google/wiki40b huggingface dataset:
Laurits Selmer Swenson

Bakgrunn

Laurits var sønn av Swen Swenson (1836–1905) og Kristi Knutsdotter (1839–1925) som utvandret fra Norge til USA i henholdsvis 1857 og 1860.
Han var gift med Ingeborg Ødegaard (1865–1912) og de fikk to døtre Mabel Constance (1888–1910) og Viola (1895–1993). Swenson er gravlagt på Norseland Lutheran Cemetery i Nicollet County i Minnesota i USA.

Karriere

32 år gammel ble Swenson utnevnt til minister i Danmark, senere fulgte Sveits og deretter Norge i to omganger før han avsluttet sitt diplomatoppdrag i Nederland i 1934. Da hans kone døde tidlig, i starten av hans diplomatkarriere, overtok hans ene gjenlevende datter, Viola, i utstrakt grad konens diplomatiske rolle og forpliktelser i årene som fulgte. Hun giftet seg senere i Norge og bodde resten av livet på Bygdøy i Oslo.
Swenson ble en populær diplomat, og kanskje særlig i Norge siden han hadde aner der. Time Magazine skrev i 1929: «Europeans have always marveled that the diplomatic and consular representatives of the U. S. are so often of the same strain as the people to whom they are accredited».
I 1925 mottok Swenson på vegne av den amerikanske visepresidenten Charles Gates Dawes Nobels fredspris i Oslo. Prisen ble delt med den britiske utenriksminister Austen Chamberlain.
Onsumslaget

Onsumslaget var et slag mellom arbeidere, politi og væpnede soldater 13. april og 14. april 1878 på Kampen i daværende Kristiania.
Opptøyene begynte utenfor brukseier Oluf Onsums eiendom Lille Munkeengen i St. Halvards gate 33 i Gamlebyen. Han eide Kværner Brug, og var en patriarkalsk fabrikkeier som gikk under kallenavnet «Slegga» blant arbeiderne. Årsaken til protesten var at arbeidernes lønninger var satt ned med 10 prosent.
Mandag 15. april tiltok demonstrasjonene kraftig, og 5–6000 mennesker ble drevet opp mot Galgeberg. Der hadde kommunen et pukksteinslager. Stein haglet mot politiet, som måtte tilkalle militære styrker for å opprettholde ro og orden. Flere av politimennene og de militære styrkene ble skadet av steinkasting.
Dagen etter, 16. april, ble de militære utstyrt med ti skarpe skudd, og kampene fortsatte på Kampen. Mengden forskanset seg på knausene ved dagens park, mens andre gikk opp i husene og lot stein falle fra vinduene ned på politi og soldater. De siste forskanset seg på skrenten over Brinken. Soldatene gikk på med bajonetter og spredte de siste demonstrantene.
Hardanger og Voss prosti

Hardanger og Voss prosti er et tjenestedistrikt i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke. Prostiet omfatter kommunene Eidfjord, Fusa, Granvin, Jondal, Kvam, Odda, Samnanger, Ullensvang, Ulvik, Vaksdal og Voss.
Prostiet ble opprettet X ved sammenslåingen av Hardanger prosti og Voss prosti.
Fusa og Samnanger ble overført fra Midthordland prosti da dette ble nedlagt i 2014.
Voss kirke er prostikirke.
Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet.De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.
Mezjgorje

Mezjgorje (russisk: Межгорье) er en lukket by i Basjkortostan i Russland. Innbyggertallet var på 17 464 i 2006 (estimat).
Byen ligger i det sørlige Ural nær fjellet Jamantau (russisk: Ямантау), omkring 200 km sørøst for republikkens hovedstad Ufa, ved elva Malyj Inser (i Kamas nedslagsfelt) vest for Beloretsk.
Mezjgorje er administrativt direkte underlagt republikken og er en av Russlands «lukkede byer». Byen består av to bosetninger («bydeler») som ligger 23 kilometer fra hverandre: Tatly (russisk: Татлы) og Solnetsjnyj (russisk: Солнечный), tidligere Kuzjelga (russisk: Кузъелга).

Historie

Byen ble grunnlagt rundt 1979 og deretter kalt ved kodenavnene Ufa-105 eller Beloretsk-16. Byen fikk bystatus i 1995, under navnet Mezjgorje (direkte oversatt: mellom fjellene).
Mellom sommerens lengsel og vinterens kulde

Mellom sommerens lengsel og vinterens kulde (originaltittel: Mellan sommarens längtan och vinterns köld) er en politiroman av Leif GW Persson som ble gitt ut i 2002.
Romanen handler om Stockholm-politiets etterforskning av en amerikansk journalists død. Journalisten har enten hoppet eller blitt kastet ut fra et vindu i femtende etasje. I den avdødes etterlatte papirer har man funnet et brev med koblinger til den svenske statsministeren. Denne statsministeren begynte etter andre verdenskrig å arbeide for det amerikanske CIA, men solgte seg senere til Sovjetunionen. I karaktertegningen finnes det visse trekk av Olof Palme (Palmes navn brukes ikke), men forfatteren har forklart at han kom på ideen før Palme ble myrdet. Han forklarte også at «Min romanfigur er ikke navngitt, men jeg kjøper at han har store likheter med Palme.»
Persson hadde ikke skrevet noen kriminalromaner på 20 år da denne ble utgitt i 2002. Den er en frittstående fortsettelse på Perssons tidligere trilogi Grisfesten, Profitörerna og Samhällsbärarna og her vender Stockholms-politimennene Bo Jarnebring og Lars Martin Johansson tilbake. I forbindelse med utgivelsen var det snakk om at boken også skulle filmatiseres.
Boken ble utgitt av Piratförlaget i september 2002. Under publiseringen mente Aftonbladets Nils Granberg at: «Det er morsomt at Leif GW Persson etter tyve år igjen klyver inn på den litterære scenen med den bredt oppsatte og spennende politiromanen Mellom sommerens lengsel og vinterens kulde. Det er en verdig oppfølger til hans klassiske Profitörerna, Grisfesten og Samhällsbärarna.» Göteborgs-Postens kritiker Jan Arnald hadde et blandet inntrykk: han mente at den var veldig spennende, men som roman var den middelmådig med overfladiske personportretter og ensidig sjargong.
Romanen ble nominert til Svenska Deckarakademins utmerkelse Bästa svenska kriminalroman 2002. I løpet av et år hadde romanen solgt 300 000 eksemplarer.
Korkapplikator

En korkapplikator er en maskin eller en maskinkomponent som fester forskjellige type korker, for eksempel skrukorker, på emballasje i mat- og drikkevareindustrien. De senere årene er dette blitt stadig mer vanlig på forskjellige typer drikkekartonger i Norge og andre land.
Novalis

Bakgrunn

Friedrich von Hardenberg var sønn av Erasmus von Hardenberg, en tidligere bergverksmann som også var en from metodist. Moren het Augusta Bernhardine, født von Bölzig. Friedrich var nest eldst av elleve barn. Det ble sagt om gutten at han var innadvendt, med store drømmer, og at faren trodde han var noe tilbakestående. Faren var streng, og han holdt seg mest til moren.
Da Friedrich var ni år ble han alvorlig syk, men etter dette tok han seg kraftig opp, og ble en ivrig leser. Moren ble syk i 1784, og kom seg aldri etter dette. Faren ville at Friedrich skulle studere for å bli prest, men selv ville han noe annet. Han fikk omsider støtte til dette, og kom med tiden til universitetet i Jena, der han skulle studere jus.

Studieår

Novalis studerte jus i Jena, og der møtte han andre unge diktere og filosofer, blant annet Friedrich Schiller. Senere studerte han i Leipzig og Wittenberg. Han var ferdig uteksaminert i 1794. Schiller ble en god venn for livet. Høsten 1794 vart han brått opptatt av Sophie von Kühn, en pur ung jente på tretten år. Dette møtet ble med tiden til et alvorlig svermeri, men ikke mer. Hun døde av sykdom høsten 1795, knapt 15 år gammel. Dette ble et vendepunkt for Friedrich von Hardenberg, som nå tok navnet Novalis, og startet sin diktergjerning. Novalis fortsatte sin utdannelse og drev studier ved bergakademiet i Freiberg.

Karriere

Han var tidlig kommet inn i Fichtes og Schlegels krets og debuterte med noen få Fragmente (1798), som ennå bærer preg av rokokko- og opplysningstiden. Men i de berømte Hymnen an die Nacht (offentliggjort i F. Schlegels Athenäum, 1800) fremtrer Novalis som romantiker. Hymnen an die Nacht er skrevet i rytmisk prosa og skildrer Novalis' egen opplevelse av kjærlighet og død. Kristendom og panteisme preger hans Geistliche Lieder.
Novalis' ufullførte roman Heinrich von Ofterdingen (1802, norsk overs. 1992) er det mest typiske utslag av den tyske romantikkens naturfilosofi og poetiske livsinnstilling. Her inngår drøm og virkelighet i en intim forbindelse. I Heinrich von Ofterdingen møter man «die blaue Blume», symbolet på romantikkens evighetslengsler, og Novalis' ekte poetiske svermeri for middelalder og mystikk. Et lignende bilde får man i skriftet Die Christenheit oder Europa (1799).
Arctic Race of Norway

Historie

Ytre Andørja idrettslag arrangerte NM i 2006, og det førte til at de begynte å tenke større. I 2008 foreslo de å arrangere Sykkel-VM i Tromsø. Utover i 2008 ble de første planene om et internasjonalt etapperitt i Nord-Norge presentert. Initiativtakerne bak var staben bak Tour de Andørja med Knut-Eirik Dybdal i spissen. Planen den gang var at transporten mellom etappene, og kanskje til og med overnattingen skulle foregå med båt. Det var også forslag om å arrangere etapper på kveldstid. I april 2011 fikk de til møte med Tour de France-arrangøren Amaury Sport Organisation (ASO) via kontakter i TV2. ASO var med under forutsetning av en økonomisk garanti på 60 millioner kroner over tre år for å gå i gang med prosjektet. I mars 2013 ble det kjent at Statoil (nå Equinor) gikk inn som hovedsponsor med 24 milloner på tre år. Avtalen er senere blitt fornyet til ut 2021. 
Rittet ble første gang arrangert i 2013. Thor Hushovd ble utpekt til ambassadør for rittet, og han endte opp med å vinne den første utgaven.
Før 2015-utgaven ble rittet oppgradert fra 2.1 til 2.HC.
Siden 2016 har regjeringen innvilget 15 millioner i året, kanalisert gjennom fylkeskommunene. Det ble i 2018 estimert at verdien av TV-bildene alene var på 270 millioner, og at rittet bidro til en samlet meromsetning på 67,6 millioner i Nord-Norge.Men for enkelte kommuner ble det kostbart.
Melodrama

Melodrama (sammensatt ord fra gresk melōidía eller melos, i betydningen «sang», og drama, i betydningen «skuespill»)  var opprinnelig en form for syngespill (opera). 
I dag brukes uttrykket om et følelsesmessig skuespill preget av sentimentalitet, sterke effekter og stundom akkompagnement av instrumenter. Et melodrama ligner den klassiske tragedien, men har en lykkelig slutt. I romantikken var det en teatersjanger med mange følelser og kan sammenlignes med såpeopera i dag. Begrepet melodrama benyttes også i en bredere mening om ethvert kunstnerisk verk, for eksempel en film eller fortelling, hvor innhold og handling er fremhevet framfor karakterskildring.
Asturiasrevolusjonen

Asturiasrevolusjonen nord i Spania pågikk i drøyt to intensive uker 5.-18. oktober 1934, og viste seg å bli opptakten til den spanske borgerkrig 1936-39. Sosialister og anarkister gjorde felles sak med store grupper av befolkningen i Asturia ved sitt opprør mot det spanske høyreregime og den sosiale nød. Opprøret begynte som en generalstreik, men gikk raskt over i åpen revolusjon. Særlig aktive var gruvearbeiderne, som bekjempet de militære med dynamitt. De fleste landsbyer og byer ble erobret, likesom politistasjoner, offentlige bygninger og våpenfabrikken i Oviedo. Man begynte å bygge opp en kollektiv økonomi og avskaffet penger og privat eiendom. Da opprøret til sist ble slått ned av Francisco Franco, flyvåpenet og flåten, begynte et skrekkvelde med 1335 døde, 2951 skadede og 30.000 fengslede arbeidere.
Bronseplassen

Bronseplassen er en rekonstruert gård fra bronsealderen som ligger langs fylkesvei 401 i Høvåg i Lillesand kommune i Aust-Agder. Gården viser hvordan våre forfedre levde for om lag 3 500 år siden. Det 25 meter lange og 8 meter brede langhuset er innredet slik folk levde på denne tiden, med plass for matlaging, oppbevaring av mat, soveplasser og rom for husdyrene. Langhusets byggematerialer er kumøkk, leire, kvister og torv. Foruten langhuset finnes det barkebåter, labyrint, offerplass og gravplass på stedet. det demonstreres også pil- og bueskyting, og en egen fruktbarhetslabyrint. Bronseplassen har urtehage med planter som har vært brukt brukt til mat og medisiner siden bronsealderen og fram til vår tid.
Stedet har en egen avdeling fra vikingtiden (700 – 1000 – tallet e.kr.) med rekonstuksjoner fra Osebergfunnet. Her er det satt opp et stort vikingtelt, drageseng, bruksgjenstander fra vikingtiden og Grindehus-smie. Bronseplassen har servering av mat med tilknytning til bronsealderen, og er åpen i sommermånedene mai-september.
Kagyu

Kagyu, Kagyü eller Kagyud (tibetansk: བཀའ་བརྒྱུད; wylie: bKa' brgyud) er en av de fire store retninger (chos lugs) innenfor himalayisk og tibetansk buddhisme. Kagyu er en kortform for Ka Bab Shi Gyupa. som betyr «fire strømmer av muntlig overlevering». Denne tradisjonen stammer fra oversetteren Marpa (1012–1097). Marpa er en av de store oversetterne, som grunnla tradisjonen av nye oversettelsene (Sarma) i Tibet. Sakya og Gelug-tradisjonene er også en del av denne nye oversettelsestradisjonen, i motsetning til Nyingma, den gamle tradisjonen. Marpa reiste tre ganger til India og samlet forskjellige buddhistiske tekster og overdragelser. Han overtok blant annet mahamudra-overdragelsen fra de indiske mestrene Tilopa (988-1069) og Naropa (1016–1100). Sistnevnte Naropa var læreren til Marpa. Marpa studerte også hos mestrene Atisha, Maitripa og Kukuripa. Marpas viktigste elev var Milarepa. Han er berømt for sin savnrike tid hos Marpa. Milarepas viktigste disipler var Rechungpa og munken Gampopa. Gampopa slo sammen yogi-tradisjonen fra de indiske mestrene med den klassiske buddhistiske munke-tradisjonen. Et mangfold av kagyu-tradisjoner stammer fra Gampopa og hans elever, spesielt fra Phagmodrupa.

Utbredelse

Kagyu-tradisjonen fantes opprinnelig kun i områdene Tibet og Mongolia, men er i dag spredt over hele verden.
Dragens fange

Handling

(kommer)

Mottakelse

Dagsavisen ga filmen terningkast 1, mens Programbladet og VG ga terningkast 2. Aftenposten var litt mer positive og ga filmen terningkast 3.
Tintoretto

Liv og verk

Tintorettos arbeider er tydelig påvirket av Michelangelo og hans svulmende former i gjengivelsen av menneskekroppen; dette foregriper klart barokken. Hans uttalte ideal var da også "tegne som Michelangelo, male som Tizian". Tintoretto nådde aldri Tizians og Veroneses maleriske kvaliteter, men han tok det igjen i visjonær og mystisk-religiøs kraft i sine bilder. 
Hans komposisjoner er storslåtte og perspektivisk ofte meget komplekse og bisarre. Tintoretto står for den mest manieristiske av høyrenessansens mestere, og med sine chiarascuoro-effekter får han også betydning for Caravaggio og barokken. Et godt eksempel på dette er «Den hellige Markus' kropp berges» (omkring 1562), hvilket kan beskues på Gallerie dell'Accademia i Venezia.
Hans største konkurrent om de mange oppdragene i Venezia var Tizian, noe som førte til at Tintoretto dumpet prisene. Tintorettos verksted var svært produktivt, hvilket iblant ledet til kvalitetsbrister i verkene. Hans beste arbeider vitner allikevel om at han tilhørte manierismens største mestere og kunne måle seg med Tizian.
Tintorettos sannsynligvis mest kjente verk er «Korsfestelsen» (1565) og «Nattverden» (1592–1594).
Folkets Hus i Sauda

Folkets Hus i Sauda er en ærverdig bygning som ligger like utenfor Sauda sentrum. 
Bygget ble oppført av arbeiderbevegelsen i 1931, i stor grad på dugnad. Det var tegnet av arkitekt Gustav Helland.
Det erstattet den gang det gamle folkets hus i Brugata. Gjennom årene har bygget fungert som et viktig forsamlingssted for Saudas industriarbeider. Bygget er gjennom årene brukt som kino, teater, revy-scene, scene for debatter i TV 2, rettssal for Ryfylke tingrett og større festivitetsarrangementer. I første etasje var det i mange år et diskotek, mens andre etasje består av en storstue med scene og galleri. Byggverket oser av industrihistorie, og er innvendig prydet av store veggmalerier av kunstnerne Ragnvald Eikeland og Håkon Landa. Kunsten viser fremtidens Sauda sett med saudabuens øyne.
Bygningen har siden oppføring vært eid av Sauda fabrikkarbeiderforening (Det Nye Folkets Hus A/s v/Sauda Fabr.arb.forening), som på det meste hadde 1 500 medlemmer.
Riksantikvaren ønsker å verne Folkets Hus, og det vil da bli det første vernede folkets hus i landet. Bygget var lenge truet av riving, da kommunen utredet bygging av et helt nytt kulturbygg, det såkalte Kulturverket. Prosjektet ble imidlertid skrinlagt av kommunestyret i 2009, grunnet høye kostnader. I 2013 vedtok kommunestyrets flertall å satse på det gamle Folkets Hus som framtidige kulturlokaler, - og overtok det fra fagforeningen for en krone. Per 2014 er planene  at det skal bygges et tilbygg, at selve folkets Hus restaureres og fredes etter at restaureringen er fullført.
Folk-rock-gruppa Vestlandsfanden hyllet bygningen i sangen «Siste Dans på Folkets Hus».
Tennis under Middelhavslekene 1993

Tennis under Middelhavslekene 1993. Tennis var en av flere sporter under de tolvte middelhavslekene som ble arrangert i Languedoc-Roussillon i Frankrike i perioden 16. til 27. juni 1993. Det var tolvte gangen som Tennis var med på programmet under middelhavslekene. Det ble spilt single- og doubleturnerninger for både damer og menn.
Sverre Bentzen

Noen roller

Foruten flere større roller hos klassikere som Shakespeare, Tsjekhov, Strindberg, Ibsen (hos sistnevnte bla Jørgen Tesman i Hedda Gabler, Hjalmar Ekdal i Vildanden, tittelrollen i Peer Gynt...), har Sverre Bentzen innehatt roller i de fleste sjangere: komedie, farse, revy, musikal.
Fra de siste år kan nevnes: Den arbeidslause i Personkrins 3:1 av Norén, direktør Whalen i Ingenting om nattergalen av Tennessee Williams, Zauberkönig i Historier frå Wienerskogen av von Horovat, Sorin i Måken av Tsjekhov, den eldste Peer i Robert Wilsons Peer Gynt-oppsetning, Ernst i Kaos er granne med Gud av Norén, gamle Mahon i Helten frå den grøne øya av Synge, Big Daddy i Katt på heitt blekktak av Tennessee Wiliams, Oidipus i Døden i Teben av Jon Fosse/Sofokles, Peachum iTolvskillingsoperaen av Brecht/Weill. Av såkalte utespel kan nevnes Spelet om heilag Olav (Stiklestadspelet) og Kristin Lavransdatter på Jørundgard i Sel kommune.
På film har Bentzen vært å se i biroller i blant annet Herman (1990), Farlig farvann (1995) og Salige er de som tørster (1997).
Sverre Bentzen er hedret med Aksel Waldemars Minnepris og Hulda Garborgs stipend.
Linesøya

Linesøya er ei øy i Åfjord kommune i Trøndelag. Øya ligger sørvest for Stokkøya. Den har et areal på 16,6 km². Øyas høyeste punkt er Linesfjellet (230 moh). Linesøya har også gått under navnet Vågsøy eller Vågsøya, og dette navnet brukes i en del gamle kart.
Landbruk har vært en av hovednæringene på Linesøya. På Linesøya finnes følgende gårder med egne gårdsnummer: Lines, Sørgård, Eid, Stemma (inklusiv Tørvika) og Nordgård.
Linesøya har bruforbindelse til Stokkøya, som fikk bru til fastlandet i desember 2000. Mesta fikk i oppdrag å bygge brua til Linesøya. Brua er 315 m lang og har enfeltsvei med møteplasser. Opprinnelig var det planlagt at brua ville stå ferdig i mai eller juni 2008, men på grunn av vanskelige bunnforhold ble dette tidspunktet forskyvd til slutten av 2011. Brua sto ferdig 8. oktober 2011. Det ble markert med feiring på toppen av brua, med ca. 800 frammøtte.
På halvøya Øyholmen finnes det rester av en tysk flyradarstasjon fra 1940-45.
Carl Passage

Carl Passage er et smalt sund 0,2 nautiske mil langt, mellom Elephant Lagoon og Cook Bay langs nordkysten av Sør-Georgia. Navnet finnes på et kart basert på 1929–30 landmålinger gjort av mannskap på Discovery Investigations, men navnet kan være eldre.
Lingayen

Lingayen er en bykommune i den filippinske provins Pangasinan og administrasjonssetet for provinsregjeringen. Den ligger inntil den bukt som er oppkalt etter byen, Lingayenbukta, og ved munningen av elven Agno. I 2015 talte Lingayen 103.278 innbyggere. 
Kommunen er fødested for den tidligere filippinske president Fidel Ramos.
Kongsberg Miners

BLNO 2015/2016

Kongsberg Miners fikk bronse i serien sesongen 2015/2016, med 13 seire og sju tap på 20 kamper. I sluttspillet røk laget ut i kvartfinalen etter tap mot Gimle Basket.

BLNO 2016/2017

Kongsberg Miners vant seriegull sesongen 2016/2017, med 23 seire og fire tap på 27 kamper. Juan Ferrales ble ligaens MVP (beste spiller) og kom på allstar-laget. I sluttspillet røk laget ut i semifinalen etter to tap mot Centrum Tigers.

BLNO 2017/2018

Kongsberg Miners vant sølv i grunnserien 2017/2018, med 23 seire og fire tap på 27 kamper. Brian Voelkel fikk hele tre BLNO-priser denne sesongen, for flest returer i snitt, flest assists og en plass på allstar-laget. Fred Thomas ble kåret til ligaens beste defensive spiller, Mikal Gjerde ble årets unge talent og Kongsberg Miners ble kåret til beste arrangør tredje år på rad. I sluttspillet slo Miners ut Tromsø Storm i kvartfinalen og Fyllingen Basketballklubb i semifinalen. I finalen slo de Asker Aliens 2-1 i kamper og ble norgesmestere 2018.

BLNO 2018/2019

Miners vant seriegull sesongen 2018/2019 etter å ha vunnet 24 kamper og tapt tre.
Laget vant også kongepokalen for andre år på rad, etter å ha vunnet 2-1 i kamper over Gimle i finalen. Kongsbergs Robert Hubbs III ble kåret til sluttspillets MVP (beste spiller). Miners slo ut Centrum Tigers i kvartfinalen og Frøya i semifinalen.
Kongsberg Miners ble også kåret til årets arrangør for fjerde år på rad.

Kongsberg Miners GU17

U 17-laget til Kongsberg Miners har også utmerket seg i turneringer, med gull i Scania Cup 2017 som største prestasjon. Scania Cup regnes som uoffisielt nordisk mesterskap for aldersbestemte klubblag. Daværende kongsbergspiller Mikal Gjerde ble også kåret til turnerningens beste spiller. Laget har også gjort det greit i en europeisk ungdomsliga i Baltikum i 2016, med flere seire mot utenlandske lag.

Kongsberg Miners GU19

U 19-laget til Miners vant Scania Cup 2019 og ble med det det første norske laget som har vunnet Scania Cup to ganger. Tobias Rotegård ble kåret til turneringens beste spiller, Valen Tejada finalens beste spiller og Mikal Gjerde fikk en plass på turneringens allstar-lag sammen med Rotegård. Miners vant 63-47 mot danske Hørsholm i finalen.

Sølvberget

«Sølvberget» var supporterklubben til Kongsberg Penguins og ble lagt ned sammen med laget. Sølvberget gjenoppstod i 2018 og er nå supportergruppen til Kongsberg Miners. Gruppen driftes i dag primært gjennom Facebook.
Liland bru

Liland bru er en buebro over Vosso ved Bulken i Voss kommune i Hordaland. Den er 73 meter lang og ble åpnet i 1949.
Partikulærkassen

Partikulærkassen (også Chatolkassen) var et pengefond under det danske eneveldet som sto til kongenes personlige rådighet og var adskilt fra statskassen. Partikulærkassen eksisterte fra 1699 til 1848 da eneveldet falt.
Partikulærkassen sto til kongenes disposisjon til dekning av deres personlige utgifter. De første årene ble pengene mest benyttet til innkjøp av kunst. Det kunne hende at kongen tilsto midler fra kassen til foretagender av offentlig eller halvoffentlig karakter, slik som offentlige byggeforetagender m.m.
Partikulærkassens inntekter kom fra forskjellige offentlig inntekter, som inntekter fra Øresundstollen, den nordenfjeldske tollen i Norge, schutzgeld for jøder m. m. Til partikulærkassen ble også innbetalt beløpene som var prisen for å bli adlet av unionskongen på 1700-tallet, bl.a. fra Ancher for adelsnavn Anker, Gelmuyden for Gyldenkrantz, Hagerup for Gyldenpalm og Leopoldus for Løvenskiold, ifølge Albert Fabritius: Danmarks Riges Adel, København 1946, side 52, 55 og 57.
På 17-og 1800-tallet fikk en del danske og norske forfattere bidrag fra Partikulærkassen. Johan Nordahl Brun fikk 100 riksdaler som en oppmuntring etter at Det kongelige Teater hadde hatt premiere på hans stykke Zarine den 17. februar 1772. Salmedikteren Birgitte Cathrine Boye mottok støtte to ganger; både i 1778 og 1780 og begge ganger mottok hun 100 riksdaler. I 1842 ble forfatteren Christian Winther tilstått 600 riksbankdaler årlig. Han skulle motta beløpet inntil han fikk en fast ansettelse, noe som først inntraff 11 år senere, i 1853.