google/wiki40b huggingface dataset:
Gustav Adolph Lammers

Bakgrunn

Lammers var rundt 1820 elev hos H. Linstow ved Den kongelige Tegneskole i Christiania. Dette kombinerte Lammers med studier innen teologi. Han var onkel til Thorvald Lammers. Han var et multigeni som både var arkitekt og utøvende kunstner innen maling og vant der et reisestipend.

Prest, politiker

Han var prest i Hospitalskirken i Trondhjem fra 1827 til 1835 hvorpå han ble utnevnt til sogneprest i Bamble. Han ble gift den 20. februar 1829 med Henriette Nicoline Rode (1810–1898) – datter av generalkrigskommissær Hans Henrik Rode (1767–1830) av Rode (slekt).
I perioden 1839 til 1844 var Lammers stortingsrepresentant for Bratsbergs amt (Telemark). Lammers fikk ført opp, og var selv arkitekten bak en ny kirke i Bamble i 1845. Kirken ble reist i en enkel nygotisk stil, og Lammers malte også korbildene. Han var også arkitekten bak den senklassisistiske Hisøy kirke ved Arendal (1849), og et bedehus i Skien (1850). Han var den drivende kraften i Stortinget for å oppheve konventikkelplakaten, slik at folk kunne ha møter uten en prests tillatelse og lese fra Bibelen.

Lammerske bevegelse

Under et studieopphold i Tyskland kom han i et miljø hvor han ble døpt i Den Hellige Ånd. Når han kom tilbake fikk han kontakt med en familie av likesinnede hvor de med bønn og skriftlesing ble sterkt fylt av Den Hellige Ånd. Når Lammers skulle tale i kirken falt Den Hellige Ånd også der og Norges største vekkelse var i gang. Det ble fortalt at når Ånden falt kjentest det som en svak vind blåste gjennom kirken og mange ble frelst. Han hadde strevd med sine taler tidligere, uten at noen ble berørt, men det viste seg at først når Den Hellige Ånd kom, ble det vekkelse. Det var menigheter over hele landet, helt opp til Tromsø.
Lammers stiftet Norges første dissentermenighet i Skien i 1853. I løpet av noen få år var det oppstått lammerske frimenigheter og grupper et 20-talls steder i Norge. Lammers ble sogneprest i Christianskirken i Skien, men i 1856 meldte Lammers seg ut av statskirken. Han stiftet da frikirken «Den frie apostolisk-christelige Menighed», som snart fikk avleggere andre steder i landet, bl.a. i Kristiansand, der den lokale «Den frie apostolisk-christelige Menighed» fikk en nokså kortvarig eksistens fra 1862 til 1874.
Andreas Hauge, sønnen til den mer kjente Hans Nielsen Hauge, tok over som sogneprest i Skien da Lammers sluttet som prest i Den norske kirke.
Lammers hadde et kort opphold i frikirken, og vendte tilbake til statskirken i 1860. Tegneferdigheter og kunstneriske interesser fikk mer plass i Lammers' liv etter dette. Han utga også flere salmesamlinger, bl.a. Christelig Psalmebog (Skien 1852). Han hviler på Lie kirkegård i Skien.
Knutby-saken

Knutby-saken er en svensk kriminalsak fra 2004.
10. januar 2004 ble Alexandra Fossmo funnet skutt og drept i sin egen seng i Knutby. Daniel Linde, som var bosatt i nabohuset, overlevde drapsforsøket mot ham.
Den påfølgende dagen ble barnepiken Sara Svensson pågrepet. Hun ble mistenkt for drap og drapsforsøk. Svensson kom med en tilståelse.
28. januar 2004 ble den norskættede pinsemenighetspastoren Helge Fossmo pågrepet. Han ble mistenkt for medvirkning til drap og drapsforsøk. Via en serie sms-er skal han ha manipulert sin forhenværende elskerinne til å ta livet av sin kone.
Sara Svensson ble dømt til psykiatrisk behandling på ubestemt tid. Helge Fossmo ble dømt til livsvarig fengsel for medvirkning til drap og drapsforsøk.
Den 14. desember 2011 ble Svensson satt fri etter at sjefslegen ved Vadstena rättspsykiatriske klinik vurderte henne som frisk og ferdigbehandlet. Hun har gjenopptatt sine religiøse interesser i en ny menighet.
I 2005 gav den svenske journalisten Thomas Sjöberg ut boken Barnepiken i Knutby (norsk utgave 2006 Damm), hvor han forsøker å gi et bilde av hendelsene i Knutby-saken, etter intervjuer med noen av de involverte og en gjennomgang av saksdokumenter. I 2008 utgav Eva Lundgren boken, Knutby-koden hvor hun ønsket å gi en religionskritisk analyse av Knutby-saken. I 2008 utgav Erlend Loe boken Kurtby som har saken som tema.
Hypenodinae

Utseende

De norske artene er små, nokså slanke nattfly som kan minne om mott (Pyralidae), gråbrune på farge.

Levevis

De norske artenes vertsplanter er usikre. De finnes i fuktig skog.
Haploscapanes barbarossa

Utseende

En stor (ca. 50 millimeter), svartbrun, blank hornbille. Hos denne slekten er det mindre utseendemessig forskjell mellom kjønnene enn hos mange andre hornbiller. Hannene er litt større enn hunnene og har horn på thorax og hodet som hunnene mangler, men disse er ikke spesielt store. Hos denne slekten har hannen gjerne et enkelt, krumt horn på hodet som har en tann på innsiden litt bak spissen, og to korte horn eller spisse knøler på pronotum. Kroppsformen er temmelig bred.

Levevis

Larvene lever i morken, død ved.

Utbredelse

Arten er utbredt på Ny-Guinea og Australia.
Luxembourg (distrikt)

Luxembourg er et tidligere distrikt i storhertugdømmet Luxembourg. Det ble avskaffet i 2015. Distriktet bestod av kantonene Luxemburg, Esch-sur-Alzette, Capellen og Mersch. Det grenset i øst til distriktet Grevenmacher, i nord til distriktet Diekirch, i vest til den belgiske provinsen Luxembourg og i sør mot den franske regionen Lorraine.
Bibliothèque nationale de France

Bibliothèque nationale de France i Paris er et av verdens største bibliotek, og Frankrikes nasjonalbibliotek. Biblioteket ble etablert i 1461, men dets grunnlag lagt i 1537 da kong Frans I vedtok en pliktavleveringslov, som bestemte at alle bøker trykt i Frankrike skulle leveres i ett eksemplar til hans bibliotek. Biblioteket fikk sitt nåværende navn  i 1795. Det har rundt 14 millioner bøker og publikasjoner, en stab på 2 700 personer og et budsjett på €254 millioner.
Biblioteket er spredt på flere steder med ulike oppgaver i Paris og Frankrike. En ny avdeling ble oppført i François Mitterrands presidentperiode med adresse Quai François-Mauriac i 13. arrondissement i Paris. Den består av en lav og nedsenket del omgitt av fire bokformede høyblokker og er oppkalt etter den tidligere presidenten (Site François Mitterrand).
Oslo kammerorkester

Oslo kammerorkester (OKO) ble stiftet i 1957 under navnet De Unges kammerorkester av unge musikkinteresserte som hadde deltatt på sommerkurs i Lund i Sverige. I starten ble orkesteret ledet av Harald T. Andersen. Kort tid etter overtok Arnulv Hegstad som leder. Fra 1968–1982 var orkesteret basert på et samarbeid mellom amatører, musikkstudenter og profesjonelle musikere. Konsertmester og leder var Ørnulf Boye Hansen, mens Svein Hanssen-Bauer var administrativ leder. Under deres ledelse oppførte og uroppførte orkesteret en rekke verk av samtidens norske og nordiske komponister.
I perioden 1982 til ut på 90-tallet hadde orkesteret flere faste ledere, blant andre Geir Tore Larsen, Alf Årdal og Igor Rybak.
Fra 90-årene er det blitt satset på helt unge krefter både som ledere og solister. Blant andre har Øivind Bjorå, Bjarte Eike, Sigyn Fossnes, Ragnhild Hemsing, Sigurd Imsen, Victoria Johnson, Øistein Jäger, Helge Kjekshus, Bård Monsen, Per Kristian Skalstad, Peter S. Szilvay, Gustavo Tavares og Cathrine Winnes hatt ett eller flere prosjekter med orkesteret.
Følgende komponister har skrevet verker for OKO: Antonio Bibalo, Tor Brevik, Tore Brunborg, Vagn Holmboe, Mikko Heinö, Sigurd Berge, Vigdis Johnsen og Rolf Inge Godøy.
Kvålsåsen tunnel

Kvålsåsen tunnel på Bergensbanen går vestover fra Voss og er 5 023 meter lang. Den ble åpnet 28. oktober 1990. Det er den 12. lengste jernbanetunnelen i Norge.
Fylkesvei 3482

Fylkesvei 3482 går mellom Goderstad og Holt kirke i Tvedestrand kommune. Veien er 610 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 111.
Winterbach

Winterbach er en kommune med 8000 innbyggere i Rems-Murr-Kreis ved Stuttgart i Baden-Württemberg i Tyskland. Tidligere var kommunen preget av jordbruk og håndverk, nå en del av stor-Stuttgart.
Visa om Klara

«Visa om Klara» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i bladet «Magasinet for Alle» i 1950-årene. Skillingsvisa er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972. Prøysen mente at denne visa tilhørte Ernst Rolfs første repertoar, da han opptrådte som «bondekomiker Ragnar Johannsson», men hvem som var opphavsmann, var ukjent for Prøysen, som selv hadde hørt visa på grammofonplate da han var liten.

Teksten

1.Det beste her i verden det er å elsket bli,

så tenkte jeg forleden jeg skulle ut å fri,

Ja du skulle ha sett min Klara så rød som ei rose det var a

to ringer i ørene det bar a som hun en gang hadde fått ut av meg.
2.Så kledte jeg meg i min beste stas og puss,

så banka jeg på døra til hennes faders hus.

Jeg banket og hvisket: Klara, men ikke en stemme svara

jeg tenkte: Hvor kan pikebarnet vara og treder så forsiktig like inn.
3.Der møtte meg et skue som stivnede mitt blod,

på gulvet midt i stuen en fremmed herre sto.

Tett opp til hans bryst lå Klara så rød som ei rose det var a

en giftering på fingeren det bar a som hun ikke hadde fått ut av meg.
4.Men hva skal det betyde, jeg meldte fra på stand

si hva har du bedrevet med denne unge mann.

Du hadde jo lovet Klara at du skulle trofast vara

og så var du så forlegen etter kara at du ikke kunne vente litt på meg.
5.Jeg sendte dem et isblikk og tok min stokk og hatt,

så vandrede jeg ut i den stjerneklare natt.

Titt ofte jeg møter Klara to små søte tuller det har a

dem er jeg forresten ikke far a' og forresten er jeg nesten like glad.
Hanford Site

Hanford Site er et stort utrangert produksjonskompleks for atomvåpen langs Columbia River i den amerikanske delstaten Washington. Anlegget ble drevet av de føderale myndighetene i landet. Området har vært kjent under mange navn, deriblant Hanford Worls, Hanford Engineer Works eller HEW, Hanford Nuclear Reservation eller HNR og Hanford Project. Anlegget ble etablert i 1943 og ble en del av Manhattanprosjektet i byen Hanford, sør i Washington, og inneholdt blant annet den kjente B-reaktoren som stod for den første fullskalaproduksjonen av plutonium i verden. Plutoniumet som ble produsert på stedet ble brukt i den første atombomben, testet på Trinity site, og i «Fat Man», bomben som ble sluppet over Nagasaki i Japan.
Asker prosti

Asker prosti tilhører Oslo bispedømme.
Ved delingen av Asker og Bærum prosti ble fra 1. januar 2002 Asker eget prosti i Oslo bispedømme. Begivenheten ble markert med felles gudstjeneste i Asker kirke der biskop Gunnar Stålsett forrettet. Sokneprest Øyvind Backer ble første prost i det nye prostiet, mens det idag er Berit Øksnes som prost i Asker prosti. Prostekontoret ligger i Kirkeveien 143 i Asker
Vanlige folk-argument

Et «vanlige folk-argument» (engelsk: plain folks) er en form for propaganda og en logisk feil.
Et vanlige folk-argument er et argument hvor taleren presenterer seg som en gjennomsnittlig person - en «hvermansen» som kan forstå og ha empati med lytterens bekymringer. Den viktigste delen av denne appellen er talerens skildring av seg selv som noen som har hatt en lignende opplevelse som lytteren, og derfor vet hvorfor de kan være skeptiske eller forsiktige med å godta talerens synspunkt. På denne måten inngir taleren en følelse av tillit og trygghet, og lytterne vil tro at taleren og publikum deler et felles mål og at de dermed bør være enige med taleren.
Eksempel: «Vi må øke skattene noe. Jeg vet at dere ikke liker skatteøkning. Jeg betaler selv skatt».
David Smith (bocciaspiller)

Karriere

Ved EM i boccia i 2005 fikk han sølv i lagkonkurransen, og i 2006 fikk han bronse i lagkonkurransen ved VM i boccia. Året etter fikk han gull i lagkonkurransen ved World Cup 2007 i Vancouver. 
I 2008 deltok han på det britiske laget som fikk gull i lagkonkurransen ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing, sammen Dan Bentley, Nigel Murray og Zoe Robinson. 
Ved EM i boccia 2009 i Portugal fikk han gull individuelt og sølv i lagkonkurransen (BC1/BC2). I 2011 fikk han gull individuelt ved Europa Cup på Hamar, og bronse i lagkonkurransen ved World Cup i Belfast, der han også kom på 4.-plass individuelt. 
Han vant gull individuelt ved London Boccia Invitational 2012. Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han sølv individuelt i klassen BC1. Han slo Qi Zhang 4-2 i kvartfinalen og Roger Aandalen 5-2 i semifinalen, og møtte thailandske Pattaya Tadtong i finalen. Tadtong vant denne kampen 7-0. I lagkonkurransen fikk Storbritannia bronse i klassen BC1-2, her spilte Smith sammen de samme tre som i 2008. Storbritannia slo her Portugal 7-5 i bronsefinalen.
Ved EM i boccia 2013 i Guimarães vant han BC1 individuelt, etter at han slo Panagiotis Soulanis 6-1 i finalen. Storbritannia vant også lagkonkurransen i klassen BC1/2, der de slo Portugal 5-4. Ved utgangen av 2013 var han rangert som nummer 1 i verden i klassen BC1 individuelt.
Han ble verdensmester individuelt ved verdensmesterskapet i boccia 2014. Han vant alle kampene sine gjennom mesterskapet, og slo til slutt Witsanu Huadpradit 9-2 i finalen. I BC1/2 tapte Storbritannia semifinalen 2-8 for Brasil, og måtte spille bronsefinale. Der slo de Slovakia 6-2, og Smith fikk dermed bronse i lagkonkurransen. Han deltok ved Europacupen i boccia 2015, der han vant bronsefinalen mot russiske Mikhail Gutnik 7-1, og Storbritannia fikk gull i lagkonkurransen i klassen BC1/2, etter at de vant finalen 10-1 over Spania. I juli deltok han også ved Europamesterskapet i boccia for lag og par 2015, der Storbritannia vant BC1/2-finalen mot Slovakia.
My Lover Will Go

My Lover Will Go er et musikk-EP utgitt av Ane Brun den 15. desember 2004.
Side om side

Rollefigurene

Side om side handler om tre vidt forskjellige familier som bor i samme nabolag.
Undervisningsrådet

Undervisningsrådet var et sakkyndig råd under Kirke- og undervisningsdepartementet, opprettet ved kongelig resolusjon 28. september 1897. Undervisningsrådet overtok Undervisningsinspeksjonens (1884-1897) oppgave med koordinering og avvikling av examen artium. Instruks for rådet ble gitt ved departementsskriv 7. februar 1905.
I forhold til sin forgjenger fikk Undervisningsrådet utvidet inspeksjons- og kontrollmyndighet både med hensyn til eksamen (også middelskoleeksamen) og undervisningen.
I 1965 ble Undervisningsrådet lagt ned og oppgavene overført til Gymnasrådet.

Arkiv

Arkivet etter Undervisningsrådet fra perioden 1898-1965 finnes i Riksarkivet.
Alfa Romeo Alfasud

Historie

Alfa Romeo Alfasud ble produsert i en ny fabrikk i Pomigliano d'Arco sør i Italia, og derav også navnet – «Alfa Sud» som direkte oversatt betyr «Alfa Syd». Modellen ble utviklet av østerrikske Rudolf Hruska. Fabrikken som produserte bilen, «Industria Napoletana Construzioni Autoveicoli Alfa Romeo-Alfasud S.p.A.» var eid 90% av Alfa Romeo, og 10% av Finmeccanica, som på den tiden var investeringsdelen av det statseide IRI. Fabrikken ble oppført i 1968, på et område som Alfa Romeo tidligere hadde benyttet til produksjon av flymotorer under 2. verdenskrig. Tre år senere, i 1971, ble Alfa Romeo Alfasud presentert på bilutstillingen i Torino, og fikk umiddelbart gode tilbakemeldinger i pressen for sitt flotte design, signert Giorgetto Giugiaro hos ItalDesign, og for sine gode kjøreegenskaper. Bilen var utstyrt med en 1 186 cm³ boksermotor med fire sylindre.
De første variantene som ble produsert var firedørs sedanmodeller, mens en sportsligere, todørs TI («Turismo Internazionale») kom til mot slutten av 1973. I 1974 introduserte Alfa Romeo den mer luksuriøse modellen Alfasud SE, som i 1975 ble erstattet av Alfasud L, «'Lusso'». Denne var i produksjon til 1976, men ble så erstattet av den nye «5M», den første Alfasud-varianten med fire dører og femtrinns girkasse. En tredørs stasjonsvogn, «Giardinetta», ble introdusert i 1975.
I 1976 ble Alfasud Sprint lansert. Denne var bygget på samme plattform, men var en lavere sportsmodell med skarpere linjer. Sprint var også utstyrt med en kraftigere motor på 1 286 cm³ og 75 hestekrefter, samt en femtrinns girkasse. Denne motoren ble senere benyttet i standard Alfasud-modeller, da kalt «1300 TI», mens girkassen med femtrinn fant veien til de øvrige modellene med introduksjonen av «5M». Senere kom en motor på 1 490 cm³ med 85 hestekrefter til i hele modellprogrammet, og mot slutten av modellens produksjonstid ble det også produsert en trimmet versjon av denne motoren med en ytelse på 105 hestekrefter i modellen kalt «Quadrifoglio Verde».
Alle modeller ble oppgradert i 1980, blant annet med støtfangere av plast. Året etter, i 1981, kom en kombimodell til i modellprogramet. Samtidig ble Giardinetta tatt ut av de fleste markeder. I 1983 ble sedanmodellene erstattet av Alfa Romeo Arna og Alfa Romeo 33, og sistnevnte var en videreutvikling av Alfasud-plattformen, med samme drivverk men med trommelbremser i stedet for skivebremser bak i et forsøk på å redusere kostnadene. Alfasud Sprint ble heretter kalt Alfa Romeo Sprint, og forble i produksjon frem til 1989.

Alfasud i motorsport

Fra 1975 ble det arrangert en racingserie kun for Alfasud. Året etter ble det startet egne serier i henholdsvis Italia og Østerrike, og senere fikk også Frankrike og Tyskland egne serier. I 1977 ble «Trofeo Europa Alfasud» opprettet, der de beste førerne fra de ulike landene konkurrerte. Trofeo Alfasud ble kjørt med en 1 286 cm³ stor motor med trimming fra Autodelta.
King Arthur: Legend of the Sword

Handling

Unge Arthur holder seg i bakgrunnen av Londinium med mannskapet sitt, uten å vite om sin kongelige avstamning før han griper Excalibur. Han blir raskt konfrontert med at sverdet har en stor makt, og Arthur blir tvunget til å gjøre opp en mening. Mens han blir med en mystisk ung kvinne ved navn Guinevere i opprøret, må han lære å forstå det magiske våpenet, konfrontere sine egne demoner og forene folket for å besire diktator Vortigern, mannen som myrdet foreldrene hans og stjal kronen hans for å bli konge.
Kewet

Kewet er et norsk bilmerke for elektriske biler, produsert av Elbil Norge i Oslo og er ment å være en teknisk enkel bil for lokaltransport.
Elbil Norge produserer kun én modell av gangen. Den nåværende modellen er en liten 3-seter, de første 5 modellene hadde to seter. Bilen har en rekkevidde på mellom 50 og 80 kilometer før den må lades opp, og topphastigheten er på 80 km/t. Hastigheten kan reguleres ned, slik at den for eksempel kan selges som en «nabolag-elbil» (NEV) i USA. Med Li-Ion-batterier er rekkevidden omkring 150 kilometer. Rammen er laget av galvanisert stål, mens karosseriet er av glassfiber.
Kewet ble opprinnelig utviklet i Hadsund i Danmark mellom 1991 og 1995. Produksjonen ble så flyttet til Nordhausen i Tyskland en stund, før den kom tilbake til Hadsund. I 1998 ble produksjonsrettighetene kjøpt av Kollega Bil, og etter utvidelsen i juni 2005 er beregnet årsproduksjon på mellom 100 og 500 biler per år fra fabrikken på Økern i Oslo.
Merkenavnet Kewet er ikke lenger i bruk. Siden 2007 har Elbil Norge sine biler blitt produsert under navnet Buddy.
TUI Sverige

Historikk

Selskapet var tidlig ute med et nytt konsept for feriereisende: ferieleiligheter der gjestene selv hadde mulighet til å besørge sine måltider. Selskapets første reise gikk vinteren 1961/1962 til USA. Våren 1962 startet selskapet opp med ordinære charterreiser, blant annet til Mallorca, Sitges, Nice, San Remo, Arma di Taggia og Rimini. Fritidsresors nordiske morselskap ble i 1998 solgt til det engelske reiseselskapet Thomson, som noen år senere i sin tur blev kjøpt opp av det tyske konsernet TUI. 
Fritidsresegruppen var per 2009 et nordisk konsern med selskaper i Sverige, Norge, Danmark og Finland. I september 2007 ble Fritidsresegruppen en del av TUI Travel plc, et nettverk av europeiske reiseselskaper og ett av verdens største selskaper innen sitt felt.

Varemerker

Selskapet opererte i Norge og Danmark hovedsakelig under varemerket Star Tour. I Finland var selskapet kjent under navnet Finnmatkat, i Sverige hovedsakelig som Fritidsresor. Konsernet solgte også reiser under varemerkene TEMA, Nazar og MyPlanet. 
I tillegg til de tradisjonelle chartereisene arrangerte selskapet skireiser under varemerket Alperna og Sportresor samt rundreiser under varemerket Temaresor.
Aceraius

Utseende

Middelsstore (ca. 25 millimeter), langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne som er delt i to av en list. Midt i pannen sitter det en flat knøl eller et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med rader av firkantede groper.

Levevis

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Filip II Filorhomaios

Historie

Folket i byen Antiokia hyllet Antiokos XIII Asiatikos som ny konge, og det ble akseptert av Lucius Lucullus. I 68/67 f.Kr. ble Lucullus tilbakekalt og den romerske kommandoen gitt Pompeius. Samtidig forviste Filip II Filorhomaios sin slektning fra Antiokia med støtte fra byens befolkning og fra en lokal hersker i Kilikia, men Antiokos XIII kom tilbake i 65 f.Kr. Pompeius er uinteressert i de lokale dynastiske stridighetene, avsatte Antiokos XIII og fikk ham drept i 64 f.Kr. Syria ble gjort til en romersk provins.
Den avsatte Filip II kan ha overlevd. En seleukideprins ved navnet Filip ble nevnt som en mulig brudgom til dronning Berenike IV av Egypt i 58 f.Kr., søster av den langt mer kjent Kleopatra. Denne ekteskapsforeningen ble derimot forhindret av den romerske guvernøren i Syria, Aulius Gabinius, som sannsynligvis fikk Filip II drept en gang for alle.

Ettermæle

Filip II Filorhomaios ble det siste medlemmene av de en gang så mektige selevkid-dynastiet, men med kompliserte familiebånd og uklare identiteter som er vanskelige å fastholde ved at mange har samme navn. Hans tilnavn Filorhomaios betyr «glad i romere». Han ble også kalt for Barypos, «tungfot».
Seiyō Kibun

Seiyō Kibun (japansk: 西洋紀聞) er et trebinds verk om denvestlige verden av den japanske politiker og høylærde Arai Hakuseki, basert på samtaler den italienske misjonær Giovanni Battista Sidotti som satt i fangenskap.
Første bind gjengir samtalene med Sidotti. Annet bind tar for seg «de fem kontinenter» (Afrika, Asia, Australia, Europa og Amerika). Tredje bind beskriver katolisismen med noen kritiske synspunkter, og med sammenligninger med buddhismen.
Verket er skrevet i (eller rundt) 1715, og publisert i 1882.
En oversettelse av vikrigere deler av verkets dialogdel er å finne hos Jason Josephson, The Invention of Religion in Japan, Appendix 1, p. 263-264.
Janicke Brynildsen

Familie

Janicke Brynildsen var datter av skreddermester John Brynildsen og Kristine Andrea Moe. Hun ble 28. mars 1873 gift med stadsfiskeveier Randulf Danielsen.

Liv og virke

Janicke Brynildsen var i 1870 elev hos den danske teaterdirektøren Frederik Adolph Cetti i fødebyen Bergen. Hun opptrådte ved hans forestillinger inntil hun ble gift og trakk seg tilbake fra scenen. Hun gjorde segspesielt bemerket i rollen som Bruden paa Staburet i vaudevillemonologen Bruden paa Staburet av Hans Schulze (Bergen, 1870)