Ernst Busch

Bakgrunn

Busch var sønn av direktør Wilhelm Ernst Busch ved Fürstin-Franziska-Christine-Stiftung, det kongelige waisenhus i Essen. Allerede i 12-årsalderen ble han tilknyttet det militære da han begynte ved kadettskole, dvs en militær videregående skole i Bensberg. Han tok abitur i 1904 ved Preußische Hauptkadettenanstalt og ble fenrik i den prøyssiske hær og plassert i et infanteriregiment i Münster. Året etter ble han utnevnt til løytnant og i 1908 overført til et annet infanteriregiment i Wesel.
16. juni 1913 ble han utnevnt til oberleutnant og inspeksjonsoffiser ved krigsskolen i Kassel.

Mellomkrigstiden

I mellomkrigstiden gikk han over i det nye Reichswehr og ble som følge av Versaillestraktatens bestemmelser om nedbygging av hæren til 10 000 mann, kompanisjef 1. oktober 1920 i et infanteriregiment. I 1924 ble han satt i stabstjeneste i en områdekommando, og utnevnt til major 1. april 1925. I oktober samme år ble han inspektør for transporttroppene i Weimarrepublikkens Reichswehrministerium. i 1928 ble han stabsoffiser ved en divisjon i Stettin. 1. februar 1930 ble han utnevnt til oberstløytnant og sjef for et bataljon i 9. prøyssiske infanteriregiment. Fra 1932 ble han sjef for regimentet, og ble fra 1. oktober samme år utnevnt til oberst.
Han støttet den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933.
1. september 1935 ble han generalmajor og sjef for 23. divisjon, 1. oktober 1937 ble han generalløytnant. Under Blomberg-Fritsch-affæren i månedskiftet januar/februar 1938 ga han Adolf Hitler klar støtte og ble i den følgende måneden utnevnt til General der Infanterie og sjef for 8. armékorps og områdesjef for Schlesien. I kraft av denne posisjonen deltok han på møtet 4. august 1938 sammen med Walter von Reichenau mot generalstabssjefen Ludwig Beck og støttet Hitlers aggressive politikk overfor Tsjekkoslovakia. Etter innmarsjen i Sudetenland ble dette lagt inn under hans kommandoområde.
Busch hørte sammen med Walter von Reichenau, Wilhelm Keitel og Alfred Jodl til de mest trofaste støttespillerne for Hitler i den øverste militære ledelsen, og han deltok også i planlegging av angrepet på Polen.

Andre verdenskrig

Under Felttoget i Polen i 1939 ledet han 8. armekorps.
Under felttoget i Frankrike ledet han 16. arme som var en del av Armégruppe A under Gerd von Rundstedt og okkuperte Belgia. Han deltok senere i okkupasjonen av Frankrike. 26. mai 1940 ble han tildelt Jernkorsets ridderkors, og 19. juli samme år ble han utnevnt til generaloberst. Fram til mai 1941 var han i Frankrike med 16. armé.
Under Operasjon Barbarossa ledet han 16. arme i Baltikum som en del av Armégruppe Nord, og vinteren 1941–42 var han med på de harde kampene ved Staraja Russa. Han ledet evakueringen ut av innringningen ved Demjansk i januar/februar 1942. Deretter deltok han fra sommeren 1942 til januar 1944 i Beleiringen av Leningrad. Han ble utnevnt til generalfeltmarskalk 30. januar 1943, for øvrig sammen med Friedrich Paulus.
Under tilbakeslagene under Operasjon Bagration i juni 1944 ble han avsatt av Adolf Hitler, og erstattet av Walter Model.
Mot slutten av krigen var han øverstkommanderende for det nordvestre avsnittet på vestfronten og kapitulerte 4. mai 1945 til Bernard Law Montgomery med alle sine styrker i det nordvestre Tyskland, Nederland og Danmark.