google/wiki40b huggingface dataset:
Artillerigruppe Kristiansand

Artillerigruppe Kristiansand (tysk: Artilleriegruppe Kristiansand) var en tysk marineartillerigruppe (MAA) som ble etablert i april 1940 med korvettenkapitän Gerhards som kommanderende offiser. Mannskapene var organisert i Marineartillerigruppe 502 (MAA 502) som hadde hovedkvarter på Odderøya. På slutten av okkupasjonen ble navnet endret til Artillerigruppe Kristiansand festning og bestod da av to artilleriundergrupper.

Marinekystbatteri 1/502 Batteri Randøen

Batteriet på Østre Randøy var et østre sperrebatteri for hovedinnløpet til Kristiansandsfjorden. Anlegget ble påbegynt i slutten av 1940 og var stridsklart 20. mail 1941. Det norske firmaeet Jernbeton stod for en stor del av utbyggingen som fortsatte frem til 1943.
I 1942 var Randøen bemannet med 3 offiserer, 22 underoffiserer og 120 menige mannskper. Batteriet var utstyrt med 3 x 15 cm L 47,5 Armstrong kanoner som ble hentet fra Odderøya og 1 hurtigladekanon SK L/45 15 cm for lysgranater fra Tyskland. Flyttet i juni 1944 som del av operasjon Tanne. Bare SK L/45 ble igjen og siden tildelt Batteri Vara.

Marinekystbatteri 2/502 Batteri Kjære

Utstyrt med 3 x 15 cm L 47,5 Armstrong kanoner med 12 000 m rekkevidde I tillegg 1 x 15 cm SK L/45 for lysgranater.

Marinekystbatteri 3/502 Flekkerøy

Utstyrt med 2 x 21 cm St. Chamond kanoner med rekkevidde 16 000 m. Kanonene ble overført fra Odderøy.

Marinekystbatteri 5/502 Odderøy

Bestykket med 4 x 24 cm tunge haubitzer. Først bemannet sommeren 1942.

Marinekystbatteri 6/502 Batteri Vara

Anlegget ble bygget ut fra sommeren 1941. Høsten -41 var 744 norske. 231 danske og 31 tyske arbeidere engasjert i arbedet. I tillegg var det en styrke på 356 tyske festningspionerer. Fra 1942 ble arbeidet ledet av Organisation Todt. Sovjetiske krigsfanger ble satt inn i arbeidet høsten etter.
Bestykket med 3 x 38 cm SK C/34 kanoner med en rekkevidde på 42 000 m. To av disse ble innskutt i mai 1942, den tredje i november samme år. Tilført en flakenhet fra Luftwaffe (Batterie 303./III) med 4 x 8,8 cm Flak 37 kanoner samt en 15 cm SK L/45 fra Randøya. I tillegg fantes det ca 20 lette luftvernkanoner av ulike kalibre i området.
Besetningen bestod i desember 1942 av 8 offiserer, 52 underoffiserer og 413 mann fra marinens kystartilleri. Nærforsvaret ble besørget av 150 infanterister.
De 3 grovkalibrete kanonene ble montert i åpne brønner øverst på store kanonbunkere. De tyske ingeniørene kalte bunkertypen S169. Disse hadde en grunnflate på omkring 530 kvadratmeter. Hver bunker hadde innebygget tilførselssystem og lagringsrom for ammunisjon, forlegningsrom, sanitærrom for mannskaper og egen kraftforsyning. To store ammunisjonsbunkere kledd med gråstein for å gli inn i landskapet forsynte kanonene med granater som ble transportert på en smalsporet jernbane.
Nornefeltet

Nornefeltet er et stort olje- og gassfelt i Norskehavet utenfor Helgeland (66ᵒ N, 8ᵒ Ø). 
Feltert er oppkalt etter nornene, skjebnegudinner fra norrøn mytologi.

Reservoarene

Reservoaret befinner seg ca. 2500 meter under havbunnen. 
Reservoarene består av sandstein som tilhører formasjonene Åre, Tilje, Tofte, Ile, Not og Garn, som ble avsatt i tidlig juratiden for mellom 170 og 200 millioner år siden.

Utbyggingen

Feltet er bygd ut med en produksjons- og lagerplattform med skipsform (FPSO) på 378 meters vanndyp. Den er bygget av verftet til FELS i Singapore. Den har en lagerkapasitet på 115.150 tonn.
FPSOen er tilknyttet brønnrammer på havbunnen med havbunnsbrønner.

Produksjonen

FPSOen ble installert i 1997, og oljeproduksjonen startet samme år.
Oljen blir produsert ved hjelp av vanninjeksjon. Gassinjeksjonen ble avsluttet i 2005, og all gass blir nå eksportert. Oljen blir lastet på tankskip med tandemlasting, og transportert til oljeraffinerier. 
Gasseksporten tok til i februar 2001 og går i en egen rørledning til Åsgardfeltet, og derfra videre i Åsgard Transport til Kårstø.
Det arbeides med tiltak for å øke utvinningen, blant annet ved å ta i bruk ny brønnteknologi. En grenbrønn ble boret i 2007, og ble komplettert i 2008.
Statoil har samtykke fra Petroleumstilsynet til å drive feltet til 2021.
Vilnius rådhus

Vilnius rådhus (litauisk: Vilniaus rotušė) er det historiske rådhuset i Gamlebyen i Vilnius i Litauen og ligger ved rådhusplassen.
Byens rådhus ble første gang nevnt i 1432. Opprinnelig lå det her en bygning i gotisk stil, og har blitt gjenoppbygget flere ganger. Dagens bygning ble gjenoppbygget etter en brann. Tegningene var av Laurynas Gucevičius og bygningen ble fullført i 1799. Den har siden ikke blitt ombygget. De gotisk utformede kjellerne er bevart og er åpne for publikum.
Kolgrafafjörður

Kolgrafafjörður er en fjord på den nordlige halvøya Snæfellsnes på Island. Den ligger øst for fjorden Grundarfjörður. Det gamle navnet til fjorden er Urthvalafjörður, men muligens har navnet bare referert til den ytre delen av fjorden, fra hvor fjorden Hraunsfjörður stikker ut fra fjorden østover. Det ble bygget en bru over Kolgrafafjörður i 2004, som korter veien mellom kommunene Grundarfjarðar og Stykkishólmur med 6 km.
Monochamus

Utseende

Middelsstore til store (de nordiske artene 15–35 mm), slanke og sylindriske, svarte trebukker med lange antenner og bein. Antennene er gjerne omtrent dobbelt så lange som kroppen hos hannene, noe lengre enn kroppen hos hunnene. Hodet har en loddrett panne som danner en 90 graders vinkel med issen. Pronotum har kraftige, trekantede utskudd på sidene. Kroppen er svart, gjerne med spredte, lyse skjell.

Levevis

Som de fleste trebukker lever larvene i døde trær. De nordlige artene lever alle på bartrær, men lenger sør finnes det også mange arter som lever på løvtrær. De besøker ikke blomster. Tar man dem opp, kan de lage kraftige gnisselyder, men de forsøker sjelden å bite.

Skadedyr

Disse billene gjør i seg selv lite eller ingen skade på skogen, men det er et potensielt stort problem at de kan spre furuvednematode, som kan gjøre massiv skade på furutrær. Det ser ikke ut til at billene selv har hverken nytte eller skade av nematodene (selv om de kanskje kan dra fordel av at det blir flere døde trær). Furuvednematoden har så langt ikke etablert seg i Europa.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt med mange arter i Nord-Amerika, Europa, Afrika og Asia.
Terrorangrepet i Sharm el-Sheikh 23. juli 2005

23. juli 2005 fant det sted en serie bombeeksplosjoner i den egyptiske feriebyen Sharm el-Sheikh på sydspissen av Sinaihalvøya. Minst 88 mennesker ble drept i angrepet, og over 150 ble såret. Det antas at eksplosjonene ble utløst av bilbomber.
ISO 3166-2:GP

ISO 3166-2:GP er Guadeloupes del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Guadeloupe.
Guadeloupe, som er et fransk oversjøisk departement, har offisielt ISO 3166-1 alfa-2-koden GP. Guadeloupe er også tildelt koden FR-GP i ISO 3166-2:FR, Frankrikes del av ISO 3166-2.
Årets idrottskvinna

Årets idrottskvinna er en utmerkelse som årlig blir utdelt til den svenske kvinnen man mener har gjort den fremste idrettsprestasjonen i løpet av året. Enkelte år har prisen blitt gitt til to kvinner. 
Utmerkelsen Årets idrottskvinna ble delt ut av Stockholms-Tidningen 1950–1964 og av Idrottsbladet i 1965. Fra 1978 er prisen blitt delt ut av Aftonbladet.
Gruve

Gruve er et sted hvor man utvinner malm, mineraler og kull gjennom gruvedrift. En gruve er ofte kombinert med et oppredningsverk, der malmen males og renses til et konsentrat før den blir gjort om til slig eller pellets og transportert videre til et smelteverk. Verdens største gruve lå i Manitoba, Canada.
Det er to hovedsorter gruver, underjordiske hvor man graver ut tunneler og sjakter for å komme fram til råstoffet, og dagbrudd hvor man graver seg ned i grunnen direkte fra overflaten, altså under åpen himmel.
Rhagonycha atra

Utbredelse

Rhagonycha atra finnes i Europa, men er vanligst lengst i øst. Finnes østover i Asia. Finnes også sør i Norge, utbredt, men ikke vanlig.

Utseende

Rhagonycha atra er mellom 4,5-5,5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Hodet er noe smalere bak fasettøynene, enn lengre fremme. Antennen er mørkt brunsvart, med klart lysere rot (nærmest kroppen). Antennens andre ledd er lengre enn den er bred. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Brystskjoldet (pronotum) har bare en svak innbuktning midt på bakkanten og har en overflate som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets sidekanter er svakt rundet, noe smalere i fremkant og dets bakhjørner er tydelig avsatt. Beina er generelt blekt gule, men kan ha noe mørkere lår. Leggene på mellom- og bakbeina er rette, og ikke krummet inn mot kroppen. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har generelt kort litt oppstående behåring. Selve kroppen er svart. Ligner mye på Rhagonycha elongata, men er mindre.

Levevis

Rhagonycha atra har larver som lever i jorden. De voksne (imago) finnes vanligvis i juni særlig på gran. Både larver og voksne lever av andre mindre dyr.
Indre Namdal regionråd

Indre Namdal regionråd er et interkommunalt regionråd i Namdalen i Nord-Trøndelag som er etablert som et regionalpolitisk samarbeidsorgan mellom de seks kommunene Grong, Høylandet, Lierne, Namsskogan, Røyrvik og Snåsa. Snåsa kommunestyre vedtok 27. mars 2014 å melde seg ut av Indre Namdal regionråd.
Indre Namdal Regionråd har ca. 8650 innbyggere og ca. 6,4% av befolkningen i Nord-Trøndelag.
I rådet er hver av de seks kommunene representert med ordfører, rådmann og en representant fra Fylkesrådet i Nord-Trøndelag.
Rådet har kontorer i IN-bygget, Grong videregående skole.
Civaux kjernekraftverk

Civaux  kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i departementet Vienne i Frankrike. Det ble bygget og godkjent i perioden fra 1988 til 2002. Installert maksimal effekt er 3 112 MW, og årsproduksjonen i 2006 var på om lag 21,5 TWh elektrisk kraft. Anlegget har i alt 2 trykkvannsreaktorer.
Gåebrien sijte

Gåebrien sijte eller Riast-Hylling reinbeitedistrikt er en sørsamisk sijte og et reinbeitedistrikt i kommunene Røros, Holtålen, Selbu og Tydal i Trøndelag. 
Sijten dekker et område på 1 929 km² og har inntil 4 500 rein. Det er ti siidaandeler i sijten. Sør for distriktet ligger Svahken sijte, i nord ligger Saantin sijte; i øst grenser distriktet til Mittådalens sameby på svensk side. Årsrytmen i beitemønsteret i området går nord-sør; med vår-, sommer- og høstbeiter i den nordlige delen. Distriktet bruker Fæmund reinbeitedistrikt nord og vest for Femunden som vinterbeite, sammen med Saantin sijte. 
Det sørsamiske navnet Gåebrie er det samiske navnet på Kjølifjellet nord for Riasten; mens det norske navnet viser til sjøene Riasten og Hyllingen i Røros og Holtålen. Navnet skrives Gåebrie i nominativ, og med en tilføyd genitivs-n i sammenstillinger som Gåebrien sijte.
Reindriften i området ble fram til 1940-årene drevet som to adskilte distrikter: Riast og Hylling distrikter. Både på 1800- og 1900-tallet var Rørossamene og deres reindriftsområder gjenstand for flere arealbrukskonflikter med tilgrensende jordbrukere enn de andre reinbeitedistriktene i det sørsamiske området; en av disse konfliktene var overfallet på samene ved Dalbusjøen i 1811. Distriktet var part i Selbusaken i 2001, som fastslo retten til beite på privat grunn innenfor reinbeitedistriktets grenser.
Bonne Nouvelle (Paris Metro)

Bonne Nouvelle er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjenes av linje 8 og linje 9.
Navnet refererer til kirken Notre-Dame-de-Bonne-Nouvelle og Boulevard de Bonne-Nouvelle der stasjonen ligger.
Harper's Magazine

Harper's Magazine er et amerikansk tidsskrift for litteratur, politikk og kulturspørsmål.
Harper's Magazine er basert i New York, og kom første gang ut i 1850. Profilerte forfattere som Mark Twain, Herman Melville, Tom Wolfe og David Foster Wallace har vært blant bidragsyterne til tidsskriftet, såvel som statsledere som Woodrow Wilson, Winston Churchill og Theodore Roosevelt.
Redaktør pr. juni 2005 er Lewis H. Lapham.
Uruk

Fakta

Helt fra Uruk ble grunnlagt rundt 4000 og frem til ca. 2000 f.Kr. var Uruk et viktig handelssenter. Midt i byen lå det mange store offentlige bygninger som trolig ble brukt til offentlige møter og religiøse formål. Helligdommen Eanna («Himmelhuset») ble bygd for bygudinnen Inanna. De eldste kjente beskrevne leiertavlene, med lister over handelstansaksjoner og fordeling av mat, er fra tiden rundt 3200 f.Kr. På denne tiden bodde det ca. 20 000 mennesker i Uruk, og like mange holdt til rundt byen. Illustrasjonen på sylindersegl vitner om væpnet konflikt med nabofolk og avstraffelse av fanger. Uruk ble fullstendig ombygd mellom 3100 og 2900 f.Kr. Det ble reist en plattform midt i byen, og på denne ble hovedtempelet satt opp. Dette terrasserte tempelet ble modell for mange senere templer, såkalte ziggurater. Skriften utviklet seg fra billedskrift til kileskrift.
Berger picard

Berger picard er en hunderase fra Frankrike som har sin opprinnelse i regionen Picardie. Den er av utseende en mellomstor hund med raggete pels. Pelsen kan være grå eller grå med tone av rødt, blåaktig eller svart. 
Rasen har gamle aner. Hunder av en type som lignet på berger picard har blitt funnet i Picardie siden minst 800 år tilbake. Rasen har historisk sett vært en arbeidende gjeterhund som gjetet og voktet flokker av får og geiter, og vært en gårdshund. I 1863 ble berger picard vist på utstilling i Frankrike, men rasen fikk ingen spesiell oppmerksomhet som utstillingshund. Under den første og andre verdenskrig gikk hunderasen sterkt tilbake i antall og etter sist krig var den nær på å forsvinne. Den ble reddet av engasjerte entusiaster, men har forblitt en relativt sjelden hunderase. Behovet for gjeterhunder har med endret dyrehold minsket, men i sine hjemtrakter kan berger picard fortsatt bli sett som en arbeidshund i sine naturlige omgivelser.
Berger picards bakgrunn gjør dog at rasen er både arbeidsvillig og robust, og disse egenskapene gjør at den ofte passer som en brukshund for også andre formål. Den temperament er livlig og trenger mye mosjon. Rasen har også en vaktinnstinkt. Den er lojal mot mennesker, og egner seg godt som en familiehund om den blir sosialisert i tidlig alder. Den forutsetter ikke krevende stell av pelsen, men må børstes for løshår og kammes for å forhindre sammenfloking.
I 2006 ble Berger Picard Club of America dannet for å bidra til å fremme og beskytte rasen.
Matra

I Norge

Matra ble importert til Norge fra 1974 til begynnelsen av 1980-tallet gjennom Chrysler Norge, men ble ofte registrert som Simca eller Talbot.
Argument (magasin)

Historie

Argument ble startet i 2006 av Anne Viken, Marius Gustavson og Kristian Meisingset, med økonomisk støtte fra Universitetet i Oslo og Kulturstyret ved Universitetet i Oslo.
Magasinet ble fra starten av også distribuert via Narvesen. Det er også mulig å abonnere på Argument. 
I 2007 ble Argument innvilget støtte fra mediepotten til Velferdstinget tilknyttet Studentsamskipnaden i Oslo (SiO), og kunne dermed vokse i størrelse ved å utvide nedslagsfelt fra bare UiO til alle SiOs institusjoner.
I 2011 ble Argument tildelt Årets studentpublikasjon under foreningsdagene ved SiO.
Malis kretser

Malis kretser er den norske betegnelsen på Malis nest øverste nivå av administrative inndelinger av landet. Mali er inndelt i åtte regioner, samt et hovedstadsdistrikt (Bamako); og regionene er videre inndelt i 49 kretser (fransk cercle). Disse kretsene bærer navnet på byen som er kretsens administrative senter.
Da Mali var under fransk kolonistyre, var en krets den minste enheten under fransk administrasjon som var ledet av en europeisk offiser. En krets besto den gang av flere kontoner, som igjen besto av flere landsbyer. Den første kretsen som ble dannet i Mali, var Bafoulabé, som ble dannet i 1887. I de fleste land i det som tidligere utgjorde Fransk Vest-Afrika, ble termen cercle erstattet med prefektur eller departement etter at landet ble uavhengig, hvilket ikke skjedde for Mali.
Enkelte kretser (og distrikter) ble, som følge av en regjeringsstyrt reorganisering av lokalstyre, videre inndelt i arrondissementer, spesielt i de største byområdene, men også i spesielt øde områder, som i Kidal-regionen, som besto av samlinger av kommuner (fransk commune). Etter reformen har kretser blitt inndelt direkte i kommuner, hvor det skilles mellom urbane kommuner og kommuner på landsbygda. Kommunene er i sin tur igjen inndelt i Quartiers (kvarterer i byen, landsbyer i rurale områder), som alle er representert i kommunens lokalstyre. Det er 703 kommuner (communes) i landet, og det skilles mellom kommuner i byområder (commune urbane) og kommuner på landsbygda (commune rurale). Det er 36 bykommuner, inkludert seks i hovedstadsdistriktet, og 667 kommuner på landsbygda. Malis kretser er listet under, sortert under regionene de ligger i:
Wreck Cove vannkraftverk

Wreck Cove vannkraftverk er et vannkraftverk i Wreck Cove, i elvene Cheticamp River og Indian Brook, i provinsen Nova Scotia, Canada. Det har en installert produksjonskapasitet på 230 MW, fordelt på to like store turbiner. Anlegget ble tatt i bruk for kraftproduksjon i 1978. Operatør er energiselskapet Nova Scotia Power.
Aberlady Bay

Aberlady Bay er en bukt i East Lothian i Skottland mellom Aberlady og Gullane.
I 1952 ble Aberlady Bay det første lokale naturreservatet (LNR) i Storbritannia. Den skotske ornitologklubben har hovedkvarteret sitt ved Aberlady med panoramautsikt over bukten.
Aberlady Bay er en del av John Muir Way, en lang vandringsvei fra Fisherrow (Musselburgh) til Dunglass. Veien er også en del av nordsjøløypa i East Lothian.

Skipsforlis

Åtte historiske fiskefartøy ved Kilspindie har blitt erklært maritimt Scheduled Monument.
To forliste XT dvergubåter, som var treningsutgaven av X-klassen fra 1946, ble tauet til bukten og ligger i dag fortøyd til en betongblokk og blir brukt som skytemål av Royal Air Force.
Rachel Held Evans

Aktivitet på internett

Evans begynte å skrive på bloggen sin i 2008. Hun hadde i 2015 rundt 64 000 følgere på Twitter og 50 000 fans på Facebook.

Forfatterskap

I 2008, samme år som hun begynte å skrive på bloggen sin, fikk hun kontrakt med forlaget Zondervan for å gi ut sin første bok. Dette ble boken Evolving in Monkey Town som senere ble utgitt på nytt med tittelen Faith Unraveled. Boken omhandler hennes indre reise gjennom tro og tvil og til tro igjen.
Hennes neste bok var A Year Of Biblical Womanhood, der hun forsøkte å sette søkelys på kvinnesynet i evangelikal kristendom gjennom å leve etter Bibelens forskrifter for kvinner et helt år. Boken kom på bestselgerlisten til New York Times i kategorien «E-Book Nonfiction»-bok, samtidig som «LifeWay», en av de største kristne bokhandlerkjedene i USA, ikke tok inn boken, angivelig på grunn av bruken av ordet «vagina».
Searching for Sunday kom ut i 2015. Denne boken beskriver hvordan hun vandret ut og inn av ulike kirker og i 20-årene og begynnelsen av 30-årene. Etter hennes død i 2019 kom boken på bestselgerlisten til New York Times.
Hennes siste bok var Inspired, der hun gjennfortalte ulike fortellinger fra Bibelen.
Denis Dimitrov

Idrettskarriere

Dimitrov deltok ved Lag-EM i friidrett 2010, der Bulgaria deltok i Third League. Der deltok han på Bulgarias stafettlag på 4 x 100 meter, som kom på 2.-plass i denne øvelsen. 
Ved Balkanmesterskapet  i friidrett innendørs 2013 kom han på 2.-plass på 60 meter med tiden 6,76 sekunder, en hundredel bak greske Efthímios Steryioúlis. Han deltok på Bulgarias lag ved Lag-EM i friidrett 2013, der Bulgaria deltok i First League. Der kom han på 2.-plass på 100 meter, bak Churandy Martina, med tiden 10,76. Han deltok også på 4 x 100 meter stafett, der Bulgaria kom på 11.-plass. Ved junior-EM i friidrett 2013 i juli løp han både 100 og 200 meter. På 100 meter kom han på 2.-plass, bak britiske Chijindu Ujah, og på 200 meter kom han på 7.-plass. Ved Balkanmesterskapet i friidrett 2013 vant han 100 meter på tiden 10,32, men det var for mye medvind (3 m/s) til at dette resultatet teller som personlig rekord. Bulgaria kom på 2.-plass på 4 × 100 meter, med Dimitrov på laget. I august deltok han ved VM i friidrett 2013 i Moskva. Der løp han 100 meter på 10,29 i innledningsheatet, som var 30. beste tid, men han gikk ikke videre til semifinalene. 
Bulgaria deltok i Second League ved Lag-EM i friidrett 2014, etter at de rykket ned en divisjon året før. Igjen kom han på 2.-plass på 100 meter, med tiden 10,55. Sveitsiske Pascal Mancini vant denne øvelsen. Bulgaria kom på 3.-plass sammenlagt i lagkonkurransen, og beholdt plassen i Second League. Ved Balkanmesterskapet i friidrett 2014 fikk han bronse på 100 meter, og ved EM i friidrett 2014 ble han slått ut i semifinalen, der han løp på 10,98. 
Han deltok på 60 meter ved EM i friidrett innendørs 2015 i Praha. Han satte personlig rekord på 6,65 i innledningsheatet, men ble slått ut i semifinalen der han løp på 6,66 og fikk 11. beste tid der. I juni deltok han ved Lag-EM i friidrett 2015, der Bulgaria deltok i Second League. Her vant han både 100 meter og 200 meter. 100 meter løp han på 10,34, og på 200 meter satte han personlig rekord på 21,38. I tillegg kom Bulgaria på 3.-plass på 4 x 100 meter. Dimitrov var dermed en sterk bidragsyter til at Bulgaria kom på 2.-plass i lagkonkurransen, og rykket opp til First League. 
I juli 2015 deltok han ved U23-EM i friidrett, 22 år gammel. Der kom han på 2.-plass på 100 meter med tiden 10,34, én hundredel bak italienske Giovanni Galbieri.
Finn Eriksrud

Etter krigen

Eriksrud fullførte juridisk embedseksamen i 1949 og ble dommerfullmektig fra 1950-51. Fra 1952 fungerte han som overrettssakfører og ble høyesterettsadvokat i 1964.
Eriksrud var medlem av flyhavarikommisjonen, og engasjert i etableringen av flymuseet i Bodø.
Fylkesvei 6846

Fylkesvei 6846 (Fv6846) i Trøndelag går mellom Hellem og Tinnbru i Levanger kommune. Veiens lengde er 4,7 km.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 102 (Nord-Trøndelag).
Vanlig bakkefly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 38 – 44 mm), mer eller mindre brunlig nattfly. Arten er ganske variabel i fargen og kan ligne på flere andre arter. Forvingen er gulbrun, rødbrun eller purpuraktig. Nyre- og ringmerkene er noe lysere, den bakerste delen av nyremerket mørkt. Det er gjerne en liten, svart flekk nær vingespissen. Bakvingen er lysbrun.

Levevis

Larvene lever på ulike busker og urter, blant andre pors og bjørnebær. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Den er utbredt over hele Palearktis bortsett fra Nord-Afrika. I Norge er den utbredt nord til det nordlige Nordland.
Prosopocoilus bulbosus

Utseende

En middelsstor (hannene 25-52 millimeter), bred, blank, rødbrun til svart hjortebille. Hannens kjever er korte og kraftige, vanligvis sagtakkede på innersiden og noe oppoverbøyde. Hodet er stort og bredt, slett uten kjøler eller knøler, pannen bredt U-formet innbuktet foran. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Undersiden og beina er samme farge som oversiden. Hunnen er mindre, bredere og blankere, uten forstørrede kjever, forkroppen tydelig punktert.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Arten er utbredt fra India i vest til Vietnam i øst.
Chlorocala smaragdina

Utseende

En middelsstor ( millimeter), avlang, blank metalisk farget gullbasse. Den ligner Chlorocala africana, som den ofte blir plassert som en underart av, men skiller seg fra typiske former av denne arten ved at den har nokså grove punktrader på dekkvingene.

Levevis

Larvene utvikler seg i død ved som er angrepet av hvitråte. De voksne billene kommer gjerne til sevjeutfloder og andre steder der søte plantsafter er tilgjengelige.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Guinea i vest til Uganda i øst.