Bro, bro brille

Bro, bro brille er en sanglek med mystiske trekk som har blitt lekt og fremdeles lekes over store deler av verden. I Norge omtales den tradisjonelt som en julelek, men har gjennom senere generasjoner vært brukt vel så ofte i bursdagsselskap som på juletrefest.

Mange navn og mange land

Sangleken forekommer under en rekke navn, og i en mengde versjoner. På norsk og dansk er leken mest kjent som Bro, bro brille. I norske dialekter finnes variantene under titlene Bru, bru breie, Mann i grytun eller Julelek. Den svenske hovedvarianten kalles Bro, bro breja og den islandske Brúarleikur. På tysk finnes leken under overskriftene Goldene Brücke og Fallende Brücke. London Bridge is Falling Down er en kjent engelsk versjon. I Korea finnes leken som Dong, Dong, Dongdaemun og i Japan som Warabe uta, Tōryanse.

Fortolkning

Forskere har stadig vært inne på at leken slik den er overlevert ved våre breddegrader bærer i seg en frodig blanding av kristne og førkristne motiver.

Drakampen

Lekens høydepunkt, den avsluttende drakampen, kan leses metaforisk. Det dreier seg dypere sett om en kamp for å vinne «de døde» (et yndet dramatisk motiv som også er å finne bl.a. i Draumkvedet og middelalderens mysteriespill). I eldre skandinaviske nedtegninger av leken er det som regel «sol» og «måne» som står mot hverandre. Månen er underverdenens «sol» i ymse sammenhenger, jf. også Draumkvedets lyriske omkved «Månen skine og vegjine falle sò vie». I noen europeiske tradisjoner og i Amerika finns det eksempler på at det kjempes mellom engler og djevler. I en nedtegning fra Sverige blir fangen rett og slett spurt: «Vil du til Gu’far eller til Fan».

Om melodimaterialet

De registrerte norske, svenske og danske melodiene er med få unntak varianter av en meloditype som musikkvitere gjerne kaller La Bergamasca. Det dreier seg om en variasjonsmelodi første gang oppskrevet mot slutten av 1500-tallet, da som en folkelig dansemelodie fra Bergamo i dagens Nord-Italia. Den kjente melodien til London Bridge is Falling Down hører til samme melodikrins.

Tidlige oppskrifter

De eldste norske oppskriftene av leken skriver seg fra midten av 1800-tallet. Ludvig Mathias Lindeman skreiv opp Mann i grytun i Valdres i 1848 og Julelek i Løten i 1851. En engelske variant ble trykt i 1744 under tittelen London Bridge is Broken Down.

Leken i eldre skriftlige kilder

I eldre skriftlig materiale finner vi en rekke interessante hentydninger. Hakon Grüner Nielsen trekker fram en dansk tekst fra rundt 1730 der det omtales en lek hvor «sol og måne» utfører en styrkeprøve. Iona og Peter Opie skriver at dansen London Bridge omtales i 1719 i The Second Book of the Compleat Dancing Master. Henning Frederik Feilberg meddeler at skotten Thomas Urquhart i 1663 i sin berømte oversettelse av François Rabelais  nevner en lek ved navn the fallen bridge. I Rabelais franske original fra 1534 heter leken au pont cheuz. Feilberg meddeler dessuten at Giovanni Villani i 1328 skriver om Coda romana – en lek utført av gutter i Florenz der fangen ble spurt: vil du være guelfer eller ghibelliner.

Teorier om lekens opprinnelse

Britiske forskere har dristet seg til å tidfestet leken med utgangspunkt i en spesifikk historisk hendelse. I 1014 hjalp Olav den hellige den angelsaksiske kongen Ethelred II med å gjenvinne London fra danene. I den forbindelse ble London Bridge revet. Gjennom varianten London Bridge is Falling Down kan leken dateres til tida like etter denne dramatiske hendelsen er det blitt hevdet.
Hjalmar Lauritz Thuren er mellom dem som med utgangspunkt i skandinaviske varianter, antyder at leken kan være fra tiden før kristendommen.
Enkelte går enda lengre og mener leken bærer i seg minner om et dunkelt rituale vedrørende menneskeofring.

Sluttord

Forskerne er enige om at lekens innhold, form, utbredning og variantmengde vitner om en respektabel alder. Men hvilken av variantene som ligger nærmest et originalt utspring, er det vanskelig å si noe om. Med tanke på for eksempel den mest kjente norske varianten, har folklorister pekt på at forestillinger om for eksempel Gjallarbrua og andre elementer fra den norrøne mytologien var levende en tid etter reformasjonen. Likevel må det være lov å peke på at leken i alle fall må ha en historie som strekker seg ned til mysteriespillenes middelalderske uttrykk. Bro, bro brille-leken er et ypperlig eksempel på hvordan kulturelementer smidig endres i tid, rom og i forhold til sammenheng forøvrig, på samme tid som bestandigheten må sies å være stor.