Wolverhampton

Geografi

Wolverhampton ligger nordvest for sin større nabo Birmingham, og er den nest største delen av det urbane beltet i West Midlands. Mot nord og vest ligger landsbygda i Shropshire og Staffordshire. Den er Englands 13. største by. I motsetning til mange andre byer med city-status har ingen andre større byer blitt innlemmet i den, og som distrikt er den bare det 44. største.
Området som tradisjonelt assosieres med Wolverhampton strekker seg langt utenfor distriktsgrensene, og inkluderer områder i Walsall, Sandwell og Dudley, samt deler av South Staffordshire. Hadde de gamle grensene, definert som en Royal Peculiar mellom 1479 og 1846, fortsatt vært i bruk ville befolkningen vært omtrent like stor som Manchesters.
Deler av byen, men ikke sentrum, ligger i Black Country, et område som er kjent for gruvedrift. Det er derfor uklart om byen skal regnes med til Black Country eller ikke. Den regionale utviklingsmyndigheten Black Country Development Corporation har med hele byen i området den arbeider for.
Områder innenfor distriktet inkluderer blant annet Bilston, Wednesfield og Tettenhall.

Historie

I saksisk tid ble det grunnlagt et kloster i Wolverhampton av Lady Wulfruna. Det ble reist i 994. På stedet hvor klosteret lå finner man nå Sankt Peters kirke fra 1425. Utenfor kirken står i dag Charles Wheelers statue av Wulfruna.
Innen 1200-tallet hadde Wolverhampton blitt en travel markedsby. Den var særlig kjent for handel med ull, noe som er tydelig i byens våpenskjold som har en ullballe samt i de mange gatenavnene som inneholder ordet fold (et tøystykke) (blant annet Blossom's Fold, Farmers Fold, Townwell Fold og Victoria Fold) for ikke å nevne Woolpack Street.
På 1500-tallet etablerte metallindustrien seg i byen, særlig i form av lås- og nøkkelsmeder og arbeider i smijern og messing.
Området rundt byen ble på 1800-tallet kjent som Black Country på grunn av forurensning fra industrien som dekket området med svart sot. I viktoriansk tid vokste byen og ble velstående på grunn av det store antallet bedrifter som ble trukket dit av den gode tilgangen på kull og jern. Man finner en rekke store hus bygget av rike industriherrer fra denne perioden; mange andre slike hus ble revet i 1960- og 1970-årene. Også på 1800-tallet var det stor innvandring fra Wales og Irland til byen, og ettersom det har vært jevnlig vekst nesten hele tiden har dette fortsatt med nye grupper, spesielt fra Karibia, Sørøst-Asia, Afrika og Øst-Europa. Byen har dermed fått et sterkt flerkulturelt preg.
I 1866 gjorde dronning Victoria sin første offentlige opptreden etter prins Alberts død, da hun avduket en statue av prinsen. Den står på Queen Square, og er lokalt kjent som «the Man on the Horse» («Mannen på hesten»). For å gi dronningen en staselig inntreden i byen ble det bygget en 12 meter høy portal av kull. Dronningen ble så fornøyd med statuen at hun slo borgermesteren, John Morris, til ridder.
Queen Sqaure het tidligere Market Square, men ble omdøpt etter dronningens besøk. Før det igjen het området High Green. De sammensvorne i Kruttsammensvergelsen i 1605 ble, med unntak av Guy Fawkes, stilt for retten i Wolverhampton og hengt på High Green.
Englands første automatiske trafikklys ble installert på Princes Square i 1927. De moderne trafikklysene der har gammeldagse stripete stolper til minne om dette.
Jernbanen nådde byen i 1837, med stasjon ved dagens Heath Town. Denne stasjonen ble revet i 1965, og området er nå et naturreservat like ved Powell Street.