederlandske kjendiser, blant annet Bart Veldkamp.
Virkelig Tromsø

Virkelig Tromsø er et gatemagasin som selges på gata i Tromsø av vanskeligstilte personer. De fleste er rusavhengige, men det kan også være mennesker som vil selge det av andre årsaker. Virkelig ble første gang utgitt i desember 2005. Det har siden utkommet med 5–6 utgaver i året, og har nå et opplag på 12 til 14 000. Bladet har rundt 120 registrerte selgere. Trond Schjefstad var ansvarlig redaktør 2005-2009. Siden 2009 har Eirik Junge Eliassen vært ansvarlig redaktør.
Det finnes over 200 gatemagasiner i verden, hvorav de fleste, inkludert Virkelig, er tilsluttet International Network of Street Papers (INSP). Foruten i Tromsø finnes det i Norge gatemagasiner i Oslo (=Oslo), Bergen (Megafon), Trondheim (Sorgenfri), Kristiansand (Klar), Asker og Bærum (Grip Dagen), Rogaland (ASFALT) og Bodø (Ekko).
Guðni Th. Jóhannesson

Utdannelse

Jóhannesson ble uteksaminert fra Menntaskólinn í Reykjavík i 1987.
I 1991 oppnådde han bachelorgrad i historie og statsvitenskap fra University of Warwick i Storbritannia. Han studerte så tysk ved Universität Bonn i Tyskland (1991–1992) og deretter russisk ved Universitetet på Island (1993–1994). I 1997 avla han mastergrad i historie ved Universitetet på Island. To år senere fullførte han en master of studies-grad i historie fra St. Antony's College ved University of Oxford. I 2003 fikk han doktorgrad i historie fra Queen Mary University of London.
Ved siden av morsmålet islandsk behersker Jóhannesson engelsk og forstår tysk, dansk, norsk og svensk. Han har også kunnskaper i russisk.

Virke

Jóhannesson har arbeidet som historielærer og reporter for RÚV. Han har vært ansatt ved Universitetet på Island og Háskólinn á Bifröst på Island og ved University of London. I 2013 ble han lektor i historie ved Universitetet på Island, året etter ble han dosent ved samme lærested.
Forskingsfeltet hans er moderne islandsk historie. Han har publisert en rekke arbeider, blant annet om torskekrigen, finanskrisen som startet i 2008, og det islandske presidentembetet. Han har skrevet en biografi om statsminister Gunnar Thoroddsen og en bok om presidentperioden til Kristján Eldjárn. Han har også utgitt en islandshistorie på engelsk.

President

Den 5. mai 2016 kunngjorde han at han stilte som kandidat ved presidentvalget. Han vant valget 25. juni 2016 med 39,1 % av stemmene.
Han ble tildelt storkors av St. Olavs orden ved sitt besøk i Norge i 2017.

Familie og privatliv

Jóhannesson er sønn av læreren og journalisten Margrét Thorlacius og gymlæreren og treneren Jóhannes Sæmundsson. Han har to brødre, den ene er Patrekur Jóhannesson.
Han er gift med Eliza Reid fra Canada. De har fire barn sammen og bor på Seltjarnarnes. Han har også en datter fra et tidligere ekteskap.
Jóhannesson vokste opp som katolikk, men har forlatt Den katolske kirke. Han står utenfor organisert religion og oppgir menneskerettighetserklæringen som sitt verdigrunnlag.
Streitkräftebasis

Streitkräftebasis (SKB) er siden oktober 2000 en felles baseorganisasjon i Bundeswehr. Rundt 71 500 soldater og sivilt ansatte tilhører denne organisasjonen.

Organisasjon

Sjefen for SKB er tillike stedfortredende forsvarssjef for Bundeswehr. De organisatoriske hoveddelene i SKB er Streitkräfteunterstützungskommando (SKUKdo) og Streitkräfteamt (SKA). SKUKdo leder den operative innsatsen for de troppearter som er underlagt SKB. SKA har ansvar for forbandproduksjon og forskning innen SKB. Under SKUKdo hører Tysklands fire militærområder såvel som den strategiske etterretningskommandoen (KSA).
Grofeltet

Grofeltet er et gassfelt i Norskehavet 350 kilometer utenfor Helgelandskysten. «Gro-brønnen» 6603/12-1 ble boret i 2009 med riggen Leiv Eiriksson i lisens 392. Brønnen ligger 150 kilometer nordvest for Norges største uutbygde gassfunn, Victoria. Dersom Grofeltet er drivverdig, vil det bygges et nytt feltsenter og legging av en ny gassrørleding. Totalt vil det da investeres 100-150 milliarder kroner.
A/S Norske Shell er operatør og eier 60% av feltet har anslått at det kan være gass for 1 000 milliarder kroner i feltet. Brønnen er boret på 1376 meters vanndyp, som er det største vanndyp hvor det er gjort funn på norsk sokkel til nå. Brønnen påtraff en 16 meter gasskolonne i øvre kritt-reservoar.