google/wiki40b huggingface dataset:
Tombøya

Tombøya er ei øy i Vansjø i Østfold. Den ligger i Våler kommune og er på 267 dekar.
I 1594 fikk øya navnet Lille Løvøen, mens naboøya Burumøya het Løvøen. Gjennom hele 1600-tallet, 1700-tallet og fram til 1845 hørte øya til Tomb herregård, derav navnet Tombøya. På begynnelsen av 1800-tallet var det fast bosetning på Tombøya. Nøyaktig når øya ble fraflyttet er uvisst, men det antas at det dyrkede arealet på 12 dekar ble overtatt av oppsitteren på Burumøya.
Tombøya har i dag (2006) ingen hus- eller hyttebebyggelse, og har heller ikke veiforbindelse til fastlandet. Øya er fremdeles i privat eie.
Vansjø har mange øyer, holmer og skjær, og de nærmeste naboøyene er Gressøya i nord og Burumøya i vest.
Fylkesvei 7010

Fylkesvei 7010 (Fv7010) i Trøndelag går mellom Skjelbred og Ågård i Lierne kommune. Veien er 3,6 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 341 (Nord-Trøndelag).
Nova Odesa

Nova Odesa (ukrainsk Нова Одеса, russisk Новая Одесса, Novaja Odessa) er en by i Mykolajiv oblast (provins) sør i Ukraina. Den er det administrative senteret i Novoodeskij rajon (distrikt). Byen har omkring 12 000 innbyggere.
Den ligger ca. 40 kilometer nordvest for oblasthovedstaden Mykolajiv ved Sørlige Bug.
Byen utgikk fra en kosakkbosetning som frem til 1739 het Oleksijivske (Олексіївське) og var bebodd av russiske gammeltroende. Fra 1739 til 1832 var Fedorivka (Федорівка) det offisielle sted. Hit kom da særlig zaporizjakosakker tilflyttende etter den russisk-tyrkiske krig (1768–1774).
Russiske styrker ble forlagt nær byen, og i 1832 ble militærbyen på tsarens ordre gitt navnet Nova Odessa - i 1859 ble militærbyen oppløst og navnet gikk over til den eldre bosetningen.
Crassichroma

Utseende

Middelsstore, slanke, grønnlig metallisk fargede trebukker. Antennene er noe kortere enn kroppen. Hodet er ikke påfallende snuteformet forlenget. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er nokså jevnbrede. Beina er lange og tynne, mørkt fargede.

Levevis

Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.

Utbredelse

Artene er kjent fra Borneo og Vest-Malaysia.
Kjuttaviga

Kjuttaviga er en amfiscene i Kristiansand Dyrepark og ble bygget til utvidelsen av parken i 1983. En rekke artister, blant andre Vazelina Bilopphøggers og Tone Damli Aaberge har opptrådt her. Fra 1990 til i dag, med unntak av 1995 har forestillingene om Kaptein Sabeltann blitt spilt hver sommer for fulle hus. Det har også spilt andre forestillinger i årenes løp: Kjell Pell Pottitskrell og Herli Land. I 2014–2016 spilte Monster Media inn TV 2-programmet Sommer i Dyreparken fra scenen i Kjuttaviga. 
Amfiscenen henter navnet sitt fra bostedet til borgermesteren, Ruben, Tante Bassa og Sunniva i Kaptein Sabeltann-universet.
Macsen Wledigs drøm

Macsen Wledigs drøm (walisisk Breuddwyd Macsen Wledig, hvor ordet wledig betyr høvding) er en tekst fra walisisk mytologi, den tar utgangspunkt i Magnus Maximus, som var romersk keiser fra 383 til 388, etter å ha tatt makten ved et kupp.
I den walisiske teksten Macsen Wledigs drøm drømmer keiseren om en vakker kvinne i et land langt borte, og sender sine menn verden rundt for å finne henne. Omsider finner de Helen (eller Elen) i borgen Caernarfon i Wales. Hun er datter av en lokal høvding, eller en romersk guvernør. Hun samtykker til å gifte seg med ham. Når det viser seg at hun er jomfru, gir Macsen råderett over hele Britannia til hennes far, og bygger tre slott til henne. Helens brødre Cynan og Gadeon er Macsens nødvendige allierte og bidrar avgjørende til at han kan gjenvinne kontrollen over Roma når han vender tilbake dit. Som lønn for dette får de og deres soldater en del av Gallia som gave, den delen som kjennes som Bretagne.
Magnus Maximus opptrer i både engelsk og walisisk mytologi. I Geoffrey of Monmouths Historia Regum Britanniae kalles han Maximianus, og Geoffrey beskriver samspillet mellom ham, hans offiserer og britiske høvdinger under den romerske okkupasjonen av England. Geoffreys tekst avviker såvidt mye fra den walisiske teksten at det er grunn til å tro at de ikke er basert på hverandre, men heller på en eldre muntlig tradisjon.
Fortellingen «bruker historisk materiale i en snuoperasjon for å gjøre britene, her waliserne, til de som bestemmer kursen og blir herrefolk når romernes grep svekkes - nettopp i tiden mot slutten av 300-tallet. [...] waliserne har bearbeidet sin fortid som et folk invadetr av romere.»
Fortellingene om Magnus Maximus' samhandling med britene gjenfortelles ofte som en del de britiske emner, arturmytene og moderne historisk fantasy; han er også emnet for den moderne walisiske balladen «Yma o Hyd», innspilt 1981. Da Charlotte Guest i 1840-årene utga boken Mabinogion tok hun ikke bare med de fire kjernefortellingene De fire grenene av Mabinogi, men også 8 andre walisiske middelalderfortellinger. Macsen Wledigs drøm en av disse åtte.
John Langdon Down

Oppvekst

Down ble født i Torpoint i Cornwall. Han var irsk på farssiden, og hans tippoldefar hadde vært biskop i Derry. John Down gikk på skole i området, deriblant Devonport Classical and Mathematical School. Som 14-åring begynte han å jobbe i farens butikk. Det var imidlertid ikke det han ville. Etter å ha fått Arnotts «Physics» av presten, bestemte han seg for en karriere innen naturvitenskapen. Som 18-åring dro han derfor til London hvor han fikk jobb hos en kirurg i Whitechapel Road (i distriktet hvor Jack the Ripper holdt til). Der måtte han trekke tenner, vaske flasker og lage og dele ut medisiner. Senere begynte han å jobbe i et farmasøytisk laboratorium i Bloomsbury Square, og her vant han en pris i organisk kjemi. Han møtte også Michael Faraday og hjalp ham med hans arbeid om gasser. Mer enn en gang dro han tilbake til Torpoint for å hjelpe sin far fram til faren døde i 1853.

Karriere

Down ville kanskje egentlig fortsette en karriere innen kjemi, men på den tiden var mulighetene små. I stedet begynte han med medisin idet han begynte på Royal London Hospital som student i 1853. Der gjorde han det bra og kvalifiserte seg for Royal College of Surgeons i 1856. Han ble medisinsk leder for Earlwood Asylum for Idiots i Surrey i 1858. Folk rundt ham var forskrekket over at han ville gjøre karriere innen dette feltet. Han hadde vært en student som utmerket seg og kunne sikkert ha blitt en av de ansatte på London Hospital. Han var imidlertid bekymret over at barn med utviklingshemming og fysiske funksjonshemminger ble kategorisert som idioter og betraktet som ikke mulig å hjelpe.
Han bestemte seg for å gjøre noe med Earlswood, som var en stor institusjon. Samtidig gjorde han seg ferdig med MRCP og MD (lege) i London. Han fikk jobb som assistentlege på London Hospital, og sammen med dette fortsatte han å bo og praktisere i Earlswood. I 1868 bygde han et hjem for de «mentalt subnormale» i Normansfield, som ligger mellom Hampton Wick og Teddington. Sønnene Reginald og Percival valgte begge medisin og kvalifiserte seg ved London Hospital. De arbeidet sammen med sin far og fortsatte arbeidet etter at han døde i 1896.

Politikk

John Down var ganske liberal til å være en victoriansk gentleman. Han forsvarte blant annet kvinners rett til høyere utdanning og nektet for at dette skulle gjøre at de fikk barn med utviklingshemming. Han var også mot slaveriet i tiden rundt den amerikanske borgerkrigen.

Vitenskapelig arbeid

I 1866 publiserte han Observations on the Ethnic Classification of Idiots. Her presenterte han teorien om at de forskjellige tilstandene kunne klassifiseres i henhold til etniske karakteristika. Han listet opp forskjellige typer tilstander, inkludert den etiopiske typen. Hans mest berømte er likevel det han klassifiserte som den mongoloide typen av «idiot», som i dag kalles Down syndrom.
Salme 151

Salme 151 er et apokryfisk verk skrevet innenfor Det gamle testamentes tros- og tekstunivers. Verket finnes i Septuaginta – den greske oversettelsen av Salmenes bok, men mangler i den hebraiske versjonen.
Teksten er kort, bare sju vers, og presenterer seg som en tekst av David etter tvekampen med Goliat. Det er vanskelig å datere den, men det er funnet ulike tekstfragment av ulike deler av salmen blant Dødehavsrullene, og dette kan tyde på at salmen «kan være en forkortet gresk versjon av to hebraiske salmer.»
Salmen regnes ikke som en del av Bibelens kanon; men den «nyter stor anseelse i de ortodokse kirker», og er tatt med i det norske bibelselskaps utgave av apokryfene i 1988 .
Hustle & Flow

Innspilling

Handlingen og innspillingen foregikk i Memphis, og hovedrolleinnehaver Terence Howard bodde en periode i byen for å lære seg dialekten og hvordan livet der var. Han snakket også med over 300 virkelige halliker som bakgrunn for sin rollefigur.

Mottakelse

Filmen ble først vist på Sundance Festival, der Paramount Pictures vant budrunden om distrubusjonsrettighetene til filmen for rekordsummen $9 millioner. Dette er den høyeste summen noen har betalt for en Sundance-film.
Faradays elektrolyselov

Faradays elektrolyselov er en kombinasjon av to lover for elektrolyse som ble funnet av Michael Faraday i 1834. I denne prosessen går en elektrisk strøm gjennom en elektrolytt slik at forskjellige stoffer blir utskilt ved elektrodene. Han målte hvordan mengden av disse avhang av strømmen som gikk gjennom elektrolytten og dens egenskaper. 
Den første loven sier at den utskilte stoffmengden er  proporsjonal med den elektriske ladningen som har gått gjennom elektrolytten, det vil si med produktet av strømmen og den tiden den har gått. Denne ladningen blir transport av ioner som hvert bærer en eller flere elementærladninger.
Den andre loven sier at når den samme ladningen går gjennom forskjellige elektrolytter,  vil den skille ut den ekvivalente massen (molar masse delt med valensen) av ulike stoff.
For eksempel viste målinger at en strøm på 1 A som virket i 100 sekunder (som gir en ladning på 100 C), vil skille ut 111,8 mg sølv. Lar man den samme strømmen virke dobbelt så lenge, ville man skille ut den dobbelte mengden. Dette ville også være tilfelle hvis man lot doble strømstyrken og så la den virke i 50 sekunder. Lar man 1 C gå gjennom en elektrolytt med kobberioner, vil man skille ut 0,33 mg. Dette forklares ved at sølv har molar masse MAg = 108 g/mol og er monovalent, mens kopper har molar masse MCu = 63 g/mol og er divalent.
Dešat

Dešat er et fjell på grensa mellom Nord-Makedonia og Albania. Fjellet har bratte fjelltopper, blant annet Krtsjin og Velivar. Det høyeste punktet er Velivar med en høyde på 2 373 meter over havet. Andre topper er Deli Senitsa og Suva Bara. Dešat har dype elvedaler, omfattende skogsområder og små brevann. Den nærmeste byen på makedonsk side er Debar.
Frigg (gudinne)

Bakgrunn

Frigg kjenner menneskers skjebne like godt som Odin selv. Hun er også gudinne over ekteskapet. Hun har sin egen hall, Fensalir («Vannhallen»). Hun blandes ofte sammen med Frøya. 
Sammen med Odin får Frigg sønnen Balder, som blir drept når Loke lurer Hod til å skyte en misteltein på ham etter at Loke får nyss om at mistelteinen er den eneste skapningen på jorda som kan skade Balder. Frigg får veldig skyldfølelse etter denne hendelsen, siden hun ikke ba mistelteinen om å love å aldri skade Balder. 
Hennes sendebud er åsynjen Gnå, som rir over himmelen på hesten Hofvarpnir. Andre åsynjer Frigg knyttes til er Lin, som verner alle mennesker som Frigg ønsker å gi beskyttelse, og Fulla, som bærer Friggs eske, passer hennes sko, og kjenner alle hennes hemmeligheter. 
I Snorres Ynglingesaga blir Frigg kjent for blant annet å ha vært utro mot Odin, med hans brødre Vilje og Ve, en gang Odin var på reise så lenge at de trodde han var død.
De tre stjernene i Orions belte  i stjernebildet Orion ble i norrøn mytologi kalt «Friggs rokk».
Oxytorinae

Utseende

Middelsstore (6-7 millimeter) praktvepser.

Levevis

De er parasitoider.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i de Holarktiske og Neotropiske økosonene.
UNASOG

UNASOG, formelt United Nations Aouzou Strip Observer Group, var en fredsbevarende observasjonsstyrke opprettet 4. mai 1994 ved FNs sikkerhetsråds resolusjon 915. Styrken skulle overvåke Libyas tilbaketrekning fra Tsjad. I 1977 hadde Libya okkuperte den nordlige delen av Tsjad, kalt Aouzoustripen, og en konflikt mellom landene fulgte. Den internasjonale domstolen avsa dom i saken og erklærte at området tilhører Tsjad. UNASOG skulle påse at avtalen mellom Libya og Tsjad om oppfølging av dommen, undertegnet 4. april 1994, ble oppfylt. Stryken, som hadde ni militærobservatører fra Bangladesh, Ghana, Honduras, Kenya, Malaysia og Nigeria, var i aktivitet fra mai til juni 1994.
Elliott Carter

Karriere

Carter studerte engelsk og musikk ved Harvard University og Longy School of Music; blant hans lærere var Walter Piston og Gustav Holst. Etter avlagt mastergrad i 1932 studerte han hos Nadia Boulanger ved École Normale de Musique i Paris fra 1932 til 1935, og avsluttet med å ta en doktorgrad. Deretter bodde han i New York og Waccabuc (NY), og fra 1945 i Greenwich Village.
Fra 1940 til 1944 underviste Elliott Carter ved St. John's College i Annapolis, Maryland. Under den andre verdenskrig arbeidet han for United States Office of War Information. Etter krigen underviste han ved Peabody Conservatory (1946 – 1948), ved Columbia University, Queens College, New York (1955–56) og Yale University (1960–62). Fra 1967 var han virksom ved Cornell University, og siden 1972 også ved Juilliard School. Han holdt årlige mesterklasser i komposisjon for Tanglewood Music Center.

Musikk

I sine tidligste, «neoklassistiske» verk, var Carter hovedsakelig influert av Stravinskij, Harris, Copland og Hindemith. Han hadde fått en grundig utdanning i kontrapunkt, fra middelalderens polyfoni til Stravinskij, og dette vises i de tidligste verkene hans, eksempelvis balletten Pocahontas (1938–39). En del av musikken han skrev under andre verdenskrig var fullstendig diatonisk og preget av en lyrisk melodikk som minner om Samuel Barber. 
Han skrev i løpet av årene 1950-51 sin første strykekvartett. Dette 40-minutters lange verket ble et vendepunkt for Carters tonespråk; han låt nå langt råere, mer dissonant og kompleks enn i sine tidligere verk. Begrepet metrisk modulasjon (metric modulation) ble skapt for å beskrive den stilen Carter var den første til å utnytte systematisk. Den kjennetegnes av presist angitte, gradvise endringer i tempo og taktart, og man kan si at Carter gav tempoet den samme rollen som tidligere komponister gav tonaliteten.
Kromatikken og det tonale vokabularet minner om seriell musikk fra samme tid, men Carter brukte ikke serielle teknikker. I stedet utviklet og katalogiserte han alle mulige tonesamlinger, dvs. alle mulige tre noters akkorder, fem noters osv. Musikkteoretikere systematiserte senere denne ideen i musical set theory. I en rekke verk på 1960- og 1970-tallet genererte Carter det tonale materialet ved å bruke alle akkorder som er mulige for et spesifisert antall tonehøyder.
I 1997, nesten 90 år, skrev Carter sin første opera, What Next. Etter hvert som han ble eldre, ble musikken hans lettere (om ikke spilleteknisk), mer gjennomsiktig og humoristisk.
De mest kjente musikerne som har fremmet Carters musikk er Pierre Boulez, Heinz Holliger og Daniel Barenboim. Aaron Copland, Nicolas Nabokov og Leonard Bernstein var blant hans venner.

Utmerkelser

Carter fikk Pulitzerprisen i musikk både i 1960 og i 1973 og Ernst von Siemens' musikkpris i 1981, og har mottatt en mengde andre utmerkelser. I 1967 ble han tatt opp som medlem i American Academy of Arts and Letters. For sitt livsverk ble han 7. februar 2009 tildelt Grammy Trustees Award, som er en egen Grammy Award som gis til ikke-utøvende musikere.
Wesel

Historie

Byen stammer fra et gods som først ble nevnt i det åttende århundre. I det 12. århundre kom Wesel under hertugen av Kleve. I det 15. århundre fikk byen privilegier og ble medlem av Hansaen. Innen hertugdømmet Kleve sto Wesel kun tilbake for Köln som handelssenter i den nedre rhinregionen. 
Den tidligere tyske nazisten og utenriksminister mellom 1938 og 1945, Joachim von Ribbentrop ble født i Wesel.

Andre verdenskrig

Mot slutten av andre verdenskrig ble Wesel et bombemål for de allierte på grunn av status som knutepunkt for vei, jernbane og lektertrafikk. Om natten den 16., 17. og 19. februar 1945 ble byen massivt bombet og så godt som utslettet. Broene over Rhinen og Lippe ble sprengt av Wehrmacht, blant de sprengte broene var den 1,9 km lange jernbanebroen over Rhinen. Den 23. mars kom Wesel under beskytning av over 3 000 kanoner som en forberedelse til Operasjon Plunder. Innen byen ble inntatt av allierte tropper var 97% av den ødelagt.
Guristuveien (Oslo)

Historikk

Veien ble i 1938 oppkalt etter plassen Guristua. Her lå til langt opp i 1970-årene en liten, forlatt, rødmalt stue, som på folkemunne ble kalt «Roger’n». Den var omgitt av høyt gress og gamle frukttrær. Stua brant og tomta ble bebygget med flere hus, Guristuveien 6-8, på 1980-tallet.

Endringer av gateløp

Ved Østensjøbanens ombygging til T-bane, og forlengelsen videre til Skullerud i 1967 ble nedere del av Guristuveien, mot krysset Eterveien (eller den nylig anlagte General Ruges vei) og Bølerlia, stengt. Guristuveien endte fra nå av opp i en nesten 90 graders sving til Bølerbakken, mens den tidligere asfalteringen lå synlig ned mot gjerdene ved T-banen, hvorav en liten del av den tjente som oppkjørsel til tidligere Bøler gartneri, rett nedenfor Bøler gård.
Senere ble Guristuveien forlenget med en liten blindveistubb like nedenfor svingen mot Bølerbakken, men i stikk motsatt retning mot syd, slik at den danner en S og har stjålet noen meter av Bølerbakken. En smal, asfaltert gangvei fører nå et lite stykke ned parallelt med Guristuveiens tidligere løp mot T-banen, men dreier der av mot syd i retning Bøler kirke.
Ida Berntsen

Bakgrunn og arbeid

Ida Berntsen er datter av sangeren Anne-Lise Berntsen (1943-2012) og arkitekten Øyvind Gunnarsjaa (1942-).
I 2015 begynte Berntsen å arbeide ved Nasjonalbiblioteket, der hun har ansvar for utstillinger, publikumsarrangement, bok- og filmutgivelser. Fra 2000 til 2014 var hun forlagssjef for dokumentarlitteratur i Cappelen Damm, der hun startet i 1997. Fra 2010 til 2013 var hun også forlagssjef for faktabøker og kart. Hun har vært forlegger for forfattere som Haakon Lie, Kåre Willoch, Jonas Gahr Støre, Erna Solberg, Kristin Halvorsen, Carl I. Hagen og Gerd-Liv Valla. Av litterære sakprosaforfattere har hun blant andre utgitt Tore Rem, Hans Olav Lahlum, Torbjørn Færøvik, Tor Bomann-Larsen, Åsne Seierstad og Aage Borchgrevink, og internasjonale forfattere som Peter Englund, Simon Sebag Montefiore, Antony Beevor, Anne Applebaum, Ayaan Hirsi Ali, Flemming Rose og Tariq Ramadan.
I 2016 deltok Berntsen  i Arbeiderpartiets demokrati- og medieutvalg. Fra 2008 til 2010 var hun styreleder i Språkrådet, fra 2006 til 2010 styreleder i stiftelsen Den norske Bokprisen (Brageprisen), og i perioden 2006–2008 styremedlem i Den norske Burmakomité.
Sommeren 2006 var hun gjestende debattredaktør i Dagbladet.
På 1990-tallet arbeidet hun i NRK Radio, blant annet som produsent og programleder i P2, og som programleder i P1s Reiseradioen.
Menesida

Utseende

Middelsstore, slanke, mørke trebukker. Antennene er tynne og en del lengre enn kroppen, de er tofargede med den indre delen mørk og den ytre hvit. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene. Dekkvingene er parallellsidige, kraftig punkterte og blanke.

Levevis

Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Kambodsja i vest til Java i øst.
Ned's Atomic Dustbin

Ned's Atomic Dustbin er et britisk rockeband innen grebo-sjangeren. Bandet ble dannet i november 1987 i regionen West Midlands. Bandet ble oppløst i 1995. De har holdt et par konserter siden 2001 og en liten turné i desember 2004. Bandet utga tre studioalbum i tillegg til en rekke samleplater og EP-er.
Clavenicodes

Utseende

En middelsstor, brunsvart trebukk. Antennene er noe kortere enn kroppen, pronotum uten pigger på sidene. Dekkvingene er trukket ut til sprikende spisser bak.

Utbredelse

Slekten er hjemmehørende på Ny-Caledonia.
Sébastien Japrisot

Liv og virke

Rossi studerte ved Sorbonne-universitetet. Han debuterte i 1950 med romanen Les Mal Partis, skrevet før han fylte 18 år. Boken ble også utgitt i USA. I de følgende årene bygget han en karriere som oversetter, blant annet av J.D. Salinger, og som ansatt i to store parisiske reklamebyråer. I denne perioden ble han også kjent med filmprodusenten Pierre Braunberger, som han skrev og produserte to kortfilmer for.
I 1962 hadde han en fengslende ide for en kriminalroman. Derimot følte han seg ikke vel med å gå inn i et nytt litterært felt, og han benyttet et anagram av sitt eget navn som sitt pseudonym. En annen variant av denne bakgrunnen var at han begynte å skrive kriminalromaner var først og fremst et skattekrav på 500 000 franc. Mottagelsen av Compartiment tueurs var uansett så overstrålende at det var ingen tvil at en framragende kriminalforfatter hadde hatt sin debut. Boken ble raskt filmatisert av Costa-Gavras med Yves Montand, Simone Signoret, Catherine Allégret, og Jacques Perrin i de fremste rollene.
Kort tid etter leverte han manus til Piège pour Cendrillon, som innbrakte et lignende beløp. Begge bøkene ble filmatisert i 1965, Compartiment tueurs av Costa-Gavras med blant annet Yves Montand og Simone Signoret i rollene. Rossi utga flere romaner, flere prisbelønnede og filmet. Etter 1960-årene var han imidlertid mest kjent for sine filmmanus, nå forfattet under navnet Sébastien Japrisot. L'Été meurtrier (engelsk tittel One Deadly Summer) fra 1977 ble filmatisert med Isabelle Adjani. Un long dimanche de fiançailles (1991) ble en internasjonal bestselger og vant Prix Interallié.
Christina Chanée

Bakgrunn

Chanée startet sin sangkarriere med å synge jazz, og hun har opptrådt både som solist og korsanger. I 2003 sang hun på nummeret «Gone Away» på soundtracket til Anja efter Viktor, og samme år på tittelmelodien til musikalfilmen Askepop – The Movie. Chanée har tidligere vært medlem i de to coverbandene Diva2Diva og Sanne Jam.
I 2004 var hun med i husorkesteret Nubian Fräuleins i DR1-showet Endelig fredag med Amin Jensen. Her møtte hun Kid Creole som var gjesteartist i et av programmene. Creole inviterte henne til å prøvesynge på Marvin Gaye – The Musical. Creole ga henne hovedrollen til tross for at hun hverken hadde erfaring med musikal eller skuespill. Deretter turnerte hun med Kid Creole and The Coconuts.
Hun har hatt mindre roller i seriene Klovn og 2900 Happiness i henholdsvis 2005 og 2007 samt filmen Smukke mennesker fra 2010. Hun har også vært sanger i Jan Glæsels Orkester siden høsten 2010.
Chanée er oppvokst i Vollsmose.
Lars Emil Johansen

Utmerkelser

Han er kommandør av Dannebrogordenen og kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske Fortjenstorden. Han er også tildelt Grønlands hjemmestyres fortjenstmedalje, Nersornaat, i sølv (1989) og gull (1991) samt en russisk medalje for fiskeindustriarbeidere.