google/wiki40b huggingface dataset:
Winnipeg

Før europeisk oppdagelse

Winnipeg ligger i møtepunktet mellom  Red River og Assiniboine River. Møtepunktet er i dag kjent som The Forks. Det er et historisk område for kanoruter, hvor urfolket ferdet i tusenvis av år. Oversatt til vestlig betydning er navnet Winnipeg det samme som "grumsete vann". Arkeologiske utgravninger og studering av spor i naturen har vist at de innfødte brukte området i tusenvis av år til kamping, jakt og fiske samt handel og jordbruk.

Kolonisering

De første europeerne som oppdaget området var franskmenn som kom dit i 1738. Sieur de la Vérendrye bygde den første handelslenken på stedet, kalt Fort Rouge. Deres handel pågikk i mange tiår frem til Hudson's Bay Company etablerte seg. Franskmennene blandet seg etter hvert med urbefolkningen både genetisk og sosialt. Personer tilhørende denne nye gruppen ble kalt métiser, og det ble knyttet nære bånd mellom de forskjellige befolkningsgruppene etterhvert som koloniseringen ekspanderte. Lord Selkirk var involvert i den første permanente bosetningen, kalt Red River Colony, som lå på et landområde kjøpt av Hudson's Bay Company. North West Company grunnla Fort Gibraltar i 1809, og Hudson's Bay Company grunnla Fort Douglas i 1812. De to selskapene kjempet om handelsmajoriteten, både mot hverandre og mot de bosatte, og ødela mange bygninger i kampene. Det mest kjente slaget ble utkjempet mellom métisene og Lord Selkirks kolonister, og har i ettertid blitt kalt «Battle of Seven Oaks» (slaget ved De syv eiketrærne) i 1816.
Shin Kyung-sook

Liv

Shin Kyung-sook ble født i 1953 i en landsby i nærheten av Jeongeup i Jeolla i Sør-Korea. Hun var det fjerde barnet, og den eldste datteren i en søskenflokk på seks. Foreldrene hennes var bønder som ikke hadde råd til å sende henne på videregående skole, så seksten år gammel flyttet hun til Seoul der broren hennes bodde. Hun jobbet på et elektritetsverk mens hun gikk på skole på kvelden. Hennes litterære debut var med en novelle hun fikk publisert i 1985, etter at hun hadde gått ut fra byens kunstskole med en eksamen i skriving. Shin er, sammen med Kim In-suk og Gong Ji-young, med i gruppen kvinnelige forfattere fra den såkalte «Generasjon 386». 
Hun vant Munye Joongang-prisen for debutnovellen sin.
Shin har vunnet flere litteraturpriser, blant annet en fra det koreanske kulturdepartementet, Hankook Ilbo-prisen, Hyundae-prisen, Manhae-prisen, Dong-in-prisen, Yi Sang-prisen og Oh Yeongsu-prisen. I 2009 var den franske oversettelsen av en av hennes bøker, La Chambre Solitaire en av vinnerne av Prix de l'Inapercu, som gir priser til utmerkede littereære verker som ikke har nådd et stort publikum. De internasjonale rettene til salgssuksessen Ta vare på mamma ble solgt til 23 land i Amerika, Europa og Asia; først til Kina. Hun vant, som første kvinne, Man Asian Literary Prize for boken
Massachusetts (sang)

Massachusetts er en sang skrevet av The Bee Gees. Gruppen spilte den inn i IBC Studios, Portland Place, London 9. og 17. august 1967. Sangen ble utgitt på single i 1967 og fantes senere på deres album Horizontal fra 1968. Produsenter var Robert Stigwood og The Bee Gees.
Gruppens medlemmer hadde aldri vært i delstaten Massachusetts, da sangen ble spilt inn, de bare likte lyden av navnet.
Syngingen ble besørget av Robin Gibb (det meste av ledesangen), Barry Gibb og Maurice Gibb. Bandet var Barry Gibb (rytmegitar). Maurice Gibb (bassgitar), Vince Melouney (sologitar) og Colin Petersen (trommer) med orkesterarrangement av Bill Shepherd.
For Maurice Gibb hadde sangen et vondt minne knyttet til seg. Kort etter at «Massachusetts» ble spilt inn på plate fortalte The Beatles' manager Brian Epstein ham at sangen var vakker og ville bli sommerens hit. Dette viste seg å bli Epsteins siste ord til Maurice. Han døde få dager senere.
Sangen har et lite krav på berømmelse i britisk radiohistorie. Selv om mange mennesker vet at «Flowers in the Rain» med Move var den første sangen som ble spilt på BBC Radio 1, var «Massachusetts» den andre.
Ed Ames spilte inn en versjon av sangen på sitt album Who Will Answer? i 1968
Singlen var den første nummer én-hitsinglen med en ikke-japansk artist på Japans offisielle hitliste, Oricon. Rart, for selv om «Massachusetts» var en verdensomspennende nummer én-sang nådde den bare en ellevteplass i USA, der delstaten Massachusetts ligger.
Da Barry, Robin og Maurice Gibb skrev denne sangen var det opprinnelig meningen at den skulle bli utgitt på plate med gruppen The Seekers, noe den ikke ble før meget lenge etterpå. The Seekers spilte den inn etter Maurice Gibbs død i 2003, som en tributt til ham.

Norsk versjon

Arne Riis har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «En maske og et smil». Anne-Karine Strøm har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Polydor 2052.070 i 1972.
Papuana biroi

Utseende

En middelsstor (ca. 20 millimeter), nokså bred, mørkt rødbrun hornbille. Hannen har et kort horn i pannen, pronotum er tvert avbrutt foran. Dekkvingene har kraftige punktrader. Hunnen mangler hornet i pannen, man har et par lave knøler, pronotum er rundet.

Levevis

Larvene lever i jorda der de spiser råtnende plantemateriale. De voksne billene kan gjøre en del skade, særlig på taro, men også på andre rotfrukter som søtpoteter, ved at de ganger ganger i røttene. I tillegg til selve gnagskadene forårsaker der dermed også betydelige råteskader. Dette er et stort problem siden taro er en svært viktig avling i de aktuelle områdene.

Utbredelse

Arten lever på Ny-Guinea og Admiralitetsøyene.
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 200 meter fri menn

Semifinaler

Semifinalene ble avholdt den 17. mai fra kl. 19:23 lokal tid.
Kjellesvig

Etymologi

Kjellesvig kan komme av Hjǫrleifsvík sammensatt med mannsnavnet Hjǫrleifr. Ved navnesak av 14. mars 2002 ble Kjellesvig eneste godkjente skrivemåte; Kjeldesvik, Kjedlesvik og Tjellesvik ble avslått som godkjente skrivemåter.

Matrikkel

Kjellesvig er en matrikkelgård med gårdsnummer 13. En matrikkelgård er en geografisk enhet som i matrikkelen har felles gårdsnummer, forkortet gnr. En matrikkelgård betegner derfor ikke en spesiell type gårdsbruk, men er å betrakte som en teknisk betegnelse.
Guizhou

Historie

Guizhou var godt kjent av kineserne i oldtiden, men det var ikke før under Ming-dynastiet at området kom fast under kinesisk kontroll og ble organisert som provins. Deretter fulgte masseinnvandring av kinesere fra nærliggende provinser som Sichuan og Hunan.
Den folkegruppen som stod sterkest i området fra før, miaofolket, gjorde stadig opprør. Under Qing-dynastiet het det at det var mindre oppstander hvert tredevte år, og større hvert sekstiende. Opprørene ble slått ned av regjeringen.
Roaring forties

Roaring forties («de brølende førtiene») er havområdet på den sørlige halvkule mellom 40. og 50. breddegrad. Her blåser det sterk og stabil vind fra vestlig kant siden det er få landmasser som hindrer luftstrømmen, slik man har på samme breddegrader på den nordlige halvkule. Kerguelen, på ca. 49°S, har således en gjennomsnittlig vindhastighet på ca. 10 m/s hele året.
Området ble navngitt av sjøfolk i seilskutetiden og var til stor hjelp for handelsskip som seilte fra Europa til Ostindia eller Australia, og i nyere tid har området blitt utnyttet av verdensomseilere.
Vindbeltet «the roaring forties» er ikke stabilt. Det flytter seg sørover om sommeren og nordover om vinteren. Forholdene sør for 50°S er mye av de samme, selv om forholdene blir barskere nærmere Antarktis, både med kaldere vær og med kortere dager om vinteren. Disse havområdene kalles derfor på engelsk ofte «the furious fifties» (de rasende femtiene) og «Shrieking» eller «Screaming Sixties» (de hylende sekstiene).
Pagans

Pagans MC  er en amerikansk motorsykkelklubb etablert av Lou Dobkin (eller Dobkins) i 1959 i Prince George's County, Maryland.
Klubben er aktive i elleve amerikanske delstater: Delaware, Kentucky, Maryland, New Jersey, New York, Nord-Carolina, Ohio, Pennsylvania, Sør-Carolina, Virginia og Vest-Virginia. Hovedrivalen er Hells Angels.
Amerikanske Federal Bureau of Investigation og canadiske Criminal Intelligence Service Canada anser klubben som en «Outlaw Motorcycle Gang» (kriminell motorsykkelklubb), noe også norske Kripos støtter. Klubben regnes i USA som en av «The Big Four» (de store fire) sammen med Outlaws, Hells Angels, og Bandidos og har alle til felles at de er store nok til å bli dømt under Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act.
Couronnes (Paris Metro)

Couronnes er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 2.
Dingle (Bohuslän)

Historie

I 1753 var bebyggelsen i Dingle samlet der Lantbruksskolan og Gammelgården ligger i dag. Bohusbanan fra Strömstad til Uddevalla, som ble ferdig i 1903, med en stasjon i Dingle, betød mye for at det skulle bli et tettsted her. Men det var framfor alt på 1920-tallet at stedet begynte å vokse med forretninger, hotell, bakerier og kafé. På 1920-tallet ble en rekke veier bygget som nødhjelpsarbeid. SJ ledet arbeidet med disse såkalte AK-veiene for senere å kunne starte bussruter der. Den førsta bussruten, som gikk til Kungshamn, ble startet i 1921 med tilknytning til Bohusbanan i Dingle. Noen år senere ble veien og dermed bussruten til Fjällbacka klar, og etter ytterligere noen år til Hedekas og Vassbotten ved grensen til Norge.
Afrikamesterskapet i friidrett 1992

Afrikamesterskapet i friidrett 1992 var det åttende Afrikamesterkapet i friidrett, det ble avviklet i Belle Vue Maurica på Mauritius i perioden 25. til 28. juni 1992.
Gunnar Melbø

Bibliografi

Gunnar Melbø skrev flere bøker om kristen tro og om å leve som en sann kristen. Han skrev også en lærebok i religion og en historisk bok om bedehusmiljøet i hjembygda.
Garforth

Beskrivelse

Området er forholdsvis velstående, og kriminaliteten og arbeidsløsheten er lavere enn gjennomsnittet i City of Leeds. Av de som bodde der ved folketellingen i 2001 eide litt over 80 % sine egne hjem, hvilket er en 20 % høyere andel enn i distriktet som helhet. Omkring 15 000 bodde i Garforth sentrum, og resten på boligområder rundt.
Byen oppsto som en følge av ekspansjon på 1600- og 1700-tallet da den lokale familien Gascoine drev flere kullgruver i området. Flere landsbyer – Micklefield, Kippax, Swillington, Methley og Allerton Bywater – vokste opp rundt byen i samme periode. I dag er produksjonsindustri og bilverksteder de viktigste næringsveier, og mer enn en tredjedel av arbeidsstokken er ansatt der.
I senere tid har byen vokst som følge av en generell oppgangstid i Leeds, kombinert med gode transportmuligheter. A1 og M1 går rett ved, og er forbundet med en ringvei. Det er to jernbanestasjoner, Garforth og East Garforth, som betjener linjen mellom Leeds og York. Det er dermed mulig å pendle til flere steder i området, og det er enkelt å reise til og fra byen for å finne andre tilbud.
Rugby er den viktigst idretten i området, og de to største klubbene i området er Leeds Rhinos og Castleford Tigers. Rhinos vant Super League i 2004 og World Club Challenge i 2005. Fotball har tradisjonelt stått i skyggen for rugby i Garforth, men har i senere år blitt mer populært. Garforth Town AFC spiller i Northern Counties East Football League. Mot slutten av 2004 begynt brasilianeren Sócrates å spille for klubben. Naturlig nok er mange av innbyggerne også tilhengere av Leeds United FC.
Camphill

Camphill-bevegelsen ble startet i 1940 i Camphill, en liten landeiendom ved Aberdeen i Skottland. Det var en gruppe krigsflyktninger, med den østerrikske legen Karl König i spissen, som her grunnla en skole for barn med spesielle behov. Da disse barna var ferdige med skolegangen, ble den første Camphill-landsbyen opprettet. Nå var det ikke lenger undervisning og oppdragelse som var siktemålet, men en livsform tilpasset den voksne alderen.

Menneskesyn

Arbeidet i Camphill-landsbyene er inspirert av antroposofien som i stor grad er basert på Rudolf Steiners (1861–1925) verk. Sentralt står bevisstheten om alle menneskers likeverd og menneskelivets åndelige perspektiv. Menneskets innerste vesen forstås i forhold til en større utviklingsprosess, overordnet livets ytre forhold og begrensninger. I en Camphill-landsby har derfor alle den samme rett til meningsfulle livsoppgaver og et innholdsrikt liv.
Det finnes ca. 100 Camphill-landsbyer og -skoler fordelt på alle kontinenter. De fleste ligger i Europa og Nord-Amerika, men det er også landsbyer i drift i Afrika, Israel, samt noen små spirer i Asia. De norske Camphill-landsbyene har gitt praktisk og økonomisk støtte ved etableringen av landsbyer i Russland, Estland, Latvia og Tsjekkia

Camphill landsbyer i Norge

Camphill-landsbyene i Norge tilbyr et helhetlig bo- og arbeidsfellesskap for unge og voksne med særlige omsorgsbehov. Landsbyene er grunnet på ideen om et levende og aktivt samfunn der omsorgstrengende og medarbeidere, eventuelt med sine familier, bor sammen i store og små husfellesskap. I arbeidstiden er alle sysselsatt med landsbyens mange arbeidsoppgaver; med håndverksvirksomhet i ulike verksteder, jordbruk, matlaging og hushold. Det legges vekt på nærhet til natur og mennesker.
Pleien av husdyrene, dyrkingen av jorda, arbeidet med tekstil, tre og leire gir livsnære erfaringer og har en positiv og styrkende virkning.  I Camphill-landsbyene pleies et variert kulturliv med teateroppførelser, sang og musikk, høytidsfeiringer og utflukter. For medarbeiderne tilbys egen utdanning samt foredrag og fagseminarer.
Camphill-landsbyene er et landsdekkende tilbud og eies av en stiftelse, Camphill Landsbystiftelse i Norge, som idag driver 6 landsbyer i Norge.
Disse er Vidaråsen, Vallersund, Hogganvik, Jøssåsen, Solborg og Kristoffertunet og dessuten Det Økologiske Hus som er en Camphill virksomhet.
Landsbystiftelsen utgir bladet Landsbyliv fire ganger i året.

Helsepedagogiske hjem og skoler

I tillegg finnes det seks helsepedagogiske hjem i Norge, som er bofellesskap for mennesker med utviklingshemming og bygger på det antroposofiske menneskesynet. Dette er Granly, Grobunn, Helgeseter, Rostadsheimen og Verdandi. Det er tre Helsepedagogiske skoler: I Oslo, på Hedmarken og Skjold i Bergen.
De Helsepedagogiske hjem, skoler og Camphill-stedene er alle samlet under Norsk Forbund for Helsepedagogikk og Sosialterapi.
Ivar Welle

Biografi

Hans far, Johannes, var fra Ørsta og hadde jobb som lærer på Møllergata skole i Oslo. Sønnen ble oppkalt etter sambygdingen Ivar Aasen, som var fadder. Han ble student i 1891 og cand.theol. i 1897. Hans prestetjeneste omfattet stillinger som personellkapellan i Torvastad fra 1897 til 1899 da han ble sjømannsprest i Glasgow. I 1903 kom han til Hålogaland som stiftskapellan, i 1906 ble han personlig kapellan i Strømsø før han i 1908 reiste til Buenos Aires som sjømannsprest igjen. Mens han var der, ble han den første prest til å besøke Grytviken på Sør-Georgia. I 1914 ble han sokneprest i Hvaler, her var han i fem år før han ble sekretær i Oslo Indremisjon i 1919. Etter fem år der ble han i 1924 sokneprest i Petrus menighet i Oslo og i 1934 ble han sokneprest i Østre Aker menighet. I 1932 var han medlem av den departementale komiteen som forberedte loven om bispedømmeråd. 
Ved siden av sin prestegjerning var Ivar Welle en produktiv forfatter. For det meste skrev han oppbyggelige skrifter, blant annet andaktsbøker, men han skrev også romaner og historiebøker. Fra 1933 til 1935 var han redaktør av Luthersk Kirketidende. Han oversatte også flere bøker og noen salmer, blant andre Adeste fideles, som fikk norsk åpningslinje Kom alle kristne og fikk plass i Sangboken Syng for Herren. Men da den skulle inn i Norsk Salmebok, brukte man en oversettelse av Per Lønning: Å kom nå med lovsang.
Ivar Welles vei på Hellerud i Oslo er oppkalt etter ham.
Blåmeis

Biologi

Nominatformen er lyseblå på issen, vingene og stjerten. Brystet og buken er gul. Hunnens farger er mye blekere enn hannen. Fargene varierer dessuten noe mellom de ulike underartene. Ungfuglene har gulaktige kinn og grågrønn isse. Lengden er cirka 11–12 cm, og vekten 7,5–14,7 g.
Blåmeisen er hardfør og svært nysgjerrig fugl. Nysgjerrigheten og oppfinnsomheten gjør at blåmeisen kan finne nye ting å spise når den er nødt. Det fortelles at blåmeisen enkelte steder har hakket løs vinduskitt og spist dette for å overleve. 
Blåmeisen er en sosial fugl som gjerne holder seg sammen med andre fugler om vinteren. Om vinteren leter den ofte etter mat sammen med kjøttmeisen  i såkalte meisetog.
Fuglen hekker fra mai til juli. Blåmeisen får 7–14 egg, og rugetiden er 13–18 dager. Ungene forlater reiret etter ca. 16 dager. Ofte brukte hekkeplasser er gamle hule trær, men den hekker også gjerne i fuglekasser. Blåmeisen er den fuglen som med størst intensitet tar opp kampen med fluesnapperen for å sikre seg fuglekassene om våren.  Den kan også drive bort større og sterkere kjøttmeiser.

Blåmeisens utvikling i bilder fra nyklekt til flyvedyktig

Her følger en bildeserie av et blåmeispar med syv unger i en fuglekasse juni 2012 i Nittedal.
For å kunne se videofilmer fra fuglekassen kan du besøke YouTube på http://www.youtube.com/user/BirdNestBox
Du kan også besøke hjemmesiden http://www.rognmo.net hvor det legges ut bilder hvert minutt når det er bevegelse i fuglekassen, og hver time når det ikke er bevegelse.
Bilder 2. juni 2012. Egg nr 1 og 2 klekkes.
Bilder 3. juni 2012. Egg nr 3, 4 og 5 klekkes.
Bilder 4. juni 2012. Egg nr 6 klekkes.
Bilder 5. juni 2012. Siste egg nr 7 klekkes.
Bilder 6. juni 2012. Yngste i kullet er 1 dag gammel, eldste er 4 dager gammel.
Bilder 7. juni 2012. Yngste i kullet er 2 dager gammel, eldste er 5 dager gammel.
Bilder 8. juni 2012. Yngste i kullet er 3 dager gammel, eldste er 6 dager gammel.
Bilder 9. juni 2012. Yngste i kullet er 4 dager gammel, eldste er 7 dager gammel.
Bilder 10. juni 2012. Yngste i kullet er 5 dager gammel, eldste er 8 dager gammel.
Bilder 11. juni 2012. Yngste i kullet er 6 dager gammel, eldste er 9 dager gammel.
Bilder 12. juni 2012. Yngste i kullet er 7 dager gammel, eldste er 10 dager gammel.
Bilder 13. juni 2012. Yngste i kullet er 8 dager gammel, eldste er 11 dager gammel.
Bilder 14. juni 2012. Yngste i kullet er 9 dager gammel, eldste er 12 dager gammel.
Bilder 15. juni 2012. Yngste i kullet er 10 dager gammel, eldste er 13 dager gammel.
Bilder 16. juni 2012. Yngste i kullet er 11 dager gammel, eldste er 14 dager gammel. 
Blåmeismor overnatter ikke lenger i fuglekassen.
Bilder 17. juni 2012. Yngste i kullet er 12 dager gammel, eldste er 15 dager gammel.
Bilder 18. juni 2012. Yngste i kullet er 13 dager gammel, eldste er 16 dager gammel.
Zaum

Zaum (russisk: заумь eller заумный язык) er et ord som blir brukt om en språklig eksperimentering med lydpoesi, lydsymbolisme og kunstspråk utført de russiske futuristiske diktere, blant dem Velimir Khlebnikov og Aleksei Krutsjenykh. Begrepet ble lansert i 1913 av Kruchenykh, og er satt sammen av det russiske prefikset за, «bortenfor, utenfor», og roten ум, «sinnet, fornuften», altså «bortenfor fornuften». Et sentralt poeng er at språklyder har knyttet til seg gitte faktiske, fysiske bevegelser, noe som fører til at ord som betegner fysiske forhold med noen fom for felles kvalitet tendenserer til å inneholde de samme lydene, selv på forskjellige språk. Dette forholdet åpner også nye muligheter i diktningen, fordi ordene fratas sin mening, Man mente at et ord kunne males som et bilde, eller at et bilde kunne sammenfattes direkte i ord som beskrev formene i bildet gjennom lydene det består av. Lydene kommuniserer så tydelige ideer og følelser alene at man ikke har behov for en fornuft for å få mening.
Sjumannsrugby under samveldelekene 1998

Sjumannsrugby under de britiske samveldeleker 1998. Sjumannsrugby var en av flere sporter under de sekstende samveldelekene som ble arrangert i Kuala Lumpur i Malaysia i perioden 11. til 21. september 1998. Det var første gangen som sjumannsrugby var med på programmet i Samveldelekene og det var kun for menn.
121. landgangsfartøybrigade

121. landgangsfartøysbrigade (russisk 121-я бригада десантных кораблей, в/ч 36045 (Полярный)) er en russisk brigade oppsatt i Nordflåten for å landsette marineinfanteri på strender og kystfarvann. Brigaden er forlagt til Poljarnyj.
Israel Kamakawiwo'ole

Tidlige år

Israel Ka'ano'i Kamakawiwo'ole ble født på øya Ni'ihau av foreldrene Henry Kaleialoha Naniwa og Evangeline Leinani Kamakawiwo'ole. Han flyttet til øya O'ahu da han var ganske ung, og ble oppdratt i samfunnet i Kaimuki på utkanten av Waikīkī, hvor hans foreldre møttes og ble gift. Han begynte å spille musikk sammen med sin eldre bror Skippy av en alder av 11 år, mens han vokste opp med de store hawaiiske musikerne, Peter Moon, Palani Vaughn og Don Ho. 
Som 13–14-åring flyttet han til Makaha på Hawaii. Der møtte han Louis «Moon» Kauakahi, Sam Gray, og Jerome Koko. Sammen med sin bror Skippy dannet de bandet Makaha Sons of Ni’ihau. Fra 1976 til 1980 oppnådde gruppen stor popularitet på Hawaii og det kontinentale USA, og ga ut fem suksessfulle albumer. 
I 1982 døde hans bror Skippy Kamakawiwo'ole av hjerteinfarkt. Samme år giftet Iz seg med sin barndomskjæreste Marlene og ikke lenge etter fikk de en datter som fikk navnet Ceslieanne «Wehi».

Musikkarrièren

I 1990, ga han ut sitt første solo album Ka'ano, som vant priser for Contemporary Album of the Year og Male Vocalist of the Year fra det Hawaiʻi Academy of Recording Arts (HARA). Albumet Facing Future ble gitt ut i 1993 og blir ansett som hans beste album. Albumet inneholder blant annet medleyen «Somewhere Over The Rainbow/What a Wonderfull World», og sanger som «Hawaii 78», «White Sandy Beach of Hawaii», «Maui Hawaiian Man», og «Kaulana Kawaihae». Facing Future debuterte på 25. plass på Billboard Top Pop Catalogue chart. 26. oktober 2005 ble albumet Facing Future det første albumet fra Hawaii som solgte til platina. Totalt har det solgt over 1 millioner eksemplarer i USA.
I 1994 ble Iz stemt frem som årets underholder av HARA.
I 1997 ble Iz igjen stemt frem av HARA på det årlige Nā Hōkū Hanohano awards for Male Vocalist of the Year, Favorite Entertainer of the Year, Album of the Year og Island Contemporary Album of the Year. På grunn av sykdom måtte han selv følge med på seremonien fra et sykehusrom.

Død

I hans siste år var han blitt svært overvektig, og på et tidspunkt veide han 343 kg og hadde en høyde på 1,88 m. Han hadde flere sykehusopphold, men døde av vektrelatert åndedrettssykdom 26. juni 1997 klokken 12.18 i en alder av 38 år.
Det hawaiiske flagget sto på halv stang da hans begravelse pågikk 10. juli 1997. Hans koa-trekiste ble lagt i hovedbygningen på Honolulu, slik at folket kunne komme og se ham. Over 10 000 mennesker kom til begravelsen hans. Asken hans ble spredd i Stillehavet på Mākua Beach 12. juli 1997.
Underintendant

Underintendant er en tidligere militær offisersstilling i Norge for ansatte i hærens og marinens intendanturer. Underintendanter var i utgangspunktet avlønnet som og hadde rang som kapteiner (kapteinløytnanter i marinen) eller premierløytnanter (avhengig av erfaring). Vernepliktige underintendanter var innplassert som sekondløytnanter. Ansettelse som underintendant var mulig både for offisersutdannede og personer med sivil utdannelse (for fast ansettelse krevdes det i regelen juridisk embedseksamen (cand.jur.) eller økonomisk høyere utdannelse, mens vernepliktige underintendanter også kunne være studenter innenfor disse fagområdene). Personer med sivil utdannelse gjennomgikk et tre måneders offiserskurs og ble deretter offiserer i intendanturet.
Underintendant var en stilling med lederoppgaver innenfor logistikk og regnskap. I marinen kunne en underintendant f.eks. tjenestegjøre som skipsintendant på større krigsskip under tokt, dvs. som ansvarlig for regnskapet og logistikken. Enkelte lærere ved befalsskolene hadde også tittelen underintendant. Underintendanter hadde ofte tjenesten i intendanturet som deltidsbeskjeftigelse.
Underintendanter var plassert over intendantassistenter, som var avlønnet som fanejunkere (den høyeste underoffisersgrad i Norge frem til 1927).