google/wiki40b huggingface dataset:
Abelfondet

Niels Henrik Abels minnefonds viktigste funksjon er å finansiere Abelprisen og arrangementet rundt prisutdelingen. I statuttene for Abelfondet står det at i tillegg til Abelprisen og tilhørende arrangementer, skal fondets avkastning benyttes til tiltak overfor barn og unge.
Inkludert i aktiviteter som Abelfondet støtter, er opptil to Abelsymposier hvert år, hvor temaet kan velges bredt innen ren og anvendt matematikk. Det gis også økonomisk støtte til Abelkonkurransen, KappAbel og getSmart. Abelfondet bidrar dessuten til to andre matematikkpriser; Holmboeprisen til matematikklærere eller et matematikkmiljø i norsk grunnskole og videregående skole, og Ramanujanprisen som blir gitt til unge matematikere fra utviklingsland.
Abelfondet arrangerer sammen med Norsk matematisk forening det årlige Abelsymposiet.
Makarjev

Makarjev (russisk: Мака́рьев) er en by i Kostroma oblast i Russland. Byen ligger på høyre bredd av elva Unzja (en sideelv til Volga), rundt 180 km øst for Kostroma. Innbyggertall: 7 600 (2005 est), 7 847 (folketelling 2002).
Makarjev ble grunnlagt i 1439 som en bosetning rundt Makarijevo-Unzjenskijklosteret. Byen ble tidligere kalt Makarjev-na-Unzje for å unngå forveksling med en bosetning med samme navn i Nizjnij Novgorod oblast.
Texas Eastern Transmissions

Texas Eastern Transmissions er en rørledning for naturgass fra Pennsylvania til New York.
Statoil kjøpte i 2010 en andel i rørsystemet. Rørene skal kunne frakte gass fra det landbaserte skifergassfeltet Marcellus i Pennsylvania der Statoil er deleier med 32,5 prosent.
Bislig

Bislig (offisielt City of Bislig) er en by på øya Mindanao i Filippinene. Den ligger i provinsen Surigao del Sur i regionen Caraga og hadde 102 009 innbyggere ved folketellingen i 2007. 
Et lokalt språk er kamayo og betraktes som befolkningen som et kulturgode som ikke må gå tapt. Ellers behersker de fleste innbyggere visayaspråkene cebuano og boholano.
Størstedelen av befolkningen er katolikker. Utover dette er det i byområdet også endel som tilfører Iglesia Filipina Independiente eller Iglesia ni Cristo.
Picard Surgelés

Historikk

Selskapet ble grunnlagt i 1906 av Raymond Picard og jobbet da med isleveranser. I 1973 begynte forandringen av selskapet, som da ble ledet av Armand Decelle, til en næringsmiddelkjede med egne butikker. Den første butikken ble åpnet i Paris i 1974, og tilbød 400 frossenprodukter. Den 100. butikken ble åpnet i 1987.
I 1991 kjøpte Carrefour 10% av Picard, og i 1994 økte Carrefours kapitalandel til 79%, som innebar at Picard ble et datterselskap til Carrefour. I 2001 ble Picard kjøpt opp av en gruppe investorer, som inkluderte familien Decelle og Picards selskapsledelse, i en såkalt leveraged buy-out. I 2010 ble Picard kjøpt opp av investeringsselskapet Lion Capital.
I 1999 åpnet den første butikken i Italia, i 2012 ble de første tre butikkene i Belgia åpnet, og i februar 2013 åpnet de første to butikkene i Sverige, begge i Stockholm. Ved etableringen 2013 ble det opplyst at planen var å åpne 50 butikker i Sverige under de kommende fem årene. I 2019 åpnet den første butikken i Norge, i Oslo.
Pecaroecidae

Utseende

Pecaroecus javalii er en av den største kjente luseartene.

Liv og utvikling

Lusene i denne familien lever på navlesvin, på arten halsbåndpekari (Tayassu tajacu).

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Nord-Amerika, kjent fra Texas, Arizona og New Mexico.
Solens sønn og månens datter

Solens sønn og månens datter er en norsk mini-serie i fire deler som gikk på NRK høsten 1993. Regi var ved Sølve Skagen. Serien bygger på to sammenhengende romaner av Kjell Kristensen (I gode og onde dager, 1. bind av Solas og månens datter, 1992. I dødsskyggens dal, 2. bind av Solas sønn og månens datter, 1993. Begge på Tiden Forlag). Handlingen er basert på en sann historie fra 1742. Da ble en ung kvinne halshugget på Ryøya utenfor Tromsø.
Serien handlet om den ulovlige kjærligheten mellom nordlandsjenta Birte og samegutten Niilas.
Dramaserien ble norsk EBU–prisvinner i en konkurranse for yngre manusforfattere.
1. oktober

Navnedag

Rebekka, Remi
Laksevåg prosti

Laksevåg prosti var et tjenestedistrikt i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke. Prostiet ble dannet i 1990 da det ble skilt ut fra Bergen domprosti.
Prostiet besto av sognene Laksevåg, Fyllingsdalen, Nygård, Loddefjord, Olsvik og Sælen. 
Det ble lagt ned fra 3. september 2012.
Fyllingsdalen sogn og Sælen sogn ble overført til Fana prosti og sognene Laksevåg, Nygård, Loddefjord og Olsvik gikk til Bergen domprosti.
Thore Albert Boye

Bakgrunn

Thore Albert Boyes foreldre var høyesterettsadvokat Thorvald Boye (1871–1943) og Mia Esmarch (1880–1966). Han giftet seg i 1945 med Nøste Siem (1918–1999) som var datter av kommandørkaptein Ole Siem og søster til industrileder Martin Siem. De to var blitt kjent da Thore var dommerfullmektig i Tromsø 1936–38.
Etter cand.jur. 1936 var han sakfører og dommerfullmektig i Tromsø, inntil han i 1938 ble sekretær i Utenriksdepartementet med Halvdan Koht (også fra Tromsø) som sjef.

Annen verdenskrig

Boye flyktet på ski den 11. april 1940, da konge og regjering skulle nordover. Sin sjef møtte han igjen etter å ha tatt toget til Otta, og deltok på statsrådet ved Stuguflåten den 22. april i Romsdalen. Herfra måtte Boye være budbringer mellom Koht og de som hadde flyktet til Stockholm, noe Boye gjorde ved å gå på ski over Rørosvidda. Han returnerte 29. april og fant Koht og resten i et brennende Molde. Koht forlot i HMS «Glasgow» (C21), mens Boye måtte finne seg ei fiskeskøyte fra Gjemnes, og reiste den 1. mai sammen med andre departementsråder og notabiliteter som Einar Gerhardsen, Kristian Gleditsch, Fredrik Haslund og Nordahl Grieg. Dette var en av de fem skøytene som fraktet gulltransporten, og de gikk først opp til Tromsø, ankom 9. mai.
Boye reiste med krysseren «Devonshire» fra Tromsø til London den 7. juni. Boye tok en rekke fotografier av det utbombede Molde, såvel som gulltransporten, ikke oppdaget før i 1999 av hans sønn Thorvald Boye.
I Londonregjeringen var han sekretær i Handelsdepartementet ett år, før han ble byråsjef med Oscar Torp i Forsvarsdepartementet 1941–44. Han returnerte til Nord-Norge da han i 1944 ble med til det frigjorte Finnmark, men måtte i 1945 tiltre som sekretær for det temporære regjeringsutvalget.

Etterkrigstiden

Så var han sendemann til Brussel 1946–48, byråsjef og underdirektør i UDs handelspolitiske avdeling 1948–53, der han blant annet deltok i oppbyggingen av NATO. Boye reiste i 1955 til Stockholm for å bli viseadm.dir. i SAS, var ambassadør ved Norges ambassade i Roma 1961–65, var utenriksråd 1966–73, ambassadør til Madrid 1973–78 og ved Norges ambassade i Stockholm 1978–81. Han ble kommandør av St. Olavs Orden i 1969 samt mange andre utenlandske.
Font Màgica

Font Màgica (Den magiske fontenen) er en samling fontener befinner seg i Avinguda Maria Cristina ved Plaça d'Espanya ved Montjuïc i Barcelona. I sommerhalvåret holdes det lyd- og lysshow med fontenene.
De ble bygd i forkant av Verdensutstillinga i 1929 av arkitekten Carles Buïgas på stedet hvor Quatre Columnes av Josep Puig i Cadafalch hadde stått fram til 1928. Bygginga av fontenene tok mindre enn et år. I 1980-åra la man til musikk, og like før De olympiske leker i 1992 ble fontenene totalrestaurert.
Studsvik

Historikk

Selskapet ble grunnlagt som AB Atomenergi i 1947. Formålet med selskapet ved stiftelsen var å konstruere eksperimentreaktorer og utvikle metoder for å utvinne uran fra svenske forekomster. Selskapet ble dannet av staten og industrien i fellesskap. Etter å gradvis ha fått en annen virksomhet byttet selskapet navn til Studsvik Energiteknologi AB i 1978 og deretter til Studsvik AB i 1987, som er selskapets nåværende navn.
Og reven lå under birkerot

Tekst

Og reven lå under birkerot, 

bortved lynget, bortved lynget. 

Og haren hoppet på lette fot 

over lynget, over lynget. 

Der er vel noe til solskinnsdag!

Det glitrer for og det glitrer bak 

over lynget over lynget. 

Tralalalalala!

Og reven lå under birkerot, 

bortved lynget, bortved lynget.

Og haren hoppet i ville mot 

over lynget, over lynget. 

Jeg er så glad over alle ting!

Hu hei, gjør du slike svære spring 

over lynget, over lynget?

Tralalalalala!

Og reven ventet bak birkerot 

bortved lynget, bortved lynget. 

Og haren tumlet ham midt imot 

over lynget, over lynget. 

Men Gud forbarme deg, er du der!

- Å, kjære, hvor tør du danse her 

over lynget, over lynget? 

Tralalalalala!
Andreas E. Furtwängler

Liv

Andreas Furtwängler er sønn av dirigenten Wilhelm Furtwängler og barnebarn av den kjente arkeologen Adolf Furtwängler. Han er gift og har tre barn.
Furtwängler tok doktorgraden i 1973 ved Heidelberg-universitetet og arbeidet fra 1976-1981 ved Deutsches Archäologisches Institut i Athen. 1991 habiliterte han seg ved Universität Saarbrücken, og siden 1994 er han professor i klassisk arkeologi ved Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg.
Fra 1993-2003 utførte han utgravninger og undersøkelser i Georgia, og siden 2002 er han engasjert i DAIs Didyma-prosjekt.
Mimi Falsen

Studier

I årene 1887–1889 studerte Mimi Falsen ved Académie Colarossi i Paris. Det var den gang kontroversielt for en kvinne å dra utenlands for å utdanne seg til kunstner, og Mimi Falsen fortalte senere at hun hadde måttet bryte med sin familie for å kunne dra. I Falsens tilfelle ble ikke bruddet endelig. I 1890–1891 var hun elev av maleren Pierre Puvis de Chavannes , som var en av de fremste representantene for symbolismen. Senere dro hun til Stockholm, der hun i 1896 mottok undervisning fra Richard Bergh og Anders Zorn. I årene 1899–1905 bodde hun i København, der hun hadde kunstnerne Niels Skovgaard og Viggo Pedersen som lærere.

Kunstnerisk virke

Mimi Falsen debuterte på Høstutstillingen i Kristiania i 1891 med et bilde hun ga tittelen Undre mig paa. To år etter, i 1893, var hun representert på Verdensutstillingen i Chicago. Etter debuten i 1891 ble hun antatt på Høstutstillingen nesten årlig frem til sin død. I 1905 flyttet hun tilbake til Norge, der hun engasjerte seg i Malerindeforbundet. Hun var hyppig representert på prestisjefylte utstillinger i inn- og utland, og hadde en rekke separatutstillinger. Produksjonen hennes omfattet en variert motivkrets. Hun malte portretter, naturbilder, interiører og blomsterbilder, for å nevne noen eksempler. Flere av hennes verker ble innkjøpt av offentlige samlinger, og et portrett av farfaren Christian Magnus Falsen henger på Stortinget. Hennes portrett av dronning Maud fra 1953 tilhører Det kongelige slott i Oslo. I 1931 stiftet hun Bildende Kunstnerinners Forening.
Rutledal

Rutledal er en bygd og fergested i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Bygden ligger på sørsiden av Sognefjorden, øst for Rutle og fylkesvei 57 krysser fjorden her med fergestrekningen Rutledal-Rysjedalsvika, mens fylkesvei 606 krysser fjorden med fergestrekningen Rutledal-Krakhella. Skjærene og holmene som kalles Rutletangane verner mot sjøen og stormen fra vest og nord. Gården Rutledal ligger omtrent 10 km nordøst for Gulen kirke i Eivindvik.

Navnet

Rutledal er først nevnt omkring 1350 og da skrevet Rutzladale. Skrivemåten betyr at navnet trolig er en genitivsform av Rutle og betyr Rutles dal. Det blir uttalt ru'ttledal og ble skrevet Røtledal i 1567 og 1603, Rutledall i 1611, Rutledalen i 1667, Rutledal i 1723.

Historie

I 1938 ble det funnet en klebersteinsskål i en løetuft, og det viser at det er en gammel bosetning.
Fra 1785 til 1868 var Rutledal poststasjon i postruten Bergen – Molde. Det ble da bygget vei gjennom Nordguldalen til Rutledal slik at de ridene «postkarlene» slukke kunne komme seg raskt frem. Veien hadde syv broer og den var ferdig i 1790. Veien har blitt omlagt og utbedret flere ganger. Fra Rutledal ble posten ført med båt over Sognefjorden.
I 1916 ble det opprettet en postrute fra Rutledal til Sygnefest. Rutledal fikk rikstelefon i 1915 og brevhus i 1928. Fylkesbaatane har hatt rutestopp i Rutledal fra 1921. I 1959 ble det bygget vei til Brosvik. Den ble senere ført videre til Sygnefest, Rise og Dingja.I 2007 ble vegen ført helt fram fra Dingja til kommunesenteret Eivindvik.
I 1924 åpnet Sigvald Berntson Rutledal landhandel og som attåt næring fikk han ekspedisjon av rutebåtene. Han var gift med Aslaug HanstveitŪ. I tillegg til rollen som husmor og butikkdame ble Aslaug tilsatt som styrer av Rutledal brevhus da det ble åpnet. Butikken ble innredet i vestre del av deres bolighus.
I årene 1940–45 under den andre verdenskrigen bygget tyskerne mange brakker og festningsverk i Rutledalen blant annet Torpedobatteriet ved Rutledal. Tyskerne bygget også veier i området som senere er bygget om til en bilvei. Rutledal har hatt rutebilforbindelse både med Brekke og Bergen. Mange bunkere og leirer er fortsatt igjen, og åpent for folk som vil sjå.

Rutledal Handelshus

Brynjulf Rutledal drev Rutledal Handelshus ved siden av et bruk i Rutledal. Handelshuset lå lagelig til ved sjøen og hadde et variert vareutvalg. Butikken ble også brukt av mange som kom sjøveien. Den ble stengt i 1986.
Johannes II Komnenos

Bakgrunn

Johannes II Kommenos eldste var sønn av keiser Alexios I Komnenos og Irene Dukaina. Han tilhørte slekten Komnenos, den lengst regjerende av alle de bysantinske herskerfamilier. Han ble også kalt «Kaloioannes» (Johannes den edle, eller Johannes den skjønne).

Keiser

Hankom til makten via en intrige der han i samråd med sin døende far uventet lot seg krone og kom dermed sin søster Anna Komnena og hennes mann Nikephoros Bryennios i forkjøpet. 
Johannes ble høyt verdsatt av sine undersåtter og også i utlandet for sin dugelighet, seriøsitet og karakterfasthet. Han førte en ganske vellykket finanspolitikk.
Johannes fortsatte sin fars anstrengelser for å utvide riket på nabostatenes bekostning, og han klarte å erobre ytterligere områder fra seldsjukkertyrkerne i Anatolia. Med dette ble de seldsjukkiske landevinninger etter Slaget ved Manzikert i Lilleasia delvis reversert slik at østgrensen ble sikret. Også andre fremstøt lyktes ham: Det lyktes det ham å reetablere bysantinsk overhøyhet over kongeriket Lillearmenia i Kilikia (1137) og tilsvarende myndighet over korsfarerrikene fyrstedømmet Antiokia (1137) og grevskapet Edessa. Dette forøket hans rikes prestisje vesentlig. Han forsøkte til og med å rykke frem mot araberne i Syria, men hans overraskelsesangrep på Aleppo slo feil, fordi noen hadde klart å advare innbyggerne. 
På annet hold ble riket truet av angripende petsjeneger, ungarere og et serbisk opprør, men keiseren han klarte ved militære fremganger å beholde de bysantinske territorier på storparten av Balkan. En trofast støtte hadde han i sin barndomsvenn, tyrkeren Johannes Axouch som var øverstkommanderende for hæren («mégas doméstikos»).
Mot normannernes kong Roger II av Sicilia søkte han støtte ved forhandlinger med den tyske keisermakt. Han arrangerte seg med de tyske herskerne Lothar III og Konrad III - ved Thessalonikitraktaten allierte de seg og keiser Johannes lovet å støtte dem finansielt.
Hans eneste alvorlige tilbakeslag led han mot Republikken Venezia. Deres sjømakt var blitt dominerende etter at den bysantinske flåte brøt sammen på 1000-tallet, og Bysants måtte så forholde seg til venetianernes interesser i mangt og meget. Hans forsøk på å redusere venetianernes mangfoldige privilegier i riket, som var med på å svekke og på lengre sikt ødelegge Bysants' økonomiske grunnlag, endte med forsmedelse etter av Venezia hadde plyndret en rekke bysantinske havner.
Under en jakt på villsvin i Taurusfjellene pådro han seg blodforgiftning av et pilsår, og dette døde han av. Han rakk imidlertid å sikre tronfølgen ved at han fikk innsatt sin fjerde sønn, Manuel I Komnenos som keiser. De to eldste sønnene Alexios Komnenos Porphyrogennetos og Andronikos var allerede avgått ved døden mens tredjemann, Isaak ble forbigått i tronfølgen.
Matla kullkraftverk

Matla kullkraftverk er et av verdens største kullkraftverk. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 450 MW fordelt på 6 like store blokker, og er lokalisert i Sør-Afrika 30 km fra Secunda i provinsen Mpumalanga. Utbyggingen skjedde i årene 1974–1983.
Årsproduksjonen er 25,2 TWh elektrisk kraft. Det er om lag 1 100 ansatte ved anlegget.
Slagverkinstrument

Et slagverkinstrument er en betegnelse for et musikkinstrument, det vil si et instrument hvor lyden blir produsert ved at noe (trommestikker, visper, køller, hender eller annet) slåes mot en del av instrumentet, eller ved at instrumentet ristes eller på annen måte lager lyd ved bevegelse. Det skilles mellom rytmiske og melodiske slagverkinstrumenter, et skille som i hovedsak betegner det normale bruksområdet til de ulike instrumentene. 
Blant rytmiske slagverkinstrumenter finnes blant andre ulike trommer og cymbaler. Eksempler på melodiske slagverkinstrumenter er, xylofon, vibrafon, marimba, klokkespill, rørklokker, og pauker.
Slagverk kalles også perkusjon, som er en fornorsking av det engelske ordet percussion. Spesielt afrikansk, latinamerikansk, calypso og reggaemusikk bruker mye perkusjon. En av de mest fremstående latinamerikanske perkusjonsmusikerne gjennom tidene er Uziah «Sticky» Thompson fra Jamaica. Moderne perkusjonister blander ofte perkusjonsinstrumenter fra mange forskjellige verdensdeler. Et god eksempel på dette er Nate Werth, som spiller i bandene Snarky Puppy og Ghost Note.
Den danske gruppen Safri Duo ble verdenskjent da de blandet perkusjon og Elektronika. Folk som spiller perkusjon kalles perkusjonister.
Slagverksinstrumenter, uavhengig av om de er rytmiske eller melodiske (stemte eller ustemte), deles inn i idiofone instrumenter og membranofone instrumenter. 
Idiofone instrumenter lager lyd ved at instrumentet selv vibrerer, mens membranofone instrumnter lager lyd ved at en membran (f. eks et trommeskinn) vibrerer.
Fransk mesterskap i friidrett 1888

Fransk mesterskap i friidrett 1888 ble arrangert 29. april 1888, på Croix-Catelan i Paris. Dette var det første franske mesterskapet i friidrett som ble arrangert. 
Racingfører René Cavally vant to gullmedaljer i dette mesterskapet.
Abba Eban

Bakgrunn

Eban ble født med navnet Aubrey Solomon Meir, og flyttet tidlig fra Sør-Afrika til England. Han fikk sin utdannelse ved St Olave's Grammar School før han studerte klassiske og orientalske språk ved Queens' College i Cambridge, etterfulgt av arabisk og hebraisk ved Pembroke College fra 1938 til 1939. 
Ved utbruddet av annen verdenskrig dro Eban for å arbeide for Chaim Weizmann ved World Zionist Organization i London fra desember 1939. Få måneder senere gikk han inn i den britiske hæren som etterretningsoffiser, og steg etter hvert i gradene til major.

Politiker

Eban flyttet tilbake til London for å arbeide i informasjonsavdelingen til Jewish Agency, og ble senere sendt til New York, der FNs generalforsamling var i ferd med å behandle "Palestinaspørsmålet". I 1947 ble han utnevnt som liaisonoffiser til FNs spesialkomité om Palestina, der han oppnådde å få godkjenning av en deling av Palestina i en jødisk og en arabisk del. På denne tiden endret han navnet sitt til det hebraiske ordet «Abba» (far). Eban tilbrakte et tiår i FN, og fungerte samtidig som landets ambassadør til USA. I 1952 ble han valgt til visepresident i FNs generalforsamling.
Eban forlot USA i 1959 og dro til Israel, der han ble valgt inn i Knesset (det israelske parlamentet) som medlem av Israels arbeiderparti. Han var utdannings- og kulturminister under David Ben-Gurion fra 1960 til 1963, deretter som sekretær for statsminister Levi Eshkol frem til 1966. Gjennom hele perioden (1959–1966) var han samtidig president for Weizmann-instituttet i Rehovot. 
Fra 1966 til 1974 var Eban Israels utenriksminister, blant annet under seksdagerskrigen. Han var likevel en sterk tilhenger av å gi bort områdene som ble okkupert under krigen for å oppnå fred. 
I 1988 mistet han sin plass i Knesset etter intern splittelse i Arbeiderpartiet. Resten av sitt liv arbeidet han med å skrive og undervise, blant annet som gjesteforeleser ved Princeton University og Columbia University. I 2001 mottok Eban Israel-prisen, landets høyeste æresbevisning. Han døde i 2002 og ble begravd i Kfar Shmaryahu, nord for Tel Aviv.
Skorgeelva (Andebu)

Skorgeelva er en elv i Andebu i Sandefjord kommune. Den har en total lengde på 20 km og har sitt utspring i Åletjønn og Trollsvann i nord og har tilløp blant annet fra Langevann i vest. Elven renner gjennom hele Andebu og har sitt utløp i nordenden av Goksjø, syd for Trollsås.
Elven har ulike navn nedover elveløpet. Fra sine respektive vann renner Åletjønnselva og Trollsvannelva som løper sammen like nord for Aspli og danner Hynneelva som fra Trolldalen har navnet Nøklegårdselva. Fra Ådnesaga heter den Slettingdalselva og fra Holmen bærer den navnet Skorgeelva, før den kalles Trollsåselva fra Trollsås, det siste stykket før den ender i Goksjø.
Nebiim

Nebiím (hebraisk: נביאים, Nevi'im), eller Profetene, utgjør den andre av tre hoveddeler av Tanákh, eller den hebraiske Bibelen. Denne delen er igjen delt inn i to deler; Nebiim risjonim (de tidligere profetene – Josva, Dommernes bok, Samuelsbøkene og Kongebøkene) og Nebiim aharonim (de senere profetene – Jesaja, Jeremia og Esekiel og de tolv mindre profetene).
I den jødiske liturgi leses utdrag av tekstene offentlig i synagogen etter torahlesningene hver sabbat og på jødiske festdager.
Sentrisk kjøring

Sentrisk kjøring vil si at man kjører midt i veibanen. Dette er i utgangspunktet ulovlig, men høye og brede kjøretøyer kjører til tider sentrisk i lave, smale tunneler for å unngå å skrape borti tunneltaket eller -veggene. Sentrisk kjøring er farlig, fordi det medfører risiko for kollisjon. Det kan imidlertid gis dispensasjon til slik kjøring i spesielle tilfeller.
Mange eldre tunneler i Norge er lave og smale etter dagens standard, og sentrisk kjøring har derfor vært relativt vanlig gjennom disse tunnelene. Dette kom fram i media i 2004 og 2005. Blant tunnelene der dette er tilfellet, er Haukelitunnelen. Haukelitunnelen ble i 2007 utstrosset fra 4,0 til 4,2 meters fri høyde.
Öxarfjarðarhreppur

Öxarfjarðarhreppur er en tidligere kommune (sveitarfélag) i regionen Norðurland eystra på Island, med 328 innbyggere ved utgangen av 2005. Den ble i 2006 slått sammen med tre andre kommuner og dannet de Norðurþing.
Peder Kruse

Besøk i Slesvig

Kruse deltok i kong Eriks reiser og oppholdt seg gjerne i hans nærhet. I 1417 ønsket han således å besøke Slesvig by – som på det tidspunkt var beleiret av kong Eriks tropper – for å holde en høytidelig messe. Det skip som medførte erkebiskopens bispehue, stav og øvrige insignier samt sølvskåler og andre kostbarheter, ble ved Sliens munning erobret og den 4. august ført til Kiel. Beslaget hadde en verdi på flere tusen mark lybsk mynt,  og var et betydelig tap for kirken. 
Ulykken ramte erkebiskopen hardt og han døde året etter. Kruse ble etterfulgt i sitt embede av Peder Lykke.