google/wiki40b huggingface dataset:
Skålholtsbok yngsta

Navn og opprinnelse

Manuskriptet kalles Skálholtsbok fordi det tidligere tilhørte domkirken i Skálholt på Island. Tilføyelsen «yngsta» er lagt til for å skille det fra andre håndskrifter fra samme sted. Det finnes en tre andre Skálholts-bøker: Skálholtsbok (AM 557 4to), som inneholder avskrifter av Eirik Raudes saga og flere andre islendingesagaer, og to lovhåndskrifter som kalles Skálholtsbok eldri (AM 351 fol.) og Skálholtsbok yngri (AM 354 fol.).
AM 81a fol. er Skálholtsbok yngstas katalognummer i den Arnamagnæanske (AM) samling. Bokstaven a er tilføyd for å skille manuskriptet fra en senere avskrift (b). Forkortelsen fol. står for folio, som er en formatangivelse. En bok i folioformat tilsvarer omtrent A3 i dagens standardformat.
Skálholtsbok yngsta ble skrevet på Island rundt 1450, men nøyaktig hvor er ikke kjent. En mulighet er Möðruvallakloster i  Möðruvellir i Hörgárdal. Hånskriftet kom trolig til Skálholt tidlig på 1600-tallet. I 1674 kom det i Arni Magnussons eie, og ble en del av hans håndskriftsamling.

Overlevering og innhold

Skálholtsbok yngsta er en håndskreven bok (kodeks) som består av 120 blad pergament. Håndskriftet er bundet i mørkebrunt, presset lær. På lærbindet finnes rester av to kobberspenner. Håndskriftet er trolig bundet mens det var i Skálholt;  lærbindet er altså ikke originalt, noe som også vises ved at det første bladet er ganske slitt og bærer preg av å ha ligget åpent uten innbinding.
Hele 25 ulike personer har vært med på å skrive teksten, noe som tyder på at håndskriftet kan ha vært brukt som en øvelsesbok i skriving ved klosteret. Et par av skriverne ser ut til å ha vært nybegynnere, men de fleste er sikre på hånden. Det er imidlertid bare tre personer som har skrevet større deler av teksten. 
Teksten i Skálholtsbok yngsta er altså de tre kongesagaene Sverres saga, Baglersagaene og Håkon Håkonssons saga. Disse tre sagaene ble skrevet fra sent på 1100-tallet til siste halvdel av 1200-tallet. De opprinnelige versjonene av alle sagaene er tapt, men alle er bevarte i flere ulike avskrifter. Skálholtsbok yngsta er altså én av flere håndskrifter der sagaene er bevart. 
Alle sagaene er i Skálholtsbok yngsta uten overskrifter. Blad 1 til 55 inneholder Sverres saga, 55 til 64 inneholder Baglersagaene og blad 64 til 120 inneholder Håkon Håkonssons saga. Sistnevnte ender avbrutt midt i en setning. De to første sagaene er i hovedsak skrevet av én og samme person, mens Håkon Håkonssons saga er preget av å være skrevet av svært mange ulike hender.
Århundrets byggverk 1905–2005

Århundrets byggverk 1905–2005 var en kåring som ble arrangert av byggeindustrien og NRK, sommeren 2005, i forbindelse med 100-års minne etter unionsoppløsningen fra Sverige i 1905.
Finalistene ble presentert i radioprogrammet nitimen og distriktsprogrammene til NRK P1. Det var først lokale kåringer i hvert enkelt fylke, før fylkesvinnerne ble samlet til en nasjonal finale. Kåringen foregikk med bruk av telefon, e-post eller SMS-tekstmeldinger.  Vinneren ble Atlanterhavsveien som fikk prisen på byggmessen Bygg reis deg på Lillestrøm i september 2005.
Everett McGill

Karriere

Everett McGill TV-debuterte i 1974 via en liten birolle i TV-filmen Enemies og hadde i perioden 1975-76 rollen som Chad Richards i såpeserien The Guiding Light. Serien hadde sin oppstart i 1952 og står oppført i Guinness rekordbok som den lengstlevende TV-serien noensinne. McGill har etter det hatt biroller i kjente filmer som blant annet Brubaker (1980), Dune (1984), Silver Bullet (1985), Heartbreak Ridge (1986) og James Bond-filmen Licence to Kill (1989). I 1981 spilte han hovedrollen som Noah i den fransk-kanadiske eventyrfilmen Ildkrigen, og i 1988 hovedrollen i den relativt ukjente spansk-italiensk-amerikanske actionfilmen Iguana (La Iguana).
I 1990 nådde Everett McGills karriere nye høyder da han fikk den sentrale rollen som Big Ed Hurley i den amerikanske kultserien Twin Peaks. 
Etter Twin Peaks hadde Everett McGill en sentral rolle i Wes Cravens skrekkfilm The People Under the Stairs (1991), og videre biroller i kjente filmer som actionfilmen Under Siege 2: Dark Territory (1995), komedien My Fellow Americans (1996) og dramafilmen The Straight Story (1999). Sistnevnte er hans foreløpige siste spillefilm. I 1999 hadde han en gjesteopptreden i serien JAG, som også er hans foreløpige siste TV-opptreden.
I 1991 ble Everett McGill nominert til en Soap Opera Digest Award for sin rolle i Twin Peaks.
Rose Henderson

Rose Henderson er en fiktiv figur i den amerikanske TV-serien Lost som fulgte livene til en gruppe overlevende etter en flystyrt på en øde og mystisk øy i Stillehavet.
Henderson ble spilt av L. Scott Caldwell og hun var gift med Bernard Nadler (spilt av Sam Anderson). Bakgrunnshistorien deres fra før flystyrten var at de hadde oppsøkt en healer under bryllupsreisen i Australia i håp om å kurere Hendersons kreft. På veg fra Australia forulykker flyet mens Nadler er på toalettet. Flyet brekker i to og de to delene av flyet havnet på forskjellige streder på øya. Ekteparet blir gjenforent midtveis i sesong to, og Rose Henderson kan da fortelle at kreften er borte og øya har kurert henne. Etter en tidsreise blir de to adskilt fra de gjenværende overlevende og de bygger en hytte de kan bo i, i nærheten av havet.
Opprinnelig hadde manusforfatterne planlagt at fortellingen om en kvinne som ble skilt fra sin mann da flyet krasjet skulle handle om rollefiguren Kate Austen (spilt av Evangeline Lilly), men Kates rolle ble endret til å være en kjærlighetsinteresse for to av de mannlige hovedrollene. Rollen ble således opprettet for Rose Henderson. Kritikerne var positive til paret og uttrykte håp om at de skulle opptre oftere i serien, og begge skuespillerne fikk ros for sitt skuespill.
Arbat

Gamle Arbat (russisk Старый Арбат, Staryj Arbat) er en gågate i Moskva som går fra Arbatplassen til Smolenskajaplassen, som er en del av Hageringen. Gamle Arbat har rykte på seg som den mest turistpregede gaten i Moskva med mye underholdning og suvenirbutikker. Gaten skiller seg fra Nye Arbat som går parallelt til Gamle Arbat og har skyskrapere i stål, betong og glass.
Arbat ble først nevnt i 1493 som en vei som gikk fra Kreml til Smolensk. Opphavet til navnet er tatarsk og betyr «forstad» (det samme som Rabat). På 1500- og 1600-tallet ble det bygd flotte kirker langs veien, blant annet en som ble malt av Vasilij Polenov, En gårdsplass i Moskva (1879).
På 1700-tallet ble Arbat av den russiske adelen regnet som det flotteste boligområdet i Moskva. Gaten ble nesten helt ødelagt av en brann under Napoleons okkupasjon av Moskva i 1812 og måtte så gjenoppbygges. Aleksander Pusjkin bodde her en kort periode og det står en statue av han og kona, Natalie, foran dette huset. En annen kjent forfatter fra Arbat var Andrej Belyj.
På 1900-tallet ble gaten noe renovert i art nouveau og konstruktivistiske stiler. Den mest originale bygningen i denne nye trenden er Melnikov-huset. Gaten ender ved Hageringen, markert med det praktfulle bygget til Utenriksdepartementet. Samtidig ble de fleste av kirkene langs Arbat revet.
Siden 1986 har det blitt satt opp særegne gatelykter langs Arbat. Her står flere statuer, blant annet av prinsesse Turandot foran Vakhtangov teater og en annen av Bulat Okudzjava, en sovjetisk visesanger, bard og dikter, som skrev flere sangar om Arbat. Under perestrojka ble gaten et samlingspunkt for ulike ungdomsbevegelser (som hippier eller pønkere), samt gatemusikere og kunstnere. Viktor Tsoj-muren i en av sidegatene til Arbat (Krivoarbatskij Pereulok) er et av minnesmerka fra disse turbulente årene. Selv i dag samler russisk ungdom seg på Arbat for å spille sangane til Tsoj og andre russiske artister.
Arbat er hovedkvarter for oljeselskapet TNK-BP, som holder til i en moderne bygning i starten av gaten. I gaten ligger det mange restauranter, som Hard Rock Café. Mange av disse restaurantene er rettet mot turister i Moskva og blir av mange moskovitter regnet som for dyre og for dårlige sammenlignet med andre deler av byen. Det er også enkelte billigere restauranter og kafeer, som Mu-Mu.
Fekting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1938

Fekting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1938. Fekting var en av flere sporter i de fjerde sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Panama by i Panama i perioden 5. til 24. februar 1938. Det var fjerde gangen som Fekting var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var åtte øvelser, seks for menn og to for kvinner. Det var første gangen som kvinner deltok i fekting i lekene. Det var både individuelle og lagkonkurranser i florett, kårde og sabel for menn og individuelt og lag i florett for kvinner.
Summer of Darkness

Summer of Darkness er det andre albumet av Demon Hunter og kom ut i 2004.
Inger Liv Bjerkreim Nilsen

Langrenn

Under Ski-NM 2007 på Meråker tok Bjerkreim Nilsen sølvmedalje på stafetten for Bækkelagets Sportsklub, sammen med søsteren Betty Ann Bjerkreim Nilsen og Siri Halle.
Bjerkreim Nilsen ble tatt ut i troppen til U23-VM på ski 2009 i franske Praz de Lys, hvor hun endte på 23.-plass under 10 kilometer klassisk og to dager senere på 20.-plass under 15 kilometer jaktstart.
12. mars 2009 debuterte Bjerkreim Nilsen i verdenscupen i langrenn under sprinten i Trondheim, hvor hun endte på en 49.-plass i prologen og to dager senere på 35.-plass på tremila.
Hun endte på en 7.-plass under Vasaloppet 2014; 9 minutter og 13 sekunder bak vinneren Laila Kveli.
Presidentvalget i Tyskland 1989

Forbundsforsamlingen i Tyskland gjenvalgte 23. mai 1989 Richard von Weizsäcker som landets Forbundspresident. Han var den eneste kandidat ved valget som ble holdt i Bonn.
Det greske kongehusets 100-årsjubileumsmedalje

Det greske kongehusets 100-årsjubileumsmedalje er en gresk minnemedalje innstiftet i anledning av at det i 1963 var 100 år siden Huset Glücksborg kom på Hellas' trone. Medaljen ble utdelt i forbindelsene med festlighetene 30. mars 1963 og ble tildelt gjestene som var til stede. I tillegg ble den tildelt kongehusets slektsforbindelser i andre land.

Utforming

Det greske kongehusets 100-årsjubileumsmedalje består av et kors dannet av fire kronede P-er og med fire kongelige monogrammer mellom korsarmene, det hele omgitt av en laurbærkrans. Den kronede P står for Paul I, de øvrige monogrammer for hans forgjengere innen samme dynasti, nærmere bestemt Georg II, Alexander I, Konstantin I og Georg I. Medaljen er utført i gull og finnes i to størrelsen, for henholdsvis menn (65 × 60 mm) og kvinner (45 × 40 mm).

Norske innehavere

Kong Harald V er innehaver av Det greske kongehusets 100-årsjubileumsmedalje.
Times Higher Education

Times Higher Education (THE), tidligere The Times Higher Education Supplement (THES, også omtalt som The Times Higher), er et magasin som utgis i London, og med fokus på høyere utdannelse. 
The Times Higher Education Supplement ble utgitt i avisformat mellom 1971 og 2008. I 2008 ble bilaget relansert i magasinformat under navnet Times Higher Education.
Times Higher Education er spesielt kjent for sine rangeringer av universiteter, som det daværende bilaget begynte med i november 2004, under navnet THES - QS World University Rankings.
Michael Bennet

Liv og virke

Bennets far Douglas Bennet var rådgiver til den daværende amerikanske ambassadør til India, Chester B. Bowles, og bodde i India med sin kone Susanne Bennet. Senere arbeidet Bennet senior som rådgiver i staben til den amerikanske visepresident Hubert H. Humphrey.
Michael Bennet vokste for det meste opp i Washington, D.C.. Han viste politisk interesse og hadde sommerjobber i USAs kongress. Han tok høyere utdannelse ved Wesleyan University og Yale University, der han tok eksamen i rettsvitenskap.
Bennets politiske karriere begynte i Bill Clintons regjeringstid, da han knapt 30 år gammel ble rådgiver for visejustisminister Philip Heymann. Under Jamie Gorelick og Eric Holder fortsatte han i stillingen. Også faren Douglas arbeidet for Clinton, som viseutenriksminister for internasjonale forbindelser.
I oktober 1997 giftet Bennet seg med statsadvokat Susan Daggett. I 2001 flyttet de til Denver (Colorado).
Her fant han arbeid som stabssjef for Denvers borgermester John Hickenlooper.
Michael Bennets neste karrieresprang kom i januar 2009, da guvernør Bill Ritter utpekte ham til etterfølger av Ken Salazar som demokratisk senator for Colorado. Salazar selv var blitt utpekt av Barack Obama til innenriksminister.
Vor Frue kirke (Kalundborg)

Inventar

Altertavlen er et verk i bruskbarokk av Lorentz Jørgensen fra 1650. Den ble utført på bestilling fra lendmann Hans Lindenov og ektefellen Elisabeth Augusta. Parets våpenskjold er plassert rett over nattverdscenen.
Prekestolen er tegnet i nyromantisk stil av Vilhelm Tvede og i feltene rundt er det malerier som fremstiller evangelistene. Maleriene er ved Anton Dorph.
Døpefonten er i granitt og stammer fra den opprinnelige kirken. Orgelet er fra Frobenius & Sønner fra 1961 med 21 stemmer fordelt på to manualer og pedal.
Blå treveps

Utseende

Kroppen er sylindrisk, uten en innsnørt «midje». Hunnen er mellom 15 og 32 millimeter og har en mørk blå-fiolett kropp. Eggleggningsrøret er kraftig og ganske kort. Hannen er mindre, fra 8 til 28 millimeter og har rødgul farge på bakkroppen.   
Vingene er svakt rødbrune. Beina er gul-orange. Hodet er bredest bak øynene. Antennene er trådformet, gul-orange av farge på den første halvdelen og mørkere ut mot spissen.
Hunner har en beholdere (mycetangier) med et «slim», i eggleggningsrøret. Dette slimet har soppsporer, av barksopp, i form av gjærceller. Litt av dette kommer på eggene når de legges.
Larvens kropp er sylindrisk, den mangler bukføtter og beina er svært korte.

Levevis

Blå treveps finnes i åpen furuskog. Hanner begynner ofte å fly noen dager tidligere enn hunnene.
Flygetiden er fra juni til august, på solskinnsdager.
Hver hunn legger mellom 350 og 500 egg. Dersom hun legger ubefruktede egg vil de klekke som hanner. Hunnene legger egg i furu, men kan også velge vanlig gran eller edelgran. Eggene legges i grupper på 1-3 egg, mellom 2 og 10 millimeter inn i treet. 
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Sammen med egget fulgte det med noen soppceller av en tredrepende barksopp. I Norge er det særlig soppartene Amylostereum areolatum,  granlærsopp (Amylostereum chailletii) og einerlærsopp (Amylostereum laevigatum).  Disse begynner å spire til sopphyfer som produserer enzymer og treverket blir brutt ned. Den nyklekte larven får lett tilgang på mat, nedbrutt treverk, på grunn av soppen. De gnager i treet og soppen følger etter. Etterhvert som larven gnager utvider gangen seg i bredde. Bak larven ligger det igjen trespon og avføring. Like før puppestadiet lager larven et lite puppekammer omtrent 2 cm inn i treet.
Blå treveps tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium,  en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres.  Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) barvepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen. Hele utviklingen fra egg til voksen tar 2-3 år.

Utbredelse

Blå treveps finnes i store deler av Europa, Asia, Nord-Afrika og Nord-Amerika.  Den er innført i Australia. Finnes i Norge
Rikke Skov

Privatliv

Privat dannet hun i 11 år par med den tidligere Viborg- og landslagspilleren Lotte Kiærskou, som hun også hadde inngått registrert partnerskap med. Kiærskou fødte 11. januar 2006 parets første barn, Karoline. Sommeren 2008 fødte Kiærskou en jente til, Anna. I oktober 2011 ble det kjent at håndballparet hadde gått fra hverandre.
Skov var ferdig utdannet sykepleier i 2005.
Guthrie

Historie

Byen ble opprinnelig anlagt i mars 1887 som en stasjonsby kalt Deer Creek på Southern Kansas Railway, senere Atchison, Topeka and Santa Fe Railway. Navnet ble senere endret til Guthrie, etter juristen John Guthrie fra Topeka i Kansas.
Guthrie var administrasjonssetet for Oklahoma-territoriet, opprettet i 1890, og delstaten Oklahomas første hovedstad. Oklahoma-terriroret ble etablert for å frigjøre områder fra urinnvånerne, som ble fortrengt til Indianerterritoriet i den østlige delen av dagens delstat. Dette førte til en voldsom innvandring av ikke-indianske settlere i årene 1889-93, og byen vokste i løpet av disse årene til dagens størrelse. Det ble en moderne by, både arkitektonisk med bygninger i tegl og stein, men også med innlagt, offentlig vann og avløp, elektrisitet, offentlig kollektivtrafikk og parkeringshus i flere etasjer for hester og vogner. Byen ble derfor kalt «Queen of the Prairie» (Præriens dronning).
Guthrie hadde vekst som territoriets hovedstad, men denne kom i skyggen av den økende økonomiske betydningen som Oklahoma City opplevde tidlig på 1900-tallet. Oklahoma City hadde lyktes i å ble er jernbaneknutepunkt for flere jernbanesystemer og hadde fått etablert flere store virksomheter innen særlig kjøttpakking. Lederne i forretningslivet i Oklahoma City begynte tidlig å arbeide for at hovedstaden skulle flyttes til Oklahoma City etter at deltaten hadde blitt opprettet i 1907. I 11. juni 1910 ble det avholdt en egen fokeavstemming om spørsmålet, og 96 488 stemte for Oklahoma City, 31 031 for Guthrie, og 8 382 for Shawnee.
Etter av hovedstadsfunksjonene ble flyttet, begynte en nedgangstid for Guthrie, med synkende folketall og den ble snart forbigått av Muskogee som Oklahomas nest største by, og senere også av Tulsa. Flyttingen ble oppretthold av Oklahomas høyesterett den 9. februar 1911 og av USAs høyesterett i 29. mai 1911.
Åmot prestegård

Åmot prestegård ligger på østsiden av Koppangveien på Rena, et stykke nord for stasjonen og kirken.
Hovedbygningen ligger helt i sør på prestegårdstunet, mens driftsbygningen i øst strekker seg et stykke nordover. Vest på tunet er borgstue (sidebygning), vognskjul og forpakterbolig.
Hovedbygningen er en toetasjers tømmerbygning med utvendig panel som antas å være oppført midt på 1800-tallet. Borgstuen antas å være fra overgangen mellom 1700- og 1800-tallet. Disse to bygningene er fredet.
Prestegården har i perioder vært brukt til andre formål enn prestebolig, for eksempel ungdomsklubb, og har båret preg av slitasje.
Prestegården ble sist bebodd av prest i 2014, og er lagt ut for salg.
Vannpolo under Asialekene 1954

Vannpolo under Asialekene 1954. Vannpolo var en av flere sporter som var med under de andre Asialekene som ble arrangert som ble arrangert i Manila på Filippinene i perioden 1. til 10. mai 1954.
Missile Technology Control Regime

Missile Technology Control Regime (MTCR) er et uformelt og frivillig partnerskap mellom 34 land for å hindre spredning av missilteknologi for kjernevåpen. Opphavsmannen til partnerskapet var dr. Richard H. Speier.

Historie

The Missile Technology Control Regime (MTCR)  ble etablert i april 1987 for å tøyle spredningen av ubemannede kjernefysiske raketter, særlig raketter som kunne bære små våpen, 500 kg / 300 km ble satt som grense. 
De sju landene som startet partnerskapet i 1987 var Canada, Frankrike, Tyskland, Italia, Japan, Storbritannia og USA.  Tre år senere kom sju nye land med. Det var Australia, Belgia, Danmark, Luxembourg, Nederland, Norge og Spania. Så fulgte Finland, New Zealand, Sverige og Østerrike i 1991. Året etter kom Hellas, Irland, Portugal og Sveits med i partnerskapet og i 1993 ble Argentina, Island og Ungarn med.  I 1995 ble Brasil, Russland og Sør-Afrika med, og fra 1997 Polen og Tyrkia. Tsjekkia og Ukraina kom året etter, og i 2001 kom Sør-Korea med. Siste land som har sluttet seg til MTCR er Bulgaria, som kom med i 2004. 
På det årlige møtet i Oslo i juli 1992, som ble ledet av avdelingsdirektør Sten Lundbo i Utenriksdepartementet, ble det enighet om å utvide perspektivet til MTCR til å la ikkespredningsperspektivet omfatte alle masseødeleggelsesvåpen. Man fjernet også terskelen på 500 kg / 300 km. Forbudte materialer er delt i to kategorier, som listes i «MTCR Equipment, Software, and Technology Annex».
The Beautiful Life

The Beautiful Life er en amerikansk dramaserie som gikk på The CW i 2009. Serien handler om en gruppe kvinnelige og mannlige modeller i New York. Serien er av Adam Giaudrone.
Skuespillere: Sara Paxton som Raina Marinelli, Ben Hollingsworth som Chris Andrews, Mischa Barton som Sonja Stone, Corbin Bleu som Isaac Taylor, Nico Tortorella som Cole Shepherd, Ashley Madekwe som Marissa Delfina, Elle Macpherson som Claudia Foster.
Serien ble stanset etter bare to episoder på grunn av lave seertall.
Magneuptychia

Utseende

Medlemmene i Euptychiina er små til middelsstore, brune sommerfugler med avrundede vinger. Oversiden av vanligvis mørk brunlig med få eller ingen tegninger. En del arter er blåskimrende. Undersiden er gråaktig, med flere tynne, brune tverrstreker og øyeflekker langs ytterkantene.

Levevis

Disse sommerfuglene lever i regnskog og holder seg mest nede på den skyggefulle skogbunnen.
De besøker ikke blomster (som det er få av i dette miljøet), men suger gjerne saft fra gjærende frukt og gjødsel. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae) og Marantaceae.
Îles Dion

Îles Dion er en gruppe småøyer og skjær som ligger i den nordlige delen av Marguerite Bay, 6 nm sørvest for Cape Alexandra ved Adelaide Island. De ble oppdaget av Den franske antarktisekspedisjonen, 1908–10, og ble navnsatt av Jean-Baptiste Charcot etter markien Jules-Albert de Dion, som donerte tre motorsleder og selskapet hans De Dion-Bouton som produserte utstyr til ekspedisjonen.
Norsk skieventyr

Norsk Skieventyr er et museum og opplevelsessenter som ligger i Morgedal, i Kviteseid kommune i Telemark. Museet tilhører stiftelsen Vest-Telemark Museum. Morgedal blir ikke uten grunn kalt skisportens vugge, og samlingene tar for seg den norske skihistorien, med vekt på lokale navn som Sondre Norheim, brødrene Mikkjel og Torjus Hemmestveit, og Olav Bjaaland.

Historie

To bevaringsverdige enheter dannet bakgrunnen for samlingene. 
I 1949 kjøpte Foreningen til Ski-Idrettens Fremme Sondre Norheims plass Øverbø i Morgedal, delvis med tanke på bruk i forbindelse med Vinter-OL 1952 i Oslo. Den olympiske ild brant i grua på Øverbø før fakkelen ble bragt til Oslo. Øverbø ble etter vinterlekene overdratt til Morgedal Idrettslag, som fremdeles står som eier av plassen. Øverbø har vært drevet som et åpent friluftsmuseum siden den gang.
Olav Bjaaland, langrennsløperen som hadde fulgt Roald Amundsen til sydpolen, hadde startet en skifabrikk i Kviteseid. Etter Bjaalands død ble Bjaalands samlinger åpnet som museum i 1962, etterhvert ble et skimakerverksted innlemmet i samlingen OBM (Olav Bjaalands museum), som var den direkte forløperen til Norsk Skieventyr.
Skipsrederen Fred. Olsen var en av initiativtakerne til en stiftelse kalt «Morgedal-Stiftelsen Sondre Norheim». Til Vinter-OL 1988 overleverte stiftelsen en budstikke med hilsen fra Morgedal, og straks det ble kjent at Lillehammer fikk Vinter-OL 1994 ble ideen om å få tent en olympisk ild og åpnet et opplevelsessenter i bygda unnfanget . Morgedalsenteret AS ble stiftet, og planene ble lagt fram i 1991/1992. Et bygg til ca 22 mill. ble så realisert gjennom et spleiselag av privatpersoner, kommuner i Telemark, fylkeskommunen og med støtte fra DU.
Morgedalssenteret ble åpnet 26. november 1993, under nytt navn, Norsk Skieventyr. I samlingene inngikk alle gjenstander fra det tidligere OBM.
Norsk Skieventyr var en av stifterne av Vest-Telemark Museum som ble etablert i 2003 som en paraplyorganisasjon for lokalmuseer i Vest-Telemark. Fra omtrent samme tidspunkt ble det også avtalt et nærmere samarbeid om eiendommen Øverbø, som fortsatt er eiet og driftet av Morgedal IL.
Senteret har siden dengang supplert samlingene med eget innsamlet materiale, og det er laget flere audiovisuelle presentasjoner.
Taekwondo Grand Slam

Taekwondo Grand Slam er en internasjonal konkurranser i taekwondo. Grand Slam er arrangert av World Taekwondo Federation, og ble for første gang arrangert i 2017.