google/wiki40b huggingface dataset:
Sandvikbrua

Sandvikbrua er en 19 meter lang bro som ble åpnet i 1974 på tidligere riksvei 70 i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Den ligger mellom Trettøytunnelen og Fonnafonntunnelen. I 2014 ble den sammen med resten av strekningen erstattet av den 7,5 kilometer lange Oppdølstrandtunnelen som en del av rassikring på strekningen.
Sahel

Sahel er den biogeografiske og klimatiske overgangssonen som ligger mellom Sahara i nord og det sudanesiske savannebeltet i sør. Området har semiarid klima og strekker seg over hele det afrikanske kontinentet fra Atlanterhavet i vest til Rødehavet i øst. Det arabiske ordet ساحل, sahil betyr strand eller kyst, og en kan tenke på Sahel som den sørlige bredden for sandhavet i Sahara.
Sahel strekker seg over følgende områder: nordlige Senegal, sørlige Mauritania, sentrale Mali, nordlige Burkina Faso, det aller sørligste Algerie, Niger, sentrale Tsjad, sørlige og sentrale Sudan, de aller nordligste delene av Sør-Sudan, Eritrea, Etiopia, Nigeria, Kamerun og Den sentralafrikanske republikk.
Bredden på sonen varierer fra noen hundre kilometer til mer enn tusen kilometer. Landskapet er stort sett flatt og ligger mellom 200–400 moh. Det er noen få fjellområder med topper opptil 3000 moh. Klimaet er tropisk, men har markerte årstider. Gjennomsnittlig maksimumstemperatur er 33–36 °C og gjennomsnittlig minimumstemperatur er 18–21 °C. Årsnedbøren varierer fra 600 mm i sør til 200 mm i nord. Det meste av regnet kommer i sommermånedene mai–september. Deretter følger en seks til åtte måneder lang tørketid der trærne mister løvet og graset tørker inn.
Vegetasjonen er tørr savanne og busksteppe med et sammenhengende grasdekke. Vanlige busker og trær er akasier, Commiphora africana, Balanites aegyptiaca og Boscia senegalensis. De fleste grasartene er ettårige, og nesten alle har C₄-fotosyntese. Noen få grasarter som vokser på fuktige steder, har C₃-fotosyntese. I biogeografien regnes Sahel til Afrotropis.
Området er tynt befolket, og tradisjonelt har det meste av befolkningen vært nomader som flytter dyrene dit det finnes beite.
Abbediet Bobbio

Abbediet Bobbio (italiensk: Abbazia di San Colombano) var et kloster i provinsen Piacenza i Nord-Italia. Byen Bobbio vokste fram rundt dette klosteret. 
Klosteret ble grunnlagt på begynnelsen av 600-tallet (sannsynligvis i 612) av den irske vandremunken Columban (den hellige Columbanus eller Sankt Columbanus), som levde fra 540 til 615 e.Kr. Han skal ha fått et stykke land av sin beskytter Agilulf, den langobardiske kongen som regjerte fra 591 til 616 e.Kr.
Klosteret var berømt som et senter for motstanden mot arianismen og for å ha et av de største biblioteker i middelalderen. Dette biblioteket hadde en stor manuskriptsamling som nå er innlemmet dels i Vatikanbiblioteket og dels i det ambrosianske biblioteket i Milano, Biblioteca Ambrosiana. 
Klosteret ble avviklet i 1803, da området var under fransk administrasjon, men mange av bygningene er stadig i bruk.
Amalie Christie

Karriere

Amalie Christie debuterte i Oslo i 1938. Under andre verdenskrig engasjerte hun seg for forfulgte jøder i Norge. Hun troppet personlig opp hos politiinspektør Knut Rød i Oslo-politiet for å protestere mot deportasjonen av jødene, og hennes familie gav også i årene før forfulgte fra det europeiske kontinentet husly. 
Etter krigen engasjerte hun seg for dødsdømte nordmenn fra den tapende siden. Amalie Christie opplevde det meste av det 20. århundre, og var hele livet like konsekvent i avvisningen av menneskefiendtlige ideologier som nazisme og kommunisme og i forsvaret for humanistiske idealer. Amalie Christie hørte sammen med ektemannen Dan Lindholm på 1940- og 1950-tallet til kretsen av yngre norske antroposofer rundt Jens Bjørneboe, André Bjerke, Lisel Bjørneboe m.fl.
Som musikkpedagog var Christie tilhenger av gehørmetoden («fra hånd til hånd») og la mindre vekt på noter. Hun var sterkt engasjert i motstanden mot popmusikken i TV-debatter på 1960-tallet, og ble særlig kjent for en TV-debatt i NRK om sangen Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli, det norske bidraget i Eurovision Song Contest i 1969. Låtskriver Arne Bendiksen deltok først i en TV-debatt, som siden ble utvidet til to debatter til. I den tredje debatten deltok Christie, der hun angrep «vulgariteten» i Bendiksens sang og kalte Bendiksen en «vampyr». Popartisten Elisabeth Granneman bad så Christie om å «holde kjeft» og truet med å sette seg på henne. Debatten ble avsluttet med at Christie fikk behandling med luktesalt.

Ekteskap, barn

Hun var 1944–1947 gift med pianisten Robert Riefling, og ble siden gift med antroposofen og steinerskolepionéren Dan Lindholm. De bosatte seg på Jar i et hus fra 1700-tallet som ble flyttet fra Gudbrandsdalen like etter krigen. Hun var mor til bl.a. filosofen og biologen Markus Lindholm.
Analog Science Fiction and Fact

Analog Science Fiction and Fact, tidligere Astounding Stories, er et amerikansk magasin for science fiction som har vært utgitt siden januar 1930. Den første utgiveren, Clayton Publishing Co., la ned magasinet i 1933, men ble oppkjøpt av Street & Smith Corp. allerede samme år. Magasinet var i perioden 1938-1971 redigert av John W. Campbell, som oppdaget talenter som Lester del Rey, Theodore Sturgeon, Clifford D. Simak, Isaac Asimov og L. Ron Hubbard. Campbell valgte å endre navnet til Analog i 1960.
Senere utgivere av bladet har vært Condé Nast 1962-1980, Davis Publications 1980-1992 og Dell Magazines fra 1992. Redaktørene før Campbell var Harry Bates 1930-1933 og F. Orlin Tremaine 1933-1937. Etter Campbell fulgte Ben Bova 1972-1978, Stanley Schmidt 1978-2012 før nåværende redaktør Trevor Quachri.
En lang rekke Hugo- og Nebulapriser er tildelt fortellinger som har blitt publisert først i Analog.
Montenegros herrelandslag i fotball

Bakgrunn

Montenegro ble selvstendig 3. juni 2006. Likevel deltok spillere fra Montenegro på Serbia og Montenegros herrelandslag i fotball i fotball i VM 2006 senere samme sommer. Etter hvert fikk Montenegro opprettet et eget fotballforbund, og ble det 53. medlemslandet til UEFA 26. januar 2007.
The Open Universe

The Open Universe: An Argument for Indeterminism («Det åpne univers: et argument for indeterminisme») er en bok av den østerriksk-britiske filosofen Karl Popper (1902–1994). Boka kom ut i 1982 og utgjør bind 2 av Poppers «postskriptum» til hans Logic of Scientific Discovery (1934/1959).
Boka var ferdigskrevet i 1956, men av ulike årsaker stoppa korrekturen opp året etter. Manuskriptet ble liggende i 25 år, før Poppers tidligere student W.W. Bartley besørga utgivelsen (utvida med tre nye appendiks). Boka kom først (1982 til 1988) ut i parallellutgaver på forlagene Hutchinson (London) og Rowman & Littlefield (Totowa), og fra 1991 hos Routledge (London).
Høylandet skole

Høylandet skole er en barne- og ungdomsskole som ligger i Høylandet kommune i Nord-Trøndelag.
Skolen har 180 elever.
Liu Wei (rullestolcurlingspiller)

Idrettskarriere

Liu var toer ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2008, men Kina kom på 9.-plass i denne kvalifiseringen, og ble ikke kvalifisert til VM 2008. Ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2009 kom Kina på 2.-plass, og ble dermed kvalifisert for VM 2009, der de kom på 8.-plass. 
Han var treer da Kina i 2010 vant kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2011 i Praha i Tsjekkia, og ved VM 2011 kom Kina på 5.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2012 fikk Kina bronse, de slo Slovakia 7-4 i bronsefinalen. Ved neste VM, i 2013, kom de også på 3.-plass, denne gangen slo de USA 6-5 i bronsefinalen. 
Han var igjen toer ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det kinesiske laget kom på 4.-plass. Her tapte de 3-7 for Storbritannia i bronsefinalen.
Sam Brotherton

Landslaget

Han ble tatt ut i New Zealands tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Islamisme

Islamisme er en politisk ideologi som har som mål at samfunnet skal styres i henhold til islam. Islamister ønsker at islam ikke bare skal være en religion som skal tros og praktiseres av muslimer, men også et politisk system og et lovverk (Sharia) som tilhengerne mener bør innføres. Tilhengere av islamisme vil styrke religionens stilling i samfunnet, de mener at staten bør styres etter islams hellige bok, Koranen. Menn og kvinner skal ha de rettighetene som Koranen foreskriver dem.
Islamismen har brodd både mot vestlig imperialisme og mot tradisjonalisme i muslimske stater. Islamister kan arbeide for sitt mål med fredelige midler, men det finnes ekstreme retninger som bruker vold og terror.

Islamisme-begrepets historie

Historisk sett ble begrepet islamisme først brukt av franske forfattere på slutten av 1600-tallet. Den franske ordboken le petit Robert oppgir 1697 som det året man først møter på ordet. Opplysningsfilosofen Voltaire var en av de første forfatterne som brukte begrepet islamisme for å beskrive religionen islam. Dette ser man også hos andre franske forfattere på 1800-tallet. Blant annet kan Caussin de Perceval, Comte de Gobineau og Ernest Renan nevnes. Felles for de tre forfatterne var at de i ulike sammenhenger brukte begrepet islamisme som et annet ord for islam.
Utover mot slutten av 1800- og 1900-tallet ble det mer vanlig blant vestlige forskere og forfattere å bruke «islam», og ikke «islamisme» når det omtalte religionen. Det var ikke før den islamske revolusjonen i Iran i 1979 at begrepet islamisme for alvor ble aktuelt igjen. Islamismen som ideologi fikk nå sitt store politiske gjennombrudd. Revolusjonen sørget for at Iran ble den første moderne islamistiske stat. Dette fenomenet førte til en rekke nye ord og uttrykk som skulle beskrive særegenhetene ved dette fenomenet. Blant disse uttrykkene var «islamsk fundamentalisme», «radikal islam» og «politisk islam». Disse uttrykkene gjorde det tydelig at dette var en annen retning av islam enn det man hadde sett tidligere. På tross av dette var det fortsatt ingen klarhet rundt akkurat hva som lå i begrepet islamisme. Det var ikke før etter terrorangrepet 11. september 2001 at bruken av begrepet «islamisme» økte blant journalister og politikere verden rundt. Den økte bruken av begrepet har ført til at det nå har blitt en større konsensus rundt begrepet. 
Den militante islamismen som er mest synlig, er historisk sett en frigjøringsideologi med røtter i 1920-årene og dannelsen av Muslimbrødrene i Egypt i 1928.
Silkemynde

Opprinnelse og alder

Opphavet er langhåret whippet, men fru Francie Stull, som eier og driver Kennel Kristull i Austin, bestemte seg så for å krysse inn borzoi på 1980-tallet. Siden krysset hun også inn nytt blod fra whippet. Resultatet har blitt en liten prakthund, som meget vel kan konkurrere med både afghaner og borzoi om tittelen «verdens vakreste hund».
Interessen for denne «rasen» er i høyeste grad stigende, og stadig nye oppdrettere ser ut til å fatte interesse for prosjektet. Rasen har spredd seg til Europa og Norden, der blant annet svensker og finner er blant de ledende oppdretterne. Stamboka ble stengt i 2000, så det krysses ikke inn mer nytt blod. Oppdretterne har konsentrert seg om å skape ei bredest mulig genetisk plattform, slik at rasen vil kunne overleve også for framtiden. Det arbeides med å få rasen anerkjent på internasjonalt plan, noe man trolig vil lykkes med i nær framtid.

Utseende, anatomi og fysikk

Silkemynden har en rektangulær, smal og muskuløs kropp, som er dekket av en praktfullm lang og silkemyk pels. Alle farger og kombinasjoner er tillatt. Hodet er moderat langt og skallen flat, nærmest uten stopp. Øynene er ganske store og mandelformede. Ørene kan være både såkalte rosenører og stående ører, selv om rosenører foretrekkess. Nakken er lang og svakt buet. Størrelsen er normal omkring 46-60 cm i mankehøyde, rasestandarden skiller ikke mellom kjønnene, ikke engang hva høyde angår.

Bruksområde

Silkemynde er først og fremts en familie- og utstillingshund, men om den godkjennes som rase vil den også kunne konkurrere i lure coursing og annen hundesport. I USA har man alt en slik klubb, som gjør det mulig å konkurrere med silkemynder. 
Silkemynde anvendes flittig i USA som servicehund, framfor alt av bevegelseshemmede. Rasen brukes også som førerhund for blinde og svaksynte og som terapihund.

Lynne og væremåte

Den regnes som svært godlynt og snill, og skal være flink med barn og andre dyr.

Annet

Rasen er ikke klassifisert internasjonalt av FCI, men Slovenias kennelklubb, som er et medlemsland, har som første land i verden anerkjent den som egen rase der den går i Grupp 10. Svensk Kennel Klubb tillater dessuten nå avl med rasen blant sine medlemmer.
Silkemynde var den første hunderasen i verden som fikk sitt genom (DNA) totalt kartlagt. DNA fra samtlige silkemynder i hele verden ble sendt til UC Davies University i Californa.
Møte ved milepelen

Møte ved milepelen er en roman av den norske forfatteren Sigurd Hoel, utgitt i 1947. Hoel ble belønnet med den første Takk for boken-prisen for boken i 1948.
Romanen er en studie i svik, først en drøfting av hvilke omstendigheter som førte til at noen nordmenn ble landssvikere under annen verdenskrig, etterhvert også en studie i kjærlighet og kjærlighetssvik. Hovedpersonen i romanen er en bankrevisor og hjemmefrontmann på 47 år – kjent som «den plettfrie». Han gjør opp regning med sitt eget og sine gamle omgangsvenners liv og utvikling. I en tilsynelatende springende, dokumentaraktig stil skuer han bakover i tid, og skildrer sine likemenn og -kvinner: ensomme bondestudenter i et samfunn i brytninger. 
Hans analyse av de andres svik, sett i lys av hans egen tilsynelatende tapperhet fører ham også inn i en analyse av sitt eget liv og sine egne verdier. Han, som kalles «den plettfrie» av vennene, erkjenner at hans eget kjærlighetssvik har vært medvirkende til andres nederlag og svik når han møter igjen sin egen sønn som torturist i nazistenes tjeneste. Han tar også opp til vurdering sin egen kjærlighetsevne.
Romanen regnes blant Hoels beste, og Philip Houm skriver om den at «Når det gjelder motiver og idéer er den den rikeste av alle norske bøker om krigsårene; ingen annen bok har tatt opp okkupasjonstidens psykologiske stoff med en slik intellektuell bredde og energi. Og den er blottet for skråsikkerhet.»
Nye eventyr med Ole Brumm

Nye eventyr med Ole Brumm (orig. The New Adventures of Winnie the Pooh) er en animert TV-serie som ble vist fra 1988 til 1991. Serien har blitt vist på blant annet Disney Channel. Mange episoder er blitt utgitt på VHS. Senere har episoder blitt utgitt på DVD under navnet "Ole Brumms magiske verden", fordelt på 8 volumer.
Fugu kullkraftverk

Fugu kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Shaanxi i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 800 MW. Anlegget stod ferdig i 2008.
Pantanal

Pantanal er verdens største våtmarkssystem og ligger delvis i Brasil, Paraguay og Bolivia. Et areal på over 200 000 km² i regnperioden gjør Pantanal til verdens største våtmark. Området består av gressletter og savanne som oversvømmes av vann. Den viktigste vannkilden til området er elva Paraguay.
Sammenlignet med regnskogen i Amazonas har Pantanal fått lite oppmerksomhet. Området er i midlertid en viktig fersk- og grunnvannskilde for områdene rundt, samt at biodiversiteten er stor. Dette inkluderer 650 ulike fugleslag og 250 ulike fiskeslag. Deler av Pantanal er beskyttet, slik som nasjonalparken Pantanal Matogrossense i Brasil. Til tross for dette er området truet av utbygging og av uttørking.

Etymologi

Navnet "Pantanal" kommer fra det portugisiske ordet pântano og betyr sump eller våtmark.
Narva vannkraftverk

Narva vannkraftverk i Russland utnytter kraften i Narvafossen som dannes der Narvaelven renner utfor kanten av Baltiske Klint, i byen Narva på grensen mellom Estland og Russland. Vannkraftverket ligger i Russland, mens selve demningen fra 1955 krysser grenselven og ligger i begge land. Den demmer opp Narvareservoaret på 191 km².
Dette er det eneste vesentlige vannkraftverket i hele Narva-vassdraget, og leverer 125 MW effekt. Det naturlige fossefallet slippes bare ut noen få dager i året, ellers er fossen stort sett tørrlagt.
På samme stedet, men på estisk side, ble tekstilbedriften Kreenholmi Valduse anlagt allerede i 1857, og utnyttet da vannkraften i langt mindre skala.
KS Bedrift

Arbeidsgiverservice

KS Bedrift yter arbeidsgiverservice til sine medlemmer, og er motstykket til fagforeninger for ansatte i bedriftene under forhandlinger av tariffavtaler. Medlemsbedriftene i KS Bedrift er i dag tilknyttet én av fire selvstendige tariffavtaler: Hovedtariffavtalen (HTA), Hovedtariffavtalen for konkurranseutsatte bedrifter (Bedriftsavtalen), og Energiavtale I og II.

Næringspolitikk

Næringspolitisk jobber KS Bedrift spesifikt for følgende bransjer: avfall, energi, havner og brann- og redning. Målet er å sikre gode rammevilkår for medlemsbedriftene. Det utøves påvirkningsarbeid mot Stortinget, embetsverket og andre beslutningsorganer. KS Bedrift er medlem av ulike interesseorganisasjoner i Brussel, og har gjennom disse en påvirkningskanal inn mot relevante beslutningsorganer i EU. KS Bedrift har egne bransjestyrer for henholdsvis avfall, energi, havn samt brann og redning. Disse er satt sammen av medlemsbedriftene. Bransjestyrene jobber med spesifikke næringspolitiske saker i medlemmenes interesse. Representanter for bransjestyrene deltar også i tarifforhandlinger.

Juridiske tjenester

KS Bedrift har advokater som yter juridisk service og advokattjenester til medlemsbedriftene, blant annet knyttet til selskapsorganisering.

Historikk

KS Bedrift ble formelt opprettet i 2001, da organisasjonen ble utskilt fra KS. KS Bedrift er representert i sentrale styringsorganer i KS, men er siden 1. januar 2014 en egen juridisk enhet med samarbeidsavtale med KS. Navnet KS Bedrift går tilbake til 1995, da det ble opprettet en egen seksjon i KS som tok seg av de kommunalt eide bedriftenes behov.
Leif Solberg

Oppvekst

Leif Solberg vokste opp som eldstemann i en søskenflokk på ni. Faren Hans Solberg var utdannet militærmusiker og virket som organist i Hoff kirke side om side med fulltids beskjeftigelse som postbud. Barna måtte tidlig hjelpe sin far med organistgjerningen og fikk jobben med å trå belgen. Leif virket tidlig som vikar for sin far og fikk sin grunnopplæring av ham. I ungdomsårene reiste han jevnlig til Oslo for å ta privattimer med Arild Sandvold.

Utdanning

Han studerte ved Musikkonservatoriet i Oslo med Arild Sandvold og tok organisteksamen i 1933. I 1938 debuterte han offentlig som konsertorganist i Fagerborg kirke. Senere hadde han mange studieopphold i utlandet. I København studerte han orgel med Finn Viderø og instrumentasjon med Jørgen Jersild. I London hadde han to lengre studieopphold hvor han blant annet ble undervist av William McKie ved Westminster Abbey. I Salzburg studerte han med professor Heinz Biehn og Egon Kornauth, og i Haarlem hadde han Anton Heiller som lærer i improvisasjon. Som lærer i kontrapunkt hadde han Per Steenberg i Norge, og med komponisten Karl Andersen gjennomgikk han Arnold Schönbergs harmonilære.

Tjeneste

Solbergs offentlige debut som konsertorganist fant sted  i 1938, og samme år ble han tilsatt som organist i Lillehammer kirke. På Lillehammer virket han som organist i byens hovedkirke i årene fra 1938 til 1982 og som musikklærer ved byens gymnas fra 1949 til 1984. Han har dirigert en rekke kor, og har gitt en rekke konserter i inn- og utland samt radiokonserter i NRK, Danmarks Radio og i ORF. Han ble tatt opp i Den norske Frimurerorden i 1949, innehadde X grad og spilte orgel i mer enn 50 år i St. Johanneslogen  St. Olav t.d.g. Kors på Lillehammer.

Komposisjoner

Blant Solbergs komposisjoner finner man en symfoni, to strykekvartetter, en fiolinsonate, seks større orgelverk og en rekke mindre komposisjoner for orgel. I orgelverkene skriver han gedigent i barokkens former som fuge, dobbeltfuge, passacaglia og chaconne i tillegg til å dyrke koralvariasjon. Han har skrevet større korverk som Maihaugkantate for sopran- og barytonsolo, kor og orkester og Langfredagsmeditasjon for soli, kor og orgel samt mange komposisjoner for kor a cappella. Særlig popularitet har hans Missa brevis for SSAA og SATB oppnådd.

Heder

Leif Solberg er hedret med en rekke kulturpriser og mottok Kongens fortjenstmedalje i gull og Den norske Frimurerordens hederstegn. En bronsebyste utformet av Svein-Tore Kleppan  står ved hovedinngangen til Lillehammer kirke og ble avduket av fylkesordfører Audun Tron etter høymessen 1. pinsedag 12. juni 2011.
Gammaastronomi

Gammaastronomi er studien av astronomiske objekter i rommet ved de korteste bølgelengdene av det elektromagnetiske spektret, gammastråling.

Observasjon

Heldigvis for livet på jorden stopper jordens atmosfære de kosmiske gammastrålene. Direkte observasjoner må foretaes med instrumenter skutt opp med ballonger eller raketter, for eksempel fra satellitter som Compton Gamma Ray Observatory. 
Visse observasjoner kan imidlertid gjennomføres fra jorden, da med hjelp av spesialiserte teleskoper, kalt atmosfæriske Tsjerenkovteleskop. Tsjerenkovteleskopet oppdager egentlig ikke gammastråling direkte, men Tsjerenkovstråling, de glimt av synlig lys som skapes når gammastråler absorberes av jordens atmosfære.
De kraftigste kjente kildene til gammastråling i rommet, såkalte gammaglimt, sender ut gammastråling i en kort periode på mellom et par millisekunder og et par tusen sekunder før de forsvinner. Kun 10 % av kildene til gammastråling er konstante. Pulsarer, nøytronstjerner og omgivelsene til antatte sorte hull hører til disse kildene.
Telegrafbukta

Telegrafbukta er en strand og et populært parkområde på sørvestspissen av Tromsøya i Tromsø. Stedet er ironisk omtalt som «Tromsøs Gran Canaria». På sommeren kan stranden av og til skilte med tosifret badetemperatur. Parken ligger i nærheten av Tromsø Museum. 
Telegrafbukta er også åsted for den årlige Buktafestivalen, en av Nord-Norges mest populære musikkfestivaler. Musikkfestivalens 16 000 besøkende fører til en viss slitasje på naturen i området, noe som har ført til debatt om musikkfestivalen bør flyttes.
I tillegg er det tradisjon at russen har offentlig festing fra 1.-16. mai i forbindelse med russetiden.
MB «Bitihorn»

MB «Bitihorn» er en motorbåt som går i rute på innsjøen Bygdin. Ruta går fra Eidsbugarden via Torfinnsbu Turisthytte til Bygdin. Hver sommer frakter båten ca. 10 000 passasjerer. Ruta betjenes fra ca. 1. juli tom. første helg i september. Det har vært motorisert ferdsel på Bygdin siden 1905 og «Bitihorn» har tjenestegjort siden 1912. Båten har ført post i nesten helt fra starten og har derfor postflagg med splitt i flaggstangen.
Institut français de Norvège

Institut français de Norvège (tidligere Det franske kultursenter) er et senter som har til formål å bedre forbindelsene mellom Frankrike og Norge. Det finnes avdelinger i Oslo og Stavanger.
Organisasjonen har sitt eget mediatek med franske bøker, tegneserier og filmer. Sentrene arrangerer også franskkurs og tester i franskkunnskaper, det er også et eget opplegg for fransklærere.