google/wiki40b huggingface dataset:
Markus Henriksen

MGP jr.

Markus Henriksen deltok som 11-åring i den tredje norske Melodi Grand Prix Junior-finalen i 2004 sammen med sine to kompiser Bendik og Robin i gruppa Sheep Boys. I introduksjonsvideoen forklarte Markus at alle de tre guttene var glad i sauer, og at det var grunnen til at navnet falt på Sheep Boys. De opptrådte med sang nummer seks som het «Damer er no' dritt», hvor de forklarte hvor vanskelig det noen ganger kan være å forstå seg på damer.

Rosenborg

Markus Henriksen kom som guttespiller fra Trond til Rosenborg. Han viste seg tidlig som en spennende midtbanespiller med en godt utviklet fotballforståelse. I tillegg hadde han gode basisferdigheter og en meget god utholdenhet. Han fikk sin debut 10. mai 2009 i en cupkamp mot Gjøvik-Lyn, og debuterte i Tippeligaen mot Sandefjord 20. september 2009. Utover høsten fikk han nok kamper til at han ble seriemester med Rosenborg i 2009, i en alder av kun 17 år. Sesongen etter fikk han sitt gjennombrudd, da han ble fast inventar på Rosenborgs A-lag under Erik Hamrén og fikk fortsette da Nils Arne Eggen tok over. Han scoret sitt første mål for Rosenborg mot Odd Grenland i Skien 11. april 2010. Han scoret to mål i kampen som Rosenborg vant 3-1.
I kvalifiseringen til Mesterligaen for 2010/2011 sesongen scoret han sitt første mål i Europa med 2-0 målet da Rosenborg slo Linfield FC 2-0 i 2. kvalifiseringsrunde til Champions League. Speidere fra Werder Bremen fulgte med på Henriksen, men dagen etter uttalte sportsdirektør i Rosenborg, Erik Hoftun, at Henriksen ikke er til salgs og at han skal fortsette utviklingen sin i Rosenborg.
6. august 2010 forlenget Markus Henriksen sin kontakt med Rosenborg til 31. desember 2013.
Han takket nei til et tilbud fra Club Brugge januar 2012 mens lagkameraten hans Mushaga Bakenga takket ja til ett tilbud fra samme klubb .
Den 31. august 2012 ble Henriksen solgt til Alkmaar Zaanstreek (AZ) der han signerte en femårskontrakt. Han hadde en god første sesong og ble kåret til årets spiller i klubben.

Landslag

28. september 2010 ble Henriksen for første gang tatt ut til en A-lags tropp for Norge. Han spilte sin første landskamp mot Kroatia 12. oktober samme år hvor han spilte en omgang som sentral midtbane.

Personlig liv

Markus Henriksen er tidligere elev ved KVT.
Amursvale

Beskrivelse

Arten er blåglinsende svarte på oversiden, med rødlig ansikt og overgump. Den minner mye om låvesvale, bortsett fra fargene. Undersiden er gråhvit og har et diffust stripemønster. Vingene er spisse og brede, og stjerten gaffelformet.

Utbredelse

Amursvale er utbredt i Afrika og i et belte fra Sør-Europa til Øst-Asia.
Furublomstvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 12-16 millimeter), grå vikler. Thorax har to små, svarte, oppstående hårdusker. Forvingen har to brede, hvite tverrbånd med lysbrun midtstripe.
Bakvingen er gråbrun.

Levevis

Larven utvikler seg i et silkegalleri rundt nye skudd og hannkongler på furu (Pinus spp.). De voksne sommerfuglene kan bankes ned fra furutrær om dagen, men flyr normalt fra skumringen og utover, i juni-juli.

Utbredelse

Arten er utbredt over det meste av Europa, unntatt i sørøst og lengst i nord, og i det nordlige Asia.
Den finnes i Sør-Norge.
Richard Goldstone

Virke i Sør-Afrika

Goldstone har eksamen fra Universitetet i Witwatersrand i 1962. Han praktiserte først som advokat i Johannesburg. I 1980 blei han dommer ved høyesterett i Transvaal.
Mot slutten av apartheid-perioden i Sør-Afrika leda Goldstone en annen kommisjon som fikk navn etter ham, Sør-Afrikas faste kommisjon for undersøkelser av offentlig vold og ydmykelse (South African Standing Commission of Inquiry Regarding Public Violence and Intimidation). Kommisjonen hadde en sentral rolle i å avdekke onfattende voldsbruk fra sikkerhetsstyrkene og å gjøre det hvite samfunnet kjent med urett som skjedde. Den var da en forløper for Sannhets- og forsoningskommisjonens virke etter apartheid. 
Goldstone var dommer ved grunnlovsdomstolen fra like etter de første demokratiske valga i Sør-Afrika i 1994 til 2003. Han var president i National Institute of Crime Prevention and the Rehabilitation of Offenders (NICRO; nasjonalinstituttet for kriminalforebygging og rehabilitering) og styreleder i Human Rights Institute of South Africa (HURISA; det sørafrikanske menneskerettsinstituttet).

Internasjonalt virke

I august 1994 blei Goldstone den første sjefsanklageren ved Den internasjonale straffedomstolen for det tidligere Jugoslavia, oppretta ved vedtak i FNs sikkerhetsråd året før. Da rådet like etterpå oppretta Den internasjonale straffedomstolen for Rwanda, blei han sjefsanklager der også. Dette var på mange vis nybrottsarbeid, enda om en hadde Nürnbergrettssakene fra 1945–46 å bygge på. Goldstone hadde anklagervervet til september 1996.
Han var fra 1999 til 2001 talsperson for en uavhengig internasjonal kommisjon om Kosovo. Han har også deltatt i internasjonalt arbeid med å finne og kartlegge aktivitetene til krigsforbrytere fra nazitida, som flykta til Argentina. 
I april 2004 blei han av FNs generalsekretær Kofi Annan utpekt til medlem av Volcker-kommisjonen, som undersøkte olje-for-mat-programmet i Irak.
I 2009 leda han Goldstone-kommisjonen som undersøkte brudd på menneskerettighetene og internasjonal rett i samband med krigen i Gaza fra 27. desember 2008 til 18. januar 2009. For å ta på seg vervet krevde han at det opprinnelige mandatet for kommisjonen skulle endres fra bare å gjelde israelske brudd til å gjelde alle parter i konflikten.
Bamble kirke

Bygningen

Kirken fikk en enkel form, bl.a. et beskjedent tårn. Den regnes som Norges første nygotiske kirke, men bærer også spor av datidens lokale byggeskikk.
I 1902 ble kirken restaurert, og fikk samtidig det nye tårnet som gir kirken det høyreiste utseende den har i dag. Restaureringen og ombyggingen ble ledet av arkitekt Hjalmar Welhaven.
I 1985 ble kirken igjen restaurert, og fikk da bl.a. tilbakeført farvesettingen til slik den hadde vært i 1902.

Inventar

I koret har kirken et stort kors i midten flankert av to  altertavler som forestiller loven og evangeliet. Begge altertavlene er malt av Gustav Adolph Lammers. Korset er tegnet av Per Vigeland og skåret av brødrene Anker og Bjarne Walle fra Bamble. Vigeland utførte også glassmaleriet i bakgrunnen. Dette har den oppstandne Kristus som motiv.
Kirkens eldste inventar er et eksemplar av Christian IIIs Bibel fra 1550 og messinglysestaker som lensherre Ove Gjedde skjenket til gamlekirken i 1643.
Grunnkretser i Vefsn kommune

Grunnkretser i Vefsn kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Vefsn kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Stormaktstiden

Grunnleggelsen av stormaktstiden

Da Gustav II Adolf kom til makten ved sin far Karl IXs død i 1611 var Sverige i krig med Danmark-Norge, Det polsk-litauiske samvelde og Russland.
Luftskibsbasen i Tønder

Luftskibsbasen i Tønder eller det offisielle tyske navn V. (fünfte) Marine-Luftschiff-Detachement Tondern ble etter forslag den 16. september 1914 fra det tyske krigsministerium oppført et par km nord for Tønder som Tysklands nordligste lufthavn til den Den tyske keiserlige flåtes luftskip.

Under Første verdenskrig skjedde det tre store Hydrogen-eksplosjonsartede branner på basen med tap av fem zeppelinere, herunder de to siste i bombardementet 19. juli 1918. Basens tre luftskipshaller ble revet og området ble inntil 2002 benyttet av Tønder kaserne.
Andreas Pettersen

Andreas Pettersen (født 1985) er en norsk fotballspiller som tidligere spilte forsvar for Alta IF. Han scoret ett mål i sesongen 2007. Han har tidligere spilt på Porsanger IL og BUL. Pettersen spilte tilsammen ti kamper for Alta.
MK «Heland»

Fiskebåten

Slik det var vanlig med fiskekuttere på Mørekysten ble «Heland» brukt til helårsfiske. Om vinteren var det drivgarnfiske etter sild, så var det torskefiske til den i mai ble utrustet til fangst av brugde og småhval. Det var helst springere og vågehval den fanget. Hvalfangsten foregikk i Barentshavet, farvannet rundt Island og i Nordsjøen. Om høsten var det kveitefiske på Storegga. «Heland» hadde køyeplass til ti mann, men det var bare på sildefiske det var så mange.

Shetlandsfarten

Høsten 1941 ble skipper Sevrin A. Roald spurt om å gå til Shetland med Kompani Linge som hadde vært på oppdrag i Norge. 4. november gikk «Heland» vestover med passasjerene. Etter en strabasiøs, men vellykket tur, returnerte de til norskekysten og tok til med å fiske. De tok en ny tur til Shetland i januar 1942. På slutten av februar foretok de så den tredje og siste turen som startet i Norge. De hadde da med flere som hadde kommet seg unna arrestasjonene som fulgte etter Henry Rinnans infiltrasjon av motstandsarbeidet i Ålesund. Etter dette ble «Heland» en del av marineavdelingen Shetlandsbussen. I alt gikk den 6 turer til norskekysten, men bare en av disse var vellykket. Den siste turen var i februar 1943. «Heland» ble på disse turene ført av andre enn Sevrin A. Roald. Han hadde for god kjennskap til motstandsarbeidet i Ålesund til at det kunne risikeres at han ble arrestert.

Museumsbåt

MK «Heland» ble kondemnert i 1972. I stedet for å bli senket, slik det var vanlig å gjøre med kondemnerte båter, ga eierne den til Sunnmøre Museum. Der inngår båten som en viktig del av museets formidling av utviklingen av fiskeriene, og er et flytende krigsminne. «Heland» fikk status som verneverdig fartøy av riksantikvaren i 1977. Midt på 1990-tallet gjennomgikk båten en storstilt restaurering ved Hardanger Fartøyvernsenter. Dette prosjektet ble støttet faglig og økonomisk av riksantikvaren.
Svartnebbskjære

Beskrivelse

Den er svart og hvit med svarte partier på vinger og hale. Den ligner på vanlig skjære (Pica pica).

Atferd

Svartnebbskjæras hekkesesong starter fra sent mars til tidlig juni. Den legger som regel 6 eller 7 egg, men hun kan legge opptil 13 egg. Kun hunnen ruger. Eggene klekkes etter 16-21 dager. Mens hunnen ruger kommer hannen med mat til henne.

Utbredelse

Den lever i Nord-Amerika, i sørlige deler av Alaska, nordre California, nordre Nevada, nordre Arizona, nordre New Mexico, sentrale Kansas og i sentrale Nebraska.
Machadorythidae

Utbredelse

Gruppen finnes bare i det vestlige Afrika, der den er funnet sør til Namibia.
Union Pacific Railroad

Union Pacific Railroad er USAs største jernbaneselskap, grunnlagt i 1862. Union Pacifics jernbanenett dekker størstedelen av USA vest for Chicago. Selskapet har nådd sin størrelse ved å kjøpe opp flere mindre jernbaneselskaper, blant annet Kansas Pacific, Missouri Pacific, Chicago and North Western, Western Pacific, Missouri-Kansas-Texas,  og senest (1996) Rio Grande og Southern Pacific. Hovedkonkurrenten er BNSF Railway som trafikkerer det samme geografiske området, og er nesten like stort.

Jernbanenettet

Union Pacific eier og bruker spor i 23 amerikanske delstater: Arizona, Arkansas, California, Colorado, Idaho, Illinois, Iowa, Kansas, Louisiana, Minnesota, Missouri, Montana, Nebraska, Nevada, New Mexico, Oklahoma, Oregon, Tennessee, Texas, Utah, Washington, Wisconsin og Wyoming. Jernbanenettet er inndelt i 21 administrative serviceenheter: Chicago, Council Bluffs, Commuter Operations, Denver, El Paso, Fort Worth, Houston, Kansas City, Livonia, Los Angeles, North Little Rock, North Platte, Portland, Roseville, San Antonio, Saint Louis, Tucson, Twin Cities, Utah, og Wichita. Hver enhet er igjen inndelt i flere mindre enheter som representerer banestrekninger fra 500 km hovedlinje til 15 kilometer sidespor.
Union Pacific har også avtale med konkurrerende selskaper, primært BNSF Railway, som gir Union Pacific rett til å trafikkere konkurrenters spor med egne tog og eget personell. Gjennom utleie av lokomotiv og avtale med andre selskaper kan Union Pacifics lokomotiver også ses på konkurrerende spor omkring i USA, Canada og Mexico.
Westfälisches Dampfboot

Westfälisches Dampfboot er et tysk forlag som først og fremst gir ut venstreorientert faglitteratur, med særlig vekt på marxisme, feminisme, økologi og den tredje verden. Forlaget gir også ut tidsskriftene Prokla, Peripherie og Jahrbuch Lateinamerika.
Monterey

Monterey er en kystby midt i den amerikanske delstaten California. I 2000 hadde den en befolkning på 29 674.
Monterey begynte som en katolsk misjonsstasjon i provinsen Las Californias var den del av Ny-Spania. Byen vokste opp rundt misjonen San Carlo Borromeo ved Montereybukten, opprettet av fransiskaneren Junipero Serra den 3. mai 1770. Samtidig utropte Don Gaspar de Portola, lederen for den meksikanske militærekspedisjon, Alta California (den nåværende amerikanske delstaten California) som spansk besittelse. 
Misjonsstasjonen var del av Californiamisjonene, den kjede av til slutt 21 spanske misiónes som ble anlagt fra San Diego til Sonoma, og var den viktigste av stasjonene. Mellom 1777 og 1849 var byen hovedstad for California, under hhv. Spania, Mexico og USA. 
Siden 1840 har Monterey vært sete for et katolsk bispedømme, som opprinnelig omfattet Las Californias, det vil si også Baja California som forble mexikansk territorium eller at USA annekterte Alta California.
Fotogruppe 72

Fotogruppe 72 var et fotografkollektiv som var aktivt i Oslo på første del av 1970-tallet. 
Fotogruppa ble opprettet 6. desember 1972, og skulle ifølge generalforsamlingen drives på «non-profit»-basis. På det meste besto kollektivet av 30 – 40 fotografer, og drev en svart-hvitt fotolab i Oslo. Fotogruppe 72 holdt til i de gamle lokalene til Nora fabrikker, i Maridalsveien 3.
Det som forente deltagerne var i tillegg til det fotografiske også et samfunnsengasjement preget av et radikalt ståsted og motstand mot norsk medlemskap i EEC (EF). I gruppens vedtekter gikk man inn for å «forsvare en politisk, progressiv fotografisk kultur i folkets tjeneste». 
Mye idealisme og en sterk kollektiv tankegang preget fotogruppa, og gjorde at mange av bildene bare ble kreditert med fellesbetegnelsen «Fotogruppe 72» da de ble publisert i tidsskrifter og bøker, uten at fotografens navn ble angitt. Blant de mest sentrale fotografene var Svein Erik Dahl, Rune Lislerud og Per-Anders Rosenkvist.
Fotogruppe 72 ble lagt ned i 1976, da noen av de mest aktive fotografene opprettet bildebyrået Samfoto og videreførte mye av aktiviteten der.
Kimmerikon

Kimmerikón (gresk: Κιμμερικόν, latin: Cimmericum) var en antikk gresk by på Krimhalvøya, så sørkysten av Kertsjhalvøya, på vesthellingen av fjellet Opuk, om lag 50 kilometer sørvest for det moderne Kertsj.
Byen ble grunnlagt av greske milesiske kolonister på 400-tallet f.Kr. og blomstret på tiden rundt og kort etter Kristi fødsel.
Navnet kan skyldes en tidligere kimrisk bosetting på samme sted. Kimmerikon var et viktig feste som forsvarte det bosporanske rike mot skyterne. Murene var fra 2,5 til 3,5 meter tykke. I midten av 200-tallet ble Kimmerikon plyndret av goterne, men en viss bosetting vedvarte til slutten av romertiden på Krim.
Stedet er blitt utgravd av sovjetiske arkeologer i 1927, 1947–49, og 1950-51.
Selandriinae

Utseende

For det meste avlange, slanke og fargerike plantevepser. Midt i forvingen er det en femkantet celle.

Levevis

Disse bladvepsene har larver som lever på moser, bregner og enfrøbladete planter.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i alle verdensdeler, men mest på den nordlige halvkulen.
Tagalog (bille)

Utseende

Middelsstore til store (24-45 millimeter), avlange, lyst brunlige trebukker. Antennene er tynne. Hodet har store, litt utstående fasettøyne, kjevene er ikke forstørrede. Pronotum er trapesformet med fint piggete ytterkant. Dekkvingene er gulbrune til brune, avlange, parallellsidige med avrundede "skuldre".

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Slekten lever i Sørøst-Asia, på Filippinene, Borneo og Sumatra.
Svømming under VM i svømmesport 2015 – 50 meter ryggsvømming menn

Omsvømming

Det skulle ha vært en omsvømming mellom brasilianske Guilherme Guido og spanske Miguel Ortiz. Men Guido valgte å ikke svømme omsvømingen, da han valgte å hvile for å fokusere på 4 × 100 medley stafetten.

Semifinaler

Semifinaler ble avholdt den 8. august kl. 18.45.
Johannes Musæus Nissen

Familie

Johannes Musæus Nissen var sønn av sogneprest Peder Schjelderup Nissen og hustru Bolette Musæus. Han var av slekten Nissen fra Fredericia; oldefaren Niels Hansen Nissen kom til Trondhjem, hvor han ble en velstående kjøpmann. Farfaren, justisråd Martinius Lind Nissen, grunnla Adresseavisen i Trondhjem i 1767.
Navnet Nissen er et patronym som betyr «sønn av Nis»; Nis er en variant av Niels som brukes i den sydlige delen av Jylland. 
Filolog og skolemann Hartvig Nissen var hans bror, og statsråd og professor i kirkehistorie Rasmus Tønder Nissen deres fetter. Faren døde året etter at gutten ble født, så Johannes ble satt i pleie hos sin søster og hennes mann, sogneprest Hans Severin Arentz på Skogn.
Johannes Musæus Nissen giftet seg i 1852 med Anne Marie Thaulow, datter av kjøpmann Christian Thaulow og hustru Lorentze Holm. Hennes brorsønn var den senere kjøpmann og ordfører Christian Thaulow.

Karriere

Han tok artium ved Trondhjems katedralskole i 1840 og juridisk embedseksamen ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1846, hvorpå han ble kopist i postavdelingen i det nye Indredepartementet. Han ble byråsjef i 1857 og postmester i Trondhjem i 1860. I 1863 flyttet postverket til den nye børsbygningen på hjørnet av Kongens gate og Nordre gate. Postmesteren hadde sin embedsbolig i samme bygning. Johannes Musæus Nissen var postmester frem til sin død i 1893.
Nissen var medlem av direksjonen (styret) i Trondhjems Sparebank fra 1874 til 1893, fra 1886 som direksjonens formann, samt medlem av styret ved Trondhjems Hospital og forstanderskapet ved Trondhjems katedralskole. Han var Trondhjems varaordfører i 1873, deretter ordfører i årene 1874, 1875 og 1876.

Utmerkelser

Johannes Musæus Nissen ble i 1882 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden «for fortjenstfull embedsvirksomhet».
Rec 90

Rec 90 er et plateselskap i Bergen startet i 1990 av Torfinn Nergaard Andersen og Roar Ruus Finsås, da under navnet Selskapet 90. Finsås trakk seg ut allerede året etter, og fra 1992 ble navnet endret fra Selskapet 90 til Rec 90. De har utgitt plater for artister som Poor Rich Ones, Butterfly Garden, Lorraine, William Hut, Magnet, The Low Frequency in Stereo, The Aller Værste, The Vineyards, Erlend Ropstad, Twinklehead, Segrov, Elisabeth Yndestad, Alzheimer/Silverspurs,  Elektrisk Regn.
Uttara Kannada (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 436 847 innbyggere i distriktet, mot 1 353 644 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 29,14 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,19 % i 2011 mot 12,82 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 947 i 2011 mot 946 i 2001.
Not Another Teen Movie

Handling

Filmen er en parodi på andre tenåringsfilmer. Jake Wyler (Chris Evans) er en elev på John Hughes high school. Han oppretter et veddemål med sin arrogante kamerat Austin om han kan forandre Janey (Chyler Leigh) fra å bare være en stygg jente til å bli ballets dronning. Imidlertid finnes det folk som gjerne vil stoppe Jake fra å klare den bragden..
Osservatorio Astronomico Sormano

Osservatorio Astronomico Sormano (IAU-kode 587) er et astronomisk observatorium i de lombardiske alpene, omkring 40 km nord for Milano.
Observatoriet er privat finansiert av Gruppo Astrofili Brianza, og ble innviet i 1987. De første fotografiske observasjonene fant sted i januar 1989 og hadde Apollo-asteroiden (4179) Toutatis som fokus. Observatoriet er kjent for tallrike oppdagelser av asteroider.
Temnorhynchus retusus

Utseende

En middelsstor (gjerne 15-20 millimeter), kraftig, svart hornbille. Hannen har et kort, skiveformet horn i pannen, som foran dette er flat og kraftig punktert. Oversiden er ganske kraftig punktert og blank, på pronotum er punktene nesten sammenflytende men ganske grunne. Undersiden er kledt med lange, oransje hår.

Levevis

Larvene lever i jorda, der de spiser røtter på ulike slags gress, de kan kanskje også gjøre skade på jordbruksvekster, blant annet søtpoteter. De voksne er trege insekter som sjelden kommer til lys.

Utbredelse

Arten lever i det østlige og sørlige Afrika og er dessuten innført til Australia.
Rue du Faubourg-Saint-Denis

Rue du Faubourg-Saint-Denis er en gate i 10. arrondissement i Paris. Den krysser arrondissementet fra nord til sør, fra Porte Saint-Denis til La Chapelle, og passerer Gare du Nord.
Rue du Faubourg-Saint-Denis har sitt navn etter det forhold at den er en forlengelse av rue Saint-Denis til et område (faubourg) utenfor Paris' murer (markert i dag med Porte Saint-Denis). Den markerer også østgrensen av enclos Saint-Lazare (senere et fengsel).
Gaten var lenge et markant overklasseområde, med juvelerer og tekstilhandlere, ettersom den var del av kongens prosesjonsrute til Saint Denis-besilikaen. Etter den franske revoluysjon hadde gaten en kort tid navnet rue du Faubourg Franciade i 1793 (skjønt delen mellom rue Saint-Laurent og place de la Chapelle fikk navnene rue du Faubourg Saint-Lazare og rue du Faubourg de Gloire).
Bremens flagg

Bremens flagg består av åtte røde og hvite striper, som ved stangen er ombyttet slik at det framstår to smale striper i sjakkrutemønster.
Rødt og hvitt er farger som har vært og er i bruk av hansastadene. Den røde fargen har lengst tradisjon og går i Bremens tilfelle helt tilbake til 1303 da byen bestemte at alle skip skulle føre røde fløyer, slik også Hamburg tidligere hadde bestemt. Flagget med stripene er kjent fra 1691.
Bremens flaggsystem består siden 21. november 1891 av fire flagg: Det enkle flagget med stripene og sjakkrutemønsteret ved stangen. Dette er til allmenn bruk. Ut over dette finnes det tre statsflagg. Det første av dette har Bremens lille våpen i hvitt felt i det ordinære flagget. Det andre statsflagget har tolv striper og bærer Bremens store våpen i et hvitt felt midt i duken. Det tredje, statsflagget for skipsfarten, er basert på flagget med det store våpenet, men har i tillegg et blått anker på hvitt felt i kantonen. Bremens våpen viser en sølv nøkkel i rødt skjold. Nøkkelen er et symbol for byens skytshelgen,St. Peter. Trolig har våpenet fått sine farger fra flagget.
Våpen og flagg er nedfelt i artikkel 68 i forfatningen for delstaten Bremen, innført 21. oktober 1947. Her heter det at Bremen fører de samme våpen og flagg som tidligere.
Gilling

Gilling (norrønt: Gilling) er en jotun i den norrøne mytologien. Snorre Sturlason omtaler ham i en slags birolle i Skaldskaparmål i Den yngre Edda.
De to mytologiske dvergene Fjalar og Galar hadde tatt livet av den kloke Kvase og helt blodet hans opp i tre kar (Odrøre, Són og Bodn) og blandet det med honning. Av dette ble det en mjød som gjorde hver den som drikker av den til skald eller dikter. Dvergene kaller så til seg jotnen Gilling og får ham til å ro seg ut mot fremmede land. Men båten går på et skjær og kullseiler. Gilling drukner, men dvergene får båten på rett kjøl og kommer seg til land. Når de kommer tilbake forteller de kona til Gilling om ektemannens skjebne. De lurer henne til å gå ut, og den ene dvergen slipper da en kvernstein i hodet på henne fra taket og dreper henne.
Gilling var far til jotnene Suttung og Bauge. Suttung hevnet far sin ved at han tok dvergene til fange og ville sette dem ut på et skjær som ble oversvømt ved flo sjø. Dvergene kjøpte seg fri med å overlate skaldedrikken til Suttung. Historien fortsetter med at Odin ønsker å få tak i skaldedrikken, og han oppsøker Suttungs bror Bauge som etter endel viderverdigheter hjelper Odin inn til Suttungs datter Gunnlod som vokter diktermjøden. Historien ender med at Odin sover tre netter hos Gunnlod, drikker opp all mjøden i de tre karene og med nød og neppe kommer seg hjem til Valhall med Suttung i hælene.