google/wiki40b huggingface dataset:
Istedgade (København)

Istedgade (også kalt Strassen) er en gate i København, som begynner ved Københavns hovedbanegård og løper parallelt med Vesterbrogade ut til Enghave Plads og Enghaveparken.
Strekningen fra Gasværksvej til Enghave Plads er rik på forretninger og kafeer. Gaten er sammensatt og mangfoldig og er et av de steder i København, hvor det er liv hele døgnet. Vesterbro i alminnelighet og Istedgade i særdeleshet er i løpet av de senere år blitt attraktivt for unge og ressurssterke borgere, oftest barnefamilier, som imot tidligere tiders trend har valgt å bli boende i byen i stedet for å flytte til forstad og enebolig. Strekningen fra hovedbanegården og til Gasværksvej og sidegatene er preget av hoteller og butikker som selger pornografi og sexleketøy. Foruten mange turister holder her også en del gateprostituerte til, likesom narkomane, alkoholikere og hjemløse. Til støtte for disse finnes bl.a. Mariatjenesten ved Mariakirken og Mændenes Hjem.
Gatens historie med rot i den klassiske arbeiderklasse står i kontrast til nutidens dyre istandsatte leiligheter og moderne byliv. Gaten var før byfornyelsen på nittitallet preget av spekulasjonsbygging med små leiligheter av dårlig kvalitet og den sosiale armod var stor. Parolen “Istedgade overgiver sig aldrig” stammer fra de store folkestreiker sommeren 1944 under okkupasjonen. I flyveblader, som ble kastet ut av vinduene i de øverste leiligheter, hånte man tyskerne med teksten: “Rom og Paris kan I ta' – men Stalingrad og Istedgade overgiver sig aldrig”.
Skriver

Smeltevoksskriver

I disse skriverne blir farvet voks varmet opp så den smelter, for så å sprøytes ut på en valse og derfra presses ut på utskriftsmediet, hvor den øyeblikkelig størkner (fryser). Teknologien minner altså noe om offset. Smeltevoksskriverne ble utviklet av Tektronix, som senere ble kjøpt opp av Xerox. Som de aller fleste laserskrivere er de sideskrivere. De bruker derfor et sidespråk, som regel PostScript. De tilsvarer farvelaserne (ikke de aller minste) i pris, ytelse og funksjonalitet. Utskriftene har en noe annen struktur enn tilsvarende fra farvelasere – men hvorvidt man foretrekker det ene eller det andre, er i noen grad en smaksak.

Typehjulsskriver, skjønnskriver

Typehjulsskriveren ble lansert av Xerox' underbruk Diablo i 1973. Den har et typehjul, som roterer om sin egen akse. Typehjulene kan byttes manuelt mellom hver utskrift for endring av font. Typehjulsskriverne ble i hovedsak brukt til å skrive brev og dokumenter hvor høy utskriftskvalitet var påkrevet. Mange av dem kunne også brukes som skrivemaskiner. De var imidlertid ineffektive til store utskriftsvolum, og de støyet betydelig mer enn laserskriverne. Da disse kom ned i pris mot slutten av 1980-årene, utkonkurrerte de derfor typehjulsskriverne. Et minne om den gamle tiden finner vi i enkelte laserskriveres Diablo-emulering, det vil si at de kan utnytte Diablo-skrivernes styrekoder.

Teletype

Noen TTY-er (Teletype) var egentlig kulehodemaskiner som ble styrt av en datamaskin. De fantes både med og uten eget skrivemaskintastatur.
Nikolaas Tinbergen

Liv og virke

Nikolaas Tinbergen tok doktorgrad fra Leidens universitet 1932. i Han arbeidet ved sin gamle institusjon fra 1933. Etter at Konrad Lorenz besøkte Leiden i 1936, begynte de å samarbeide,og gjennomførte banebrytende arbeide innen etologien. Tinbergen tilbragte en tid i Wien 1937. i Han besøkte også Yale University i Connecticut i USA i tre måneder samme år, og utviklet en skepsis mot komparativ og eksperimentell psykologi slik sen ble bedrevet i USA på denne tid, og som han blant annet anså var karakterisert av vidtfavnende generaliseringer baserte på laboratoriestudier av noen arter av gnagere, utført av forskere som manglet kunnskaper om naturens mangfold. 
Tinbergen ble universitetslektor i Leiden i 1940, og tilbragte to år under andre verdenskrig i tyst fangeleir for å ha nektet å samarbide i nazifiseringen av Leidens universitet og for å ha protestert mot avsettelsen av jødiske professorer. Han avslo et tilbud fra Lorenz om å virke for hans løslatels, fremført i et brev.
Etter krigen vendte han tilbake  til Leiden, og ble professor der 1947, for å i 1949 å flytte til et dårligere betalt lektorat ved Oxfords universitet. Han var professor i Oxford 1966-1974. 
I 1951 publiserte han sin mest innflytelserike bok, The study of instinct. En av hans innsatser var å skille mellom fire forskjellige spørsmål vedrørende adferd: dens umiddelbare årsak, dens utvikling, dens funksjon og dens evolusjon.
Han publiserte forskning om biulven og dens evne til å orientere seg i terrenget. Biulven er et rovinsekt som legger egg i en liten utgravd tunnel og deretter jager insekter som den paralyserer og plasserer som matforråd hos avkommet. For å finne tilbake til hulen benytter biulven seg av steiner og planter rundt åpningen. 
Blant Tinbergens andre viktige verk finnes også forsøkene med pikkingsflekken hos måser, noe som skapte begrepet «hyperstimuli», signaler som er så sterke at de dekker for det signal som igjenkjennelsen var skapts for - Tinbergen oppdaget at en gul blyant med tre røde bånd som ble holdt frem i reiret samtidig som forelderen kom for å mate ungene, fikk ungene til å neglisjere forelderen. Normalt pikker måseungen på den røde flekken på forelderens nebb, noe som får forelderen til å støte opp mat.
Nikolaas Tinbergen var bror til Jan Tinbergen som fikk motta Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel da dette for første gang ble utdelt i 1969.
Sten Rudholm

Medlemskap og utmerkelser

Rudholm ble utnevnt til æresdoktor ved Stockholms universitet i 1972. Han ble innvalgt i Svenska Akademien 10. februar 1977 og inntrådte på stol nummer 1 etter Sture Petrén 20. desember samme år. Han var innehaver av Serafimerordenen og Kongens medalje i gull av 12. størrelse med kjede til å bære om halsen.
Horst Feistel

Liv og arbeide

Feistel ble født i Berlin i 1915, og flyttet til USA i 1934. Under andre verdenskrig ble han plassert i husarrest, men han ble til tross for dette amerikansk statsborger 31. januar 1944. Dagen etter ble han sikkerhetsklarert og begynte å jobbe for Air Force Cambridge Research Center (AFCRC) med Identification Friend or Foe (IFF) enheter frem til 50-tallet. Etter dette ble han ansatt ved Lincoln-laboratoriet ved MIT, og deretter ved MITRE. Til slutt begynte han hos IBM, hvor han mottok en pris for sitt arbeide med kryptografi. Forskningen hans ved IBM førte til utviklingen av Lucifer og Data Encryption Standard (DES) krypteringsalgoritmer. Feistel var en av de første privatansatte forskere som studerte designet og teoriene rundt blokkchiffer.
Feistel har lånt ut navnet sitt til feistel-chiffer, som er en vanlig metode å konstruere blokkchiffer på.
Feistel hadde en bachelorgrad fra Massachusetts Institute of Technology og en mastergrad fra Harvard, begge innen fysikk. Han ble gift med Leona (Gage) i 1945, og sammen fikk de datteren Peggy.
Aesa

Utseende

Middelsstore (20-25 millimeter), rødbrune trebukker. Hodet er kort og bredt med ganske store, nyreformede fasettøyne. Antennene er relativt kraftige og kortere enn kroppen, ikke kamformede. Pronotum er mer eller mindre trapesformet med en butt tann på hver sidekant, tett kledt med lange hår. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre", overflaten er læraktig med noe vage, opphøyde lengderibber.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er natt-aktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia og på Ny-Guinea.
Philodromus dispar

Utseende

Philodromus dispar er en langbeint edderkopper. Kroppen er ganske flattrykket og er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene er ganske små.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppenes genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Philodromus dispar er en aktiv jeger og bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri. Den lever ofte i trær og kan være godt kamuflert når den sitter stille på barken. Den noe flattrykte kroppen gjør at den kan skjule seg under løs bark og lignende. Hunnen spinner en eggsekk av edderkoppsilke, hvor hun legger eggene og selv vokter over dem til de klekkes.
Vicente Martín y Soler

Liv og virke

Som barn var Vicente Martín y Soler korsanger ved katedralen i Valencia.
Etter musikkstudier hos Giovanni Battista Martini i Bologna flyttet han i 1775 til Madrid, der han oppførte sin antatt første opera, Il tutore burlato. Librettoen var en adapsjon av Giovanni Paisiellos La frascatana, som i sin tur bygde på et skuespill ved samme navn av Filippo Livigni. Senere oversatte Soler librettoen til spansk, tilpasset den til Zarzuela-formen og kalte operaen La madrileña, o El tutor burlado. I Madrid vant han den senere kong Karl IVs gunst. Endelig reiste han til Napoli for å arbeide hos den kongelige familien i byen, som i likhet med Karl var av huset Bourbon
Soler arbeidet mellom 1777 og 1785 i Napoli, og befestet der sitt ry som komponist. I 1779 lyktes det ham å få oppført seriaen Ifigenia in Aulide i det storslåtte  Teatro di San Carlo. I de følgende årene ble operaene hans oppført også andre steder i Italia, blant annet Andromaca, L’amore geloso, In amor ci vuol destrezza og Le burle per amore. 
I 1785 aksepterte han et tilbud fra Wien, som den gang var sentrum for italiensk opera. I Wien ble Soler hurtig venn med den populære librettisten Lorenzo da Ponte. Ponte samarbeidet på denne tiden med komponister som Mozart og Salieri, og også Soler samarbeidet med ham. Av samarbeidet oppsto en rekke operaer. I 1786 ble Il burbero di buon cuore og Una cosa rara med tekst av Lorenzo da Ponte uroppført. Mozart siterte en melodi fra finalen i første akt av Una cosa rara i bordscenen i finalen av Don Giovannis andre akt.
Sommeren 1788 aksepterte Soler et tilbud om å bli hoffkomponist hos tsarina Katerina den stores i St. Petersburg. Her skrev han ni operaer, mange på russisk språk.
Fra 1793 til 1796 bodde han i  London og uroppførte der La capricciosa corretta, også den med tekst av da Ponte. Da suksessen uteble, vendte han tilbake til St. Petersburg som hoffkomponist. I sine siste år i Russland underviste han stort sett, og komponerte forholdsvis lite. Han var aktiv til sin død.
Hendelseshorisont

Innen den generelle relativitetsteorien er hendelseshorisonten en grense i tidrom hvor hendelser innenfor ikke kan observeres av noen utenfor, og hvor tyngdekraften er så kraftig at ingenting kan unnslippe, ikke engang lyset.
Det vanligste tilfellet av en hendelseshorisont er et sort hull, hvor lyset som sendes fra innsiden aldri kan nå en observatør på utsiden. Det betyr at noen som ser på et objekt som nærmer seg en hendelsesorient aldri vil se at objektet forsvinner, men vil i stedet se at objektet beveger seg langsommere og langsommere mot, men aldri når, horisonten. Fra selve objektets perspektiv vil imidlertid overgangen «gjennom» horisonten ikke merkes, og objekter utenfor hendelseshorisonten vil være synlige for en observatør innenfor.
Radiatus bradus

Utseende

En middelsstor (vingespenn ca. 30 millimeter), brun smyger. Undersiden har lyse vingeårer.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Brasil (Distrito Federal).
Roald Kvammen

Historie

Kvammen gikk i land i Hornsund på Svalbard, sommeren 1947. Han hadde ingen erfaring med fangstliv eller arktisk klima fra før, og det var avtalt at det i september skulle komme en båt med en fangstmann og de to skulle da drive fangst på isbjørn og rev vinteren 1947-1948. 
Men den andre fangstmannen ble syk. Og båten kom heller ikke tilbake på grunn av vanskelige isforhold. Kvammen ante ikke hva som hadde skjedd. Tanken på at båten hadde forlist og at dermed ingen visste at han var strandet på Hornsund truet. Han forberedte seg på vinteren som ville komme, uten å vite hva som ville møte han og hvor lenge han måtte bli der. Tanken på at pårørende trodde han var omkommet i et eventuelt forlis av båten som brakte ham til Hornsund, fikk han til å frykte at ingen ville komme å lete etter ham. Når han så over provianten antok han at han kunne overleve i to til to og et halvt år om han også jaktet.
Selve oppholdet ble ganske tøft, men hverdagen var preget av struktur. Han bruke en enorm fantasi for å holde dagene i gang. Hver morgen gikk han som morgengymnastikk frem og tilbake i rommet mens han kastet giværet mellom hendene inntil ovnen begynte å varme. Hver dag gikk han og diskuterte med seg selv for å underholde seg selv. Om dagen gikk han lange skiturer for å hente rekved han hadde samlet om sommeren – opplyst av måneskinn og nordlys.  Når det var storm og orkan ute gikk dagene med til skuring av gulv, matlaging, vedhogging og dagbokskriving.
Når uværet var langvarig gikk han frem og tilbake på hyttegulvet og holdt kåserier og innbilte seg at det satt folk å hørte på. Og når han var lei av å snakke satte han seg ned, klappet som en god tilhører. 
Lesestoff lå det på hytta: ukeblad fra 1936 til 1939, Snorre Kongesaga og Bibelen. Med seg hadde han selv bok av Teodor Caspari ("Jotunheimens forgårder") og Det nye testamentet.
Isbjørnjakt ble det lite av. Isbjørn ble tatt med selvskudd men ammunisjonen skulle den andre fangstmannen ha kommet med. Han hadde en 16 kaliber haggle som han skjøt en god del fugl med (særlig grågås om høsten og våren). Han hadde et Krag Jørgensen gevær (det gamle militære våpen) som han skjøt to isbjørner med. Rev ble fanget ved hjelp av feller.   
Historien ender godt med at båten kommer tilbake sommeren 1948 for å plukke opp Kvammen. Besetningen var sikker på at de ville møte et svært trist syn når de ankom hytten, men ble overrasket da Kvammen kom roende ut for å møte dem, svært lettet over å få noen andre å snakke med igjen.

Bruk i undervisning

Sett i et psykologisk perspektiv er denne personen og hans adferd under oppholdet helt unikt og særdeles spesielt, noe som gjør at han blir brukt i undervisning innenfor flere profesjonsutdanninger og bachelorstudium på høgskole- og universitetsnivå, så som lærer, pedagogikk, psykologi og sykepleie for å nevne noen.
Parasemidalis fuscipennis

Utbredelse

Parasemidalis fuscipennis er ganske sjelden og er funnet i det sørlige Norge, nord til Nordland.

Utseende

Parasemidalis fuscipennis har vokskjertler på kroppen, slik at denne blir dekket av et vokslignende substans. Bare litt av beina er udekket. Voksen er helt hvit og derfor er det lett å se en middløve, selv om den er liten.
Hodet er nedoverbøyd, med de bitende munndelene på undersiden (ortognath). Både fram og bakvingen har normal form.
De ulike artene av middløver kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er det bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. I enkelte slekter kan ikke hunnen bestemmes til art med sikkerhet.

Levevis

Parasemidalis fuscipennis er rovdyr og lever vanligvis av midder.
2. divisjon bandy for herrer 2010/11

2. divisjon bandy for herrer 2010/11 var det tredje nivået i norsk bandy sesongen 2010/11. Serien startet 9. november 2010 og varte til 22. februar 2011. Deretter var det kvalifiseringsspill for opprykk og nedrykk. De to beste lagene i 2. divisjon spilte enkel serie med de to dårligste plasserte lagene i 1. divisjon. De to beste lagene i denne kvalifiseringen fikk spille i 1. divisjon i 2011/12. På tilsvarende måte måtte de to dårligste lagene i divisjonen spille om retten til fornyet tilværelse i divisjonen mot de to beste lagene i 3. divisjon.
Fransk mesterskap i hinderløp 1897

Fransk mesterskap i hinderløp 1897 ble arrangert 5. april 1897, i Croix-Catelan i Paris. Dette var det tiende franske mesterskapet i hinderløp som ble arrangert.  
Løypa var 4000 meter lang.
Mu (kontinent)

Mu er en tenkt, forhistorisk øy eller et kontinent som har forsvunnet i Atlanterhavet eller Stillehavet. På samme måte som Atlantis i Atlanterhavet og Lemuria i Det indiske hav, skal Mu ha sunket etter en ødeleggende kataklysme. Forestillingene om kontinentet stammer fra 1800-tallet og har siden forekommet i pseudovitenskapelige sammenhenger, science fiction og annen populærkultur.

Mu i moderne populærkultur

Den britiske popduoen The KLF (også kjent som The Justified Ancients of Mu Mu) hadde på begynnelsen av 1990-tallet en hit med låten Justified & Ancient der de synger om landet Mu eller Mu Mu. De ble inspirert til teksten av Robert A. Wilsons og Robert Sheas Illuminatus-trilogi der The Ancients Of Mummu er en anarkistgruppe som slåss mot konservatisme og undertrykkelse.
Archibald Archer

Liv

Han var sønn av William Archer. Fem år gammel reiste Archibald Archer med faren til Norge, hvor han også fikk sin utdannelse. Senere tilbrakte han fem år i ingeniørbransjen i Skottland. Archer emigrerte til Australia, hvor han ankomi 1842, men oppholdt seg der kun i fem måneder. Han tilbrakte dereteer 13 år i det sørlige Stillehavet og på Sandwichøyene. I sistnevnte var Archer engasjert i kaffe- og sukkerplantasjer.
Han vendte tilbake til Queensland i 1860 og bosatte seg på gården Gracemere.
I 1896 forlot Archer Australia og døde i familiens norske hjem, Tollerodden, 6. februar 1902, i en alder av 81 år.

Som politiker

Archer var medlem Queenslands lovgivende forsamling for valgdistriktet Rockhampton 27. juli 1867-19. november 1869, hvor han assiserte i å få vedtatt Land Act av 1868.
28. november 1878 ble Archer igjen valgt inn i Queenslands lovgivende forsamling, men denne gang som medlem for valgdistriktet Blackall. Han satt der til 23. januar 1886. I denne perioden var han finansminister (colonial treasurer) og utdannelsesminister (secretary for Public Instruction) i den første regjeringen til Thomas McIlwraith 5. januar 1882-13. november 1883.
5. mai 1888 ble Archer atter en gang valgt inn i Queenslands lovgivende forsamling og atter en gang for valgdistriktet Rockhampton. Han satt til 4. april 1896. Archer var en sterk talsmann for inndeling av Queensland i mindre enheter. I 1892 besøkte Archer Storbritannia sammen med politikeren John Ferguson som en deputasjon på vegne av Central Queensland Territorial Separation League.
Sør-Afrika under Afrikamesterskapet i friidrett 2012

Resultater (ufullstendig)

(Q, q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste, PB - personlig rekord)
Wevelgem

Historie

Første historiske kilde som nevner stedet er fra 1197. I Wevelgem var på 1200- og 1300-tallet et cistercienserkloster, abbediet Guldenberg, som eide kornmøller forskjellige steder. Fra ca 1278 til 1310, vbar det ledet av abeddissen  Ida, skjønt Marc Brion opplister det blant et mannskloster.
Elven De Leie var tidligere meget viktig for Wevelgem. Her bløytet man linflass før det ble bearbeidet ved en av de mange linfaktorier i Wevelgem. Det er også årsaken til at elven fikk tilnavnet den gyldne elv, fra linets farve. Lin var en tøyvare som gav gode inntekter, og den ble en viktig næringsvei i manmge generasjoner. Selv om den ikke er så viktig i moderne tid, er det fortsatt noen linfabrikker i byen.
Under første verdenskrig anla tyskerne en flyplass her. Den benyttes nå for privatfly. Belgias største tyske soldatgravlund likker for det i Wevelgem og dildels i nabokommunen. På baksiden av gravfeltet ble det anlagt en (falsk) flyplass for å forvirre eventuelle fiender; restene av dette anlegget er fortsatt synlige. 
Broen som knytter Lauwe til Wevelgem ble ødelagt under annen verdenskrig men ble senere gjenoppbygd.

Tysk krigskirkegård

I Wevelgem finner man den tyske soldatgravlund Menen med falne fra første verdenskrig. Den ligger ved slutten av Kruisstraat ved grensen til Menen. 47.864 soldaten ble gravlagt der.
Ungguttens farvel

«Ungguttens farvel» er en gammel sjømannsvise av ukjent opphav, forteller Per Johan Skjærstad i boken Gode gamle viser frem fra glemselen, utgitt på Gyldendal i 1982. Skjærstad forteller videre at disse gamle sjømannsvisene ofte hadde temaet som i denne: En gutt som reiser fra sine kjære, på grunn av sveken kjærlighet til jenta han elsket.
De forente hertugdømmene Jülich-Kleve-Berg

Herskere

Fra 1521 til 1539 regjerte hertug Johann III. Han giftet bort datteren Sibylle av Jülich-Kleve-Berg til Kursachsen. Anna av Kleve, en annen datter, var i seks måneder engelsk dronning.
1539 ble Johann etterfulgt av Vilhelm V, kalt «den rike». Hans regjeringstid tok slutt i 1592. Da tok den regjeringsudyktige Johann Vilhelm av Kleve nominelt over makten. I den første tiden ble regjeringspliktene utført av hans første hustru Jakobe av Baden. Etter at hun ble drept og et interregnum der styret ble utført av det hertugelige rådet, overtok Johann Vilhelms annen hustru, Antonie av Lothringen, regjeringen. Da Johann Vilhelm døde barnløs i 1609 brøt den jülich-kleviske arvefølgestrid ut.

Konfesjonell historie

En streng konfesjonalisering som i andre territorier fantes det ikke. Vilhelm V søkte en middelvei (via media) åpenbart inspirert av Erasmus av Rotterdams humanisme. Hertugdømmene var riktignok overveiende katolske, men det fantes betydelige minoriteter av lutheranere og kalvinister som fikk utøve sin tro fritt.
Toshihiko Okimune

Japans herrelandslag

Toshihiko Okimune spilte 2 landskamper for Japans herrelandslag.
Gravstedet til Greve Gottfried IV von Arnsberg

Gravstedet til Greve Gottfried IV von Arnsberg er det eneste gravstedet i Kölnerdomen som er tildelt en jordisk fyrste. Da det i siste tredjedel av 1300-tallet ble klart at greve Gottfried IV av Arnsberg kom til å dø barnløs, stod Kurköln og grevskapet Mark frem som konkurrenter til å arve grevskapet Arnsberg. Köln seiret i denne konflikten, og Erkestolen kjøpte i året 1368 territoriet fra greven. Etter oppkjøpet levde han frem til sin død i 1371 i Augustusburg og Falkenlust slott i byen Brühl.
St. Ouen-kirken i Rouen

St. Ouen-kirken i Rouen i nordre Frankrike er en klosterkirke kjent både for sin arkitektur og sitt store Cavaillé-Coll-orgel. Sammen med Rouenkatedralen og Saint-Macloukirken, er kirken blant de viktigste gotiske monumentene i Rouen.

Oppføring

Kirken ble opprinnelig bygget for Benediktinerordenen som klosterkirke for St. Ouen. Byggingen startet i 1318, men ble avbrutt av hundreårskrigen, og bygget ble hardt skadet under Harelle-revolusjonen i 1382. Klosterkirken sto ferdig i det 15. århundre.

Arkitektur og utsmykning

Kirken er oppført i en flamboyant (sengotisk) stil. Den er 137 meter lang og har et 33 meter høyt ribbehvelvstak. Over det sentrale korset er et uvanlig, lanterneaktig tårn, som minner om tårnet i Elykatedralen i England. Kirkens velbevarte glassmalerier er hovedsakelig fra det 14. århundre og er lysere enn det som er vanlig i gotiske kirker. Fasaden ble gjort ferdig mellom 1846 og 1851.

Orgel

Kirken har et stort kirkeorgel bygget i 1890 av Aristide Cavaillé-Coll. Instrumentet regnes som et av de viktigste orglene i Frankrike, og er kjent for en usedvanlig sterk 32' kontrabombarde. Orgelet står som det opprinnelig ble bygget og er et av få av Cavaillé-Colls orgler som gjør det.
Afrofuturisme

Afrofuturisme er en idestrømning skapt av afroamerikanske miljøer i USA. Her «knyttes vitenskap, teknologi, historiefortolkning, science fiction og nyreligiøsitet sammen i en løs sammenslutning der en målsetning er å utvikle og sprenge grensene for den tradisjonelle svarte virkelighetsforståelsen.»
Eksempler på afrofuturisme er romaner av Samuel R. Delany og Octavia Butler, malerier av Jean-Michel Basquiat og fotografi av Renée Cox; i tillegg til tekster av Sun Ra og DJ Spooky.
I utstillingskatalogen til «Pathways to Unknown Worlds» gjengis Mark Dereys definisjon av afrofuturisme som «aftoamerikanske stemmer med andre historier om kultur, teknologi og det som skal komme», og det pekes på at det dominerende, hvite kulturen også har hatt hegemoni, og at afrofuturismen kan sees som en motvekt til dette.
Formicomimus

Utseende

Små, mørke, maurlignende trebukker. Hodet er markert bredere enn pronotum, som er ganske smalt.

Utbredelse

Arten forekommer i Australia (New South Wales).