google/wiki40b huggingface dataset:
Caspar von Cappelen

Familie

Han tilhørte slekten Cappelen og var sønn av Michael von Cappelen (1731–1804) som var kjøpmann i Drammen og gift med Karen Suhr (1738–1795). Michael von Cappelen var født i Skien, flyttet til Drammen og var eldre bror til trelasthandler, sagbrukseier og skipsreder Diderich von Cappelen (1734-1794), Skien. Caspar von Cappelen  var fetter av eidsvollsmannen Didrich von Cappelen, Skien, jernverkseier Peder von Cappelen, Drammen, og grosserer og skipsreder Ulrich Fredrich von Cappelen, Porsgrunn.
Caspar von Cappelen ble den 8. september 1785 gift med Johanne Antoinette Dorph (1768–1857), som var datter av fogd i Ringerike og Hallingdal Christian Dorph og Antoinette Johanne Sverdrup og barnebarn av Antoinette Ancher.
Han var far til konsul Michael von Cappelen (død 1829), gift med tremenningen Petronelle von Cappelen (død 1855), Mæla gård ved Skien, til Karen von Cappelen (død 1863), gift med Elias Smith, til prokurator Christian Dorph von Cappelen (død 1875), gift med Alvilde Mathilde Dahl, og til Eleonore Bernhardine von Cappelen (død 1877), gift med Benjamin Wilken Heiberg.
Fra Karen von Cappelen stammer flere medlemmer av Drammens-familien Smith, noen med navnet Cappelen Smith og noen med Cappelen-Smith. Flere medlemmer av Smith-familien stammer i tillegg fra Michael von Cappelen. Blant kjente etterkommere til Karen von Cappelen er industrimannen Elias Anton Cappelen Smith, Lorentz Cappelen Smith med etterkommere i familien Reinertsen, Trondheim. Andre av Karen von Cappelens etterkommere er bl.a. brukseier Albert Collett, barnelegen Arthur Collett, brukseier Axel Collett, industrigründeren Emil Collett, skogeier Carl O. Collett, den humanitære lederen Brita Collett Paus, kirurgen Albert Collett Paus, konsernsjef Nikolai Paus og statssekretær Lucie Paus Falck. 
Fra Christian Dorph von Cappelen stammer bl.a. komponisten Christian Cappelen, sorenskriver Johan Munthe Cappelen, kunstneren Bodil Cappelen, arkitekt Paul Cappelen og lektor Paul Thrane Cappelen.
Fra Caspar von Cappelen stammer også arkitekt Herman Krag, skipsreder og hvalfanger Viktor Esbensen og godseier og hoffjegermester, greve Christian Ulrik Benedicht Ahlefeldt-Laurvig til Tranekær.
SPARCstation 2

SPARCstation 2 eller SS2 (kodenavn: Calvin) er en arbeidsstasjon med SPARC mikroprosessorer, som blir solgt av Sun Microsystems. Den er basert på arkitekturen sun-4c og er implementert i en pizzaboks form faktor.

CPU

40MHz Cypress CY7C601 CPU - 28.5 MIPS, TI TMS390C601A FPU - 4.2 MFLOPS. Den eneste kjente oppgraderingsprosessor var Weitek 80MHz "SPARC POWER µP" (power-up).

Dataminne

SPARCstation 2 kan konfigureres med inntil 128 MB dataminne: 64 MB på hovedkortet og 64 MB ekstra ved å bruke et spesielt 32 MB SBus minnekort med et annet datterkort med 32 MB. 16 minnebanker på hovedkortet kan enen fylles med 1 MB SIMM og gi 16 MB, eller med 4 MB SIMMs for 64 MB. Standard 30 pinners SIMM kan brukes hvis de bruker paritetsbit og er 80 ns eller raskere.

Harddisker

SPARCstation 2 bruker et standard 50 pinners SCSI-grensenitt og kan huse to stk 3 1/2" harddisker. SS2 leveres også med en spesiell 1.44 MB floppy disk med automatisk utskyvning av disketter.

Nettverk

Der er en Ethernet port for Attachment Unit Interface på kortet, som kan suppleres med SBus-kort.
Décastar 2015

Décastar 2015 ble arrangert 19. og 20. september 2015. Décastar er et internasjonalt, årlig mangekampmesterskap i Talence i Frankrike, som inngår i IAAF Combined Events Challenge. 
Det konkurreres i tikamp for menn og sjukamp for kvinner.
Borhauer

Borhauer er yrkesbetegnelsen på en bergmann som spesialist på bore- og sprengningsarbeid. Borhauere kan ses som de egentlige gruvearbeidere i tradisjonell gruvedrift. Stillingen som borhauer forutsatte adskillig erfaring og kunnskap og var i gruvehierarkiet en av de best lønnede etter ingeniørene.
Håndball-VM 2011 for kvinner

Norges tropp

Kari Aalvik Grimsbø, Mari Molid, Karoline Næss (reserve), Stine Bredal Oftedal, Ida Alstad, Heidi Løke, Tonje Nøstvold, Karoline Dyhre Breivang, Kristine Lunde-Borgersen,  Kari Mette Johansen, Marit Malm Frafjord (kaptein), Katrine Lunde Haraldsen, Linn Jørum Sulland, Linn-Kristin Riegelhuth Koren, Gøril Snorroeggen, Amanda Kurtović og Camilla Herrem.
Landslagssjef: Þórir Hergeirsson

All-starlag

Kilde: IHF.info

Beste målvakt

Kilde: IHF.info
Røyken Cykleklubb

Røyken Cykleklubb (RCK) er en norsk sykkelklubb for Røyken og Hurum kommune, men klubben har også medlemmer fra andre kommuner. Klubben ble stiftet i 1994.
Klubben fokuserer i hovedsak på landeveissykling i et mosjons- og aktiv-amatørperspektiv. I 2008 stilte de med eget lag i Styrkeprøven sin lagkonkurranse.
Oksymoron

Oksymoron er en språkfigur innenfor retorikk og stilistikk som kombinerer to kontraster. Når to motstående ideer settes sammen, sjokkerer de ved sin nærhet til hverandre, nærmest paradoksalt og selvmotsigende. 
Ordet oksymoron er dannet av de greske oxýs, som betyr 'skarp', og moros, 'tåpelig'. Oksymoron kan altså oversettes med «skarpsinding (spissformulert) dumhet».
Zjukovordenen

Zjukovordenen (russisk: Орден Жукова) er en russisk orden innstiftet ved dekret av 9. mai 1994 undertegnet av Russlands president Boris Jeltsin. Ordenen er oppkalt etter marskalk Georgij Zjukov (1896–1974), som ledet Den røde armé under andre verdenskrig. Ordenen har én klasse. Zjukovordenen tildeles som belønning for seierrik innsats i militæroperasjoner, herunder andre verdenskrig, men kan også tildeles militære ledere i Den russiske føderasjons væpnede styrker som utmerker seg ved innsats i krig. Ordenen har én klasse.
Den russiske føderasjons ordensvesen ble nyordnet ved president Dmitrij Medvedevs dekret av 7. september 2010 og Zjukovordenen fikk nye statutter. Zjukovordenen rangerer etter dette som nummer sju av 15 ordener i Russlands ordensvesen. Den rangerer bak Andreasordenen, Sankt Georgsordenen, Fedrelandets fortjenstorden, Aleksander Nevskij-ordenen, Suvorovordenen og Usjakovordenen, men foran Kutuzovordenen.
I tillegg til Zjukovordenen, finnes det også en medalje som bærer marskalkens navn: Zjukovmedaljen.

Insignier

Ordenstegnet for Zjukovordenen består av fire gullkantede røde skjold arrangert i korsform og med sølvstråler i korsvinklene. Midtmedaljongen er blåemaljert og bærer Georgij Zjukovs halvt høyrevendte portrett i gull. Under portrettet er det plassert eike- og laurbærblader. Over portrettet står innskriften «ГЕОРГИЙ ЖУКОВ» (Georgij Zjukov) i gullbokstaver i en bue.
Ordenstegnet ble inntil 2010 båret uten bånd, som en ordensstjerne. Fra 2010 er ordenstegnet opphengt i et bånd med tre striper i de russiske fargene hvitt, rødt og blått i midten. Båndstripen for Zjukovordenen har samme farger og er uforandret siden innstiftelse i 1994.

Tildeling

Zjukovordenen tildeles som belønning til militære kommandanter, som utmerket seg under andre verdenskrig, men kan også tildeles militære ledere i Den russiske føderasjons væpnede styrker som utmerker seg ved innsats i krig. Ordenen kan også tildeles avdelinger. Utenlandske offiserer som deltar i strid sammen med russiske styrker kan også tildeles Zjukovordenen.
De første tildelinger av ordenen fant sted i 1995. Den ble i første rekke tildelt generaler som hadde kjempet under andre verdenskrig. I årene fram til 1998 ble 100 offiserer dekorert.
Deltasenteret

Deltasenteret er Statens kompetansesenter for deltakelse og tilgjengelighet. Senteret var organisert som en seksjon i avdeling for rettferd og inkludering i Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir). 
Hovedmålet til Deltasenteret var å bidra til at personer med nedsatt funksjonsevne kunne ta del i samfunnet på linje med andre. Visjonen var deltakelse og tilgjengelighet for alle. Universell utforming er en strategi for å nå dette målet. Deltasenteret skulle gjennom sitt arbeid bidra til regjeringens målsettinger om økt tilgjengelighet og universell utforming.
Deltasenteret delte årlig ut tilskudd til prosjekter innen universell utforming. Utlysning av midler skjer som regel i januar-februar på senterets nettsider.
Deltasenteret ble avviklet 1. september 2018. 
Arbeidsoppgavene videreføres av Bufdir i Avdeling for likestilling og universell utforming.
Yngre fremragende forskere

Yngre fremragende forskere (YFF) var et program under Norges forskningsråd. Målet med satsingen var å stimulere flere til å velge forskning som karrierevei, og å hjelpe yngre, talentfulle forskere å nå internasjonal toppklasse og utvikle seg til gode forskningsledere. 
YFF-programmet var åpent for alle fag. Søkerne måtte ha doktorgrad og en viss vitenskapelig produksjon. Man kunne søke inntil åtte år etter avlagt doktorgrad. Ved utvelgelsen ble det lagt vekt på kandidatens vitenskapelige publikasjon, på deltagelse i nasjonalt og internasjonalt samarbeid, at det planlagte forskningsprosjektet var «originalt og nyskapende, og at det innebar internasjonalt samarbeid». 
Kandidaten måtte være tilknyttet en institusjon innen UoH- eller instituttsektoren. Institusjonen var prosjektansvarlig. Kandidaten var prosjektleder.
De utvalgte kandidatene ble tildelt forskningsmidler for inntil fem år (vanligvis fire). Bevilgningene var 1,4–2 mill. kroner per år per forsker.
Programmet hadde to utlysninger, i 2003 og 2006.  
I 2004 ble 26 søknader av 217 innvilget. Forskningsrådet oppgir att kvinneandelen var på 15%. I 2006 var det en ny utlysning, hvor 20 av 179 søknader ble innvilget. Denne gang var kvinneandelen 40%.
Asbjørn Rødberg

Kunstneriske trekk

Rødberg maler ofte i olje men også akryl. Han mestrer også akvarell og halvabstrakt ekspresjonisme. Rødberg er kjent for sine  naturromantiske landskapsmalerier med særegne elementer i sine komposisjoner. Sjøen og landskap har preget store deler og som preger hans verk. Spesielt maritime setninger med gammeltiden som fokus. Han gjenskaper virkeligheten fra gammel tid til å sette historie inn i kunsten slik at det blir interessant for mottaker å oppleve kunsten hans.
Tegningene er i stor grad preget av abstrakte tanker. Han har også drevet mye med portrett av både mennesker og dyr. Mye av hans kunst bærer preg av humor og «Tilbake til fremtiden» i sine uttrykk for omgivelsene. Kunstneren har også levert et fåtall, lite dusin av grafiske verk i sin kunstnerperiode. I stor grad gjelder dette radering, etsning, kobbersnitt.
Han ble tidlig i sin kunstnerperiode innkjøpt av Norsk kulturråd

Musikkliv

Rødberg er kjent for sine egenkomponerte låter. Han har vært med å sunget og underholdt på festivaler, blant annet Steinstock-festivalen under betegnelsen Rødberg Band.

Karriere

Han har tidligere jobbet mange år som adjunkt innenfor tegning, form og farve på Mælan Skole i Rissa og Fosen videregående skole i Bjugn. Har også vært flere ganger i jury for kulturmønstring for ungdom.
Ryoichi Kawakatsu

Japans herrelandslag

Ryoichi Kawakatsu spilte 13 landskamper for Japans herrelandslag.
Madahoplia

Utseende

Små til middelsstore, avlange, mørkbrune til svarte oldenborrer. Oversiden er nokså tett kledt med lyse (gulbrune) skjell.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar, Komorene og omkringliggende øyer (Maskarenene).
Sfærisk ku

En sfærisk ku er en humoristisk metafor for høyst forenklede vitenskapelige modeller av komplekse, virkelige fenomener. Implikasjonen er at teoretisk fysikk ofte vil redusere et problem til den enkleste formen de kan forestille seg for å gjøre beregningene mer presise, selv om en slik forenkling kan hindre modellens anvendelse på virkeligheten. Begrepet er kjent og vanlig brukt i vitenskapelig henseende uten behov for videre forklaring.
Pepperkake

Pepperkake er en type kjeks som lages i forbindelse med juletider. Vanlige ingredienser er hvetemel, sukker, margarin (eller smør), sirup (eller honning), natron (eller hjortetakksalt), og krydderne kanel, nellik, ingefær og kardemomme. Det er ikke noe fast krav at deigen skal inneholde pepper selv om det er dette krydderet som har gitt kjeksen navn. 
Deigen, som oftest får en mørk kulør (spesielt ved bruk av mørk sirup), kjevles i tynne leiver som ikke bør ha en utkjevlet tykkelse på mer enn et par millimeter. Deigen deles så opp ved å presse små figurformer inn i den. Kjeksen stekes så på smurt plate i stekeovn til den er blitt sprø og en tanke brunere i fremtoningen. Kjeksen nytes som tilbehør til kaffe eller et glass brus eller melk.

Pepperkakehus

En annen måte å bruke pepperkaker på er å bygge modellhus av pepperkakebiter som er spesielt tilpasset dette, slik som på bildet. Deigen må kjevles litt tykkere enn til tynne pepperkaker, gjerne 4-8 mm før steking. Med pynt og bindemiddel av andre spiselige søtsaker kan slike pepperkakehus være til pynt helt til de eventuelt blir knust og spist.
I Bergen bygges verdens største «pepperkakeby» hvert år i desember. Denne er plassert midt på Torgallmenningen. Den er laget av familier, og ofte og institusjoner som leverer miniatyrer av pepperkakehus og bygninger til «byen». Byen hadde tidligere lokaler i femte etasje på Galleriet.
Verdens største pepperkakehus ble laget i Minnesota, USA, og kunne måle 3,9 meter langt, 10,8 meter bredt og 18,3 meter høyt. Rekorden ble gjort 22. november 2006, og over 1700 personer hjalp til på prosjektet. Den 16. desember 2016 kunne Holmestrand fremvise verdens lengste pepperkaketog i forbindelse med den offisielle åpningen av den nye togstasjonen inne i fjellet, pepperkaketoget var 370,75 meter og med 1 283 vogner.
Marcello

Etymologi

Marcello er dannet av det romerske familienavnet Marcellus, som er en diminutiv form av Marcus. Dette navnet kan ha opprinnelse i gudenavnet Mars.
Tarantella, Inc.

Tarantella, Inc. var et amerikansk IT-selskap som var etterfølgeren til Santa Cruz Operation (SCO). Siden 1993 hadde SCO solgt Tarantella-linjen med produkter, og i 2001 ble SCO omdøpt til Tarantella, Inc. Den 25. juli 2005 ble Tarantella, Inc. oppkjøpt av Sun Microsystems for 25 millioner dollar, og de eksisterer nå som en avdeling av Oracle Corporation.
Laicheng

Laicheng (kinesisk: 莱城区; pinyin: Láichéng Qū) er et bydistrikt sentralt i den østkinesiske provinsen Shandong. Distriktet tilhører byprefekturet Laiwu. Laicheng har et areal på 1 910 km² og teller ca. en million innbyggere (2003).
Daniel Colindres

Landslaget

Han ble tatt ut i Costa Ricas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Zeritis

Utseende

Små (vingespenn ca. 28-32 millimeter) dagsommerfugler. Bakvingen ender i to korte, tynne stjerter. Oversiden er oransje med brune flekker, eller mørkbrun. Undersiden er mørkbrun med oransje og sølvfargede flekker, svært brokete.

Utbredelse

Denne slekten er utbredt i Afrika.
Vigeland hovedgård

Vigeland hovedgård ligger i Vennesla kommune i Vest-Agder, ved elven Otra.
Den nåværende bygningen ble oppført i 1847, på grunnmurene av den gamle hovedbygningen som ble revet.
Bygningen er oppført i tre i både empire og sveitserstil, og er i dag fredet. Den består av en hoveddel og en fløybygning.

Historie

Vigeland Hovedgård  ble bygd av sveitseren Caspar Wild, for å kunne bo der om sommeren. Firmaet han eide i Kristiansand hadde kjøpt gården og sagbruket i 1833. Caspar Wild døde i 1855 og etter det var det andre medlemmer i familien Wild som eide gården. Den ble da bare brukt til selskapslokale. Det nåværende uthuset ble oppført omkring år 1900. 
I 1894 ble gården solgt til engelskmannen John Clarke Hawkshaw. Han solgte gården til sitt aksjeselskap A/S Vigeland Bru. Familien Hawkshaw beholdt derimot bruksretten for hovedgården fram til omkring 1960. Deretter ble bygningen stående ubrukt.
På 1980-tallet ble det ny interesse for bygningen og Vennesla kommune fikk i stand en avtale med Vigeland Brug. Bedriften skulle påta seg ytre vedlikehold, mens stiftelsen Vigeland Hovedgård skulle stå for innvendig restaurering og vedlikehold.
Deretter ble også uthuset restaurert. Hovedbygningen ble etter restaureringen ofte benyttet som selskaps- og møtelokaler.

Kongebesøk

I 1891 besøkte kong Oscar II Kristiansand i anledning byens 250-årsjubileum. Da spiste han middag i den store salen i 2.etasje på hovedgården. Salen blir kalt Kongesalen. Under restaureringen ble den gamle, håndmalte tapeten avdekket og restaurert, slik at salen igjen fremstår som den gang. Under kongebesøket ble det holdt fest hvor også arbeidsfolkene på gården var innbudt. De måtte sitte ute på tunet. Samtidig tok kongen også de første spadestikk ved igangsettingen av arbeidet med Setesdalsbanen. Han besøkte også Hunsfos Fabrikker, på veien inn dit står fortsatt en minnestein som ble reist i forbindelse med besøket.

Gamle Vigeland gård

Opprinnelig var hele Vigeland én gård, på østsiden av Otra, og grenset mot Kvarstein i sør og Vennesla i nord. På 1600-tallet ble gården delt i to parter: Øvre og Nedre Vigeland. Husene på Nedre Vigeland lå der hvor hovedgården er i dag. Husene til Øvre Vigeland lå på Høgevollane, sør for Bakhei. Øvre Vigeland ble etter hvert oppstykket. I tillegg hadde gården fosserettighetene til Vigelandsfossen og retten til laksefisket. Omkring 1780 hadde gården 265 mål dyrket jord og ca. 3000 mål skog østover mot Ålefjær. Vigelandsfossen som kraftkilde ga mulighet for sagbruk og mølleindustri.
I 1639 var Jørgen Clausen eier av Nedre Vigeland. I 1776 var eieren Peder Mørch, forretningsmann fra Kristiansand. Han utvidet og moderniserte sagbruket på Vigeland.Han anla også Vigeland Jernverk i 1792.
Live In Jølster

Live In Jølster er et musikkalbum med Ole Amund Gjersvik Quartet, utgitt av Acoustic Records 30. november 2018. Opptaket ble gjort under Jazz i Jølst - Jazzfestival i Jølster, 11. oktober 2018. 
Utgivelsen er støttet av Fond for utøvende kunstnere.
Bygdeting

Bygdeting var i flere århundrer sentrum for lokalsamfunnet samt et organ for lokalt selvstyre og statlig kontroll med bygdene i Norge. Bygdetingene har en historie som sannsynligvis strekker seg tilbake til vikingtiden, og er beskrevet i Landsloven fra 1274. Fra 1590 var bygdetingene første rettsinstans i det norske rettssystemet. Dette systemet var aktivt fram til det gradvis ble svekket fra 1790-tallet, via opprettelsen av underdomstoler i 1880 til bygdetingene ble avskaffet i 1927.

Bygdetingene under Landsloven

Bygdetingene under Landsloven fra 1274 var både organet for det lokale selvstyret og for den statlige kontrollen med bygdene. Om pålegg og lover fra kongen skulle være gjeldende, måtte de offentliggjøres på bygdetingene, og kun på disse tingene kunne man fatte  bindende beslutninger for folket i bygdene som lå i tingområdet. Bygdetingene fungerte også som domstol for en rekke ulike saker, der det ble oppnevnt en domsnemd for hver enkelt sak.

Bygdetingene etter 1590

I en kongelig forordning i 1590 ble bygdetingene omgjort til første rettsinstans i et nasjonalt rettssystem, og det ble etablert faste domsutvalg på tingene. Tingene hadde også diverse andre funksjoner for kongen og bygdesamfunnet, og det ble opprettet en egen sekretærstilling for tingene. Snart fikk denne sekretæren, sorenskriveren, eneansvaret for mye av det bygdesamfunnet hadde hatt ansvar for, og ble etterhvert for eksempel enedommer med lagmennene fra bygden som vitner. Fra 1790 og utover ble bygdetingenes funksjon svekket gjennom en serie reformer. I 1880 ble det opprettet nye underdomstoler, og i 1927 ble bygdetingene avskaffet.
Fra midten av 1600-tallet var tinglysing av private forhold og ulike pålegg fra kongen tingenes viktigste oppgave i tillegg til domstolfunksjonen. Forhandlinger mellom embedsmenn og allmuen foregikk også på disse tingene, og skatter ble vanligvis betalt på tingene. Dette skjedde enten på de ordinære tingene eller på egne «skatteting». På tingene kunne også bygdefolket kommunisere til øvrigheten, og det fungerte derfor som deres måte å påvirke oppover.
Bygdetingene var «allting», noe som vil si at alle selvegne bønder kunne møte. Området som ble innkalt til de ulike tingene var et tinglag, og kunne omfatte et skipreide, et herred eller et prestegjeld. Ofte var de samsvarende med prestegjeldene, særlig etter 1600. Utgifter til tingene ble kostet av bøndene. Hyppigheten for tingene varierte. I 1643 ble det sagt at det skulle være hver måned eller minst annenhver måned i Sør-Norge, men etter Christian Vs Norske Lov av 1687 ble det sagt at det skulle være tre ganger i året i sør, to ganger enkelte steder og en gang i året i nord. Som oftest fikk tingene navn etter når de ble holdt (vinterting, vårting osv.) Fra slutten av 1700-tallet ble månedsting igjen forventet.
Dipelicus fastigatoides

Utseende

En middelsstor (20-28 millimeter), kraftig, blankt brunsvart hornbille. Hannen har et krumt horn i pannen og en flat grop foran på pronotum, denne er omkranset av tre korte horn. Oversiden er fint punktert, tett på pronotum og spredt på dekkvingene.

Levevis

Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse

Arten er kjent fra Wetar, Timor og øya Moa.
Lørenskog Cykleklubb

Lørenskog Cykleklubb, eller LCK, er en norsk sykkelklubb som holder til i Lørenskog like utenfor Oslo. Klubben ble stiftet 16. desember 1959 på Solheim, med 35 på medlemslisten. Klubben hadde 50-årsjubileum i 2009. Klubben har på februar 2015 over 400 medlemmer og har treningstilbud til sykkelinteresserte i alle aldre.
LCK har tilbud både til terrengsyklister, landeveisryttere og triatleter.
Barnegruppa er et tilbud til barn i alderen 6 - 10 år. Disse trener mandager med utgangspunkt rundt Benterud skole.
Ungdomsgruppa er et tilbud til ungdom i alderen 10 - 16 år. Gruppen består av ca. 20 ungdommer.
Voksengruppa er et tilbud til alle som har lyst til å sykle - uansett nivå. Frem til ca. 2010 var det i hovedsak terrengsyklister i denne gruppen, men det er nå også en egen landeveisgruppe med flere lag som sykler med forskjellige ambisjoner. Gruppe 1 landevei har som mål å være topp 10 i alle ritt de stiller i.
Damegruppa er et tilbud til damer i alle aldre. Damegruppa består i hovedsak terrengsyklister, men også noen landeveissyklister.
Stigruppa er et tilbud til de som liker seg best i terrenget, og kjører mer eller mindre kun sti.
Elite-gruppa ble etablert i 2010, og er et tilbud til de som ønsker å satse noe mer enn å holde seg i form. Pr. oktober 2012 teller gruppa 10 ryttere i alderen 22 og 31 år.
Triathlongruppa ble etablert i 2014, og består av en liten men dedikert gjeng.
Tore Milsett (NM 30 km tempo junior 1961, NM 170 km felles 1967 og 1968, NM bane 4 distanser 1967, deltatt i 2 OL og 4 VM 1966-1972). Hans Petter Ødegård (NM 120 km felles junior 1976. deltatt i 4 VM med 2 tredjeplasser i lagtempo). Oddbjørn Andresen (B-mester 120 km felles 1978). Pål Fredriksen, Odd Hugo Halen, Øyvind Lauriten og Ole Arne Vold (NM 4000m bane senior 1982). Øyvind Lauriten, Ole Arne Vold, Hans Petter Ødegård og Gjermund Thoresen (NM 100km lagtempo senior 1984). 14/10-1987 arrangerte LCK Norges første off-road ritt I Norge. Jan Gjertsen, Øyvind Wethal og Lars Forus fra Øgland sto for Norges første off-road cup i 1988. Espen Breuwer (NM terreng rundbane 1993 og 1995). Martin Bratland (NM terreng maraton 2008). Cecilie Christiansen (NM junior criterium 1997). Marie Vidung Døssland (NM junior tempo 2005). LCK har 135 kretsmestere I yngre klasser og 39 kretsmestere I senior frem til 2009.
Klubben er tilsluttet Norges Cykleforbund og Norges Triathlonforbund.
Fleinvær

Fleinvær er en øygruppe i Gildeskål kommune, ca. to mil sørvest for Bodø. Øygruppen består av et utall av lave øyer, holmer og skjær. Det sies at Fleinvær har like mange øyer som det er dager i et år.
Arkeologiske undersøkelser viser at Fleinvær har vært befolket siden 800-tallet. Mesteparten av bebyggelsen ligger på de sentrale øyene Mevær og Sørvær, med spredt bebyggelse på øyene rundt disse.
Sosialistisk Fellesliste (Kvinnherad)

Sosialistisk Fellesliste var et politisk samarbeid mellom partiene Sosialistisk Venstreparti og Rødt som stilte felles liste til kommunevalget 2015 i Kvinnherad kommune.