Ingebrigt Vik

Liv og arbeid

Vik er regnet som en av de Norges største billedhuggere. Som billedhogger havnet han, i likhet med andre av sine samtidige kolleger i skyggen av Gustav Vigeland.
Mange av arbeidene hans er utstilt i sentrum av Øystese, i tilknytning til Ingebrigt Vik museum, som nå er en del av kulturinstitusjonen Kunsthuset Kabuso. Noen av Viks beste arbeider er utstilt i Nasjonalgalleriet,  «Ung Pike» (1903) og «Ynglingen» (1913). I teaterparken i Bergen finnes «Ynglingen» og vis-à-vis byparkens musikkpaviljong er statuen av komponisten Edvard Grieg (1915) satt opp i bronse.

Gipsmakeren og andre arbeider

Han dro tilbake til Bergen i 1892, og produserte småfigurer i gips og elfenben. I 1894 var han sammen med en annen gipsmaker med på å starte «Norsk Takrosetfabrik», som raskt gjorde suksess i de økonomiske oppgangstidene. Han tok seg primært av utforming og utførelse, mens kompanjongen sto for det forretningsmessige. Produktspekteret ble etter hvert utvidet. Han laget i denne perioden portrettrelieffer av begge foreldrene. Disse ble støpt i bronse, og finnes også på deres gravstener. 
I 1900 tok han seg råd til en Parisertur for å se verdensutstillingen. Noe av den utstilte kunsten gjorde inntrykk, selv om han også hadde med seg et kritisk blikk, slik at han ikke syntes at noe av det han så var helstøpt. 
Tidene endret seg fort, og byggebransjen hadde nedgang. Han valgte da å selge sin part i rosettfabrikken og begynte som billedhogger på full tid i 1901. Det første verket var «Arbeideren» som han fikk laget i bronse. Samtidig laget han en ung mann og en byfrøken, og får dem stilt ut i Kunstforeningen, hvor alle tre blir solgt. Han får i tillegg bestilling på to portrettarbeider, hvorav ett senere utføres i marmor i Paris.

Paris 1902 - 1905

I 1903 flyttet han til Paris med Statens arbeidsstipend. Gikk på Academia Colarossi, men fikk seg etter hvert eget atelier. Lærte om akt etter levende modell men mest ved å studere i Louvre.  Modeller var der ingen mangel på. Naboleiegårdene til akademiet ble bebodd av italienske gips- og marmorarbeidere med familie og slekt, og de stilte villig opp for å tjene litt ekstra.
Av arbeider: «Sittende jente» (to ganger «Mention honorable» (hederlig omtale uten medalje) på utstillinger i Paris og flere solgte varianter) Laget etter hvert kvinneskikkelser i alle aldre, men iflg. ham selv kanskje mest unge.

Fram og tilbake

I løpet av 1905 etablerte han seg en periode i Kristiania, og presenterte et konkurransebidrag til statue av Camilla Collett. Vigeland fikk igjen oppdraget, mens førsteprisen var Viks. 
Hans «Gammel kone» fra tiden i Paris ble innkjøpt av Nasjonalmuseet, mens det nasjonale kunstmuseet iBudapest ville ha det i marmor.
Houens Legat ble til en tur til Italia i 1906 for å se på kunst, og han kom tilbake etter mindre enn et halvår, full av inntrykk, men også overmettet av det tette programmet iflg ham selv. Tilbake i Paris laget han flere studier av kvinner.

Viks kvinneskikkelser

Allerede fra barnsben av laget Ingebrigt Vik utskårne trefigurer. Disse var gjerne utstyrt med bunadlignende antrekk. Senere laget han en byfrøken i terrakotta, som ble solgt i Bergen samtidig med at han stilte ut «Arbeideren» i bronse første gang i 1901. 
Etter at han flyttet til Paris, laget han kvinnefigurer i alle aldre fra baby ved mors bryst til gamle koner. Flere av disse ble hedret og medaljert på utstillinger. 
Av andre kvinneskikkelser kan nevnes Camilla Collett, der utkastene er bevart.
De siste årene var han sterkt plaget av sykdom, som Ole Jacob Broch i ettertid har diagnostisert som Bechterews sykdom.