google/wiki40b huggingface dataset:
Signalfeil

Signalfeil i Norge

Årsakene til signalfeil kan være mange, alt fra en sporveksel som står fast, jordingsfeil, til en feilprogrammering i ett av systemene hos Bane NOR. Togene på strekningen med signalfeil får rødt lys grunnet sikkerhet, frem til feilen er lokalisert og rettet, det er Bane NOR som avgjør når togene igjen får kjøretillatelse. Det er Bane NOR som er ansvarlig for toginfrastrukturen i Norge, inkludert å forebygge og redusere antall signalfeil, Vy og Flytoget AS er noen av flere togselskaper som kjører på Jernbaneverkets spor. Vy og Flytoget har dermed ikke ansvaret for signalfeil og skinnebrudd, men de har fremdeles ansvaret for selve togene som ruller oppå skinnene.
Å ta knekken på signalfeil i Norge er ingen lett oppgave. Rundt 80 prosent av jernbanenettet bruker teknologi som første gang ble benyttet i Norge i 1925, og styringssystemer som stammer fra 1950-1960-årene – med teknologi fra sent på 1800-tallet. Disse systemene er vedlikeholdt og oppgradert over tid, men grunnlaget er det samme gamle. 
Det er i kjerneområdene for norsk jernbane, hovedsakelig Oslo S og Østlandet, at feilene florerer. Tar man med Vestfoldbanen, Østfoldbanen, Hoved— og Gardermobanen, Kongsvinger-og Gjøvikbanen, og selve Oslo-området, finnes over halvparten av feilene et sted her.
I 2016 fikk Jernbaneverket sterk kritikk av Riksrevisjonen gjennom rapporten "Riksrevisjonens undersøkelse av effektivitet i vedlikehold av jernbanenettet". Blant annet viste undersøkelsen at det er mangel på kompetanse på signalanlegg i Jernbaneverket, noe som kan føre til at etaten ikke får gjennomført alt planlagt vedlikehold på dette området. Jernbaneverket oppga at fornyelser i signalanlegget ikke har vært prioritert i perioden 2006-2014 i påvente av det nye signalanlegget ERTMS, men Riksrevisjonen påpekte at det fortsatt var 14 år til dette anlegget etter planen skulle være i bruk på hele jernbanenettet. I rapporten heter det videre at mange av svakhetene i styringsinformasjonen er et resultat av manglende og feilaktig registrering, og at det er svak forståelse i Jernbaneverket for hvordan denne informasjonen skal brukes.

Gjennomsnittlig antall daglige signalfeil i Norge

•2014: 2030 signalfeil 
•2013: 2355 signalfeil
•2012: 1880 signalfeil
•2011: 1693 signalfeil
•2010: 1789 signalfeil
•2009: 1721 signalfeil
•2008: 1321 signalfeil
Periodikum

Periodika avledet av den greske ordkombinasjonen peri (omkring) og hodos (vei) er publikasjoner som utgis med jevne eller uregelmessige mellomrom med samme tittel fra hefte/samling til hefte/samling. De enkelte hefter er påført nummer, utgivelsesdato eller begge deler. Utgivelsen tar ikke sikte på en avslutning. Periodika omfatter blant annet tidsskrifter, nyhetsbrev, aviser, ukeblader, årbøker og notat-/rapportserier og nettsider.
Aosta bispedømme

Historie

Bispedømmet eksisterer sannsynligvis minst siden 300-tallet, men den første dokumenterte biskopen er Eustasio rundt 451. Aosta lå den gang i Milanos kirkeprovins. Med opphøyelsen av Tarantaise til erkebispedømme i 794 ble Aosta og Sion bispedømme lagt under Tarantaise.
I løpet av napoleonskrigene fra Aosto bispedømme opphevet i 1803 ved at Aostadalen ble lagt til Ivrea bispedømme. Allerede 1817 ble bispedømmet gjenopprettet i Chambérys kirkeprovins. Siden 1862 er Aosta suffragan av Torino erkebispedømme.
Amorebieta gasskraftverk

Amorebieta gasskraftverk er et gasskraftverk i Baskerland i Spania. Det har en installert produksjonskapasitet på 755 MW, fordelt på 2+1 turbiner. Dette er et av landets mellomstore fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 2000 og stod ferdig i 2005. Brenselkilden er naturgass.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 1 131 900 tonn, utslippskvoten var samme år 616 400 tonn.
Yangshan

Yangshan (kinesisk: 阳山县; pinyin: Yángshān Xiàn) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Qingyuan.
Befolkningen var 510 773 i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og går også innom provinshovedstadene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.
Elias Nikolaus Ammerbach

Liv

Ammerbach studerte ved Universitetet i Leipzig (1548–1549) og var deretter organist i Thomaskirken i Leipzig, sannsynligvis hele livet. I forordet til en utgivelse orgeltablatur fra 1671 står angitt at han gjorde studiereiser i utlandet, men ut over det er ingenting kjent.

Virke

Ammerbach utviklet det som i dag er kjent som ny tysk orgeltabulatur og som ble brukt fram til 1700-tallet. Systemet bruker bokstavnotasjon for tonehøyden med rytme-symboler plassert over. Det er ukjent om Ammerbach selv komponerte, det eksisterer ingen musikk med hans signatur. Tabulaturene han publiserte inkluderer arrangementer av populære komponister fra midten av 1500-tallet, blant annet Ludwig Senfl, Heinrich Isaac, Josquin des Prez, Clemens non Papa, og ikke minst Orlando di Lasso.
Ammerbachs verdslige utgivelser har tyske titler, de kirkelige verkene har latinske. I hans siste utgivelse (1583) er det et stort antall italienske madrigaler arrangert for klaviatur.
Kvinnen og skjebnen

Handling

George Manolesou reiser til Monte Carlo og treffer på toget en mystisk kvinne, Cleo. Bekjendtskapet blir intimt og George utvikler seg til en slu svindler for å skaffe henne luksus. Så blir han nesten slått ihjel av Jack, også en venn av Cleos. På sykehuset blir han pleiet av søster Jeannette og blir glad i henne og beslutter å leve et bedre liv. Den sjalu Cleo angir ham og han blir fengslet. Cleo får ingen glede av sitt verk, fordi Jack jager henne, da han får vite om hennes forræderi.
Kalpasutra

Kalpasutra (sanskrit: कल्पसूत्र) er en av de hellige tekstene innenfor jainismen, en gammel indisk religion. Tittelen kan oversettes med «boken om en tidsalder (kalpa)».
Den inneholder biografier over janismens 24 hellige menn, vadestedsmakerne (Tirthamkara), med vekt på de to siste: Parshva (877-777 f.Kr.) og Mahavira (599-527 f.Kr.), og på Mahaviras nirvana.
Teksten regnes for å være skrevet av jainmunken Acharya Bhadrabahu (ca 433-357 f.Kr.). Selv om boken inneholder 24 biografier, er de fleste identiske i form og innhold og bygget etter mønster av Mahaviras biografi. De 22 eldste vadestedsmakerne regnes da også som mer legendariske enn historiske.
Teksten inneholder ikke så mange egentlige biografiske opplysninger om Mahavira, mest oppmerksomhet vies til de 14 drømmene som hans mor hadde før han ble født.

I bruk

Svetambararetningen i jainismen regner med seks grupper av hellige tekster; Kalpasutra tilhører gruppen av Chedasutraer.
Under den årlige, åtte dager lange, paryusanafesten resiteres hele kalpasutra, og munkene foreleser over dens betydning.
Yellowstone-elg

Yellowstone-elg (Alces americanus shirasi) er en underart av amerikansk elg som i hovedsak lever i det nordvestlige USA og Sør-Alberta i Canada. Den ble tidligere regnet som en underart av elg (Alces alces), men denne er nå delt i to arter.
Rarotonga

Geografi

Rarotonga har et areal på areal 67,1 km² og er den største av Cookøyene. Den er del av den vestlige kjeden i den sørlige gruppen av ni vulkanske øyer. Øya er en del av Stillehavsplaten og beveger seg 10 cm mot nordvest hvert år. Rarotonga er geologisk den yngste av Cookøyene. Den ble dannet for 2,3 millioner år siden. 
Høyeste punkt er Te Manga på 652 moh. De fjellrike indre delene av øya er ved kysten omgitt av en makatea, en kalksteinsterrasse dannet av hevet korallrev. Øya er omgitt av korallrev.
Mens det indre av øya får mye regn året rundt, er det tørrere ved kysten. I det indre av Rarotonga er det regnskog. Øya har et av de siste områdene av opprinnelig skog i Polynesia.

Historie

Rarotonga ble befolket av polynesiere, som benyttet øya som utgangspunkt for videre kolonisering av New Zealand. I dalen der Tupapa renner finnes det fornminner i form av maraer. Ara Metua er en historisk sti som går rundt hele øya.
I 1997 oppdaget japanske forskere en marae – et hellig sted – på Motu Tapu, en av småøyene i en lagune sørøst på øya. Denne er beregnet til å være ca. 1500 år gammel, men forskerne mener at det har bodd mennesker her i 5 000 år.
I 1789 ble øya besøkt av mytterister fra det britiske skipet HMS «Bounty». London Missionary Society kom til Rarotonga i 1823 og John Williams benyttet øya som utgangspunkt for sine framstøt for å kristne innbyggerne på Cookøyene.
Frankrike og Storbritannia konkurrerte om innflytelse i området. Høvdingene på Rarotonga henvendte seg til Storbritannia for støtte og for å komme franskmennene i forkjøpet, erklærte britene Rarotonga som protektorat i 1888.

Samfunn

Cookøyenes hovedstad Avarua ligger nord på Rarotonga. Byen er landets viktigste by, økonomiske sentrum og innfallsport til Cookøyene. Vest for sentrum ligger Avatiu havn og Rarotonga internasjonale lufthavn. 
Vanskelige havneforhold gjorde at skip lenge måtte lastes og losses utenfor revet. Utbygging av havnen i Avatiu ved hovedstaden har endret på dette. I sentrum av Avarua er det også småbåthavn.
Økonomien er preget av landbruk, lett industri og turisme. Dyrkes sitrusfrukt, ananas, kokosnøtter og bananer. Mye av turismen på Cookøyene er basert på Rarotonga.
Parlamentsbygningen ligger her på øya. Rarotonga har sykehus, videregående skole og lærerskole. University of the South Pacific har også en campus i Avarua.

Demografi

Rarotonga har en befolkning på 13 095 (folketelling 2011). Siden 1950-årene har Rarotonga huset over halvdelen av landets befolkning. Andelen som bor på øya har gradvis økt. Ifølge folketellingen i 2011 bodde 74 % av Cookøyenes befolkning  på Rarotonga, der befolkningstettheten er 195 per km². 50 % av innbyggerne var født på øya, mens 31 var født i utlandet, 13 % på en av de andre av de sørlige Cookøyene og 4 % på en av de nordlige.
Hoelfjella

Hoelfjella er et fjellparti i den østligste delen av Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Fjellkjedene Weyprechtfjella og Payerfjella inngår i Hoelfjella, som ligger vest for Wohlthatmassivet.
Fjellpartiet ble første gang fotografert fra fly og grovt kartlagt av Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Hoelfjella ble ytterligere kartlagt av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografier fra Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60 og oppkalt etter den norske geologen og polarforskeren Adolf Hoel.
Fru Guri av Edøy

Fru Guri av Edøy er et utespel skrevet av Peggy Kristine Kruse i 1989. Det ble første gang fremført i 1990 på Edøy i Smøla kommune i Møre og Romsdal. Stykket blir omtalt som et kvinnestykke, siden det er et av de få spelene i Norge som har en så tydelig kvinnelig hovedrolle. Handlingen i Fru Guri av Edøy er fiksjon og Fru Guri er oppdiktet. Stykket er lagt til 1190. Flere hendelser og personer er historiske. Siden 1990 har stykket vært fremført årlig, med unntak av 5 år, blant annet da Gurisentret ble bygd. Forestillingen i 2016 var den 22. produksjonen.

Historie

I 1990 feiret Edøy gamle kirke 800-års jubileum, og fremførte for første gang Fru Guri av Edøy (skrevet av Peggy Kristine Kruse), som i starten bare skulle være et tablå, men utviklet seg til å bli et av Norges varmeste utespel. Spelet inkluderer spesielt kulisteinen og kristningen av Norge.
I 1989 ble Edøy nytt knutepunkt for samferdsel på Smøla, og da Gurispelet skulle oppføres ble hele Smøla engasjert. Med unntak av 1992 var Edøygarden arena for spelet fram til 2004. I 2009 sto Gurisentret ferdig.
Spelet ble i de første årene fremført på Edøygarden, men ble flyttet etter oppbygningen av Gurisentret. Sylvia Salvesen har spilt Fru Guri i tilsammen 15 år. Endre Skar har regissert stykket i tilsammen  11 år.

Handling

Sverre og Ingeborg feirer etterbryllup. Sverres datter Gjertrud markerer sin uvilje mot sin nye stemor. Fru Guri ønsker å bygge ny kirke på Edøy, erkebiskop Øystein Erlendsson er uenig.
Tore av Kuli blir sint, og skaffer tillatelse hos Kongen i Nidaros. Tore vet ikke at han må betale bot og be om nåde for at kirken skal kunne vigsles. Det oppstår strid mellom Sverre og Tore.
Sju år går. Kirka på Edøya er reist, men ikke signet.
Nye slekter vokser fram. Tores fostersønn Halvard innleder et forhold med Sverres datter Gjertrud. Gjertruds bror Sigvart har et kjærlighetsforhold til nabojenta Inga.
Fru Guri er det kloke medmennesket som forsøker å skape forsoning mellom fiender og frender. Ingeborg, Sverres kone maner Sverre til å velge kjærligheten framfor æren.
Tore ber om nåde og kirken vigsles. Gjertrud bærer brudekransen for Halvard i kirka på Edøya. Tre sterke kvinner får oppfylt sine drømmer.
Min mammas gård

Min mammas gård er en norsk TV-dokumentar fra 2008. Dokumentaren er produsert av Bivrost film & tv as og NRK Kultur. Manus og regi er ved Ilze Burkovska Jacobsen. Den ble vist på NRK i 2009. 
Dokumentaren tar for seg de historiske omveltningene i Latvia og en personlig skildring av Jacobsens mor Tale Kalna og hennes liv på et latvisk småbruk. I forbindelse med premieren i Riga 6. januar 2009 fikk dokumentaren mye oppmerksomhet på grunn av den aktuelle økonomiske krisen som rammet bøndene særlig hardt.
Dokumentaren ble valgt ut til Den internasjonale dokumentarfilmfestivalen i Amsterdam (IDFA) høsten 2008. Den ble kåret til beste TV-dokumentar under Gullruten 2010 etter å ha blitt vist på NRK.
23. mai

Navnedag

Oddleif, Oddlaug.
Skogshorn

Geologi

Skogshorn består i likhet med Hallingskarvet og Reineskarvet av grunnfjell som ble skjøvet fra vest mot øst i forbindelse med den kaledonske fjellkjedefoldningen for cirka 400 millioner år siden. Fjellet består derfor av gneiser og dypbergarter av prekambrisk alder.

Korset på toppen

Det er reist et kors øverst på Skogshorn, første gang i 1880-årene. Under andre verdenskrig ble det reist et nytt kors med innskriften «Gud signe kongen og fedrelandet» og Håkon 7.s monogram. Det ble etterhvert værslitt og ble fornyet i 1980. På det nye korset er Olav 5.s monogram tilføyd.

Skogshorn er nyrestaurert med flere steintrapper

Turen opp til Skogshorn (1728 m.o.h) går på en nyrestaurert sti (Skogshornprosjektet 2017-19) der det er tatt hensyn til våte myrpartier og erosjonsutsatt vegetasjon. Dette er gjort gjennom å drenere vann ut av stigen, steinlegge bløte partier, bygge steintrapper og revegetere områder.  Det er også lagd tre fine rasteplasser langs med turen, naturlig i terrenget med trebenker og steinheller.
Malakip atuarfia

Malakip atuarfia er den eneste skolen i bygda Tasiusaq, som ligger i Nanortalik kommune syd på Grønland.
I selve bygda bor det ca. 68 innbyggere, og skolen hadde 14 elever i skoleåret 2005/06. Skolens leirskole ligger i Nuugaarsuk i Tasermiutfjorden.
Pr skoleåret 2006/07 var dette den eneste skolen i kommunen som ikke hadde en utdannet lærer.
Litauisk hvitrygg

Litauisk hvitrygg (litauisk: Lietuvos baltnugariai) er en tradisjonell kurase fra Litauen.

Historie og utbredelse

Litauisk hvitrygg har sin opprinnelse sørvest i Litauen.  Rasen har også vært å finne i Polen, Skandinavia og Russland. I starten av 1900-tallet var rasen utbredt i hjemlandet, men man kom sent i gang med systematisk avlsarbeid. Litauisk hvitrygg ble dermed preget av innkryssinger fra andre raser. I 1995 ble det satt i gang systematisk arbeid for å ta vare på den opprinnelige rasen, og det finnes nå to besetninger som tar seg av bevaringsarbeidet. Det er registrert cirka 160 dyr av rasen.

Egenskaper

Litauisk hvitrygg er hornet, og svart og hvit av farge. Rasen er godt tilpasset lokale forhold, og har gode reproduksjonsegenskaper.  Den er hovedsakelig en melkerase, men har også visse egenskaper innen kjøttproduksjon. Gjennomsnittlig årsavdrått er på 4500 kg, med 3,98% fett og 3,26% protein. Voksne kyr er i gjennomsnitt 530 kg og 128 cm høy. Voksne okser er i gjennomsnitt 900 kg og 135 cm.
EM for brassband 2017

EM for brassband 2017, det 40. europamesterskapet for brassband ble arrangert 28. og 29. april 2017 i Oostende.

Musikk

Pliktnummer i konkurransen var Where Angels Fly av Kevin Houben. I sin selvvalgte avdeling spilte Eikanger-Bjørsvik Musikklag Fraternity av Thierry Deleruyelle.
Maria Karoline Flachsland

Virke

Flachsland var Johann Gottfried Herders hustru og arbeidet utrettelig som redaktør og sekretær for ham. Hun skrev en biografi om ham og etter hans død redigerte, bearbeidet og publiserte hun hans skrifter. 
Flachslands innsats for Herder gjør at hun regnes hun til de mest framstående kvinnene i kretsen rundt «den weimarske firstjerna», Wieland, Goethe, Schiller og Herder.
Jeg er en ungkar

«Jeg er en ungkar» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle», og forteller at den synges på melodien «Til lags åt alle...».

Teksten

1.Jeg er en ungkar men har i sinne

en sveisen ungtøs til kone finne,

jeg tenkte gifte meg nu i vår

det spørs om noen har det rette hår.
2.For jeg vil ingen rødhåret have

før skal jeg alltid som ungkar trave.

Det hjelper lite om hun er rik

når oppå hodet hun ser ut slik.
3.Og by meg aldri en søt brunette,

før skal jeg tankene helt utslette.

Om hun var aldri så søt og grei

den hodefarven den hater jeg.
4..Og jeg vil ingen med gullhår have

før skal de meg ned i jorden grave,

om hele jenta var skire gull

i mine øyne et simpelt null.
5.Gråhåret tøs kan meg aldri lokke

om hun var fin som en silkedokke,

om hun var fager som våren grønn,

jeg syntes aldri hun var no skjønn.
6.Og aldri tar jeg en hvit blondine,

nei de kan gå der for meg og grine,

en sådan ville jeg stolt forsmå,

det er lite å koste forgylling på.
7.Det sorte hår kan meg ei behage

det aldri kan på mitt hjerte drage,

om hun var aldri så flott og bra

en sådan ville jeg ikke ha.
8.Nei intet hår er av rette smaken

til alle vender jeg hovent baken,

til den som fanger meg i sitt garn

må være snau som et nyfødt barn.
Den agrippinske sibylle

Den agrippinske sibylle (latin: Sibylla Agrippina) er en sibylle som sammen med den europeiske sibylle ble tilføyd i middelalderen til de ti oldtidens sibyller oppregnet av Lactantius. Dermed ble det en tallmessig parallell mellom Det gamle testamentes tolv mindre profeter og de kvinnelige profetinner som man mente hadde forkynt en gudsforvantning inn i de førkristne hedenske samfunn.
Til tross for at det knyttes indirekte til antikkens sibylletradisjon har den agrippinske sibylle på ingen måte noe utgangspunkt i klassisk mytologi i antikken.
Kongsberg Trekkspillklubb

Kongsberg Trekkspillklubb er en trekkspillklubb fra Kongsberg i Buskerud fylke. Den ble grunnlagt i 1972 og har i dag omtrent 300 medlemmer fordelt på tolv orkestre. Klubben fokuserer på trekkspill og torader i sitt arbeid. De har arrangert flere norgesmesterskap og gitt ut to plater. En på CD og en på kassett. Klubben har flere Norgesmestere blant sine medlemmer. Klubbmedlemmet Anette Skullestad har utgitt en egen plate med torader. En av klubbens grupper, "Jenny's", har også gitt ut CD med toradermusikk.
Rick Danko

Bakgrunn

Som den tredje av fire sønner, ble Danko født i Green's Corners i Ontario, et liten jordbrukssamfunn utenfor Simcoe i Ontario. Han ble født inn i en svært musikalsk familie med ukrainsk bakgrunn. Han vokste opp med country og rhythm and blues som han ble kjent med gjennom radioen og hans musikalske idealer var Hank Williams og Sam Cooke. Han ble også inspirert av sin eldre bror Maurice.
Ferjesambandet Bjørnset–Haukå

Bjørnset–Haukå er et tidligere ferjesamband i Sogn og Fjordane. Sambandet krysset Norddalsfjorden i Sunnfjord. Både Bjørnset og Haukå ligger i Flora kommune.  Ruten ble opprettet i 1965. Året etter sørget en ny vei nord for Haukå for at industrestedet Svelgen fikk veiforbindelse sørover. Frem til 1977 gikk ferjen også noen turer til Norddal innerst i Norddalsfjorden, før de fikk vei til Haukå. 
Sambandet hadde en kraftig traffikkvekst utover 1970-årene, spesielt etter 1972 da ferjesambandet Isane–Stårheim åpnet, og sørget for stor gjennomgangstrafikk. Kravet om ferjefri fjordkryssing ble stadig sterkere, noe som blant annet førte til streik blant 700 arbeidere i Svelgen og Norddalen. Sommeren 1987 ble sambandet lagt ned, etter at Norddalsfjord bru sto ferdig. I 1986, det siste hele året det gikk ferge mellom Bjørnset og Haukå, hadde ruten en årlig trafikk på 79 389 biler.
Junior-NM i friidrett 2018

Junior-NM i friidrett 2018 ble arrangert fra 24. til 26. august 2018, på Bislett Stadion i Oslo. Arrangør var IL i BUL.
Li Shan (maler)

Li Shan (kinesisk: 李鳝; født ca 1686 i fylket Xinghua i provinsen Jiangsu i Kina, død 1762) varen kinesisk maler. Han begynte i ung alder, og ved 16 års alder var hans talent allerede lant merke til. Hans verk var influert av Shitao. Han regnes som en av de åtte eksentrikere fra Yangzhou.
Han tjenestegjorde også som magistrat for et fylke i Shandong.
Li Shan er også navn på to andre kjente kinesiske malere, født i henholdsvis 1885 og i 1926.
Adm. Storheills gate (Brønnøysund)

Adm. Storheills gate (1–11, 2–8) er en gate i Brønnøysund øst for kirkegården og rett vest for Flatåsen. Den henger sammen med Lenningsveien. Veien er oppkalt etter admiral Skule Storheill.
Veien brukes av et stort antall av skoleelever på vei til og fra Brønnøysund barne- og ungdomsskole og Brønnøysund videregående skole fordi gaten henger sammen med gang- og sykkelveien på øst- og nordsiden av Frøkenosen.
Vikinghallen

Vikinghallen er en flerbrukshall i Stavanger som består av en innebandybane. Hallen er hjemmebanen til Stavanger Innebandyklubb. Den ble åpnet i 2014.
Vikingskattens forbannelse

Vikingskattens forbannelse er en spenningsroman for barn og ungdom skrevet av Gunnar Staalesen. Den ble først gitt ut 1992. Per 2011 har den blitt gitt ut i samlebind og i billigbokversjon. Boken er den første i trilogien om Vikingskatten; de andre to heter Vikingskattens voktere (1994) og Vikingskattens hemmelighet (1990).
Valg til FNs sikkerhetsråd (januar 1946)

Det aller første valget til FNs sikkerhetsråd ble avholdt 12. januar 1946 på FNs generalforsamling i Westminster Central Hall i Westminster i London i England. Valget var for de første seks ikke-permanente medlemmer i Sikkerhetsrådet, for en periode på to eller ett år. Medlemskapsperiodene startet rett etter valget og varte inntil de neste valgene i september 1946 og september 1947.

Medlemsavstemningen

Alle de 51 daværende medlemsland skulle skrive navnet på seks stater som de ønsket å velge til Sikkerhetsrådet. Ingen kandidater var lansert før dette. New Zealand ytret ønske om at ett medlem skulle komme fra det sydlige stillehavsområdet, fremmet Australia som det «naturlige valget» og avstod selv fra å stille som kandidat. Representanten fra Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk fremmet forslag om Brasil, Egypt, Mexico, New Zealand, Norge og Polen. Etter at forslaget var fremmet avviste både New Zealand og Norge å være kandidater selv.
Resultatet av avstemningen var som følger:

Periodelengdeavstemning

Etter at seks medlemmer var valgt ble andre avstemning gjennomført for å bestemme hvilke av statene som skulle tjenestegjøre i ett år og hvilke som skulle sitte i to år. Dette ble gjort for at ikke alle plasser kom opp for valg på samme tid. Alle 51 daværende medlemmer skulle stemme på hvilke stater de ønsket skulle sitte i en periode på to år, med de som ikke oppnådde det påkrevde antallet stemmer skulle tjenestegjøre i en periode på kun ett år. I løpet av møtet ble det bestemt at enkelt flertall skulle være nok for å sikre valget, dette ble forstått til å være 24 stemmer.
Dette resulterte i to valgrunder.