google/wiki40b huggingface dataset:
Jupiter Europa Orbiter

Som en del av Europa Jupiter System Mission (EJSM) var Jupiter Europa Orbiter (JEO) en foreslått banesonde planlagt skutt opp i 2020 med tanke på detaljerte studier av jupitermånene Europa og Io så vel som den jovianske magnetosfæren. Blant andre ting var hovedmålet å se etter mulighetene for underjordiske hav som mange forskere antydet kunne inneholde ekstraterrestrisk liv.
I april 2011 uttalte ESA at det virket usannsynlig at et fellesk amerikansk-europeisk oppdrag ville finne sted i begynnelsen av 2020-årene gitt NASAs budsjett, så ESA vil undersøke muligheten for å fortsette med et europeisk-ledet oppdrag.
Parapotemnemus

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er utbredt på Papua Ny-Guinea.
Hans Heinrich Theodor Fay

Familie

Fay var sønn av kongelig fullmektig i Forsvarsdepartementet, Peter Johan Nicolay Fay (1842—99), hvis far var en tysklærer Theodor Fay (1805–1881) som i 1837 flyttet fra Hamburg til Drammen og ble gift med Elise Gude (1821–1886) av Gude-familien. Moren Theodora Zachinka von Ditten (1851–1927) var datter av hoffapoteker Hans Selchier von Ditten (1820–1891) og søster til den kjente svensk-norske ambassadør Thor von Ditten som altså var Hans Heinrich sin onkel. I 1915 giftet Fay seg med  enkefru Millicent Gertrude Strong, født McGann (1880–1954) mens han var stasjonert i Melbourne.
Avibase

Avibase er en omfattende ornitologisk database med utfyllende informasjon om alle verdens fugler, inkludert alminnelige navn på artene på mange språk (også norsk) og gjeldende systematikk. Avibase ble grunnlagt i 1992 og omfatter per 2016 cirka 17 millioner registreringer om verdens cirka 10 000 arter og 22 000 underarter med fugler.
Avibase er tilgjengelig for alle via internett, men retter seg i hovedsak mot forskning og generell ornitologi. Nettstedet driftes av Denis Lepage og Bird Studies Canada , som er Canadas partner i BirdLife International, er vertsted for basen.
Georg Wissowa

Liv

Wissowa gikk på skole i Breslau og studerte ved Universität Breslau og Ludwig-Maximilians-Universität München. Han tok doktorgraden i Breslau i 1880 og habiliterte seg samme sted i 1882. I 1886 ble han utnevnt til professor ved Universität Marburg og i 1895 fikk han en lærestol ved Universität Halle.
Han er kjent som nyutgiver av Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft, som ble oppkalt etter ham og verkets opprinnelige utgiver August Friedrich Pauly (Pauly-Wissowa). Fra 1893 til 1910 utgav han bindene 1,1 til 7,1. Frem til avslutningen av nyutgaven i 1978 hadde verket vokst til 66 halvbind og 15 supplementsbind.
Kriminal Journalen

Rigmor Samsing-perioden (1952 – 1963)

Undertittel på forsiden var «Dramaer fra det virkelige liv». Nesten utelukkende utenlandske innkjøpte artikler frem til 1957. Da dukker Krimson opp og skrev om Oslos dunkle sider. Spalten «Retten er satt» dukket opp i 1959. Utenlandske bidragsytere  var blant annet Mario A. Costa og Alan Hynd. Spalten «Platebaren» av Curly omtalte musikk fra 1959. I 1960 ble nest siste side viet til tegneserien Johnny Hazard.

John Raymond Olsen-perioden (1963 – 1977)

Gefion begynte å skrive i ca. 1963. «Lykkepiken» tok over for «Favorittskjønnheten» i 1964, først på baksiden og siden lenger inn i bladet. Jon Brand skrev om norske kjeltringer fra ca. 1965. I 1966 får KJ glossy omslag. I 1970 ble Johnny Hazard-tegneserien erstattet med «Lykkepiken», som ble flyttet til nest siste side. I 1972 ble «Lykkepiken» til en helside i svart/hvitt, i 1975 kom den i farger.
I 1976 overtok Ernst Poleszynski som utgiver, og bladet endret format. Einar Efjestad begynte omtrent samtidig som journalist. Efjestad hadde faste innslag med intervjuserien «KJ Spør – NN Svarer», om norske kjendiser, for eksempel intervju med Alf Nordhus med tittelen «Norges Perry Mason uttaler seg fritt om Sex og Crime» (KJ 18-1976). Efjestad skrev også reportasjer som «KJ's Medarbeider havner i fyllearresten» (KJ 18-1976), «Danskebåten» (KJ 14-1977) og «KJ tester Himkok!» (KJ 22-1976).
Harald Heide Steen Jr. ble engasjert som «supperedaktør» i KJ 5-1977, og dukket deretter regelmessig opp som skribent som for eksempel i «Sexhoroskop» i KJ 7-1977. 
Reportasjene «Med KJ Jorden Rundt» av de danske eventyrerne Freddy Wulff og Lars Bjørn var også meget populære.

Ernst Poleszynski-perioden (1980 – 1993)

I 1980 besto redaksjonen av Arvid Andreassen, Tove Løken, Dag Lønsjø, John R. Olsen og Birgitte Teppen. Først satset man på et stadig mer glossy magasin og mer nakenbilder, men i 1984 var det ikke nakenbilder igjen bladet. Da var også hele redaksjonen skiftet ut (med unntak av redaktør Poleszynski). I 1984 trykte man en artikkelserie av Jens Bjørneboe (1920 – 1976) om kriminalteknikk og etterforskningsmetoder.
Tåkeninjaer

Dette er en oversikt over tåkeninjaene, tilknyttet landsbyen Kirigakure. Samtlige personer er fiktive figurer som opptrer i Naruto, manga-serien skapt av Masashi Kishimoto.

Demon Brødrene

Demon Brødrene er to Chuniner fra landsbyen gjemt i tåken. De ble hyret av Gato til å drepe brobyggern Tazuna fra Bølgenes Land.
Lille My

Lille My er en av figurene i Tove Janssons bøker om Mummitrollet, utgitt fra 1945 til 1970. Hun introduseres i den fjerde av bøkene, Mummipappa på eventyr (1950), der Mummipappa forteller om sin oppvekst og sine ungdomsvenner. Navnet Lille My kommer fra den greske bokstaven μ (my); i det metriske systemet brukes μ for mikro, det vil si en million-del.
Hun framstår som aggressiv, glad og respektløs, uten å være ondsinnet. Hun beskrives også som nysgjerrig, fryktløs og usentimental. Sonja Hagemann karakteriserer Lille My som «en blanding av rakkerunge og fornuftsvesen – blottet for sentimentalitet, men sine venners venn.» Samtidig er hun en pågående og usaklig debattant.
Hun har rød kjole, og svarte sko og hansker. I Mummipappa på eventyr fortelles det at Lille My er den yngste av Mymlens 35 barn. Hun har også en søster som heter Mymlen, og som er den Mymlen som finnes i flere av mummi-fortellingene. Det nevnes kort at Lille My og Snusmumrikken er halvsøsken, med samme mor. Lille Mys far navngis ikke. Mummifamilien har adoptert Lille My etter at Mummipappa ble kjent med henne under et av sine eventyr.
I tv-serien I Mummidalen er hun en av gjennomgangsfigurene.
Dobbeltbeskatning

Dobbeltbeskatning er skattlegging av samme inntekt og formue i to eller flere stater. Skatteavtaler inngås mellom stater for å forhindre slik dobbeltbeskatning, men også for å forebygge skatteunndragelse. Norge har inngått slike avtaler med en rekke land.
National Leprechaun Museum

Beliggenhet

Museet befinner seg mellom Jervis street og Abbey street i Dublin. The Irish Times har kalt museet «leprechaunenes Louvre».

Bakgrunn og utforming

Tom O'Rahilly er museets sjef og designet det sammen med to italienske designere, Elena Micheli og Walter Scipioni. O'Rahilly begynte planleggingen av museet i 2003. 
De som besøker museet får en guidet tur gjennom flere rom. I museet er det tatt i bruk ulike virkemidler for å gi de besøkende en opplevelse av å befinne seg i mytenes verden. Det er gjort utstrakt bruk av optiske illusjoner. Rommet med de overdimensjonerte møblene er et annet virkemiddel med samme hensikt. I museet finnes det også en liten korridor bygget av tre, som besøkende må gjennom. Dette skal gi opplevelsen av å tre inn i en parallell virkelighet gjennom en portal.

Omvisninger med og uten aldersgrense

Det finnes ulike omvisninger tilpasset forskjellige aldersgrupper. Enkelte av omvisningene er egnet for de yngre, mens andre er tilpasset bare de eldre. Per 2019 tilbyr museet blant annet en tur med 18-årsgrense, der voksne skal få bli med inn i den mørke siden av irsk mytologi. Denne omvisningen tilbys kun om natten; ellers holder museet åpent på dagtid og tar da også i mot barn og unge. En guidet tur kan vare opp til 40 minutter.
Woltersdorfer Straßenbahn

Wolterdorfer Straßenbahn er et transportselskap som driver trikkelinjen fra S-Bahn-stasjonen Rahnsdorf som ligger i bydelen Köpenick i Berlin, og til Woltersdorfer Schleuse som ligger i Landkreis Oder-Spree. Linjen har nummer 87 i Berlin-Brandenburg og den er normalsporet (1435 mm). Fra Rahnsdorf er det gode forbindelser til Berlin over Ostkreuz. Selskapet bygget linjen og har trafikkert den siden 1913 og trikken er fortsatt et meget benyttet kollektivtilbud.
Fra Woltersdorfer Schleuse går linjen vestover gjennom landsbyen over Thälmannplatz der det er trikkestall og kontorer. Videre følger den Berliner straße som slutter ved Berliner Stadtforst. Gjennom denne skogen er linjen uten stoppesteder på to kilometer og det gjør at den 5,6 kilometer lange strekningen kan tilbakelegges 16 minutter. På den mest trafikkerte strekningen, mellom Berliner straße og Rahnsdorf, kjøres det ti minutters frekvens i rushtidene, mens resten av strekningen har 20 minutters frekvens slik hele banen har utenfor rushet.
Woltersdorfer Straßenbahn benytter gammelt, men velholdt materiell av Gotha-typen, bygget i årene 1959-61. En av de fire første motorvognene fra 1913 er beholdt og pusset opp som veterantrikk.
Helgelandsmoen leir

Helgelandsmoen leir var militærleir på Helgelandsmoen i Hole kommune, men er nå nedlagt. Våren 2004 ble leiren kjøpt av lokale investorer, som senere stiftet Helgelandsmoen Næringspark AS.  Her finnes fredede objekter bl.a. friluftskirke, kapell, vanntårn, depot/kornmagasin og minnesmerker.  Maleren Edvard Munch var i en periode innlagt på sykestua her.
Sommeren 1868 etablerte 2. Akershusske Infanteribrigade seg på Helgelandsmoen, etter at Armédepartementet året før inngikk leieavtale med eieren av gården Helgeland om leie av det arealet som het Stormoen. Samme år trådte også den nye hærordningen i kraft. Det medførte blant annet til at det tidligere Hallingdalske Musketérkorps, Ringerigske Compagni forsvant til fordel for bataljonsbetegnelsen. Samtidig ble det Ringerigske Compagni delt. Hole ble da tillagt den Hallingdalske Bataljon, men Hønefoss, Norderhov og Ådal ble overført til Valdres Bataljon.
I moderne tid var imidlertid leiren ved Helgelandsmoen kjent som Hærens våpentekniske korps skole og øvingsavdeling (HVKSØ) og senere Våpenteknisk Regiment (VTR).  Befalskolen for hærens våpentekniske korps (BSHVK) og Hærens yrkesskole for våpenteknisk befal (HYSVT) var også lokalisert her. I 1987 ble HYSVT lagt ned, og gjenoppsto som Hærens våpentekniske fagskole (HVTFS). Det siste kullet fra HYSVT med billinje, våpenlinje og elektrooptisk linje ble uteksaminert i 1989. På 90-tallet ble også Befalskolen for transport og intendantur (BSHTI) flyttet fra Vatneleiren til Helgelandsmoen, og slått sammen med BSHVK under navnet Befalsskolen for Hærens trenvåpen (BSHT). 
Det var tidligere i alt tre militærleirer rundt Hønefoss: Hvalsmoen, Helgelandsmoen og Eggemoen. Alle ble vedtatt nedlagt 13. juni 2001.
Den islamske forening i Vadsø

Den islamske forening i Vadsø er en muslimsk organisasjon som driver moské i Vadsø i Finnmark fylke. Foreningen ble stiftet 8. mai 2013 og leier lokale til sine fredagsbønner i Hvistendalsgate 4, samme hus som Friskusen treningssenter. Leder er Junus Jusupovitsj Albogachijev.
Pseudourbania

Beskrivelse

Mørke gullbasser uten metallglans, men med spredte, lyse flekker. Hos hannene er dekkvingesømmen bakerst trukket ut til en spiss.

Levevis

De voksne billene besøker blomster for å ete pollen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Isbøtte-kampanjen

Isbøtte-kampanjen, også kjent som «The ice bucket challenge», var en internettrend som utfordret folk til å tømme en bøtte isvann over seg og å donere penger til veldedighet. Personene som deltok kunne nominere venner og bekjente til å delta også, hvor de utvalgte vanligvis kunne velge mellom å helle vann over seg, gi penger eller å gjøre begge deler. Hensikten med utfordringen var å skape oppmerksomhet rundt nervesykdommen ALS (atrofisk lateral sklerose) og for å samle inn penger til forskning knyttet til den. Fenomenet ble kjent sommeren 2014. Kampanjen har samlet inn mer enn 100 millioner dollar per juli 2016 og har finansiert flere forskningsprosjekter, som for eksempel Prosject MinE. Forskere prøver å finne en kur til sykdommen og har funnet et gen de mistenker har en påvirkelse på ALS.
Det har vært flere kjendiser som har deltatt i kampanjen. Både Mark Zuckerberg, Oprah Winfrey, Christiano Ronaldo, Lady Gaga, Bill Gates og George W. Bush var noen av de som deltok. Utfordringen har blitt sammenlignet med badeutfordringen i Norge hvor en kunne velge mellom å hoppe uti havet eller å donere til Kreftforeningen.
Kornhaug

Kornhaug fra 1892 er en av Norges første privatboliger i fullt utviklet dragestil. Huset ligger i Follebu i Gausdal kommune, og ble fredet av Riksantikvaren 16. juni 2014. Arkitekten var Holm Munthe. Oppdraget var finansiert av Thomas Heftye og oppført for hans datter og svigersønnen Fritz Hansen. Hansen var da lærer ved Vonheim folkehøyskole.
Discomorpha

Utseende

Middelsstore, brede, nærmest sirkelrunde, svarte skjoldbiller med røde eller oransje tegninger, noen ganger er dekkvingene nesten helt rødlige. . Hodet er ganske lite, men synlig ovenfra, antennene forholdsvis lange og tynne. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene. Beina er nokså korte.

Levevis

Larvene er bladminerere på tofrøbladete planter, i alle fall noen av artene på familien Boraginaceae.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Agnes Smedley

Liv og virke

Hun ble født i Missouri, men kom med sin familie som tiåring til Colorado. Senere ble hun lærerinne i New Mexico.
Årene 1911-1912 studerte hun ved Tempe Normal School i Arizona og redigerte studentavisen Tempe Normal Student.
Hun giftet seg med Ernest Brudin og paret flyttet til California. I 1916 ble Agnes Smedley medlem av Socialist Party of America. Ekteskapet endte med skilsmisse etter seks år. Agnes Smedley flyttet til New York, og begynte å arbeide for tidsskriftet Birth Control Review.
Hun innledet et forhold med den indiske kommunist Virendranath Chattopadhyaya. I 1918 ble hun arrestert i Tyskland på grunn av sin aktivitet for Indias uavhengighet fra Storbritannia. I 1920 flyttet hun med Chattopadhyaya til Berlin. De åpnet en klinikk for familieplanlegging og Agnes Smedley skrev for The Nation og New Masses om Weimarrepublikken.Etter et kort opphold i Sovjetunionen var hun skuffet over forholdene der og ble kritisk innstilt også mot de tyske kommunister. Hun var en venn av  Käthe Kollwitz.
I 1929 skrev hun ferdig sin litt fiksjonalisert selvbiografi Daughter of Earth og reiste alene til Shanghai. Senere ble hun beskyldt for å ha blitt medlem av den spionring som den sovjetiske spion Richard Sorge bygde opp blant annet i Shanghai. Hun hadde et seksuelt forhold til Sorge, og antagelig Ozaki Hotsumi, en korrespondent for avisen Asahi Shinbun. Hun introduserte Sorge for Ozaki, som ble Sorges viktigste informant i Japan. Generalmajor Charles A. Willoughby, som tjenestegjorde for general Douglas MacArthurs etterretningssjef, hevdet senere at  Smedley hadde vært med i Sorges spionring. Etter krigen truet Smedley med å saksøke Willoughby for anklagen. Ruth Price, forfatter av en omfattende biografi om Smedley, skriver at det er temmelig sterke vitnesbyrd i dovjetiske arkiver om at Smedley faktisk bedrev spionasje for Komintern og for Sovjetunionen.
Hun ble en god venn av Ruth Werner («Sonja»), men kanskje uten å ha kjennskap til hennes etterretningsarbeid.
I 1930-årene besøkte Agnes Smedley Folkets frigjøringshær og skrev om sine opplevelser i Kina for  Frankfurter Zeitung og Manchester Guardian og for tidsskriftene Asia, The New Republic, Nation, Vogue og Life. Hun besøkte ikke bare kommunistenes troppestyrker, men mellom 1938 og 1941 også Guomindangs styrker.
Etter hjemkomsten til USA bosatte hun seg i New York City og forfattet en rekke bøker om den kinesiske borgerkrig. Dessuten engasjerte hun seg mot rasediskrimineringen i USA. 
Da McCarthy-tiden begynte ble hun i 1947 anklaget for å være medlem av USAs kommunistiske parti og for å ha spionert for Sovjetunionen. Presset ble så stort at hun i november 1949 valgte å flytte til Storbritannia. Der døde hun kort etter. Den pågående FBI-etterforskningen av henne ble dermed ikke sluttført.
Hennes aske er satt ned i Babaoshangravfeltet for revolusjonshelter i Beijing. Det ble oppkalt gater etter henne i Dresden og Chemnitz (Agnes-Smedley-Straße).
Tempo

Tempo er i musikalsk terminologi et uttrykk for hastigheten av en takt eller en rytme. Selve ordet tempo er italiensk for tid. Et musikkstykkes tempo blir markert i starten av stykket. I moderne musikk bruker man enheten BPM, som står for «beats per minute» eller på norsk taktslag pr. minutt. Det betyr at man spesifiserer lengden av et taktslag, og deretter hvor mange av disse som skal spilles pr. minutt. De aller fleste melodier har mellom 60 og 180 bpm.
       Denne matematiske utregningen av tempo ble populær i løpet av det 19. århundre, da de første metronomer ble laget. Disse var riktignok høyst upålitelige. Av og til brukes kontrabass eller trommer som metronom.

Eksempler

I populærmusikken varierer tempoet fra ca. 60 bpm og oppover. 180 bpm og mer forekommer i hardcore og i den aller raskeste bluegrass. Guinness rekordbok har gitt Todd Taylor tittelen verdens raskeste banjospiller, med 210 bpm. 
Mange artister og band har spilt i svært varierende tempo, avhengig av tema og stil. I tillegg kan ulike innspillinger av samme melodi ha litt forskjellig tempo. Enkelte ganger øker tempoet etter hvert, som I Dovregubbens hall av Edvard Grieg, dansen zorba og i Harpeth Risings versjon av oldtime-melodien Soldier's Joy.
Temnochalepus

Utseende

Middelsstore (ca. 7 millimeter), avlange, brungule og svarte bladbiller. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er avrundet rektangulært, fint punktert. Antennene består av 11 ledd og er noe spoleformede. Dekkvingene er jevnbrede og har 10 punktstriper og fire opphøyde lengderibber, rundede i spissen med fine tenner.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på planter i flere ulike familier.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Ecuador i nord til Argentina i sør.
I treni di Tozeur

Om sangen

Sangens tittel henviser til en historisk jernbanestrekning mellom Metlaoui og Tozeur i Tunisia. Linjen går via Atlasfjellene og like til Sahara og ble bygget på begynnelsen av 1900-tallet. Byggingen var en stor belastning for landets økonomi og befolkningen, og linjen ble anlagt for at at kongen av Tunisia kunne reise til sin residens i Tozeur på storslått vis – og for å imponere utenlandske gjester. Linjen hadde først bare ett togsett, bygget i Paris i 1910. Toget var en gave fra den franske stat til Bey da Tunisia var et fransk protektorat. Med sine fem rødmalte vogner ble toget syrlig omtalt som «Le Lézard Rouge» (den røde øgle) av det undertrykte tunisiske folket.
Tunisia ble en selvstyrt republikk i 1957, og den daværende kongen hadde mistet sin politiske innflytelse i landet. Det majestetiske toget, overdådig utsmykket, ble konfiskert av det nye regimet og plassert i en lagerhall. Rundt 30 år senere ble toget hentet frem igjen og pusset opp av den tunisiske staten og det nasjonale togselskapet SNCFT. Siden har toglinjen Metlaoui–Tozeur, også omtalt som den nordafrikanske orientekspressen, blitt en av Tunisias fremste turistattraksjoner.

Innspilling

Alice og Franco Battiato spilte inn sangen som singel i 1984, og singelen ble utgitt over hele Europa samme år. Studioversjonen av sangen ble kun spilt inn av Franco Battiato og var med på albumet Mondi Lontanissimi (1985). Sangen ble også spilt inn på engelsk («The trains of Tozeur») og spansk («Los trenes de Tozeur»). I 1994 spilte inn Battiato inn sangen på nytt med et symfoniorkester på albumet Unprotected.
Alice spilte inn sangen på albumene Elisir (1987) og Personal Jukebox (1999).

Eurovision Song Contest

Den italienske kringkasteren Rai valgte sangen til å representere Italia i Eurovision Song Contest 1984 i Luxembourg. Bidraget var det 18. og nest siste bidraget ut på scenen og var på forhånd blant favorittene til å vinne finalen. I avstemningen fikk imidlertid sangen bare 70 poeng og endte på en delt femteplass sammen med Belgia. 
Tross femteplassen fikk «I treni di Tozeur» stor kommersiell suksess i Europa. Singelen nådde hitlistene i flere land, også i hjemlandet Italia.
Kire Markoski

Internasjonal karriere

Markoski debuterte for Makedonia U-21 i 2013 og fikk tilsammen 16 kamper og seks skåringer frem til 2017. Han deltok blant annet under U21-EM i fotball for menn 2017 i Polen. Han fikk sin a-landslagdebut for Makedonia i en vennskapskamp borte mot Kina den 18. juni 2014 (2–0). Hans første landslagsmål kom i en vennskapskamp hjemme mot Norge den 11. november 2017 (2–0).
Vinylklorid

Vinykloridmonomer (VCM), kloreten i IUPAC nomenklatur, er en viktig industrikjemikalie vesentlig brukt til å produsere sin polymer, polyvinylklorid (PVC). Ved romtemperatur er VCM en giftig, fargeløs gass med en stikkende, søt lukt.

VCM-produksjon i Norge

INEOS produserer i dag vinylklorid ved petrokjemikomplekset i Bamble med etylen og klor som råstoffer.
Samisk helsepark

Samisk helsepark er et offentlig behandlingstilbud og kompetansesenter i Karasjok som skal tilby helsetjenester innen områdene somatikk, geriatri, psykisk helse og rus spesielt rettet mot den samiske befolkningen i Norge. Parken ble vedtatt opprettet av det regionale helseforetaket for Nord-Norge, Helse Nord i 2011. Helseparken bygges av Finnmarkssykehuset i Karasjok, og er planlagt ferdigstilt 2018/2019.
Samisk helsepark er ment å samle og utvide tilbudet fra de eksisterende institusjonene Samisk nasjonalt kompetansesenter - psykisk helsevern (SANKS), Finnmarksklinikken, og Spesialistlegesenteret i Karasjok og Voksenpsykiatrisk poliklinikk i Lakselv. Investeringsrammen for prosjektet er 50 millioner kroner. Helse Nords uttalte ambisjoner for Samisk helsepark er å bygge opp "en nasjonal kompetansesenterfunksjon for kunnskap om helsetjenester til den samiske befolkning" . 
I regjeringens nasjonale Helse og sykehusplan  omtales prosjektet slik:
"Helse Nord RHF/Finnmarkssykehuset har vedtatt å etablere Samisk helsepark i Karasjok. Helseparken skal bidra til likeverdige og tilgjengelige tjenester til den samiske befolkningen. I tillegg til å betjene befolkningen i Midt- og Øst-Finnmark, skal senteret samle kompetanse og yte samiskspråklige tjenester til pasienter i hele landet. Ved å samle flere fagfelt i en helsepark utnyttes de samiskspråklige ressursene, og tjenestene kan samordnes på tvers av ulike fagfelt. Organiseringen vil gi et sterkere fagmiljø, sikre oppbygging av samisk fagkompetanse og bidra til bedre kvalitet i tilbudet til samiske pasienter. Etter planen skal Samisk helsepark være i drift i 2017–2018."

Omstridt etableringsprosess

Prosessen rundt etableringen av Samisk helsepark har vært omstridt, og de endelige planene lansert våren 2017 ble møtt med kritikk fra samisk helsepersonell. Sommeren 2017 valgte Gunn Heatta, leder for Samisk nasjonalt kompetansesenter, og overlege Knut Johnsen (Spesialistlegesenteret i Karasjok) å trekke seg fra det videre arbeidet med Samisk helsepark. De oppga manglende tillit til Finnmarkssykehuset og prosjektgjennomføringen som årsak til beslutningen og mener hensynet til den samiske befolkningen ikke er ivaretatt godt nok. Også Sametingspresident Vibeke Larsen har kritisert arbeidet med helseparken for "manglende vilje til reell inkludering av samiske fagfolk i utvikling av tilbud til samiske pasienter.
Finnmarkssykehuset har avvist kritikken fra samisk hold, og mener samiske hensyn er godt ivaretatt.
St. Johanneslogen Polarlys

St. Johanneslogen Polarlys er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 43), som ble grunnlagt den 11. mai 1996 i Alta.
Alta St. Johannes broderforening ble grunnlagt den 16. oktober 1979. Den 20. oktober 1983 ble det besluttet i det Høye Råds møte at den skulle opphøyes til deputasjonsloge. Dette skjedde den 16. november 1983.
Den ble opphøyd til selvstendig loge den 11. mai 1996 etter beslutning av Den Norske Frimurerordens Stormester i det Høye Råds møte den 9. november 1995.