google/wiki40b huggingface dataset:
Purpuricenus

Utseende

Middelsstore, litt flate, rødlige eller gulaktige trebukker. Hode og pronotum er vanligvis matt svarte, pronotum noen ganger med lyse tegninger. Antennene er noe kortere enn kroppen hos hunnene, betydelig lengre enn kroppen hos hannene. Dekkvingene er tegnet i rødt eller gult og svart, sjeldnere ensfargede. Spissen er rundet.

Levevis

De voksne billene besøker gjerne blomster, og er dagaktive. De er aktive flygere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den Gamle verden og er representert i Afrika, Europa (Sør- og Mellom-Europa), Asia og Australia.
Aguilar

Aguilar hos mayaene

Aguilar var en prest som deltok i en ekspedisjon til Panamakysten i 1509. Kolonistene i den nyetablerte kolonien Santa Maria hadde gjort opprør og avsatt ekspedisjonslederen Enciso. Opprørernes leder Balboa hadde sendt et skip med gull og andre verdier og utsendinger for å forsvare kolonistenes opprør overfor de rette  myndighetene . Ombord i skipet var Aguilar. Skipet navigerte feil og gikk på grunn på revene utenfor Jamaica. Mannskapet gikk i livbåtene og forsøkte å komme seg videre med dem, men ble tatt av strømmen og drevet nordvestover til kysten av Yucatán-halvøya, der spanjolene ble tatt til fange av mayaene. De fleste ble straks ofret til gudene, men Aguilar og en mann ved navn Gonzalo Guerrero ble gjort til slaver. Aguilar lærte mayaenes språk, og avslørte store kunnskaper og god dømmekraft. Han endte som en viktig høvdings rådgiver i det indre av Yucatán, og levde som fri mann, selv om han formelt var høvdingens slave. 
Aguilar ble fristet med kone og velstand som takk for sine gode råd, men han holdt fast ved sitt kyskhetsløfte som prest, og insisterte på å leve i enkelhet. Han gikk kledd som mayaene, men tok vare på sin bønnebok, og håpet gjennom alle årene som slave hos mayaene å bli reddet.

Cortez redder Aguilar

Redningen kom i 1519, da Hernán Cortés ankom øya Cozumel utenfor østkysten av Yucatán. Da han hørte ryktene om hvite som levde som slaver blant mayaene på fastlandet, sendte Cortez straks bud om at de måtte komme til ham på Cozumel. Mayabudbringerne hadde med seg glassperler for å kjøpe dem fri. Aguilar fikk fritt leide av sin eier og reiste straks til Cozumel for igjen kunne leve blant trosbrødre. Han ble først ikke trodd, da han solbrun og med mayabekledning og mayahårklipp møtte Cortez. Men da han viste fram sin fillete bønnebok og stotrende sa sine første spanske ord på 8 år, ble det vill begeistring.
Dorset Police

Dorset Police er en britisk politistyrke med ansvar for grevskapet Dorset.
Styrken er delt inn i fire divisjoner: Det meste av grevskapet er dekket av Eastern og Western Divisions, mens byene Poole og Bournemouth er utskilt som egen divisjoner. Hovedkvarteret ligger i Dorchester.
Vigatunet

Vigatunet er et gammelt gårdsanlegg i Hjelmeland kommune i Ryfylke og ligger på veien mellom Hjelmeland og Fister. De eldste bygningene er fra 1600-tallet, men gården er omtalt i kilder fra 1500-tallet. I tillegg er det gravhauger i området og det er gjort funn fra vikingtiden.
Anlegget slik det nå framstår er fra en ombygging i 1821.
Anlegget ble fraflyttet i 1955 og har vært museum siden 1970, og er i dag underlagt Ryfylkemuseet.
St. Benon kirke i Warszawa

St. Benon kirke (polsk Kościół św. Benona) er en kirke ved Piesza-gaten 1 i Nybyen i Warszawa.
Eric Heiden

Hurtigløp på skøyter

Eric Heiden dominerte internasjonal skøytesport totalt i perioden 1977–1980. Han vant tre allround-VM og fire sprint-VM. I 1980 måtte han imidlertid nøye seg med sølv i allround-VM etter Hilbert van der Duim, i et meget kritisert mesterskap i Heerenveen (beskyldninger om oppmannsfusk m.h.t. når det ble holdt vanningspauser). Heiden har fire Oscarstatuetter i sin samling. Disse fikk han tildelt i fire påfølgende år fra 1977 til 1980.

Sykling og lege

Etter at han hadde lagt opp som skøyteløper ble han profesjonell syklist for sykkellaget 7-Eleven, og deltok blant annet i Giro d'Italia i 1985 som han fullførte og i Tour de France i 1986 fullførte ikke.
Han ble uteksaminert som lege i 1991 og arbeider nå som kirurg i California. I 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino var han lege for det amerikanske OL-skøytelaget. Siden 2012 er han med i lege-teamet til sykkellaget BMC Racing Team.

Familie

Hans søster, Beth Heiden, var også skøyteløper og syklist. Hun ble allround-verdensmester i 1979 og i sykling 1980.
Operation Crossroads

Operation Crossroads var en militæroperasjon sommeren 1946 da United States Armed Forces detonerte to atomvåpen på øya Bikiniatollen i Stillehavet. Operasjonen var den første på Marshalløyene, og den andre i amerikansk historie. Den omfattet Able, en prøvesprengning av en atombombe på 21 kilotonn (88 terajoule) 158 meter over havoverflaten 1. juli, og Baker, en prøvesprengning av en atombombe på 21 kilotonn utført 27 meter under havoverflaten 25. juli .
Hensikten med operasjonen var å studere virkningen av atomeksplosjonen på skip, utstyr og materiell. Et stort antall skip, eldre amerikanske krigsskip, ubåter og tyske/japanske krigsskip fra andre verdenskrig ble samlet på et større areal.  Et titalls skip sank under operasjonen og hundrevis av skip og ubåter ble skadet. Det ble også utført eksperimenter med dyr under detonasjonene.
Fra 1946 til 1958 utførte USA i alt 67 atomprøvesprengninger på Marshalløyene, ifølge NUPI. 23 av disse bombene ble sluppet på Bikiniatollen. På grunn av atomsprengningene måtte flere enn 150 personer flytte til andre øyer. Halvparten av disse døde som følge av den Ioniserende strålingen, ifølge The Guardian. 70 år seinere bekreftet forskere at plante- og dyrelivet i dette havområdet hadde blomstret opp.
Norges land og folk

Norges land og folk topografisk-statistisk beskrevet er en bredt anlagt beskrivelse av geografiske, statistiske, historiske og andre forhold i alle Norges amter. Ideen til verket oppstod i 1870-årene, men det første bindet i serien kom ikke før i 1885, og det siste ble ikke klart før i 1921.

Forfattere

I 1873 fremsatte Johan Sverdrup ideen om å lage et stort statistisk-topografisk verk for Norge. Det ble utarbeidet en plan av Jacob Mohn ved det statistiske byrå. Det var også han som begynte arbeidet med det første bindet i verket, om Smaalenene. Etter hans død i 1882 ble bindet fullført av direktør ved det statistiske byrå Anders Nicolai Kiær i 1885. Arbeidet ble fortsatt av Boye Strøm, som ga ut bindet om Stavanger amt i 1888. Så overtok Johan Vibe (Buskerud 1895, Søndre Bergenhus 1896, Akershus 1897). Etter Vibes død i 1897 var det en stund usikkert hvem som kom til å fortsette verket. Til slutt tok geologen Amund Helland på seg arbeidet, og det ble han som skulle komme til å skrive mesteparten. Han skrev også en ny utgave av bindet for Søndre Bergenhus amt.

Innhold

Foruten opplysninger om geografiske og statistiske forhold, inneholder verket også en mengde omlysninger om andre nærliggende emner, slik som levekår, næringer, folkeliv, folketro og historie. Jørgen Løvland nevner noen eksempler på slike «utgreiinger»: gammelostlaging i Nordre Bergenhus, trekkfuglene ved Lindesnes, hvalfangst fra Vestfold, skogbruket i Hedmark, sildefisket og så videre. Verket inneholdt kart over hvert av amtene fra Norges geografiske oppmåling, som regel i målestokken 1 : 400 000, samt bykart i målestokken 1 : 10 000. Det er også egne kart for breene Jostedalsbreen og Svartisen, og et avtrykk av et gammelt kart over Finnmark fra 1747–48.
Tour de France 1929

Gjennomføringen av rittet

Rittet ble vunnet av Maurice De Waele, med en margin på 44 minutter til andremann, Giuseppe Pancera, og 57 minutter til Jef Demuysere, som tok tredjeplassen. Vinneren Maurice De Waele, kjørte for det overlegne Alcyon-laget. Han vant selv om han var syk underveis. Overlegenheten til Alcyon gjorde at arrangøren endret konseptet før 1930, der rytterne ble delt opp i landslag eller regionale lag.
De tidligere vinnerne Nicolas Frantz og Lucien Buysse stilte til start, men ingen av dem var i nærheten av å vinne rittet.

Endringer fra 1928

I 1927 og 1928 hadde mange av etappene lagstart, der ryttere fra samme lag startet samtidig. Dette skulle gi mer konkurranse på de flate etappene. Det førte derimot til at det ble færre tilskuere. Derfor ble mange av disse «lagtempoetappene» fjernet i 1929. I 1929 var det kun tre etapper med denne typen start igjen, alle tre var etapper der arrangøren regnet med lav gjennomsnittshastighet.
Alle plassene på podiet ble i 1928 vunnet av Alcyon. Tour-arrangøren ønsket at det skulle være et individuelt ritt, så i 1929 var det offisielt ikke lag. Rytterne startet enten i A-kategori (for profesjonelle) eller touriste-routiers (halvprofesjonelle eller amatører). I 1928 hadde rytterne lov til å motta hjelp ved punkteringer, denne regelen ble fjernet før 1929.

Andre konkurranser

Hovedsponsoren l'Auto kåret en meilleur grimpeur (beste klatrer). Victor Fontan, som ledet rittet underveis, men tapte mye tid på grunn av et krasj ble tilkjent tittelen.
Velupillai Prabhakaran

Biografi

Velupillai Prabhakaran ble født i den nordlige kystbyen Velvettithurai, som den yngste av fire søsken. Født hindu, og ble med i studentgruppen TIP, under standardiserings debattene. Han skal ha vært en gjennomsnittlig student, sky og opptatt av bøker. I 1972 grunnla Prabhakaran organisasjonen Tamil New Tigers (TNT) som ble en forgjenger til flere andre som protestert mot den politiske retningen landet tok etter frigjøringen fra Storbritannia som satte minoriteten med tamiler opp mot majoriteten i det singalesiske folket.
I 1975, etter å ha blitt sterkt involvert i tamil-bevegelsen, utførte han sitt første politiske mord mot ordføreren i Jaffna, Alfred Duraiappah, ved å skyte han på kloss hold da han gikk inn i et hindu-temple i Ponnaalai. Drapet kom som et svar på en hendelse i januar 1974, der ni tamiler ble drept og 50 skadet av politiet, der radikale tamiler la skylden på Alfred Duraiappah, da han støttet Sri Lanka Freedom Party (SLFP) som var involvert i volden, og for å ha forrått de tamilske nasjonalistene på Jaffna halvøyen.
Han ble også anklaget av indiske myndigheter for å være innblandet i drapet på Rajiv Gandhi i 1991, da en selvmordsbomber angivelig skal ha angrepet etter ordre fra Prabhakaran. Han anses også å være ansvarlig for selvmordsangrepet som tok livet av Sri Lankas president Ranasinghe Premadasa den 1. mai 1993.
Han ble ettersøkt av Interpol for terrorisme, mord, organisert kriminalitet og konspirasjon for å utføre terrorisme.  
Et lik som en antok for å være Prabhakaran ble funnet av hæren i Sri Lanka den 17. mai 2009. Prabhakaran ble funnet av regjeringsstyrker i en ambulanse som prøvde å flykte. Meldingene om han var død eller ikke, vekslet i tiden etter den første meldingen, men den 18. mai bekreftet så srilankiske regjeringskilder at Prabhakaran var funnet død, han ble skutt da han forsøkte å flykte fra fremrykkende regjeringsstyrker. Tre andre tamilske opprørsledere og Prabhakarans sønn ble også funnet drept, iflg regjeringen. Et bilde av liket ble offentliggjort av myndighetene den 19. mai, selv om tamilgeriljaen fremdeles hevdet at han var i live. Sønnen til Prabhakaran, Charles Anthony, var også blant de døde som var identifisert, ifølge myndighetene.
Nebria complanata

Utseende

Nebria complanata er mellom 17 og 24 millimeter lang.  Dekkvingene er tofarget, kobberfarge eller brun-orange med noen flekker i svart. Halsskjoldet (ponotum), hodet, beina og følehornene er lyse, brun-orange.

Levevis

Nebria complanata finnes på havstrender like ved tidevannsonen. Larvene lever som rovdyr. 
De tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Saltanecydalopsis

Utseende

En middelsstor, lang og tynn, mørkt brunlig trebukk med forkortede dekkvinger. Antennene er ganske tynne og litt over halvparten så lange som kroppen, pronotum tønneformet. Dekkvingene er korte, og smale, tilspisset bakerst, når omtrent halvveis til bakkroppsspissen. Beina er lange og tynne, mellom- og baklårene klubbeformede.

Utbredelse

Arten er utbredt i Argentina.
NOU 2000: 1, Kvoteutvalget

NOU 2000: 1 «Et kvotesystem for klimagasser» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg oppnevnt ved kongelig resolusjon 23. oktober 1998. Utredningen ble avgitt til Miljøverndepartementet 17. desember 1999. Utvalgets mandat var å utrede et nasjonalt kvotesystem for klimagasser med utgangspunkt i Kyotoprotokollen. Utvalget blir derfor gjerne referert til som «Kvoteutvalget».
Utvalget konkluderte med at et system for handel med utslippskvoter ville være et viktig middel til å gjennomføre Kyotoprotokollen i Norge i perioden 2008-2012. Konklusjon deres var at flere hensyn, blant annet kostnadseffektivitet, styringseffektivitet og likebehandling tilsier et bredest mulig system.
Et bredt system vil sikre at reduksjonene skjer der hvor kostnadene er minst og også øke sannsynligheten for at Norge klarer å innfri forpliktelsene under Kyotoprotokollen.
Systemet kan av praktiske hensyn ikke omfatte alle de norske klimagassutslippene da de administrative kostnadene knyttet til å redusere enkelte utslipp gjennom handel med utslippskvoter, som metangass i landbruket, ville kunne bli uforholdsmessig høye. Allikevel konkluderer utvalget med at nesten 90 prosent av utslippene i 1997 ville være egnet til å inkludere i kvotesystemet.
Funckens gränd

Funckens gränd (også kalt Funkens gränd) er et smug i Gamla Stan i Stockholm som går mellom Västerlånggatan og Kornhamnstorg.

Historikk

Smuget har hatt flere navn. På 1600-tallet het det Funckens grendh (1666), Bredgränden og på 1500-tallet het det Stråbucks gränd og Henrik Stråbucks gränd.
Personen som har gitt smuget navn er Thomas Funck fra Stralsund, som den 19. august 1644 fikk festet to tomter av byen for å bygge hus ved Åkaretorget, nå Kornhamnstorg. Etter hans død i 1645 overtok sønnen Johan Funck (1630–1679) eiendommene.
Martín de Azpilcueta

Bakgrunn

Martín de Azpilcueta stammet fra en agramontesansk adelsfamilie med sitt opphav i  valle de Baztán. Faren var Martín de Azpilcueta og moren María de Jaureguízar; de kom fra borgene av disse (etter)navn i Baztándalen. Azpilcueta var en slektning av den store asiamisjonæren Frans Xavier. 
Han studerte teologi og filosofi ved Alcalá og kirkerett i Toulouse i Frankrike.

Skolastiker, økonom, teolog, jurist

Han ble professor i kanonisk rett i Toulouse og i Cahors. Senere vendte han tilbake til Spania og innehadde samme lærestol i fjorten år ved universitetet i Salamanca, og i syv år ved universitetet i Coimbra i Portugal.
Azpilcueta var en eksponent for den spanske senskolastikken, også kalt Salamancaskolen. Han var en av denne akademiske strømingens fremste representanter, ved siden av dominikanerne Francisco de Vitoria og Domingo de Soto. Fra 1520-tallet var han medlem av augustinerkorherrenes orden (Canonicorum Regularium Sancti Augustini Confederati, C.R.S.A.). 
Azpilcuetas mest kjente var kanonisten og humanisten Diego de Covarrubias y Leyva (1512–1577), men også de  portugisiske juristene Arias Pinelo, Francisco Sarmiento og Pedro de Deza (1520–1600) studerte under ham.
Hans viktigste verk innen økonomi er Comentario Resolutorio de Cambios i 1556. Det omhandler de økonomiske virkninger av ankomsten av kostbare metaller - sølv og gull - fra de spanske kolonier i Amerika. Der formuleres det som er blitt kalt kvantitetsteorien. Han påpekte at forskjellene landene imellom hva gjaldt pengenes kjøpekraft hadde en sammenheng med hvor meget eller hvor lite edelmetaller som støttet opp under landets valuta. Verket formulerer en verditeori som er knyttet til varetilbudet - Alle varer blir dyrere når etterspørselen øker og  tilbudet knappere. Senere fordømte han åger (lån mot meget høy rente) og økonomisk spekulasjon som var utelukkende innrettet mot profitt; dette mente han var til ugagn for at markedet kunne fungere rett og fremme det felles beste (bonum commune).
Blant hans tallrike verker innen teologi var det behandlinger om rettspleie og skriftemål, om breviaret, kirkelig eiendom og om jubelårene.
I en alder av åtti år dro han til Roma for å forsvare sin venn erkebiskop Bartolomeo Carranza av Toledo, som også var Filip II av Spania, som var blitt anklaget overfor inkvisisjonsdomstolen. Erkebiskopen var blitt anklaget for heresi i 1567. Martín de Azpilcueta forsvarte ham først i Valladolid og deretter i Roma. Selv om han mislyktes i å få erkebiskopen frikjent. Men han gjorde nok inntrykk til å bli rådgiver for tre paver.
Han ble 95 år gammel, og er begravd i kirken Sant'Antonio dei Portoghesi i Roma.
Pahlaviordenen

Pahlaviordenen (persisk: Nishan-i-Pahlavi) er en iransk orden innstiftet i 1926 som den fremste av pahlavidynastiets utmerkelser.

Insignier

Ordenstegnet for Pahlaviordenen består av en emaljert skive med motiv av en sol som stiger opp bak Demavend, et av Elburzfjellene og det høyeste fjellet i Iran. En hvit bord med laurbærgrener omgir det sentrale motivet. Skiven er i omgitt av fire iranske sjahkroner med bånd sammenflettet med blå rundinger i mellomrommene.
Ordensstjernen er som ordenstegnet men har fem stråler, den midterste blå, mellom kronene. For 1. klasse er ordenstegnet i platina, for 2. klasse i gull. Ordenskjedet har et ordenstegn av utforming lik ordensstjernen opphengt i et kjede bestående av ledd i gull og blå emalje.
Ordensbåndet for 1. klasse er blått med gule kantstriper, for 2. klasse mørk blått med kantstriper i gull.

Tildeling

Ordenens 1. klasse ble tildelt sjahens nærmeste mannlig slektninger, samt utenlandske statsoverhoder, mens 2. klasse ble tildelt andre kongelige, persiske som utenlandske.

Norske innehavere

Kong Olav var innehaver av Pahlaviordenen.
Tove Bull

Æresbevisninger og utmerkelser

I 2006 ble Tove Bull utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.
Edebäck

Edebäck er et småsted i Hagfors kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. I 2005 var Edebäck regnet som et tettsted, og hadde da 214 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Malaika

Malaika, er en sang fra Øst-Afrika. Mailaika betyr engel på swahili, og sangen ble første gang innspilt av den kenyanske musiker Fadhili William og hans band Jambo Boys i 1960. Fadhili William betraktes som forfatter til teksten, selv om dette er noe omdiskutert.
Sangen blev senere spilt inn på nytt av den britiskfødte kenyanske musiker Charles Worrod, som gjorde sangen internasjonalt kjent.
The Hep Stars hadde en stor hit med den i Sverige i 1967. De fant sangen da de var i Kenya i februar/mars 1967 for å spille inn en film. B-siden: "It's Nice To Be Back", er komponert av Benny Andersson
I Norge var det først og fremst Birgitte Grimstad som hadde sangen på sitt repertoar.
Kongsgården i Oslo

Kongsgården i Oslo var kongelig residens i Oslo i middelalderen. Komplekset lå rett øst for Mariakirken.
Det eldste anlegget er et ringformet forsvarsanlegg, bygd etter forbilde av de samtidige «motte-and-bailey»-anleggene kjent fra England og Frankrike. Det var et ganske enkelt anlegg, en ringformet jord- og grusvoll omgitt av en vollgrav. Innenfor vollen har det stått et mindre antall trebygninger. Vollen er datert etter myntfunn til 1040 - 1060, noe som samsvarer godt med Harald Hardrådes regjeringstid.
På 1200-tallet ble det oppført et nytt anlegg med forsvarsmurer og bygninger i stein og tegl. Der var også en kongshall av samme type som Håkonshallen i Bergen, men atskillig mindre enn denne. Anlegget kan ha blitt oppført under Håkon IV etter bybrannen i 1223. En annen hypotese er at det er oppført etter brannen i 1254, og at det er den senere Håkon V som var byggherre.
Callidiopis

Utseende

Middelsstore, avlange, blanke, brunlige eller brunsvarte trebukker.  Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede. Lårene er klubbeformede, leggene ganske tynne.

Utbredelse

Slekten er naturlig utbredt i Australia, innført til New Zealand.
Forsamlingsfrihet

Forsamlingsfrihet er retten til å forsamle seg i private, religiøse eller politiske grupper, uten innblanding fra politiet eller myndigheter.
Retten til å delta i fredelige forsamlinger og til frihet til forening med andre fastslås blant annet FNs verdenserklæring om menneskerettigheter artikkel 20 og 23, og Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen artikkel 11  Det fastslås samtidig at disse rettigheter skal ikke bli undergitt andre innskrenkninger enn de som er foreskrevet ved lov og er nødvendige i et demokratisk samfunn av hensyn til den nasjonale sikkerhet eller offentlige trygghet , så forsamligsfriheten er begrenset av andre lover og hensyn.
Det er flere land som ikke har en slik frihet, og i noen land er friheten under press selv om den er lovfestet.
Forsamligsfrihet og organisasjonsfrihet er ofte forbundet.

Norge

Konventikkelplakaten av 1741 forbød legpredikanter å avholde gudelige forsamlinger – konventikler – uten sogneprestens godkjennelse, og stoppet effektivt for forsamligsfriheten i Norge og Danmark. Pietismen, som spredte seg i Skandinavia, ble sett på som en trussel. Forbudet hadde som mål å stoppe de som under skin af Gudsfrygt have forladt deres Næring og ordentlige Haandtering og gaaet omkring fra Sted til andet, for at opbygge og opvække Sjæle.
Da konventikkelplakaten ble opphevet i 1842 ble grunnlaget lagt for forsamlingsfrihet i Norge, og en norsk organisasjonskultur vokste frem på 1840-tallet.
I Norge ble forsamlingsfriheten uttrykkelig grunnlovsfestet med grunnlovsrevisjonen 13. mai 2014, da det ble vedtatt et nytt annet avsnitt i § 101 om at alle kan møtes i fredelige forsamlinger og demonstrasjoner.
Vistdal

Vistdal er ei bygd i Nesset kommune og Møre og Romsdal fylke med ca. 350 innbyggere. Navnet er knyttet til dalen Vistdalen som er en forlengelse av Horndalen. Bygda er kjent for lakseelven Visa som renner gjennom dalen og bergarten Vistdalitt.
Midt i bygda ligger Myklebostad med campingplass, butikk, Vistdal kirke og Vistdal skole. Ungdomsskolen ble lagt ned våren 2005 og elevene flyttet til Eresfjord fra samme høst.
1. januar 1890 ble Nesset kommune delt, og bygdene Eresfjord og Vistdal dannet egen kommune, Eresfjord og Vistdal. 1. januar 1964 ble Eresfjord og Vistdal kommune med igjen slått sammen med Nesset kommune. 
Leirstedet Visthus, ble bygget av den engelske adelige offiseren Gui Freemantle som brukte stedet og elva til laksefiske. Visthus er i dag i Nordmøre og Romsdal Indremisjon eie. 
Bergarten Vistdalitt kommer fra Vistdal (derfor Vistdalitt). Denne bergarten blir tatt ut av berget og bearbeidet av Romsdal Steinindustri (tidligere Vistdal steinindustri).
Nepotisme

Nepotisme (fra italiensk eller fransk via latin nepos, «barnebarn», «nevø») betegner favorisering av slektninger, ektefelle eller venner, og det å sette kjennskap foran kompetanse i forbindelse med utnevnelser. Begrepet kom i forbindelse med middelalderens paver, som ofte utnevnte sine nevøer til viktige verv i den katolske kirke. Praksisen anses i moderne tid som en form for korrupsjon.
Et eksempel på hvordan nepotismen fungerte er Callistus IIIs utnevnelse av to av sine nevøer til kardinaler. Den ene av dem ble senere pave Alexander VI. 
Praksisen endte i 1692 da Innocent XII la ned forbud mot at paver kan utnevne mer enn én slektning til høye embeter og spesielt til kardinalsverdigheten. Man beholdt muligheten for å utnevne én, ettersom et totalforbud kunne forhindre utnevnelsen av kompetente personer.
I nyere tid har blant annet president i USA, Donald Trump, blitt anklaget for nepotisme da han ansatte sin svigerdatter Lara Trump for å jobbe med media. Han hadde da allerede ansatt sin egen datter Ivanka Trump som assistent og sin svigersønn, Jared Kushner som seniorrådgiver.