Daimler Airway

Historie

Daimler Company etablerte Daimler Air Hire som et privat selskap 7. juni 1919. Daimler Hires administrerende direktør var oberstløytnant Frank Searle (1874-1948) medlem av Order of the Bath/The Most Honourable Order of the Bath (OB), DSO, som også var senior manager for Daimler før sin krigstjeneste. Under første verdenskrig hadde Daimler fått betydelig erfaring i å bygge fly, inklusive bombefly. De bygde Gnome Monosoupape og Le Rhone motorer å under Airco's lisens. Det siste krigsfly som Daimler bygget var Airco DH.10 bombefly da de bygde 80 fly i måneden. Deres egen test-flyplass ved siden av Daimlers-fabrikken var blitt ekspropriert for å bli RAFs hovedtestplass for fly bygget i Coventry distriktet.

Airco and Aircraft Transport and Travel

I februar 1920 overttok BSA gruppen Holt Thomas' vaklende Airco-gruppe og plasserte Aircraft Transport and Travel (Air Express) under Searle og Daimler Hires ansvar. I november 1920 trakk BSA sin finansielle støtte og AT&T, Air Express ble satt under skifteretten.

Daimler Airway

I februar 1921 ble de likvide midler nødvendig for at det nye foretaket skulle fortsette kjøpt av Air Express fra bobestyrer (Searle) for å danne det som ble Daimler Airway. Da anbudsinnbydelse ble utstedt av Air Ministry for en sivil rute, overtalte Searle and Woods Humphery  BSA-Daimler gruppen å levere inn anbud. Det ble akseptert av Air Ministry 9. september 1921.
Searle forble administrerende direktør. Major George E. Woods Humphery, en mekaniker og tidligere RFC pilot og administrerende direktør for Handley-Page Transport fra juni 1919 utnevnt som manager for Daimler Airway.
Fra april 1922 ble Daimler Airway det første selskap til å operere de Havilland DH.34 en-motors dobbeltdekkere med kabin. Tilsammn seks var i bruk. Det første (registrert G-EBBQ), fløy fra  Croydon Airport London til Paris.
Daimler Hire administrerte sine biler som sine fly. Hvert skulle brukes minimum 20 000 miles i året – Daimler Airway satte sin standard på 1 000 timer  for hvert fly (senere økte Imperial Airways det til 2 000 timer i året). Dette og andre kontrolltiltak med utgiftene lot Daimler operere mer effektivt enn sine konkurrenter. Deres  DH34 var gode og pålitelige fly, men godt påkledte passasjerer var savnet i den uoppvarnede kabin.
Fra oktober 1922 til tidlig 1924 opererte Daimler Airway daglige flyvninger fra Alexandra Park Aerodrome Manchester til Croydon Airport,  London. Flyene fra Croydon startet sent på ettermiddagen og motsatt vei fra Alexandra Park neste morgen. Dette ga passasjer fra det nordlige  England forbindelse på Croydon til Daimler's kontinentale ruter.
I 1923 la Daimler til ytterligere ruter fra Croydon til Amsterdam, Hannover og Berlin med sin DH.34 flåte. Denne ivaretok en strøm av  passasjerer. Woods Humphery etterfulgte Searle som ble oppsagt som administrerende direktør av Imperial Airways i 1925.

Imperial Airways

Daimler Airway slo seg sammen med Handley Page Transport, Instone Air Line og British Marine Air Navigation og dannet Imperial Airways (IAL) fra 1. april 1924, bragte med seg sine gjenværende tre de Havilland DH.34 fly. IAL la ned  Daimlers rute til det nordlige England. Et monopol-selskap var ikke interessert i å betjene noen UK points utenfor London. Daimler's Searle og Woods Humphery ble utnevnt til henholdsvis  Imperial Airways' Managing Director og General Manager. Woods Humphery ble managing director for Imperial Airways i 1930.