google/wiki40b huggingface dataset:
NM i hopp uten tilløp 1971

NM i hopp uten tilløp 1971 var en del av NM i friidrett 1971.
Mesterskapet ble arrangert i Florø 7. mars. Arrangør var Florø TIF.
Abbie Cornish

Karriere

Cornish ble for alvor kjent for det internasjonale publikum da hun spilte hovedrollen mot Heath Ledger i dramafilmen Candy i 2006. Samme år var hun også med i Ridley Scotts romantiske komedie A Good Year med Russell Crowe og Marion Cotillard. I 2007 spilte hun Bess Throckmorton i biografifilmen Elizabeth: The Golden Age. Hun spilte også den kvinnelige hovedrollen i en ny dramafilm, Stop-Loss (2008) mot Ryan Phillippe, Channing Tatum og Joseph Gordon-Levitt. I 2011 dukket hun opp i en ny stor hovedrolle i thrilleren Limitless med Bradley Cooper og Robert De Niro. I tillegg var hun med i Zack Snyders actionfilm Sucker Punch og Madonnas W.E. samme år.
Hun har vært nær ved å få flere andre sentrale roller i store filmer også, som Om forlatelse (2007), The Great Gatsby (2012) og Prometheus (2012).
Schwarzerium

Utseende

Ganske store, nokså robuste, metallisk fargede trebukker. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Pronotum er sekskantet sett ovenfra. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover. Beina er slanke og mørke.

Levevis

Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Malaysia, Taiwan, Vietnam, Japan og det sørlige Kina.
Folksonomi

Folksomoni er et system for klassifisering eller kategorisering av nettbaserte informasjonsressurser. Brukerne merker informasjonen på en slik måte som faller naturlig for dem, uten å være styrt av et rigid klassifiseringssystem som en forhåndsdefinert taksonomi. Opprinnelige var dette et klassifiseringsystem for å lette gjenfinning av egen informasjon, men ble etterhvert en stor suksess for merking av informasjon i sosiale medier. Del.icio.us var det første nettstedet med sosial bokmerking, grunnlagt i 2003. Begrepet, som er sammensatt av folk og taksonomi ble introdusert av Thomas Vander Wal i 2004. En typisk måte å visualiere resultatet av sosial merking av informasjon er ved bruk av emneskyer som den relative størrelse indikerer frekvensen på merkingen.
Fordelene med folksonomi er brukernes muligheter til å bruke eget språk og begreper. Det er dessuten en lite ressurskrevende form for klassifisering ettersom det gjøres frivillig av vanlige brukere. Svakhetene med folksonomi er mangelen på styrt vokabular og bruk av misvisende søkeord og feilstavinger .
Kjelle ungdomsskole

Historie

Kjelle ungdomsskole stod ferdig 22. januar 1962. Den hadde da kostet nesten fire millioner kroner. Skolen åpnet som Norges femte og Vestfolds første ungdomsskole samme høst. Den tok imot elever fra barneskolene på Barkåker, Jareteigen, Sem og Eik i Sem kommune. Etter hvert sluttet en med å sende nye ungdomsskoleelever fra Sem til Kjelle, de fortsatte isteden på enhetsskolen på Sem. Sem kommune ble for øvrig slått sammen med Tønsberg kommune i 1988. 
Kjelle ungdomsskole ble etter hvert så nedslitt at kommunen bestemte å bygge ny skole, og Kjelle ble nedlagt 22. juni 2006. Elevene og lærerne fortsatte i den nybygde Kongseik ungdomsskole på Eik fem kilometer unna. 
I løpet av 44 år var i alt 3 500 elever og 200 lærere innom Kjelle ungdomsskole. 
I 2006 kjøpte Tønsberg kommune den 20 mål store skoletomta av grunneieren stamhuset Jarlsberg for ti millioner kroner. Bruken av området var tidligere låst til skoleformål i festekontrakten med stamhuset, og kommunen kan etter kjøpet regulere tomta til et annet formål enn skole, for eksempel attraktive boligtomter.
En heldig spekulant

Handling

Gangsteren Enrico Pagano må av skattemessige årsaker kvitte seg med en halv million dollar på lovlig vis. Han finner ut at den enkleste måten å gjøre dette på er å produsere en pilot til en TV-serie. Enrico sender sønnen sin, Frank (Mike Connors), til Roma for å lede prosjektet. Frank oppsøker den avdankede skuespilleren Philippe Fontaine (Maurice Chevalier) for å sikre seg ham i den mannlige hovedrollen. Philippe bor på et hotell som eies av hans ekskone, Louise Harris (Eleanor Parker), som han fortsatt er nær venn med. De blir begge overlykkelige over Franks tilbud og takker ja. Til den kvinnelige hovedrollen sikrer Frank seg nykommeren Angela (Jayne Mansfield), mens den eksentriske skuespillerintruktøren Pandowski (Akim Tamiroff) skal regissere.
Etter at piloten er fullført finner Philippe ut at det aldri var meningen at den skulle bli en suksess, og stjeler derfor filmen. Sammen med sin ekskone og en av hennes ansatte smugler han filmen med seg til en TV-filmfestival i Venezia. Da filmen, som skulle være en dramatisk tolkning av Romeo og Julie, blir fremvist bryter publikum ut i latter. En svært skuffet Philippe forlater salen før visningen er over. Ledelsen for festivalen trodde imidlertid at filmen var en komedie og gir den prisen for årets beste TV-filmkomedie. Frank blir tilbudt to millioner dollar for å produsere en lignende serie. Enrico blir først rasende over at planen hans hadde slått feil, men ender opp med å flytte til Roma for å jobbe som produsent.

Produksjon

Filmen ble spilt inn sommeren 1962 i Roma og Venezia. Jayne Mansfield danset twist på settet med Maurice Chevalier da hun fikk vite at 20th Century Fox hadde valgt å avslutte filmkontrakten hennes.

Mottakelse

Los Angeles Bridge News syntes handlingen var vittig, men var likevel ikke overbegeistret. Variety mente hverken Mansfield eller Chevalier kom godt fra filmen, men var likevel positivt overrasket over Mansfields innsats.
Fruktnøtt

Fruktnøtt er sjokolade som blir produsert av Mondelēz International under merkenavnet Freia.
Sjokoladen ble lansert i 1963 og kommer i plater på 200 gram. Den består av hasselnøtter og rosiner i melkesjokolade.
Betel Nærsnes

Betel Nærsnes er en pinsemenighet på Nærsnes i Røyken kommune, Buskerud.  Menigheten har omtrent 60 medlemmer.

Historie

I 1907 kom pinsevekkelsen til Norge, og i flere år var det vekkelsestider. Betel Nærsnes var blant de første menighetene som sluttet seg til den norske pinsebevegelsen allerede i 1910. Menigheten var da allerede etablert.

Ledelse

Ledende eldste er Runar Høili.
Herdman Rocks

Herdman Rocks er to holmer, 15 moh, som ligger 3 km sørøst for Hart Rock og 5,5 km nordøst for Cape Dundas på Laurie Island i Sør-Orknøyene. De ble først kartlagt i 1838 av en fransk ekspedisjon under kaptein Jules Dumont d'Urville. De ble kartlagt på nytt i 1933 av Discovery Investigations og kalt opp etter Henry F.P. Herdman, som Cape Herdman også er kalt opp etter.
Agraff

En agraff er en klemme eller spenne. Ordet kommer fra fransk agrafe og skal etymologisk stamme fra det gammelhøytyske krapo som betyr «krok» og er beslektet med «krampe».

Agraff i kirurgi

Agraff er i kirurgien en liten metallklemme som brukes istedenfor sutur til å lukke sår. Den er formet som et rektangel der det mangler den midterste delen av den ene langsiden. Det finnes en spesiell tang som åpner agraffen når såret er grodd, og gjør det enkelt å fjerne den.

Agraff i klesdrakter og liknende

Agraff kan også være pryd- eller smykkespenner til å holde sammen klær, gardiner, hattefjær og annet.

Agraff i arkitektur

Betegnelsen agraff kan også brukes om ornamentert sluttstein i en buehvelving.
H-1B visa

H-1B er et visum for ikke-immigranter i USA, som har lovhjemmel i Immigration and Nationality Act seksjon 101(a)(15)(H). Hvis en utenlandsarbeider sier opp jobben eller blir oppsagt, må han enten finne en ny arbeidsgiver, søke om en annen ikke-immigrant status, eller forlate USA.
Østfoldbunad

Østfoldbunaden for kvinner er en bunad med grønt eller rustrødt liv, sort stakk og brodert tilbehør, som ble tegnet på initiativ fra Østfold Husflidslag i 1936. Bunaden brukes i hele Østfold fylke.

Tilblivelse

Etter den store kultur-, næringsliv-, og industrifremvisningen Østfoldutstillingen 1930, var det stor entusiasme for å for husflid i Østfold og det å få en egen bunad for fylket. I 1936 oppnevnte Østfold Husflidslag en komité for utarbeidelse av en bunad for fylket.
Komiteen samlet inn draktdeler fra fylket og samarbeidet med Den Norske Husflidsforening i Oslo om å få tegnet mønster til en ny bunad. Dette arbeidet ble gjort av Johanne Halvorsen, Else Poulsson og Halfdan Arneberg.
I tråd med Hulda Garborgs bunadsidealer ble det vektlagt at bunaden skulle kombinere gamle tradisjoner og moderne form og funksjon. Etter inspirasjon fra Klara Semb vektla man også at bunaden skulle være utført med gamle sømteknikker.

Utforming

Livet på bunaden er i grønn eller rustrød lin- og ulldamask, med stiliserte grantrær og snøreliv. Stakken er i sort ullstoff, med grønn eller rustrød kant nederst. Det brukes en hvit linskjorte til bunaden med et hvitt geometrisk broderi på. Denne skjorta er en kopi av en brudgomskjorte fra Onsøy.
Til bunaden brukes det et sort silkesjal med broderier, og tilsvarende lue og løslomme. Versjonen av bunaden fra 1960 har også et stripet forkle i rødt, gult, lilla og sort, som da brukes sammen med en lue i rød silkedamask. Bunaden har tilhørende sølv, bestående av beltespenne, to sjalsnåler og sølje, pluss kepspenne og skospenne.
Jåttåvågen

Jåttåvågen er en våg i Hinna bydel i Stavanger kommune. Hinnavågen og Jåttåvågen blir av og til brukt for å betegne henholdsvis nordre og søndre del av vågen, men de to navnene blir ofte brukt synonymt.
Fra 1970 til 1990-årene var Jåttåvågen et stort industriområde, hovedsakelig for offshore-industrien, I løpet av en tyveårsperode ble det bygget 17 betongplattformer i vågen. Arbeidet startet i 1971 med byggingen av lagertanken til Ekofiskfeltet, et arbeid som varte i to år. Norwegian Contractors utviklet i Jåttåvågen Condeep-plattformen, og den første av en lang rekke plattformer ble ferdigstilt i 1973. På det meste var nesten 3000 arbeidere sysselsatt med glidestøping i Jåttåvågen. «Det skjeve tårnet» er fremdeles et godt synlig merke etter den aktive anleggsperioden, som ble avsluttet i 1995.
Fra år 2000 har industrivirksomheten vært trappet ned, og området har blitt populært område for boligutbygging.
Jåttåvågen er nå et stort utbyggingsområde i Hinna bydel sør i Stavanger kommune. Her skal det oppføres flere tusen nye boliger. Viking stadion, hjemmearenaen til fotballaget Viking, ligger i Jåttåvågen.

Viking i Jåttåvågen

se også Viking Stadion
Viking stadion er hjemmearenaen til fotballaget Viking. Rundt år 2000 hadde Viking i mange år ønsket seg et nytt fotballstadion, og etter mange og lange diskusjoner falt det geografiske valget på Jåttåvågen i Hinna bydel. Viking FK fikk gratis tomt av Stavanger kommune, sammen med 50 millioner kroner i startkapital. Tidligere spilte Viking på Stavanger stadion. Det kostet 160 millioner kroner og ble åpnet 1. mai 2004 da Viking spilte 1–1 i seriekamp mot Molde. Denne investeringen i Jåttåvågen førte til en oppblomstring for området, med utbyggingen av Hinna Næringspark, flere boligblokker langs Gandsfjorden, samt Jåttå videregående skole.

Dobbeltspor Sandnes - Stavanger

T. Stangeland Maskin AS fikk 2. november 2006 tildelt grunnentreprisen på Jåttåvågen for i underkant av 90 millioner kroner. Dette er første grunnentreprise ut på nytt dobbeltspor av Jærbanen mellom Sandnes og Stavanger.
Entreprisen innebærer bygging av Jåttåvågen holdeplass, 700 meter jernbanespor og flere større brukonstruksjoner. Jåttåvågen holdeplass plasseres mellom Jåttå videregående skole og Viking Stadion, og bygges med god atkomst og sykkelparkering. Like nord for holdeplassen skal dagens hovedatkomst til Jåttåvågen utvides til firefeltsveg med gang- og sykkelveg. Brua som i dag går over denne atkomsten skal erstattes med ny bru.
Svømming under Stillehavslekene 1979

Svømming under Stillehavslekene 1979. Svømming var en av flere sporter som var med i de sjette stillehavslekene som ble arrangert i Suva på Fiji i perioden 28. august til 8. september 1979. Det var sjette gangen som svømming var med på programmet i stillehavslekene. Det var tjuetre øvelser, elleve for menn og tolv for kvinner. Fransk Polynesia ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Guam med seks.
Naurisk

Delaportes nauriskordbok

I 1907 publiserte Philip Delaporte sin ordbok for tysk-naurisk (Taschenwörterbuch Deutsch-Nauruisch). Ordboka er liten (10,5 x 14 cm), med 65 sider til glosene, og tolv til fraser, arrangert alfabetisk etter det tyske alfabetet. Rundt regnet 1 650 tyske ord står der med nauriske oversettelser, ofte ved fraser eller synonymer. Det er rundt 1 300 «unike» nauriske former i glosene, inkludert dem som opptrer i fraser, og ignorerer diakritiske tegn. Aksentene brukt der er ikke vanlige; kun én aksent (tilde) brukes i dag.
Rasmus Andersen

Rasmus Morten Andersen (født 25. september 1861 i Ørting ved Horsens, død 28. februar 1930 på Frederiksberg) var en dansk billedhugger.  Han utførte stort sett portretter, minnesmerker og byster.
Andersen var utdannet ved Kunstakademiet og ble senere medarbeider hos Vilhelm Bissen.
Han var ansatt som konservator ved Kunstakademiets avstøpningssamling til 1905 og  ved Thorvaldsens Museum fra 1893 til sin død.
Blant hans verk anses monumentene over Carl Frederik Tietgen og Enrico Dalgas som hovedverk. For sistnevnte mottok han Eckersbergmedaljen i 1900.
Andersen ble ridder av Dannebrogordenen i 1905 og mottok Fortjenstmedaljen i sølv i 1918.
Meroscelisus

Utseende

Middelsstore (19-28 millimeter), brune til svarte trebukker. Hodet er firkantet med en bred, V-formet fure i pannen, fasettøynene ganske små. Antennene er forholdsvis kraftige, ikke sagtakkede og kortere enn kroppen. Pronotum er bredere enn langt, med en tann midt på hver sidekant, bak denne markert innbuktet. Dekkvingene er bredest i midten, smalere ved roten, "skuldrene" omtrent rettvinklede. De er fint punkterte og har gjerne én enkelt, ofte utydelig, lengderibbe.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den sørlige delen av Sør-Amerika. Alle artene forekommer i det sørlige Brasil, et par av dem går også inn i Paraguay og Argentina.
Bare jeg har snus i asken

«Bare jeg har snus i asken» er en revyvise skrevet av Arne Svendsen, til melodi av Ernst Rolf. Første strofe i denne glade sangen lyder følgende: «Her er gutten som kan tumle seg i fjellene, og min tittel det er rallar eller slusk, og mitt paradis er gruben og tunellene, jeg har snus i alle lommer, jeg har hus i hver en busk...»
Melodi Grand Prix 1973

Sendingen

I den åpne konkurransen fikk NRK inn 191 bidrag, og juryen bestående av Finn Eriksen, Tor Hultin og Sigurd Jansen, valgte ut fem sanger. For første gang siden 1968 flyttet NRK finalen ut av fjernsynshuset og til Chateau Neuf, noen steinkast unna. Finalen gikk dette året lørdag 17. februar, med Vidar Lønn-Arnesen som programleder.
For første gang kunne også grupper delta i Melodi Grand Prix. Mange tidligere artister dukket opp på scenen også i år, men Lillian Harriet og brødrene Bjørn og Philip Kruse debuterte i konkurransen som en del av Bendik Singers.
Først ble de fem melodiene framført av ett sett artister, akkompagnert av Roy Hellvinds band. Deretter introduserte programleder Lønn-Arnesen de 14 jurymedlemmene, før sangene ble framført på nytt av nye artister – akkompagnert av et stort orkester under ledelse av Egil Monn-Iversen.
Pauseinnslaget var en ferdiginnspilt intervju-sketsj, der Eyvind Solås spilte rollen som en skuffet «refusert komponist». Han ble intervjuet av journalist Knut Høyland om hvor ille det var å bli refusert. Solaas spilte også rollen som en «professor» som ble intervjuet om hvordan takle å bli refusert. Mot slutten av sketsjen viser det seg at «professoren» selv har fått refusert flere bidrag i konkurransen.
Etter sketsjen kalte Vidar Lønn-Arnesen igjen opp juryen i Studio B, og medlemmene viste sine poeng sang for sang. «Å, for et spill» vant finalen, og dette var Arne Bendiksens fjerde og siste seier som låtskriver i Melodi Grand Prix. Dette var første gang en gruppe vant konkurransen.
Den 63 minutter lange sendingen ble spilt inn om ettermiddagen 17. februar og deretter sendt i opptak på NRK Fjernsynet og NRK Radio samme kveld. Programmet ble sendt i svart-hvitt.

Hendelser

I den internasjonale finalen ble «Å, for et spill» oversatt og framført som «It's Just A Game». Teksten inneholdt strofer på alle de andre deltakerlandenes språk og var skrevet av den amerikanske NRK-produsenten Robert «Bob» Williams. Dette året opphevet nemlig Den europeiske kringkastingsunionen reglen som krevde at landene måtte framføre sitt bidrag på sitt offisielle språk. Regelen ble gjeninnført i 1977 og deretter opphevet for godt igjen i 1999.
Et av de opprinnelige finalebidragene, «Solskinn på vår vei», ble diskvalifisert før finalen fordi låtskriveren Thom Berns var nederlandsk. De daværende reglene krevde nemlig at komponistene måtte være norske statsborgere. Den diskvalifiserte låten ble erstattet av «Rett deg opp».
Etter finalen var pressen stort sett positiv til både sendingen og vinneren: «Mer profesjonelt enn noen gang var også avviklingen av finalen, som demonstrerte at Norge nå har en stall av dyktige popartister som tar sin jobb alvorlig.» skrev VG. Også Aftenposten mente at den beste sangen vant. Egil Monn-Iversen var derimot ikke nådig mot konkurransen: «Jeg synes det er galt at et nærmest ubetydelig program blir blåst opp i pressen. Jeg var imot at vi arrangerte konkurransen i år (…) neste år skal jeg forsøke å stanse det.» sa Monn-Iversen til Dagbladet.
Mingguang

Mingguang (kinesisk: 明光; pinyin: Míngguāng) er et byfylke i byprefekturet Chuzhou i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 612 354 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 104 løper også gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.
I krig og kjærlighet

I krig og kjærlighet er et musikkalbum med Evig Poesi, utgitt i 2005.
Elisabeth Tønder Brix

Elisabeth Tønder Brix (født 1701, død 1778) (opprinnelig fra Meldal) var som enken etter Friedrich Brix (senere også etter Marcus Soedemann) og var i besittelse av betydelige eiendommer i Steinkjer og Innherred på midten av 1700-tallet. Hun bodde selv i Steinkjergården (revet i 1856) som var utgangspunktet for hele bydannelsen i Steinkjer. Her drev hun blant annet byens første gjestgiveri med øl-tapp. I dag drives kaffebaren «Café Madam Brix» på hustuftene etter den gamle ærverdige gården midt i Steinkjer sentrum.
Rødnebbtanagar

Utbredelse

Den forkommer fra lavlandet av the sørøstlige Peru (fra det sørlige Loreto sør til Madre de Dios og det nordlige Puno) og det nordlige Bolivia (Beni) øst gjennom det sentrale og østlige Brasil (det nordvestlige Mato Grosso, det østlige Amazonas og Pará) til Guyana, Surinam og Fransk Guyana.
Leptocodia

Utseende

En nokså liten, bredt oval, blank skjoldbille, midtpartiet av pronotum og den midtre, opphøyde delen av dekkvingene svart. Den midtre delen av pronotum og dekkvinger er litt gjennomsiktig grønnlig hos levende eksemplarer, gulaktig hos døde. Antennene er trådformede og middels lange. Sett fra siden er den lavt kjegleformet. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest litt foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er ikke tydelig punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten kan finnes på planter i søtvierfamilien.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra det sørlige Brasil.
Boksitogorsk

Boksitogorsk (russisk: Бокситого́рск) er en by i Leningrad oblast i Russland. Den ligger ved elva Pjardomlja, ei sideelv til Sias, rundt 245 km øst for St. Petersburg. Innbyggertall: 18 128 (folketelling 2002), 21 839 (folketelling 1989).
Byggingen av bosetningen Boksiti ble påbegynt i 1929, med bakgrunn i utvinning av bauxittmalm i området. I 1935 fikk stedet status som bymessig bosetning, og ble samtidig omdøpt til sitt nåværende navn. Bystatus ble gitt i 1950.
Byglandsfjord stasjon

Byglandsfjord stasjon var endepunktet for Setesdalsbanen som trafikkerte strekningen Grovane – Byglandsfjord inntil banen ble nedlagt i 1962. Siste tog til Byglandsfjord stasjon gikk 2. september 1962. Dagen etter startet demonteringen av skinnegangen. Stasjonsbygningen er oppført i dragestil og brukes i 2011 som bibliotek. Den er tegnet av arkitekt Paul Due og oppført 1895. 
Hele stasjonsområdet er fra 2002 fredet etter paragraf i kulturminneloven for områdefredning. Fredningen gjelder alle bygningene: Stasjonsbygningens eksteriør og interiør, privetbygning, lokomotivstall, godshus, plattform og lasterampe, dessuten et område rundt stasjonen. 
Stasjonen er Bygland kommunes tusenårssted.
Conisbrough

Etymologi

Navnet Conisbrough er avledet fra angelsaksiske Cyningesburh, først gang bevitnet ca 1000, i betydningen «kongens borg».
Peter Langtoft, som skrev på 1200-tallet, hevdet at Egbert av Wessex hadde mottatt Burghe Conane. Denne henvisning har blitt identifisert med Conisbrough.

Historie

Geoffrey av Monmouth skrev om byen og hevdet at den hadde blitt befestet av Ambrosius Aurelianus, en mytiske konge av britene, etter hans påståtte seier over angelsaksere, ledet av Hengist.
Historikeren David Hey har beskrevet Conisbrough som det mest betydningsfulle stedet i angelsakserne og det norrøne South Yorkshire. I et testamente fra rundt 1003 ble Conisbrough gitt til Wulfric Spott, en angelsaksisk adelsmann og grunnlegger av klosteret Burton Abbey. Ved denne tiden synes det som om det var et senter for en betydelig tidligere kongelig eiendom. Godset ble kongelig igjen under Harald Godwinson, og ved den normanniske erobringen, 28 bysamfunn i hva som nå er South Yorkshire tilhørte herren av Conisbrough. Vilhelm Erobreren ga hele herredømmet til en av sine menn, William de Warenne.
Conisbrough Castle er reist på en menneskeskapt oval formet inngjerding tilsvarende til de som ble benyttet som wapentake, møteplass eller tingsted, ved Gringley-on-the-Hill og East Markham, noe som antyder at stedet var et ting for Strafforth før festningen ble reist. Den første festningen var reist som en festning av typen motte-and-bailey, og ble bygget av William de Warenne i 1070. Den ble raskt erstattet med en i stein, som mot slutten av 1100-tallet ble overdratt til Hamelin de Warenne, jarl av Surrey gjennom ekteskap. På 1300-tallet døde eieren John de Warennes uten arvinger, og festningen tilfalt derfor Kronen, som ga det videre til hertugen av York. Det var i dårlig forfatning, og kunne ikke brukes som forsvarverk. Derfor unngikk det å bli ødelagt under borgerkrigen. Staten tok over ruinen i 1949, og den har blitt satt i bedre stand slik at den kan være åpen for publikum. Festningen ble omtalt av Walter Scott i hans populære roman Ivanhoe. Conisbrough Castle er i dag en av de mest populære turistattraksjonene i området.
Byen har det som regnes som hva som er den eldste bevarte bygningen i South Yorkshire, den angelsaksiske St. Peters kirke, nå tilhørende den engelske kirke, datert til 600- eller 700-tallet. Det meste av kirken slik den står nå er fra det 1100-tallet. Opprinnelig var den en del mindre, og den ble utvidet i normannisk tid. En del av glassmaleriene fra det 1400-tallet er bevart. David Hey mener den var en ministerkirke (katedralkirke) og utgjorde sentrum i et stort tidlig sogn som dekket hele eller det meste av 1000-tallets Fee av Conisbrough.