google/wiki40b huggingface dataset:
Jupiter (litteraturmagasin)

Jupiter er et norsk litteraturmagasin som fokuserer på upubliserte tekster av både etablerte og ukjente forfattere. Første utgave kom i oktober 2008, og magasinet utgis annenhver måned. Ansvarlig utgiver er Thor Lanesskog. Redaktører er Harald Kjøge Rønning og forfatteren Øystein Wingaard Wolf.
Markuskirken (Stockholm)

Markuskirken er en kirke som ligger i Björkhagen, en forstad til Stockholm. Den er oppført på gammel sjøbunn i den bjerkelunden som har gitt bydelen navn.
Markuskirken er tegnet av den svenske arkitekten Sigurd Lewerentz etter en arkitektkonkurranse i 1955 og oppført 1958–1963. Innvielsen av menigheten ble foretatt 8. mai 1960 i provisoriske lokaler. 
Sammen med arkitektens andre kirke Sankt Petri regnes den som en av høydepunktene i 1900-tallets brutalistiske arkitektur i Sverige.
Byggearbeidet startet 29. mars 1958 og arbeidet med Markuskirken ble et uvanlig prosjekt. Det ble etablert en gammeldags bygghytte hvor arkitekten var til stede daglig og ledet arbeidet. Lewerentz oppmerksomhett var spesielt rettet mot murernes arbeid.

Bygningen

I Markuskirken benyttet Lewerentz for første gang karmløse vinduer. Isolerglassrutene ble satt direkte inn i muråpningen. Det finnes ingen dørkarmer, sokler eller gesimser og de elektriske ledningene er lagt synlige utenpå murverket og inngir et eget arkitektonisk uttrykk. Malingen er ytterst sparsom, utskikten domineres av naturmaterialer, tegl fra Helsingborgs Ångtegelbruk, gulvklinker fra Höganäs, limtre og kryssfinér.  Mesteparten av belysningsarmatur og benkene er formgitt av Lewerentz selv.
Utsmykkingen i Markuskirken ble skapt av kunstnerparet Barbro og Robert Nilsson. De formga blant annet de to billedvevene bak alteret og krusifikset. Kirkesølvet, lysestaker og bronseplatten i treporten er av Robert Nilsson, det samme er en klinkerrelieff i fasaden ovenfor porten.
Kirken har egen bygning med fire kirkeklokker som ringes manuelt. En femte klokke er plassert utenfor kirkeporten.
På utsiden av kirken er det anlagt en dam med en bronsefontene – Lotusblomman – som er laget av Robert Nilsson. 
Kirken vakte oppmerksomhet allerede mens den ble oppført og i 1962 fikk Sigurd Lewerentz den første Kasper Salin-prisen som ble utdelt.
Ole-Henrik Mohn Pettersen

Familie

Ole-Henrik Mohn Pettersen er gift med sopranen og skuespilleren Maria Mohn Pettersen. De er bosatt i Fredrikstad.

Karriere

I 2004 medvirket han på bandet WEs album Smugglers. Albumet vant Spellemannsprisen 2004 i klassen Rock.
I 2015 var han blant annet en av musikerne som medvirket i Brede Bøes sceneshow i Fredrikstad. Han spilte også på konsertturneen til Atle Pettersen, Lisa Stokke og Nora Foss al-Jabri og på julekonserten til Rein Alexander. I tillegg hadde han en deltidsstilling som timelærer på musikklinjen ved Greåker videregående skole, og ytterligere en deltidsstilling ved Sarpsborg Scene.

Priser og utmerkelser

I 2007 vant han førsteprisen i the International Phillips Music Competition, som er en stipendkonkurranse for mastergrads- og diplomstudenter ved Norges musikkhøgskole.
Carolinahund

Opprinnelse og alder

Opprinnelsen til carolinahunden er ukjent, men en populær teori er at rasen har kommet til dette kontinentet gjennom vandring over Beringstredet. Carolinahunden ble først oppdaget av Dr. I. Lehr Brisbin, Jr., professor i biologi ved University of Georgia, ved Savannah River i Sør-Carolina. Herav fikk også rasen sitt navn; carolinahund.

Utseende, anatomi og fysikk

Carolinahunden ligner på andre pariahhunder. Den har en litt langstrakt, slank og smidig kroppsbygning og et typisk trekantet litt langstrakt hode med stående spisse ører som er svært bevegelige (som for alle slike hunder). Pelsen er kort og glatt, og underpelsen tett på vinterstid (avhengig av temperatur). Beina er forholdsvis lange, slanke og muskuløse. Halen er forholdsvis lang og har gjerne noe buskete pels.
I størrelse varierer denne hunden fra ca. 43-61 cm i skulderhøyde og vekten ligger normalt på ca. 13,5-27 kg. Som pariahhund er den altså forholdsvis stor, men allikevel typisk på alle måter.

Bruksområde

Carolinahund er både en god jakthund, vakthund og familiehund. Rasen har imidlertid også en rekke andre kvaliteter, som gjør at den kan egne seg for andre bruksområder også. Carolinahunden jakter aktivt såvel med synet, som med luktesansen og hørselen. Dermed faller rasen inn i kategorien hetsende hunder, da dette er dens naturlige jaktform, men den kan også bli en ypperlig sporhund, takket være en meget velutviklet luktesans.

Lynne og væremåte

Carolinahund er en primitiv hund som har mange av villhundes instinkter i behold. Den er svært alert og gjerne meget skeptisk til fremmede. Man kan trygt si at dette ikke er en hunderase som passer andre enn spesielt interesserte og svært erfarne hundefolk. Mot dem den kjenner og regner blant sine egne, er den derimot en ypperlig familiehund, som både er leken, snill og gjerne svært tolerant. Hunden passer imidlertid best for folk som er glade i friluftsliv og mye mosjon, ettersom de er naturlige løpere. Carolinahunder trenger dessuten oppgaver og utfordringer for å trives.

Annet

Rasen regnes som svært sunn og trenger lite stell, annet enn en gjennombørsting av pelsen og nok med mosjon.
Arnulf av Holland

Hersker

Arnulf etterfulgte sin far i 988. Han fikk en delvis vanskwlig herskertid. Ikke bare var faren en av de mektigste lensherrer under det ottoniske hus i området mellom Rhinens og Scheldes munninger, men han innehadde også len under den franske krone, og var dessuten av stor betydning som havne- og vikgreve av Gent.
Likewsom sin far var han en tilhenger av ottonerne, og dmed dette kom han i konflikt mot Hugo Capet. Denne herjet stygt i Arnulfs områder og belenet ikke ham, mens hans sønn Theoderich III med de franske besittelser. I midten av mai 988 oppholdt Otto III og keiserinne Theophanu seg i området som var omtvistet mellom Hugo Capet og Karl av Niederlothringen. Regionens storherrer kom til keiserinnens hoffleir; det var markgreve Gottfried av Verdun og Arnulf av Holland, Vestfriesland og Gent. Der ble antagelig etter farens død de lensrettslige forholdene som var blitt rotet til av Hugo Capet ryddet opp i, til Arnulfs tilfredshet.
Arnulf var den første som førte krig mot Vest-Frieslands opprørske beboere. Han ga en del av eiendommene sine i Schieland, i dagens Rotterdam til klosterkirken i Egmond, blant annet Bergan (i dag kjent som bydelen Hillegersberg) og Schie (i dag Overschie). Dette kan ha hatt sammenheng med munkenes arbeid for å vinne land ved at vannet ble ledet bort fra myrområdene i Holland. Arnulf sørget også for at Hollands grenser mot sør ble flyttet lengre sørover.

Død

Han døde 18. september 993, antagelig ved elven Maas' munning. Sammen med flere andre familiemedlemmer er han gravlagt i abbediet i Egmond, og han ble senere kanonisert. Lutgardis ga eiendommen Rugge til Sankt Peterabbediet i Gent 20. september 993 for hennes gemals sjelefred. I juni 1005 forsonet hun seg med Vest-Frieslands opprørske innbyggere.
Erik Lindseth

Liv

Han var sønn av tollbetjent Peder Lindseth og Martha Hansdatter. Etter å ha blitt student i 1850 studerte han medisin og ble cand. med. i 1858. Siden var han privatlege på Tjøme og i Svelvik. Mens han bodde i Svelvik deltok han i kommunestyret og var direktør for den lokale sparebanken. Fra 1887 var han distriktslege i Tønsberg, hvor han også var overlege ved amtssykehuset og amtslege for Jarlsberg og Larviks amt.
Lindseth var venn av Bjørnstjerne Bjørnson fra skoletiden i Molde. Som student var han med i kretsen omkring Bjørnson, Jonas Lie og Christian Kahrs. Han kjente også J. E. Sars. Lindseth opprettholdt vennskapet med Bjørnson livet igjennom og døde samme dag som Bjørnson hadde besøkt ham i Tønsberg høsten 1906. Bjørnson holdt en tale ved begravelsen.
I 1880 offentliggjorde han noen minner fra skoletiden i Molde i Dagbladet. En rekke av Sars' brev til Lindseth ble trykt av Gustav Haavie Thoresen i Samtiden (1919) og i Halvdan Kohts utgave av Sars' brev (1957). Thoresen skriver: «Vennernes talrike breve til Lindseth bærer vidnesbyrd om deres interesse for hans mening om tidens spørsmaal, og hans dom har sikkert mangen gang øvet indflydelse paa deres avgjørelser».

Utmerkelser

Han ble ridder av St. Olavs Orden i 1904.
Høyspenning

Fordeler

Høyspenning brukes for å kunne overføre elektrisk energi over store avstander med mindre tap i form av varme på grunn av motstand enn det tykkelsen på lederne skulle tilsi.
Bergelandsgata

Bergelandsgata (1–51, 10–52) er en gate på Storhaug i Stavanger kommune. Gaten fikk sitt navn i 1861. Gaten har også hatt navnet Bergjelandsgata. Bergelandsgata går fra Nytorget ved Sankt Petri kirke i nord mot krysset ved Birkelandsgata og Erichstrups gate i sør. 
Bergelandsgata ble fra midten av 1800-tallet kjent for sine mange bedehus. 
Navnet uttales opprinnelig «Bergjeland», men skrivenormalen har etterhvert overtatt. Navnet har sitt opphav i en gammel husmannsplass - Bergeland.

Jesus Verdens lys

Lysreklame «Jesus Verdens lys»  viser fremdeles at Bergelandsgaten var byens bedehusgate og skiltet er et av landets eldste lysreklameskilt med historie tilbake til 1920-årene. Skiltet er beholdt av historiske årsaker selv om den opprinnelige eieren Apostolisk Tro forlengst er ute av bygget. Lyse Energi har en avtale om å holde skiltet lysende.

Klostergården

Den 17. november 2006 falt deler av gaten sammen, da det ble utfør bygningsarbeid på en tomt like nedfor veien.  Like før klokken 18 den dagen raste en av to gangtunnel-containere og store masser stein 15 meter ned i det store anleggshullet på hjørnet av Bergelandsgata og Hetlandsgata. To personer ble tatt av raset, men kom fra det med mindre skader. 
Tomten var Lars Oftedals barndomshjem i Hetlandsgata 4. 
Klostergården inneholder 32 parkeringsplasser i to etasjer. To etasjer med butikker og en restaurant. En etasje med advokatfirma Vierdal AS, og to etasjer med 14 leiligheter, fra 33 til 88 kvadratmeter. Huset ble ferdig i 2009.

Oppsiden av gata

På hjørnet med Nytorget ligger Metroplis, tidligere Møbelmagasinet, Petri skole og Stavanger politikammer.
Stavanger tinghus ligger der Stavanger Amtssykehus lå før Rogaland Sykehus ble bygget. 
Videre finner en blant annet Statsarkivet i Stavanger. I første etasje holdt i mange år Stavanger likningskontor til.
Hunisk

Hunisk var språket som ble snakket av hunerne i det huniske rike. Hunerne var en heterogen, multi-etnisk stammekonføderasjon som regjerte i store deler av Øst-Europa og invaderte Vest-Europa i løpet av det 4. og 5. århundre. Mange ulike språk ble talt innenfor det huniske rike. Den greske historikeren Priskos fortalte at hunisk ble snakket sammen med gotisk og språkene til andre stammer som ble underkastet av hunerne.
Det finnes begrensede bevis for språket. De eneste som er bevart, er omtrent bare egennavn. For øyeblikket kan ikke det huniske språket klassifiseres, men på grunn av opprinnelsen til disse egennavnene har det blitt sammenlignet hovedsakelig med tyrkiske språk og mongolske språk.
Shane Hmiel

NASCAR karriere

Shane Hmiel var en av de mest kontroversielle NASCAR-førerne, med tre positive dopingtester, samt sine ofte ufine uttalelser om andre konkurrenter gjennom en rekke intervjuer.  
I 2001, ble han 'Rookie of the Year' i 'NASCAR Goody's Dash Series', med to seirer, samt 13 topp 10 plasseringer.
Gjennom sin fireårige karriere i NASCAR, deltok han i syv Nextel Cup races, 83 Busch races, og 29 Craftsman Truck races. Han hadde èn seier, i 'Truck series Las Vegas 350' i 2004.
I februar 2006, ble Hmiel utestengt på livstid for doping.
Greg Lake

Biografi

Greg Lake ble født i et beskjedent hjem i etterkrigstiden i Dorset. 
Han bestemte seg tidlig for en musikkarriere og begynte å spille kopinumre i de lokale bands Unit Four og The Timechecks i midten av 1960-årene. Lake var forsanger og gitarist i disse grupper, og disse to roller beholdt han i de to følgende grupper, The Shame og The Shy Limbs. 
Etter bruddet med The Shy Limbs spilte Lake i en overgangsperiode med The Gods, som spilte selvkomponerte numre. Her virket Lake som bassist og forsanger, men han sverget stadig til gitaren. 
Greg Lake var med på å grunnlegge den opprinnelige gruppen King Crimson, og han ble etterpå et viktig medlem av «supergruppen» Emerson, Lake & Palmer. Han turnerte også en kort periode for Asia i 1985, og ga ut to soloalbum, med en påfølgende turné, tidlig på 1980-tallet. Albumene var Greg Lake (1981) og Manoeuvres (1983).
Som soloartist ble Lake kjent for sin julesang «I Believe in Father Christmas» i 1975, som hadde med «Troika» fra Sergej Prokofjevs verk Løytnant Kije som bakgrunnsspor. Andre kjente sanger omfattet blant annet «C'est la vie» (Works, vol. I), «Still... You Turn Me On» (Brain Salad Surgery) og «From the Beginning» (Trilogy).
Greg Lake var en sentral skikkelse i moderne musikk siden King Crimsons debutalbum In the Court of the Crimson King. ELPs suksess i 1970-årene har også bidratt til å forme moderne populærmusikk. I 1998 ble Emerson, Lake & Palmer oppløst, og Lake forlot bandet. Han var ikke spesielt aktiv på musikkscenen i form av egne utgivelser etter det, men turnerte blant annet som medlem i Ringo Starrs band i 2002. 
I 2003 spilte han bass på The Whos singel «Real Good Looking Boy». Høsten 2005 hadde han en omfattende soloturné i Storbritannia.
Celotes

Utseende

Små til middelsstore, brune smygere. Vingene er mørkbrune med lysere (gulbrune) streker i den ytre delen, gjern emed noen små, hvite flekker.

Levevis

Larvene lever på busker og trær i kattostfamilien (Malvaceae).

Utbredelse

Slekten er neotropisk og forekommer i Sør- og Mellom-Amerika.
Lois Griffin

Rolle i Family Guy

Lois ble født inn i den velstående familien Pewterschmidt fra Newport, Rhode Island. Peter Griffin, hennes ektemann, arbeidet som løpegutt på familiens golfklubb. Lois ble etter hvert forelsket i ham, fordi hun falt for hans avslappede arbeiderklasseholdning, som hun foretrakk framfor de stive og kjedelige folkene i hennes sosiale krets. Hun ble kåret til Miss Teen Rhode Island, og ønsket å satse på en modellkarriere. Faren hennes mente imidlertid at dette ville være under familiens verdighet.
Hun underviser i piano for å spe på familiens inntekter, selv om hun bruker mesteparten av tiden sin på å pleie familien sin. Chris, hennes eldste sønn og andre barn, har alltid vært overvektig, selv ved fødselen. Hennes yngste sønn, Stewie, har blitt besatt på å drepe henne.
Lois har en lillesøster, Carol, som har hatt ni forskjellige ektemenn, hvorav minst åtte har forlatt henne. Lois har også en eldre bror, Patrick. Lois har også funnet ut at hennes mor er en overlevende etter holocaust.
Tufts Cove kraftverk

Tufts Cove kraftverk er et varmekraftverk ved havet i byområdet Dartmouth i provinsen Nova Scotia, Canada. Det har en installert produksjonskapasitet på 415 MW fordelt på 5 blokker. Det er to rene naturgass-blokker på 49 MW hver, og tre kombinerte olje- og gassblokker. Brenseltypen ved oljedrift er fyringsolje. Kraftverket stod ferdig i 1965. Operatør er Nova Scotia Power.
Ramodatodes

Utseende

Middelsstore, avlange, brunsvarte trebukker med brune dekkvinger. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Hodet er fremstrakt, med ganske store, utstående fasettøyne, snuteformet forlenget. Pronotum er avrundet trapesformet, lengre enn bredt, men en kraftig tann midt på hver side. Dekkvingene er avsmalnende bakover. Beina er nokså lange og kraftige.

Utbredelse

Arten er endemisk for Madagaskar.
Cryptobias

Utseende

En middelsstor, avlang, oransjerød og svart trebukk. Antenner, hode, bein og dekkvingenes bakre del er svarte, pronotum og dekkvingenes fremre del oransjerøde. Antennene er noe lengre enn kroppen hos hannen, noe kortere enn kroppen hos hunnen, leddene litt klubbeformede. Pronotum er omtrent sekskantet med en kraftig tann midt på hver side, for- og bakhjørnene markerte. Dekkvingene er jevnbrede med en liten tann i spissen. Beina er slanke.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørøstlige Brasil.
Vigmostad herredsstyre 1935−1937

Vigmostad herredsstyre 1935−1937 er en oversikt over representanter i Vigmostad herredsstyre etter herredsstyrevalget i 1934.
Mercy (Madame Monsieur)

Bakgrunn

«Mercy» er skrevet og produsert av Émilie Satt og Jean-Karl Lucas, som sammen utgjør duoen Madame Monsieur. Tittelen betyr nåde, men henspiller egentlig til en virkelig person, en jente som ble født av nigerianske flyktninger om bord på en båt i Middelhavet. Jenta ble døpt Mercy og ble senere funnet i god behold i en italiensk flyktningleir på Sicilia. Sangen tar dermed for seg den europeiske migrasjonskrisen som har eskalert fra 2015, og som har kostet tusenvis av menneskeliv. I musikkvideoen til sangen går mennesker rundt i europeiske storbyer, iført redningsvester og varmefolier.

Eurovision Song Contest

1. januar 2018 ble Madame Monsieur bekreftet som en av 18 deltakere til sangkonkurransen Destination Eurovision, den franske nasjonale konkurransen til Eurovision Song Contest. «Mercy» gikk videre fra semifinalen 20. januar etter toppoeng fra den internasjonale juryen og franske tv-seere. Sangen vant deretter finalen 27. januar, etter å ha kommet på tredjeplass hos juryen og en klar førsteplass hos tv-seerne.
Etter å ha vunnet den franske finalen, ble «Mercy» Frankrikes bidrag i Eurovision Song Contest 2018. Sangen deltok i finalen lørdag 12. mai i Lisboa i Portugal, der den ble nummer 13 av 26 deltakere.
VM i bandy 1973

Bandy-VM 1973 ble arrangert i Sovjetunionen mellom 17. og 24. februar. Det var det åttende verdensmesterskapet i bandy. Fire lag deltok og det ble spilt en dobbeltserie der alle lagene møttes to ganger. Sovjetunionen vant turneringen og ble verdensmesterne for åttende gang. Kampene ble spilt i Krasnogorsk og Moskva.
West Coast Main Line

West Coast Main Line (WCML) er en av de viktigste jernbanelinjene i Storbritannia. Den går mellom London og Glasgow, en strekning på omkring 642 km. 
Blant andre byer som betjenes av linjen finner man Milton Keynes, Northampton, Rugby, Nuneaton, Coventry, Birmingham, Wolverhampton, Stafford, Stoke-on-Trent, Macclesfield, Crewe, Warrington, Wigan, Stockport, Manchester, Liverpool, Preston, Lancaster, Carlisle og Edinburgh.

Historie

Linjen ble bygget i etapper mellom 1830-årene og 1870-årene. Det eldste stykket er Grand Junction Railway mellom Warrington og Birmingham, og linjen mellom London og Birmingham, som begge stod ferdige i løpet av 1830-årene. I 1846 ble de knyttet til Liverpool and Manchester Railway, North Union Railway og Manchester and Birmingham Railway, under navnet London and North Western Railway (LNWR). Nord for Carlisle hadde man Caledonian Railway, som fortsatt var uavhengig, og som i 1849 utvidet sin linje frem til Glasgow. North Staffordshire Railway, som i 1848 åpnet en linje fra Macclesfield til Colwich, med tilknytning til LNWR i Manchester, forble også uavhengig inntil 1923, da en sammenslåing ble tvunget gjennom. 
For å unngå å hisse opp for mange jordeiere langs traséen ble linjen lagt slik at den unngikk store eiendommer og småbyer. For å redusere konstruksjonskostnadene ble den også lagt slik at den i størst mulig grad fulgte naturlige konturer. Dette resulterte i en linje som er svært svingete. Linjen går gjennom noe områder med mye åser, som Chiltern Hills, Watford Gap, opplandet til Northampton og Trent Valley, fjellene i Cumbria og Leadhills i Lanarkshire. Maksimumshastigheten på linjen har derfor vært lav i forhold til East Coast Main Line. Hovedløsningen på dette har vært å innføre krengetog, først Britisk Rails APT, som ikke var vellykket, og deretter Virgin Trains' Pendolino i 2003. 
Ruten til Skottland ble markedsført som The Premier Line. Samkjøringen av de forskjellige linjene var komplisert, spesielt fordi det ble brukt to forskjellige bremsesystemer: LNWR brukte en vakuumbrems mens Caledonian brukte en Westinghouse-luftbrems. Tog som betjente hele strekningen måtte derfor utstyres med begge systemer, og var kjent som West Coast Joint Stock. Etter den tvungne omstruktureringen av britiske jernbaner i 1923, ble linjen underlagt London, Midland and Scottish Railway, og vakuumbremsen ble raskt standard. 
I 1948 ble jernbanen nasjonalisert, og ble underlagt British Railways London Midland og Skottland jernbaneregion. Det var på dette tidspunkt det nåværende navnet for linjen offisielt ble tatt i bruk. Det er ikke et spesielt treffende navn, ettersom det bare er på en liten strekning nord for Lancaster at traséen faktisk går langs kysten.
Gibboryctes gracilicornis

Utseende

En middelsstor (ca. 25 millimeter) og bred, blankt svart hornbille. Hannen har et langt, ugrenet, krumt horn på hodet, som er bredt og trekantet, pronotum er bredt uthulet foran med et høyt, bredt, i spissen kløvet framspring i midten. Dekkvingene er blanke og glatte. Som vanlig hos hornbiller mangler hunnen hornet som hannen har, pronotum er rundet og kraftig punktert.

Levevis

Ingenting er kjent om biologien til disse billene, som tilsynelatende er ganske sjeldne. De voksne er trolig nattaktive.

Utbredelse

Arten forekommer i alle fall i Ecuador og Argentina.
Spontanabort

Spontanabort er et begrep som brukes når et ufødt foster dør under svangerskapet uten at dette er kunstig framprovosert. Dette skjer oftest i de første tre månedene av svangerskapet.
Seksflekket bloddråpesvermer

Utseende

En middelsstor (vingespenn 28 – 39 mm), skarpt farget blåsvart og rød sommerfugl. Den kjennes fra lignende arter på at forvingen har seks røde flekker. Kroppen er svart med en litt blålig, silkeaktig glans. Forvingen er metallisk blåsvart med seks, parvis ordnede, skarpt røde flekker. Bare de to ytterste er noen ganger delvis sammenvokste. Bakvingen er skarpt rød med svart ytterkant. Larven er kort og trinn, lyst gul med en rad av svarte flekker langs hver side av ryggen. Den er kledt med kvaster av korte, hvite hår.

Levevis

Den lever på blomsterenger, lysninger i skogen, veikanter og andre urterike, åpne områder. Larvene utvikler seg på tiriltunge (Lotus corniculatus), sjeldnere på andre planter. Når den er utvokst, forpupper den seg i en karakteristisk, glatt, gul kokong som sitter klistret inntil et strå. De voksne sommerfuglene flyr i solskinn en kort periode i juli eller august. Perioden med høy aktivitet av denne arten varer bare noen dager. Som hos mange andre bloddråpesvermere varierer bestandene mye fra år til år.

Utbredelse

Den er utbredt over det meste av Europa østover til Kaukasus, og i Syria og Iran. I Norge er den ganske vanlig i Sør-Norge nord til Møre og Romsdal, selv om den ser ut til å mangle i noen områder. Dessuten finnes det noen små bestander på Helgeland og i Lofoten.
Jendekia

Utseende

En middelsstor, lang og slank, lyst brunlig trebukk. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er rundet sekskantet, kraftig innsnevret bakerst. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er middels lange, lårene tynne.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Yunnan.
Goethemedaljen

Goethemedaljen (etablert 1955) deles årlig ut av det tyske Goetheinstituttet til utlendinger (unntaksvis også tyskere) som har gjort en fortjenstfull innsats til pleie av tysk språk utenlands, og for å støtte opp under internasjonalt kulturelt samarbeid.
Siden 1975 har Goethemedaljen hatt status av en offisiell utmerkelse i Tyskland.  Utdelingen skjer på Goethes fødselsdag.
Tilsammen har 312 kvinner fra 57 land mottatt medaljen (2006). Den norske Ingerid Dal er en av dem.