google/wiki40b huggingface dataset:
Payback (1999)

Handling

Filmen handler om Porter, som sammen med sin kamerat Resnick utfører et vellykket kupp mot den kinesiske triaden. Resnick forråder imidlertid sin partner: Han tar alle pengene, forfører Porters kone og forsøker å drepe ham. Porter overlever imidlertid og kommer tilbake for å ta hevn - og innkassere sin del av de 140 000 dollarene. Hans svikefulle kamerat har imidlertid brukt ransutbyttet til å betale seg inn i et mafiaopplegg med 130 000 dollar. Porter innser derfor at det ikke er nok å filleriste Resnick, men at han må bryte ned hele ledelsen i det hardkokte kartellet for å få pengene. Denne planen synes som et selvmordsoppdrag, men Porter dreper seg opp oppover i hierarkiet for å skaffe seg pengene og rømmer til slutt sammen med en call girl til Canada for å starte et nytt liv.

Popularitet og økonomi

Payback ble en publikumssuksess da den innbrakte $161,6 millioner på verdensbasis, hvorav $81,5 millioner i USA. Produksjonskostnadene er estimert til $50 millioner.

Anmelderne

Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 54% på Rotten Tomatoes (2014) og 46% på Metacritic. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner.
VGs anmelder gav den terningkast fire og skrev: «Lett replikk, tunge drap, grei underholdning. Og ingen nevneverdig opphisselse verdig». Dagbladets anmelder gav den tre og skrev: «Lekkert foto og et par overraskende vrier redder filmen fra å gå med i dragsuget fra sine utallige eksplosjoner, men det er så vidt. Den hardkokte humoren er mer kokt enn morsom». Både Aftenposten og Dagsavisen gav den fire, mens FilmMagasinet gav den tre. Anmelderen i CINERAMA gav DVD-versjonen terning seks i 1999 og skrev blant annet følgende: «Payback er en tøff film, men en film som huskes på en positiv måte. Jeg er ikke helt overbevist om at alle de tøffe scenene er berettiget og nødvendige, men jeg likte altså filmen godt og tillegger den godt utstyrte DVD-utgivelsen en del vekt, slik at dette må bli en sekser».

Priser

Brian Helgeland ble tildelt publikumsprisen ved Cognac Festival du Film Policier, mens Chris Boardman ble tildelt en BMI Award for musikken.
Den ble i tillegg nominert til en Saturn Award (beste action) og en Blockbuster Entertainment Award (Mel Gibson).

Innspilling

Innspillingen pågikk fra oktober 1997 til sommeren 1998. Opptakene ble gjort i Chicago og Los Angeles.
Dette var Brian Helgelands debut som regissør. Han hadde tidligere kun befattet seg med manus. Både Maria Bellos og Lucy Lius hadde sin første store filmrolle i denne.

Annet

En Director's Cut ble vist på Austin Film Festival i 2006. Den ble lansert på DVD, Blu-ray og HD-DVD i 2007.
Flere ting er endret i denne versjonen. Den er også 10 minutter kortere enn den originale kinoversjonen.
NM på skøyter, sprint for damer

NM på skøyter, sprint for damer er et norgesmesterskap i hurtigløp på skøyter, sprint, som har blitt arrangert årlig siden 1971. Damene fikk først sitt mesterskap sesongen etter herrene, noe som ble bestemt på Skøytetinget på Grand Café, Bergen den 13. september 1970.
Det enkelte mesterskapet arrangeres over to påfølgende dager. Hvor det gåes to 500 metere og to 1 000 metere med en 500 m og en 1 000 m hver dag. Fra og med 1987 er det løperen med lavest poengsum som blir mester. Fra 1971 til og med 1986 var det løperen som vant minimum tre distanser, eventuelt den som fikk lavest poengsum, som ble mester.
Skøytetinget 4.–5. september 1971 på Folkets Hus, Hamar vedtok å innføre offisielle norske rekorder i sprint firkamp.

Oversikt over mestere

Utøvere med minst ett mesterskap er med på oversikten. Oppdatert pêr NM 2019.

Oversikt over medaljevinnere etter klubb

Klubber med løpere med minst ett mesterskap er med på oversikten. Oppdatert pêr NM 2019.

Galleri

Årstallene viser til årstall for bilde.
Christian Selmers ministerium

Christian Selmers ministerium ble utnevnt 11. oktober 1880. Medlemmene av regjeringen ble, med unntak av Lerche Johansen, Schweigaard og Hertzberg, fradømt sine embeter ved Statsrådssaken i mars 1884.
Heksan

Fremstilling

Heksan fremstilles ved raffinering av råolje, og industriell heksan fraksjoneres ved 65-70°C.

Anvendelse

Heksan brukes i organisk kjemi som løsemiddel. Da det i motsetning til mange andre organiske løsemidler ikke angriper polystyren (isopor) brukes det som løsemiddel i isopor-lim.

Forsiktighetsregler

Heksandamp i luft er eksplosjonsfarlig i konsentrasjoner mellom 1,2 og 7,5 volumprosent. Innånding av heksandamp medfører fare for skader på nervesystemet. Heksan regnes som miljøgift.
Verdensrekordhistorikk på 50 m butterfly

Verdensrekorden på 50 meter butterfly på langbane (50 meter) og på kortbane (25 meter) svømming både for damer og herrer blir registrert og godkjent av Federation internationale de natation amateur (FINA).
Kwame Nkrumah

Bakgrunn

Han het opprinnelig Francis Nwia-Kofi Ngonloma. Etter å ha gått på Achimota School i Accra, og deretter på det romersk-katolske seminaret i Amisano, arbeidet han som lærer på en katolsk skole i Axim. Senere reiste han til USA, og studerte ved Lincoln University i Pennsylvania. I 1942 fullførte han en mastergrad (MSc) i utdanning, og i 1943 en mastergrad (MA) i filosofi ved dette universitetet.

Politisk engasjement

I 1945 flyttet han til London for å studere ved London School of Economics and Political Science. Men etter å ha truffet George Padmore, ble han involvert i organiseringen av den femte panafrikanske kongress i Manchester. Han ble engasjert i arbeidet for avkolonisering av Afrika, og ble viseformann i den vestafrikanske studentunionen i England.
Nkrumah vendte hjem til Gullkysten i 1947, og gikk inn i United Gold Coast Convention (UGCC), som ble ledet av Joseph B. Danqauh. Samme år grunnla han et nytt parti, Convention People's Party (CPP), med mottoet selvstyre nå. Han forlot UGCC i 1949, og i desember det året satte han i gang masseaksjoner – boikott, streik og sivil ulydighet – mot de britiske styresmaktene. Han ble arrestert av britene i januar 1950. 
Britene bestemte seg for å innvilge kolonien uavhengighet og utlyste valg til en lovgivende forsamling i januar 1951. Nkrumah, som fortsatt satt fengslet, vant ett av setene. Han ble løslatt fra fengsel i februar 1951, og ble invitert til å lede en overgangsregjering sammen den britiske guvernøren.

Statsminister

Den 6. mars 1957 ble Ghana erklært uavhengig, og Nkrumah ble utnevnt til statsminister. Landet var først et monarki som delte først statsoverhode med Storbritannia, men ble i 1960 republikk. En økonomisk nedgangstid fulgte, og det oppsto mye uro. Nkrumah overlevde et attentat. I 1964 valgte han å erklære Ghana som ettpartistat, med seg selv som president for livstid. Under et besøk i Beijing og Hanoi i 1966 ble han avsatt sammen med sin regjering etter et militærkupp.

Eksil

Nkrumah kunne ikke vende tilbake til Ghana, og levde derfor i eksil i Guinea. Han fortsatt derfra sitt arbeid for panafrikansk enhet. I april 1972 reiste han til Romania for å få medisinsk behandling, og døde der.
Han skrev flere bøker, blant annet Hvorfor Afrika må forenes (1963), Den afrikanske personlighet (1963), Håndbok for revolusjonær krigføring (1968) og Klassekamp i Afrika (1970).

Utmerkelser

Nkrumah ble i 2004 posthumt utnevnt til den sørafrikanske Ordenen O. R. Tambos følgesvenner.
Peter Severin Steenstrup

Liv og karriere

Da Peter Severin Steenstrup var kadett, konstruerte han en dampmaskin, og i 1839 anla han et mekanisk verksted. Han hadde da fartstid som skipsfører på Norges første dampskip, Constitutionen. I 1840 hadde han fått i oppdrag å bygge opp Carl Johans Verft i Horten som marinens hovedverft. I 1842 anla han forløperen til Akers mekaniske verksted ved Akerselva i Oslo. I 1854 flyttet verkstedet til Pipervika der det utvidet virksomheten til skipsbygging. Steenstrup ledet verkstedet til sin død. I 1852 var Steenstrup med på å stifte Polyteknisk Forening i Oslo, der han var formann fra 1853 til 1854.
Peter Severin Steenstrups far, Poul Steenstrup (1772–1864), var direktør for Sølvverket på Kongsberg og hadde vært med på Eidsvoll i 1814. Mora var niese av Bernt Anker, dengang Norges rikeste mann, og hadde vokst opp i Paleet i Christiania. 2. april 1835 giftet Peter Severin Steenstrup seg med sin kusine Sophie Augusta Collett (1811–1872) og kom dermed i familie med Camilla Collett og Henrik Wergeland.
Tumormarkør

En tumormarkør er en substans som produseres av en svulst og som kan påvises i blod-, urin- og vevsprøver. Den kan dermed bidra til utredning av enkelte krefttyper ved måling av konsentrasjonen av det aktuelle stoffet i serum (blodet).
Resultat av måling av mengde av tumormarkører i blodet benyttes som suppliment for å kartlegge kreft, men også for å kontrollere effekten av behandlingen hos mennesker som har eller er under behandling for påviste kreftformer.

Ikke kreftspesifike

De forskjellige stoffene (eks proteiner) som benyttes som tumormarkører er ikke nødvendigvis stoffer hvor som det vil være forventet å være fraværende hos en frisk voksen person, dette betyr at det ikke med nødvendighet er tilstedeværelsen men derimot urimelig forhøyede verdier av stoffet som befinner seg i blodet som danner grunnlag for utfall av en slik prøve.
Tumormarkører kan ikke alene benyttes til å stille en kreftdiagnose, dette skyldes at følsomheten/mengden av det aktuelle stoffet kan være forhøyet uten at dette betyr at pasienten har kreft, videre kan man ikke utelukke kreft til tross for "normalt" resultat da tumormarkører ikke er å regne som kreftspesifike og derfor ikke nødvendigvis trenger å produsere de aktuelle stoffene.
Chitradurga (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 660 378 innbyggere i distriktet, mot 1 517 896 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 19,78 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,71 % i 2011 mot 13,15 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 933 i 2011 mot 946 i 2001.
Kristinaløpet

Kristinaløpet er et mosjonsløp i Tønsberg sentrum som arrangeres av Tønsberg Friidrettsklubb. Det har blitt avholdt i juli hvert år siden 1981. Det konkurreres i distansene 10 km og 5 km. Både start- og målgang er ved Gunnarsbøparken.
I tillegg har Barnas Kristinaløp, som er på 650 meter, blitt avholdt på samme dag som Kristinaløpet siden 1984.
Kristinaløpet er oppkalt etter prinsesse Kristina av Tunsberg.
Flapjacks fantastiske eventyr

Flapjacks fantastiske eventyr (orig: The Marvelous Misadventures of Flapjack) er en amerikansk animert komiserie for barn som gikk Cartoon Network fra 2008 til 2010. Serien handlet om en ung gutt kalt Flapjack som ble oppdratt av den snakkende hvalen Bubbie. Han ville bli en like stor eventyrer som Kaptein Knokkel. Men Bubbie likte ikke alle ideene til Knokkel. Hovedmålet var å komme til «Godteriøya». Serien ble befolket av karakterer som Flapjack, Kaptein Knokkel, Bubbie, Peppermynte-Larry, Sukkerkone og Doktor Barberer, og ble blant annet kjent for sine surrealistiske aspekter. Serien besto av 46 episoder.
Cupedidae

Utseende

Brunlige, slanke, nokså flate biller. Hodet har framstående kjever (mandibler) og små, runde, utstående fasettøyne. Antennene er ganske lange og trådformede eller sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er lite og kort, omtrent så bredt som hodet og omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er lange (ca. 5 ganger så lange som brystskjoldet), jevnbrede, med rekker av kraftige punkter, og ofte flekkete.

Historie

Det er kjent mange flere fossile enn nålevende arter av Cupedidae, også fra områder der de i dag ikke finnes, for eksempel Europa. Familien er godt kjent fra fossiler tilbake til Trias.
Physella heterostropha

Levevis

Physella heterostropha lever i ferskvann. 
Eggene er gjennomsiktige og innkapslet i faste, geleaktige klaser og legges på planter, steiner og andre objekter.
Ligue communiste révolutionnaire

Ligue communiste révolutionnaire (LCR) var et fransk trotskistisk politisk parti grunnlagt i 1974. Partiet, som var den franske avdelingen av den fjerde internasjonale, utga den ukentlige avisa Rouge og tidsskriftet Critique communiste. Partiet ble formelt oppløst 5. februar 2009, og en del av medlemmene dannet det nye partiet Nouveau Parti anticapitaliste.
LCR ble etablert 1974 etter at partiets forgjenger Ligue Communiste ble forbudt i 1973. Ligue Communiste ble selv etablert i 1969 etter det kommunistiske ungdomspartiet Jeunesses Communistes Révolutionnaires som ble forbudt i 1968. Gruppen inkluderer også medlemmer av andre trotskistretninger.
Et stadig pågående spørsmål er en allianse med andre venstreparti i Frankrike, deriblant et annet trotskistparti Lutte ouvrière. De to partiene har hatt felles kandidater ved flere valg, men har hatt felles kandidat med presidentvalgene i 2003 og 2007.
Mer militante LCR-medlemmer deltar åpent i orianisasjoner som ATTAC (Association pour la taxation des transactions pour l'aide aux citoyens) og den kommunistiske fagorganisasjonen Solidaires Unitaires Démocratiques.
Swe-Danes

The Swe-Danes var en jazz- og underholdningstrio fra 1958 til 1961 som bestod av den danske fiolinisten og arrangøren Svend Asmussen (født 1916), den danske gitaristen Ulrik Neumann (1918–1994) og den svenske sangartisten Alice Babs (1924 - 2014).
Swe-Danes medvirket i revyen Evergreens i Stockholm og vakte internasjonal oppmerksomhet. I perioden 1958–1961 opptrådte de på de store scenene i Skandinavia, England og Tyskland såvel som i USA, blant annet på Coconut Grove i Los Angeles.
Populære plateinnspillinger var Scandinavian Shuffle fra 1960 og Med The Swe-Danes på Berns fra 1961. Sangen i flere av deres svingende, energiske og ekvibliristiske numre, for eksempel Scandinavian Shuffle, Swe-Dane Shuffle og Swe-Dane Symphony, inneholdt lyder istedenfor ord, inspirert av scat-sang og tradisjonen med vokalensembler som Swingle Singers og andre.
Postimees

Historie

Etter tillatelse fra Alexander II fikk Perno Postimees ehk Näddalileht trykketillatelse i 1856. Avisen kom ut i Pärnu i perioden 1857–1863 som et åttesiders ukeblad på estisk. Redaktør var Johann Voldemar Jannsen. Den andre estisk-språklige avisen som fikk trykketillatelse samme år, Tartu-avisen Tallorahwa Postimees, gikk inn etter bare to år.
I 1864 forlot Jannsen Perno Postimees, og ga sammen med forlagsmannen Laakman ut ei konkurrerende avis, Eesti Postimees, som snart ble mer populær enn Perno Postimees. Begge avisene var viktige i den estisk nasjonale bevegelsen i siste halvdel av 1800-tallet.
I 1882 solgte Jannsen Eesti Postimees, og denne ble i de neste tre årene redigert av Karl August Hermann. I 1884 kjøpte Karl August Hermann avisen, og flyttet redaksjonen til Tartu.
Pärnu Postimees eksisterte fram til 1885. Under ledelse av Hermann kom den nystartede avisen Postimees i Tartu som en etterfølger til Pärnu-avisen, først som ukeavis (1886/87), deretter 1887-91 tre ganger i uken. I 1891 ble Postimees den første estiske dagsavisen. Både Eesti Postimees og Postimees var talerør for motstanden mot tsarens russifisering av Estland. I 1896 solgte Hermann Postimees til et eiendomsselskap.
En medeier ble også den estiske journalisten og politikeren Jaan Tõnisson. Han ble gjennom Postimees en sentral person i presselandskapet i den selvstendige republikken Estland i 1918. Han var medeier i avisen fram til 1930 og avisen sjefredaktør i årene 1896 til 1935.
Da Estland ble besatt av Sovjetunionen i juni 1940 som følge av Molotov–Ribbentrop-pakten, ble også pressefriheten avskaffet. Postimees kom da ut som et talerør for kommunistene, og ble 28. september 1940 erstattet av avisen Tartu Kommunist fram til 24. juni 1941, da Estland ble besatt av Tyskland under Operasjon Barbarossa. Under den tyske okkupasjonen av Estland utkom avisen fra 13. juli 1941 til 16. september 1944, fra august 1944 under navnet Uus Postimees, mens den fra 1945 tok tilbake det gamle navnet Postimees. Fra 1. mai 1948 og fram til 1990 ble den gitt ut som en kommunistisk avis under navnet Edasi («Fremad»).

Postimees i dag

Etter den nye selvstendigheten ble Postimees utgitt på nytt i 1991. Eier er Eesti Meedia Gruppe, hvor det norske mediekonsernet Schibsted i dag eier 92,5 % av aksjene.
Til Postimees-gruppen hører også regionavisene Tartu Postimees, Pärnu Postimees, Sakala, Virumaa Teataja, Järvamaa Teataja og Valgamaalane. Fra og med 1995 kommer Postimees også ut i en intetnettutgave. Fra og med 2005 kommer det også en russisk-språklig utgave av dagsavisen, med et opplag på 25 000.
Hovedredaksjonen ligger i Tallinn, med regionkontor i Tartu og Pärnu.
Ytterøy kommune

Ytterøy er en tidligere kommune i Trøndelag; den ble opprettet som formannskapsdistrikt i 1837. Kommunen omfattet fra starten øya Ytterøy, Mosvik og Framverran og de sørlige delene av nåværende Verran kommune, dvs Verran uten Malm kommune.
1. januar 1867 ble Mosvik og Verran skilt ut som egen kommune. Ytterøy hadde 1 499 innbyggere etter delingen. Den gjenværende kommunen hadde samme utstrekning som øya Ytterøy; den ble slått sammen med Levanger 1. januar 1964. Da var innbyggertallet 722.
Project – Kill

Handling

John Trevor er en agent for de militære som er med på et hemmelig prosjekt kalt «Project: Kill». Prosjektet eksperimenterer med tanke-kontroll på sine agenter og utsetter dem for kjemikalier i den hensikt å omskape dem til lydige drapsmaskiner for USA. Trevor rømmer etterhvert fra det hele og til Filippinene, men er ikke klar over bieffektene av eksperimentet, effekter som gjør ham voldelig og farlig. På Filippinene forelsker han seg i Lee Su. Samtidig med dette blir hans tidligere overordnede, Frank Lassiter, beordret til å finne ham og tilintetgjøre ham. I tillegg til dette blir han også jaget av en lokal gangster kalt Alok Lee som har til hensikt å skaffe seg hemmelighetene til «Project: Kill». Tiden er i ferd med å renne ut for Trevor da han etterhvert blitt jaktet av både Lassiter, det filippinske politiet og den lokale mafiaen. Det hele ender i et uunngåelig klimaks på Manilas havnelager der både skytevåpen og orientalsk kampsport taes i bruk.

Om filmen

Filmen har fått det glatte lag på filmsiden Surfi Dead som skriver: «...this film sucks, but it may be the only Leslie Nielsen kung-fu film out there».
Filmen gikk rett på video i Norge og ble utgitt av Breien film rundt 1983/84.
Billie Piper

Tidligere Liv

Leian Paul Piper ble født i Swindon, Wiltshire, England. Den 25. april 1983 ble navnet hennes offisielt endret til Billie Paul Piper, etter hennes foreldre, Paul Victor Piper og Mandy Kane Kent. Piper har en yngre bror, Charley, og to yngre søstre, Harley og Elle. Hun studerte ved Sylvia Young Theatre School.

1998–2000: Honey to the B

Piper's karriere begynte da hun ble valgt ut til å vises på lørdag morgen barnas TV-show Scratchy & Co. Senere fikk Piper en rolle i en TV-reklame for å promotere pop magasinet Smash Hits. Piper ble tilbudt en platekontrakt da hun var 15 år, og i 1998 ble hun den yngste artisten noensinne til å debutere på nummer én i UK singles chart med "Because We Want To", lansert under artistnavnet mononym "Billie". Det påfølgende albumet "Girlfriend" debuterte også på nummer én. 
Det første albumet hennes Honey to the B ble sluppet like etter, og debuterte og nådde nummer 14 i den britiske albumlista, og solgte mer enn tre millioner eksemplarer i Storbritannia alene sammen med en Platinum-sertifisering, og en 2x Platinum sertifisering i New Zealand, der det nådde nr. 3. Uansett, Honey to the B fant begrenset suksess i andre territorier, slik som Australia, der den debuterte og nådde nr. 31 til tross for suksessen av "Honey to the Bee", og i USA nesten det gikk helt ubemerket, med en topp på nr. 17 på Heatseekers.
Lysekil

Historie

Stedet der Lysekil ligger er en gammel bosetting, med den tidligste bebyggelsen ved det som i dag er Norra hamnen. Allerede på 1500-tallets store sildeperiode hadde den egen kirke og prest, og på 1600- og 1700-tallet var den en av de fem vestkysthavner der sildepakking og sildevraking var tillatt. Stedet ble tidlig preget av sjøfart og eide ved midten av 1800-tallet en betydelig egen seilflåte.
Stedet var opprinnelig et liggested under Lyse gård. Etter 1658 ble ikke Lysekil oppført i jordebøkene før i 1685, da det ble kronfiskeläge. I 1715 ble leiet kjøpt av admiral Strömstierna og i 1778 av et 40-tall beboere, hvis arvinger på slutten av 1800-tallet var Lysekils dominerende jordeiere.
Takket være god tilgang på sild på midten av 1700-tallet, sildeperioden, fikk stedet et oppsving og mange salterier og trankokerier ble etablert. I 1790 var antallet innbyggere økt til 536, noe som innebar en fordobling på kort tid.
På riksdagen i 1834–35 ble det reist forslag om å anlegge en by ved Lysekil, men stendene anså kjøpstadsrettigheter for tilstrekkelige for det blomstrende fiskeleiet, som fikk slike rettigheter i 1836.
I 1800-tallets annen halvdel ble Lysekil utviklet til badested etter at Carl Curman hadde fått i oppdrag å utvikle et badeanlegg. Lysekils badinrättning og likeså Lysekil kallbadhus ble bygd på 1860-tallet. Sammen med sin hustru, Calla Curman, bygd han Curmans villor, sommerhus i  gammel nordisk stil. Calla Curman stod også bak Stångehuvuds naturreservat.
Den 1. april 1903 ble Lysekil by og fikk byrettigheter, noe som var av stor betydning for kjøpstedet Lysekil. Lysekil ble en såkalt «stapelstad», noe som innebar at man fikk tillatelse til å handle med utlandet. Hundre år senere ble dette feiret på forskjellige vis. 
Byvåpenet er et blå- og sølvfarget skjold med tre sølvstjerner og to stående fisker, som vitner om fiskets betydning for Lysekils utvikling. To av stjernene symboliserer Henrik Gyllenstierna respektive Olof Strömstierna og den tredje stjernen er Lysekils egen.
I Lysekil produserte Lysekils Mekaniska Verkstad i mange år Skandiamotoren. Fra 1920-tallet hadde PLM produksjon i Lysekil.
Under andre verdenskrig var Lysekil innblandet i eksport av kulelager til England i Operation Bridford eller «The ball bearing run». Med hjelp av hurtiggående kanonbåter, «blockade runners», kunne britene nattestid bryte gennom den tyske Skagerraksperren høsten og vinteren 1943–44, og blant annet frakte kulelager fra de norske Kvarstadbåtene som var blitt inneperret i Sverige, over til Hull i England.
Trafikken ble gjenopptatt høsten og vinteren 1944–45 men da med vekt på å gi fornødenheter og ammunisjon fra England via Lysekil til den danske motstandsbevegelsen.
I 1975 ble raffineriet Scanraff innviet; den ble en viktig industri for Lysekil. Siden 2003 heter det Preemraff Lysekil.
Videresalg

Videresalg, generelt det fenomen innen næringsvirksomhet at et selskap selger videre varer eller tjenester som er produsert av andre. begrepes brukes også f.eks evd videresalg av idrettsutøvere som er kjøpt fra en klubb og selges videre til neste.
Innen fast- og mobiltelefoni er videresalg betegnelsen på at en videreselger kjøper en viss mengde av de tjenestene en (større) teleoperatør tilbyr, og så videreselger disse tjenestene til sluttkunder. I motsetning til situasjonen ved virtuell operasjon (MVNO), utplassering av utstyr (telelosji) eller trafikkgjesting (roaming), innebærer videresalg at videreselgeren selger tjenester som fullt og helt er produsert av en annen teleoperatør med dennes utstyr. Det er dermed i hovedsak merkevaren, utvalget av tjenester, og prisplanen som utgjør den egenart eller merverdi som videreselgeren tillegger det endelige produktet.
I Norge er både Telenor og NetCom pålagt å tilby grossistproduktet videresalg, og en rekke små mobilaktører videreselger tjenester i en av disse to operatørenes nett. Det er i alt 34 mobiltilbydere i Norge i 2007, og de fleste av disse tilbyr tjenester gjennom videresalg. Videresalg er hjemlet i Ekomloven.
Valdney Freitas da Matta

Karriere

Han har spilt for Kawasaki Frontale og Oita Trinita fra Japan.
Kulturdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur

Kulturdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur er flere litterære utmerkelser som har blitt delt ut av Kulturdepartementet i Norge hvert år siden 1948. Prisene gjelder skjønnlitteratur, sakprosa og tegneserier for barn og ungdom utgitt året før, og blir utdelt i flere kategorier. Prisene ble fram til 2002 administrert av Statens bibliotektilsyn, med Det rådgivende utvalg for barne- og ungdomslitteratur for folke- og skolebibliotek som jury. Fra 2003 er juryering og administrasjon overtatt av Norsk barnebokinstitutt. Premien består av et pengebeløp.