google/wiki40b huggingface dataset:
Moon

Moon er en britisk drama og science fiction debutfilm regissert av Duncan Jones (sønn av rockemusikeren David Bowie). Filmen kom ut i 2009 og vant prisen for beste bristiske uavhengige film (BIFA). Duncan Jones vant BIFA Douglas Hickox Award- prisen for denne filmen.

Handling

Hovedpersonen Sam Bell (spilt av Sam Rockwell) har en treårskontrakt på månen for Lunar Industries, og har som oppdrag å sende tilbake forsyninger av Helium-3 (det mest rene og effektive drivstoffet utvunnet av månestein) tilbake til jorda. Han er den eneste som jobber på månebasen bortsett fra roboten GERTY (stemmen er spilt av Kevin Spacey). Sam Bell føler seg mer og mer ensom og isolert mot slutten av kontrakten og begynner å hallusinere. Han drar ut med bulldoseren for å høste inn månestein og blir utsatt for en ulykke, men når han våkner oppdager han at han ikke er alene.
Høyfjellshårmygg

Utseende

En middelsstor (lengde 6–8 mm) hårmygg. Antennene har åtte eller ni ledd, vingene er melkehvite til svakt rødfargede. Begge kjønn har svart kropp. Hannen har forkroppen kledt med bare svarte hår, bakkroppen er hvithåret på siden. Lårene er svarte, legger og føtter brungule bortsett fra spissen av bakleggene, som er svart. Hunnen har svarte hofter, resten av beina er røde. Larvene er skittenhvite med mørkere hodekapsel.

Levevis

Denne arten lever mest høyt til fjells, selv om den kan påtreffes på lavheier ned til tregrensen. Lengst nord i Norge (Magerøya) finnes den ned til havnivå. Man kan ofte finne den på fjelltopper med svært lite vegetasjon, opptil 1700 meter over havet i Sør-Norge. Larvene lever i bakken der de trolig spiser mest lav. De bruker minst to år på utviklingen, lengst oppe sannsynligvis lengre tid. De voksne myggene flyr i juli – august, men er ofte i aktivitet bare en liten del av tiden på grunn av vind.

Utbredelse

Arten er holarktisk, det vil si at den forekommer både i Palearktis og i Nord-Amerika. Den er den hårmyggarten som går lengst mot nord og er funnet både på Novaja Semlja og på Baffin Island. Den finnes i Alpene, i fjellene i Skandinavia, i Alaska og det nordlige Canada, og i Rocky Mountains sør til Colorado.
Kvernevik skole

Kvernevik skole er en barneskole i Kvernevik som i skoleåret 2011-2012 hadde 420 elever.
Elevene fortsetter på Smiodden skole på ungdomstrinnet.
Bahia

Geografi

Geografisk kan Bahia deles inn i flere regioner. Ute ved kysten finnes rester av mata atlântica, skogsbeltet som tidligere fantes ute ved Atlanterhavet. Lenger inn kommer man til recôncavo-regionen, hvor man dyrker sukkerrør og kaffe, før man kommer til planalto lengst inne i landet. Dette siste området inkluderer også den halvtørre landskapet sertão.
Elva São Fransisco, som er den nest største i Brasil, renner nordvest i delstaten.
Byer i Bahia: Feira de Santana

Økonomi

Bahia er Brasils viktigste produsent og eksportør av kakao. Delstaten har også en omfattende produksjon av andre landbruksprodukter, blant annet sukker. I tillegg finnes det feler store reserver av ulike mineraler samt olje og gass. En annen viktig inntektskilde er turisme. Bahias lange kyst med mange strender samt den unike kulturen som finnes i delstaten, gjør at regionen er et viktig turistmål i Brasil.

Historie

Den portugisiske erobreren Pedro Álvares Cabral gikk i land ved det som i dag er Porto Seguro, og erklærte området som portugisisk territorium i 1500. Byen Salvador ble etablert i 1549, og fungerte som hovedstad for de portugisiske koloniene i Sør-Amerika frem til 1763. Bahia var under nederlandsk kontroll fra mai 1624 til april 1625.
Bahia var også den siste delstaten som sluttet seg til den uavhengige konføderasjonen Brasil. Området forble lojal mot den portugisiske kronen to år etter at resten av Brasil var erklært selvstendig.
Bahia var et hovedsenter for sukker-industrien fra det 16- til det 18. århundre, og har en rekke historiske byer som stammer fra denne perioden. Slaveri var en viktig del av sukkerøkonomien, og 37 % av de afrikanske slavene ble sent til Brasil. De fleste av disse havnet i Bahia, før de eventuelt ble sendt videre til plantasjer andre steder i landet.

Den atlantiske urskogen

Tidligere var store deler av Bahia dekt av atlantisk urskog, der det bodde mange ulike urfolksgrupper. I urskogen vokste det store mengder av brasiltreet, som de portugisiske koloniherrene straks fraktet over til Portugal, der de brukte væsken i treet som fargestoff. Senere ble store deler av den atlantiske urskogen hugget ned til fordel for beitemarker for storfe. Dette har ført til at mange urfolksgrupper har blitt drevet fra sine områder. I dag er størstedelen av jorda som tidligere var atlantisk urskog beitemarker, eukalyptusplantasjer eller sukkerplantasjer. Urfolksgrupper, som pataxó, tar i dag tilbake områder som de mener de har historisk krav på, der de igjen vil dyrke områdene med frø fra den atlantiske urskogen.

Musikk

Mye av den brasilianske musikken har sitt utspring i Bahia. Dette gjelder både samba, afoxé og axé samt mer motepregede danser som lambada. Delstaten er også fødested for kjente brasilianske musikere som Dorival Caymmi, João Gilberto, Gilberto Gil, Caetano Veloso med flere. I tillegg har grupper som Olodum, Ara Ketu og Ilê Aiyê hjemsted i Bahia.

Urbefolkning

Det finnes fortsatt litt igjen av urbefolkningen i Bahia, slik som pataxó-folket, som bor enten langs kysten sør i delstaten eller i det indre av Bahia.
Ingeborg Eriksdatter av Norge

Biografi

Hennes far, Erik II, døde den 15.juli 1299 da Ingeborg var ett eller to år gammel. Han ble etterfulgt av sin yngre bror Håkon V Magnusson ettersom Erik døde sønneløs. Hennes mor giftet seg ikke på nytt.
I 1300 ble den tre år gamle Ingborg festet til Jón Magnússon, jarl av Orknøyene. Giftermålet ble aldri gjennomført, sannsynligvis fordi jarlen døde i 1311, før Ingeborg var gifteklar.
I 1312 ble Ingeborg gift med Valdemar Manusson som var en yngre bror av den svenske kong Birger Magnusson. Det var et dobbeltbryllup som fant sted i Oslo hvor også kong Birgers andre bror Erik Magnusson av Södermanland giftet seg med Ingeborgs kusine Ingeborg Håkonsdatter, datter og eneste legitime barn av kong Håkon V Magnusson. Ingeborg Eriksdatters medgift inkluderte Öland, og hun er enkelte ganger titulert «hertuginne av Öland». Hun hadde en sønn som sannsynligvis døde ung.
Natten mellom 10. og 11. desember 1317 ble brødrene Valdemar og Erik arrestert og fengslet av deres bror kong Birger i Nyköping. De to Ingeborg’ene satte seg i ledelsen for de som ønsket å få satt dem fri. Den 16. april 1318 inngikk de to hertuginnene en avtale med den danske hertug Christoffer av Halland-Samsö og erkebiskop Esgar av Lund om at de skulle få satt hertugene fri og ikke la kongene av Sverige og Danmark få fred før dette var gjort. Senere samme år døde imidlertid både Valdemar og Erik. Grunnen til dødsfallene er ikke kjent, men de døde sannsynligvis enten som følge av sult eller drap.
De to hertuginnene Ingeborg nevnes også i 1318 i forbindelse med styringen av riket. Ingeborg Eriksdatter har tilsynelatende sittet i riksrådet sammen Mats Kettilmundsson mens Ingeborg Håkonsdatters sønn Magnus Eriksson var mindreårig.
Ingeborg Eriksdotter ble titulert som hertuginne av Öland fra 1340, og hun bodde i Sverige resten av livet. Hun døde i 1353.
Lydia Jele

2010 - 2011

Jele deltok i Samveldelekene 2010, der Botswana kom på sjetteplass på 4 x 400 meter stafett. Hun deltok i Sommeruniversiaden 2011, men nådde ikke finalen på 200 og 400 meter der. Samme år deltok hun i Afrikalekene 2011, og fikk 18. beste tid i forsøksheatet, og gikk ikke videre til semifinalen.

2012

I 2012 vant hun sin første nasjonale tittel, da hun vant 400 meter under det botswanske mesterskapet i friidrett. Tiden ble 53,3 sekunder med håndtatt tid. Hun deltok i det åpne sørafrikanske mesterskapet i friidrett i Pretoria, og kom der på sjuendeplass på 200 meter. I tillegg fikk hun sølv på 4 x 400 meter stafett og bronse på 4 x 100 meter stafett. I Afrikamesterskapet i friidrett 2012 ble hun slått ut i semifinalen på 400 meter, der hun fikk 11. beste tid. På 4 x 400 meter stafett fikk hun sølv sammen med Goitseone Seleka, Oarabile Babolayi og Amantle Montsho.

2013

Hun deltok i det spanske mesterskapet innendørs i 2013, men nådde ikke finalen på 200 og 400 meter. I det spanske mesterskapet for klubblag kom hun på andreplass på 400 meter og fjerdeplass på 4 x 400 meter stafett. I juli deltok hun i Sommeruniversiaden 2013, og ble der slått ut i semifinalen på 400 meter. Hun deltok også på det botswanske laget på 4 x 400 meter stafett under VM i friidrett 2013, men de ble slått ut i forsøksheatet.

2014

Under det botswanske mesterskapet i friidrett 2014 vant hun 200 og 400 meter. I august deltok hun i Afrikamesterskapet i friidrett 2014 kom hun på sjuendeplass på 400 meter og fikk bronse på 4 x 400 meter stafett.

2015

Hun deltok i Stafett-VM i friidrett 2015 (IAAF World Relays), og Botswana fikk der 14. beste tid i forsøksheatet, og kom deretter på femteplass i B-finalen. Hun kom på tredjeplass på 400 meter under IAAF World Challenge-stevnet i Dakar. Under Afrikalekene 2015 kom hun på sjuendeplass på 400 meter, og var med å vinne gull på 4 x 400 meter stafett. Hun satte der ny personlig rekord på 400 meter ned 52,57 sekunder i semifinalen.

2016

Jele vant 400 meter under IAAF World Challenge-stevnet i Dakar i mai, og vant også 400 meter under Volksbankmeeting. Hun kom på fjerdeplass på 400 meter under Afrikamesterskapet i friidrett 2016, og deltok på begge stafettene, der Botswana kom på fjerdeplass på 4 x 400 meter og femteplass på 4 x 100 meter stafett. Hun representerte Botswana under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i forsøksheatet på 400 meter.

2017

Botswana kom på sjetteplass på 4 x 400 meter stafett under Stafett-VM i friidrett 2017 (IAAF World Relays), med Jele på laget. Hun vant 100 meter under det botswanske mesterskapet i friidrett 2017, der hun løp på 11,78 sekunder med 2,7 m/s medvind. Hun deltok i VM i friidrett 2017, men nådde ikke finalen på 400 meter. På 4 x 400 meter stafett kom Botswana på sjuendeplass.

Dopingsaken

Høsten 2017 testet hun positivt på det forbudte stoffet Dianabol, som er et steroid. Ifølge henne selv hadde hun fått i seg stoffet ved at hun hadde drukket av mannen sin flaske. Hun avslo at B-prøven trengte å testes, og fikk fire års utestengelse av Athletics Integrity Unit.
Melodi Grand Prix 1960

Sendingene

Høsten 1959 utlyste NRK en konkurranse der profesjonelle musikere og amatører ble oppfordret til å sende inn sanger til melodikonkurransen Melodi Grand Prix. 303 bidrag kom inn, og en jury bestående av Øivind Bergh, Erik Diesen, Otto Nielsen og Leif Rustad, silte de innsendte bidragene ned til elleve. Sangene ble først framført av Jens Book-Jenssen og Inger Jacobsen i en radiosendt semifinale 4. februar, og de seks beste avanserte til finalen lørdag 20. februar.
Erik Diesen ledet finalen fra Store Studio, mens Odd Grythe rapporterte direkte fra Studio A, der juryen satt. Kringkastingsorkestret, ledet av dirigent Øivind Bergh, spilte de seks finalemelodiene. Finalen var i all hovedsak lagt opp som en radiosending, siden svært få nordmenn hadde fjernsyn på denne tiden. Finalen ble likevel tv-overført som prøvesending, et halvt år før fjernsynets offisielle åpning i Norge.
På forhånd hadde NRK gjort det klart at den som sang vinnerlåten i den norske finalen, ikke nødvendigvis skulle få representere Norge i London. Til slutt besluttet NRK at Nora Brockstedt likevel skulle få æren av å bli Norges første representant i Eurovision Song Contest.

Hendelser

Komponistene og tekstforfatterne ble holdt hemmelige til etter at vinneren var kåret, dette for å unngå at juryen skulle la seg påvirke av hvem som hadde skrevet sangene. Hemmeligholdet var vanlig praksis i konkurransen på 1960-tallet, og det var først i 1971 at komponistene ble offentliggjort før en norsk finale.
Vinnermelodien ble en stor slager og lå ni uker på VG-lista med en femteplass som høyeste notering. «Voi Voi» kan i dag karakteriseres som en evergreen i norsk Melodi Grand Prix-historie. Tittelen på sangen påstås å være samisk for hei hei, men det er også finsk for au da. Det skulle imidlertid gå 20 år før et samisk språk ble brukt i en vinnerlåt, da «Sámiid ædnan» vant den norske finalen i 1980.
Kiwibukta

Kiwibukta er en vik på østsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Den ligger mellom Michajlovodden og den nordligste delen av Vostokkysten. Vika har fåt sitt navn på grunn av grønnfargen på vannet her.
Tilbakeslagsventil

En tilbakeslagsventil er en mekanisk innretning som sørger for at gass eller væske kan strømme i en retning, men ikke den andre. Et eksempel de fleste trolig kjenner er luftventiler til sykkeldekk og baller som skal gjøre det mulig å pumpe luft inn uten at den strømmer ut igjen gjennom samme åpningen.
Det finnes også biologiske tilbakeslagsventiler, slik som hjerteklaffene og en serie med klaffer i venene i leggene hos menneske som skal hindre at blod flyter tilbake nedover mellom hjerteslagene og samler seg i beina (åreknuter).
Onsdagbok

Onsdagbok er et musikkalbum med Fjeldbæk, utgitt i 2007. Dette er gruppas debutalbum.
Gnathocera

Utseende

Middelsstore (15-20 millimeter), litt flate, gul- eller brunaktige gullbasser.

Levevis

Larvene lever i jorda. Det har ennå ikke lykkes å avle fram disse i fangenskap. De voksne billene finnes ofte mellom høyt gress.

Utbredelse

Artene er utbredt i Afrika.
Snorrefeltet

Snorrefeltet ble oppdaget  i 1979 av Saga Petroleum og produksjonen startet i 1992. Feltet ligger øst for Statfjordfeltet og reservoaret ligger under 350 meters havdyp. Feltet omfatter blokkene 34/4 og 34/7.

Installasjoner for produksjon og transport av olje og gass

Plattformen Snorre A er bygd ut med eget prosessanlegg som også tar imot produksjon fra Vigdisfeltet.
Den sørlige delen av feltet er bygget ut med en strekkstagsplattform i stål og et undervanns produksjonsanlegg. Den nordlige delen (Snorre B) er bygd ut med en halvt nedsenkbar bore- og produksjonsplattform, som kom i produksjonen i juni 2001.
Olje og gass fra Snorrefeltet transporteres i rør til Statfjordfeltet for ferdigbehandling, lagring og utskiping. Ferdig prosessert olje går fra Snorre B i rørledning til Statfjord B der den blir lagret og lastet på skip.

Geologi

Reservoaret består av fluviale sandsteiner fra sentrias- og tidlig juratiden.
Ved slutten av triastiden ble Lundeformasjonen avsatt med finkornet slam mellom elvesand på store flomsletter. Det er spor etter planterøtter, gravende mark og biller. Kalkknoller er dannet ved jordsmonndannelse. Tørkesprekker viser at klimaet har vekslet mellom tørre og våte klimaperioder. Sedimentene er rødbrune, noe som viser at klimaet var varmt og tørt.
Over Lundeformasjonen finnes vekslende lag av sand, kull og leire som tilhører Statfjordformasjonen. Disse sedimentene ble avsatt fra sen trias- til tidlig juratiden.
Scovillegrader

Scovillegrader, scovilleskalaen eller SHU (av eng. Scoville Heat Units),  er en enhet for å bestemme opplevd smaksstyrke (sterkhetsgrad) på pepperfrukter. Skalaen er oppkalt etter kjemikeren Wilbur Scoville, som utviklet den i 1912.
I begynnelsen var scovillegrader definert til antall ganger som et ekstrakt av chili oppløst i alkohol må fortynnes med sukkervann før testpersoner ikke lenger er i stand til å kjenne smaken av capsaicin.
I dag kan man måle konsentrasjonen av capsicum  i et laboratorium,  scoville er derfor omdefinert og måler nå konsentrasjon direkte. 
Paprika ligger mellom null og 100 scovillegrader, jalapeño på 2 500–8 000 og rent capsaicin på 16 millioner. Den sterkeste naturlige frukten har til nå vært såkalt «Carolina Reaper», som i snitt er målt til 1 569 300 scovillegrader.
Waliseren Mike Smith har imidlertid (ved en tilfeldighet) dyrket fram en ny chili som nylig ble målt til 2 483 584 scovillegrader. Den nye chilien har fått navnet «Dragon’s Breath» og avventer per mai 2017 anerkjennelse fra Guinness rekordbok som verdens sterkeste chili.
Heysham

Demografi

Administrativt utgjør Heysham en del av distriktet City of Lancaster med tre administrative deler: Heysham Central (med en befolkning på 4 478 innbyggere i 2011); Heysham North (5 274 i 2011); og Heysham South (med 7 264 i 2011). Disse strekker seg dog til områder utover landsbyen Heysham, som har en befolkning på rundt 6 500 innbyggere.

Historie

Av historisk interesse er steingravene i ruinene av oldtidskapellet Sankt Patricks kapell som ligger nært inntil kirken, som er dedikert apostelen Peter. Begge bygg er antatt å være fra 1000-tallet, og er begge bygget med lokal stein hogget fra steingrunnen. Lokal legende hevder at sankt Patrick av Irland gikk i land her etter å ha krysset Irskesjøen fra Irland og deretter å ha etablert kapellet. Det har imidlertid blitt etablert at kapellet ble bygget rundt 300 år etter at Patrick døde. Steingravene er avbildet på omslaget av rockegruppa Black Sabbaths album The Best of Black Sabbath.
På kirkegården fra angelsaksiske og norrøne levninger, og kirken selv inneholder en norrøn stein med avbildning av et villsvin. Hensikten med disse til dels merkelige steinskulpturene er mye omdiskutert, men det er funnet mange tilsvarende i nordlige England, foruten også i Skottland, Wales, Man og på Irland, og dessuten noen få områder i sørlige England med tilknytning til vikinger og norrøn bosetning.
Lancaster Museum oppbevarer kulturgjenstander fra området, blant annet steinøkser og hammerhoder (noen som veier opp til 4 kg) og som er datert tilbake til neolittisk tid. Mange av disse gjenstandene og deres opprinnelige lokalisering tyder på at dette var gravlund i oldtiden, eller gravhøyde. Området er fortsatt kjent som «The Barrows» (= gravhøydene). Disse er på den eneste kystklippene i Lancashire og inneholder på et relativt lite område, skogland, åpent gressland, sandstrender, og steinbassenger.

Havna i Heysham

Heyshams havn ble bygget i 1900, og det er fast fergeforbindelse til Man, foruten også frakt til Irland og til østlige delen av Irskesjøen og gassfeltene i bukta Morecambe Bay. En hurtigbåttjenste til Belfast ble åpnet i 1999. En del ferger har forbindelser med tog fra jernbanestasjonen og videre til Lancaster.
Tidevannstabeller kan bli sett ved Bay Horse Lancasters værtjeneste.

Kultur

Kunstneren J.M.W. Turner var i Heysham på 1790-tallet da han reiste rundt i Storbritannia. Hans malerier viser en tidlig landsby med iøynefallende tjern i bakgrunnen.
Haysham vant landsbyprisen Blomstrende Britannia, Britain in Bloom, både i 2005 og i 2007.

Underholdning

Heysham har en stor utendørs gokartbane ved Heysham Head hvor racerbilsjåføren Nigel Mansell pleide å farte rundt i tenårene.
Tarakløften

Tarakløften (serbisk Kanjon Tare) er den lengste kløften eller ravinen i Montenegro og hele Europa og den nest lengste i verden etter Grand Canyon i Arizona. Den er 82 km lang og 1 300 meter på det dypeste. Kløften er innskrevet på UNESCOs verdensarvliste og er en del av Durmitor nasjonalpark. Elven Tara renner gjennom kløften.
Det er steinete terrasser, sandstrender, høye klipper og mer enn 80 store grotter langs kløften.
Det er populært å rafte nedover Tara gjennom Tarakløften, hovedsakelig fra Brstnovica til Sćepan Polje, en 18 km lang rute som tar 2-3 timer. Dette er også den bratteste delen av elven og 21 av 50 stryk i elven ligger langs denne strekningen.
Bosniske og montenegrinske styresmakter hadde planer om å bygge en demning i elva Drina, som Tara munner ut i, og slik fylle kløften med vann. Disse planene ble riktignok skrinlagt i april 2005 etter massive protester, men i september 2006 ble det derimot signert en avtale mellom det slovenske selskapet Petrol og det montenegrinske selskapet Montenegro-bonus om å bygge et vannkraftverk som vil ødelegge kløften.
Jumu'ah

Fredagsbønnen, eller jumu'ah, (arabisk: صلاة الجمعة, ṣalāt al-jum‘ah) er den felles bønn i moskéen ved middagstid på fredagen og regnes oftest som en plikt for alle voksne mannlige sunnimuslimer.
Fredagsbønnen skiller seg i opplegget i noen grad fra middagsbønnen øvrige dager i uken, men den største forskjellen utgøres av den preken, khutba, som holdes av imamen, det vil si bønnelederen, eller noen annen fremstående person, før det felles bønneritualet.
Wenzhou

Historie

Det kan spores bosetting på stedet tilbake til 2000 år f.Kr. Området ble kalt kongedømmet Dong'ou på 200-tallet f.Kr.. 
Havnebyen ble grunnlagt på 300-tallet e.Kr., og bar da navnet Yongjia. Under Tang-dynastiet ble den elevert til prefektur, og i 675 fikk den navnet Wenzhou.
I 1876 ble byen åpnet for utenrikshandel. På 1800-tallet utviklet den seg til en viktig havn for kinesisk teeksport. Under den andre sino-japanske krig var Wenzhou en av de få havner som ikke ble okkupert av japanerne, og byen hadde da stor betydning for den kinesiske side. Etter krigen var den i bakevjen til kysthandelen begynte å ta seg opp ca. 1955. Den er senere vokst til stor velstand.
Wenzhou er også hjembyen til mange handelskinesere i USA og Europa.

Jernbane

Høyhastighetsbanen Ningbo–Taizhou–Wenzhou-banen har sitt sørlige endepunkt i Wenzhou, og knytter der an til høyhastighetsbanen Wenzhou–Fuzhou-banen videre til Fuzhou.

Veier

Kinas riksvei 104 løper gjennom prefekturet. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.
Kinas riksvei 330 løper nordvestover fra Wenzhou i Zhejiang til Shouchang i Jiande i samme provins.
Ágúst Þór Jóhannsson

Karriere

Jóhannsson har ledet Levanger Håndballklubb siden 2009, og vil forlate klubben etter 2011/12-sesongen.
23. mars 2011 tok Jóhannsson over det islandske kvinnelandslaget etter Júlíus Jónasson, og ledet sitt første mesterskap under Håndball-VM for kvinner 2011.
Maho Shimizu

Landslaget

Maho Shimizu spilte 3 landskamper for Japans kvinnelandslag. Hun ble tatt ut i Japans tropp til Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1981.
Piet Joubert

Politikk og krig

Han ble valgt inn i Volksraad som en representant for Wakkerstroom på 1860-tallet, samtidig som Marthinus Wessel Pretorius var inne i sin andre runde som president. Ved senere valg steg han i gradene, og i 1875 fungerte han som president mens Thomas François Burgers befant seg i Europa.
Under den første britiske annekteringen av Transvaal, fikk Joubert et rykte på seg for å være uforsonlig, etter at han gjentatte ganger nektet å sitte i en ledende stilling under styresmaktene som da var, i motsetning til Paul Kruger og andre fremtredende boere. Istedenfor å ta den lukrative stillingen han ble tilbudt, tok han heller en ledende rolle i motstandsbevegelsen som senere førte til krigen i 1880-1881. Han ble deretter general i boerstyrkene, og et medlem i triumviratet som ledet og administrerte den provisoriske regjeringen som kom på plass i desember 1880 i Heidelberg.
Under første boerkrig ledet han boerstyrkene ved slaget ved Laing's Nek, slaget ved Schuinshoogte og slaget ved Majuba Hill, og han fikk deretter gjennomført de første forhandlingene som senere ledet til Pretoriakonvensjonen.