Rødt hår

Rødt hår eller rødhåret refererer til en hårfarge på mennesker som varierer fra dyp rød-oransje til brunlig oransje til skinnende kobber. Det som gir naturlig rødt hår er karakterisert av høye nivåer av det rødlige fargepigmentet feomelanin og relativt lave nivåer av det mørke pigmentet eumelanin. Bortimot 1 til 2 prosent av den menneskelige befolkning har rødt hår.
Begrenset til nordlige og vestlige Europa er andelen noe høyere, mellom 2 og 6 prosent av befolkningen. For resten av verden er andelen noe lavere. Rødt opptrer hos mennesker med kopier av et recessivt gen på kromosom 16 som fører til en endring i MC1R-proteinet. Det er assosiert med lysere hudfarge, lysere øyenfarge (grå, blå, grønn og nøttebrun), fregner, og følsomhet for ultrafiolett lys (UV).
MC1R-genet kan også ha sammenheng med at kvinner med røde lokker har en større smerteterskel enn deres søstre med blondt og brunt hår, men denne sammenhengen finnes ikke hos menn med rødt hår.
Rødhårete opplever kulturelle reaksjoner som varierer fra spott og hån til beundring. Det eksisterer mange fordommer og stereotyper knyttet til rødhårete. De blir ofte portrettert som en «fyrrig rødtopp». Lignende karakteristikker setter en enten positiv eller negativ årsakssammenheng mellom hårfarge og personlighetstrekk. En del mennesker, både i historisk tid som i våre dager, har farget håret for å framstå som rødhåret.

Historie

Flere tekster av antikkens greske forfattere nevner rødhårete mennesker. Et fragment av den greske poeten Xenofanes beskriver folkegruppen trakere som blåøyde og rødhårete. Den greske historikeren Herodot beskrev folket budiniene («Budini») i Skytia (antagelig udmurtere og permjakere lokalisert ved Volga i det området som i dag er Russland) som hovedsakelig rødhårete. Den greske-romerske historikeren Dio Cassius beskrev Boudicca, den berømte britonske dronningen av ikenere, for å være «høy og fryktelig i sin opptreden... en stor masse med rødt hår... over skuldrene sine». Også flere mytologiske figurer fra Homers Iliaden (oppgitt som grekere) ble beskrevet som «rødhåret», inkludert Menelaos og Akilles.
Den romerske forfatteren Tacitus kommenterte om det «røde håret og de store lemmene til innbyggerne i Caledonia» (Skottland), som han mente måtte tyde på at de opprinnelig kom fra Germania eller Belgia.
Rødt hår har også blitt funnet i Asia, mest kjent blant tokharere som bodde i den mest nordvestlige provinsen av hva som i dag er Kina. Mange av de kaukasoidiske Tarim-mumiene fra rundt 1000-tallet f.Kr. har hatt rødt og blondt hår. Det er mulig at rødt hår går lengre tilbake i menneskehetens historie enn tidligere antatt, og forskere vurdere i dag om også neandertalere kunne ha rødt hår.

Moderne tid

I dag er rødt hår mest vanlig i de vestlige utkantene av Europa. Det er assosiert særlig (men ikke hovedsakelig) med folk lokalisert på De britiske øyer og Irland (selv om etnografere fra viktoriansk tid hevdet at udmurtfolket i russiske Volda var «de mest rødhårete menn i verden»). Rødhårete er vanlig blant folkegrupper som snakker germanske og keltiske språk.
Rødhårede utgjør bortimot fire prosent av den europeiske befolkningen. Skottland har den høyeste andelen av rødt hår; 13 prosent av befolkningen har rød hår og tilnærmet 40 prosent er bærere av det recessive genet for rødt hår. Irland har den nest største prosentandelen; så mye som 10 prosent av den irske befolkningen har rødt, rødbrunt, eller rødblondt hår. Det er antatt at opptil 46 prosent av den irske befolkningen er bærere av det recessive genet for rødt hår. Rødt hår når en frekvens av opp til 10 prosent i Wales.
Rødt hår er ganske vanlig blant askenasiske jøder.
I USA er det beregnet at hva som helst fra to til seks prosent av befolkningen har rødt hår. Det vil gi USA den største andelen av befolkningen med rødt hår i verden, fra mellom 6 til 18 millioner, til sammenligning rundt regnet 650 000 i Skottland og 420 000 i Irland.
Rødt hår eller hårfarge med rødskjær i seg er også funnet i andre europeiske befolkninger, særlig i de nordiske og baltiske landene foruten også deler av Nederland, Belgia, Frankrike, Portugal, Spania, Italia, Tyskland og de sør-slaviske landene.
På grunn av utvandring fra Europa fra 1500-tallet og fram til 1900-tallet er det mennesker med rødt hår også andre steder i verden, blant annet Nord-Amerika, Sør-Amerika, Australia, New Zealand, Sør-Afrika, Sibir og videre.
Den berbiske befolkningen i Marokko og nordlige Algerie har tidvis folk med rødt hår. Frekvensen med rødt hår er særlig betydelig langs fjellområdet Kabylia fra Algerie hvor den kan nå opp til fire prosent. Invasjoner og innvandring fra Nord-Afrika til sørlige Europa (særlig Spania og Portugal) har økt antallet av naturlig rødhårete i denne regionen. Dronning av Marokko, Lalla Salma, hustru av kong Mohammed VI, har rødt hår. Den muslimske herskeren Abd ar-Rahman I på 700-tallet hadde også rødt hår ved hans mor var en kristen berbisk slave.
I Asia kan mørkere eller blandet fargeskjær bli funnet sporadisk fra nordlige India, nordlige Midtøsten (som Iran, Libanon og andre land i Levanten), og i sjeldne tilfeller på øya Hirado i Japan, og sørlige Stillehavet. Rødt hår kan også bli funnet blant de av iransk avstamning, som persere, lurere, nuristanere, og pashtunere. Utvandring fra disse folkene foruten også fra andre deler av Midtøsten, Sentral-Asia, Nord-India og Nord-Afrika har bidratt til andelen av rødhårete i Nord- og Sør-Amerika, Australia, New Zealand, Sør-Afrika og andre deler av Afrika og Europa.
I Argentina og Brasil er det folk med rødt hår som utgjør en liten andel av befolkningen.

Biokjemi og genetikk

Det er pigmentet feomelanin som gir rødt hår dens særskilte farge. Rødt hår har langt mer av pigmentet feomelanin enn det har av det mørkere og vanligere pigmentet eumelanin.
Rødt hårs genetikk, som ble oppdaget i 1997, synes å være assosiert med melanokortin-1 reseptor (MC1R) som er funnet i kromosom 16. Rødt hår er assosiert med lysere hudfarge grunnet lavere konsentrasjoner av eumelanin i hele kroppen for rødhårete. Denne lavere konsentrasjonen av melanin bekrefter fordelen av at en tilstrekkelig konsentrasjon av viktig vitamin D kan bli produsert under forhold med mindre lys. Imidlertid når UV-strålingen er sterk (som i områdene i nærheten av ekvator) fører lavere konsentrasjon av melanin til flere medisinske ulemper, blant annet større sjanser for hudkreft.
MC1, den resessive genvarianten som gir mennesker rødt hår og lys hud, er også assosiert med fregner, selv om det er ikke uvanlig å se rødhårete uten fregner. Åtti prosent av rødhårete har en MC1R genvariant, og den alminnelige forekomsten av disse alleler (genvarianter) er høyest i Skottland og Irland. Alleler som koder for rødt hår skjer nært til alleler som påvirker hudfarge, slik at det synes som om det fenotypiske uttrykket for lysere hud og rødt hår er innbyrdes forbundet.
Rødt hår kan ha sin opprinnelse fra flere ulike endringer i MC1R-genet. Om en av disse endringer er tilstede i begge kromosomer enn i de respektive individuelle er det sannsynlig at barnet får rødt hår. Denne typen for arv er beskrevet som autosomalsk recessiv arvemåte. Om begge foreldre hver for seg selv ikke er rødhårete kan likevel begge være bærere av genet og få barn med rødt hår.

Genetikk

Allelene Arg151Cys, Arg160Trp, Asp294His, og Arg142His på MC1R har vist seg å være recessive for fenotype rødt hår. Genet HCL2 (også kalt for RHC eller RHA) på kromosom 4 kan også være beslektet til rødt hår.

Evolusjon

Rødt hår er den mest sjeldne naturlige hårfargen for mennesker. Blek hud som er assosiert med rødt hår kan ha vært en fordel i nordlig og arktisk klima hvor sollys er sjelden. Studier av Bodmer og Cavalli-Sforza (1976) har fremmet hypotesen at lysere pigmenter i huden forhindret rakitt (engelsk syke) i kaldere breddegrader ved å oppmuntre til høyere nivåer av produksjonen av vitamin D og dessuten å tillate enkeltindivider å holde på varmen bedre enn noen med mørkere hud. Annen forskning, Rees (2004), har antydet at friskheten og sjeldenheten av rødt hår har ført til at det har blitt ønskelig og attraktiv hos det andre kjønn og derfor førte til at det mer vanlig ved seksuell seleksjon.
Harding et al. (2000) har foreslått at rødt hår ikke var et resultat av positivt seleksjon, men heller at det skjedde grunnet mangel på negativ seleksjon. I Afrika ble eksempelvis rødt hår ikke selektert grunnet at høye nivåer av sol var skadelig for de med lys hud. I nordlige Europa var dette ikke en grunn slik at rødhårete ble fremmet via genetisk drift. Beregninger av opprinnelig forekomst av den nåværende aktive genet for rødt hår varierer fra 20 000 til 100 000 år siden.
En DNA-studie har konkludert at en del neandertalere hadde også rød hår, skjønt den mutasjon som var ansvarlig for dette atskiller seg fra den som gir rødt hår hos moderne mennesker.
En uklar rapport fra 2007 som ble formidlet i den australske avisen Courier-Mail og som siterte National Geographic og ukjente «genetiske vitenskapsmenn», hevdet at rødt hår vil sannsynligvis dø ut i nærmeste framtid. Andre blogger og nyhetskilder gjentok samme fortelling uten større utdyping, og tidvis med henvisning til «Oxford Hair Foundation». En artikkel ved HowStuffWorks avslørte at «Oxford Hair Foundation» var grunnlagt av Procter & Gamble, en produsent for forbruksvarer og blant annet hårfargemiddel. Samtidig ble det konstatert at eksperter hadde avvist denne forskningen som enten total uten bevis eller som ren svindel. Den opprinnelige artikkelen i National Geographic slo derimot fast at «mens rødhårete kan bli færre vil potensial for rødt hår ikke forsvinne.» 
Rødt hår har sin årsak i en relativ sjelden recessiv gen, et uttrykk som kan hoppe over et par generasjoner. Det er ikke sannsynlig at det noen gang vil forsvinne i overskuelig framtid.

Følsomhet for hudkreft

Melanin i huden fremmer toleranse for UV-stråling ved soling, men mennesker med lys hud mangler nivåer av melanin som trengs for å forhindre strålingspåført DNA-skade (engelsk Indirect DNA damage). Forskning har vist at rødt hårs alleler i MC1R øker graden av fregner og minsker evnen for solbruning.
Rød hår og dets forhold til UV-følsomhet er av interesse for mange forskere innen melanoma. Solskinn kan både ha fordeler og ulemper for en persons helse og ulike alleler i MC1R representerer disse tilpasningene. Det har også vært vist at enkeltindivider med blek hud are meget mottakelig for en rekke hudkrefttyper som melanoma, basalcellekreft, og skivepitelkreft. Grunnet denne følsomheten er det en fordel å benytte solskjerm og smøre seg inn med solkrem før man utsettes for kraftig sol og således forhindre solbrenthet og UV-stråler som kan fremkalle hudkreft. Det gjelder alle med lys hud uansett hårfarge.

Smertetoleranse

Det uventede forholdet mellom hårfarge og smertetoleranse synes å ha sin årsak i det faktum at rødhårete har en mutasjon i en hormonreseptor som kan tilsynelatende reagere på minst to ulike hormoner: hudpigmenteringshormonet melanocyte-stimuleringshormonet (MSH), og det smertelindrende hormonet kjent som endorfiner (disse hormonene er begge avledet fra det samme forløpermolekylet pro-opiomelanocortin (POMC) og er strukturert likt). Rødhårete har et mutert MC1R-gen som produserer en mutert MC1R-reseptor, også kjent som melanocortin-1 reseptor. melanocyter, som er celler som produserer fargepigmenter i hud og hår, benytter MC1R-reseptoren for å gjenkjenne og reagere på melanocyte-stimuleringshormonet fra foregående kjertelen hypofysen. Melanocyte-stimuleringshormonet stimulerer normalt melanocyter for å skape svart eumelanin, men om melanocytene har en mutert MC1R-reseptor vil de skape rødlig feomelanin isteden. MC1R-reseptoren skjer også i hjernen hvor det er en av et større sett med POMC-relaterte reseptorer som tilsynelatende er involvert ikke bare i å reagere på MSH, men også i reaksjon på endorfiner og muligens andre POMC-avledede hormoner. Selv om detaljene ennå ikke fullstendig forstått synes det som om det er «krysstale» mellom POMC-hormonene som kan forklare forbindelsen mellom rød hår og smertetoleranse.
To forskningsstudier har demonstrert at folk med rødt hår har ulik følsomhet til smerte sammenlignet med mennesker med andre hårfarger. En studie fant ut at folk med rødt hår er mer følsomme til termisk smerte (assosiert med naturlig forekomst av lave vitamin K-nivåer), mens en annen studie konkluderte med at rødhårete er mindre følsomme overfor smerte i mangfoldige former, inkludert skadelig stimulering som smerte påført ved elektrisitet.
Forskere har funnet at rødhårete trenger større mengder av bedøvelse, imidlertid er dette et kontroversielt resultat og andre forskningspublikasjoner har konkludert med at kvinner med naturlig rødt hår krever mindre av smertestillende middelet pentazocine enn andre kvinner med annen hårfarge eller menn uansett hårfarge. En forskning viste at kvinner med rødt hår hadde større smertestillende reaksjon til denne bestemte smertestillende medisineringen enn menn. En oppfølgende undersøkelse av den samme forskergruppen viste at menn og kvinner med rødt hår hadde større smertestillende reaksjon på en bestemt type av morfinmedisinering.
Det er dog liten eller ingen bevis som støtter troen på at rødhårete har en høyere sjanse enn andre mennesker til å få blødninger eller lide av andre form for komplikasjoner fra blødninger. En studie rapporterte imidlertid en forbindelse mellom rødt hår og en høyere andel av avskrapingen av huden.

Kultur og kunst

Gjennom alle tider og kulturer synes det som om rødt hår har vært verdsatt, fryktet og latterliggjort.

Historisk fascinasjon

Romerne var fascinert av det blonde og røde håret til sin germanske og keltiske fanger og tvang dem til å skjære av seg håret slik at det kunne bli laget parykker. Selv i dag er rødt hår fortsatt fortrukket i enkelte nasjoner. I en del distrikter i Afrika og Arabia er skinnende hår betraktet som det fineste. Folk i byen Tripoli i Libya farger håret ved hjelp av fargestoffet sinober. I keltisk mytologi ble rødt hår assosiert med kvinner som drev på med trolldom. Trolldom og hekseri er ofte assosiert med rød hår. Forfølgelse av hekser var særlig sant i forbindelse med rødt hår. Rødt hår var her et symbol på det særegne og mystiske. I dag videreføres denne tradisjonen med at hekser under halloween og karneval bærer tidvis rødt hår eller i det minste striper med rødt hår.
For å oppnå rødt hår har det tidligere tid også vært benyttet fargestoffer fra planter, noe som har vært benyttet i tusener av år for farging av tekstiler, men også hår. En egyptisk mumie fra 1300-tallet f.Kr. ble vist med henna (rødoransje) hårfarge. Avhengig av ønsket fargetone er deler av planter som valnøttskall, indigo (som er blått, men kan benyttes som blandingsfarge), roten fra rabarbraer, blåbær, kaffe eller te.

Mote og kunst

Dronning Elisabeth I av England var rødhåret, i løpet av elisabethansk tid i England var rødt hår meget populært blant motebevisste kvinner. I moderne tid har rødt hår var emne for motetrender hvor kjendiser som blant annet Lindsay Lohan, Alyson Hannigan, Marcia Cross og Geri Halliwell kunne fremme salget av rød hårfarge.
Tidvis mørker rødt hår etterhvert som det blir eldre og blir mer brun i fargen eller mister en del av sin opprinnelige friskhet. Dette fører til at en del assosierer rødt hår med ungdom, en kvalitet som blir betraktet som ønskelig eller attraktivt hos kvinner. I flere land som India, Iran, Bangladesh og Pakistan, blir henna og safran benyttet for å farge håret slik at det virker skinnende rødt.
Mange malere har vist en fascinasjon for rødt hår. Fargen «titian» har tatt sitt navn fra den italienske renessansemaleren Tiziano Vecellio (Tizian), som ofte malte kvinner med rødt hår. Den tidlige renessansemaleren Sandro Botticellis berømte maleri Venus’ fødsel avbildet den mytologiske gudinnen Venus (gresk Afrodite) som yndefull og rødhåret. Andre kjente malere som foretrakk rødhårete var prerafaelittene som Edmund Leighton, Dante Gabriel Rossetti, og William Holman Hunt, og dessuten mer samtidige som Amedeo Modigliani og Gustav Klimt
I middelalderen ble Maria Magdalena fortsatt malt med rødt hår og engel som var kledd i røde gevanter. Ved 1500 hadde den røde fargen endret sitt positive verdi, og kristendommen knyttet den røde fargen isteden til seksualitet og et fiendebilde, eksempelvis hadde forræderen Judas Iskariot etter sigende rødt hår, noe som ble kalt for «Judas-farge», og jøder generelt ble framstilt med rødt hår. Den gamle stereotypen at jøder hadde rødt hår blir gjentatt i William Shakespeares Kjøpmannen i Venedig (1597) der pantelåneren Shylock etter sigende ble portrettert med rødt hår på den elisabethanske teaterscenen.

Rødhårete i film

Særlig da fargefilmen ble populær på 1940-tallet ble rødhårete skuespillere interessante for filmindustrien. Den amerikanske musikalfilmen fra 1943, DuBarry Was a Lady, hadde de rødhårete skuespillerne Lucille Ball og Red Skelton vist fram i Technicolor. Skuespillere som ikke var naturlig rødhårete farget håret rødt og denne effekten bidro til deres suksess. De ble framstilt i henhold til de generelle stereotypene om rødhårete som mystiske, gåtefulle og forføreriske. Et berømt eksempel er sexsymbolet Rita Hayworth. Den stolte rødhårete ble hovedsakelig framstilt av mer militante kvinnetyper som Maureen O'Hara, Katharine Hepburn, Shirley MacLaine og Tilda Swinton. I dag viser Nicole Kidman, Marg Helgenberger, Julianne Moore og Julia Roberts, alle rødhårete kvinner, noe av det samme, men framstiller typer som kanskje er mer kompleks i sine rollefigurer.
Media benytter tidvis den særlige aura som blir omgitt av rødt hår selv om de ofte er kunstig farget. I 1999 gjorde Franka Potente i den tyske filmen Løp, Lola, løp! heftig skinnende rødt hår som selve kjennetegnet for hele filmen. I England førte filmens suksess at hårfargen «Lola» ble tilbudt i frisørsalonger. Andre filmer som ga rødhårete en særlig rolle var Orlando (1992), Det femte elementet (1997), In the Cut (2003), L'Empire des loups (I ulvenes rike, 2005) og Parfymen - Historien om en morder (2006), sistnevnte basert på en roman av samme tittel av Patrick Süskind.

Religiøse og mytologiske tradisjoner

Rødt er den foretrukne fargingen av hår i islamske land. Det ble hevdet at profeten Muhammed pleide å farge håret sitt med henna. Henna er et tradisjonelt farvestoff som blir utvunnet fra hennabusken (Lawsonia inermis) fra kattehalefamilien. Det er ingen kjent bieffekt fra dette. Den sunniislamske lærde Al-Bukhari som skrev Sahih på midten av 800-tallet e.Kr. forteller at «Vi dro til Umm Salma, og hun ført til oss noe av håret til Allahs budsender, og se, det var farget med henna og indigoblått.» Fra Anas ibn Malik er det sitert at Abu Bakr, en av de første som konverterte til islam, benyttet hårfargemiddel fra både henna og katam.Sistnevnte er en plante fra Jemen som gir en rødsort farge.
Den bibelske patriarken Esau i Første Mosebok skal etter sigende ha vært helt dekkende av langt, rødt hår. Kong David er også kjent for å ha hatt rødt hår, basert på beskrivelsen av hans fysiske framtreden som admoni, det bibelske hebraiske ord som vanligvis er blitt fortolket til å bety «rødmusset» og / eller «rødhåret».
De første kunstneriske representasjonene av Maria Magdalena avbildet henne vanligvis med rødt flagrende hår, skjønt noen beskrivelse av hennes hårfarge er aldri nevnt i Bibelen. Det er også mulig at rødfargen er effekt av pigmentnedbrytning i oldtidens maling. Dette er en tradisjon som ble benyttet som fortellergrep i boken og filmen Da Vinci-koden.
Oldtidens egyptere assosierte rødhårete mennesker og rødhårete dyr med guden Set, og de betraktet både disse menneskene og dyrene for å ha gunsten til en mektig og temperamentsfull gud.
Tor med hammeren Mjølner i norrøn mytologi ble vanligvis beskrevet med rødt hår. Akilles, den sentrale figuren i Homers Iliaden, er også beskrevet som rødhåret. Som med Tor nevnt over kan det være et bidrag til de opprinnelige mytenes temperament og lynne.
Det walisiske navnet Rhys kan muligens også bety rødhåret, men antagelig i overført betydning.

Feiring av rødhårete

Redheadday, Rødehårdagen, er navnet på en hollandsk festival som blir avholdt årlig den første helga i september i byen Breda i Nederland. Den to dager lange festivalen er en samling av mennesker med naturlig rødt hår, men fokuserer også på kunst som er knyttet til fargen rød. Aktiviteter i løpet av festivalen er foredrag, arbeidsgrupper, og demonstrasjoner. Festivalen tiltrekker seg tusenvis av rødhårete mennesker fra over tyve land og er gratis grunnet støtte fra de lokale myndighetene.