google/wiki40b huggingface dataset:
Vichy

Geografi

Vichy ligger ved bredden av elva Allier. Alliers kilde ligger i de nærliggende fjellene Massif Central, som er bare noen kilometer lenger sør, nær regionhovedstaden Clermont-Ferrand. Kraftige snøfall i Massif Central gjør ofte at veiene ikke er fremkommelige, men Vichy ligger lavt nok (250 moh) til at klimaet er mer kontinentalt. 
Selv om tidligere vulkansk aktivitet i Massif Central er mer synlig i byer som Le Puy-en-Velay, er det den vulkanske aktiviteten som er grunnlaget for de mange varme kildene i Vichy.

Historie

Romerne grunnla en bosetning på stedet i år 52, og kjente til de varme kildene som de var ivrige til å utnytte. Det er derimot først på 200-tallet at navnet Vipiacus dukker opp i nedskrevne kilder. Dette navnet endret seg med tiden til Vichiacus, Vichiet eller Vichier og til slutt Vichy. 
På 1300-tallet ble byen en del av Huset Bourbon, og i 1410 ble det grunnlagt et kloster her med tolv munker. I 1527 ble Huset Bourbon en del av det franske kongedømmet. Mot slutten av 1500-tallet fikk de varme kildene rykte på seg for å ha mirakuløse krefter som kunne helbrede visse sykdommer, og byen trakk til seg mange adelsfolk og rike klasser. 
Marie de Rabutin-Chantal, marquise de Sévigné, var pasient her i 1676–1677, som hun skrev noen berømte brev om. Vannet i Vichy skal visstnok ha helbredet en lammelse hun hadde i hendene sine, noe som gjorde at hun kunne skrive de berømte brevene. Stadig flere pasientar kom til Vichy, og anlegget rundt de varme kildene ble flere ganger utvidet. 
Den 22. juni 1940 signerte Frankrike en våpenhvileavtale med tyskerne, og områdene som ikke var okkupert av Tyskland fikk navnet Vichy-Frankrike (État Français i motsetning til det tradisjonelle navnet République Française). Vichy ble valgt til hovedstad fordi byen lå relativt nær Paris (4,5 time med tog) og hadde den største hotellkapasiteten i landet på den tiden. I tillegg hadde byen et svært moderne telefonsamband, som gjorde det mulig å nå hele verden.
Elizabeth Lippincott McQueen

Biografi

Hun ble født på nyttårsaften i 1878 i Salem i New Jersey. Elizabeth's foreldre var pastor Dr. Benjamin Crispin Lippincott i Methodist Episcopal Church og Deborah Hand Diverty. Deborah var hans andre kone. Elizabeth hadde to brødre Jesse R. Diverty Lippincott, som var lege og pastor Benjamin Crispin Lippincott, Jr.
Elizabeth giftet seg med Ulysses Grant McQueen (1864-1937) i 1900. Han var en velstående oppfinner og produsent i New York De bodde i New York fram til 1928, da de flyttet til Beverly Hills i California.
Under Første verdenskrig forlot McQueen sitt hjem for å drive hjelpearbeid i Palestina under feltmarskalk Allenby.
I 1919 grunnla hun Jerusalem News , den første engelskspråklige avisen i Jerusalem.

Interesse for flyvning

Hennes interesse for flyvning ble vakt i 1920 da hun så fly ble brukt mot opprørerne i ørkenen i nærheten Aden.
I september 1928 etablerte hun Womens Aeronautic Association of California. Lignende organisasjoner ble snart etablert i New York, Arizona, New Mexico, Texas, Nevada, Oregon, Washington, Canada, England, Frankrike, Tyskland, Australia og New Zealand. I mai 1929 ble disse ulike gruppene  slått sammen til Women's International Association of Aeronautics (WIAA), og hun viet resten av sitt liv til denne organisasjonen.
Hun fungerte som grunnlegger og ærespresident i WIAA. Presidenter i foreningen var, i sin tur, den fremtredende britiske flyger Lady Mary Heath (1929-1932), den britiske reporter Lady Grace Hay Drummond-Hay (1932-1940), pedagogen, dr. Mary Sinclair Crawford (1940-1947), skuespiller Mary Pickford (1947-1949), leder av en flyfabrikk, Olive Ann Beech (1949-1954), og flypioneren Matilde Moisant (1954-). Det var også en junioravdeling av WIAA, dannet i 1931. Medlemmer under 7 år ble kalt «tailwinds», og de fra 7 til 20 år gamle ble kalt «zoomers».
I 1929 kontaktet fru McQueen og Lady Heath Fédération aéronautique internationale i Paris for å få kvinners luftfartsrekorder anerkjent. På samme tid, for å vekke større interesse for kvinners flyvning, unnfanget McQueen idéen og var en av de viktigste arrangørene av den første konkurranse Women's Air Derby fra Santa Monica, California til Cleveland i 1929 (Denne konkurransen skulle bli kjent som «Powder Puff Derby».)

Senere i livet

Ulysses Grant McQueen døde i 1937, og rundt 1955 giftet fru McQueen seg med dr. Irving Reed Bancroft, en fremtredende pensjonert lege i Los Angeles.

Død

Hun døde i sitt hjem i Hermosa Beach, California, 25. desember 1958, i en alder av 80, etter en lang periode med sviktende helse. Hun ble kremert og hennes aske ble gravlagt på Portal of the Folded Wings Shrine to Aviation
Hennes arkiver finnes ved University of Southern California, Doheny Memorial Library i Rare Books & Manuscripts room.
Helge Lien

Helge Lien Trio

Helge Lien Trio (med trommeslager Knut Aalefjær og bassist Frode Berg). har eksistert siden 1999. Trioen har gitt ut syv plater, og ble i 2002 som første nordiske ensemble lansert på det japanske plateselskapet DIW. De har siden 2001 turnert jevnlig over hele Europa, og har spilt på de flere av de største norske jazzfestivalene, bl.a Maijazz, Nattjazz og Moldejazz. De har også spilt konserter i land som Japan, Korea og Canada. Trioen har mottatt ensemblestøtte fra Norsk kulturråd årlig siden 2004. Albumet To The Little Radio (DIW 2006) var en av dette årets bestselgende norske jazzplater. For albumet Hello Troll vant trioen Spellemannprisen 2008 i klassen jazz. De ble også nominert til Spellemannprisen 2002 for platen Spiral Circle (DIW 2002), til Spellemannprisen 2011 for Natsukashii (Ozella Music 2011) og til Spellemannprisen 2017 for Guzuguzu.
Per Oddvar Johansen tok høsten 2013 over som ny trommeslager i Helge Lien Trio.
Dorysthenes

Utseende

Store og kraftige, brune eller svarte trebukker. Antennene er kraftige og kortere enn kroppen. Kjevene (mandiblene) er store og kraftige, særlig hos hannene. Pronotum har skarpe pigger på sidene.

Levevis

Larvene kan leve på røttene av trær, men kan også bore i stenglene på urteaktige planter. Dorysthenes buquetii er et alvorlig skadedyr på sukkerrør i Thailand, der larvene gnager inne i stråene og kan redusere avlingen sterkt.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia. Det finnes også én art i Marokko.
Snarø-ulykken

Ulykkesårsak

Flyet hadde nettopp tatt av fra Fornebu på vei til Stockholm. Under stigningen mistet motor nummer én kraften. Flygerne forsøkte å returnere til flyplassen, men flyet mistet høyde, kolliderte med tretoppene og falt ned i en hage og et hus i Halden Terrasse 10 på Snarøya.
Johan August Gripenstedt

Bakgrunn

Johan August Gripenstedt var sønn av majoren Jakob Gripenstedt og Helena Kristina Weinschenck. Han ble født i hertugdømmet Holstein, som da var en del av Det tyske forbund.

Karriere

Han innledet sin yrkeskarriere som offiser, men ved inngifte i slekten Anckarswärd kom han på 1840-tallet til å få innpass i både godsforvaltning og annen næringsvirksomhet. Som politiker inngikk Gripenstedt fra 1840-tallet i riksdagens «godsliberale» krets, og han var sterkt påvirket av Napoleon III:s patriarkalske liberalisme og den franske nasjonaløkonomen Frédéric Bastiat. Han virket blant annet for innføringen av frihandel, og hørte opprinnelig til i de moderatliberale kretsene som ville liberalisere landet, men ikke gå like raskt fram som de radikale liberale. Lenge kunne han tenke seg visse proteksjonistiske grenser. Da kong Oscar I ville fornye regjeringen ble den 35-årige Gripenstedt konsultativt statsråd. I perioden 1856–1866 var han finansminister og kunne fra den posten aktivt virke for en rask utbygging av jernbanen med kapital lånt på det internasjonale markedet. Ved bankkrisen i 1857 foretok han det første statlige inngrep for å redde en svensk bank, Skånes Enskilda Bank.  
Da det schleswig-holsteinske spørsmål så ut til  lede til krig mellom Preussen og Danmark, avbrøt Gripenstedt og daværende justisstatsminister Louis De Geer 1863 Karl XVs planer om en svensk-dansk allianse. Dette har blitt betegnet som dødsstøtet for skandinavismen.
Gripenstedt lykkes i å få riksdagen til sakte, men sikkert til å avskaffe toll og minske tollsatser; blant annet ble frihandel innført på en rekke punkter. I 1860 hadde Frankrike og Storbritannia inngått en handelstraktat, framforhandlet av den britiske manchesterliberalen Richard Cobden. Traktaten innebar at landene innførte senkning av toll på en rekke varer.
Da han som 53-åring trakk seg tilbake, tilfreds med sin innsats, kommenterte Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning om Gripenstedt: «Med okuvligt mod och beundransvärd talang trädde han i spetsen för den sak, han ville genomföra, den förste i breschen och den siste på muren, och segern blev alltid hans.»
Gripenstedt ble i 1858 innvalgt som medlem nummer 542 av Kungliga Vetenskapsakademien.
Gripenstedt er begravd på Bälinge kyrkogård i Nyköpings kommune, i samme sogn som der hans bosted Nynäs lå.
Han var far till riksdagsmannen Carl Gripenstedt.
Tetrapediini

Utseende

Hunnene i slekten Tetrapedia har kammer av stive børster på framføttenes første ledd, og en stor pollenkurv på bakbeina som ikke bare brukes til å samle inn pollen, men også oljer fra blomster.

Levevis

Gruppen omfatter to slekter, som har et interessant forhold seg imellom. Slekten Tetrapedia er solitære bier som bygger reir av oljer og mudder i hull i treverk, for eksempel gamle billeganger. Coelioxoides er gjøkbier som snylter på Tetrapedia-artene. Tetrapedia-bien forsyner reiret med pollen og oljer, legger et stort egg der og forsegler cellen. Coelioxoides legger et lite egg i nylig forseglede celler. Gjøkbiens larve klekkes ganske raskt og spiser den første tiden på vertsbiens ennå uklekte egg, den vokser dermed svært fort. Når egget er spist opp, går den over til å leve av matlageret som var lagt opp for vertslarven.
Tetrapedia er en av flere grupper av søramerikanske bier som samler inn oljer fra blomster. En del tropiske planter bruker fettrike oljer, ikke nektar, som lokkemiddel for de bestøvende insektene. For biene er oljene ikke bare svært energirik føde for avkommet, de bruker den også til gjøre reiret vanntett.

Utbredelse

Gruppen finnes bare i Sør-Amerika.
Taigabarmåler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 25 – 30 mm), slank måler, hvit med grå til olivenbrune tverrbånd. Den hvite grunnfargen skiller den fra nærtbeslektede arter. Forvingens grunnfarge er hvit, roten er brunlig med et smalt, hvitt tverrbånd. Midt i vingen er det et bredt tverrbånd som er grått til olivenbrunt langs kantene, hvitt i midten. Både inner- og ytterkanten er sterkt bølgete og båndet er ofte avbrutt ett eller to steder i den bakerste halvdelen. Det er omtrent dobbelt så bredt ved forkanten som ved bakkanten og har en oval, mørkebrun flekk nær forkanten. Utenfor tverrbåndet er den en rad av trekantede til halvmåneformete flekker. Vingens ytterkant er grå til olivenbrun. Bakvingen er silkeaktig hvit. Larven er naken, sannsynligvis grønn med lyse lengdestriper.

Levevis

Larven lever på gran (Picea abies).

Utbredelse

Taigabarmåleren er en nordøstlig art som stort sett følger taigaens utbredelse. Den forekommer i Skandinavia, Finland, Baltikum, Polen og Russland like øst til Stillehavet i øst-Sibir. Den er dessuten muligens funnet i Korea. I Norge følger den omtrent granas utbredelse, og finnes på Østlandet vestover til Aust-Agder, og i indre strøk av Trøndelag og Nordland.
Pakdasht (fylke)

Pakdasht (persisk: شهرستان پاکدشت‎) er et fylke i provinsen Teheran i Iran. Hovedstaden til fylket er Pakdasht. Fra målingen i 2006 var fylkets befolkning 240 841, i 61 234 familier. Fylket er delt inn i to distrikter: det sentrale distriktet og Sharifabad-distriktet. Fylket har tre byer: Pakdasht, Ferunabad og Sharifabad. Pakdasht er sentrum for blomsterproduksjonen i Iran, og omkring 800 000 hektar drivhus for å produsere blomster finnes i dette området.
Mimancylistes

Utbredelse

Arten lever i Kamerun.
OPCG kullkraftverk

OPGC kullkraftverk, fullt navn Orissa Power Generation Corporation Power Plant, er et kullkraftverk i delstaten Orissa i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 420 MW. Operatør siden 1998 er det amerikanske selskapet AES, som overtok kraftverket ved en privatisering. OPCG-verket forsyner 12 % av delstaten Orissas elektrisitet.
Tiotusen röda rosor

Tiotusen röda rosor er et musikkalbum med Jan Høiland, utgitt i 1975.
Seher Aydar

Biografi

Seher Aydar ble født i Tyrkia, og kom til Norge som 11-åring. Aydar har kurdisk bakgrunn, og er den første lederen av Rød Ungdom med ikke-europeisk bakgrunn. Hun vokste opp i Fredrikstad, og har tidligere vært leder i Østfold Rød Ungdom og  økonomiansvarlig i Fredrikstad Rød Ungdom. Før Aydar ble valgt til generalsekretær i Rød Ungdom i 2010, arbeidet hun som barnehageassistent. Som generalsekretær flyttet hun til Oslo og bosatte seg i Groruddalen. Hun ble valgt til leder på Rød Ungdoms landsmøte i april 2012. Aydar har flere ganger uttalt at antirasisme er hennes personlige hjertesak, og viktigste kampsak som leder for Rød Ungdom. I den rollen fortsatte hun frem til 2014, da Linn-Elise Øhn Mehlen tok over etter landsmøtet samme året.
Ved Stortingsvalget i 2017 ble Aydar innstilt som 2. valg på Oslo-lista for Rødt, og ble valgt inn som 1. vara på Stortinget for Bjørnar Moxnes etter valget samme året.
Jeanne-Marie Leprince de Beaumont

Jeanne Marie Leprince de Beaumont (født 26. april 1711 i Rouen, Frankrike, død 8. september 1780 i Savoie, Frankrike), var en fransk forfatter som skrev den mest kjente versjonen av Skjønnheten og udyret.

Biografi

Beaumont ble født i Rouen i Normandie i Frankrike. Familien hennes var fattig og da hun var 11 år gammel døde moren, og flere av søsknene hennes ble adoptert bort.
Fra 1725 til 1735 underviste hun barn i Ernemont, i nærheten av Rouen. Hun jobbet som sangpedagog for en viss periode.
I 1746 emigrerte hun til England for å bli guvernante i London. Hun skrev Skjønnheten og udyret og andre klassiske franske eventyr. Det første verket hennes, moralromanen Le Triomphe de la vérité, ble utgitt i 1748. Hun fortsatte litteraturkarrieren og publiserte flere skolebøker. Beaumont anses i dag for å være en av de første som skrev eventyr for barn.
Martine Kraft

Martine Kraft

Martine Kraft is an acclaimed Norwegian artist and composer, combining her traditional nordic sounds with raw power and haunting, dreamlike soundscapes. As well as being a virtuoso on the Hardanger fiddle, the National instrument of Norway, she is a talented composer with a unique voice. She has released several albums and registered about 250 compositions in TONO. Martine Kraft has been granted scholarships for professional artists, and supported by Innovation Norway to create the folkloristic world Spirits from Norway. In 2013 the national fund for Hardanger fiddles made Martine an ambassador and she was rewarded with a signature Martine Kraft Hardanger fiddle.

Martine Kraft Band

Martine Kraft Band was established in 2006 with Nils Jørgen Nygaard, Freddy Wike, Dag Stokke and Jan Tore Øverstad. Some great musicians have joined her on stage through the years and from 2011 Martine Kraft Band is Nils Jørgen Nygaard, Stig Enger, Jon Karlsen and Freddy Wike. 

"Not since Griegs “Into the hall of the mountain king” has anything as mysterious and powerful been delivered from a Norwegian artist." 
(Adresseavisa - The Newspaper of Trondheim) 
"One of the most powerful, dynamic and musically exiting bands ever to grace the Faerieworlds Stage." 
(Robert Gould. Producer Faerieworld LLC)
Hippaphesis

Utseende

Middelsstore, ensfarget brune trebukker. Oversiden er kraftig punktert, antennene tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene. Dekkvingene er nesten parallellsidige med avrundet rettvinklede "skuldre".

Utbredelse

Slekten lever på øyer i Stillehavet: Fiji, Tonga, Tuvalu og Tahiti.
Life peer

Life peer (engelsk; «livstidspeer») er i Storbritannia personer utnevnt til baron og oppover på livstid (i motsetning til arvelige titler) og dermed har sete i Overhuset. Grunnlaget for utnevnelsen av life peers er Life Peerages Act 1958. 
Life peerage tildeles på grunnlag av samfunnsnyttig arbeid og tildeles ofte til tidligere statsministre, advokater eller fremstående forretningsfolk. De bidrar ofte med sin erfaring og ekspertise ved gjennomgang av lovforslag i Underhuset. Innføring av life peers endret til en viss grad balansen i overhuset i de konservatives disfavør. Life peers har alltid barontittel og sete i Overhuset, forutsatt at de oppfyller visse krav, som alder og britisk statsborgerskap. Selv om barontittelen til en life peer ikke er arvelig, har barn av life peers (som er født i ekteskap) samme privilegier som barn av arvelige baroner, og kan bruke tiltaleformen the Honourable. Etter en lovendring i 1999 er de fleste medlemmene av Overhuset life peers, mens antallet medlemmer med arvede titler er sterkt redusert. Life peers blir utnevnt av en rekke grunner: En stor gruppe er politikere, som blir forventet å delta regelmessig på Overhusets møter, og som blir nominert av sine partier (såkalte «working peers»). Det er også vanlig at innehavere av visse høye embeder, samt tidligere innehavere av landets høyeste embeder, blir utnevnt til peers. I tillegg blir personer utnevnt til life peers for fremragende meritter innen forskjellige områder. Disse blir ikke forventet å delta regelmessig på Overhusets møter, men kan gjøre det hvis de ønsker.
Gesellkladd

Gesellkladd er en type regnskapsbøker som ble ført i forbindelse med nordlandshandelen på Bryggen i Bergen. Gesellkladden ble ført av gesellen under lossing og lasting av nordlandsjektene og forteller om varehandel i Bergen i historisk tid.

Bakgrunn

Til grunn for innførslene ligger kontrolltelling ved lossing og lasting, samt varebestillinger. Disse ble gitt muntlig på stedet, eller skriftlig gjennom brev eller hjemsedler. Det ble også såkalte pakkbøker. Beløpene førte gesellen deretter over i nordfarkladden. I tillegg var det vanlig å føre disse kladdeinnførslene med kritt på en medbrakt tavle, slik det var bestemt i de kontorske artiklene av 1754, (Det norske Kontor).
I gesellkladdene finnes lister over de mottatte varer som tørrfisk, tran og rogn som kom nordfra. Her finnes også lister over uttak av varer fra bryggekjøpmannen for frakt nordover. Oppstillingene baserer seg på kontroll ved lossing og lasting, og vil dermed være uttrykk for kontrolltelling. I noen tilfeller vil en i gesellkladdene finne oppgitt varer som senere er strøket ut, og ikke vil finnes igjen i nordfarkladden. Kanskje får en her et innblikk i en beslutnings- eller forhandlingsprosess om hvilke varer som ble prioritert innenfor en trang økonomisk ramme? I noen tilfeller er det mer interessant å se hva som ikke ble kjøpt.
Gesellkladder finnes kun i noen få av nordlandshandlerarkivene. Grunnen er nok at de har karakter av forberedende arbeidsnotater. De gyldige opplysningene er ført videre til nordfarkladdene.
Gesellkladder finnes i arkivene etter Christian Ameln (1798–1817), Georg og Berendt Voss (1806–1817) og Berendt og Berendt Vedeler (1827–1853). Arkivene oppbevares ved Bergen Byarkiv.
Klæbu bygdemuseum

Klæbu bygdemuseum ligger i Sjøbygda, nærmere bestemt på den gamle gården Teigen. Her har det i flere hundre år vært drevet gårdsbruk, skyss-stasjon og butikk. På grunn av sin plassering ved Selbusjøen var dette en naturlig plassering for både skyss-stasjon og butikkvirksomhet. 
Hele gårdsanlegget er forsøkt ført tilbake til den stand det var mens det ennå ble drevet butikk der. I tillegg er det samlet en stort antall gjenstander fra daglig- og arbeidsliv i Klæbu. Museet drives av Klæbu historielag.
Slaget ved Marengo

Kulturelt ettermæle

Handlingen i Giacomo Puccinis opera Tosca  er lagt til Roma tre dager etter slaget ved Marengo, dvs. den tiden det tok innen nyheten om Napoléons seier nådde Roma. Konflikten mellom papistene (tilhengere av det pavelige primatet) og republikanere er en viktig del av handlingsgangen. Tosca hadde premiere i Teatro Costanzi i Roma 14. januar 1900.
En annen kulturell referanse til slaget er «Kylling Marengo», som har fått navn etter slaget. I følge historien skal noen lokale høns vært eneste egnede matkilde tilgjengelig for Napoleon for å feire den overraskende seieren. Disse skal ha blitt tilberedt på brystplaten til en kyrassér siden det franske feltkjøkkenet hadde gått tapt i slaget. En alternativ forklaring er at en restaurant døpte en matrett til ære for Napoléons seier i slaget.
Fylkesvei 1338

Fylkesvei 1338 går mellom Kjølen og Holen i Halden. Veiens lengde er 5,9 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 922.
Pipa

Pipa (kinesisk: 琵琶; pinyin: pípá) er et klimpreinstrument innen den klassiske kinesiske musikk.

Beskrivelse

Den ligner i utseende og oppbygning på Midtøstens oud/barbat og Europas lutt. Imidlertid er dens korpus klarere pæreformet-oval av form, og den er også vesentlig flatere enn en lutt. Som regel lages den av mahogni, sandel eller annet edeltre; dessforuten kan den også produseres av billigere treslag. Etter en vekslende historisk utvikling er den moderne pipa blitt et instrument med vanligvis fire stålstrenger, stemt A-E-D-A, og med 24-30 tverrbånd.
To teknikker benyttes for å frembringe lyden. Instrumentets kinesiske navn følger av disse to måtene. Ved pí (琵) blir høyre hånds pekefinger ført fra høyre til venstre over strengene, ved pá (琶) føres tommelen i motsatt retning. Man spiller med egne eller med kunstige fingernegler. Bruk av plekter er mer sjeldent.

Repertoar

Det skjelnes grovt mellom fire klassiske spillestiler: Wen (文; sivil), wu (武; krigersk), da (大; suite) og xiao (小; solo).
Til de mest berømte pipakomposisjoner hører Shimian Maifu (十面埋伏; omgitt av ti strenger); Xiyang Xiaogu (夕陽簫鼓; fløyte og trommel i kveldsdemringen), Yangchun Baixue (陽春白雪; hvit snø i vårsolen), Long Chuan (龍船; dragebåten), Yizu Wuqu (彝族舞曲; Yi-folkets dans), Dalang Taosha (大浪淘沙; store bølger slår mot sandbanken), Zhaojun Chusai (昭君出塞; Zhaojun reiser over grensen) og Bawang Xiejia (霸王卸甲; kong Ba legger av seg rustningen).
Mot slutten av 1900-tallet er en rekke nye solo- og orkesterverker for pipa blitt til, skrevet av komponister som Wu Man og Min Xiao-Fen.

Spillere

Blant de mer kjente pipaspillere på 1900-tallet kan nevnes Sun Yude (孙裕德; 1904-1981) og Li Tingsong (李庭松; 1906-1976). Begge var elever av Wang Yuting (1872–1951) og benyttet spillestilen guoyue (国乐), en kombinasjon av kinesiske musikktradisjoner og vestlig stil. Wei Zhongle (卫仲乐; 1908 eller 1909-1998) spilte pipa og en rekke andre gamle instrumenter og avdelingen for tradisjonelle musikkinstrumenter i Shanghais musikkonservatorium tidlig i 1950-årene. Andre fremtredende pipaspillere er Shen Haochu (沈浩初; 1899–1953), hans elev Lin Shicheng (林石城; 1922-2006), dennes elev Liu Dehai (刘德海; * 1937), og Wu Man. Ellers kan nevnes Min Xiao-Fen, Tang Liangxing, Jiang Ting, Gao Hong, Qiu Xia He, Cheng Yu, Liu Fang (劉芳), Yang Jing, Ting Ting (Zong Tingting), Zhang Jingyu, Zhou Yi, Yu Jia (俞嘉), Yang Wei (杨惟) og Fan Wei (樊薇).
NM i bandy 1927

Det 15. norgesmesterskapet i bandy ble arrangert vinteren 1927. Det deltok 13 klubber, og mesterskapet ble arrangert som utslagningsturnering. Ready vant sitt 13. norgesmesterskap etter finaleseier 3-0 over Trygg. Halfdan Ditlev-Simonsen hadde vært med samtlige ganger.

Sesongen 1926/27

Sesongen ble interessant siden flere og flere klubber i sine privatkamper begynte å spille med 11 spillere. På Norges Bandyforbunds ting ble det også fremsatt forslag om å gå over til 11-mannslag. Forslaget falt, men det ble nedsatt en komité som skulle ta seg av et nytt forslag til neste års ting.
Samme sesong ble dessuten Norges første landskamp spilt. Den gikk mot Sverige på Frogner stadion i Oslo, og svenskene vant 3-1.
Ingrisma

Utseende

Middelsstore (opptil 30 millimeter), avlange, metallisk fargede gullbasser. "Snuten" er litt spadeformet forlenget. Oversiden er ganske tett punktert, dekkvingene med grove punktrader.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.