google/wiki40b huggingface dataset:
Haderslev kraftvarmeverk

Haderslev kraftvarmeverk er et varmekraftverk utenfor Haderslev på sørlige Jylland i det sørlige Danmark. Dette anlegget er et såkalt kraftvarmeverk som utnytter inntil 90% av energien i det fossile brenselet, ved at spillvarmen utnyttes til levering av fjernvarme. Operatør er DONG Energy. 
Brenselskilden er industrivarme (varmedamp) fra et avfallsforbrenningsanlegg i området. Det brukes også litt naturgass som støttefyring for kokerne. Kraftvarmeverket produserer 4,5 MW elektrisitet og 14,5 MJ/sek fjernvarme. Årsproduksjonen er 29 GWh strøm og 353 TJ varme.
Heterotephraea

Beskrivelse

Middelsstore (ca. 15-20 millimeter), matte, gule eller oransje og svarte gullbasser. Oversiden er gul eller oransje med mer eller mindre omfattende svarte tegninger i midten.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest-Afrika og Kongo.
Taego Bou

Taego Bou eller T'aego Pou (태고 보우; født 1301 i Gwangju, død 24. desember 1382) var en koreansk buddhistmunk. Han hadde flere reiser i Kina, og regnes som en sentral person i utviklingen av den koreanske zenbuddhismen (seon-), og samlet flere skoler til én.
På norsk finnes en preken av ham i antologien Zen, 2007. Prekenen er fra 1357, og skulle opprinnelig være et bidrag for å «påkalle Buddhas mirakelkrefter» i forbindelse med et japansk piratangrep mot Korea; det kan i dag leses som et resonnement om forholdet mellom statsmakt og religion i datidens Korea.
Gävleborgs län

Landskap

Landskapene Gästrikland og Hälsingland omfatter nesten hele dagens Gävleborg län.

Administrasjon

Hovedoppgavene for lensadministrasjonen er å utføre de oppgavene gitt av Riksdagen og den svenske regjeringen, å koordinere og oppmuntre til lenets økonomiske vekst og ivareta rettssikkerheten.
Thlaspida

Utseende

Middelsstore, bredt ovale, halvblanke, gulaktige skjoldbiller, midtpartiet mer eller mindre mørkt. Sett fra siden er de kjegleformede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" spisst framskytende. Oversiden er fint punktert, på midtpartiet med uregelmessige punktrader.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Artene er knyttet til planter i familien Oleaceae og Verbenaceae.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Asia fra  og østover.
Camagüey (provins)

Næringsliv

Næringslivet preges av storfedrift og sukkerplantasjer, og regionen er kjent på Cuba som «cowboy-regionen». Ikke minst kommer dette til uttrykk i musikken (guajira) og i mange rodeo-arrangement. I tillegg er fjørfe og risdyrkning ganske utbredet, og regionen har også en viss industri på fruktkonservering og øl- og mineralvannsproduksjon.
Arbeid (fysikk)

Arbeid med kraft som varierer

I et generelt tilfelle defineres arbeid som den integrerte av kraften som virker på en gjenstand med hensyn på vei,
hvor nå  er en veldig liten forflytning og kraften også kan variere. Hvis kraften som utgjør arbeidet i utgangspunktet ikke peker i veiens retning, må altså en dekomposisjon av kraften gjøres.
Angelo Ogbonna

Klubbkarriere

Ogbonna begynte sin fotballkarriere hos Torino FC en gang på midten av 2000-tallet etter å ha blitt hentet til Torinos spillerakademi av klubbens speidere. Han fikk sin førstelagsdebut den 11. februar 2007 i en Serie A-kamp mot Reggina Calcio. Den påfølgende 2007/2008-sesongen ble han lånt ut til FC Crotone, som da spilte i Lega Pro Prima Divisione, og spilte totalt 22 kamper for klubben.
I 2008/2009-sesongen var Ogbonna tilbake i Torino, hvor han i stor grad var reserve for de faste midtstopperne Cesare Natali og Marco Di Loreto. Etter at klubben rykket ned til Serie B mot slutten av 2009, ble Ogbonna tildelt kamper på førstelaget og spilte seg etterhvert til en fast plass på laget i den påfølgende 2009/2010-sesongen. Torino endte til slutt på andreplass i 2011/2012-sesongen, og rykket dermed opp igjen til Serie A. Den 2. februar 2012 skrev han under på en ny kontrakt med Torino, som bandt ham i klubben frem til 2016.

Juventus

11. juli 2013 tok Ogbonna den medisinske testen på Turin's Fornaca, Isokinetic og Istituto di Medicina dello Sport. Etter å ha bestått den medisinske testen, signerte Ogbonna for byrivalen Juventus F.C. 11. juli 2013 en kontrakt verdt €13 millioner. Ogbonna signerte en femårskontrakt med klubben, som knytter han til Juventus F.C. frem til 30. juni 2018.

Internasjonal karriere

Ogbonna fikk sin landslagsdebut for Italias herrelandslag i vennskapskampen hjemme mot Polen den 11. november 2011 (2–0). Han ble deretter tatt ut i den italienske troppen til EM i fotball 2012 i Polen og Ukraina av landslagstrener Cesare Prandelli.
Han ble tatt ut i Italias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Bjørn Maaseide

Investor og forretningsmann

Ved siden av idrettskarrieren har han drevet forretningsvirksomhet og har opparbeidet seg en formue gjennom investeringer i eiendom og treningsstudioer. I 1996 grunnla han Maaseide Promotion som promoterte vollyballkamper der han selv deltok. I 2000 kjøpte Maaseide seg opp i treningskjeden Sports Club, og ble største aksjonær, og i 2007 fusjonerte Sports Club med Elixia. Maaseide forsøkte i 2011 sammen med Johan H. Andresen jr. å kjøpe Elixia, men ble overbudt, noe Maaseide tjente omtrent 350 millioner kroner på. I 2014 fusjonerte Elixia og Sats, og året etter overtok Bjørn Maaseide selv som norgessjef i selskapet, en stilling han hadde i to år. Maaseide eier, gjennom Maaseide Promotion, Kraft Finans og Kraft Bank.
I 2018 ble Maaseides formue anslått til å være over en milliard norske kroner. Han ble allerede i 2014 omtalt som norges rikeste eksidrettsutøver.

Privat

Maaseide er tidligere gift og har fire barn.
I 2018 flyttet han igjen sammen med sin eks-kone.
Jordans riksvåpen

Jordan riksvåpen ble utformet i 1921 på oppdrag av kong Abdullah I som familievåpen for hasjimidene. Fra 1934 var det Transjordans riksvåpen. Kongedømmet Jordan beholdt riksvåpenet som landets offisielle emblem. Siste endring var i 1999, da kong Husseins navn i banneret ble byttet ut med kong Abdullahs navn.
Våpenets sentralmotiv er en blå klode dekket av et bronse skjold. Skjoldets mønster danner en fløyelsblomst. En ørn med utspredde vinger sitter på kloden omgitt parvis symmetrisk av to spyd med sølv spydodd, to nasjonalflagg, to gull sabler og to brune buer med sølv pil. Skjoldet er omkranset av tre gyldne hveteaks og et grønt palmeblad, festet til opphenget av den jordanske gjenfødelses-ordenen (Wisam Al-Nahda) og et gull banner med de røde innskriftene "Abdullah ibn Al Hussein ibn Aoun", "konge av Hashemittkongedømmet Jordan" og "som håper på hjelp og suksess fra Gud". Emblemet er omgitt av kappe og kongekrone.
Sibagat

Sibagat er en filippinsk kommune i provinsen Agusan del Sur på øya Mindanao. Den ligger 29 kilometer øst for Butuan City, i innlandet. Her drives det for det meste selvbergingsjordbruk.

Navn

Navnet Sibagat er avledet av bagat (treff, eller møtepunkt). Muntlig overlevert historie forteller at elven Sibagat ikke langt fra sentrum av bebyggelsen var det sted der rivaliserende stammer møttes og utkjempet sine kamper. 
De flerte innbyggere er migranter fra Visayas, særlig fra øya Cebu.
Johan Arnt Elverum

Familie og yrke

Han vokste opp på slektsgården Øvre Elverum som sønn av gårdbruker John Elverum og hustru Dorthea Sætnan. Etter et halvår ved Mære landbruksskole og artium ved Hamar katedralskole tok han sin økonomiutdannelse ved Norges landbrukshøgskole. Han tok også et toårig studium i bedriftsøkonomi ved BI, i tillegg til diverse etterutdannelseskurs.
Elverum var fylkessekretær for Norges Bondelag i Akershus 1966–1968 og ansatt ved Sør-Trøndelag fylkesmannsembede 1968–1972. Han var deretter økonomikonsulent i Stjørdal kommune 1972–1975, filialsjef i Forretningsbanken i Stjørdal 1976–1987, økonomidirektør i Felleskjøpet Trondheim (nå Felleskjøpet Agri) 1987–1992, økonomidirektør i Trøndelag Meieri/TINE Midt-Norge 1992–1999. Han hadde en lang rekke styreverv, blant annet i Nobø Electro, Gjensidige Stjørdal Brannkasse og Stjørdal Tomteselskap.

Politisk arbeid

Han var første gang medlem av Stjørdal kommunestyre og formannskap 1984–1995. Ved valget i 1999 ble Elverum på nytt valgt inn i kommunestyret. Gjennom et samarbeid mellom Senterpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti ble Elverum valgt til ordfører. Dette samarbeidet fortsatte etter valgene i 2003, 2007 og 2011, med Elverum som ordfører, og Einar Fløttum, Ole Myrbekk og Ole Hermod Sandvik fra Høyre som varaordførere. Senterpartiet oppnådde sin største oppslutning i 2007 med 25 % av stemmene.
De fremste politiske spørsmålene i kommunen i Elverums ordførertid handlet om å håndtere en betydelig befolkningsvekst; i denne perioden vokste folketallet fra rundt 18 200 til 22 500. Med Elverum var Stjørdal landets største kommune i folketall med ordfører fra Senterpartiet. Elverum var også en pådriver for byggingen av Kimen kulturhus.
I juni 2013 ba Elverum seg fritatt fra ordførervervet av helsemessige årsaker. Samme måned ble Ivar Vigdenes valgt til ny ordfører.
Hesperiinae

Utseende

De fleste Hesperiinae er brunlige på farge, de varierer i størrelse fra ganske små til noen av de største smygerne. Bare ganske få kan karakteriseres som fargerike. De sitter på en karakteristisk måte med bakvingene lagt flatt og forvingene reiste. Hannene har vanligvis et markert felt av duftskjell på forvingenes overside.
De nordlige artene er gjerne oransje eller gulbrune, de fleste av de tropiske artene er brune.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter. Noen kan gjøre noe skade i tropisk jordbruk.

Utbredelse

I likhet med de fleste andre smygere er dette hovedsakelig en amerikansk gruppe, men noen undergrupper finnes i Palearktis og Sørøst-Asia, og noen ganske få arter i Afrika.
FP-45 Liberator

Design og produksjon

Pistolen ble designet i 1942 av Inland Guide Lamp Manufacturing Division hos General Motors Corporation i Ohio. Den ble ladet med kun en .45 ACP patron. Liberatorprosjektet tok ca. 6 mnd inklusiv 11 ukers produksjon, 300 arbeidere laget 1 million pistoler.

Ytelse

Pistolen hadde ikke riflet løp og hadde dermed elendig presisjon, effektiv rekkevidde var ca. 8 meter.
Asia- og oseaniamesterskapet i boccia 2013

Asia- og oseaniamesterskapet i boccia 2013 (2013 Asia and Oceania Boccia Championships) ble arrangert i perioden 18. - 25. oktober 2013 i Sydney Olympic Park Sports Centre i Sydney i Australia. Arrangør var BISFed, Boccia Australia og Australian Paralympic Committee.
Den hemmelighetsfulle leiligheten

Handling

En noe forbeholden og angstfylt byråsjef i 40-årsalderen (Ola Isene) blir revet ut av sitt regelmessige ungkarslivs vaner og uvaner da han lar seg overtale av sine venner til å oppgi sin tilvante pensjonattilværelse for å overta en leilighet. Denne har tidligere tilhørt en kunstner som har forstått å gjøre seg livet behagelig på alle måter. Kunstneren dør plutselig i utlandet, og leiligheten skal selges som den står, med innbo, malerier og kunstgjenstander, papegøye og gullfisker. Ja til og med husholdersken kan overtas. 
Byråsjefen blir ved en ren tilfeldighet også kjent med avdødes venninne (Sonja Wigert).  Hun gir ham mange sjokk ved å fortelle om kunstnerens liv. Til tross for at dette så bevirker leiligheten og stemningen der, sammen med hans våknende interesse for kunst og musikk, og ikke minst hans følelser for den avdødes venninne, at han mer og mer kommer til å ligne sin forgjenger.

Om filmen

Den hemmelighetsfulle leiligheten blir av flere regnet som Ibsens mest eksperimentelle film. Ifølge filmmagasinet Z brøt den med den tradisjonelle handlingsfilmen.

Filmanmelderne

Filmen fikk en svært blandet mottakelse fra norske kritikere, alt fra anklager om å «være ufilmisk i sin tilnærming» og «en estetisk bastard» til ren hyllest som «sett fra et kunstnerisk synspunkt, den beste film Tancred Ibsen har laget».
Aftenpostens Reidar Lunde var krass i sin kritikk av filmen da den kom og skrev blant annet: «Den kan i nødsfall være grunnlag for en eksperimentfilm» og «Det er ingen spenning i replikkene – så intetsigende». Dagbladets anmelder var av en helt annen oppfatning og skrev blant annet at «...sett fra et kunstnerisk ståsted, den beste film Tancered Ibsen har lagd».
Tromsø filmklubb skrev i forbindelse med en visning av filmen i 2008 at: «I etterkrigstiden var det derimot to det er verdt å nevne som våget seg på modernistiske formeksperiment rundt tjue år før modernismens gjennombrudd i norsk film. Det ene tilfellet var Erik Løchens Jakten (1959, vist i Filmklubbens regi tidligere) og altså i 1948 Tancred Ibsens her omtalte film. Felles for dem er skildringen av identitetsforvirring samt radikale brudd med konvensjonelle filmfortellerteknikker, og begge ble nok mer oppfattet som avvik enn alternativer hva filmspråket angikk». Trondheim Filmklubb skrev i forbindelse med en visning i 1998 følgende: «Som et av få norske filmatiske eksperimenter fikk den en ublid mottagelse, men har vist seg å holde årene godt».
Theodor av Tarsus

Bakgrunn

Theodors liv kan inndeles i tiden før hans hans ankomst til England som erkebiskop av Canterbury, og hans til som erkebiskop. Forskningen om Theodor har vanligvis fokusert på hans tid som erkebiskop ettersom den beskrives av Beda venerabilis verk Anglernes kirkes historie (Historia ecclesiastica gentis Anglorum) og i Stefan av Ripons Vita Sancti Wilfrithi. Ingen kilde nevner direkte Theodors tidligere liv, men Michael Lapidge og Bernard Bischoff har rekonstruert hans liv i en studie av tekster fra Canterburyskolen.

Erkebiskop

Presten Wighard var åpenbart var blitt påtenkt som etterfølger etter den i 664 avdøde erkebiskop Deusdedit av Canterbury, men han døde før han kunne bispevies. Hadrian av Niridianum foreslo da at man valgte Theodor, som virket i den østlige kirke. Pave Vitalian bispeviet derpå Theodor av Tarsus i april 668 og gav Hadrian i oppdrag å ledsage ham til England. Underveis ble Hadrian imidlertid holdt fast av den neustriske husmester Ebroin i Frankerriket, men Theodor nådde frem til England i mai 669.
Theodor vegret seg mot å opprette en egen kirkeprovins med metropolitansetet i York og ordinerte selv biskoper til East Anglia (Bisi), Rochester (Putta), Wessex (Hlothhere) og Mercia (Ceadda). Ettersom det på samme tid gikk tilbake med den iro-skotske misjon, klarte Theodor, som var den første som hadde klart å legge kirken i de angelsaksiske områder under Canterburys overhøyhet, også å etablere dette på en måte som skulle vedvare etter hans egen tid. Dermed hadde han etablert den første kirke med romersk struktur utenfor middelhavslandene.
Erkebiskop Theodor var den som i 673 valgte Hitchin som møtestede for Hertford-synoden, det første nasjonale møtet for de katolske kirkene i det anglosaksiske England. Her skal det ha blitt holdt årlige synodemøter med den hensikt å konsolidere og sentralisere katolisismen i England.  
Ved synoden i 673 ble mange iro-skotske tradisjoner innen liturgien forbudt, og erkebispedømmets struktur ble befestet. Her var prestenes stabilitas loci et viktig element, i motsetning til de omvandrende iro-skotske munker. Biskopenes fullmakter som øverste kirkelige domsinstans i sine respektive bispedømmer ble også fastslått.
Deretter konsoliderte Theodor bispedømmet for kongeriket Essex, og innsatte der Earconwald. Hans inngripen i kirken for Northumbria og blant  pikterne (678) utløste motstand fra Wilfrid. I krigen mellom Northumbria og Mercia i 679 lyktes det for erkebiskopen å megle fred. I årene 680 og 684 ledet han nye synoder i Hatfield og Twyford, som ytterligere styrket den angelsaksiske kirke innen den romerske kirke. 
I den senere fase av sitt virke delte Theodor en rekke bispedømmer for at de kirkelige enheter ikke skulle være store og uhåndterlige.
Sorgenfri (bok)

Sorgenfri er den fjerde boka om Harry Hole av Jo Nesbø, gitt ut i 2002.
Hovedpersonen Harry er forandret. Han er nå tørrlagt alkoholiker, har fått seg kjæreste, Rakel, og et stebarn, Oleg, som han virkelig bryr seg om. Han er blitt en mer sårbar person, for nå har han noe å miste.
Romanen åpner med et usedvanlig brutalt bankran som ender i et drap. En filialsjef i Oslo-banken får 25 sekunder på å tømme minibanken. Han bruker seks sekunder for mye, og en ansatt, Stine Grette, blir drept. Det blir satt på store ressurser for å finne ut av ranet/drapet, blant annet med to uavhengige etterforskningsgrupper. Harry leder den ene gruppen sammen med den nyutdannede Beate Lønn. Tidlig i etterforskningen blir han lokket hjem til en gammel flamme, den mystiske og forførende Anna. Den kvelden får Harry en «blackout», tilsynelatende etter for mye å drikke, og når det ikke kunne bli verre, så blir Anna funnet død i sengen. Mye av boka dreier seg om at Harry vil bevise sin uskyld.
Gjennom hele boken må han krige om kjærlighet, svik og hevn.
Annie (artist)

Biografi

Annie flyttet med sine foreldre til Kristiansand kort tid etter at hun ble født.  Annies far, en kirkeorganist, døde da hun var syv år gammel. Annie og hennes mor flyttet til Bergen da hun var 13 år.
Hun gikk på videregående skole til 1997.  Hun valgte da musikken over høyere utdannelse og begynte som DJ. Annie begynte sin solokarrière i 1999 med singelen «Greatest Hit», sluppet på Tellé Records.  Sangen, som inneholder et sample av Madonnas sang «Everybody», ble en undergrunnshit i Bergens klubbmiljø. I 2001 spilte hun inn «I will get on».
Med venninnen Frøken Blytt startet hun klubbkonseptet Pop tillyou drop i Bergen på klubben Agora. Her møtte hun den finske DJ-en Timo Kaukolampi, kjent fra Op:l Bastards. Annie booket Timo til sitt klubbkonsept, og eiste også til Helsingfors for å være DJ på Timos egen klubbkveld. Senere bidrog hun med sang på noen av Op:l Bastards' spor.
Tidlig i 2003 sendte Annie en demo til det britiske plateselskapet 679 Recordings, og kort tid etter ble hun signert til det selskapet. Hun ble kjent med den britiske produsenten Richard X, og bidro med sang på sporet «Just Friends» på hans plate X-Factor Volume 1 (2003).
Annie og Richard X slapp singelen «Chewing Gum» under Annies eget artistnavn i 2004. Sporet ble kåret til ukens single av musikkmagasinet New Musical Express og ble nummer 25 på de britiske hitlistene.
Senere samme året slapp Annie sitt debutalbum Anniemal. Hun arbeidet igjen med Timo Kaukolampi, foruten nordmennene i Röyksopp og Richard X, som også produserte og var med på å skrive sporet «Me Plus One». «Greatest Hit» var også med på albumet, og albumets andre single, «Heartbeat» fikk førsteplassen i en kåring Pitchfork Media gjorde over de 50 beste singlene fra 2004.  «Chewing Gum» havnet på 11. plass på den samme listen.
I 2005 vant hun flere priser for sitt arbeide, inkludert prisene for beste popalbum og beste nykommer på Alarmprisen 2005. «Chewing Gum» ble også nominert som årets låt, uten å vinne. Videre vant hun også prisen for beste nykommer på Spellemannprisen 2004. Annies opptreden 5. februar 2005 på Alarm-showet var en av hennes første konsertopptredener.
Annie drog på en internasjonal turné i 2005 for å promotere platen Anniemal, inkludert en kort turné i Storbritannia med Saint-Étienne. Hun opptrådte også på klubber i USA i 2005.
I 2005 slapp hun en samleplate i DJ-Kicks-serien på det tyske plateselskapet Studio_!K7.
Annie og Timo Kaukolampi driver sammen plateselskapet Totally.
I september 2008 skulle Annies nye album utkommet på britiske Island Records, som er et underbruk av verdens største plateselskap Universal Music. Albumet skulle slippes samtidig i Norge og Storbritannia, men på nyåret 2009 ble det kjent at Island ikke ønsket å gi ut albumet, likevel, etter at singelen "I know UR girlfriend Hates Me" ikke ble noen suksess.
Hennes opptreden under under by:larm i Oslo i 2009 ble mottatt med negativ omtale.
Annie er for tiden bosatt i Berlin.
Even Loreng

Liv og virke

Han var sønn av gårdbruker og tømrer Lars Engebretsen og Gønner Johannesdatter på Lagmannsveen i Veldre. Han tok senere navnet Loreng. Etter artilleriets underoffiserskole i Kristiania ble han sersjant og underviste ved skolen i mange år. Han oppnådde grad av stykkjunker i 1894 og søkte avskjed fra militæret i 1908. Fra 1888 til 1899 var han ansatt som nivellør (fagmann i høydemåling) i veivesenet.
Han giftet seg første gang i 1879 med Gustava Alfine Hovi, datter av gullsmedmester Christian Gulbrandsen Hovi og Nicoline Aske. Hun døde året etter vielsen, og de fikk ingen barn. Han giftet seg på nytt i 1899 med Inger Marie Wognild, enke etter håndverksborger og gårdeier Haldorf Olsen Wognild, og datter av bryggeformann Arnt Paulsen Munkvold og Marta Pedersdatter i Trondhjem. Med dette ble Even Loreng bruker på Wognilds gård, Stavneli, opprinnelig fradelt Øvre Stavne, som heretter het Rogner. Gården lå på Byåsen, like ved der Åsveien skole står i dag, den gangen i Strinda herred.
Loreng hadde mange verv i landbrukets organisasjoner og bedrifter, så som formann i Strinden landboforening (Strinda landbrukslag) fra 1907 til 1912 og formann/ordfører i representantskapet i Trondhjems meieri fra 1909 til 1911 og fra 1921 til 1929, og som formann i forstanderskapet i Strindens Sparebank fra 1909 til 1928 og medlem av representantskapet i Forretningsbanken.
Loreng ble i 1895 innvalgt i Strinda herredsstyre, fra 1904 til 1912 som medlem av formannskapet, og fra 1906 til 1912 som varaordfører for Hans Wingaard Finne. Fra 1910 til 1912 var Loreng innvalgt på Stortinget fra Strinda krets i Søndre Trondhjems amt; kretsen bestod av herredene Strinda, Malvik, Tiller, Klæbu, Selbu, Tydal, Leinstrand, Byneset og Buvik. Sivert Kindseth, gårdbruker i Malvik, var Lorengs varamann. Loreng satt i Stortingets veikomité.
I 1924 ble han tildelt Medaljen for borgerdåd.
Even og Inger Marie Loreng var barnløse og døde med to måneders mellomrom i 1942. De ble gravlagt på Havstein kirkegård. De hadde testamentert arven til veldedige formål. Gården Rogner ble senere revet og gav plass til villabebyggelse. Even Lorengs vei ble anlagt over gården og oppkalt etter ham.
Gelaohui

Gelaohui (tradisjonell kinesisk: 哥老會; pinyin: Gelaohui; Wade–Giles: Ge-lao Hui), «De eldre brødres selskap», var et hemmelig selskap som oppstod tidlig under Qingdynastiets tid i Kina. Die Gelaohui organiserte flere ganger opprør mot det mandsjuiske fremmedstyret og var også aktiv under den republikanske revolusjonen i 1911. 
Det hemmelige brorskapet var anti-fremmed, anti-kristent og anti-muslimsk. 
Til å begynne med var det et rent antimandsjuisk selskap. Etter hvert ble det generelt anti-fremmed. Det utviklet et hat mot utlendinger generelt og kristne spesielt. Under Xinhairevolusjonen allierte de seg med opprinnelig føderalistiske revolusjonære i Guangdong og gikk til anggrep mot den katolske misjon i Sandaohe i Ningxia, med de kinesioske mulslimske styrker under den muslimske general Ma Fuxiang slo dem tilbake og beskyttet katolikkene.
Dets antivestlige, anti-Yuan Shikai og pro-Sun Yat-sen førte fra 1910-årene til en splittelse mellom dets muslimske og ikke-muslimske medlemmer.
Forandringer (album)

Forandringer er et musikkalbum med Pegasus, utgitt den 12. juli 2012. Dette er det albumet med Odd Arne Sørensen og Geir Hilsen.