google/wiki40b huggingface dataset:
Skrotplukker

Skrotplukker er et begrep som ble mye brukt i England (ragpicker) og i Frankrike (chiffonnier), fra 1800-tallet til tidlig på 1900-tallet om folk som livnærte seg av å lete gjennom søppel i bygatene for å samle materiale som kunne brukes til gjenvinning. Rester av klestøy og papir kunne bli til papp, knust glass kunne smeltes om og gjenbrukes, til og med døde katter og hunder kunne bli flådd for å lage klær.
De utførte ikke selve resirkuleringen av materialene selv. De bare samlet inn alt de kunne finne, og leverte det til en hoved-skrotplukker, vanligvis en tidligere skrotplukker, som igjen kunne selge det videre, for det meste etter vekt, til rike investorer som hadde midler til å omforme materialene til noe mer lønnsomt.

Historisk og samfunnsmessig sammenheng

Selv om det var et yrke kun for folk i den laveste av arbeiderklassene, ble skrotplukking ansett som et ærlig yrke, mer på linje med en gatefeier enn en tigger. I Paris ble for eksempel skrotplukkerne regulert med lov: Deres virksomhet var begrenset til visse tider på natten, og de ble pålagt å returnere noen særdeles verdifulle gjenstander til sine eiere eller til myndighetene.
Da Eugène Poubelle innførte søppelbøtten i 1884 ble han kritisert i franske aviser for å blande seg i skrotplukkernes levebrød. Etter hvert kom moderne sanitæranlegg og resirkuleringsprogrammer som førte til at yrket avtok, men det forsvant ikke helt. Skrot- og bein-menn er ikke uvanlig i England i dag. Skrotplukking er fortsatt utbredt i den tredje verden i dag, for eksempel i Mumbai i India, hvor de tilbyr de fattigste i samfunnet i områder med søppel og resirkulering en sjanse til å tjene en hånd-til-munn-inntekt.

Bruk av begrepet gjennom tidene

En del av leiegårdene i Chatham Square på Manhattan i New York ble kjent som skrotplukkernes plass (Rag-picker's Court), da de fleste av innbyggerne der hadde dette som yrke. I 1879 tok journalisten William Allen Rogers med den skrotstrødde gårdsplassen i avisen Harpers Weekly som en del av en artikkelserie om graveringer som var fokusert på indre-by-liv.
I romanen Les Misérables (1862), er karakteren Vargouleme en skrotplukker. Han anser seg selv heldig fordi, i motsetning til mange andre på gatene i Paris, har han et yrke.
Francis Saltus Saltus Skygger og forbilder (1890) inneholder et dikt om skrotplukkere med tittelen Den gamle skrotplukker i Paris (The Old Rag-picker of Paris).
Original Rags (1899) er en medley for piano, et tidlig eksempel på Ragtime-sjangeren, som refererer til skrotplukkere, samt et ordspill på begrepet.
Den britiske gitaristen og sangeren Mark Knopfler ga ut albumet The Ragpicker's Dream i 2002 hvor en sang også har denne tittelen, som kan oversettes med «Skrotplukkerens Drøm».
Basketball under Arctic Winter Games 2016

Basketball under Arctic Winter Games 2016 ble arrangert fra 7. til 11. mars 2016 i AHL Gym i Nuuk på Grønland.
Det ble konkurrert i lagkonkurranse for gutter junior og jenter junior.
Snow White and the Huntsman

Handling

Den onde dronningen Ravenna (Charlize Theron) styrer landet sitt med jernhånd og holder seg ung ved å ta ungdommen fra andre mennesker. Men når hun får høre at Snow White (Kristen Stewart) truer hennes posisjon som vakrest i landet, blir hun rasende. Hun kan ikke utstå tanken på at noen er vakrere enn henne, og hun planlegger dermed å drepe Snow White, som imidlertid klarer å flykte mot den mørke skogen. Dermed sender dronningen en mystisk leiemorder, bare kjent som The Huntsman (Chris Hemsworth), for å drepe henne for seg. Men når jegeren finner Snow White klarer han ikke å få seg til å drepe den uskyldige unge kvinnen. Han ender i stedet opp med å lære Snow White å slåss, og sammen med prins William (Sam Claflin), som hun har vært forelsket i siden barndommen, og de åtte dvergene Beith (Ian McShane), Coll (Toby Jones), Nion (Nick Frost), Gort (Ray Winstone), Muir (Bob Hoskins), Duir (Eddie Marsan), Quert (Johnny Harris) og Gus (Brian Gleeson), tar de sikte på å for én gang for alle ta knekken på den onde dronningen – som imidlertid ikke akter å gi seg uten kamp.

Prosess

Det kommer ut to filmversjoner av Snehvit i 2012 – denne filmen og Mirror Mirror. Sistnevnte var den som kom ut først, 16. mars, mens Huntsman-versjonen kom kun to og en halv måned senere. Produsent Joe Roth var likevel optimistisk: "Ti uker i filmbransjen er som en evighet."
Tidlig i prosessen ble det ryktet at de ville ha en "ukjent" skuespillerinne til å spille Snow White. Riley Keough, Felicity Jones, Bella Heathcote og Alicia Vikander ble i denne sammenheng nevnt som muligheter til å spille rollen. Etter hvert dukket det opp mer kjente navn, som Kristen Stewart, Dakota Fanning og Saoirse Ronan. Stewart ble i mars 2011 utpekt til å spille Snow White.
Lily Collins gjorde for øvrig en audition for Snow White-rollen, som hun følgelig tapte til Stewart. Ironisk nok fikk hun kort tid senere den samme rollen i den andre Snow White-filmen, Mirror Mirror.
Flere kjente skuespillere, som Viggo Mortensen, Johnny Depp og Hugh Jackman, ble tilbudt rollen som The Huntsman, men alle avslo. Også Michael Fassbender og Tom Hardy ble vurdert for rollen. Som en følge av Thor-suksessen i 2011 ble australske Chris Hemsworth etter hvert castet.
Charlize Theron trakk seg fra Oscar-favoritten J. Edgar for å spille rollen som Queen Ravenna. Angelina Jolie og Winona Ryder var også med i diskusjonen før Theron ble valgt.

Om filmen

Snow White and the Huntsman har premiere på norske kinoer 8. juni 2012.
Agent Cody Banks

Handling

High school-eleven Cody Banks (Frankie Muniz) er på utsiden en helt vanlig tenåringsgutt med helt vanlige problemer – ikke gode nok karakterer, ikke populær nok, strenge foreldre og irriterende lillebror. Men han har en ganske så uvanlig hemmelighet: han er en trent junior-CIA-agent, og nå er han klar for å ta oppdrag. Men oppdraget blir ikke helt som han håpet på: han skal komme tett på den vakre, jevnaldrende Natalie (Hilary Duff), for å komme nærmere å avsløre en konspirasjon som faren hennes muligens er en del av.
Så Cody gjør alt for å dekke til sin egentlige identitet: han begynner på Natalies privatskole, tar alle hennes fag, og har som mål å bli invitert til bursdagsselskapet hennes. Men, til hans overordnedes store fortvilelse: det er slett ikke så lett å oppnå det når man heter Cody Banks og er reddere for å prate til jenter enn å forhandle med terrorister...
Kroppsbygging

Kroppsbygging (engelsk: bodybuilding) er å trene og bygge opp ulike muskelgrupper i kroppen for å oppnå et resultat hvor musklene blir betraktelig større og sterkere. 
Mennesker som driver med kroppsbygging på profesjonelt plan kalles kroppsbyggere eller bodybuildere. Disse er også ofte med i konkurranser hvor de står på en scene hvor de blir dømt av dommere. Dommerne ser etter ulike ting, som størrelse, symmetri og posering.
Triglyf

Triglyf er en del av den doriske frisen i gresk arkitektur. Triglyfen består av en utstikkende firkantet blokk med tre loddrette rifler, og med metopen veksler de og danner tilsammen frisen på entablementet over søylene.
Man mener triglyfen er en representasjon i stein av bjelkeender fra de gamle tømrede tempelene, som beskrevet av Vitruvius og andre klassiske- og renessanseforfattere. Gresk arkitektur (og senere romersk arkitektur) beholdt dette trekket, sammen med andre karakteristiske trekk fra eldre trearkitektur, som en æresbevisning til arkitekturens opprinnelse og dens rolle i menneskets historie. Den mest berømte doriske frisen med triglyfer og metoper finnes i Parthenontempelet i Athen, der motivet på metopene viser kampen mellom kentaurer og lapither.
På renessansens bygninger og interiør er friseutsmykning også ofte brukt.
Felix Steiner

Karriere

Da første verdenskrig brøt ut, meldte Steiner seg som kadett ved det prøyssiske offiserskorps. I løpet av verdenskrigen ble han tildelt Jernkorset av både andre og første klasse. Ved krigens slutt hadde han grad av oberleutnant.
I årene etter første verdenskrig ledet Steiner et Freikorps i den østprøyssiske byen Memel. Han ble tatt inn i hæren igjen i 1922 og i 1933 var han major.
Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen ble han tatt inn i staben i Reichswehr, og sto for utvikling av nye opplæringsprogrammer og taktikkutvikling.
I løpet av denne tiden ble han utsatt for tenkningen som lå til grunn for Schutzstaffel og Sturmabteilung. I 1935 fikk Steiner kommandoen over en SS-avdeling, og etter ett år ble han forfremmet til SS-Standartenführer og hadde kommandoen over SS-Deutschland.
Ved utbruddet av andre verdenskrig var Steiner SS-Oberführer og fortsatt sjef for SS-Deutschland. Han ble tildelt Jernkorsets ridderkors (Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes) 15. august 1940 for sin innsats i felttogene mot Polen og Frankrike.

5. SS-Panzer-Division «Wiking»

SS-Reichsführer Heinrich Himmler valgte Steiner til å stå for etableringen og senere kommandoen av den første internasjonale divisjonen innen Waffen SS, nemlig 5. SS-Panzer-Division «Wiking». Denne ble etablert av ikke-tyske frivillige, herav mange norske, som Per Imerslund og Olaf T. Lindvig. Senere kom også Fredrik Jensen til denne divisjonen. Da den ble etablert var det tenkt at den skulle bestå vesentlig av nederlendere, flamlendere og skandinaver.
Selv om det ikke kan finnes noen opptegnelser om krigsforbrytelser i divisjonens offisielle kampjournal, blir det hevdet av historikere at divisjonen deltok i massakrer, særlig i Ukraina.
Steiner ble tildelt Ridderkorset med eikeløv 23. desember 1942 og med sverd 10. august 1944. Den 22. april 1942 ble han tildelt Krigsordenen av det tyske kors i gull.
Steiner hadde kommandoen over III. SS Panzer Korps under tilbakeslagene i øst og tilbaketrekningen fra Leningrad-fronten til Kurland. I januar 1945 fikk han kommando over den nyoppsatte 11. Armee, som ble satt opp på restene av III. SS Panzer Korps med forsterkninger, som var trukket ut av Kurland og ble reorganisert i områdene rundt Stettin i Polen.

Etter krigen

Steiner var alltid en av Hitlers favoritter, som beundret Steiners handlekraft og hans lojalitet som gikk mer til Waffen SS enn til sin bakgrunn fra det prøyssiske offiserskorps som Hitler alltid hadde en mistro til. Men da Hitler beordret Steiner til å komme det omringede Berlin til unnsetning, prioriterte han å redde sine gjenværende mannskaper og gikk i stedet mot vest for å overgi seg til vestlige styrker for å unngå at de ble utsatt for sovjetisk krigsfangenskap. 2. mai 1945 overga han seg til amerikanske styrker ved Schwerin. Han satt internert til 1948 og ble stilt for retten ved Nürnbergprosessen, men alle anklager ble etter hvert frafalt.
Han viet de siste årene av sitt liv til sine memoarer og en rekke andre bøker om krigen som gjorde ham til en sentral apologetisk talsmann for deltakerne i SS. Han var også aktiv i veteranorganisasjonen HIAG.
Nordnesparken

Nordnesparken er en park på Nordnes i Bergen. Parken ble anlagt i 1888–89. Parken rommer i dag Nordnes skole, bygd i 1903.
Parken har sitt eget bad, Nordnes sjøbad, med 25-meters oppvarmet saltvannsbasseng. Med gangavstand fra Bergen sentrum er Nordnesparken et viktig rekreasjonsområde.
I parken står også en ti meter høy totempæl som veier to tonn. Denne fikk Bergen i gave fra vennskapsbyen Seattle i anledning Bergens 900-årsjubileum i 1970.
Akvariet i Bergen ligger tett opptil Nordnesparken.
Statens legemiddelverk

Historie

Ved revidert nasjonalbudsjett i mai 2000 ble det varslet at legemiddelforvaltningen i Norge ville bli samlet i én etat fra 1. januar 2001. Statens legemiddelverk videreførte Statens legemiddelkontroll som ble opprettet 1. januar 1974, da man slo sammen Spesialitetskontrollen og Statens farmakopelaboratorium. Legemiddelverket overtok fra Statens helsetilsyn forvaltningen og tilsynet med forsyningskjeden for legemidler. Legemiddelverket overtok også saksbehandleransvar for opptak av nye legemidler på blåresept, som hadde vært Rikstrygdeverkets oppgave frem til 1. oktober 2000. Ved opprettelsen hadde etaten 145 ansatte.
I 15 år var Legemiddelverket ledet av Gro Ramsten Wesenberg, i 2013 ble Audun Hågå utpekt som etterfølger
J. S. Eastwood vannkraftverk

J. S. Eastwood vannkraftverk er et vannkraftverk (pumpekraftverk) i Fresno County, delstaten California i USA. Anlegget ligger ved en sideelv til elven San Joaquin River. Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 207 MW, fordelt på én turbin.
Nedtur

Handling

Nils (Nils Sletta) er en selvopptatt ung jazzmusiker som uttrykker seg gjennom musikken. Christian (Helge Jordal) er Nils` venn og jobber som fotograf i et ukeblad. For å tjene ekstra penger tar han også nakenbilder. Christian sliter i ekteskapet sitt med Kari (Frøydis Armand). Nils og Christian tar gjerne en fest sammen og drikker mye. En dag møter Nils narkomane Elin (Sigrid Huun) og de to blir kjærester. Men det blir et vanskelig forhold og de krangler mye. Når Nils en dag reiser ut på turne, gjør han det slutt med Elin. Hun bryter sammen og begynner med narkotika igjen. Christian på sin side blir kastet ut hjemmefra og det går opp for ham hva slags liv han har ført. Det ender med at han får et nervesammenbrudd.

Mottakelse

Aftenposten ga filmen terningkast 3, mens VG ga terningkast 4.
Skebobruk

Skebobruk er et tettsted i Norrtälje kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 282 innbyggere.
Zhongshan (Hezhou)

Zhongshan (kinesisk: 钟山县; pinyin: Zhōngshān Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Hezhou.
Befolkningen var på 477 235 innbyggere i 1999.
Tale Hungnes

Virke

Tale Hungnes har mastergrad i menneskerettigheter, med grunnutdanning i statsvitenskap og drama- og teaterkommunikasjon. Hun var tidligere leder i Changemaker, ungdomsbevegelsen til Kirkens Nødhjelp. Hungnes har arbeidet som seksjonsleder i Kirkens Nødhjelp, vært bystyrerepresentant (SV) i Bergen og medlem i Mellomkirkelig råd.
Lea Grundig

Bakgrunn

Lea Langer vokste opp i en jødisk familie i gamlebyen i Dresden. Hun var kusine til Fred, Max og Josef Zimmering, og likeså til Hans og Max Dankner og til Bruno Goldhammer.
Som ung pike gjorde hun opprør mot den jødisk-ortodokse holdningen hun fant i sin familie. Hun begynte studier ved Kunstakademiet i Dresden i 1923, og etablerte seg som bohem med venstresympatier - og giftet seg med kollegaen Hans Grundig. Hun meldte seg inn KPD i 1926 og var med på å stifte «Assosiasjonen av bildende kunstnere (asso)».

Kunstnerinne

Hun laget verksykluser med titler som: «Harzburger Front», «Unterm Hakenkreuz» (Under hakekorset), «Der Jude ist schuld!» (Jøden er skyldig), «Krieg droht!» (Krig truer), «Im Tal des Todes» (I dødens dal) og «Ghetto».
I 1933 ble hun gitt utstillingsforbud, og i mai 1936 ble hun arrestert. Hun ble internert fra mai 1938 til desember 1939, havnet i flyktningleir i Slovakia i 1940, men ble deportert. Hun dro i eksil til daværende Palestina (1941) og bodde en tid i flyktningleir og senere Haifa og Tel Aviv.
Etter noen måneder i Praha (1958), fikk hun et professorat i Dresden i 1949. Hun reiste mye, og besøkte Folkerepublikken Kina, Kambodsja og Cuba. Tross forsøk fra partiledelsen på å henge henne ut som «formalist» i 1951, ble hun medlem av Akademie der Kunst (DDR) i 1961.
Hun ble med i forskjellige styrer og ble gitt hederspriser og æresdoktorat ved Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald (1972). I 1975 og 1976 ble der holdt retrospektivutstillinger i Dresden og Berlin.
Finnmark distriktshøgskole

Finnmark distriktshøgskole var en distriktshøgskole i Alta. Skolen er i dag en del av Høgskolen i Finnmark.
Høyskolen ble etablert i 1981. Allerede fra 1976 hadde det imidlertid vært undervist i «DH-fag» ved Høgskolen i Finnmark. Høgskolen i Finnmark skiftet i 1979 navn til Høgskolen i Alta, og høgskolen ble i 1981 delt i to skoler: Finnmark distriktshøgskole, og Alta lærerhøgskole.
1. august 1994 fusjonerte disse to høyskolene med Finnmark sykepleierhøyskole til Høgskolen i Finnmark.
Totens blad

Totens Blad kommer ut til alle husstandene i kommunene Østre og Vestre Toten. Avisa kom første gang ut med et prøvenummer 9.juni 1928. Under andre verdenskrig ble avisa stoppet, da redaktør Olaf Rossow ikke ville rette seg etter ordrene fra okkupasjonsmakten. I 1989 gikk avisa konkurs, men ble kort tid etter startet igjen av avisa Samhold. I 1991 ble avisa lagt ned. Høsten 1998 startet utgivelsene igjen, og da kom Totens Blad som gratisavis. Opplaget er på ca. 12.600 eksemplarer. Totens Blad har aksjemajoriteten i Gjøviks Blad.
Ansvarlig redaktør i rekkefølge: Olaf Rossow, Reidar Rossow/Odd Magne Sæther, Jan Eivind Sandhaug/Arve Kaland, Lars Smedsrud, Jon Olav Andersen.
O. W. Sommers kraftverk

O W Sommers gasskraftverk er et varmekraftverk i Bexar County, i delstaten Texas i det sørlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 880 MW fordelt på 2 turbiner, på inntil 446 MW hver. Operatør er energiselskapet til San Antonio kommune. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1972–1974. Brenselkilden er naturgass, og bare unntaksvis fyringsolje.
Insar (elv)

Insar (russisk: Инса́р) er ei elv i Republikken Mordovia i Russland. Den er ei høyre sideelv til Alatyr, og er 168 kilometer lang og har et nedbørfelt på 3 860 km². Elva får mesteparten av sin vannføring fra snøsmelting, og den er høyest under vårflommen i april. Middelvannføringen ved Saransk er 7,71 m³/s. Elva er frosset over fra november til vårløsningen i april.
Byer ved Insar er Ruzajevka og Saransk.
Pétionville

Pétionville er en forstad til Port-au-Prince i Haiti, i bakkene øst for byen. Den ligger atskilt fra Port-au-Prince i nordhellingene til Massif de la Selle. Byen hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 301 657, med 359 615 i kommunen med samme navn.
Byen er oppkalt etter Alexandre Sabès Pétion (1770–1818), en haitisk general og president som senere er blitt betraktet som en av landets fire grunnleggende fedre.
Biskop av Salisbury

Biskop av Salisbury er den øverste geistlige posisjonen i Salisbury bispedømme, tilhørende Den engelske kirke. I tillegg til Salisbury dekker bispedømmet dekker det meste av grevskapene Wiltshire og Dorset. Bispedømmet har er i byen Salisbury med bispesetet i Salisbury-katedralen. Siden 2011 er den nåværende biskopen Nick Holtam, og var da den 78. biskopen av Salisbury. Han ble innviet ved St. Pauls katedral i London den 22. juli 2011 og innsatt i Salisbury-katedralen den 15. oktober 2011.
Nedenfor er en liste over biskopene av Salisbury og de geistlige kontorer som var forut bispedømmet ble grunnlagt i 705 som bispedømmet Sherborne med Aldhelm av Sherborne som første biskop. Sherborne ble senere slått sammen i 909, se Salisbury bispedømme for historien.
Liu Xiang (forfatter)

Liu Xiang (forenklet kinesisk: 劉向; tradisjonell kinesisk: 刘向; pinyin: Liú Xiàng; Wade–Giles: Liu Hsiang; født Liu Gengsheng (劉更生), stilnavn: Zizheng (子政) født 77 f.Kr. i Xuzhou i Kina; død 6 f.Kr.) var en foratter fra Handynastiets tid i Kina. Han var en slektning av Liu Bang, dynastiets grunnlegger.
Liu Xiang tillegges fordatterskapet av Zhanguo Ce, som er en av de viktigste kilder for De stridende rikers tids historie. Han var første bearbeider av Shanhaijing (山海經) og noen andre konfucianske klassikere, som Shuo Yuan (説苑) og Lienü Zhuan (列女傳).
Liu Xiang var keiserlig bibliotekar. Han sønn Liu Xin var en berømt astronom.
Ruth og Esther

«Ruth og Esther» er et skillingstrykk som skal basere seg på en virkelig hendelse, som skjedde på Glomma rundt 1880. Opphavsmann er ukjent, men på skillingstrykket står stedsnavnet Kongsvinger.

Teksten

1.Hvis du nå liker min sang og smitt spill om to små piker jeg synge vil,

at deres mamma for døden lå, derfor sørget og gråt de så.
2.Den minste sagde: O mamma må du så nødvendig i fra oss gå,

så ta oss med deg til himmelen thi her vi har ei mer noe hjem.
3.Men moderen sagde: Det kan jeg ei for Jesus han har kun bruk for meg,

min Ruth, min Esther vi møtes der og Jesus sørge vil for Eder her.
4.Da sagde Esther: Hvor skal vi hen når du i graven for oss er gjemt,

vi blir alene vi vet ei råd, ved dette ord hun brast i gråt.
5.Den stakkars moder så syk hun var med sine småbarn hun sorgen bar,

hun sagde: O min Ruth og Esther kjær hos Jesus råd og trøst det alltid er.
6.Men Ruth og Esther de sagde da o mamma når du må gå herfra

så hils til Jesus og si at vi så gjerne ønsket å bli med deg dit.
7.Nå begge stille ved sengen satt moderen hørte de gråt og bad,

til sist så falt de på sine kne og ropte: O Jesus la oss blive med.
8.Tre dager gikk, og den stunden kom da moderen seng snart skulle stå tom,

hun sagde: Esther og Ruth kom hit farvel nu går jeg til Gud i himmerik.
9.Farvel vår moder så snill og god i allting du oss så vel forsto,

du var så kjærlig, du var så øm, du ofte ba for oss til Gud i lønn.
10.Hvem skal nu lese for oss Guds ord hvem skal nå bede for oss på jord,

når mamma senkes ned i sin grav ingen mer på jord oss holder av.

'11.En uke gikk og en kiste sort på kirkegården ble båren bort,

den skulle senkes i jordens skjød mens tårene fra Ruth og Esther fløt.
12.De skrek og ropte med gråt på kinn vi blir alene o mamma min,

du døde fra oss her står vi to akk om i himmelen vi og fikk bo..

'13.En dag der etter så sagde Ruth: Vi låner båten til onkel Knut

så ror vi til Betty Borg der for i gråte ut vår sorg.
14.Kom lille Esther min søster snill jeg tror så sikkert at onkel vil,

oss lånen båten så ror vi dit jeg synes Betty er vår moder lik.
15.For hun jo også har Jesus kjær det sagde mamma da hun var her,

tenk om vi kunen hos henne bo og at hun tok seg av oss begge to.
16.Kom kjære søster vi kneler ned det sagde Ruth og de bad og gret,

kjære vår Jesus vi stoler på at du et hjem for oss bereder nå.
17.De reiste seg og til Knut de gikk ved første spørsmål de båten fikk

og dro avsted ut på bølgen blå de ante et hvordan det skulle gå.
18.Men nå de så til sin store skrekk at onkels båt den var sprunget lekk,

hva skal vi gjøre de begge skrek thi vannet nå i båten hurtig steg.
19.Forgjeves øste de vannet ut men det ble mer og mer til slutt

ja vannet steg nå så båten sank de stakkars små i havet nå forsvant.
20.Der de begge nå fant sin grav men deres hjem blir i himlens stad,

thi e fikk flytte i fra sin sorg nå til sin mamma hjem til himlens borg.
Jamaica, Land We Love

Tekst

I originalversjonen var ordet guide ikke brukt, men guard.
Dira

Utseende

Middelsstore (vingespenn 45–68 millimeter), brune sommerfugler. Forvingen har doble øyeflekker, omgitt av gult, i spissen.
Oversiden er mørkbrun, forvingen har et gult bånd langs ytterkanten og en dobbel øyeflekk i spissen. Bakvingen har en rad av øyeflekker langs ytterkanten. Øyeflekkene har blå kjerne.

Levevis

Larvene lever på gress (Poaceae). De lever på gressmarker og har én generasjon hvert år som flyr om våren og sommeren.

Utbredelse

Slekten finnes bare i høytliggende områder i Sør-Afrika.
Kirkebok

En kirkebok er en protokoll der presten fører inn sine embetshandlinger, som dåp, introduksjon, konfirmasjon, vielse og begravelse. Kirkebøker kan også inneholde annen informasjon, ettersom de mange steder i perioder har fungert som et moderne folkeregister.

Historie

Den første kjente kirkeboken ble innført i Toledo erkebispedømme av Francisco Kardinal Ximenes de Cisneros i 1497. Årsaken var at kardinalen ønsket bedre oversikt over dåp og ekteskap i sitt område. Tidligere hadde man ikke hatt samme behov for permanente oversikter, ettersom befolkningen var lite mobil; de som flyttet på seg var stort sett enten svært rike personer som hadde alle papirer i orden, eller svært fattige personer som det  uansett var vanskelig å ha oversikt over i et samfunn uten sikre identitetspapirer. Ordningen spredde seg raskt i Vest-Europa, og i 1563 ble det innført i katolsk kirkerett at alle sogn skulle føre kirkebøker. 
På det tidspunkt hadde en kirke som brøt med Roma allerede innført tilsvarende ordning: Den 5. september 1538 bestemte Thomas Cromwell at alle sogn i Den engelske kirke skulle føre kirkebøker. Det tok en del år før ordningen ble gjennomført overalt i landet, ettersom mange prester fryktet at det dreide seg om forberedelser for ny skattlegging, men England må antagelig uansett antas å ha vært først ute med nasjonal lovgivning om kirkebøker.

Dateringer

Spesielt på 1700-tallet ble det brukt dateringer i kirkebøkene som for en stor del har gått ut av bruk. Se egen artikkel om kirkeåret.