google/wiki40b huggingface dataset:
Trond Albert Skjelbred

Karriere

Skjelbred hadde sin første jobb som kommunikasjonsrådgiver i Geelmuyden.Kiese (1994–1999). Deretter var han seniorkonsulent i PwC. Skjelbred har vært partner i NOR PR siden 2003 og er mye brukt som PR-ekspert av nasjonale medier. Skjelbred har skrevet gjestekommentarer og blogger i Kapital siden 2009.
I 2009 debuterte han som forfatter med boken Idar Vollvik om PR, som han skrev sammen med Idar Vollvik og Trond Blindheim. Cappelen Akademisk Forlag var utgiver.
I 2013 kom han ut med boken Hvordan lykkes som konsulent? Boken ble utgitt av Fagbokforlaget og har kommet i nytt opplag. Skjelbred vant Konsulentprisen 2014, Juryens pris, for denne boken. Bak Konsulentprisen står Abelia (forening), Konsulentguiden og Institute of Management Consultants Norway (IMC Norway). Prisen er etablert for å belønne fremragende aktører i konsulentbransjen. I 2016 ble Skjelbreds tredje bok, Perspektiver på PR, gitt ut. Boken ble utgitt av Fagbokforlaget.
Skjelbred ble valgt inn i bransjeforeningen KOMMs etiske råd våren 2014.
Skjelbred har siden 2010 holdt kurs i retorikk for toppledere sammen med Jens E. Kjeldsen, professor i retorikk og visuell kommunikasjon ved Universitetet i Bergen. Fra høsten 2018 holder han også kurs i etikk for toppledere sammen med Espen Gamlund, professor i filosofi ved Universitetet i Bergen. Skjelbred har også i to perioder undervist i faget «Introduksjon til PR» på Handelshøyskolen BI.

Kommentator

Skjelbred blir jevnlig benyttet som omdømmeekspert av ulike medier til å kommentere dagsaktuelle saker, ofte kjendisrelaterte nyheter innen populærkultur og idrett. Han har blant annet kommentert Johaug-saken, kvaliteten på vitser i Nytt på Nytt, Trude Drevland, trenerkrise i Brann, kjendisbrudd, "Skal vi danse", Petter Northug, Expert sin markedsføringsstrategi, kjendismarkedsføring, sosiale medier  og retorikk for ledere . I 2017 skrev han tre debattinnlegg i Bergens Tidende - hvor det ene ble det 6. mest delte innlegget i avisen det året.
Andreas Aubert (Oslogjengen)

Andre verdenskrig

Aubert var innrullert i Sørkedalen kompani ved starten av andre verdenskrig. Fra 27. mars 1942 gjorde han tjeneste i Kompani Linge. Han var en av de første Odd Starheim valgte ut til å være med på en planlagt kapring av skip i tysk fraktfart langs Norges kyst i 1942. Broren Kristian Aubert ble torturert til døde av Gestapo.
Aubert ble gjerne tatt ut til å utføre spesielt krevende oppdrag på grunn av sin fysikk og ikke minst fordi han hadde svært gode lederegenskaper.
Andreas Aubert var blant annet med på sprengningen av SKFs bygning i Kongens gate (Oslo) 11 i Oslo. Birger Rasmussen var leder for gruppen som gjennomførte sabotasjen. Birgersen hadde med seg Aubert, Hop, Houlder, Erik Hansen Bakke og tre andre fra Milorg. Aubert jobbet sammen med Henriksen og Rasmussen i lagerrommene til SKF.  Aubert satte i gang med å ringe falske brannalarmer, mens Houlder tente luntene til bombene. Aksjonen var forøvrig meget godt gjennomført.
Aubert deltok også på den meget frekke kapringen tirsdag 8. august klokken 08:00 av ca. 1,5 tonn rasjoneringskort på hjørnet av Nordbygaten og Lakkegaten i Oslo. Denne gangen som sjåfør på en lysegrå Ford med gassgenerator. Det ble forøvrig utlyst en dusør på kr 200 000 til den som kunne gi opplysninger som førte til at kaprerne ble grepet.
2. mai 1945 var Aubert med på å sikre arkivene, og dermed også bevisene for nazistenes skrekkvelde gjennom krigsårene, i Jonas Lies departement og Justisdepartementet. Aksjonsstyrken besto av lederne Martin Olsen og Gunnar Sønsteby, og i tillegg Andreas Aubert, Henrik Hop, William Houlder, Arthur Pevik, Erik Hansen og fire andre fra Aks.13.000.
Andreas Aubert tok opp igjen sitt engasjement i sportsbutikkbransjen etter krigen. I Stortingsgaten var han ikke helt fornøyd med planløsningen og fjernet selv en betongvegg med dynamitt, dog med vekslende hell. Han levde et rastløst liv etter krigens slutt, og døde 45 år gammel i 1956.
VM i fotball 1962

Oppsummering

Bare tre nasjoner kjempet om å få arrangere mesterskapet, ett land i Europa (Vest-Tyskland) og to i Sør-Amerika (Argentina og Chile). Chile ble valgt, og landet måtte bygge nye stadioner til mesterskapet etter et stort jordskjelv to år tidligere. Man beholdt turneringsformatet fra 1958, med de 16 kvalifiserte lagene i 4 grupper â 4 lag. De to beste lagene i hver gruppe gikk til kvartfinalene.
Allerede i innledningsrunden mistet Brasil sin kanskje største spiller, Pelé. Han rakk bare å spille de to første kampene. Han ble imidlertid erstattet av Garrincha, som fikk et lysende mesterskap.
Brasil vant gruppen, og gikk videre sammen med Tsjekkoslovakia. De andre lagene som gikk til kvartfinalene var Sovjetunionen, Jugoslavia, Ungarn, England, Vest-Tyskland og Chile. 
 
Det ble flere stygge episoder i kampen mellom Italia og Chile (slaget om Santiago). Selv om bare to spillere ble utvist, trengte lagene assistanse fra politiet for å komme seg trygt bort fra banen.
Overraskende slo Chile ut Sovjetunionen, og sikret seg plass i semifinalen. Der skulle de møte Brasil, som slo England etter blant annet to mål av Garrincha. Til den andre semifinalen gikk Jugoslavia og Tsjekkoslovakia, som begge vant 1-0 mot henholdsvis Vest-Tyskland og Ungarn.
Snaue 6000 tilskuere møtte opp for å se Tsjekkoslovakia slå Jugoslavia 3-1. Samtidig var hele 76 600 tilskuere til stede for å se Brasil slå vertene 4-2. Chile vant senere bronsefinalen 1-0 over Jugoslavia.
Finalen ble spilt på Estadio Nacional i Santiago de Chile. Etter 15 minutter måtte Brasils keeper se ballen gå forbi seg, og laget lå under 1-0. Som i den forrige finalen kom imidlertid Brasil tilbake, og utlignet to minutter senere etter mål av Amarildo. I annen omgang ble brasilianerne for sterke, og mål av Zito og Vava sikret Brasil seier med resultatet 3-1. Det var andre gang et land lyktes med å forsvare VM-tittelen.
Alexander Ludwig

Karriere

Ludwig spilte i flere rett-på-DVD- og TV-filmer før han fikk hovedrollen i The Seeker: The Dark Is Rising (2007), som var hans første rolle i en film som gikk på kino i USA. Deretter fikk han også en av hovedrollene i den populære eventyrfilmen Race to Witch Mountain med Dwayne Johnson og AnnaSophia Robb. Filmen hadde et budsjett på 65 millioner dollar og spilte inn pene 106 millioner dollar på verdensbasis.
Ludwig hadde en birolle i hitfilmen The Hunger Games, basert på den populære ungdomsboken Dødslekene av Suzanne Collins. Her spilte Ludwig Cato, en av deltakerne i Dødslekene.
Cornelius A. Smith

Liv og virke

Smith er utdannet ved Bahamas Teacher's Training College. Han har også mastergrad i bedriftsøkonomi (MBA) fra University of Miami.
Fra 1956 til 1964 var han skolerektor. Deretter fulgte en periode i tollvesenet fra 1964 til 1967, før han i 1967 ble ansatt i personalavdelingen i et privat firma. Smith hadde fra 1982 til 1992 sitt eget konsulentfirma.
Smith deltok i grunnleggelsen av Free National Movement (FNM), et konservativt parti etablert i 1971. I 1982 ble han valgt som parlamentsmedlem for valgkretsen Marco City. Han ble i 1987 gjenvalgt fra valgkretsen Pineridge. Smith ble valgt på nytt til parlamentet fra Pineridge i 1992, 1997 og 2002. Da FMN vant regjeringsmakten i 1992 ble Smith undervisningsminister, en post han hadde til 1995, da han ble minister for offentlig sikkerhet og innvandring. FMN beholdt regjeringsmakten etter valget i 1997. Smith ble samme år reiselivsminister. Fra 2000 til 2002 var han samferdsels- og lokalforvaltningsminister.
Smith ble i 2007 utnevnt til ambassadør til USA. Samme år ble han også sitt lands faste representant til Organisasjonen av amerikanske stater (OAS). Han har vært hjemmeresiderende ambassadør til Mexico, Malaysia  og Columbia. Da han ble utnevnt til generalguvernør, var han ambassadør til de seks sentralamerikanske landene Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua og Panama, residerende hjemme på Bahamas.
I 2018 ble Smith utnevnt til visegeneralguvernør. Smith etterfulgte Marguerite Pindling i generalguvernørembetet 28. juni 2019.
Smith ble i 2019 utnevnt til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å tilføre tiltaleformen sir foran sitt navn. Smith er utnevnt til Paul Harris Fellow av Rotary International.
Emerald Passport

Emerald Passport var et Panama-registrert pyramideselskap grunnlagt i 1990.
Selskapet startet MLM-virksomhet i 2004, og markedsførte seg som en fantastisk inntektsmulighet for hvem som helst. Satsingen ble ledet av Brane Kisic. Produktene som ble tilbudt var opplæring i personlig utvikling og velstand.
I 2009 ble en av distributørene dømt for ulovlig pyramidespill i Australia. Dette utløste en massiv medlemsflukt. I november 2009 uttalte selskapet plutselig at virksomheten var blitt nedlagt som følge av økonomiske utfordringer. Majoriteten av medlemmene tapte da pengene de hadde satset.
Ed Bounds var en av de mest aktive promotørene, og han startet sitt eget selskap Executive Income Online da pilene begynte å peke nedover for Emerald Passport .
Ordo Sanctissimae Trinitatis

Ordo Sanctissimae Trinitatis (eller trinitarene   Den Hellige Treenighets Orden, OSsT) var en katolsk munkeorden oppbygget av kanniker, stiftet av Johannes av Matha (død 1213) og Felix av Valois (død 1212) i 1198. Ordenens formål var å arbeide for frikjøp av kristne fanger hos de vantro. Ordenens medlemmer kalles også Maturinere eller Eselsbrødre (i begynnelsen hadde de ikke ov til å bruke andre ridedyr enn esler).
Ordensdrakten var ble laget etter Johannes av Mathas visjon, og var hvit med et rødt og et blått kors. Johannes var ordenens første general. I 1201 grunnla han et samfunn av kvinnelige tertiarier til ordenen. Trinitarier-ordenen vokste hurtig og nådde etter hvert også Amerika, og fikk kjøpt fri mange fanger. Inntil midten av det 17. århundre skal ordensprovinsen Gallia ha kjøpt mer enn 30 000 fanger fri. Løsepengene ble innsamlet gjennom almisser kombinert med en del av ordenens egne inntekter.
Décima Víctima

Décima Víctima var en spansk post-punk gruppe fra Madrid, som var aktiv i perioden fra 1981 til 1984. Gruppa besto av Carlos Entrena (vokal) og José Brena (trommer), samt de to svenske diplomatsønnene Lars Mertanen (gitar, synth) og Per Mertanen (bass). Décima Víctima var endel av La Movida-bevegelsen på 1980-tallet, som var en betegnelse på den alternative kunstneriske oppblomstringa etter Francisco Francos død.
Gruppa ble starta av Lars og Per Mertanen i 1981, som sammen med en trommemaskin utgjorde instrumentalgruppa Cláusula Tenebrosa. Etter en konsert kom de i snakk med vennen Carlos Entrera, som hadde vært vokalist punkbandet Ejecutivos Agresivos. De begynte å diskutere muligheten for å få med Entrera på vokal, og han ble med i gruppa kort tid etter. Høsten 1981 tok gruppa navnet Décima Víctima (Det tiende offeret), etter en roman av Robert Sheckley.
I 1982 ble trommemaskina erstattet med den helt ferske trommeslageren José Brena, og kvartetten var komplett. Entreras distinkte melankoliske vokal, tok på denne tiden en stadig mer sentral rolle i gruppas dystre uttrykk. Gruppa starta plateselskapet GASA (Grabaciones Accidentales) sammen med bandet Esclarecidos, og Décima Víctima gikk til platestudioet for å spille inn sitt debutalbum.
Hol

Areal og befolkning

De fleste innbyggerne bor i tettstedene Hol (320) og Geilo (2 525) samt stedene Hovet, Ustaoset og Haugastøl.
Hol er en typisk fjellkommune der 91 % av arealet ligger over 900 moh. Hallingskarvet (1 933 moh.) er høyeste punkt i kommunen. Laveste punkt ligger på omkring 445 meter over havet.

Kommunikasjoner

Bergensbanen går gjennom kommunen. Den følger hoveddalføret og har stasjoner på Geilo, Ustaoset og Haugastøl.
Riksvei 7 forbinder kommunen med Hardanger og Oslo. Riksveien østfra går gjennom kjente steder som veiknutepunktet Hagafoss, Kvisla, Geilo, Ustaoset og Haugastøl, før den fortsetter over Hardangervidda ned mot Vestlandet. 
Fra Hagafoss går fylkesvei 50 vestover mot Aurland. Veien passerer kommunesenteret Hol og så Hovet før den kommer til Sudndalen og Strandavatn, som er siste utpost før høyfjellet. 
Fra Hagafoss kan man fortsette østover ned Mogrenda og til Kleivi, som er på grensen til Ål. I Kleivi ligger også kommunens eneste næringspark.
Fra Geilo går fylkesvei 40 mot Kongsberg. Veien går gjennom hyttegrenda Kikut før den fører ned i Skurdalen og videre til bygda Dagali. 
I bygda Dagali ligger Dagali lufthavn.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Hallingskarvet. I forbindelse med markeringen av dette arrangerte kommunen en utstilling med lokale utstillere, deriblant Hol fotoklubb. Musikkverket «Hallingskarvet», komponert av Lars Inge Tverberg og tilegnet tusenårsstedet, ble fremført, og Arne Næss, som hadde hytte på Hallingskarvet, holdt et foredrag.
Piauís flagg

Piauís flagg består av en flaggduk med sju grønne og seks gule striper, samt en blå kanton med en hvit stjerne og datoen 13. mars 1823 skrevet på portugisisk. Flagget er i størrelsesforholdet 7:10.
Flaggets hovedfarger, grønt og gult, er Brasils nasjonalfarger og symboliserer at Piauí hører til det brasilianske sambandet. Kantonen med stjernen representerer delstaten Piauí. Datoen viser til dagen for slaget ved Jenipapo, da Portugal kjempet mot brasilianske uavhengighetstilhengere i delstaten.
Piauís flagg ble første gang innført i 1922. Det hadde da kun den hvite stjernen i kantonen. Datoen ble påført flagget ved lovendring av 17. november 2005.
Flagget til Piauí er basert på flagget som ble benyttet for Brasils Forente Stater i kort tid i 1889, i forbindelse med at keiserdømmet ble styrtet. Dette var igjen til etter forbilde av USAs flagg. To andre delstater, Goias og Sergipe, har lignende flagg som også er basert på det republikanske flagget fra 1889.
Felsisk mineral

Felsisk mineral er relativt lyst og lett mineral med en tetthet mindre enn 3 g/cm³. Begrepet "felsisk" kombinerer ordene "feltspat" og "silisium". På 1800- og 1900-tallet ble også begreper sure bergarter noen ganger synonymt med vulkanske bergarter med høyt-silikat-innhold (mer enn 63% SiO₂ av vekten). Innholdet av tyngre jern og magnesium er lavt mens det er høyt innhold av lettere silikat og aluminium, samt oksygen, natrium og kalium. Felsiske bergarter er vanligere i kontinentalskorpe enn i havbunnsskorpe, og inneholder generelt mye aluminium (derav betegnelsen sial). Mineraler som ikke er felsiske kalles mafiske og er med et større innhold av magnesium (sima) tyngre enn de felsiske mineralene, eksempelvis bergartene basalt, diabas og gabbro.
Den felsiske magmaen bygger en polymerisert væske rik på feltspat og kvarts som gjør felsisk magma betraktelig seigere enn andre typer magma. Felsisk magma kan bygge lava ved så lave temperaturer som 650–700°C - dog bruker den å være atskillig varmere.
Felsisk lava har, sammenlignet med mafisk, en høy viskositet på grunn av det høyere innholdet av silikat, aluminium, kalium, natrium og kalsium. Vann og andre flyktige stoff har vanskeligere for å forlate felsisk lava, så utbrudd fra vulkaner med felsisk lava er mer eksplosive enn de ved vulkanene med mafisk lava. Felsisk lava som ryolitt og dakitt assosieres med stromboliske utbrudd, vanligvis i form av lavadomer og lavadekke, og pyroklastisk utbruddsmateriale og tuff.
Mellomformen internmediært mineral inneholder en lavere andel aluminium og silika og større andel magnesium og jern enn rent felsisk. Også intermediære mineraler assosieres med såkalte stromboliske utbrudd, men også mer sammensatte vulkaner. De bygger andesitt-domer og lavadekke. Kombinasjonen av deres lave aluminium- og silikainnhold og deres høyere temperatur (750–950°C) gjør dem noe mer lettflytende. Den høyere temperaturen tenderer også til å bryte opp de polymeriserte bindninger i magmaen hvilket ytterligere bidrar til å gjøre dem mer lettflytende samtidig som det underletter byggingen av krystaller. Den høyere andelen magnesium og jern viser seg i den mørkere grunnmassen og iblant også i krystaller bestående av amfibol og pyroksen.
Pardosa pullata

Utbredelse

Pardosa pullata er utbredt i Europa. Den finnes i Norge.

Utseende

Pardosa pullata er ganske mørk brun eller brunsvarte, og mangler lysere eller mørkere flekker på bakkroppen. Som voksne (imago) er hunnen og hannen omtrent 6 mm lang (kroppens lengde).
Mange av artene i slekten Pardosa er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.
Neotropis

Karakteristiske pattedyr

Pattedyrfaunaen bærer preg av at Sør-Amerika har vært isolert i lang tid og at dyrene har utviklet seg uavhengig av andre kontinenter. Etter at området ble forbundet med Nord-Amerika med Panama-eidet har det skjedd en del utveksling mellom de to kontinentene. Nordamerikanske pattedyr som vandret sørover er blant annet kameldyr (men nå finnes de bare i Sør-Amerika) og kattedyr. Færre arter vandret nordover, for eksempel én art hver av beltedyr og pungrotter. Mange unike Neotropiske dyregrupper døde ut i løpet av pleistocen-perioden.
Karakteristiske pattedyr-grupper for Neotropis i dag er ordenen gomlere (Edentata) med gruppene beltedyr, maurslukere og dovendyr (som nevnt har en art av beltedyr spredt seg til Nearktis), familien pungrotter eller opossumer (Didelphidae), også med en art som har spredt seg til Nearktis, gruppen vestaper (Platyrrhini) og mange marsvin-lignende gnagere (Hystricognathi, noen familier i denne gruppen finnes også utenfor Neotropis). Andre kjente, typisk neotropiske pattedyr er vampyrflaggermus (Desmodus spp.) og jaguar (Panthera onca).

Karakteristiske fugler

Den neotropiske regionen har det største artsmangfoldet av fugler av alle faunaregionene, og nye arter oppdages stadig regelmessig. Karakteristiske grupper er blant andre nanduer (Rheidae), tinamuer (Tinamidae), karakaraer eller gribbfalker, hokkoer (Cracidae), trompeterfugler (Psophidae), fjelløpere (Thinocoridae), arapapegøyer (slekten Ara), Hoatzin (Opishtocomus hoazin), potuer (Nyctibiidae), fettfugl (Steatornis caripensis), motmoter (Momotidae), tukaner (Ramphastidae), jakamarer (Galbulidae) og dovenfugler (Bucconidae). Ordenen spurvefugler (Passeriformes) har også mange familier som bare eller hovedsakelig finnes i Neotropis: ovnsfugler (Furnariidae), treløpere (Dendrocolaptidae), maurtroster (Formicariidae), manakiner (Pipridae), kotingaer (Cotingidae), myggetere (Conopophagidae), riksetroster (Rhinocryptidae), skarpnebb (Oxyruncus cristatus) og bladskjærere (Phytotomidae). Noen grupper finnes i Nearktis og Neotropis, blant andre kolibrier (Trochilidae), gjerdesmetter (Troglodytidae), spottefugler (Mimidae), tangarer (Thraupinae), kardinaler (Cardinalinae), skogsangere (Parulidae), vireoer (Vireonidae), trupialer (Icteridae) og tyranner (Tyrannidae).

Virvelløse dyr

Den neotropiske region har et enormt, men i stor grad dårlig kartlagt, artsmangfold av insekter og andre virvelløse dyr. En påfallende artsrik gruppe er sommerfugler, der grupper som morfosommerfugler (Morphini) og uglesommerfugler (Brassolini) er unike for Neotropis. Andre karakteristiske grupper er pasjonsblomstsommerfugler (Heliconiini) og gruppen Ithomiini, som begge omfatter spinkle, giftige arter som annonserer sin giftighet med sterke farger. Flere familier av fluer er unike for Neotropis, blant andre Pantophthalmidae, Richardiidae og den nyoppdagede familien Ocoidae. En annen, oppsiktsvekkende gruppe er bladskjærermaur (slekten Atta) som lever i enorme kolonier der de dyrker sopp på avskårne blader. Regionen har også et meget stort artsmangfold av edderkopper, men dette er til dels dårlig undersøkt.
Idrettslaget Tjalg

Anlegg

Laget har egen fotballbane på Mo, som ligger ca. 5 km nord for Brønnøysund. Her ligger også klubbhuset hvor det er klubbrom, kjøkken, dusjer, garderober og garasje. På Gåsheia 7 km østenfor Brønnøysund har klubben en skihytte oppført i tømmer. Her ligger også lagets lysløype. På vinterstid er skihytta åpen for publikum søndager og onsdager.
Diastatidae

Utseende

Små (2-4 mm), slanke, mørke fluer. Brystet (thorax) er ganske høyt hvelvet, matt, med sparsom hårkledning og få, lange børster. Brystet har mer eller mindre tett, grålig bestøvningakkroppen er sylindrisk og ganske slank. Beina er middels slanke, leggene (tibiae) har en kraftig børste (preapikalbørste) rett før enden, og bakleggen har en kraftig spore. Vingene er ganske store, og fremkanten har kraftige, pigg-aktige hår. Fremkantenåren (costa) er brutt på to steder, rett innenfor det ytterste bruddet sitter det en børste. Vingene har ofte mørke fargetegninger og mange arter har ulike mønstre av mørke flekker eller tverrbånd på vingene. 
Hodet er stort og avrundet på formen, med store fasettøyne. Hodet bærer lange og kraftige børster. Det er to par børster (vertikalsetae) i bakhodet, et par kryssende børster (postocellarsetae) bak punktøynene, et par lange børster (ocellarsetae) mellom punktøynene og to store og en liten børste (orbitalsetae) langs innerkanten av hvert fasettøye. De har også kinnbørster (vibrissae) fremst på siden av hodet ved munnkanten. Pannen er skitten-gul på farge, resten av hodet er mørkt med gråaktig bestøvning. antennene er tre-leddet og rettet nedover. Det første leddet er ganske kort og knapt synlig, det andre leddet danner en hette over det tredje, ovale eller avrundet firkantede leddet. En fjærgrenet antennebørste (arista) sitter festet nær roten på det tredje leddet.  
Larvene er ukjente.

Levevis

Til tross for at disse fluene ikke er sjeldne er praktisk talt ingen ting kjent om deres levevis. De voksne fluene kan finnes i en lang rekke habitater, men særlig på fuktige steder i skog, på myrer og i sumper, men også i tørre skogområder. Noen arter kan finnes flyvende over løvstrø der larvene trolig lever, andre er tallrike i vegetasjonen på myrer eller ved vann. Fargeflekkene som finnes på vingene til noen arter spiller trolig en rolle ved parringsritualer.
Sjeltåken

Sjeltåken, også kalt IC 1848, er en stjernetåke i stjernebildet Kassiopeia med en avstand på 7500 lysår fra Jorden.
Lovetsj

Lovetsj (bulgarsk: Ловеч) er en by i Lovetsj oblast i det nordlige sentrale Bulgaria med en befolkning på omkring 40 000 personer. Lovetsj er hovedby i regionen Lovetsj oblast og ligger omkring 150 kilometer fra hovedstaden Sofia. Nær Lovetj ligger byene Pleven, Trojan og Teteven. 
Fotballaget PFC Litex Lovetj hører hjemme i byen.
Det gylne horn

Det gylne horn (tyrkisk: Altın Boynuz; gresk: Χρυσόκερας, Khrysókeras; latin: Chrysoceras), også kjent ved sitt moderne tyrkiske navn Haliç («kanal») er en grein av Bosporos, sundet som skiller den europeiske og asiatiske delen av Tyrkia.
Det gylne horn er kjent for sitt sigdformede utløp i skjæringspunktet der Bosporosstredet møter Marmarahavet, og former således en smal halvøy. Ytterst på denne halvøya ligger det gamle Istanbul (antikkens Byzántion, Bysants og Konstantinopel), og forberget til Sarayburnu, eller Seragliopunktet. Det gylne horn skiller geografisk det historiske senteret til Istanbul fra resten av byen, og utgjør en naturlig, skjermet havn som har beskyttet greske, romerske, bysantinske, osmanske og andre handelsskip i tusenvis av år.
Det gylne horn strekker seg fra Bosporos ca. 7 km i nordvestlig retning inn i europeisk Tyrkia, og deler dermed den europeiske delen av Istanbul i to. Kanalen er på det mest 800 meter bred og har en gjennomsnittlig dybde på 40 meter. Haliç krysses av tre bruer – Galatabroen, Atatürkbroen og Fatihbroen.
Kanalen fikk tilnavnet det gylne horn i den tida da breddene tjente som rekreasjonssteder for sultanen og de ledende familiene i Det osmanske riket, som bodde der i sine palasser og strandvillaer kjent som yalı. På 1900-tallet ble områdene på begge sider av Det gylne horn skjemmet av industriutbygging. I seinere år er det lansert rehabiliteringsprogrammer som skal prøve å gi området tilbake noe av gammel storhet.