google/wiki40b huggingface dataset:
Îles éparses

Îles éparses (fullt navn på fransk: (Les) îles éparses de l'océan Indien, oversatt: «spredte øyer i Indiahavet») er en fransk besittelse i Det indiske hav, bestående av fem grupper av små øyer. De har ingen befolkning, med unntak av personell på meteorologiske stasjoner.

Administrasjon og bruk

Siden 3. januar 2005 har Îles éparses blitt administrert på vegne av Frankrike av administrasjonen for De franske sørterritorier (TAAF — les Terres australes et antarctiques françaises), basert i Réunion. Îles éparses var tidligere under administrasjon av prefekten i Réunion, siden Madagaskars uavhengighet i 1960. Siden 21. februar 2007 utgjør Îles éparses det 5. distrikt av De franske sørterritorier.
Øyene er klassifisert som naturvernområder. Alle øyene unntatt Bassas da India har en flystripe på over 1000 meter. Frankrike har en militær garnison på rundt 14 mann på hver av øyene i Mosambikkanalen som gjøres krav på av Madagaskar. 
Med unntak av Bassas da India har alle øyene meteorologiske stasjoner. De meteorologiske stasjonene på Glorieusesøyene, Juan de Nova, og Europaøya er automatisert. Spesielt stasjonen på Tromelinøya er viktig for varsling av sykloner som truer Madagaskar, Réunion eller Mauritius.

Krav på øyene

Mauritius, Komorene, Seychellene, og Madagaskar bestrider Frankrikes overhøyhet over øyene. Mauritius gjør krav på Tromelinøya; Komorene og Seychellene gjør krav på Glorieusesøyene og Madagaskar gjør krav på de øvrige øyene i Mosambikkanalen. I Mosambikkanalen ligger også Banc du Geyser, som ble annektert av Madagaskar i 1976. Frankrike anser fortsatt Banc du Geyser som en del av Îles éparses. 
Frankrike gjør også krav på en økonomisk sone på 200 nautiske mil rundt hver av de små øyene i Îles éparses, som sammen med kravene på økonomiske soner rundt Réunion og Mayotte totalt utgjør over en million kvadratkilometer i den vestre delen av Det indiske hav. Det er betydelig overlapping mot de økonomiske sonene til nabostatene.
Tongas nasjonalbank

Tongas nasjonalbank (tongansk: Pangike Pule Fakafonua 'O Tonga, engelsk: National Reserve Bank of Tonga – NRBT) er sentralbanken i Tonga. Den har hovedkontor i hovedstaden Nuku'alofa.

Historie

Den 3. november 1988 godkjente den lovgivende forsamlingen sentralbankloven; the National Reserve Bank of Tonga Act. Banken startet sin virksomhet 1. juli 1989, med 6 ansatte. Ved oppstarten holdt de til i Royco-bygningen i Nuku'alofa, men siden de ikke hadde noe egnet lager for mynter og sedler der begynte de å planlegge byggingen av en egen bygning. 
Sentralbankloven sier at NRBT må være lokalisert i Nuku'alofa. Grunnsteinen ble lagt ned av kong Taufa'ahau Tupou 8. mai 1993, og 15 måneder senere kunne han offisielt åpne lokalene; 21. april 1994. 
Banken hadde ved oppstarten en registrert kapital på 2 millioner pa'anga, dette ble økt til 5 millioner i 2007. Aksjekapitalen eies av staten. Sentralbanken er fritatt for skatt.

Organisasjon

Pr mai 2015 er Sione Ngongo Kioa sentralbanksjef for NRBT. Han overtok etter Siosi Cocker Mafi 21. august 2013.
Sentralbanksjefen er bankens administrerende direktør («CEO»), og utnevnes av Kongen i statsråd, etter anbefaling fra finansminsteren. Finansministeren rådspør først sentralbankens styre. Sentralbanksjefen velges for en 5-årsperiode, og stillingen kan innehaes i flere perioder. 
Visesentralbanksjef («deputy governor») er Jessie Cocker. 
Styret er bankens øverste organ. Styret består av sentralbanksjefen, som også er styreformann, departementssjefen i finansdepartementet, samt fem andre styremedlemmer som er utnevnt av finansministeren. Styret har møte minimum annenhver måned, og beslutninger fattes ved simpelt flertall. I viktige pengepolitiske saker rådspørres finansministeren, som gir sine råd til sitt geheimeråd (embetsmenn), som avgjør den endelige anbefalingen. 
NRBT har pr juni 2012 82 ansatte, noe som gjør den til en av verdens minste sentralbanker.
Dissing+Weitling

DISSING+WEITLING er et dansk arkitektfirma grunnlagt i 1971 av arkitektene Hans Dissing og Otto Weitling. Firmaet var en videreføring av Arne Jacobsens tegnestue.
Firmaet er blant Danmarks største arkitektvirksomheter og har utført mange oppgaver i Danmark og i utlandet.  Dissing+Weitling har også vunnet flere priser for arkitektur og design i inn- og utland. 
Hans Dissing døde i 1998 og Otto Weitling gikk ut av firmaet i 2002. Siden 2002 har partnerne vært Erik P. Handschuh (f. 1941), Daniel V. Hayden (f. 1961), Poul Ove Jensen (f. 1937), Stig Mikkelsen (f. 1956), Pouli H. Møller (f. 1954), Bodil A. Schaltz (f. 1950), Steen S. Trojaborg (f. 1952), Reinhard Tölke (f. 1944) og Teit Weylandt (f. 1941).
Viðareiðis, Fugloyar og Svínoyar kommuna

Viðareiðis, Fugloyar og Svínoyar kommuna var en kommune på Færøyene. Den oppstod ved delingen av Norðoya prestagjalds kommuna i 1908, og bestod av hovedsognet Viðareiði og annekssognene Fugloy og Svínoy. I 1913 ble kommunen delt opp i Viðareiðis kommuna og Fugloyar og Svínoyar kommuna.
Isac Elliot

Privatliv

Lundéns mor er Linda Hemming og faren, Fredrik (Fredi) Lundén, er med i det finske popbandet Capital Beat. Faren er lærer og er med på turneene til sønnen. Lillesøsteren hans heter Ava Lundén.

Karriere

Isac Elliots første singel, «New Way Home», ble utgitt 14. februar 2013. Sangen ble nummer 1 på Finlands offisielle liste og nummer 14 på VG-lista . Låten er produsert av finske Joonas Angeria og norske Alexander Austheim. Lundén første album, Wake Up World, ble gitt ut 24. mai 2013 og inneholder 12 sanger. Hans andre album Follow Me ble utgitt 7. november 2014 og inneholder åtte sanger. Albumet ble nummer 1 i både Sverige, Norge, Finland og Estland. Han har vært med på VG-lista Topp 20 to år på rad og på Vinterlyd.
Heinrich Trettner

Tidlig karriere

Trettner var offiserssønn, og ble ansatt som yrkessoldat i det tyske forsvaret Reichswehr i 1925, der han ble utdannet til offiser. Han ble løytnant i 1929. Fra 1932 utdannet han seg til pilot. Han var adjutant for general Hugo Sperrle fra 1936 til 1938 og skvadronleder i Legion Condor som var satt inn under general Francos kommando i den spanske borgerkrigen. Etter å ha kommet tilbake til Tyskland gikk han gjennom en generalstabsutdanning og ble knyttet til generalstaben som luftvåpenoffiser.

Andre verdenskrig

Under andre verdenskrig deltok han i planleggingen av invasjonen av Nederland i 1940 og fikk Jernkorsets ridderkors for dette. I 1941 deltok han i slaget om Kreta og var senere stasjonert nord for Smolensk. Etter den allierte invasjonen i Italia ble han i 1943 divisjonskommandant for en ny fallskjermjegerdivisjon i Venezia og forfremmet til generalmajor. Han deltok i kamper i Italia og fikk eikeløvet i september 1944. I mai 1945 havnet han i amerikansk krigsfangenskap.

Den kalde krigen

Fra 1949 jobbet Trettner i et firma som solgte glass, og tidlig i 1950-årene utdannet han seg til økonom ved universitetet i Bonn.
I 1956 ble han ansatt som generalmajor i det nyetablerte vesttyske forsvaret Bundeswehr. Til 1959 var han sjef for logistikk ved NATOs hovedkvarter, Supreme Headquarters Allied Powers Europe, i Paris. I 1960 ble han kommanderende general for Bundeswehrs 1. korps. I 1964 ble han utnevnt til full general og den tredje generalinspektøren for Bundeswehr, dvs. forsvarssjef. I 1966 søkte han om avskjed etter å ha følt seg overkjørt av forsvarsminister Kai-Uwe von Hassel i forbindelse med en omorganisering i Forsvarsdepartementet.
Trettner deltok som dommer ved Royal Military Academy Sandhursts krigsspill Operation Sea Lion i 1974. Trettner døde en dag før sin 99. årsdag og var da den siste gjenlevende tyske generalen fra andre verdenskrig.
Ronan Farrow

Tidlig liv og utdanning

Farrow ble født i New York i 1987 som sønn av filmskaper Woody Allen og skuespiller Mia Farrow. Det spekuleres i om han egentlig er sønn av Frank Sinatra, som Mia Farrow var gift med på 60-tallet. 
Farrow var som barn svært begavet. Han hoppet over flere klassetrinn og  har tatt deler av sin utdanning ved The John Hopkins Center for Talented Youth. Han begynte på Bard College da han var 11, der han fullførte sin bachelorgrad i filosofi i en alder av kun 15 år. Han var UNICEF-ambassadør som tenåring. Etter Bard College avla Farrow sin Juris Doctor ved Yale Law School. Etter Yale Law School begynte han 22 år gammel å jobbe for USAs utenrikstjeneste. Der var han blant annet assistent for Richard Holbrooke. I 2011 utnevnte utenriksminister Hillary Clinton ham til spesialrådgiver for globale ungdomsspørsmål. I 2018 fullførte han en doktorgrad ved University of Oxford. I 2018 ga han ut boken War on Peace, en kritisk analyse av USA utenriksdepartement.
Takefusa Kubo

Karriere

Takefusa Kubo startet sin profesjonelle karriere i FC Tokyo i 2016. Han har også spilt for Yokohama F. Marinos.
Han ble tatt ut i Japans tropp til VM i fotball U-20 2017.
Da han var 18 år og fem dager gammel, spilte han sin første kamp for Japans landslag (som den nest yngste noen gang).
Han blir noen gang kalt den «japanske Messi».
Khalifa St. Fort

Bakgrunn

Hun er født i Florida i USA, og har vokst opp i Miami sammen foreldrene og en yngre søster, der hun gikk på St. Thomas Aquinas High School. Hun begynte med friidrett 13 år gammel, men oppnådde ikke de resultatene hun ønsket, så hennes far kontaktet OL-medaljør Ato Boldon for å få hjelp. Boldon trente henne, og på én måned forbedret hun sin personlige rekord på 100 meter fra 12,3 til 11,5 sekunder.

2014

St. Fort ble nasjonal juniormester på 100 meter i 2014.

2015

Hun debuterte internasjonalt i Ungdoms-VM i friidrett 2015 i Cali i Colombia. Der fikk hun sølv på 100 meter, med ny personlig rekord på 11,19 sekunder, kun slått av Candace Hill fra USA. Hun vant 100 meter under Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2015 i Edmonton i Canada. 
I VM i friidrett 2015 deltok hun på Trinidad og Tobagos stafettlag på 4 x 100 meter. I innledningsheatet satte de nasjonal rekord på 42,24, der St. Fort løp sisteetappen, og i finalen overtok Semoy Hackett hennes plass, og de løp inn til bronsemedalje og ny nasjonal rekord på 42,03. St. Fort fikk også bronse i denne stafetten, selv om hun ikke løp i finalen.

2016

St. Fort deltok på 100 meter under U20-VM i friidrett 2016, og løp inn til bronsemedalje på tiden 11,18. Hun vant 100 meter under CARIFTA Games 2016, i U20-klassen. I det nasjonale mesterskapet i friidrett fikk hun gull på 4 x 100 meter stafett. 
Trinidad og Tobago kom på femteplass på 4 x 100 meter stafett under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, og St. Fort løp der både i innledningsheatet og finalen.

2017

I april vant hun 100 og 200 meter i U20-klassen under CARIFTA Games 2017. Hun representerte Trinidad og Tobago under Stafett-VM i friidrett 2017, men de fullførte ikke innledningsheatet på 4 x 100 meter. I juli vant hun 100 meter under Panamerikansk U20-mesterskap i friidrett, foran Rebekah Smith og Symone Mason fra USA. I VM i friidrett 2017 ble hun slått ut i innledningsheatet på 100 meter, og Trinidad og Tobago kom på sjetteplass på 4 x 100 meter stafett.

2018

Hun deltok i Samveldelekene 2018, og kom der på sjetteplass på 100 meter og fjerdeplass på 4 x 100 meter.
Łobez

Historie

Første gang nevnt i kilder under 1271 år. Oppgjøret tilhørte Knights von Bork (von Borcke). Urban berettiget til å motta opp til 1295. Det offisielle navnet på byen Łobez siden 1946.
Ann Richards

Liv og virke

Richards vokste opp i Waco. Hun fikk nasjonal oppmerksomhet for første gang da hun satt som kasserer for myndighetene i Texas. Richards ble innsatt som den 45. guvernøren i Texas, fra 1991 til 1995, da hun ble beseiret ved gjenvalget i 1994, og ble erstattet av den fremtidige president George W. Bush. Richards var den andre kvinnelige guvernøren i Texas, og den 39. demokratiske guvernøren i denne delstaten.
Hun vant valget om å bli guvernør i Texas i 1990 mot republikanernes nominerte kandidat, mangemillionær og rancheier Clayton Wheat Williams Junior. Etter en brutal kampanje og en lang rekke legendariske tabber av Clayton Williams (særlig en bemerkning om voldtekt) i innspurten før valget, vant Richards valget med knapp margin den 6. november 1990. Hun ble innsatt som guvernør i januar det følgende året. 
Som guvernør reformerte Richards fengselsvesenet i Texas, hun etablere et rusprogram for innsatte fanger, redusere antall voldelige lovbrytere, og økte antallet plasser i fengselet for å håndtere en voksende antall innsatte i fengsel (fra mindre enn 60 000 innsatte i 1992 til mer enn 80 000 i 1994). Hun støttet forslaget om å redusere salget av semiautomatiske skytevåpen. Hun ble beseiret i 1994 av George W. Bush, da hun fikk 46 prosent av stemmene mot Bush sine 53 prosent. 
Under Richards tid begynte det kjente politikorpset Texas Rangers å ta opp kvinner. Innen det demokratiske parti dannet hun en gruppe som skulle kjempe for at kvinner skulle få flere betrodde verv.
I mars 2006 avslørte Richards at hun hadde blitt diagnostisert med kreft. Hun fikk behandling ved The University of Texas MD Anderson Cancer Center i Houston. Hun døde av kreft 13. september 2006 om natten i sitt hjem i Austin, omgitt av sin familie. 
Richards ble gravlagt på Texas State Cemetery i Austin. Hun hadde  fire barn og åtte barnebarn. Tre minnestunder ble holdt til minne om henne. 
I løpet av sin karriere fikk Ann Richards mange priser og æresbevisninger, inkludert: Baylor Distinguished Alumna, Texas NAACP Presidential Award for fremragende bidrag for sivile rettigheter, National Wildlife Federation Conservation Achievement Award og Texas Women's Hall of Fame honoree for offentlig tjeneste.
Nalen

Nalen (etablert 1888) er en rock- og jazzklubb i Regeringsgatan 74 i Stockholm, opprinnelig kalt Nationalpalatset eller bare Nationalen, forkortet Nalen.
Det var i sin storhetstid 1933-60 ledet av Gustaf Lindblom (1891-1960) og kjente swing-orkestre var her, etterhvert også rocke-band. Rundt 1943 var blant andre den norske Pete Brown her og spilte trommer sammen med stortalentet Åke Hasselgård. Den svensk-norske psykologiprofessor og jazzpianist Dan Olweus vant solopriser her i 1948. I perioden 1951-64 huset det Nalenbandet ledet av Arne Domnérus og Rolf Ericson. I dette spilte jo Egil Johansen trommer. Andre hyppige band var Carl-Henrik Norin sitt band såvel som Putte Wickmans. Lokalet kunne ta 700 gjester, hovedsakelig fra den svenske landsbygda, og det var alkoholfritt. Det var på Nalen i 1954 at Jokkmokks-Jokke ble kjent, og en ung Arne Bendiksen på kontrabass var nær ved å bli innehaver. I 1956 ble biskop Helge Ljungberg kjent da han talte her, og ungdommen ropte «See you later alligator». Det var her Monica Zetterlund debuterte i 1958 og møtte blant andre en turnerende Dave Brubeck. Den såkalte «Nalenpastoren» var vekkelsespredikant Gösta Engwall, så etter noe dødtid på 1960-tallet ble det i 1967 nedlagt til fordel for platevirksomhet. I Stockholm hadde jo da også Gyllene Cirkeln blitt viktig jazzscene. Ikke før på 1990-tallet gjenåpnet Nalen som musikk-klubb, og siden 1998 har man delt ut den svenske jazzprisen Django d'Or her. Det drives av Sami, Svenska artisters och musikers intresseorganisation.
Riis skjerp

Riis skjerp er en nedlagt gruve på Vettakollen sørvest for Båntjern i Nordmarka. Det er synlige rester etter graving i fjellveggen. Det ble forsøkt utvunnet jernmalm her mellom 1800-1850 for Bærums verk. Malmforekomsten var for dårlig til at det ble satt i gang full gruvevirksomhet her.
Raymond Poincaré

Liv og virke

Poincaré studerte jus ved universitetet i Paris. Han var fetter til matematikeren Henri Poincaré.
Poincaré ble i 1909 medlem av det franske akademi. 
Sommeren 1914 reiste Poincaré sammen med statsminister René Viviani med båt til det russiske hoff i St. Petersburg, der styrken i det fransk-russiske forbundet ble ytterligere poengtert. På hjemreisen besøkte Poincaré 25. juli Sverige.
Under første verdenskrig ble han i stor grad tilsidesatt av statsminister Georges Clemenceau både under krigen og under oppgjøret etter krigen. Poincaré mente at den allierte hæren burde i større grad være til stede på den tyske siden av Rhinen.
Perioden som president holdt på å ende da Ferdinand Foch prøvde å få ham til å bruke sin konstitusjonelle rett til å ta over forhandlingsmakten fra Georges Clemenceau. Poincaré nektet og satt ut perioden til 1920.
Den økonomiske krisen i Frankrike ble forverret, og Poincaré ble i 1926 på nytt om å danne regjering. I ministeriet som satt til 1929 var han foruten statsminister frem til 1928 også finansminister. Poincarés regjering sanerte statens økonomi og stabiliserte francen.
Han pensjonerte seg fra politikken i 1929 og døde fem år senere i Paris, 15. oktober 1934.
Blit

Blit er en programmerbar bitmapbasert grafisk dataterminal, som er laget av Robert Pike og Bart Locanthi Jr. ved Bell Laboratories.
Pike skrev to vindussystemer for Blit, mpx for UNIX versjon 8 og mux for UNIX versjon 9, som igjen påvirket de to vindussystemene 8½ og rio for det distribuerte operativsystemet Plan 9.
Da Blit ble kommersialisert som DMD 5620, ble en variant av mpx («layers») tilføyd UNIX System V, Release 3.
Howelsen Hill Ski Area

Howelsen Hill Ski Area er et skianlegg/idrettsområde i byen Steamboat Springs i delstaten Colorado, USA. Området ligger på nordsiden av fjellet Howelsen Hill, rett overfor sentrum av Steamboat Springs i Yampa Valley. Skianlegget ble offisielt åpnet i februar 1915 og er særlig kjent for skihoppanlegget Howelsen Hill, som er et av USAs mest kjente. Det er også kjent for å ha vært treningsanlegg for rundt 70 av USAs deltakere i vinter-OL. Området, fjellet og hoppanlegget har navn etter nordmannen Karl Hovelsen, som bygde den første hoppbakken på stedet og introduserte skiløping som idrett i Colorado.
I tillegg til hoppanlegget har området anlegg for langrenn, alpint og freestyle, bobsleighbane, ishall, baseball-/softballbaner, tennis- og volleyballbaner, anlegg for rullebrett og rodeo, og løyper for ridning og terrengsykling.
Steamboat Springs' årlige vinterkarneval har blitt arrangert i Howelsen Hill siden 1914. Idrettsområdet har vært eid av byen siden 1935, og ble i 2000 satt på lista over historiske steder i Colorado.

Gelande

Storbakken i Howelsen Hill har også blitt brukt til såkalt gelande, der det konkurreres i å hoppe lengst med alpinutstyr - alpinski og staver. Ifølge avisen Steamboat Pilot & Today satte Rolf Wilson (USA) verdensrekord i gelandehopp med 375,4 fot (114,4 meter) i K114-bakken 6. februar 2011.

Alpinanlegget

Den første slalåmbakken i Howelsen Hill ble åpnet i 1931, fulgt av utforløype og den første skiheisen i 1937. Senere fulgte flere løyper og heiser. I dag har alpinanlegget 15 løyper og 4 heiser (hvorav 1 stolheis, bygd i 1989), med en maksimal høydeforskjell på 440 fot (134 meter). Den lengste løypa er på 1 engelsk mil (1600 meter).

«Landets lengste skiheis»

31. januar 1948 åpnet landets lengste skiheis med ett strekk (én kabel), med en lengde på 8850 fot (2700 meter) og høydeforskjell på 1440 fot (440 meter). Heisen hadde fra starten av en kombinasjon av stoler og T-kroker, og gikk forbi toppen av Howelsen Hill og helt opp til toppen av fjellet Emerald Mountain. Dårlige tekniske løsninger førte imidlertid til svært stor slitasje på kabelen, og heisen ble i 1954 forkortet til å bare betjene Howelsen Hill. Heisen ble stengt i 1969, og ble året etter byttet ut med en mer moderne T-krokheis, som fremdeles er i bruk.

Langrenn

Howelsen Hill har 21 km med langrennsløyper. Anlegget har vært arena for FIS-renn i langrenn tre ganger, senest i februar 2007.
Université française du Pacifique

Université française du Pacifique var et offentlig universitet for Fransk Polynesia og Ny-Caledonia. Det ble opprettet i 1987 og hadde avdelinger i de to landene. I 1999 ble det omgjort til to selvstendige institusjoner, Université de la Nouvelle-Calédonie og Université de la Polynésie française.
Joachim Heinrich Campe

Bakgrunn

Joachim Heinrich Campe ble født i Deensen i hertugdømmet Braunschweig. Han studerte teologi ved universitetet i Halle.

Prest

Han ble i 1773 feltprest og i 1776 prest i Potsdam, etter at han i et par år hadde vært huslærer for brødrene Wilhelm og Alexander Humboldt.

Pedagog, forfatter

Sterkt grepet av Johann Bernhard Basedows tanker om en reform av oppdragelsen mottok han beredvillig en oppfordring til å komme til Dessau i 1776 for å bli lærer ved det derværende Filantropin. På grunn av uenighedtmed Basedow oppgav han denne virksomhek og opprettet i 1777 i Billwerder ved Hamburg en oppdragelsesanstalt som i 1783 ble flyttet til Trittau i Holsten. 
I 1786 overlot han anstalten til Ernst Christian Trapp og fulgte hertugen av Braunschweigs innbydelse til å omordne hertugdømmets skolevesen. Campe måtte imidlertid snart oppgi sine reformplaner på grunn av den motstand han møtte hos geistligheten og stenderne. Han overtok derpå en skolebokhandel og levde for øvrigt som forfatter. Det er ved denne siste virksomhet at han har vunnet seg et navn. 
Campe var en stor barnevenn og besatt ikke ringe evne til populær fremstilling. Men hans tenkemåte var preget av åndløshet og nyttesyke; betegnende er hans uttalelse om at han satte oppfinneren av spinnerokken over Iliadens og Odysseens dikter. Derfor måtte den store anseelse han nøt hos sin samtid nødvendigvis tape seg da oplysningstidens idealer bleknet. 
Av hans tallrike pedagogiske arbeider er det bindstrrke Revisions-værk (1785-91, oversatt til dansk 1799-1806 av Johan Werfel) det mest kjente. Her fremsatte hovedmennene for den filantropistiske skole sine pedagogiske anskuelser ved siden av John Lockes og Rousseaus klassiske skrifter om oppdragelsen. 
Mest kjent er Campe blitt ved sine 39 bind barne- og ungdomsskrifter, av hvilke Robinson Crusoe den Yngre siden sin fremkomst i 1779 har fått utallige opplag i Tyskland og i oversettelser er spredt over hele verden. Også hans Amerikas Opdagelse har holdt seg. 
I Danmark hadde Campe i sin tid et ansett navn; nesten alle hans pedagogiske arbeider utkom i dansk oversettelse, og hans lærebøker i religion og moral ble brukt i høyere skoler og ved privatundervisning, om enn under sterk motstand fra Nicolai Edinger Balle og andre menn av den gamle skole. På dette område var hans betydning imidlertid kun forbigående; men hans Robinson var stadig i lang tid fremover en av de mest leste barnebøker.
Terracina

Historie

I antikken gikk Terracina under navnene Tarracina eller Anxur. Allerede i 519 f.Kr. kom byen under romersk herredømme, men navnet Tarracina tyder på at byen har aner tilbake til etruskernes storhetstid. Volsci-folket i fjellene kjempet i flere år mot romerne om kontroll over byen. Anxur var volscienes navn på byen. Terracina lå strategisk til og ble enda viktigere da Via Appia ble lagt gjennom byen i 312 f.Kr. Terracina har senere vært styrt av mektige romerske familier og før Italias samling var byen en del av Vatikanstaten. 
I dag er byen et populært feriested, først og fremst for italienere, men i de senere år har også skandinaviske turister oppdaget byen for alvor.

Severdigheter

Severdigheter er blant andre Jupiter Anxur-tempelet på toppen av det 227 meter høye Monte Sant Angelo. Tempelet ble påbegynt i det fjerde århundre f.Kr., men de fleste ruinene stammer fra første og andre århundre f.Kr. I middelalderen ble det bygget et kloster og en kirke dedikert til erkeengelen Mikael oppå de gamle tempelruinene.

Infrastruktur

Omtrent fire ganger i døgnet går det direktetog fra Roma Termini til Terracina selv om jernbanestasjonen i Terracina ikke ligger på hovedlinjen mellom Roma og Napoli.
Til Napoli må man til stasjonen Priverno-Fossanova eller Monte San Biagio – førstnevnte har en jernbaneforbindelse til Terracina med avganger hver time.