Chris Squire

Stilskapende

Squire var som bassist stilskapende da han i sitt basspill også hadde innslag av diskantregister, noe som delvis også produsenten Eddy Offords miksing skal ha en del av æren for. Han utviklet også en melodisk-kontrapunktisk stil, der bassen ikke bare spiller akkordenes grunntoner, men skaper også sin egen melodilinje. 
Han var i sitt spill først særlig inspirert av John Entwistle i The Who og Paul McCartney i The Beatles – bassister som hadde utviklet et melodisk basspill – men Squire utviklet denne stilen videre. Et godt eksempel på hans stil finnes på Yes-albumet Close to the Edge, hvor bassen på et intrikat sett samspiller med særlig Bill Brufords trommer. Squire bidro også med vokal til bandets sound. Hans klare stemme var (som Jon Andersons) utviklet i engelsk kirkekor som barn.

Prosjekter utenfor Yes

I 1981 samarbeidet han og Yes-kollega Alan White med Jimmy Page fra Led Zeppelin i prosjektet XYZ, og de spilte inn noen demoer sammen. Etter en mislykket jam session sammen med Robert Plant ble prosjektet gitt opp. Senere det året ga han og Alan White ut singelen «Run With The Fox».
Squire startet bandet Cinema sammen med White og Trevor Rabin i 1982, et band som etterhvert fikk med de tidligere Yes-medlemmene Tony Kaye og Jon Anderson. Da Anderson ble med forlangte han at bandet skulle skifte navn til Yes, og albumet 90125 ble utgitt i 1983 som Yes' «comeback»-album. I tillegg til karrieren i Yes, har Squire samarbeidet med Billy Sherwood på enkelte prosjekter, som for eksempel Chris Squire Experiment og Conspiracy. Sent på året i 2004 ble han gjenforent med The Syn, men forlot bandet i mai 2006.
I 2011 startet han prosjektet Squackett sammen med tidligere gitarist i Genesis, Steve Hackett. Squacketts eneste album, A Life Within a Day, ble gitt ut i juni 2012.

En «slappfisk»

I 1976 ga han ut soloalbumet Fish Out of Water. Tittelen henspiller på hans kallenavn Fish, som han fikk delvis fordi han ble født i fiskenes tegn, men også fordi han visstnok elsket å ligge lenge i badekaret. Bill Bruford, tidligere trommeslager i Yes, påstår at han ga Squire kallenavnet etter at Squire holdt på å oversvømme et hotell i Oslo mens han tok en dusj. Dette skjedde mest sannsynlig den 22. februar 1970, da Yes spilte på Club 7 i Norges hovedstad den dagen.
Det verserer også enkelte historier om at han var nokså bedagelig anlagt, og likte å ta seg god tid der andre gjerne er utålmodige eller punktlige. Peter Banks har fortalt at de i Mabel Greer's Toyshop-tiden holdt en konsert uten Squire fordi han ikke møtte opp til avtalt tid.

Sykehusopphold i 2009

I 2008 og 2009 var han opptatt med en turné med Yes, In the Present, samtidig som han hadde planer om å spille inn et soloalbum nummer to. Han ble den 9. februar 2009 fraktet til sykehus der han trengte akutt hjelp. Senere kom forklaringen at han trengte et kirurgisk inngrep i et ben, og at han trengte minst en måneds rekonvalenstid. Yes skulle etter planen gått på scenen igjen i San Diego den 22. februar 2009, men valgte å avlyse resten av turneen. 
Etter sykdomsperioden medvirket Squire på en konsert til minne om John Lennon 18. april 2009. Høsten 2009 og vinteren 2010 var Squire tilbake for fullt sammen med Yes på bandets Europa- og USA-turneer. Han spilte også på bandets Nord-Amerika-turné sommeren 2010.

Nye Yes-album i 2011 og 2014

Høsten 2010 gikk Squire i platestudio sammen med resten av Yes og produsent Trevor Horn, for å spille inn låter til det nye Yes-albumet Fly from Here, som ble utgitt sommeren 2011. Etter at Benoît David måtte slutte i bandet på grunn av sykdom, fikk Squire et tips av Taylor Hawkins fra Foo Fighters, som mente at Glass Hammers vokalist Jon Davison ville være en perfekt erstatter. Davison hadde i likhet med David vært vokalist i et Yes-hyllestband. Jon Davison fikk jobben i 2012, og i juli 2014 kom bandets første album med Davison som vokalist, Heaven & Earth.  
Squire døde 27. juni 2015 i sitt hjem i Phoenix 67 år gammel, mindre enn seks uker etter at han fikk diagnosen benmargskreft.