google/wiki40b huggingface dataset:
ATP World Tour Finals

Tennis Masters Cup er en tennisturnering for herrer som arrangeres på slutten av hvert år. Bare de åtte best rangerte spillerne i singel og åtte beste parene i double på ATP-touren blir kvalifisert. Turneringen arrangeres av Association of Tennis Professionals (ATP) i samarbeid med International Tennis Federation (ITF). Turneringen ble spilt i Shanghai frem til 2009 da den ble flyttet til London. Turneringen fikk navnet Barclays ATP World Tour Finals. Den som har vunnet flest årsfinaler er Roger Federer med 6, fulgt av Pete Sampras og Ivan Lendl med 5. Den som har kvalifisert seg til flest slike ATP årsfinaler er Roger Federer med 14. Deretter følger Andre Agassi med 13, Ivan Lendl med 12 og Pete Sampras, Boris Becker og Jimmy Connors med 11.
Haploeax

Utseende

Middelsstore trebukker med lange antenner (gjerne betydelig lengre enn kroppen). På farge er de gjerne lyst grå- eller brunaktige med svarte flekker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sentral-Afrika.
Enkebrenning

Enkebrenning (Sanskrit: Sati) er en hinduistisk skikk hvor den avdødes enke – enten frivillig eller med tvang – lar seg brenne levende på begravelsesbålet sammen med den avdøde. Skikken ble forbudt i 1829 under britisk styre og forekommer nå sjelden.
Ordet Sati kommer fra gudinnen Sati som var gift med guden Shiva og som satte fyr på seg selv.
Et av de mest kjente tilfellene i nyere tid skjedde 4. september 1987, da 18-år gamle Roop Kanwar ble tvunget opp på begravelsesbålet av sin svigerfar og svoger, før svogeren tente bålet og hun brant til døde. Dette førte til stor oppstandelse både i India og internasjonalt, og resulterte i at lokalregjeringen i Rajasthan og sentralregjeringen i India traff flere mottiltak mot denne skikken.
Enkebrenning forekommer fortsatt sporadisk på landsbygda i India. Senest kjente tilfelle skjedde 11. oktober 2008, da en 75 år gammel kvinne brant til døde, etter å angivelig ha hoppet opp på sin 80 år gamle ektemanns begravelsesbål i Checher, Chhattisgarh's Raipur.
Hessen

Historie

I den tidlige middelalder var Hessen en del av Thüringen, men etter den thüringske arvefølgekrig (1247–64) ble Hessen et uavhengig grevskap innenfor det tysk-romerske rike. Staten eksisterte inntil 1567, da Philipp I av Hessen døde, og Hessen ble inndelt i fire småstater: Hessen-Kassel, Hessen-Marburg, Hessen-Rheinfels og Hessen-Darmstadt.
Hessen-Rheinfels ble annektert av Hessen-Darmstadt i 1583. Hessen-Marburg av Hessen-Kassel i 1604. En utbryterlinje fra Hessen-Darmstadt førte til opprettelsen av Hessen-Homburg i 1622, slik at Hessen bestod av tre stater i slutten av det syttende århundre.
Hessen-Kassel ble kalt et kurfystedømme (Kurhessen) fra 1803, og ble i 1866 sammen med Hessen-Homburg og hertugdømmet Nassau annektert av Preussen, som etablerte provinsen Hessen-Nassau.
Landsgrevskapet Hessen-Darmstadt ble til storhertugdømmet Hessen fra 1806, og bevarte sin uavhengighet.
Etter første verdenskrig ble storhertugdømmet Hessen en folkestat (Volksstaat Hessen), mens Hessen-Nassau fortsatte å være del av republikken Preussen. I 1929 ble fristaten Waldeck og i 1932 også kretsen Wetzlar fra den prøyssiske Rhinprovinsen innlemmet i Hessen-Nassau. I 1944 ble Hessen-Nassau delt i provinsene Kurhessen og Nassau. Provinsen Nassau omfattet imidlertid også det tidligere kurhessiske Main-Kinzig-området (Hanau, Gelnhausen, Schlüchtern). Etter annen verdenskrig ble provinsene Nassau, Kurhessen og folkestaten Hessen slått sammen under navnet Storhessen (senere bare Hessen), bortsett fra deler av områder vest for Rhinen, som ble innlemmet i Rheinland-Pfalz.

Rettsvesen

Hessen er den eneste av de tyske delstatene som fremdeles har dødsstraff, i henhold til statens grunnlov. Denne blir imidlertid ikke praktisert. Det er likevel ikke gjort noe forsøk på å fjerne dødsstraffen, siden grunnlovsendringer i Hessen krever folkeavstemning, og flertall for en avskaffelse av dødsstraffen ikke har vært regnet som sikkert.

Demografi

Den største delen av befolkningen lever i den sydlige delen av staten i områdene ved Rhinen og Main (Rhein-Main-området), som er et av de mest folkerike metropolområder i Europa. I Nord-Hessen er området omkring Kassel det mest folkerike.
Ca. 43 % av befolkningen i Hessen er protestantisk, mens 26 % er katolsk. Den protestantiske befolkningen tilhører landskirkene for Hessen-Nassau, Kurhessen-Waldeck og Rhinlandet, mens katolikkene tilhører de katolske bispedømmene Fulda, Limburg og Mainz.
Hessisk, det vil si de nordlige dialekter av rhinfrankisk, tilhører den midttyske dialektgruppe. Dialektene varierer meget i de forskjellige landsdelene. Hessisk tales nord for linjen Wiesbaden-Aschaffenburg opp til Siegen og Kassel i nord. Sydlig for det dette området tales sydlige dialekter av rhinfrankisk. I tettbefolkede områder tales imidlertid sjelden dialekt, men snarere høytysk.
Oktavformat

Oktavformat eller octavo, ofte skrevet 8:o, er en størrelsesbetegnelse benyttet på framforalt bøker trykt før eller under 1800-tallets første halvdel. Betegnelsen oktav er i utgangspunktet egentlig en teknisk term og ikke en størrelsesangivelse. Den innebærer at hvert papirark som benyttes ved trykkingen brettes slik at det utgjør åtte blad i den ferdige boken. Men ettersom papir på denne tid ble produsert for hånd og omtrent i en og samme standardstørrelse, er bøker i oktavformat omtrent jevnstore. Størrelsen er omtrent som en moderne norsk pocketbok.
I Europa utviklet det seg fra 1500-tallet et systematiseringssystem for bokformater. En bok som er satt sammen av ark som var brettet én gang (slik at man får fire sider), kalles folio (latin folio av folium «blad»; forkortes gjerne 2o). Dersom man bretter arket to ganger, får man en kvarto (quarto, 4o, ca. 18–29 cm høy), dersom man bretter det tre ganger, en oktavo (octavo, 8o, ca. 9–20 cm høy), dersom man bretter det fire ganger, en duodecimo (12mo), og dersom man bretter det fem ganger, en sedecimo (16mo).
Den eldste fremdeles eksisterende octavobok synes å være den såkalte Turkish calendar for 1455, formodentlig trykket sent i 1454, omtrent samtidig som Gutenbergbibelen (trykt i folio). Det har overlevd tallrike andre oktavobøker med tilblivelse fra og med omtrent 1461. British Librarys Incunabula Short Title Catalogue oppfører om lag 28.100 forskjellige utgaver av eksisterende bøker, pamfletter og broadsides (noen av dem bare fragmentariske) som ble trykket før 1501, og av dem er omtrent 2.850 oktavoer,, det vil si ti prosent av alle verkene i katalogen.
Fra 1501 begynte Aldo Manuzio i Venezia å trykke klassiske verker i lite oktavoformat, noe som gjorde bøkene lette å ta med seg. Disse verkene, som innheholdt bare tekstene selv men ikke kommentarer eller fornoter, ble svært populære blant dannede lesere. Dermed ble Manutius nært knyttet og assiosiert med oktavoformatet.
Niphecyra

Utbredelse

Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
Masaaki Sawanobori

Japans herrelandslag

Masaaki Sawanobori spilte 16 landskamper for Japans herrelandslag.
Signatarmakt

Signatarmakt er i diplomatiet og folkeretten en stat som har undertegnet en internasjonal avtale. Signatarinstiuttet reguleres av Wien-konvensjonen om traktatretten fra 1961.
Zhangdian

Zhangdian (kinesisk, 张店区; pinyin: Zhāngdiàn Qū) er et kinesisk bydistrikt i Zibo i provinsen Shandong i Kina.
Befolkningen anslås (2004) til 679 000.
Zhangdian er administrasjonssete for Zibo.
Osroene

Det osrhoënske rike (eller Osroene, Osrhoene; syrisk: ܡܠܟܘܬܐ ܕܒܝܬ ܥܣܪܐ ܥܝܢܶܐ Malkuṯā d-Bēt Ōsrā Īnē) var et gammelt rike ved Eufrat og Tigris i det nåværende søndre Tyrkia og nordre Syria. Riket ble grunnlagt i 130-årene f.Kr.; den første herskeren het Aryu.
Det var verdens første uavhengige rike som ble kristent - det antok kristendommen ca år 200.

Historie

Osroene, eller Edessa, fikk sin uavhengighet da seleukidenes styre brøt sammen. Det ble til ved et dynasti utgått fra en nabateisk stamme kalt Orrhoei. Navnet Osroene er avledet fra Osroes av Orhai, en nabareisk sjeik som i 120 f.Kr. tilvristet seg kontrollen om hele regionen fra seleukidene i Syria. De fleste av kongene av Osroene ble kalt Abgar eller Manu. Nabateerne ble med tiden mer og mer influert av arameisk kultur. Osroene ble et nasjonalt motstandsenter mot hellenisme.
Under en lengre periode i rikets tidlige historie styrte et arameisk preget kongedynasti. Hovedstaden under det arameiske styret var Edessa (nå Şanlıurfa i Tyrkia). Selv etter det lokale kongesdynastiets fall beholdt Edessa en stor betydning. På 400-tallet var Edessa blitt det viktigste arnested for syrisk litteratur og lærdom. Edessa var den østlige kristendoms første akademiske sentrum, og det var her det syriske skriftspråk ble utviklet.
Etter dynastiets fall i år 244 stod riket vekselvis under partisk, romersk eller sasinidisk styre frem til den arabiske erobringen i 639.
Da romerne stengte det det nestorianske akademi i Edessa, tok dets ledere opp residens i Nisibis lengre mot øst, i et område under persisk protektorat. Som en kronikør beskrev det: «Edessa mørknet mens Nisibis lyste opp». Ikke desto mindre beholdt Edessa sitt tilnavn «det velsignede», noe som gjaldt alle trosretninger til vel inn i den muslimske tid.
Et stort frafall fra kristen tro fant sted under abbasidene i tiden rundt 775: «De vendte seg til hedendommen [Islam] raskere enn sauer løper til vann».
Jonas Olsson

Sogndal

4. oktober 2011 ble det klart at Jonas Olsson tok over treneransvaret i Sogndal med start i desember 2011. Olsson hadde de siste fem sesongene hatt delt treneransvar i IFK Göteborg med Stefan Rehn. Duoen ledet klubben til seriegull i sin første sesong og ble kåret til årets trenere i Sverige. Under deres ledelse etablert IFK seg i toppen av svensk fotball igjen.
Den tidligere midtstopperen overtok etter Harald Aabrekk i Sogndal.
5. september 2013 ble det klart at Olsson forlenget kontrakten ut 2014-sesongen  .
Kizilgrottene

Kizilgrottene er en gruppe buddhistiske fjellgrotter nær landsbyen Kizil (克孜尔乡, Kèzī'ěr Xiāng) i fylket Baicheng i Xinjiang, Kina. Grøttene ligger på den nordlige banken av Muzatelven 65 km vest for Kucha. Området var en kommersiell del av Silkeveien. Hulene er muligens de tidligste store buddhistiske hulekompleksene i Kina, og ble satt opp mellom det 3. og det 8. århundre.
Bjøllådalen

Bjøllådalen (lulesamisk: Biellokvágge) er en dal i den sørlige delen av Saltfjellet. Den er en sidedal til Dunderlandsdalen i Rana og går helt nord mot Saltdal kommune. Dalen strekker seg fra Nordre Bjøllåvatnet til Bjøllånes og er ca. 40  km lang. I dalen har Bjøllåga sitt leie fra Søre Bjøllåvatnet til Ranelva. Dalen har noen relativt høye fjell som Lønstinden 1506 moh, Semskfjellet 1531 moh og Bolna 1460 moh på østsiden, mens det på vestsiden er flere lange fjellrygger. Der dalen starter ved Bjøllånes har dalen en høyd på 209 moh, og ved Nordre Bjøllåvatnet 606 moh.
Før Europavei 6 og Nordlandsbanen ble bygget var stien gjennom dalføret hovedferdselsveien over Saltfjellet. I 1867 ble det satt opprettet nasjonal telegraflinje gjennom Nordland og denne gikk gjennom  Bjøllådalen. Derfor ble det satt opp flere små tømmerhytter, der en av dem i dag tilhører DNT og heter Midtistua turisthytte. Andre turisthytter er Saltfjellstua og Krukkistua.
Dalen er en vid u-dal med store bjørkeskoger, myrer og høyfjellstereng. I forbindelse med planer for kraftutbygging i området ble det planlagt en stor dam der Nordre Bjøllåvatnet og Søre Bjøllåvatnet ligger. Det ble derfor gjort et større karleggingsarbeid med å se på planter og vegetasjonstyper i dalen. Arbeidet som ble utført på vegne av direktoratet for Statskraftverkene i 1975 konkluderte med stor artsrikdom, og støttet forslag om opprettelse av en nasjonalpark. Det er sjeldne fjellplanter som lapprose, alperublom og lappmarksrublom. Disse finnes også i Junkerdalen litt lenger nord, og dette merkerer den sørligste grensen for disse planeten.
Saeid Aghaei

Landslaget

Han ble tatt ut i Irans bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Dufauxia

Utseende

Middelsstore, korte og brede, brunlige trebukker med lange antenner. Pronotum har en kort tann midt på hver side.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika, fra Fransk Guyana i nord til Paraguay i sør.
Jean Boisselier

Liv og virke

Ved utbruddet av annen verdenskrig var Boisselier reserveoffiser. Han ble tatt til fange av tyskerne i juni 1940 og ikke befridd før i 1945. Han gjenopptok så studiene i kunsthistorie ved skolen knyttet til Louvre, og avsluttet under Philippe Stern med et arbeide over khmer-statuene. 
I 1949 dro ham som medhjelper til Henri Marchal til Angkor, og ble i 1950 konservator ved museet i Phnom Penh. I 1953 ble Boisselier ansvarlig for konserveringsarbeidene i Angkor. I 1955 vendte han interessen mot Thailand og forsket i regionen U Thong vedrørende forhistorien til Dvaravatiperioden. I 1963 utgav han et større verk om utviklingen av statuene i Champa, og arbeidet ved Silpakorn-universitetet i Bangkok.
I 1970 vendte Boisselier hjem til Frankrike og overtok ledelsen for forskningsgruppen Archéologie et civilisations de l’Asie du Sud et du Sud-Est ved Université Paris III (Nye Sorbonne). Dette vervet hadde han til 1980.
Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste

Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste (engelsk: Canadian Peacekeeping Service Medal, fransk: Médaille canadienne du maintien de la paix) er en canadisk medalje innstiftet i 1988 til påskjønnelse av deltagelse i FNs fredsbevarende styrker. Medaljen ble bestemt innført i forbindelse med at FNs fredsbevarende styrker i 1988 ble tildelt Nobels fredspris, men ble ikke satt i produksjon. I 1996 vedtok Canadas parlament at medaljen skulle deles ut. Den tildeles også for deltagelse i annen fredsbevarende tjeneste enn den som direkte utføres av FN-styrker.

Utforming

Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste er i sølvfarget metall og er 36 mm i diameter. På avers har den tre FN-soldater, et motiv som er hentet fra Fredsbevaringsmonumentet i Ottawa. En due i flukt finnes over soldatene, som er flankert av lønneblad på hver side ved medaljekanten. Langs kanten står innskriften «PEACEKEEPING» i en bue øverst og «SERVICE DE LA PAIX» i en bue nederst. På reversen finnes et lønneblad med dronning Elisabeth IIs monogram. Motivet omgis av laurbærkvister. Nederst langs kanten står innskriften «CANADA».
Medaljen har et rektangulært oppheng som medaljebåndet løper gjennom. Opphenget har et lønneblad, motivet fra Canadas flagg. Medaljebåndet har en bred lys blå midtstripe flankert av striper i hvitt. Lyst blått er hovedfargen i FNs flagg og gjenfinnes i medaljebåndene for FN-medaljen. Utenfor dette er det striper i rødt og grønt. Hvitt symboliserer fred og grønt tjeneste. Rødt og hvitt er Canadas farger siden 1921.
Bruce W. Beatty har utformet medaljen.

Tildeling

Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste tildeles for 30 dagers tjeneste. Også tjeneste i andre FN-innsatser enn FN-styrker, politioperasjoner og operasjoner ledet av andre internasjonale organisasjoner som NATO, Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa, Organisasjonen av amerikanske stater, International Commission for Supervision and Control i Indokina, Multinational Force and Observers i Midtøsten, European Community Monitor Mission i det tidligere Jugoslavia, Den høye representant for Bosnia-Hercegovina, INTERFET i Øst-Timor og ulike andre observatørgrupper. Deltagelse i Koreakrigen, Gulfkrigen, ISAF i Afghanistan og flere NATO-operasjoner kvalifiserer ikke til medaljen. Medaljen kan tildeles posthumt og overlates da til nærmeste pårørende.
Omkring 125 000 canadiere kvalifiserer til medaljen og inntil juni 2010 var den utdelt til 74 221 mottagere.
Mimechthistatus

Utbredelse

Arten lever på Taiwan.
HkB 113-114

Stål fremfor tre

A/S Holmenkolbanen hadde siden 1910 benyttet brede boggimotorvogner av tre med teakbekledning og komfortabel innredning, men på 1930-tallet var det blitt mulig å bygge lette motorvogner egnet for forstadsbanetrafikk av stål med selvbærende vognkasse. Det var lagt planer om utvidering av Undergrunnsbanen Majorstuen-Nationaltheatret og Kolsåsbanen skulle slutte seg til A/S Holmenkolbanens linjer som forstadsbane med ekte forstadsbanevogner.
Det var derfor et behov for en ny serie motorvogner med strømlinjeformet utforming, inspirert av de nye motorvogner som var under bygging i Skabo Jernbanefabrik, NSB type 66. Bærumsbanen og Holmenkolbanen inngikk samarbeid sammen med Skabo om utkastet til en ny vogntype som skulle sette standard for fremtidige anskaffelser av motorvogner. Stål ble ansett å være bedre enn tre. Bærumsbanen ønsket kun å ha tomme vognkassene og lettkonstruerte boggier for å komplettere dem med deler fra eldre vogner på verkstedet på Avløs. Disse vognene ble Type C1, Holmenkolbanen ønsket to vogner levert helt nybygget fra Skabo
Operation Temperer

Operation Temperer er en britisk statlig plan for å bruke tropper for å støtte politiet i viktige stillinger etter et større terrorangrep. Planen ble satt i verk for første gang 23. mai 2017 etter Manchester Arena-angrepet.
Planen legger opp til at opptil 5 100 soldater kan bli utplassert for å «forsterke væpnede politifolk som utfører beskyttende sikkerhetstjeneste» på viktige områder i store byer. I henhold til statlige kilder sitert av Daily Telegraph ville planen bare bli aktivert etter et møte i regjeringens krisekomité COBRA. Planen ble etablert etter Île-de-France-angrepet i Frankrike i januar 2015. Den var ment å være hemmelig, men ble ved et uhell offentliggjort i juli 2015 etter å ha blitt utilsiktet lastet opp til nettstedet til National Police Chiefs' Council.
De britiske væpnede styrker har tidligere vært utplassert for å hjelpe lokale politimyndigheter, mest under urolighetene i Nord-Irland da 21 000 soldater ble utplassert for å hjelpe Royal Ulster Constabulary. I 2003 utplasserte Tony Blairs regjering midlertidig 450 soldater ved Heathrow Lufthavn og andre steder i London under en periode med økt terrortrussel. Den siste gangen soldater ble utplassert i stor utstrekning på det britiske fastlandet var under politistreiken i 1919.
Andre europeiske land har også utplassert soldater for å beskytte mot terrortrusler i byer; Frankrike har utplassert over 10 000 soldater under operasjon Sentinelle siden angrepet i januar 2015 i Paris-regionen, og Italia utplasserte 4 800 soldater i Roma og andre byer i februar 2015.
Tudorrose

Tudorrosen er et symbol som ble brukt av huset Tudor etter at Henry Tudor hadde tatt makten i England. Den var en kombinasjon mellom huset Lancasters kjennetegn, den røde rosen, og huset Yorks hvite rose. Tudorrosen symboliserte både slutten på rosekrigene og unionen mellom de to herskerslektene (dynastiene) gjennom ekteskapet mellom Henry og Elizabeth av York.
Tudorrosen blir stilisert som en heraldisk rose og i våpenskjold blir den gjengitt som enten hvit eller sølv rose på rød bunn, eller rød rose på hvit eller sølv bunn.
Björn Bergmann Sigurðarson

Lillestrøm

Gjennombruddet kom våren 2010. Etter flere glimrende innhopp fra reservebenken, var han i hjemmekampen mot FK Haugesund 18. april 2010 tilbake i startelleveren, og har siden da dannet spisspar enten sammen med Arild Sundgot, Fredrik Gulbrandsen eller Anthony Ujah. Med sin oppofrende spillestil og enorme arbeidsinnsats, blandet med fart, styrke og teknikk, er Bergmann Sigurðarson en publikumsyndling på Åråsen, og kan på mange måter minne om Heidar Helguson i spillestil. 
Han ble kåret til banens beste for første gang i hjemmekampen mot Strømsgodset 9. mai 2010,  og spilte sin seriekamp nummer 50 for LSK i hjemmekampen mot Viking 3. juli 2011. Sent høsten 2011 forlenget han kontrakt med LSK med ytterligere ett år. Kontraktsforlengelsen som binder han til Åråsen ut 2014-sesongen ble gjort i all hemmelighet etter spillerens eget ønske og ble ikke bekreftet før 24. april 2012.

Wolverhampton

Sigurðarson markerte seg i 2012-sesongen, noe som førte til at han ble et av tippeligaens heteste salgsobjekter. Han ble blant annet linket til Solbakkens Wolves og Everton

Molde FK

31. januar 2014 inngikk han en låneavtale med Molde FK etter å ha mislykkes med å slå gjennom i England. Låneavtalen rekker ut året. Han ble seriemester med Molde FK, og rundet av sesongen med cupgull for Molde FK.

Internasjonalt

Björn Bergmann Sigurðarson har 1 A-landskamp for Island, der han debuterte i hjemmekampen mot Kypros den 6. september 2011, da han i det 84. spilleminutt kom inn som reserve for Birkir Bjarnason. Bergmann Sigurðarson har også fire U21-landskamper og tre mål. Debuten på U-21 landslaget kom i bortekampen mot Tsjekkia den 7. september 2010. Hans første scoring på U-21 landslaget kom i bortekampen mot Ukraina den 25. mars 2011. 
Den 31. mai 2011 ble han tatt ut i den islandske U21-troppen som senere i juni spilte EM-sluttspill i Danmark, hvor han kun spilte én kamp for Island i sluttspillet som reserve for Rurik Gislason i gruppekampen mot vertsnasjonen Danmark den 18. juni 2011. Til tross for seier over Danmark ble Island slått ut EM-sluttspillet.   Sigurðarson har også syv U-19 landskamper, to mål, og fem U-17 landskamper.
Han ble tatt ut i Islands tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Mesosaurer

Bygning og levevis

Mesosaurene liknet små til middelsstore, slanke krokodiller, men med luffer som en sel og smale kjever med lange, nåleformede tenner. Tennene satt relativt løst i tannbeinet og var festet langs ytterkanten av kjeven. Dette gjorde dem i noen grad fleksible, slik at de kunne bøye seg til siden når dyret lukket munnen.
De fleste eksemplarene er rundt 40 cm i lengde, men noen kunne komme opp i bortimot to meter, og var blant de største krypdyrene i sin tid. De levde trolig av fisk og muligens små krepsdyr ved å bruke de lange, tynne tennene som en slags sil, ikke ulikt moderne bardehvaler. Fossiler av mesosaurene finnes gjerne i sedimenter fra grunne innlandshav. Trolig har leveområdet hovedsakelig vært varme brakkvannshav med rik sumpvegetasjon. Noen steder kan fossiler etter mesosaurer være svært tallrike.
Strukturen på frambeina viser at mesosaurene bare med vanskelighet har kunnet bevege seg på land. Selv om de levde mesteparten av livet i vann, må de ha kommet opp på land og lagt egg, på samme måte som moderne havskilpadder.

Utbredelse

Det best kjente slekten er Mesosaurus selv. Fossiler av disse er funnet i Namibia i Afrika  og deler av Sør-Amerika, Brasil, Uruguay, og Paraguay. Denne utbredelsen er en av faktorene som gav Alfred Wegner inspirasjon til å fremme teorien om kontinentaldrift. Da Mesosaurus levde, var områdene som i dag ligger langt fra hverandre del av superkontinentet Pangæa.

Systematikk

Mesosaurer deles vanligvis i to slekter, Stereosternum fra Brasil og Mesosaurus fra Afrika og Sør-Amerika. Brasileosaurus, en gruppe fossiler kun kjent fra svært fragmentariske fossiler fra Brasil regnes av noen til Mesosaurene, men kan også være en diapside.