google/wiki40b huggingface dataset:
Store Saltsjø

Bakgrunn

Store Saltsjø var en gang i tiden en del av Bonnevillesjøen, som var på størrelse med Michigansjøen og mye dypere. Bonnevillesjøen var rundt 10 ganger større og rundt 305 meter dyp. Den dekket store deler av dagens Utah og små deler i Idaho og Nevada i istiden for mellom 32 000 og 14 000 år siden. Da klimaet forandret seg begynte den store Bonnevillesjøen å tørke opp, og det eneste som ble igjen etter den enorme sjøen var Store Saltsjø, Utahsjøen, Seviersjøen, Rushsjøen og Lille Saltsjø. Forhistoriske strandlinjer er synlige i fjellsiden rett bak Salt Lake City.

Øyer

Antelope Island er den største øya i Store Saltsjø og er en egen nasjonalpark.
Dartmoor

Dartmoor er en nasjonalpark i Devon i England som dekker et areal på 954 km².
Området består av myrlandskap med flere hundre granittopper, kjent som tors. Granitten som utgjør opplandet ble i dets geologiske historie dannet i den epoken som kalles karbon. Disse høydene gir habitat for dyrelivet i Dartmoor. Det høyeste punktet er High Willhays, 621 moh. Det er en svært mange fornminner og arkeologiske funnsteder i området. Det er tallrike forhistoriske bautasteiner i området, omtalt som menhirs eller longstones, foruten steinsirkeler, ganggraver, steinvarder og steinrekker.
Deler av Dartmoor har blitt brukt som militær skytebane i mer enn 200 år. Resten er åpent for fri ferdsel, og området tiltrekker mange turister. Nasjonalparken bestyres av en National Park Authority med 22 medlemmer som er rekruttert fra både nasjonale som lokale myndigheter.
Dartmoor var med i fjernsynsserien Seven Natural Wonders som det fremste av de syv i det sørvestlige England.
Norgesmesterskapet i orientering 1950

Norgesmesterskapet i orientering 1950 bestod av flere arrangementer som i 1950 kåret norgesmestere i orientering.
Kongepokalen ble vunnet av Ole Hannibal Fossum.
Boopiidae

Utseende

Forholdsvis store (gjerne rundt 5 mm), avlange lus. Hodet er bredt spadeformet, antennene ganske korte. Beina er korte og ikke spesielt kraftige, thorax nokså liten. Bakkroppen er sekkformet.

Liv og utvikling

Denne familien lever primært på pungdyr, de fleste artene på familiene Dasyuridae og kenguruer (Macropodidae). Det er kjent to unntak fra dette: Heterodoxus spiniger lever på hunder og er utbredt over store deler av verden. Denne arten er imidlertid også funnet på en kenguru i Australia og var sannsynligvis opprinnelig en kenguru-parasitt som flyttet over på hunder (gjerne dingoer) i Australia og derfra har spredt seg med tamhunder (transportert av mennesker) til resten av verden. Det andre unntaket er Therodoxus oweni som lever på kasuarer på Ny-Guinea. Igjen er det sannsynlig at det dreier seg om en pungdyr-parasitt som har hoppet over på en annen vert.

Utbredelse

De aller fleste artene er knyttet til pungdyr og lever bare i Australia og på Ny-Guinea. Arten Heterodoxus spiniger lever på hunder og forekommer blant annet i India men også i Amerika og Afrika. Nylig ble to arter påvist på et innført pungdyr på New Zealand.
Sphinx drupiferarum

Utseende

En stor (vingespenn 75 – 115 mm), slank svermer som ligner ligustersvermeren (Sphinx ligustri). Forvingene er gråhvite langs for- og bakkanten, mørkt grå i midten. Bakvingene er svarte med to lysegrå tverrbånd. Bakkroppen er tverrstripet i grått og svart, med en grå lengdestripe i midten. Larven er mørkegrønn med fiolette skråstriper på sidene, hornet på bakkroppen er lilla.

Levevis

Larven lever på kirsebær og plomme (Prunus spp.) og eple (Malus), både på ville og dyrkede trær.
Den voksne sommerfuglen flyr i skumringen på forsommeren.

Utbredelse

Denne svermeren finnes over det meste av USA og det sørlige Canada.
Meißner Fummel

Meißner Fummel er et bakverk som regnes som en spesialitet for byen Meißen i Sachsen i Tyskland.
Meißner Fummel er en stor vannbakkels som er glasert med eggehvite og bestrødd med melis.
Sagnet forteller at postrytteren mellom Meißen og Dresden ofte kom fram til Dresden med skadd post, og det ble sagt at grunnen var at han skjenket seg for hyppig på vertshusene undervegs. Kurfyrsten, som var lei av dette, ville stille postrytteren på en prøve. Han beordra bakerlauget i Meißen å finne opp et bakverk som var så skjørt at det ville skades ved den minste grad av skjødesløs behandling. Ei pakke med en Meißner Fummel ble så sendt til Dresden. En versjon av sagnet sier at postrytteren bestod prøva, da han ved framkonsten tok et strå og blåste opp det flatklemte bakverket.
I dag er det skikk å kjøpe med seg en Fummel fra Meißen og forsøke å bringe den med seg uskadd hjem. Det skal bringe lykke.
Acronia vizcayana

Utseende

Nokså små (ca. 10 millimeter), blankt svarte trebukker, oftest med hvite og/eller gule tegninger. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen eller litt kortere. Hodet er forholdsvis stort og fremstrakt, noe forlenget. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene, knapt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, som er noe hvelvede og rundede.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Filippinene.
Statsarkivet i Kongsberg

Statsarkivet i Kongsberg, Frogs vei 44, er en del av Arkivverket og har fylkene Buskerud, Vestfold og Telemark som sitt embetsdistrikt. Statsarkivet i Kongsberg er et av åtte statsarkiv og ble opprettet i 1994 og er dermed landets yngste statsarkiv.

Statsarkivets arbeidsoppgaver

Statsarkivet i Kongsberg tar imot og gjør tilgjengelig arkivmateriale fra den lokale og regionale statlige forvaltning i sitt distrikt. Statsarkivet har ansvar med å føre tilsyn av arkivforholdene i offentlig forvaltning og i den kommunale sektor. De bistår også med veiledning og rådgiving. En viktig oppgave er å spre informasjon og kunnskap om arkiv og arkivmaterialet de oppbevarer. Statsarkivet arbeider også for å bevare verneverdige private arkiver. Alt i alt utgjør arkivene ved Statsarkivet i Kongsberg i overkant av 14 000 hyllemeter.
Speilet av hjertet til Vajrasattva

Speilet av hjertet til Vajrasattva (tibetansk: རྡོ་རྗེ་སེམས་དཔའ་སྙིང་གི་མེ་ལོ; THL: dorje sempa nying gi melong; wylie: rdo rje sems dpa' snying gi me long; rekonstruert sanskrit: *vajrasattva-cittādarśa; devanagari: वज्रसत्त्व चित्तादर्श​) er en tantrisk tekst innenfor tibetansk buddhisme. Teksten er en av de 17 tantraer som utgjør den fjerde og siste seksjon av menngagdé. Menngagdé er den tredje og mest avanserte delen av dzogchen, som igjen er en av tre inndelinger av de indre tantraer i den tibetanske tekstsamlingen Nyingma Gyubum. Nyingma er den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme.
Pelican Point gasskraftverk

Pelican Point gasskraftverk er et gasskraftverk i delstaten Sør-Australia i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 480 MW fordelt på 2+1 turbiner. Anlegget ble ferdig i 2001. Brenselstypen er naturgass.
Cuchilla de Guaviyú

Transport

Ruta 4 Andrés Artigas forbinder Cuchilla de Guaviyú med Paysandú, Río Negro og Durazno.
Bryllup

Bryllupet er de seremoniene og den feiringen som følger med en inngåelse av ekteskap. Et bryllup består vanligvis av ektevigsel og en etterfølgende bryllupsfest. Ordet kommer fra norrønt brúd(h)laup, som antagelig inneholder tanken om «hjemføring av bruden i raskt løp», en referanse til en gammel tradisjon i forbindelse med brylluper.  
Giftermål har vært feiret på mange slags måter opp i gjennom tiden, og forskjellige skikker og ritualer har vært praktisert. Den dag i dag er det flere forskjellige skikker som følges rundt om i verden. Dessuten vil bryllupet vanligvis bli arrangert på en måte som gjenspeiler det livssynet brudeparet har. I den vestlige verden har man fra gammelt av blitt viet av en prest i en kirke. Fortsatt er vielsen gjerne noe som foretas av en som innehar et verv i et trossamfunn eller et livssynssamfunn. Imidlertid kan man også bli viet uten noen tilknytning til noe livssyn, og da er det gjerne notarius publicus eller en annen person med et juridisk verv som gjør det. 
I Norge var det i eldre tider en rekke skikker forbundet med ekteskapsinngåelser som nå så å si er helt avleggs. For eksempel var det en rekke skikker i forbindelse med mottagelsen av gjestene og oppvartningen av dem. Det var også typiske rituelle handlinger under festen, som skyting med krutt og «brudesmellen», hvor en person slo igjen døren til festlokalet tre ganger. Noen steder kjenner man også skikker som ble fulgt før bryllupet, som for eksempel at brudgommen skulle løpe etter og fange bruden.
I dag er brylluper mindre tradisjonsrike enn tidligere. Brudeparet skaper det bryllupet de selv har lyst på, og de planlegger det som oftest sammen. Selv om bruden er den personen som ofte enda blir sett på som «hovedpersonen», begynner brudgommen også å spille en stor rolle med tanke på hvordan bryllupet skal planlegges. En stor del av de som gifter seg i dag holder seg trygt innenfor det tradisjonelle bryllupet hvor fargetemaet er hvitt. Men i de senere årene, så er det blitt mer og mer vanlig å bruke pynt og dekorasjoner som er litt mer fargesprakende. Et bryllup blir gjerne pyntet opp fra vielseslokalet, til kjøretøyet til mottagelsen og til slutt selve festelokalet. Ofte holder brudeparet seg innenfor samme farge- og pyntetema under hele bryllupsfesten. Dette vil også gjerne gjenspeiles i både innbydelser, kirkeprogram, bordkort og menykart.
Mølje

Mølje er en matrett som har lange tradisjoner i Norge. Navnet brukes både om kjøttmølje og fiskemølje, men det er stor forskjell på de to rettene. Mens kjøttmølje er er basert på kjøttkraft (som oftest av svin) og flatbrød, består fiskemølje av kokt torsk med lever og rogn. Her finnes det utallige variasjoner på både kjøttmølje og fiskemølje. Langs kysten i Troms er fiskemølje «nasjonalretten», og i innlandsområdene spiser man kjøttmølje. Kjøttmøljen som tradisjon i Norge er ikke lenger så vanlig og utbredt som fiskemøljen.

Tradisjoner

Mange steder i landet har mølje vært en tradisjonsrett som ble servert om formiddagen på julaften. I indre Østfold og flere andre steder har det vært tradisjon å servere mølja klokken 12, gjerne til storfamilien, som ofte dro hver til sitt for resten av kvelden.
￼￼Mange serverer også kjøttmølje som tilbehør til lutefisk.

Varianter

En variant som det før i tiden var tradisjon å servere enkelte steder i Finnmark, var mølje av flådde, rensa sauehoder med avhogd snute. Hodene ble lagt i saltlake i 10 – 14 dager og siden kokt med tunger og hjerter. Retten ble kalt kjøttmølje og servert til middag på julaften.

Tradisjoner

Fiskemølje med torsk spises mest om vinteren mens møljen av sei er mer noe man spiser om sommeren. I fiskmøljen av sei bruker man bare lever, mens den av torsk har man også med rogn. Det er en gammel tradisjon at man fisket juletorsken og lagde mølje til julemiddag i Nordland, men også andre steder var og er dette fremdeles tradisjon.
Europatouren i golf for senior

European Seniors Tour er en profesjonell golftour for herrer over 50 år i Europa. Den er den mest prestisjefylte touren for seniorer etter den amerikanske Champions Tour.
European Seniors Tour ble stiftet i 1992. Kalenderen for 2005 inneholder mer enn 20 turneringer, hvorav rundt halvparten spilles i Storbritannia. Den mest prestisjefylte turneringen i Europa er Senior British Open Championship, som også har offisiell status på Champions Tour.
Supplering av Verneplan for vassdrag

Avsluttende supplering, 2009

I april 2009 ble det i tillegg lagt fram et forslag til «avsluttende supplering» av verneplanen. Dette dreide seg om elva Vefsna i Nordland, samt de tre vassdragene Tovdalselva i Aust-Agder, Øystesevassdraget i Hordaland og Langvella i Sør-Trøndelag, som regjeringen ble oppfordret av Stortinget til å vurdere vern av i forbindelse med behandlingen av suppleringen av verneplanen i 2005. Av de fire vassdragene ble Vefsna og Tovdalsvassdraget foreslått tatt inn i verneplanen.
«Wyvern»

Forlis og heving

11. juli 2013 tok «Wyvern» inn vann og sank mellom Öland og Gotland i svensk farvann. Alle 10 ombord ble reddet. Båten deltok på tidspunktet i regattaen The Tall Ships’ Race. Et besetningsmedlem fra det nederlandske seilskipet «Wylde Swan», som deltok i forsøket på å berge båten, omkom da «Wyvern» gikk ned. Årsaken til forliset ble i ettertid fastslått til å være brudd i noen kjølbolter. Da noen av disse ga etter, presset masten kjølen ned og man fikk en flere meter lang glipe i overkant av kjølen med massiv vanninntrenging.
«Wyvern» ble hevet av subsea konstruksjons- og brønnintervensjonsfartøyet MS «Island Constructor» 11. august 2013. Bak hevingen stod en rekke aktører innen olje- og gassindustrien i Stavanger.
Under seilasen fra Østersjøen ble mesteparten av lekkasjen i «Wyvern» reparert og motoren satt i kjørbar stand. Dette gjorde det mulig å gjennomføre en spektakulær hjemkomst i Stavanger den 14. august 2013. «Island Constructor» kom inn i Vågen, ble ønsket velkommen av Stavangers ordfører Christine Sagen Helgø og sjøsatte deretter «Wyvern» til glede for de mange fremmøtte. «Wyvern» forlot så velkomstseremonien for egen maskin.
Stavanger Aftenblad overførte bergningsaksjonen direkte på nett-tv. Dette medførte at aksjonen fikk god mediedekning i Rogaland. Saken ble også dekket av svenske medier.
I løpet av første halvår 2014 ble «Wyvern» restaurert av Hvide Sande Skibs- & Baadebyggeri i Danmark.
Pachrodema

Utseende

Middelsstore, nakne, halvblanke, rødbrune oldenborrer.

Levevis

Larvene lever i jorda, der de eter røtter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Argentina og Chile.
Saucy Jacky postkort

Saucy Jacky postkort er navnet på et postkort mottatt i 1888 som hevder å ha blitt skrevet av seriemorderen, kjent som Jack the Ripper. Fordi Scotland Yard, aviser og andre fikk så mange liknende brev og postkort var det ikke sikkert om dette var et ekte brev skrevet av Whitechapel-drpsmannen. Innholdet var overbevisende nok til å å publisere en faksimile av kortet i håp om at noen kunne gjenkjenne håndskriften

I populærkulturen

I komediefilmen  Hjelp vi er i popbransjen diskuterer bandets medlemmer om de skulle skrive en musikal basert på livet til Jack the Ripper, med tittelen Saucy Jacky
Room for You

Room for You er et musikkalbum med Florrie & Nattergalene, utgitt i 2002. Dette er bandets første og hittil siste plate.
Finnair

Historie

Selskapet ble etablert i 1923 under navnet Aero O/Y. Selskapet opererte de første årene inennriksflygninger i Finland, samt enkelte flygninger til og fra Estland. Under andre verdenskrig møtte selskapet mye motstand, spesielt med tanke på at det finske luftforsvaret tok over halvparten av selskapets flåte. Etter krigens slutt kjøpte staten seg opp i selskapet, og reetablerte det som et flyselskap med et utstrakt europeisk rutenettverk. 
Selskapet begynte på midten av 80-tallet å satse på direkteruter til Asia, og grunn av Finlands strategiske plassering øst i Europa begynte mange europeiske flyselskaper å føre trafikk som skulle videre til østen gjennom selskapets base i Helsingfors. Selskapet ble notert på den finske børsen i 2007.

Destinasjoner

Finnair satser tungt på ruter i Europa og Asia, og markedsfører seg selv som Det raskeskte flyselskapet mellom Europa og Asia.. Selskapet har også ruter til enkelte destinasjoner i Nord-Amerika.

Codeshare-avtaler

Finnair har codeshare-avtaler med følgende flyselskaper:
Air China, Air France, Aeroflot, American Airlines, British Airways, Cathay Pacific, Czech Airlines, Finncomm Airlines, Iberia, Japan Airlines, Malaysia Airlines, Rossiya, Ukraine International Airlines
Biopsi (roman)

Biopsi er en roman av Lars Ramslie, utkommet på Tiden i 1997. Romanen var forfatterens første bok, og innbrakte han Tarjei Vesaas' debutantpris i 1997.
Biopsi er en kort roman (150 sider), men den forteller en lang historie; hele det voksne livet til fortellerens far. Romanen er utradisjonell i formen, og består av bruddstykker på fra noen linjer til 3-4 sider, men i noenlunde kronologisk orden.
Romanen kan leses som hovedpersonens tilbakeblikk på farens – og dermed sitt eget – liv. Det er en tragisk historie som stiger ut av minnebrokkene. En gang var faren et stort talent i bokseringen, bejublet og omtalt. Seinere ble det år til sjøs, før ulykken rammer: Han får diagnosen Buergers sykdom. Det begynner i tærne og ender med amputasjon av begge beina og et liv i rullestol i kommunal omsorgsbolig. I en tidlig fase er det fortsatt nok av kamerater å trille ut og drikke øl med, før nedturen begynner. De smertestillende midlene og miksen av foreskrevne preparater følges opp med ulovlige preparater og narkotika av mange slag. Til slutt blir farens bolig et tilholdssted for narkomane, og et sted der stoff, tjuvegods og våpen skifter eier midt oppi mannens fysiske forfall.
Sønnens historie er vanskeligere å rekonstruere ut fra bruddstykkene, men vi forstår at han har bodd hos mora, men har vært mye hos faren, som han tydeligvis har vært knytta til med sterke bånd. Som farens lojale og uunnværlige hjelper har han ikke bare måttet være vitne til et grotesk kroppslig forfall, men også til de stadig mer deprimerende og kriminelle omgivelsene. Når han blir sammen med ei jente, tør han ikke ta henne med til farens leilighet, enda hun ber om å få møte han. Ei tid blir uhumskhetene så overveldende at han slutter å komme sjøl, men han gjenopptar snart kontakten. Han er imidlertid ikke til stede den dagen faren blir henta i ambulanse og dør på veg til sjukehuset.
Det eneste som er verdt å ta med seg fra den nedtråkka og tilrakka leiligheten er permene med farens dagbokliknende notater. Her skrev han ned sine tanker om livet – alt på engelsk. Sitater fra disse dagboksnedtegnelsene er fletta inn i sønnens beretning.
Tittelen Biopsi er betegnelsen på en metode som patologer bruker for å ta vevsprøver og granske dem under mikroskop for å finne mulige patologiske avvik, og fortellerens nitide og nådeløse utlevering av farens forfall og sine egne reaksjoner kan sies å være en form for mental biopsi. Beretninga er nesten konsekvent holdt i andre person, der fortellingas du er faren, posthumt.
Salong (samling)

Salonger var et fenomen av fransk opphav under l'ancien régime. Spesielt fra 1600-tallet til 1700-tallet, kunne en utvalgt del av byens overklasse samles for å «holde salong» (fransk: salon), det vil si konversere om litterære begivenheter eller hva som helst, hjemme i noens bolig. Etter hvert gjaldt dette ikke bare deltakere fra overklassen, det var også anledning for kunstnere til å vise seg frem og på den måten opprette kontakt med mulige personer som kunne støtte dem økonomisk. Salongen var også stedet for de intellektuelle hvor de debatterte politiske emner. Vert for salongen var nesten alltid en kvinne, hun fungerte som moderator og debattleder. Det finnes eksempler på salongdamer som i praksis agerte som politikere.
Salongene oppsto i Paris på 1600-tallet med preciositeten som samlet seg i Catherine de Vivonne, marquise de Rambouillets residens, og utviklet seg der på 1700-tallet til å bli en slags uformell samfunnsinstitusjon, der ikke bare adel slapp inn. Fenomenet beskrives blant annet i boken På sporet av den tapte tid av Marcel Proust. 
Salongliv ble praktisert i mange land. Det kjennes også blant annet fra den danske gullalder blant intellektuelle i København med vertinner som Charlotte Schimmelmann og Friederike Brun. Salonkulturen fikk betydning også der, ved å støtte forfattere og kunstnere. I Sverige holdt Hedvig Charlotta Nordenflycht salong for akademiet Tankebyggarorden i frihetstiden. Den mest velkjente salongsvertinnen i Sveriges historie er uten tvil Malla Silfverstolpe, som på 1800-tallet (fra 1820) holdt en berømt litterær og musikalsk salong i Uppsala. 
Salongene fortsatte til utpå 1900-tallet, men de mistet sin betydning på 1800-tallet, ettersom de da utviklet seg til å bli et rent overklassefenomen.
Ightham Mote

Historie

Den ble bygget omkring 1330 som en herregård med vollgrav. Det er dog ikke vollgraven (moat) som har gitt den navnet. Huset står på stedet hvor det i angelsaksisk tid var et møtested, et mote.
Under borgerkrigen skal en gruppe av Cromwells soldater ha ridd mot huset, hvor rojalister hadde tatt tilflukt. De gikk seg bort i labyrinten av småveier, og fant aldri frem. Selv i dag, men skilt som peker mot huset, er det lett å havne på en vei som leder rett forbi huset og ikke til det.
I nesten 300 år tilhørte huset Selbyfamilien. Et kjent medlem av familien var Dame Dorothy, som var hoffdame for Elisabeth I, og som var berømt for sin broderikunst. Det figurerer historier om at hun skal ha sendt et brev forut for Kruttkomplottet i 1605, hvor han advarte sin fetter Lord Monteagle mot å være tilstede den dagen parlamentsbygningen skulle sprenges. Dette skal ha ført til avsløringen av komplottet. Det er usikkert om dette stemmer, for det finnes lignende historier om andre.
En annen berømt eier av huset var Sir Charles Selby, som av Samuel Pepys ble beskrevet som «den mest vulgære mann i sin tid». Han var kjent som dikter og dramaforfatter, og ble beryktet etter at han i 1663 fikk en bot på 500 pund for å ha gått naken nedover Fleet Street i London. Noen år senere havnet han igjen i trøbbel etter en fyllekule, og kongen selv grep inn for å hjelpe ham. Det fortelles at kongen etterpå drakk seg full sammen med Selby og hans venner, for å vise illustrere hva han mente om saken.
I det 19. århundre ble skjelettet av en kvinne funnet murt inn bak en stengt dør.
As-Sa'iqa

As-Sa'iqa (også translitterert til al-Saika, Saeqa, etc, fra arabisk: الصاعقة som betyr storm eller tordenlyn; også kjent som Vanguard for the Popular Liberation War) er en palestinsk politisk og militær fraksjon, både dannet og kontrollert av Syria. Den fungerer som den palestinske grenen av det syriske Ba'athpartiet, og er en medlemsorganisasjon av Palestinas frigjøringsorganisasjon (PLO), selv om den for øyeblikket ikke er aktiv i organisasjonen. Nåværende generalsekretær er Farhan Abu Al-Hayja.
António Alberto Bastos Pimparel

Landslaget

Han ble tatt ut til VM 2010 i Sør-Afrika, til EM 2012 i Polen og Ukraina, og igjen til VM 2014 i Brasil.
Han ble tatt ut i Portugals tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Han ble tatt ut i Portugals tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Kunstcatering

Kunstcatering var en norsk kunstnergruppe etablert i 1997. Den besto av Anneke von der Fehr og Trine Wester, og ble oppløst i 2001.

Aktivitet

Kunstcatering (eg. Kunst Catering Ans) ble etablert som en plattform for ulike samarbeidsprosjekt der hensikten var å undersøke kunstneriske uttrykk i forskjellige kontekster, undersøke kunstnerrollen og nye arenaer for kunstnerisk virksomhet.
Virksomheten i regi av kunstcatering var primært innenfor stedsspesifikke og situasjonsbestemte installasjoner, live art og kommersiell virksomhet. Tematisk ble problemstillinger som berører forholdet mellom kunst/kunstneren/publikum undersøkt, gjennom forskjellige samarbeidsprosjekt mellom det kunstfaglige miljøet, og samfunnet forøvrig.

Varemerke

Kunstcatering ble også registrert som varemerke ved Patentstyret i 1998 under § 41 og § 42. «- tjenester som omfatter alle former som for undervisning av mennesker og for dressering av dyr; tjenester hvis hovedmål er adspredelse, forlystelse eller individuell rekreasjon».
I perioden kunstcatering var i drift ble det gjennomført en rekke produksjoner, både innen den uetablerte kunstscenen, og på de mer etablerte institusjonene. (Museet for Samtidskunst, Momentum, Astrup Fearnley Museet, Stenersenmuseet, Høstutstillingen, UKS). I disse produksjonene var mange forskjellige kunstnere involvert som samarbeidspartnere.
Parallelt med denne aktiviteten, ble det også gjennomført samarbeid med forskjellige aktører innen næringslivssektoren, som blant annet NIPA, NRK , Rimi og Manpower.