google/wiki40b huggingface dataset:
Trio (film)

Trio (også kjent som W. Somerset Maugham's Trio) er en britisk film fra 1950, basert på tre noveller av William Somerset Maugham: «Kirketjeneren», «Mr. Allvitende» og «Sanatorium». Ken Annakin regisserte «Kirketjeneren» og «Mr. Allvitende», mens Harold French var ansvarlig for «Sanatorium».
Trio er den andre av en filmtrilogi, som alle består av filmatisering av Maugham historier, som ble innledet i 1948 med Quartet og etterfulgt i 1951 med Encore.
Filmen ble nominert til Oscar for Beste Lyd og ble den siste utgitt av Gainsborough Picture.

Kirketjeneren

Den nye sognepresten (Michael Hordern) i St. Peter's Church er forundret over å få vite at kirketjeneren, Albert Formann (James Hayter) er analfabet. Da Formann nekter å lære å lese føler sognepresten han ikke har noe annet valg enn å avskjedige ham.
På vei tilbake til sin hybel legger Formann merke at det er ikke en tobakksbutikk i området. Da han trenger arbeid, bestemmer han seg for å åpne en tobakksbutikk. Han foreslår det for sin vertinne, Emma (Kathleen Harrison). Deres nystartede virksomhet er svært vellykket, og Formann setter snart opp en ny  butikk, drevet av sin stedatter og hennes mann. I løpet av det neste tiåret starter Formann opp fler og fler tobakksbutikker. Han blir en velstående mann, og setter sin fortjeneste i banken.
Banksjefen, (Felix Aylmer) anbefaler ham å investere sin store fortjeneste  for å få en bedre avkastning på pengene sine, noe som fører Formann må avsløre at han ikke har vært i stand til det fordi han ikke har kunnet lese de nødvendige papirer. Den lamslåtte banksjef utbryter (retorisk) «hva ville du ha vært hvis du kunne lese?»; Formann svarer at han ville vært kirketjener i St. Peter's Church.

Mr. Allvitende

Den reserverte Mr. Gray (Wilfrid Hyde-White) må dele lugar på et cruiseskip med den selvsikre smykkehandleren Maks Kelada (Nigel Patrick). Kelada dominerer snart i alle sosiale sammenkomster ombord til stor irritasjon for sine medpassasjerer, som begynner å kalle ham Mr.Allvitende bak hans rygg på grunn av at han insisterer  på at han er en ekspert i alle fag.
En natt bemerker han den fine kvaliteten på et perlekjede som den vakre fru Ramsay (Anne Crawford) bærer. Hun og mannen har nylig blitt gjenforent etter et to års fravære på grunn av hans jobb. Ramsay vedder med ham at perlene er falske; Kelada aksepterer innsatsen, til tross for Mrs. Ramsays forsøk på å stoppe det. Mens han undersøker perlene ser Kelada at kvinnen blir veldig urolig. Han innrømmer at han tok feil og betaler Mr. Ramsay. Etterpå forteller Kelada til Gray at perlene var ekte og meget kostbare, og at det er risikabelt å la en så attraktiv kone leve alene så lenge. Grey begynner igjen å like sin lugarfelle.

Sanatorium

Basert på "Sanatorium", fra samlingen Creatures of Circumstances (1947).
Forfatter Mr. Ashenden (Roland Culver) blir sendt til et sanatorium. Her blir han vitne til en sårbar romanse mellom major Templeton (Michael Rennie) og Evie Biskop (Jean Simmons) og en langvarig feide mellom to yndlingsfiender: Campbell (John Laurie) og McLeod (Finlay Currie).
Rosario (Agusan del Sur)

Rosario (Bayan ng Rosario) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Agusan del Sur. Folkemengden var på 46 683 innbyggere i 2015.
Rosario er inndelt i 11 barangayer.
Mount Washington Hillclimb Auto Race

Mount Washington Hillclimb Auto Race også kjent som Climb to The Clouds er en konkurranse for biler opp Mount Washington Auto Road til toppen av Mount Washington i New Hampshire. Det er et av de eldste billøp i USA, først arrangert 11. og 12. juli 1904, før Indianapolis 500 og Pikes Peak International Hill Climb. Arrangementet ble gjenopplivet i 2011 og ble arrangert igjen i 2014, med et nytt arrangement planlagt for 2017.

Historie

Mount Washington Hill Climb Auto Race ble arrangert av og til fra 1904 til 1961, så ikke igjen før i 1990 da Howie Wemyss, leder av Auto Road og Robert Brotherus, en finsk rallyfører, og den 11. Sports Car Club of America (SCCA) ProRallymester, John Buffum, brakte løpet tilbake.
Opprinnelig ble det arrangert av tidlige bilfabrikker for å vise frem sine kjøretøy, Auto Road ble valgt å bevise disse «hesteløse vogner»s muligheter. Den første «Climb to the Clouds» omfattet mange bilmerker inkludert Rambler, Mercedes, Oldsmobile, Stanley Steamer, Pierce, og en enkelt Daimler. De ble plassert i kategorier basert på sin pris. Selv om Daimlers Stanley Steamer kjørt av F. E. Stanley ble favorisert, kjørte Harry Harkness til seier i en Mercedes som gjennomførte løpet på 24 minutter, 37 sekunder. Dette var ganske imponerende i forhold til 2 timer og 10 minutter som det tok den første bilen til å klatre Auto Road i 1899, en ..Stanley Locomobile. Løpet går fra en høyde på 489 meter til toppen på 1 908 m. en gjennomsnittlig stigniing på 11,8 prosent.
Turneringen ble vunnet av Erwin «Cannonball» Baker i 1928 med en tid på 14 minutter og 49,6 sekunder da han kjørte en Franklin. Ab Jenkins vant i 1930 og Baker vant igjen i 1932. I 1956 vant Carroll Shelby med en spesielt forberedt Ferrari roadster på 10 minutter 21,8 sekunder og seieret. I 1961, kjørte Bill Rutan en Porsche Carrera-drevet Volkswagen og satte en rekord på 9 minutter og 13 sekunder som sto inntil løpet kom tilbake i 1990. da Tim O ' Neil kjørte på 7 minutter 45 sekunder med en VW Golf rally bil. Den nåværende rekorden er på 6 minutter, 9 sekunder, satt av David Higgins fra Isle of Man som kjørte en Subaru WRX STI i 2014. Den raskeste hastigheten noensinne var 113 Km/t satt av 6-ganger New England Hillclimb Mester Jerry Driscoll fra East 
Randolph, Vermont, som kjørte en 600 Hk «Hillclimb Special» i 1999. Denne rekorden holdt til 2011 da han kjørte den samme bilen og brøt sin egen rekord på 114,6 Mph 2 dager før sin 69. fødselsdag.
Da arrangementet kom tilbake i 2011, det siste var i 2001 og ble da vunnet av Paul Choiniere med en tid på 4:59.73 på en forkortet løype med i sin 500 Hk metanol-4-hjulsdrevet, Hyundai Tiburon.
I 2004 ble arrangementet arrangert som med deltakelse av veteranbiler.
I 2014 deltok for første gang en elektriske bil. EVSR, fullt elektrisk racerbil, ført av Tim O 'Neil som kjørte på 7 minutter, 28 sekunder.
Spikersuppe

Spikersuppe kan være en tynn suppe kokt på enkle ingredienser, eller noe laget av «ingenting», slik som i eventyret om fanten som narrer en gjerrig kjerring til å «koke suppe på en spiker».
Eventyr om spikersupper er klassifisert som type 1548 (skjemteeventyr) i Aarne-Thompson-systemet. Det er kjent i flere ulike versjoner fra hele Europa. En eller flere vandrere møter en eller flere hjelpere som først er uvillige til å bidra, men som  etterhvert kommer med alle nødvendige ingredienser som skal til for å lage et godt måltid. I Norden og Nord-Europa blir det gjerne kokt suppe på en spiker, i Øst-Europa på en øks, og i Sør-Europa bruker en gjerne på en stein. I en versjon fra Frankrike er de vandrerne tre soldater på vei hjem fra Napoleonskrigene, i en versjon fra Ungarn går en enkelt soldat gjennom flere prøvinger på hjemveien, og i russisk tradisjon bruker en soldat en øks til å lage kasja (en grøtaktig rett). I en portugisisk versjon er vandreren en munk som lager steinsuppe. En rett kalt steinsuppe, sopte de pedra, blir laget og servert i Portugal.
I Norge er eventyret særlig blitt kjent fra Nordahl Rolfsens Lesebok for folkeskolen. Dette eventyret stammer fra Värmland.
Bassenget på Eidsvolls plass i Oslo er kjent som «Spikersuppa» etter at det ble påkosta av en Christiania Spigerverk.
Sånn skal det gjøres

Sånn skal det gjøres er et musikkalbum med Penthouse Playboys, utgitt i 1996. Dette er bandets debutalbum.
Arbeiderkvinnen

Arbeiderkvinnen (etablert 1. desember 1909, nedlagt 1957) var et tidsskrift utgitt av Arbeiderpartiets kvindeforbund. 
Bladet ble det første utgitt under navnet Kvinden. I redaksjonen satt
Nina Haugen, Inger Kristiansen, Helga Nitteberg og Gunhild Ziener.
Journalist var Fernanda Nissen som manet til deltakelse i politikken.
En strid i 1918 gjorde at Nissen og Ziener forlot redaksjonen.
I 1919 ble navnet endret til Arbeiderkvinden og med Rachel Grepp og Sigrid Syvertsen som redaktører 
ble det en mer marxistisk linje og stoff fra Clara Zetkin. Etter Grepp kom Thina Thorleifsen inn som redaktør,  Aase Lionæs var det 1936-1954, etterfulgt av Elsa Rastad Bråten og Randi Bratteli.
Bladet ble nedlagt i 1957, men visse elementer fortsatte i tidsskriftet Kvinnen etablert i 1957.
De Kongelige Stalde

De Kongelige Stalde er et omfattende stallanlegg som ligger i bygningene rundt om ridebanen ved Christiansborg slott på Slotsholmen i København.
Det har vært et betydelig hestehold på slottet og derfor også et betydelig stallanlegg. Hestehold er det stadig med et antall hester som benyttes av Kongehusets Stald-Etat. Andre deler er innrettet til vognmuseum med de gamle hestekjøretøyer. Endelig er noen deler omdannet til andre formål som kontorer og garasjer for kongehusets biler.

De Kongelige Stalde ved Københavns slott

Allerede på 1500-tallet lå det bak Københavns slott et større sikksakk-formet stallanlegg, som rommet kongens hester og vognpark. I 1590 talte en utenlandsk reisende 52 hester i stallene.
På den hesteinteresserte Christian Vs tid på slutten av 1600-tallet var det ca. 170 hester og 152 ansatte i den kongelige stall-etaten. Det var direkte adgang til stallene fra slottet via en løngang, og kongen kom her daglig.
Frederik IV iverksatte derfor i årene etter sin tronbestigelse i 1699 en større ombygning av stallanlegget, som førte til en rektangulær ridebane omgitt av nye stallbygninger og vognremise.
Foruten selve stallene ble det i 1703–05 oppført en prektig barokkbygning ut til Frederiksholms Kanal, som skulle fungere som bolig for stallmesteren og personalet ved de kongelige staller. Stallmestergården finnes stadig og rommer i dag Undervisningsministeriet og Kirkeministeriet.

De Kongelige Stalde ved Christiansborg slott

Kort etter sin tronbestigelse i 1730, tok Christian VI initiativ til å nedrive det umoderne Københavns slott for å gi plass til et nytt overdådig barokkslott, som kunne være en verdig ramme om eneveldets kongemakt: det første Christiansborg slott. I den forbindelse ble det gamle stallanlegget bak Københavns slott også revet ned for å gi plass til et nytt og større stallanlegg. Stall-etatens mange hester ble i mellomtiden oppstallet på Frederiksberg slott, Charlottenborg og Rosenborg slott.
Det nye og stadig eksisterende stallanlegget ble oppført 1738–1745 av arkitektene Elias David Häusser og Nicolai Eigtved. Det omfattet en utendørs ridebane og et innendørs ridehus, mens det meste av stueetasjen i bygningene rundt om ridebanen ble innrettet som staller med plass til i alt 87 ridehester og 165 kjørehester. Deler av dette stallanlegget står fortsatt uforandret med sitt ekstravagante utstyr av marmorsøyler og marmorkrypper.
Antallet av hester kulminerte i 1789, da det var oppstallet 270 hester på Christiansborg. I løpet av 1900-tallet ble hestene langsomt fortrengt av biler, og i dag er knapt 20 hester oppstallet i De Kongelige Stalde.
Denis Ivanovitsj Fonvizin

Biografi

Fonvizin var av tysk slekt med bakgrunn i Livland. Han var embedsmann i det russiske utenriksministeriet, og var blant annet greve Nikita I. Panins sekretær. Fonvizin innførte den såkalte miljøkomedien i det russiske teater og banet veien for 1800-tallets samfunnskritiske litteratur. Han oversatte også blant annet Holbergs Moralske Fabler og Jean de France til russisk.
Mare to komedier av Fonvizin er bevart, men på dem hviler også hans berømmelse. «Brigadegeneralen» (1762) var påvirket av Holbergs Jean de France, og gjorde narr av gallomanien i Russland, det vil si datidens særegne russiske form for frankofili. «Landjunkeren» (Недоросль, 1769) var et teknisk mindre velbygd arbeid men likefullt et mesterstykke. Her rettes satirens brodd mot sedenes råskap og den krasse selviskheten og samtidens ille oppfostrede landadel. 
Han falt senere i unåde hos Katarina II på grunn av noen diskusjonsinnlegg i et tidskrift, innlegg som var kritiske til henne, og i 1788 ble hans karriere stanset.
Sine siste år tilbragte Fonvizin utenlands.
Wilhelm Peder Daniel Cappelen

Familie

Cappelen var sønn av sorenskriver Johan Henrik Cappelen og Hanne Sofie Manthley, og bror av Johan Henrik Cappelen.
Han giftet seg i 1867 i Tønsberg med Bolette Ullitz (1836–1889), datter av Jørgen Christian Ullitz og Barbara Johanne Fugl.
Exorbaetta

Utbredelse

Disse artene lever i Sør-Amerika.
Nicholas Evans

Liv og virke

Han tilbrakte barndommen sin på landet i England hvor han så amerikansk western på TV, red selv på hest og leste bøker av blant annet Jack London. Før han begynte på utdanningen sin, dro han til Afrika for å drive med frivillig arbeid. Han studerte journalistikk på Universitet i Oxford, han arbeidet en stund innen TV og film industrien og som manusforfatter hjemme og i utlandet.
Han har skrevet blant annet Hestehviskeren (1995; på norsk i 1996, oversatt av Stig Aspaas) og I ulvenes nærhet (1999).
Hans roman, Hestehviskeren (original: The Horse Whisperer, var på tiendeplassen over bestselgende romaner i USA i 1995, i henhold til The New York Times. Med 15 millioner kopier solgt, er den en av de mest solgte romaner gjennom tidene. I Storbritannia var boken listet på BBCs Big Read i en undersøkelse i 2003 som hadde det mål å finne «nasjonens best likte bok». Boken ble filmatisert i 1998 som Robert Redford regissert og selv hadde hovedrollen i, sammen med skuespillerne Kristin Scott Thomas, Scarlett Johansson og Sam Neill.
Evans er gift med den skotske sangeren og låtskriveren Charlotte Gordon Cumming.
Brüder Grimm-Museum

Bibliotek og arkiv

Museet innbefatter deler av Palais Bellevue med bøker og manuskripter. Blant annet interfolierte eksemplarer av Kinder- und Hausmärchen og Deutschen Grammatik, sofaen fra Jacob Grimms arbeitsværelse, miniatyrportretter av deres mor, fra Wilhelm Grimms arbeidsværelse, grafiske trykk etter deres yngre bror Ludwig Emil Grimms, etc..
M728 Combat Engineer Vehicle

M728 Combat Engineer Vehicle (CEV) er et amerikansk militært spesialkjøretøy for ingeniørvåpenet. Det er laget på en M60A1 Patton stridsvogn med et brøyteskjær montert foran på skroget, og en løfteramme festet på hver side av tårnet. Bestykningen er en 165 mm kortløpet kanon.
Kjøretøyet ble tatt ut i bruk i 1965, og tatt ut av tjeneste i aktive styrker i 2000. Det så kamp i Gulfkrigen i 1991.
Kværner Brug

Kværner Brug (seinere Kværner Bruk) blei grunnlagt i Christiania (Oslo) i 1853 av Oluf Onsum. Onsum hadde kjøpt Kværner gård året før, og grunnla Kværner Brug i tilknytning til gårdens fossefall mellom Svartdalen og Kværnerdumpa i Lodalen, de såkalte Kværnerfossene. Onsum gikk konkurs i 1887, og et aksjeselskap ble dannet i 1892.  
Bedriften begynte på 1860-tallet produksjon av støpejernsovner. Denne virksomheten ble skilt ut i 1916, og ble i 1920  Jøtul. Fra 1880 og særlig fra 1900 stor produksjon av turbiner og annet utstyr for kraftutbygging. 
Selskapets aksjer ble tatt opp til notering på Oslo Børs i 1967. I 1999 ble den tradisjonsrike industrivirksomheten i Lodalen nedlagt. På Kværners gamle tomt bygger OBOS nå (2008) boligområdet Kværnerbyen. 
Lokalisert til andre områder holdt Kværner det gående under etiketten Kværner ASA. I 2005 ble Kværner ASA fusjonert med Aker ASA. Fusjonen bærer navnet Aker Kværner ASA.
Juke Joint Studio

Juke Joint Studio er et anerkjent analogt musikkstudio etablert i 2001 av Steven Gene Wold i Notodden.

Historie

Utstyret ble tidligere benyttet av Wold sitt studio Moon Music som var lokalisert i Olympia, Washington i USA. Band som benyttet seg av Moon Music er Modest Mouse, 764 Her, Fitz of Depression og The Murder City Devils. Da han flyttet til Norge tok Wold med seg utstyret og omdøpte studio. Han solgte senere studioet til de nåværende eierne. I 2013 flyttet de til det nybygde Bok & Blueshuset i Notodden.

Utstyr

En sentral del av studioet er miksepulten, en Auditronics som har vært eid av plateselskapet Stax Records i Memphis. Stax Records hadde på 60-tallet artister som Otis Redding, Wilson Pickett, Booker T. & the M.G.'s og Isaac Hayes.
Teater Tenj

Teater Tenj er et teater i Moskva i Russland. Teateret ble etablert i 1988 av ekteparet Maja Krasnopolskaja og Ilja Epelbaum. «Tenj» er russisk for «skygge», og teateret ble etablert som et skyggeteater. Senere ble teateret gradvis en scene hovedsakelig for dukketeater.
Per 2018 har teateret vunnet prisen Den gyldne maske hele ni ganger. Teater Tenj har også turnert i utlandet, blant annet i Spania, Frankrike, Tyskland, Brasil og USA.
Homaemota

Utseende

Forholdsvis små, rødbrune til brunsvarte trebukker med lyse tegninger på dekkvingene. Artene minner overflatisk om maur. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Hodet er forholdsvis stort og bredt. Pronotum har rundede sider og er nærmest tønneformet sett ovenfra. Den bakerste delen er markert innsnevret slik at det blir en tydelig "stilk" mellom forkroppen og dekkvingene. Disse er parallellsidige med omtrent rettvinklede "skuldre".

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Trykkpresse

En trykkpresse er en press som blir brukt til trykking. Etter at trykkmaskiner ble innført blir disse også betegnet som trykkpresser.

Boktrykkpresser

Gutenberg brukte en ombygget vinpresse til sitt første trykkeri. Det ble tidlig utviklet spesielle boktrykkpresser som var bedre egnet til formålet. Frem til omkring år 1800 ble trykkpressene bygget i tre, men med et varierende innslag av metall i en del av konstruksjonen. Bruk av tre i konstruksjonen av trykkpresser bød på noen særlige begrensninger med hensyn til hvor stor flate det kunne trykkes fra, og ettersom tre er et levende materiale, lot det seg aldri gjøre å lage gode og stabile trepresser.
Rundt år 1800 ble den første trykkpressen (jernhåndpressen) som helt og holdent var bygget i metall konstruert av Lord Stanhope. Denne pressen kunne gi et jevnere trykk over en større flate, og det lot seg derfor gjøre å trykke større former i et trykk.
Den første trykkmaskin (hurtigpresse/sylinderpresse) ble konstrurert av Friedrich Gottlob Koenig. I hurtigpressen blir papirarkene ført frem ved hjelp av en roterende sylinder, og maskiner som bygger på dette prinsippet kan også enkelt bygges om til bruk av andre kraftkilder enn muskler. Motoren gjorde sitt inntog i trykkeriene - først i form av dampkraft, senere som forbrenningsmotorer og elektriske motorer.
Den første rotasjonspresse, Applegaths rotasjonspresse for The Times i London, settes i drift i 1846. Forutsetningen for vellykkede rotasjonspresser var muligheten til å lage halvrunde stereotyperte trykkformer.

Trykkpresser i Norge

Den første jernhåndpresse i Norge ble anskaffet av Grøndahls trykkeri i Christiania i 1830. I 1840 anskaffet Grøndahls trykkeri den første sylinderpressen fra Hüttemeier i København. I 1854 anskaffet Grøndahls trykkeri en 'dobbeltpresse' fra Napier & Sons i London. Pressen hadde to trykkverk og kunne trykke på begge sider av papiret i en arbeidsgang. Samtidig innførte trykkeriet damp som drivkraft.
Så sent som i 1840-årene ble det bygget en del trepresser i Christiania av mekanikus Hansen - de såkalte Hansenpresser.
I 1879 var det 71 trykkpresser i drift i 29 trykkerier i Kristiania, om lag halvparten var drevet av håndkraft, halvdelen av damp eller gass.
Den første rotasjonspresse i Norge ble anskaffet av Aftenposten i 1886.

Litografiske presser

De litografiske pressene var fra begynnelsen bygget i tre. Rundt 1860-årene begynte man i Frankrike å bygge litografiske hurtigpresser.

Offsetpresser

De første offsetpressene ble konstruert rundt år 1904 av amerikaneren Ira W. Rubel og tyskeren Caspar Hermann som var emigrert til USA. Disse utviklet uavhengig av hverandre de første offsetpresser.
Lophorrhina macularia

Utseende

En middelsstore (ca. 25 millimeter), brunrød gullbasse. Hannen har et skovlformet framspring i pannen. Pronotum er mørkt brunlig med brunrøde skråstriper på sidene. Dekkvingene kan være mørke med brunrøde tegninger, eller helt brunrøde.

Utbredelse

Arten er kjent fra Tanzania.
Talupes

Utseende

Middelsstore (ca. 20-25 millimeter), avlange, blanke, brunlige trebukker. Antennene er ganske kraftige (men tynnere mot spissen), sagtakkede og noe kortere enn kroppen. Hodet er temmelig stort og bredt, firkantet. Pronotum er nærmest trapesformet, mye bredere enn langt, uten pigger langs ytterkanten. Det er bredest ved forhjørnene og ganske kraftig avsmalnende i den bakre halvdelen. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre".

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Fylkesvei 6796

Fylkesvei 6796 (Fv6796) i Trøndelag går mellom Skjelstad og Kleven i Stjørdal kommune. Veien er 4,7 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 30 (Nord-Trøndelag).
Galloway bispedømme

Historie

Da den katolske kirkes hierarki ble gjenopprettet i 1878, besto Galloway bispedømme av South Ayrshire, Dumfriesshire, Kirkcudbrightshire og Wigtownshire. St Andrew’s katedral i Dumfries ble da valgt som bispesete. I 1947 opprettet den apostoliske konstitusjonen, Dominici Gregis Glasgow kirkeprovins ved å etablere Motherwell bispedømme og Paisley bispedømme som to nye suffraganbispedømmer. Det samme dokumentet knyttet også ti sogn i det nordlige Ayrshire til Galloway bispedømme. Denne endringen førte til at Dumfries ikke lenger ble det naturlige sentrum i bispedømmet sett under ett, og dette overbeviste den daværende biskop Joseph McGeeat bispesetet burde flyttes til Ayr, hvor han ville bli mer tilgjengelig for sine folk. Etter at katedralen i Dumfries ble ødelagt av brann 10. mai 1961, sendte biskop McGee en anmodning til pave Johannes XXIII om tillatelse til å opprette en katedral i byen Ayr, og å bruke Good Shepherd-kirken til dette formålet fram til det kunne bygges en ny katedral. Tillatelse til dette ble gitt 12. mars 1962 i et dekret fra Den romerske kurie. I de følgende årene ble imidlertid forutsetningene for en ny katedral endret og det ble ikke bygget noen ny katedral.
Imidlertid oppsto det etter hvert alvorlige bygningsmessige problemer med Good Shepherd-bygningen med vedvarende vanngjennomtrengning. Mer alvorlig var det at færre oppsøkte katedralen, noe som viste seg å være vedvarende. I september 2001 kom biskop Maurice Taylor til den konklusjon at Good Shepherd ikke lenger var anvendelig som katedral, og anmodet Den hellige stol om å flytte katedralen til Church of Saint Margaret i Ayr, slik at denne ble det nye bispesete. Siden biskop Taylor på dette tidspunktet snart skulle gå av med pensjon, blle det bestemt at saken skulle utstå slik at den nye biskopen skulle kunne forholde seg til saken. Biskop John Cunningham kom til samme konklusjon som sin forgjenger og anmodet da pave Benedikt XVI om å flytte fra Good Shepherd til St Margaret’s. Biskopen fikk et positivt svar på dette og dagens katedral har hatt denne funksjonen siden 2007.
Australitt

Australitt er en type tektitt som er oppdaget i Australia. De er for det meste mørke eller sorte, og fremviser former som ikke er sett i andre tektitter, deriblant disker og boller. Deres opprinnelige hastigheter var høyere enn hos andre tektitter, og dette fikk dem til å kastes ut av jordens atmosfære, før de gikk inn i atmosfæren på nytt og gjennomgikk en sjelden form for ny nedsmelting.