Punjab (India)

Etymologi

Navnet Punjab betyr "land av fem elver" eller "de fem elvers land". "Punj" betyr fem og "aab" betyr vann. Ordet er en kombinasjon av de persiske ordene panj (پنج) og āb (آب). Navnet henspiller på elvene Beas, Jhelum, Chenab, Ravi og Sutlej. I dag er det kun Beas og Sutlej som renner gjennom den indiske Punjab.

Geografi

Det meste av Punjab er sletteland med dype lag av avsetninger som gjør området til et fruktbart jordbruksdistrikt. Punjab er gjennomskåret av en rekke elver, bl.a. Jhelum, Chenab, Ravi, Beas og Sutlej, som alle har sine kilder i fjellene i nord. I nordøst når landskapet opp i ca. 1400 moh. De tørre steppene er ved et storstilt kanalnett omdannet til et av verdens viktigste kunstvanningsområder. Punjab ligger innenfor det subtropiske beltet, og har et halvtørt til halvfuktig kontinentalt klima med varme somrer og kjølige vintrer. Temperaturen varierer i alt fra -2 °C til 40 °C, men kan komme opp i 47 °C om sommeren og ned i -5 °C om vinteren. Folk som holder til i Punjab er kjent som punjabi.

Historie

Den indiske Punjab ble grunnlagt i 1947, da delingen av India splittet den tidligere Punjabregionen under britisk styre i to; indisk Punjab og Vest-Pakistan. I de vestlige områdene av den tidligere provinsen bodde det flest muslimer, og her ble Vest-Pakistans Punjab opprettet. Områdene i øst var dominert av sikher og ble til Indias Punjab. Men de religiøse gruppene levde side om side, og det bodde mange sikher og hinduer i vest og mange muslimer i øst. Delingen førte derfor til at mennesker tilhørende en bestemt religion måtte flykte fra sine hjem, i frykt for ikke å bli diskriminert eller forfulgt av folk med en annen religiøs bakgrunn. Ofte var det slik at muslimer støtet på sikher og hinduer, men det hendte også at sikher og hinduer havnet i konflikt innbyrdes. Det hele endte med voldelige opprør på tvers av de nye grensene. Mange små delstater som i kolonitiden hadde hatt selvstyre, som for eksempel Patiala, ble innlemmet i India. I 1950 ble to atskilte delstater grunnlagt; indisk Punjab bestod av det området av Punjab som tidligere var under britisk styre, mens områdene som hadde blitt styrt av maharajaer gikk sammen og dannet en ny delstat med navnet The Patiala and East Punjab States Union (PEPSU, Unionen mellom Patiala og delstatene i Øst-Punjab). I PEPSU ble de selvstyrende byene Patiala, Nabha, Jind, Kapurthala, Malerkotla, Faridkot og Kalsia tatt med. Himachal Pradesh ble til som et forbundsterritorium fra enkelte selvstyrende områder og Kangra-distriktet. PEPSU ble slått sammen med delstaten Punjab i 1956, og flere distrikter i nordområdene av Punjab (det vil si i Himalayatraktene) ble lagt til Himachal Pradesh. 
Hovedstaden i den udelte Punjabregionen, Lahore, havnet i Vest-Pakistan etter delingen. Av den grunn måtte det bygges en ny hovedstad for den indiske delstaten Punjab. Dette ble gjort i Chandigarh. Den 1. November 1966 ble det meste av den hindudominerte delen av Punjab i sør til en ny delstat, Haryana. Chandigarh lå på grensen mellom de to delstatene, og ble grunnlagt som et forbundsterritorie. Byen er i dag hovedstad både for Punjab og Haryana. I 1986 var det ønske om at Chandigarh skulle overføres til Punjab, men overføringen har blitt forsinket på grunn av en avtale som går ut på at de hinditalende områdene av Abohar og Fazilka (som akkurat nå er en del av distriktet Firozpur i Punjab), til gjengjeld bør innlemmes i Haryana. 
I 1970-årene sørget den grønne revolusjonen for bedre økonomisk velstand for sikhsamfunnet i Punjab, hovedsakelig på grunn av datidens leder for sikhfellesskapet, Pratap Singh Kairon. Imidlertid begynte en økende polarisering mellom Indian National Congress (INC), som ledet den indiske regjeringen, og sikhenes hovedparti Shiromani Akali Dal utover på 1970-tallet. Fiendtligheten og bitterheten overfor den indiske regjeringen oppstod blant sikher, som så på situasjonen som økende fremmedgjøring, sentralisering og diskriminering overfor Punjab. Shiromani Akali Dal så seg enstemmig nødt til å vedta Anandpur Sahib-resolusjonen, som innrømmet maksimum autonomi for Punjab og andre delstater og som begrenset statens (det sentrale organets eller sentralregjeringens) makt. 
Uenigheten mellom partene utviklet seg til noe større etter avvisningen av Anandpur Sahib-resolusjonen. En liten del av sikhbefolkningen krevde en uavhengig stat med navnet Khalistan. En gruppe militanter gikk til angrep på statlige tjenestemenn og personer som var imot deres krav, i enkelte tilfeller var det også sikher. Jarnail Singh Bhindranwale og hans tilhengere søkte tilflukt inne i Akal Takht. I frykt for et angrep på Harmandir Sahib befestet Bhindranwale med hjelp fra Shabeg Singh hele det gylne tempelet. Den indiske hæren gikk i juni 1984 til angrep på det gylne tempelet for å få fjernet de væpnede militantene. Dette angrepet, kjent som operasjon Blue Star, var imidlertid dårlig planlagt og koordinert, og følgelig ble de militære og sivile tapene store.  
Som en følge av dette angrepet forverret situasjonen i Punjab seg ytterligere til et anarki med stor framgang for radikaliserte militærbevegelser. Etter flere år med uro og vold i Punjab hadde Khalistan-sympatisørerne i løpet av de første årene på 1990-tallet mistet mye av den støtten de hadde fått i etterkant av angrepet på det gylne tempelet i Amritsar. Den svake, væpnede motstanden mot Indias regjering som fortsatt var å finne i Punjab, ble fort skjøvet til side og ned i undergrunnen. I de følgende årene var det bekymring for påståtte brudd på menneskerettigheter gjort mot radikale sikher fra regjeringens side, og mange menneskerettighetsorganisasjoner var forbudt i Punjab i denne perioden. 
Den tidligere lederen for det indiske partiet BJP forklarte at kongresspartiets regjeringer hadde vært involvert i å skape terror i Punjab. Den nåværende lederen for BJP, Lal Krishna Advani, sa nylig at det var partiet hans som tvang sikhekstremistene til å stå imot regjeringen. Politikken for å hjelpe kongresspartiet ved å skape militanter førte til at tusenvis av uskyldige mennesker døde. To merkverdige angrep i Punjab fant sted i 1987 og 1991, begge involverte militanter. 
De store urolighetene fikk stor innflytelse på Punjabs økonomi i 1980-årene og i starten av 1990-årene. I nyere tid har det imidlertid blitt gjort forsøk av sentralregjeringen i Punjab på å svekke ergrelse og sterke meninger knyttet til saken hos punjabi-folket. Økonomien til Punjab er nå på bedringens vei, men fortsatt preger korrupsjon og vold den politiske situasjonen i delstaten.

Byer

De største byene i Punjab er Ludhiana, Jalandhar, Amritsar, Kapurthala, Ferozepur, Patiala, Barnala, Bathinda, Hoshiarpur, Pathankot, Batala, Moga, Abohar, Chandigarh og Mohali (tilfeldig rekkefølge).

Næringsliv

Punjab karakteriseres av et intensivt jordbruk som sysselsetter 75 % av innbyggerne. Størstedelen av jordbruksarealet er gjenstand for kunstig vanning. Viktigste produkter er hvete, ris, mais, oljefrø, hirse, bomull, spirer, sukkerbeter og poteter m.m. Stort husdyrhold.
Viktige industribransjer er tekstilindustrien (særlig trikotasje), og produksjon av symaskiner, sportsutstyr, sykler, traktorer, maskiner og verktøy, elektroniske apparater, kjemikalier og legemidler samt telekommunikasjonsutstyr.