Irvine Welsh

Biografi

Welsh ble født i Leith. Familien hans flyttet til Muirhouse i Edinburgh da han var fire år. Moren jobbet som servitør. Faren var først havnearbeider og jobbet senere som teppeselger. Han døde da Welsh var 25 år. Welsh gikk på Ainslie Park Secondary School frem til han var 16, og tok etterpå et fagbrev som elektriker. Han begynt å jobbe som TV-reperatør, men ble skremt etter at han fikk et elektrisk støt, og jobbet i forskjellige strøjobber til han forlot Edinburgh. Han dro da til London, og ble med i punkrockbandet The Pubic Lice som gitarist i 1978. Han spilte også i bandet Stairway 13. Samtidig jobbet han for byrådet i Hackney, og studerte informatikk.
I 1982 gikk det opp for ham at han hadde et narkotikaproblem. Ved midten av åttitallet hadde han klart å bli ren, og kommet seg inn i eiendomsbransjen. Han kjøpte og pusset opp nedslitte eiendommer i det raskt voksende markedet i Nord-London. Han sa at han tjente på Thatchers politikk. Etter boomen i eiendomsmarkedet på 1980-tallet flyttet Welsh tilbake til Edinburgh, og tok en jobb i  bygningsetaten av byrådet. Han fortsatte også studiene, og tok mastergrad i økonomi og administrasjon ved Heriot Watt University. Han skrev masteroppgaven sin om likestilling.
Welsh har reist rundt og drevet høytlesning av bøkene sine rundt om i verden. Han har også vært involvert i housemusikk, både som DJ, promotør og produsent. Som mange av figurene fra bøkene hans støtter han fotballaget Hibernian Football Club (Hibs). Mens han underviste i novelleteknikk i Chicago ble han kjent med amerikanske Beth Quinn, og de giftet seg i juli i 2005. Hun var da 26 år, men han regner aldersforskjellen som uvesentlig. Welsh hadde giftet seg en gang tidligere, i 1984, med Anne Ansty, men de skilte seg etter nesten 20 års ekteskap.
Irvine bor for tiden i Dublin i Irland. I et intervju med avisen Daily Mail 7. august 2006 beskrev han seg selv som «mer overklasse enn middelklasse.

Bøkene

Welsh har skrevet en rekke bøker. Trainspotting ble gitt ut i 1993, og var hans første roman. Boken er satt på midten av åttitallet, og er bygd opp som en korte fortellinger som tilsammen forteller historien om en gjeng som er knyttet sammen av slitte vennskap, heroin-avhengighet og forsøk på å flykte fra de kjedelige og brutale arbeiderklasselivene sine. Den ble mottatt med sjokk og sinne i noen kretser, men ble varmt mottatt i andre. Time Out beskrev den som «morsom, modig og opprenskende, autentisk og oppfinnsom,» og The Sunday Times skrev at Welsh var «det beste som har skjedd britisk litteratur på flere tiår». Trainspotting er oversatt til norsk av Isak Rogde. Anmelderen Kevin Williamson, som er en venn av Welsh, gikk så langt at han sa boken «fortjener å selge bedre enn Bibelen». Romanen ble senere dramatisert for teateret, og filmatisert i 1996. Den var regissert av Danny Boyle, og med manus ved John Hodge. Welsh spilte selv en mindre rolle i filmen som «Mikey Forrester». Filmen var også en suksess verden over. Den amerikanske senatoren Bob Dole sa under presidentvalget i 1996 at boken representerte moralsk forfall og glorifisering av narkotika, men måtte også innrømme at han faktisk ikke hadde sett filmen.
Welshs andre bok var The Acid House, en samling noveller fra Rebel Inc., New Writing Scotland, og andre kilder. Mange av novellene foregår i samme del av Edinburgh som Trainspotting, og omhandler mange av de samme temaene. Noen av dem er likevel mindre realistiske, som The Acid House, hvor en baby og en narkoman bytter plass, og The Granton Star Cause, hvor Gud gjør en mann om til en flue som straff for at han har kastet bort livet sitt. Welsh skrev selv manuskriptet til filmen, som han også spilte i.
Welshs tredje bok og andre roman, Marabou Stork Nightmares, alternerer mellom hans vanlige historier fra arbeidermiljøet i Skottland, og en narkotripp i Sør-Afrika. Etter hvert kommer det frem fellestrekk i historiene, og de kommer sammen i en sjokkerende avslutning.
I 1996 kom Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance. Den kom ut på samme tid som Transpotting, og fikk mye oppmerksomhet i forbindelse med filmen. Den består av tre frittstående noveller. Den første er Loraine Goes to Livingston, og er en parodi på klassiske britiske kjærlighetsromaner. Den andre, Fortune's Always Hiding, havner om hevn, og den tredje, The Undefeated handler om romantikk mellom en ung kvinne fra forstedene og en eldre mann fra club-scenen. Den siste av novellene har også vært utgangspunktet for et skuespill.
Hans tredje roman Filth (1998) handler om en korrupt politimann og hans bendelorm. Welsh har aldri vært redd for å beskrive svake mennesker, men hovedpersonen i Filth skiller seg ut som en brutal, voldelig og psykopatisk politimann. Bendelormen hans er kanskje den mest sympatiske rollen i boken, noe som er typisk for Welshs fortellerstil. Filth er oversatt til norsk av Isak Rogde, med tittelen Dritt .
I Glue (2001) skrev Irvine igjen om de samme områdene og temaene som Trainspotting. Han forteller historiene til fire person over flere tiår, og om båndene som knytter dem sammen. Boken er oversatt til norsk av Hege Mehren og Isak Rogde, med tittelen Lim. Noen av figurene fra Trainspotting hadde en gjesteopptreden i Glue, men i 2002 skrev Welsh en oppfølger av boken. I Porno samles den samme gjengen i Edinburgh ti år senere for å lage sin egen pornofilm. På norsk har boken samme tittel, og er oversatt av Isak Rogde.
I boken The Bedroom Secrets of the Master Chefs skriver Welsh om en ung alkoholisert offentlig tjenestemann, som ved et uhell rammer sin fiende, en nerdete kollega, med en forbannelse.