Lucien Febvre

Tidlige år

Febvre ble født og vokste opp i Nancy i det nordlige Frankrike. Faren var filolog, og ledet Febvre inn i studiet av antikke tekster og språk, noe som spilte en viktig rolle for tenkemåten hans. Tjue år gammel reiste han til Paris for å studere ved École normale supérieure. I perioden 1899–1902 studerte han historie og geografi.
Tiden i Paris virket sterkt inn på Febvres synsmåtar. Rådande oppfatninger om kunst, filosofi og moderne tenkemåtar spilte  en stor rolle i å omdanne hans måte å tenke på. Han tok til seg modernismen, noe som endra hans tidlegere foreestillingar så mye at han til sist mente han var fremmed for sin opprinnelige filosofiske ståsted. Reint faktabasert historie hadde ikke lengre interesse for Febvre. I si tilnærming til historiefaget holdt Febvre historiske fakta opp mot geografien, psykologien og kulturen i den epoken han skrev om.
Etter eksamen ved høgskolen underviste Febvre ved et gymnas. Der arbeide han med å utvikle sine teser om kong Filip II av Makedonia og Franche-Comté. I 1912 vart han tilsatt som professor i historie ved universitetet i Dijon. To år senare vart han mobilisert i den franske hæren, der han tjenestegjorde under hele verdenskrigen. I 1919 fikk han stilling ved universitetet i Strasbourg, byen som atter hadde kommet under fransk styre. I tiden han var der vart han kjent med Marc Bloch. De to hadde mange synsmåtar felles på filosofiske og politiske spørsmål, og vart nære venner.

Totalhistorie

Febvres arbeid om Filip II vart publisert i 1911. I dette verket prøver han å avgjere sammenhengen mellom ymse fakta, og synliggjøre disse på en truverdig måte. Han rekonstruerer liva til landsbyfolket og by-beboerne i tradisjonelle, landlege samfunn i Frankrike ved å knyte sammen tidsrette fakta kring geografi og miljø. Med si skildring av elvar, saltgruver, vingårder og andre omgjevnader skaper Febvre eit presist og truverdig bilde av tilværet og synsmåtene i epoken. På det viset kunne Febvre avsløre den negative påvirkning den franske regjeringa hadde på levekåra i provinsen Franche-Comté. Denne måten å skrive historie på er kjent som totalhistorie, og var ei ny form for historieskriving.

Annales

Febvre og Bloch etablerte i 1929 tidsskriftet Annales d`Histoire Economique et Sociale (kjent som Annales). Tidsskriftet fulgte Febvres synsmåter om historieframstilling. Det vart redigert med tanke på å lære samfunnet om farene i gamle måtar å forstå verda på, for slik å kunne unngå framtidige økonomiske og politiske katastrofar. Tidsskriftet hadde som målsetting å egge akademiske miljø til å forske på samtida, for så å nå ei dypere forståing av fortida. I dei dagar hadde Annales ikke sin like mellom tidsskrifta.
Annales ble møtt med positive omtaler, og nådde en stor lesekrets i sine tidlige år. Senere tok tidsskriftet en annen kurs, og utgiverne Bloch og Febvre trakk seg ut.
Febvre fekk i 1933 stilling ved College de France. Han skreiv og publiserte flittig ut gjennom 1930-åra og i byrjinga av 1940-åra. Kollegaen Bloch døydde under verdskrigen, så Febvre førte videre Annales-tradisjonen i samarbeid med Fernand Braudel. Desse to grunnla i 1947 og deretter styrte et institutt for økonomiske og sosiale studier ved Ecole Pratigue des Hautes Etudes.
Febvre døde i 1956 i Saint-Amour i Frankrike.