google/wiki40b huggingface dataset:
Blåfalli kraftverk

Blåfalli kraftverkene er flere vannkraftverk ved Matre i Kvinnherad kommune i Hordaland. Deler av reguleringsområdet ligger i og Etne kommune.
Blådalsvassdraget ligger mellom Hardangerfjorden og Åkrafjorden og renner mellom Folgefonna og Matrefjorden. Nedbørsfeltet er på ca. 179 km² og 759 millioner m³. Årlig nedbørsmengde i området er på om lag 4 000 mm.
Anlegget består i dag av 5 kraftstasjoner og en rekke dammer og tunneler.
Det er installert 11 turbiner med en samlet effekt på 360 MW. Midlere årsproduksjon er på 1 400 GWh. Totalt magasinvolum ca. 338 millioner m³.
Utbyggingen startet i 1947, med produksjonsstart i 1953. Anlegget er senere utvidet flere ganger.
Blåfalli I kraftstasjon som utnyttet fallet mellom Optveitsvatnet og Matrefjorden. Kraftverket ble nedlagt i 2007 og erstattet av Blåfalli Vik kraftverk
Blåfalli II Utnyttet fallet mellom Fjellhaugvatn og Optveitsvatnet. Fjellhaugvatnet er regulert mellom 375 og 345 moh med en fyllingsdam med sentral morenetetning. Kraftverket ble nedlagt i 2007 og erstattet av Blåfalli Vik kraftverk.
Blåfalli III Består av to ulike stasjoner med hver sin tilførselstunnel. Blåfalli III Lav utnytter fallet mellom Jamtelandsvatn og Fjellhaugvatn. Jamtelandsvatn er regulert mellom 437 og 429 moh. Blåfalli III Høy utnytter fallet mellom Blådalsvatn og Fjellhaugvatn. Blådalsvatn er regulert mellom 711 og 611 moh. Det tilføres også vann til Blådalsvatn fra flere andre vann.
Blåfalli IV Utnytter fallet mellom Mosevatnet og Blådalsvatnet. Mosevatnet er regulert mellom 872 og 820 moh. Folgefonna har en brearm som går rett ned i Mosevatnet. Det tilføres også vann fra et takrennesystem.
Blåfalli V Utnytter fallet mellom Midtbotnavatnet og Blådalsvatn. Midtbotnavatnet er regulert mellom 770 og 700 moh.
Staffi Utnytter fallet mellom Nesjastølsvatn og Staffivatn.
Blåfalli Vik Utnytter fallet mellom Fjellhaugvatn og Matrefjorden. Kraftverket åpnet i 2007 og har en forventet midlere årsproduksjon på 710 GWh.

Anlegget er eid og driftes av Sunnhordland Kraftlag AS (SKL).
Dora Bakogianni

Bakgrunn

Bakogianni er den eldste av fire barn av politikerveteranen Konstantinos Mitsotakis, som var statsminister fra 1990 til 1993 og leder av landets konservative parti Nytt demokrati fra 1984 til 1993. Hun gikk på den tyske skolen i Athen og i Paris og studerte statsvitenskap og offentlig rett ved Universitetet i Athen. Hun studerte også politikk og kommunikasjon i München. Hun taler flytende engelsk, fransk og tysk. 
I 1968 måtte hun flykte med sine foreldre til Paris for å unngå militærdiktaturet som styrte Hellas i sju år fra 1967. De returnerte til Athen i 1974 da militærdiktaturet kollapset. Samme år giftet hun seg med journalisten og politikeren Pavlos Bakogiannis. I de neste årene arbeidet hun i næringsdepartementet og utenriksdepartementet.

Stabssjef hos sin far

Da hennes far ble valgt til leder av Nytt demokrati i 1984, ble hun hans stabssjef.
I 1989 ble hennes mann Pavlos drept i et bakholdsangrep av medlemmer av den revolusjonære organisasjonen 17. november. Han var på den tiden medlem av det greske parlamentet, og ble drept da han skulle gå inn på sitt kontor.

I regjering

Da hennes far ble valgt til statsminister det følgende året, tjente hun først som statssekretær, siden som kulturminister. Hun ble valgt til medlem av parlamentet tre ganger som representant for Evrytania, og senere for Athen, med et slående flertall. Da partiet i 1993 tapte valget og hennes far gikk av, stilte hun til valg for en plass i partiets sentralkomite. I 2000 utnevnte den nye lederen i partiet, Kostas Karamanlis, henne til utenriks- og forsvarsminister i skyggeregjeringen.
Hun giftet seg nå med forretningsmannen Isidoris Kouvelos. Selv om hun kunne velge å bruke hans navn, sin avdøde manns navn eller sitt pikenavn, valgte hun å beholde sin avdøde manns navn.

Ordfører i Aten

Sommeren 2002, da Karamanlis prøvde å finne en måte å demonstrere sitt partis voksende styrke i forhold til det regjerende partiet PASOK i lokale valg, fikk han Bakogianni til å stille til valg for vervet som ordfører i Athen. Hun ledet en stor gruppe av kandidater i valget i oktober 2002, og i andre valgomgang vant hun mot sin sosialistiske motstander Khristos Papoutsis.
I 2004 var hun vert for Olympiske leker og var den første kvinne som var ordfører i en OL-by. I 2005 ble hun valgt til World Mayor og 14. februar 2006 utnevnte Kostas Karamanlis henne til utenriksminister i Hellas.
Nankang

Nankang (kinesisk: 南康; pinyin: Nánkāng) er et byfylke i byprefekturet Ganzhou i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 754 358 innbyggere i 1999.

Jernbane

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

Vei

Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Johnnie Walker Championship at Gleneagles

Johnnie Walker Championship at Gleneagles er en golfturnering på Europatouren som arrangeres på Gleneagles Hotel i Auchterarder, Perth and Kinross, i Skottland. Turneringen ble grunnlagt i 1998, og frem til 2004 ble den spilt på hotellets Monarch's Course. I 2005 flyttet den til PGA Centenary Course, som er tegnet av Jack Nicklaus og som er arena for Ryder Cup i 2014.
Pseudofrea

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Tanzania.
Organelle

Kilder

Life, the science of Biology, eighth edition, volume: 1 (2006) ISBN 978-0-7167-7673-4
Asteroidefamilie

Generelle egenskaper

Store asteroidefamilier inneholder flere hundre av de kjente asteroidene i tillegg til mange flere, mindre objekter som ennå ikke har blitt oppdaget, eller som ennå ikke har blitt studert. Små tette familier kan ha bare ti identifiserte medlemmer. Omtrent 33 til 35 prosent av asteroidene i hovedbeltet hører til i en familie.
Det finnes omtrent 20-30 anerkjente asteroidefamilier i tillegg til et titals mindre sikre grupperinger. De fleste asteroidefamiliene finner man i hovedbeltet, men flere familielignende grupper, som Pallas-familien, Hungaria-familien og Phocaea-familien ligger ved mindre store halvakse eller større inklinasjon enn hovedbeltet.
En familie har blitt foreslått i forbindelse med det store transneptunske-objektet 2003 EL₆₁. Noen studier har forsøkt å finne bevis for kollisjonsfamilier blant jupitertrojanene, men så langt fins det ikke konkluderende slike.
Tai Hu

Tai Hu eller Taisjøen (kinesisk: 太湖; pinyin: Tài Hú, «Store sjø») er med sine 2.250 km² den tredje største innsjøen i Folkerepublikken Kina. Den ligger i Yangtzeflodens delta nær byen Wuxi.
Sjøen er kjent for sine taihusteiner, som er gjennomhullede og underlig utformede kalksteiner som ofte benyttes i kinesiske hager. Det beste utblikket over Tai Hu er av Xihui-parken (錫惠公園), vest for Wuxi ved Dragelyspagoden (龍光塔; pinyin: Lóngguāngtǎ).
Innsjøen er i gjennomsnitt bare to meter dyp, og har rundt 90 øyer. Den er knyttet sammen til Keiserkanalen og er hovedvannkilde for flere elver, som for eksempel Suzhou.
På Sanshanøyene er det store statuer av Buddha, bl.a. er Lingshanbuddhaen på Ma Shan-halvøya 88 meter høy.
Ignace Gelb

Liv og virke

Gelb gikk på skole fra 1917 til 1925 i hjembyen Tarnów. Etterpå dro han til Firenze for å studere renessansekunst, men interesserte seg snart for Det nære østen og studerte fra 1926 Det nære østens språk i Roma. Etter eksamen i 1929 dro han til University of Chicago Oriental Institute . I 1947 ble han professor der, og forble det til han gikk i pensajon i 1980.
Gelb arbeidet med dechiffreringen av de hettitiske hieroglyfer. I boken A Study of Writing forsøkte han å etablere grammatologi, skriftvitenskap, som akademisk disiplin.
Gelb forfattet over 20 bøker og 250 vitenskapelige artikler.
Taekwondo under Asialekene 2014

Taekwondo under Asialekene 2014. Taekwondo var en av sportene under de 17. Asialekene som ble arrangert i Incheon i Sør-Korea. Det var sjuende gangen som taekwondo var med på programmet i asialekene. Konkurransene ble avviklet i perioden 30. september til 3. oktober 2014. Det ble konkurrert i åtte klasser for menn og åtte for kvinner. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Det var 248 utøvere fra trettisju nasjoner som deltok. Sør-Korea ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Iran med fire.
Pentodon quadridens

Utseende

En middelsstor (ca. 20 millimeter), tettbygd, hvelvet, blank, brun til svart hornbille. Den mangler horn og kan minne sterkt om en tordivel (Geotrupidae). Kroppen er kraftig og ganske tett punktert. "Snuten" (clypeus) har fire tenner, arten har to små knøler i pannen.

Levevis

De lever i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.

Utbredelse

Arten er utbredt fra områdene øst for Det kaspiske hav til Mandsjuria.
Karin Widerberg

Akademisk løpebane

Widerberg er utdannet fil. kand. ved Lunds universitet i 1971 og disputerte samme sted i 1978. Doktoravhandlingen hennes bar tittelen Kvinne, klasse og lager 1750 til 1980.
Hun var forskerassistent ved Rättssociologiska institutionen ved Lunds universitet fra 1980-83. Widerberg var førsteamanuensis ved Institutt for rettssosiologi ved Universitetet i Oslo 1983-88, og forskningsleder ved Senter for kvinneforskning ved UiO 1988-90. Hun var professor ved Institutt for rettssosiologi ved UiO 1990–1991. Siden 1992 har hun vært professor ved Institutt for sosiologi ved UiO. I perioden 2008–2011 var hun også instituttleder.

Faglige interesseområder

Widerberg har arbeidet vitenskapsteoretisk, teoretisk og empirisk med forståelser av kjønn, med seksualisert vold og med retten i et feministisk perspektiv. Hun er særlig kjent for sitt arbeid med kvalitativ metode, der boken Kunnskapens kjønn: Minner, refleksjoner og teori (1995) er sentral. Blant Widerbergs publikasjoner kan en dessuten nevne Forståelser av kjønn (1992), der hun var medredaktør. Hun har også arbeidet med prosjektene «Kroppen mellom teori og praksis» og «Trøtthetens sosialitet – om håndtering av trøtthet i et klasse-, kjønns- og generasjonsperspektiv».
Widerberg har også vært aktiv innen søvnforskning.
Ministerpresident

Ministerpresident (fransk ministre-président, nederlandsk minister-president, tysk Ministerpräsident eller Ministerpräsidentin, ungarsk miniszterelnök) brukes om regjeringssjefer i flere parlamentariske stater. Betydningen av tittelen er den som leder, dvs. presiderer over, kollegiet av ministre. Tilsvarende titler i andre land er blant annet statsminister, premierminister/førsteminister og regjeringspresident.

Belgia

I Belgia brukes tittelen ministerpresident i nederlandsk, fransk og tysk språkform om regjeringssjefene for Belgias regioner og nasjonale fellesskap. Tittelen brukes ikke om lederen for den føderale regjeringen, som i stedet har tittelen premierminister (førsteminister), på nederlandsk eerste minister, på fransk premier ministre og på tysk Premierminister. Ministerpresidentene blir valgt av de ulike regionale parlamentene.

Nederland

I Nederland har regjeringssjefen formelt tittelen ministerpresident (minister-president). I forfatningen fra 1848 ble ministerpresidentens oppgaver beskrevet som å være formann for ministerrådet (voorzitter van de ministerraad). Tittelen ministerpresident ble tatt i bruk i 1945 og ble grunnlovsfestet i 1983.

Tyskland

I Tyskland brukes tittelen ministerpresident om sjefen for regjeringen for landets delstater, med unntak av Berlin (regjerende borgermester), Hamburg (førsteborgermester) og Bremen (borgermester).  
På tysk brukes Ministerpräsident også om andre lands statsministre, for eksempel statsministrene i Norge, Irland og Italia. Sjefen for Tysklands føderale regjering kalles derimot ikke Ministerpräsident, men forbundskansler.

Østerrike

Regjeringssjefen i Østerrike hadde tittelen ministerpresident mellom 1867 og 1918. Før 1867 var tittelen statskansler. Etter 1918 har tittelen vært forbundskansler.

Ungarn

Ungarns regjeringssjef har tittelen ministerpresident (miniszterelnök).

Norge

Vidkun Quisling, fører for det norske nazistpartiet Nasjonal Samling (NS), bar etter statsakten 1942 tittelen ministerpresident som leder for den av okkupasjonsmakten godkjente NS-regjeringen under andre verdenskrig i Norge.

Italia

I Italia har regjeringssjefen formelt tittelen president for ministerrådet (Presidente del Consiglio dei Ministri).

Spania

I Spania har regjeringssjefen tittelen regjeringspresident (Presidente del Gobierno).
Pigna (Roma)

Pigna er en sentral bydel (rione) i Roma. Pigna er området vestover fra Via del Corso og Piazza Venezia til Lago de torre Argentina og Piazza della Rotonda. Navnet betyr «pinjekongle» på italiensk, og kommer av den kolossale bronsekonglen som pryda fontenen ved Isistempelet i oldtidas Roma. Konglen ble seinere flytta til området ved Peterskirken, og fikk på 1400-tallet sin nåværende plassering på Cortile del Belvedere, som etter hvert er blitt hetende Cortile della Pigna.
VM i fotball 2010 – Finale

Finalen

Finalen i 2010 ble den første finalen siden 1978 mellom to lag som ikke hadde vunnet finalen. Spania hadde ikke vært i finale før, og Nederland hadde tapt to ganger. Før finalen i 2010, hadde ingen europeiske lag vunnet utenfor Europa. Ettersom begge finalistene var europeiske, var det klart at dette ville forandre seg. Nederland og Spania hadde aldri møttes i VM eller EM tidligere, og hadde bare ni oppgjør seg imellom, med fire seire hver og en uavgjort. 
På vei til finalen hadde Nederland scoret 12 mål og sluppet inn fem. Spania hadde scoret 7 og sluppet inn 2. Nederland stilte med to forandringer fra semifinaleseieren over Uruguay. Van der Wiel tok over høyre back fra Khalid Boulahrouz og de Jong ble valgt foran Demy de Zeeuw. Spania silte med de samme spillerne som i sin semifinale mot Tyskland. 
Spillerne på Spanias landslag kom bare fra spanske lag bortsett fra tre, som spilte på Liverpool og Arsenal. Nederland hadde større spredning, med spillere fra skotsk, italiensk, spansk, tysk og nederlandsk liga. Under VM spilte Pepe Reina, Fernando Torres, Ryan Babel og Dirk Kuyt for Liverpool FC, Robin van Persie og Cesc Fàbregas spilte for Arsenal FC og Rafael van der Vaart spilte på Real Madrid CF med fem spanske landslagsspillere. Av disse var det bare Kuyt og tre Real Madrid-spillere fra Spania (Iker Casillas, Sergio Ramos og Xabi Alonso) som startet.
Som den andre finalen i VM (etter 1994), endte kampen 0-0 etter 90 minutter. Det var den fjerde finalen som ble avgjort på ekstraomganger, da Iniesta scoret i det 116. minutt for Spania. Finalen bar preg av mange kort, flere enn i noen andre finaler i VM. Til sammen 14 gule kort ble delt ut, to til samme spiller. Rødt kort i en finale var ikke noe nytt, det hadde skjedd i 1990, 1998 og 2006. 14 gule kort var likevel langt flere enn den nest styggeste, 1986, som hadde 6.
Andrej Gromyko

Bakgrunn

Andrej Gromyko ble født i en bondefamilie i den hviterussiske landsbyen Staryje Gromyki, i nærheten av Gomel. Han studerte jordbruk ved Minsk Skole for Jordbruksteknologi og tok avgangseksamen i 1936.

Tidlig karriere

Senere arbeidet han som økonom ved Økonomisk Institutt i Moskva. Gromyko ble ansatt i utenriksdepartementet i 1939 etter Josef Stalins utrenskelser i den delen av departementet som hadde ansvaret for Nord- og Sør-Amerika.

Ambassadør

Han ble snart sendt til USA, hvor han først arbeidet og senere ble utnevnt til ambassadør i den sovjetiske ambassade.
Han spilte en viktig rolle i å koordinere samarbeidet mellom USA og Sovjetunionen under andre verdenskrig, og var en fremtredende skikkelse under hendelser som f.eks. Jaltakonferansen. Den 10. april 1946 fratrådte han sin stilling i Washington og begynte å arbeide med FN-spørsmål.
I 1946 ble han Sovjetunionens representant i FNs sikkerhetsråd. Han var ambassadør i Storbritannia fra 1952 til 1953.

Utenriksminister

Han var deretter Sovjetunionens utenriksminister, og forble det i 28 år. Han ble direkte involvert i Cubakrisen og møtte USAs President John F. Kennedy under krisen. Gromyko hjalp også til med flere nedrustningsavtaler, deriblant ABM-avtalen, SALT-avtalene, INF-avtalen og Start-avtalene. I regjeringstiden til Leonid Bresjnev, var han med på å konstruere avspenningspolitikken mellom supermaktene USA og Sovjetunionen og var aktiv i arbeidet med å oppnå en ikke-angrepspakt med Vest-Tyskland.
Gromyko trodde alltid på Sovjetunionens status som supermakt, og fremmet alltid ideen om at ingen viktige internasjonale avtaler kunne bli oppnådd utent dens deltagelse.

Senere verv

I 1985 ble Gromyko erstattet av Eduard Sjevardnadse som utenriksminister. Da var han blitt den sovjetiske utenriksminister som hadde bekledt dette embedet lengst.  Gromyko ble medlem av Politbyrået i 1973, og ble formann av Det øverste sovjet - og dermed landets (rent seremonielle) statsoverhode - fra 2. juli 1985 til 1. oktober 1988. Hans konservative innstlling førte til at han da ble fortrengt fra embedet.  
Han døde i Moskva året etter, den 2. juli 1989.
Gromyko hadde en kone ved navn Ljudmila (død 2004) og en sønn ved navn Anatolij (født 1932).
Sakiko Yamaoka

Biografi

Sakiko Yamaoka er bosatt i Tokyo. I 1984 tok hun eksamen ved Musashino kunsthøgskole, der hun studerte oljemaling.
I 1991 ble Yamaoka interessert i performance som kunstart. Hun har etter det virket som kunstner innen ulike disipliner – performance, video, fotografi og installasjonskunst.
Yamaoka har utført sine performance-forestillinger siden tidlig på 1990-tallet. De har funnet sted i Japan og utenlands, på kunstfestivaler eller andre begivenheter, og som regel i urbane miljøer. Blant de byer hun har besøkt flere ganger kan – foruten hjembyen Tokyo – nevnes Singapore, Jerusalem, Stockholm, Essen, Boston, Toronto og Warszawa. Våren 2014 deltok hun i performancefestivalen «Friktioner» i Uppsala, og høsten samme år var hun på nytt i Sverige, i samband med en utstilling i Malmö og opptredener i Malmö og Göteborg.
Eutrichosomatinae

Levevis

Arten Eutrichosoma mirabile snylter kanskje på snutebiller som lever på planter i kurvplantefamilien. For øvrig er biologien til denne gruppen ukjent, men noen antas å snylte på eggstadiet av teger eller være tilknyttet galler.
Stuping under de britiske imperie- og samveldeleker 1958

Stuping under de britiske imperie- og samveldeleker 1958. Stuping var en av flere sporter under de britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Cardiff i Wales i perioden 18. til 26. juli 1958. Det var de sjette lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1958-1966) het (British Empire and Commonwealth Games). I lekene 1958 ble det konkurrert i fire øvelser, 3 meter sviktstup og 10 meter tårnstup for både kvinner og menn. England ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Skottland med en.
Absolute Hits 2000

Absolute Hits 2000 er et samlealbum som inneholder flere av de største hit-låtene i musikkåret 2000. 
Albumet kom ut i 2000 ved siden av Absolute Music-serien.
Nerstad skole

Nerstad skole er en av tre barneskoler i Sigdal kommune.
Skolens eldste bygninger er fra 1956, og elevtallet ligger på ca. 105. Skolen gjennomgikk i 2010 en ombygging.
Keplers ligning

Alternative former

Keplers ligning har flere former. Hver form er forbundet med en spesiell type omløpsbane. Den vanligste formen brukes for elliptiske baner (0 ≤ \epsilon < 1). Den hyperbolske keplerligningen brukes for hyperbolske baner ( \epsilon > 1). Den radielle formen brukes for lineære (radielle baner). Grensetilfellet for parabolske baner (\epsilon = 1) må uttrykkes med hjelp av Barkers ligning.
Josephus Lyles

2013-2014

Lyles kom på andreplass på 400 meter og tredjeplass på 200 meter under USAs nasjonale Junior Olympic Championships i 2013. Under USA-mesterskapet i friidrett for junior 2014 kom han på fjerdeplass på 400 meter. Han deltok på USAs stafettlag som vant 4 x 400 meter stafett under Junior-VM i friidrett 2014.

2015

Han vant 400 meter og kom på andreplass på 200 meter under USAs uttakningsstevne USA World Youth Trials, og ble dermed tatt ut til Ungdoms-VM i friidrett 2015 i Cali i Colombia. Der fikk han sølv på 400 meter, med ny personlig rekord på 45,46 sekunder, og han fikk bronse på 200 meter med ny personlig rekord på 20,74 sekunder.

2016

I mars vant han 60 meter og 4 x 200 meter stafett under New Balance Nationals Indoor. I juli 2016 ble Josephus og hans eldre bror Noah Lyles profesjonelle utøvere, og signerte avtale med Adidas.

2017

Han fikk sølv på 400 meter under USA-mesterskapet i friidrett for junior 2017, bak Zachary Shinnick. Etter dette senket han sin personlige rekord på 400 meter til 45,42 under et stevne i Italia, og videre til 45,30 under Panamerikansk U20-mesterskap i friidrett 2017, der han kom på andreplass, bak Jamal Walton fra Caymanøyene. USA vant her 4 x 400 meter stafett med Lyles på laget.

2018

I april forbedret han sin personlige rekord på 400 meter til 45,28 under Tom Jones Memorial, og han forbedret denne til 45,09 under NTC Sprint Elite Meet i mai. Under USA-mesterskapet i friidrett 2018 kom han på sjetteplass på 400 meter.

2019

Han kom på tredjeplass på 300 meter under New Balance Indoor Grand Prix i Boston. Han ble tatt ut til å delta på 4 x 400 meter under Stafett-VM i friidrett 2019, der USA fikk beste tid i forsøksheatene, men laget ble diskvalifisert i finalen for å løpe utenfor sin bane.
Argenteuil

Navnet

Navnet Argenteuil blir første gang nevnt i et kongelig charter fra 697 som Argentoialum, fra en latinsk/gallisk rot argento som betyr «sølv», «sølvaktig» eller «skinnende», kanskje med henvisning til den glitrende overflaten på elva Seine, som Argenteuil ligger ved bredden av, og fra den keltiske endelsen -ialo som betyr «lysning, åpning i skogen» eller «sted med –».

Historie

Argenteuil ble grunnlagt som et kloster på 600-tallet. Klosteret ble ødelagt under den franske revolusjon.
Argenteuil var kjent for den hvite aspargesen og druene som ble dyrket der. Ordet Argenteuil er på menyer synonymt med hvit asparges. Stedet, som i dag en forstad til Paris, var tidligere kjent som et landlig tilfluktssted for parisere. Flere malere har gjort Argenteuil berømt, herunder Claude Monet, Jean-Étienne Delacroix, Auguste Renoir, Edouard Manet, Alfred Sisley og Georges Braque.
Flaminius

Utseende

Passalidae er middelsstore til store, avlange, litt flate, blanke, brunrøde til svarte biller. Kjevene er velutviklede, fasettøynene nokså små, antennene mer eller mindre C-formede. Pronotum er firkantet, og de jevnbrede dekkvingene har tydelige punktstriper. Denne familien er ganske enhetlig utseendemessig.

Levevis

Artene lever i død ved, i alle fall noen av artene selskapelig, og voksne og larver lever sammen. Dette er nokså uvanlig blant biller.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Ji (provins)

Ji (kinesisk: 冀, pinyin: Jì), også kjent ved sitt kinesiske navn Jizhou (冀州, Jìzhōu), var en av de ni provinser i det gamle Kina. Den omtales i kinesiske historiske tekster som Tributt til Yu, Erya og Zhou-ritene. Det omfattet områder nord for Gulelven, av det som omtrent skulle tilsvare den moderne provins Hebei og byprovinsene Beijing og Tianjin.

Som beskrevet i Shujing

I verket Shujing, som sannsynligvis ble kompilert noen hundre år før Kristi fødsel,  beskriver et kapittel de eldre kinesiske ni provinser slik: Ji (冀), Yan (兗), Qing (青), Xu (徐), Yang (揚), Jing (荊), Yu (豫), Liang (梁), og Yong (雍). Denne inndelingen skal, hevder skriftet, gjenspeile situasjonen i den legendariske Yu den stores tid.

Han-dynastiet

Sent i Handynastiets tid var meget av det nordlige Kina, da også Jizhou, kontrollert av krigsherren Yuan Shao, som hadde sitt sete i Ye. I 200 ble Yuan Shao beseiret av en annen krigsherre, Cao Cao, i slaget ved Guandu, og døde kort etter. Hans sønner Yuan Shang og Yuan Tan overtok kontrollen over hans territorier. I de påfølgende år iverksatte Cao Cao en invasjon av det nordlige Kina, og erobret Ye i 204 og vant en avgjørende seier i slaget ved Hvitulvfjellet i 207. Cao Cao og hans etterfølgere kontrollerte Jizhou i resten av Handynastiets tid og i de tre rikers tid.