google/wiki40b huggingface dataset:
Ted Bundy

Liv og virke

Han ble født som Theodore Robert Cowell på Elizabeth Lund Home for ugifte mødre i Burlington i Vermont. Hans mor het Eleanor Louise Cowell, identiteten til hans far er ukjent. Moren hans hevdet senere at hun hadde blitt forført av en krigsveteran ved navn «Jack Worthington». Hennes familie trodde imidlertid ikke noe på denne historien og uttrykte mistanke om at hennes voldelige, misbrukende far, Samuel Cowell, skal ha voldtatt sin egen datter og at hun ble gravid som følge av dette. Uansett hva sannheten var om Bundys foreldre så førte Bundy opp sine besteforeldre på morssiden, Samuel og Eleanor Cowell, som foreldrene til hennes sønn. Dette var for å unngå sosiale stigma fra samfunnet. Bundy vokste opp med å tro at hans mor var hans eldre søster. 
Louise Bundy hadde flere barn, så den unge Ted Bundy tilbrakte mye av sin barndom som barnevakt for sine yngre søsken. Bundy forble sjenert og innadvendt gjennom alle sine skoleår. Som tenåring, brukte Bundy mye tid på å gå gjennom biblioteker på jakt etter detektivmagasiner og bøker om kriminalitet, med fokus på kilder som beskrev seksuell vold og inneholdt bilder av døde kropper og voldelig seksualitet. 
Før han forlot high school, ble Bundy en tvangsmessig tyv som stjal i butikker. For å finansiere sin kjærlighet til skikjøring stjal Bundy ski og utstyr, og han forfalsket sine egne ski-heiskort. I 1965 ble Bundy uteksaminert fra Woodrow Wilson High School. 
Etter å ha mottatt stipend ved University of Puget Sound (UPS), begynte Bundy å ta kurs i psykologi og orientalske studier. Etter to semestre ved UPS, bestemte han seg for å bli overført til Seattles University of Washington (UW). Mens han studerte der jobbet han i dagligvarebutikker, samt at han hadde forskjellige andre strøjobber. På denne tiden klarte ikke Bundy å holde på en jobb lengre enn noen få måneder av gangen, og selv om han aldri ble tatt i å stjele, ble mistanke om det rettet mot ham av enkelte av hans arbeidsgivere. Som ledd i sine psykologistudier, jobbet han senere som frivillig på natt-skift på Seattle Suicide's Hot Line, et krisesenter for selvmord. Ted Bundy var ikke som andre seriemordere. Han hadde utseendet med seg, sjarmerte omgivelsene og han fikk stipender for å studere ved en rekke universiteter i USA. 
Bundy ble uteksaminert fra University of Washington med en grad i psykologi i 1972. Kort tid etter meldte han seg inn i det republikanske partiet for delstaten Washington, og han utviklet et nært forhold til daværende guvernør Daniel J. Evans. Hvor og når Bundy begynte å drepe kvinner er fremdeles ikke fastslått. 
Da han satt i varetekt nektet Bundy å gi noen som helst detaljer om når og hvor han begikk sitt aller første drap, men han erkjente å ha begått over tretti drap rett før han ble henrettet. Bundy ble henrettet i den elektriske stol i staten Florida i 1989. Men det som er sikkert er at mellom 1974 og 1978 herjet han i flere stater over hele USA. Han ble arrestert i 1978 og tilsto først 28 drap. Enkelte etterforskere mener han har så mange som 36 drap på samvittigheten. Bundy ble henrettet 24. januar 1989.
Wallengrenia

Utseende

Nokså små (vingespenn ca. 25-30 millimeter), brunlige smygere. Vingene kan være ensfarget brune eller ha større eller mindre brunoransje partier, med eller uten små, hvite flekker. Som vanlig hos Hesperiini er det vanskelig å bestemme slekten ut frå ytre utseende alene.

Levevis

Larvene lever på ulike gress.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Amerika, fra det østlige Canada i nord til Argentina i sør.
Leucophaeus

Taksonomi

Frem til rundt 2005–2007 ble de fleste måker plassert i slekten Larus, men den viste seg å være polyfyletisk. Det førte til at mange av artene ble flyttet til andre slekter, blant annet Ichthyaetus, Chroicocephalus, Leucophaeus og Hydrocoloeus.
Flere arter er omdiskutert med hensyn til sin systematisk inndeling. Noen velger derfor å plassere disse i alternative slekter. Mange arter er også omdiskuterte med hensyn til sin status, både som selvstendig art og med hensyn til inndeling i underarter. Flere av underartene kan dessuten vise seg å være selvstendige arter. Mer forskning er imidlertid nødvendig før det kan konkluderes videre. Det er dessuten kjent, at mange av artene hybridiserer med sine nærmeste slektninger, noe som kan indikere at status ikke kan regnes som endelig avklart.
Hertfordshire

Historie

I romersk tid lå en av de viktigste byene i romersk Britannia der, nemlig Verulamium (på samme sted som dagens St. Albans). 
Hertfordshire var opprinnelig det området som var underlagt en festning bygget i Hertfor i 913 under Edward den eldre. Navnet Hertfordshire forekommer i Den angelsaksiske krønike. 
I 1613 ble den menneskeskapte elven New River åpnet, med startpunkt i Hertfordshire. Den ble anlagt for å skaffe rent drikkevann til London. 
I 1965 ble Barnet overført til Stor-London, men samtidig ble Potters Bar og South Mimms overført fra Middlesex.
Nesøygodset

Nesøygodset er en tidligere eiendom som fra 1350 til 1663 tilhørte og i perioder var tilholdssted for danske adelsfamilier, riddere og riksråder. Hovedsetet for gården var Nesøya i Asker, og godset omfattet et stort antall gårder og gårdparter i Bærum, Asker og Lier, og hele Åssiden og Bragernes i Drammen.
Gir'ko-sál'bmagir'ji

Gir'ko-sál'bmagir'ji ble ved kongelig resolusjon den 23. august 1957 den første offentlig autoriserte samiske kirkesalmeboken i Norge. 
Gir'ko-sál'bmagir'ji bygger på et utvalg av salmer fra den samiske salmeboken Salbmagir'je fra 1897, oversatt til det det som da var gjeldende rettskriving og utvidet med gjendiktninger av salmer fra Landstads reviderte salmebok. Det var et siktemål ved arbeidet å gjøre salmene i boken mest mulig sammenfallende med salmene i Landstads reviderte, både i versemål og versetall. Slik kunne disse to bøkene brukes side ved side og salmene kunne bli sunget på to språk samtidig i tospråklige menigheter. 
Arbeidet ble ledet av en komité av Alf Wiig, Asbjørn Nesheim, Jacob Børretzen, Hans J. Henriksen, Kristian Nissen og Lars Aanestad. Medlemmene i komiteen stod òg for det meste av oversettelsesarbeidet.
Boken har 561 nummer. Sju av salmemelodiene som er brukt i boken fantes ikke i noen autorisert norsk salmebok før denne utgivelsen. Disse melodiene ble òg autorisert, og tatt inn i Koralboken fra 1957 på nr 276-282.
Dokumentør

Dokumentør er en yrkestittel som brukes av personer som utvikler, skriver og vedlikeholder bruksanvisninger eller annen teknisk dokumentasjon.
Falken Forlag

Falken Forlag er et forlag som gir ut politisk og samfunnsorientert litteratur, samt marxismens klassikere. Forlaget ble grunnlagt 20. september 1946. Blant initiativtakerne var Johan Borgen, Olav Rytter, Svale Solheim, Olav Dalgard, Reidar Roos og Finn Pettersen. Forlaget er tilknyttet Norges Kommunistiske Parti.
Opprinnelig var Falken Forlag kun ansvarlig for å gi ut verker skrevet før andre verdenskrig, mens forlaget Ny Dag hadde ansvar for nye utgivelser. Senere ble imidlertid forlagenes virksomheter slått sammen under navnet Falken Forlag.
Aanjar

Aanjar (eller Anjar), også kjent som Haoush Mousa er en liten by i Bekaa i Libanon. Byen har ca. 2400 innbyggere, de fleste armenere.
Byen ligger godt plassert, og ble bygd ut som handelssted og palassby under kalif Walid I i den første arabiske erobringsepoken (660-750). Byens etablering er noe usikkert, da Theophanes bekjenneren skrev i sitt verk Chronografia at det var kalifens sønn, Al-Abbas ibn al-Walid, som grunnla byen i år 709-710 under navnet «Gara». Ruiner av et palass og en gammel moské ble funnet ved en tilfeldighet i 1949 og er svært viktige arkeologisk ettersom de er de eneste kjente ruiner i Libanon fra denne epoken. Stedet er oppført på UNESCOs liste over verdensarven.
UGC 12812

UGC 12812, Markarian 331 eller KPG 593 er en spiralgalakse som ligger ca. 250 millioner lysår unna jordenstjernebildet Pegasus. Observasjoner indikerer at det ligger et supermassivt sort hull i sentrum av galaksen. UGC 12812 produserer i gjennomsnitt 80 solmasseer med nye stjerner hvert år. Det er et åpent spørsmål om UGC 12812 er del av et samansmeltende system eller om den infrarøde lysstyrken som galaksen har stammer fra en annen prosess.
Prosopocoilus (Macrodorcinus) tigrinus

Utseende

En nokså liten (hannene ca. 20 millimeter), slank, halvblank brun hjortebille. Hannens kjever er middels lange og rette, med én tann i den indre delen og omtrent seks korte tenner i den ytre delen. Hodet er slett uten kjøler eller knøler. Hode og pronotum er nokså tett og fint punktert. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, ikke innsnevret ved roten. Dekkvingene har svake punktrader, i alle fall på sidene. Beina er brune.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Arten er utbredt på Borneo.
EM for brassband 2005

EM for brassband 2005, det 28. europamesterskapet for brassband ble arrangert 29. og 30. april 2005 i Martiniplaza, Groningen.

Musikk

Pliktnummer i konkurransen var Extreme Make-Over av Johan de Meij. I selvvalgt avdeling spilte Black Dyke Band Journey to the Centre of the Earth av Peter Graham.
Diaspora

Diaspora (fra gresk διασπορά, «spredning», «dispersjon», eller såing av frø») er en bevegelse, utvandring eller spredning av et folk («expats») fra deres opprinnelige sted eller fra deres forfedres land.
Opprinnelig var det den greske bibeloversettelsen av Septuagintas betegnelse for jøder utenfor Israels land, og blitt en generell betegnelse for en gruppe i et trossamfunn som bor spredt i land med en annen religion, men benyttes særlig om jøder. Begrepet har kommet til å referere til historiske storstilt utvandring og spredning av folk med felles røtter, særskilt forflytninger som i sitt vesen er ufrivillig, som forvisningen av jøder fra Midtøsten, den afrikanske transatlantiske slavehandelen, eller det århundrelange forvisningen av messenianere under spartanernes styre.
Nyere forskning har skilt mellom ulike former for diaspora, basert på dets årsaker som eksempelvis imperialisme, handel eller arbeidsutvandring, eller ved en form for sosial sammenheng innenfor det diasporiske samfunn, og dets bånd til forfedrenes land. En del samfunn i diaspora har opprettholdt sterke bånd med deres hjemland. Andre kvaliteter som kan være typiske for mange samfunn i diaspora er forestillingen om en gang å reise tilbake, forholdet til andre felles samfunn i diaspora, og mangelen på full assimilasjon og tilpasning med vertslandet.
Funk

Historie

Funk, i 1950-årene betegnelse på en stilretning i jazzen som var basert på bebop, men som var sterkt påvirket av blues og gospel eller budskapsjazz. Horace Silvers kvintett og Art Blakeys gruppe The Jazz Messengers var de mest typiske som blandet bebop med gospel og blues. Senere ble funk brukt om James Brown som uten tvil har vært svært viktig for funken som vokste frem på 60-tallet. Også band som The Meters fra New Orleans gjorde mye for å utvide funkens vokabular og popularitet blant USAs svarte befolkning. 
På 1970-tallet fikk funken tilført nye elementer ved at man begynte å bruke keyboard, som clavinet, Rhodes, og en rekke synthesizere. En viktig inspirasjonskilde for keyboard-tung funk er Herbie Hancocks jazzfunkplate Head Hunters fra 1973. I 1974 lanserte synth-fabrikanten ARP sitt String Ensemble, som satte sitt preg på band som f.eks. Ohio Players og Parliament.
Rundt 1975 dukket discoen opp på scenen i USA, dette var en enklere og mindre synkopert avart av 70-tallets funk og soul. Det var vanlig at man også blandet funk i disco, og omvendt. Det gjorde at funken ble like hard som rhythm and blues-inspirerte på 1960-tallet. Funk var også en av de grunnleggende stilene for utviklingen av hiphop og electroen på 1980-tallet, med musikere som Gary Davis & His Professor, Pookie Blow og Sugarhill Gang.
I den senere tid har noen rockeband blitt inspirert av funk, og skapt en ny sjanger som kan kalles for funkrock. Eksempel på band som man kan si spiller funkrock er Red Hot Chili Peppers, Mr. Bungle og Faith No More. Men kombinasjonen var ikke ny; svarte band som Funkadelic hadde spilt funkrock siden slutten av 60-tallet, mens mange hvite rockeband på 70-tallet plukket opp instrumenter og sjangertrekk vanligst forbundet med funk omtrent midt i tiåret. Et veldig klart eksempel er Led Zeppelins låt Trampled Underfoot fra 1975, som er meget lik Stevie Wonders hit Superstition fra 1972. Begge sangene er basert på et framtredende clavinet-riff med trommer og bass i 4/4.
Hideki Matsunaga

Karriere

Hideki Matsunaga startet sin profesjonelle karriere i Matsushita Electric i 1984.
Han har tidligere vært trener for Verdy Kawasaki, Ventforet Kofu, Vissel Kobe og FC Gifu.
Fylkesvei 4026

Fylkesvei 4026 går mellom Foss i Marnardal og Byremo i Audnedal. Veien er 8,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 503.
Václav Havel-prisen for kreativ motstand

Václav Havel-prisen for kreativ motstand er en pris etablert i 2012 av den New York-baserte Human Rights Foundation (HRF). I følge HRFs president, Thor Halvorssen, tildeles prisen personer som «tar del i kreativ motstand, viser mot og kreativitet i å utfordre urettferdighet og leve i sannhet».
Prisen er oppkalt etter den tsjekkiske dissidenten, dikteren og statslederen Václav Havel.
Kyrassér

En kyrassér (fransk og engelsk: cuirassier) er en ryttersoldat ikledd kyrass, en bryst- og ryggharnisk av jern eller stål, og høy hjelm. Kyrassérene opptrådte først på slutten av 1400-tallet og var etterkommere av middelalderens riddere i rustning. Kyrassérer ble brukt i krig fram til første verdenskrig. Slike middels til tungt utstyrte kavalerister har vært bevæpnet med lanser, rette kårder, pistoler eller korte karabiner. Slikt tungt kavaleri opptrer i dag iført tradisjonelle uniformer bare i livgarder, parader og seremonielle sammenhenger.
Betegnelsen er dannet fra det latinske corium (kyrass), som betyr lær, ettersom de eldste kyrassene var laget av lær.

Historikk

De første kyrassérene skilte seg ikke spesielt fra middelalderridderne; de bar full rustning og det eneste utstyret som skilte dem fra ridderne var ridestøvler i lær og bruk av tønnelåspistoler, i tillegg til lanser og sverd.
Kyrassérene bar rustning lenge etter at den ble overflødig på grunn av stadig hyppigere bruk av skytevåpen. Omfanget av rustningen ble imidlertid gradvis redusert, slik at den ved slutten av 1600-tallet kun besto av en brystplate (plastron), ryggplate (carapace) og hjelm.
De første registrerte kyrassérene ble organisert som 100-manns regimenter med østerrikske kyrassérer i 1484 for å tjene den fremtidige Maximilian I av det tysk-romerske rike. Frankrike introduserte sine egne kyrassérer i 1666. Ved 1705 inkluderte den tysk-romerske keiserens personlige styrker i Østerrike 20 kyrassérregimenter.
Kyrassérer hadde en prominent rolle i armeene til Fredrik II av Preussen og Napoléon I av Frankrike. Sistnevnte økte antallet franske kyrassérregimenter til 14 ved slutten av hans regjeringstid.
Kyrassérer ble som regel ansett som tungt kavaleri, det vil si «store menn på store hester». Omsider utviklet de fleste kyrassérregimentene seg imidlertid til andre kavalerityper som lansenérer, husarer eller dragoner. I 1914 var det fortsatt kyrassérer i den tyske hæren (ti regimenter), den franske hæren (tolv regimenter) og den russiske hæren (tre regimenter). De tyske og russiske kyrassérene bar kun kyrass som del av paradeuniformen, men de franske regimentene bar kyrass (med klesdekke) og hjelm med fjær i aktiv tjeneste de første ukene av første verdenskrig. Tyske kyrassérer bar en type stor pikkelhjelm (pickelhaube) av blankpolert metall.
Leif Egil Reitan

Bakgrunn og arbeid

Reitans tidlige verker gjenspeiler den senkubiske, geometriske billedformen som hadde en dominerende stilling både før- og etter krigen i Norge. Motivene hadde utgangspunkt i naturen, enten i form av menneskegrupper, trestammer eller klipper. Hans egen uttalelse om at han var “(...) mest interessert i rytmikken i en gruppe og stemningen man får ved å sette gruppen i relasjon til landskapet”, peker mot en billedbyggende interesse. Utfordringen var å skape en følelse av rom og bevegelse uten sentralperspektivets hjelp. 
Ut over 50-tallet, med større tilgang til impulser spesielt fra Pariserskolen, skjedde en gradvis billedmessig frigjøring fra “virkeligheten” blant de yngre norske kunstnerne. Dette skjedde i form av en lyrisk abstraksjon med assosiasjoner til landskap, i form av et gestisk maleri eller med motiver som var konsentrert ned til grunnleggende former eller visuelle inntrykk. Sistnevnte bygget også på tradisjonen fra den syntetiske kubismen, Bauhaus-skolen og den hollandske gruppen De Stijl.
På midten av 60-tallet fant Johs. Rian, Odd Tandberg og Gunnar S. Gundersen fram til sine særpregede non-figurative billeduttrykk. Omtrent på samme tid tok Reitan spranget mot et nonfigurativt maleri der skarpt avgrensede fargefelt var stilt rytmisk opp mot hverandre. Bildene har en behersket koloritt, og er preget av kontroll, balanse og strukturell klarhet. Bildenes konstruktive og konkrete formspråk peker mot kunstneriske forbilder som Victor Vasarely, Auguste Herbin, Alberto Magnelli, som alle deltok i utstillingen Klar Form på Kunstnernes Hus i Oslo i 1952.
Inspirasjon fra de amerikanske 60-tallsretningene som popkunst, optisk kunst og hardedge, synes å ha virket frigjørende på Reitan. Arbeidet med fargeflater heller enn former der fargetonene er entydige og udifferensierte og kretsingen om optiske illusjoners effekter, leder mot hans dynamiske billeduttrykk på 70- og 80-tallet. “Motivene” henter trekk fra så ulike kilder som det franske lyriske, informelle eller gestetiske maleri, futuristenes fartspregede maskinestetikk til noe som likner på Roy Lichtensteins popversjon av det ekspressive strøket. Utviklingen ser ut til å være mot en stadig større frihet i forholdet mellom figur og grunn, noe som leder mot Reitans veggdekorasjoner i Moss handelsskole fra 1975, der formene får utfolde seg rytmisk i et større format.
På 1980-tallet arbeidet Reitan også i et mindre format, gjerne i kombinasjoner av akvarell og kinesisk tusj. I disse bildene gjeninntreffer figurasjonen i form av menneskekroppen.
Har deltatt på Statens Høstutstilling som maler, grafiker og tegner siden 1952.
Heteropseudinca

Utseende

Små til middelsstore, spraglete gullbasser uten metallisk glans. Dekkvingene er gjerne spraglet i brunt, rødt og svart. Pronotum kan ha lyse sider.

Levevis

Artene holder til i tropisk skog.

Utbredelse

Artene er utbredt i Afrika.
Kunsan Air Base

Kunsan Air Base er en av det amerikanske flyvåpens flystasjoner, og ligger 240 km sør for Seoul, nær byen Gunsan i Sør-Korea, nær Gulehavet. Den er en av to store amerikanske flystasjoner i landet; den andre er Osan Air Base. Kunsan er base for 8th Fighter Wing.
A Force of One

Handling

I San Francisco blir to narkospanere blir funnet døde i sjøen uten ytre tegn til vold. Når ytterligere to spanere blir drept mistenker politiet at morderen er ekspert på karate og «silent killing». Omtrent samtidig har narkotikaomsetningen i byen blusset opp og det blir tydelig at de drepte var på sporet av noe avslørende. Politisjefen hyrer karatemesteren Matt Logan (Chuck Norris) til å trene sine styrker for bedre å kunne møte politimorderen. Etterhvert blir Logan selv involvert i saken.

Om filmen

A Force of One innbrakte $20 millioner på amerikanske kinoer i 1979.
Filmen hadde kinopremiere i Norge sommeren 1985, men ble utgitt på video allerede i 1982 av OVC.
VGs anmelder beskrev den som «brukbar spenning» og gav den terningkast fire. Aftenpostens anmelder gav den middelmådig omtale og skrev blant annet: «Langt på vei er dette en troverdig historie, som gir innblikk i et infisert narkomiljø og i politiets vanskelige oppgaver. Takket være Chuck Norris i hovedrollen som karateeksperten han har drevet en kjede skoler i USA - har filmen fått et realistisk tilsnitt, tross enkelte feilgrep av den usikre regissøren Paul Aaron.»
Mecistomela

Utseende

En ganske stor (20-22 millimeter), flate, avlangt oval, halvmatt, brunsvart skjoldbille, pronotums sider og en stripe langs dekkvingenes søm samt ytterkanten er oransje. Hodet er lite men godt synlig ovenfra. Pronotum er rundet, uten store sideflater, mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er nesten jevnbrede. Antennene er ganske tynne. Beina er ganske korte, føttene utvidete.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Arten kan finnes på mange ulike slags palmer.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Brasil.
UEFA Super Cup

Historie

Grunnlaget for formatet ble foreslått av sportsredaktør Anton Witkamp hos den nederlandske avisen De Telegraaf for å avgjøre hvilken klubb som var best i Europa. På denne tiden var for øvrig storklubben Ajax Amsterdam og nederlandsk Totalfotball dominerende i Europa. Ajax hadde vunnet både serievinnercupen og Intercontinental Cup, og som et ledd i å teste laget ytterligere ønsket man en kamp mellom de vinnende finalistene i serievinnercupen og tilsvarende i cupvinnercupen.
I 1972 gav Witkamp ideen videre til president Jaap van Praag i Ajax Amsterdam. Denne ble videresendt til UEFA i Zürich, men ble avslått av daværende president Artemio Franchi siden den regjerende mesteren i cupvinnercupen var Glasgow Rangers, som nettopp hadde blitt bannlyst i ett år fra europacupspill på grunn av tilskuerbråk.
Finalen mellom Rangers og Ajax ble likevel spilt, men under påskudd av at Rangers feiret 100-årsjubileum, slik at den første supercupen i Europa blir regnet som uoffisiell av UEFA. Den første kampen ble spilt den 16. januar 1973 i Glasgow, mens den andre finalekampen ble spilt den 24. januar i Amsterdam. Ajax vant til slutt 6–3 sammenlagt etter å ha vunnet begge kampene. For å legge til noe ekstra interesse, donerte avisen De Telegraaf et trofé, kalt «Super Cup of Europe», som skulle tildeles den samlede vinneren. Den eneste forbindelse finalen hadde med UEFA på den tiden var budskapet om gratulasjoner fra fungerende president i UEFA, som ble gjengitt i programmet for kampen.
Fra 1973-sesongen anerkjente UEFA turneringen og tok over organiseringen av den. Fram til 1999 var deltakerne vinnerne av Mesterligaen og cupvinnercupen, men fra 2000-utgaven ble cupvinnercupen avviklet og overtatt av UEFA-cupen og senere Europaligaen.

Format

Turneringen hadde til å begynne med to finalekamper som ble spilt på hjemmebanen til hver av finalelagene, dette grunnet muligheten til å fordele billettinntekter likt mellom klubbene. Med enkelte unntak ble det spilt to finalekamper fra og med 1972 til 1998. Finalene ble i begynnelsen valgt til et ugunstig tidspunkt i forhold til klubbenes øvrige terminliste, og resulterte i flere kanselleringer og kun én spilt kamp istedenfor to.
Etter omleggingen av formatet i 1998/1999, da Cupvinnercupen ble avviklet og delvis lagt inn under UEFA-cupen, ble Supercupen avholdt med én finale samtidig som tidspunktet deretter ble lagt til slutten av august i tråd med starten av terminlistene i europeiske serier. Arenaen ble i 1998 valgt til å være Stade Louis II i Monaco, som skulle være i tråd med nøytralitetsprinsippet, men fra og med 2013 skal UEFA rullere på finalearenaer. I 2016 ble finalen avholdt for første gang i Norge på Lerkendal stadion i Trondheim.
Kampformatet er det samme som alle andre finaler arrangert av UEFA, hvor uavgjortresultat ved full tid gir to ekstraomganger på 15 minutter. Ved fortsatt uavgjortresultat på avblåsning av andre ekstraomgang går finalen til straffesparkkonkurranse for å kåre en vinner. Supercupen har for øvrig aldri blitt avgjort på straffesparkkonkurranse, men i 2000 ble finalen avgjort ved hjelp av golden goal i første ekstraomgang.
Couprie

Couprie er et konjakkhus. De har egne vinmarker i Grande Champagne, i kommunen Ambleville. og vingården deres heter «Maison Couprie». De lagrer konjakken sin på eikefat fra Lomousin, og produserer også Pineau des Charentes og annet brennevin.

Historie

Huset ble etablert i 1730, da Pierre Couprie plantet de første vinstokkene. Vinhuset drives i dag av syvende generasjon Couprie; Laurent Couprie styrer i dag huset.
Jesper Hansen (fotballspiller)

Landslaget

Han ble tatt ut i Danmarks bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland, men ble vraket da troppen ble kuttet fra 35 til 27.