google/wiki40b huggingface dataset:
Air North

Air North Charter and Training Ltd., som opererer under navnet Air North, Yukon's Airline, er et Canadisk flyselskap basert på Erik Nielsen Whitehorse International Airport i Whitehorse i Yukon. Selskapet opererer i Yukon og til Nordvestterritoriene, Alaska, Britisk Columbia og Alberta. Selskapet har tre Boeing 737-200 og fire Hawker Siddeley 748. Air North eies av konsernsjef Joseph Sparling (51%) og Vuntut Development (49%), en forgrening av indianserstammen Vuntut Gwitchin First Nation.

Historie

Selskapet begynte i 1977 med en Cessna 206. Senere brukte selskapet Douglas DC-3 og Douglas DC-4, i tillegg til ulike Cessna, De Havilland Canada og Beechcraft fly. Fra 1996 ble hele flåten erstattet med turboprop fly av typen en Beechcraft og tre Hawker Siddeley 748. I 2002 fikk selskapet to Boeing 737-200 fly. Beechcraftene ble solgt i 2005, mens en fjerde Hawker Siddeley 748 ble kjøpt i 2006. En tredje 737-200, denne av typen Combi, ble kjøpt i 2008.
Heimdals-nytt

Heimdals-Nytt var ei gratis lokalavis for bydelene sør i Trondheim. Den ble startet opp på nytt i 1992 som en arvtager til Heimdalsbladet av Gisle Lian Olsen hos Studio G AS. Redaksjonen holdt til i samme lokaler som portrettfotografen i Heimdalsveien 9 i Heimdal sentrum. Avisa var ment å være et medium for handelsstanden på Heimdal, og rettet seg til befolkningen i områdene Leinstrand, Kattem, Lundåsen, Heimdal, Tiller, Saupstad, Kolstad og Flatåsen. Den hadde et nært samarbeide med Heimdal Næringsforening, som sammen sto for flere fellesaktiviteter på 1990-tallet og mot slutten 2000-tallet. Blant disse var bl.a Crazy-dager og Barnas Dag.
Historikk: Heimdalsbladet ble første gang utgitt i 1984 av Åsmund Snøfugl, daværende redaktør og eier av Trønderbladet på Melhus. Før dette hadde Heimdalingene fått Drabantposten i postkassa siden slutten av 70-tallet. Heimdalsbladet ble senere drevet av ansatte i avisa Nidaros, frem til nedleggelse av mediebedriften i 1991. Gisle Lian Olsen overtok i den forbindelse aviskonseptet, og etter oppstart ble navnet endret til Heimdals-nytt.
Ansvarlig redaktør var Gisle Lian Olsen. Martha Rabben hadde ansvar for annonsører og kontakt med freelance-journalister. Produksjon av avisen ble ble frem til sommeren 1997 utført av Magne Løvold i firmaet Grafisk Design på Flatåsen. Trykking av avisa sto Rotasjonstrykkeriet AS for, og distribusjon ble vekselvis utført av Norpost AS og Posten Distribusjon. Fra sommeren 1997 ble Børre Lien ansatt i avisa. Studio G og redaksjonen flyttet samtidig inn i det gamle losjebygget på Heimdal. Lien tok over kontakt med journalister og annonsører, samt sto for produksjon av avisa in-house hos Studio G AS.
Avisa ble i slutten av 2000 solgt til Rotasjonstrykkeriet AS. Kontor og ansatte var fra da å finne ved Leangen i Trondheim.
Paloma Blanca (sang)

«Paloma Blanca» er en sang skrevet av George Baker og spilt inn av det nederlandske bandet George Baker Selection i 1975 på albumet med samme navn.

Bakgrunn

Sangen ble komponert av George Baker, og inneholdet rimelig særskilt innhold for en poplåt, en melodilinje som ble spilt på blokkfløyte. Baker har sagt at sangen handler om «en fattig søramerikansk bonde som jobber hardt hele dagen og deretter setter seg ved et tre og drømmer om å være en hvit due med dennes frihet». Det har vært hevdet at sangen refererte til oppløsningen av fascismen i Portugal, men en mer moderat tolkning er at sangen handler om nytelsen av ens personlige frihet. Tittelen er spansk og betyr «hvit due»

Norsk versjon

Hans Petter Hansen innspilte en norsk versjon med samme tittel i 1975. Samme år fikk Patricia Lavila en hit med en franskspråklig versjon med tekst av Michel Jourdan.
Surprise

Naturforhold

Atollen består av flere mindre øyer, der de største er Surprise, Fabre og Le Leizour. Den største av disse er Surprise, som måler 680 ganger 380 meter.
I tillegg til gras og lave vekster i strandsonen, som Coronopus integrifolius, Thuarea involuta og Triumfetta procumbens, er det vegetasjon med trær og busker, bregner og lianer. Det finnes Heliotropium foertherianum, Suriana maritima, Scaevola taccada, Pisonia grandis, Leucaena leucocephala, Cordia subcordata og Hibiscus tiliaceus. Videre vokser det kokospalmer.

Guano

I 1883 ble det gitt konsesjon for utvinning av guano. Selskapet Austral Guano Company med hovedkontor i Auckland på New Zealand sto for guanodriften. Fra 1910 til 1928 ble det hentet ut 30 000 tonn guano fra Surprise og nærliggende øyer. Rester etter guanodriften finnes fortsatt.
Damvannkalver

Utseende

Damvannkalver  har en oval fasong slik som hos alle vannkalver. Hode, bryst og bakkropp danner én kurve, noe som reduserer vannmotstanden når de svømmer. Hodet er bredt og noe skovlformet, med en mer eller mindre skarp fremkant. Brystet (pronotum) er bredere enn langt. Kroppen er nokså flattrykt, mye bredere enn høy.  Fasettøynene er relativt små og ikke utstående. Antennene er trådformede. 
Damvannkalver er vanligvis mellom 10 og 20 millimeter lang som voksen. Larven er i sine siste larvestadier omtrent dobbelt så stor.
Hunnen har alminnelige framføtter, mens hannen har brede framføtter.  De er utvidet med noen sugeskåler den bruker under parring, for å holde seg fast på hunnens rygg. Bakbeina er typiske for vannkalver. Leggene (tibiae) og fotleddene (tarsene) er avflatet og utstyrt med tette frynser av lange hår som virker som årer.

Levevis

Både de voksne billene og  larvene, er  rovdyr.  Larvestadiene er i ferskvann. De voksne vannkalvene flyr godt og kan derfor påtreffes et stykke fra vannet. Vannkalvene svømmer raskt med symmetriske bevegelser, det vil si at begge beina i et par går framover og bakover samtidig.
Damvannkalver  har ikke gjeller og er avhengige av å hente oksygen fra luften. Man kan se både voksne og larver hengende fra vannoverflaten, der bare bakkroppsspissen bryter overflatehinna. De voksne billene lagrer luft under dekkvingene.
Damvannkalver tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie,  en hvileperiode, der vannkalvens indre og ytre organer endres.  Vannkalver lever i ferskvann både som larver og som voksne. Det eneste stadiet som er på land er puppestadiet. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land, graver ut et kammer i løs jorden eller lignende, hvor puppestadiet tilbringes.
30 sånger 1971-92

30 sånger 1971-92 er et samlealbum med Mikael Wiehe, utgitt i 1993.
Gish Bar Patera

Gish Bar Patera er en patera, eller et komplekst krater på jupitermånen Io. Krateret har en størrelse på 106,3 ganger 115,0 km og et areal på 9 600 km².
NASAs romsonde Galileo har oppdaget vulkansk aktivitet i Gish Bar Pateras historie, spesielt i 1996, og et nytt utbrudd ble oppdaget av Galileos nærinfrarøde spektrometer i august 2001. Den vestlige delen av patereaen er for det meste grønn med noen lyse flekker mens den østlige delen er oransje. Den aktive nordvestlige regionen av Gish Bar Patera har en marmorert gulv fra flere utbrudd. Pateraens strømmer kan ha en sammensetning av silikater.
I.D. ÅRET

Innhold

Programmet besto av quiz-del der kjente personer deltok, en intervjudel og en talentiade. Hver episode tok for seg et bestemt år og varte i ca. 50 minutter. Serien bød på mimring og gjensyn med kjente artister, minner om hendelser i nær fortid. Programmet gikk på lørdagskveldene.
Serien ble etterfulgt av en nordisk talentiade den 22. mars der deltakere fra alle nordiske land deltok.
Talentiadedelen var et samarbeide mellom NRK og Norsk musikkråd.
Næringskyst

Næringskyst er en kysttype som karakteriseres av bratte klipper (næringer) som ender rett i havet. I Norge er kysttypen vanlig i Finnmark, men den finnes også på Senja i Troms og på Nordvestlandet. Den dannes på kyststrekninger som ligger åpent mot havet og hvor bølgene fritt kan bryte mot land. Berggrunnen på havnivå brytes ned av marin abrasjon, det overhengende fjellet raser ut og etterlater en bratt skrent. Det utraste materialet males opp og fjernes av bølgene og havbunnen utenfor næringen blir derfor relativt grunn.
Nidaros og Styria sykler

Nidaros og Styria var to sykkelmerker ble produsert av Johan Lefstad Cyclefabrik i Trondheim. På slutten av 1910-tallet lanserte Lefstad en motorisert utgave av Nidaros-sykkelen kalt Nidaros motorcycle.

Historikk

Fabrikken ble etablert i 1892 men når syklene Nidaros og Syria ble lansert er usikkert, sykkelen Styria var i alle fall vinnersykkel under et «cyclekabløp» som ble arrangert av Beitstaden idrettslag i 1905. Nidaros-sykkelen, som var de dyreste av de to merkene, innbragte Lefstad en ettertraktet gullmedalje på Trøndelagsutstillingen i 1930. Begge typene var rimelig tidsmessige og ble på midten av 1930-tallet produsert i et antall på mellom 2 000 og 2 500 årlig. Det er vanskelig å si akkurat når siste sykkel rullet ut fra fabrikken men den kunne kjøpes ny i 1950, og ble sannsynligvis produsert frem til slutten av femtitallet.
Baruks apokalypse

Baruks apokalypse eller Andre Baruk er en apokalypse og pseudepigrafi skrevet på syrisk. Den stammer trolig fra slutten av 100-tallet e.Kr. eller tidlig på 200-tallet, og fra tiden etter Jerusalems fall for romerne i år 70. Den er tilskrevet den bibelske Baruk og er av den grunn tilknyttet det gamle testamente, men er ikke anerkjent som hellig skrift av hverken jødene eller av de fleste kristne grupper. Teksten er inkludert i en del utgaver av Peshitta, den syriske standardversjonen av Bibelen.

Manuskriptets tradisjon

Boken har 87 seksjoner. Selve apokalypsen utgjør de første 77 kapitlene av boken. Kapitlene 78-79 blir vanligvis referert til Baruks brev til de ni og en halv stammer. Sistnevnte hadde en adskilt og brede sirkulasjon enn resten av boken, og det bevitnet i 36 gammelsyriske manuskripter. 
Apokalypse har vært mindre tilgjengelig. Et utdrag på latin var kjent fra et sitat fra Cyprianus, en biskop i Kartago på midten av 200-tallet. Et gresk fragment fra 300- eller 400-tallet ble funnet sammen med Oxyrhynchus-manuskriptene i Egypt. To utdrag var kjent fra leksjoner fra 1200-tallet i Den syriske ortodokse kirke.
Den fullstendige teksten Andre Baruk er i dag kjent fra gammelsyrisk manuskript fra 500- eller 600-tallet som ble oppdaget av Antonio Ceriani i Biblioteca Ambrosiana i Milano i 1866. Et arabisk manuskript av hele teksten ble oppdaget så sent som i 1974. Det er tilsynelatende en meget fri oversettelse fra en gammelsyrisk tekst ganske lik manuskriptet i Milano.

Beskrivelse

Selv om den bibelske Jeremias bok portretterer Baruk som Jeremias' skriver, portretterer Andre Baruk ham som en profet i egen rett. Den har tilsvarende stil som de skriftene som er tilskrevet Jeremias: en blanding av bønner, klager, og visjoner. Selv om Baruk skriver om Nebukadnesar II av Babylonias herjinger av Jerusalem i år 586 f.Kr., er det antatt å ha blitt skrevet som en reaksjon på Jerusalems fall i år 70 e.Kr., men før år 135 e.Kr.
Den gammelsyriske teksten er bortimot helt sikkert en oversettelse fra gresk. Originalen ble antagelig skrevet på hebraisk. Det er et nært slektskap mellom denne apokalypse og den i Fjerde Esra, men forskerne er delt i spørsmålet om i hvilken grad de har påvirket hverandre. En hypotesen er at Andre Baruk er en etterligning av Fjerde Esra, og derfor senere. Baruks apokalypse handler delvis om de samme problemer, lidelsene til teokratiske folket, og deres endelig seier over der undertrykkere. Dets Messias generelt er jordisk og verdslig, men i den senere del av boken tenderer Messias' rike mot en mer åndelig begrep.
Paul Due

Utdannelse

Paul Due ble utdannet innen ingeniørvitenskap fra Hannovers Polytechnikum i Hannover i årene 1852–56.

USA

De første årene etter at han var ferdig med studiene, oppholdt han seg i USA og arbeidet ved forskjellige kontorer der. Blant annet arbeidet han med befestninger for Sørstatene under den amerikanske borgerkrigen.

Norge

Da han kom tilbake til Norge i 1865, tegnet han 23 bygninger i Drammen etter at byen var rammet av en stor brann i 1866.
I 1870 innledet Paul Due samarbeidet med Steckmest i firmaet Due & Steckmest. Ofte var det Steckmest som laget tegningene, mens Due hadde det administrative ansvaret og arbeidet med byggesakene. I denne perioden sto de for oppførelse av en rekke kjente bygninger i Kristiania. Due var også en av initiativtakerne til etableringen av Christiania Sporveisselskab, som åpnet sine første linjer i 1875. 
Etter at samarbeidet med Steckmest ble avsluttet, var han i årene 1891–1910 knyttet til NSB som jernbanearkitekt. Han har blitt tillagt ansvaret for mer enn 2 000 bygninger i tilknytning til utbyggingen av det norske jernbanenettet. Imidlertid er nok dette anslaget for høyt, ettersom sønnen Paul Armin Due har tegnet en rekke av disse byggene, særlig i tidsrommet 1900-1910. Paul Due tegnet ulike typer stasjoner, både i tre og mur, og i ulike stiler, herunder sveitserstil, dragestil og jugend, særlig til  Solørbanen, Gudbrandsdalsbanen, Setesdalsbanen, Brevikbanen, Ofotbanen og Gjøvikbanen. Et av hans mest kjente bygninger fra denne tiden er Hamar stasjon fra 1896.
Mens han var jernbanearkitekt, stod han også for enkelte andre signalbygg. Blant annet tegnet han i perioden 1891-1895 Vålerenga skole i upusset teglstein, med overlærerbolig og gymnastikksal. I 1891 tegnet han også Festiviteten i Skien, hvor Teater Ibsen holdt til inntil slutten av 2010.
Saint-Pierre (Saint-Pierre og Miquelon)

Saint-Pierre er hovedstad i det franske oversjøiske samfunnet Saint-Pierre og Miquelon i Atlanterhavet utenfor kysten av Newfoundland. Kommunen Saint-Pierre hadde i 2012 en befolkning på 5 699.
Byen ble grunnlagt i 1604. I 1872 ble den organisert som egen kommune, en status som ble opphevet i 1936, men gjeninnført i 1945. Byen ledes av en ordfører og bystyre. 
Saint-Pierre har den eneste havnen i territoriet. Tradisjonelt har fiskerier vært viktig for byen. Den har etter hvert også fått turisme.
Saint-Pierre er sete for den folkevalgte territorieforsamlingen for Saint-Pierre og Miquelon, samt andre sentrale institusjoner. Byen har fire offentlige og to private grunnskoler og to offentlige videregående skoler. Byen har flere idrettsanlegg, museer, bibliotek og kultursenter. Saint-Pierre er siden 1970 romersk-katolsk apostolisk vikariat.
Det er rutegående passasjertrafikk med hurtigbåt mellom Saint-Pierre og Miquelon og til Fortune på Newfoundland. Byen betjenes av Saint-Pierre Pointe-Blanche lufthavn, snaut to kilometer unna. Selskapet Air Saint-Pierre flyr til Miquelon, samt utenriks til Halifax og Sydney i Nova Scotia, Montréal i Québec og St. John's i Newfoundland og Labrador.
Tonelag

Tonelag eller tonem er en betydningsdifferensierende intonasjonsforskjell i uttalen av visse ord. For eksempel er ordene landet (bestemt form av et land) og lande, slik de uttales i sørøstnorsk, bygd opp av den samme rekken av fonemer, men forskjellen mellom dem utgjøres av tonegangen. Landet har tonem én (også kalt enstavelsestone), mens lande er tonem to (også kalt tostavelsestone). Tonelag skiller seg fra tone ved at det bare blir realisert der ordet har hovedtrykk. Ved bitrykk eller trykkløshet blir forskjellen nøytralisert. F.eks. blir ordene potetlandet og (å) potetlande (dvs. "å lande som en potet") uttalt på samme måte, trass i at orda landet og lande blir uttalt forskjellig når de ikke opptrer som andreledd i sammensetninger.
Termene tonelag og tonem er synonyme, det første er tradisjonelt brukt innen norsk dialektologi, det siste innen strukturalistisk fonologi. I og med at strukturalismen har gått av moten, er termen tonelag vanligere i bruk i dag. I Sverige brukes termene akut accent og grav accent om henholdsvis tonelag én og to. Den engelske termen er pitch accent.
I Europa forekommer dette fonologiske fenomenet bare i norsk, svensk, limburgsk, litauisk og serbo-kroatiske språk. Det finnes også et tilsvarende fenomen i japansk, der ord kan ha et fall i tone ved ulike stavelser. Tonespråk finnes det langt flere av, særlig i Sørøst-Asia og Afrika.
Siden tonelag to bare kan realiseres over to stavelser, ser tonelag ut til å være knyttet til foten. 
Uttaleøvelser
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Glenn Whelan

Landslaget

Whelan debuterte for det irske landslaget i mai 2008 i en kamp mot Serbia. Landslagstrener Giovanni Trapattoni tok Whelan med i den irske troppen til Fotball-EM 2012.
Han ble tatt ut i Irlands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Baota

Baota (kinesisk: 宝塔区, pinyin: Bǎotǎ Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Yan'an i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 3 556 km² og teller 400 000 innbyggere (2004).

Historie

På staten Qins tid var området organisert som fylket Gaonu i kommanderiet Shang. I 1937 gjorde Det kinesiske kommunistiske partis sentralkomite Yan'an til administrativt sete for Shaan-Gan-Ning grensedistrikt. I 1949 ble områdets navn endret til Yan'an fylke. I 1972 ble det reorganisert til å danne Yan'an-sonens fylkesnivås Yan'an-by. Med det ble fylkesnivåsenheten gjort til distriktet Baota.

Administrative enheter

Distriktet består av tre subdistrikter: Baota-shan, Nanshi og Fenghuang-shan; elleve storkommuner: Liulin, Hezhuangping, Ceyuan, Qiaogou, Liqu, Yaodian, Ganguyi, Qinghuabian, Panlong, Sørlige Niwan, og Linzhen; og ni kommuner: Chuankou, Wanhua, Fengzhuang, Yuanlong-tempelet, Qucun, Guantun, Madongchuan, Songshu-lin, og Guanzhuang.
Chiara Lubich

Bakgrunn

Allerede i sin egen familie ble Chiara Lubich stilt ovenfor rivninger mellom kristendom og marxisme. Hennes mor var en overbevist kristen, men ikke faren som var kirkefiendtlig sosialist. Hennes bror var en redaktør for den kommunistiske avisen L'Unità. Under den italienske fascisme var han partisan i den italienske motstandsbevegelsen.
Chiara Lubich ble folkeskolelærer i 1938. Hun underviste i forskjellige landsbyer i Trentino. Hun begynte også på filosofistudiet ved universitetet i Venezia, men var på grunn av annen verdenskrig ikke i stand til å sluttføre studiet.

Focolare

Preget av sine krigstidsopplevelser og sin sterke kristne og sosiale ansvarsbevissthet grunnla hun i 1943 focolarebevegelsen, hvis leder hun var frem til sin død. 
Hun fikk megen anerkjennelse internasjonalt for sin innsats for økumenikk og for interreligiøs dialog. Hun mottok et høyt antall internasjonale utmerkelser, æresbevisninger og æresdoktorater.

Guds tjener

Fem år etter sin død, 14. mars 2013 i Rocca di Papa ble satt igangsatt en saligkåringsprosess av Frascati bispedømme hvor hun ble erklært som Guds tjener. Tusener kom for å være til stede, og blant disse var hennes medgrunnlegger av Focolarebevegelsen, p. Pasquale Foresi.
Mafrian og Østens katolikos

Mafrian (syrisk Maphryānā) var fra 629 til 1860 en kirkelig tittel i den syrisk-ortodokse kirke som var forbeholdt den øverste biskopen på persisk område (i motsetning til den syrisk-ortodokse moderkirke, som holdt til i Østromerriket). Innehaveren var kirkens biskop av nest høyest rang etter patriarken av Antiokia. Tittelen ble etter hvert utvidet til mafrian og Østens katolikos for å tydeliggjøre at den syrisk-ortodokse kirke opprettholdt kravet på Østens katolikat, dvs. hele kirken i Persia. Denne hadde etter konsilet i Efesos (431) falt til Østens kirke, som av den syrisk-ortodokse kirke ble ansett som kjettersk.
Setet for mafrianen var frem til 1089 Tikrit, deretter Mosul, og fra 1155 Mar Mattai-klosteret, samtlige nord i dagens Irak. Utover århundrene sank andelen syrisk-ortodokse kristne i Persia, slik at tittelen mistet sin opprinnelige betydning. Mafrian og Østens katolikos ble dermed etter hvert en ren ærestittel for patriarkens stedfortreder (og vanligvis selvskrevne etterfølger). Tittelen ble avskaffet i 1860.
Patriarken av Antiokia gjeninnførte i 1964 tittelen Østens katolikos (og metropolitt av Malankara; men ikke mafrian) for overhodet av de syrisk-ortodokse kristne i den indiske regionen Malankara. Denne tittelen er fremdeles i bruk i den malankarisk-ortodoks-syriske kirke, men ble i den syrisk-ortodokse kirke i 2002 endret til katolikos av India.
Fengselsår

Fengselsår er et begrep som ble fjernet i «lov av 18. mai 2001 om straffegjennomføring» og erstattet med et mer fleksibelt system som åpner for løslatelse etter at 2/3 av straffen er sonet.

Debatt om fengselsår

I offentlig debatt i Norge henvises det svært ofte misvisende til begrepet fengselsår og hvorvidt dette er 8 eller 9 måneder.
Det korrekte svaret er at 1 år i fengsel er 12 måneder, med mulighet for løslatelse etter 2/3 av sonet straff jf. straffegjennomføringsloven § 42

Løslatelse etter 2/3-dels soning

Hvis den innsatte ønsker å bli løslatt etter 2/3 soning, må vedkommende selv søke om dette til fengselsledelsen som i råd avgjør søknaden. I fengselsrådet sitter gjerne fengselets leder, førstebetjenter og også omsorgspersoner som prester etc. Den innsattes soningshistorikk blir gjennomgått.
Normalt får alle innsatte med løslatelse før fullgått tid, pålegg om møteplikt til Kriminalomsorgen. I møtene blir den innsattes situasjon løpende vurdert. Ved brudd på meldeplikten blir den innsatte tilbakeført soning.
Innsatte har blitt nektet løslatelse etter 2/3 soning selv etter anmerkningsfri soning hvis hensyn taler for dette.
Dalsroa

Under krigen

Anlegget ble okkupert og brukt som forlegning for tyske offiserer under krigen – i forbindelse med den nærliggende fangeleiren for russere. Det er i dag et minnesmerke nede på leirområdet i form av en informasjonstavle og et gjenreist vakttårn.
Fra august 2015 driftes Dalsroa Pensjonat som rusbehandlingsplass av Alfa stiftelsen.
Fiolin

Deler

Øverst på fiolinen er «snekka» eller «sneglen», som tilsvarer hodet på en gitar. Det er fire strenger, stemt i henholdsvis G, D, A og E. Hakebrettet hjelper til å holde fiolinen på plass.
Buen er av hestehår.

Etymologi

Fele stammer fra norrønt fiðla, som tilsvarer gammelengelsk fiðele (herav engelsk fiddle, kjent fra sent 1300-tall), gammelhøytysk fidula (tysk Fiedel). Opprinnelsen er usikker. Ordet er antatt å stamme fra middelalderlatin vitula (strenget instrument, herav gammelfransk viole, italienk viola). En annen mulighet er at vitula er avledet av germansk.
       Fiolin er av nyere dato (1570-årene) og stammer fra italiensk violino (liten viola; viola da bracchio = bratsj).
Som regel brukes fiolin i forbindelse med klassisk musikk, mens fele særlig brukes i folkemusikk og annen populærmusikk. De brukes også om hverandre, f.eks. av Per Spelmann i sangen av samme navn. En felespiller kan, som bluegrass-felespilleren Alison Krauss, også ha utdannelse i klassisk fiolinspill.
Toshima

Toshima (豊島区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler. Toshima grenser til Nerima, Itabashi og Kita i nord, og Shinjuku og Bunkyo i sør.
Toshima-ku ble grunnlagt 15. mars 1947, og er en av Tokyos mest internasjonale bydeler, med 6,16 % innbyggere av utenlandsk opprinnelse. Av disse er 56 % kinesiske.