Dvergpinscher

Opprinnelse, alder og historie

Rottefangeren fra Tyskland. Dvergpinscheren er en miniatyrutgave av pinscheren. I pinscherkull ble det av å til født noen mindre utgaver av rasen og disse ble som regel avlivet. Den kan dokumenteres tilbake til tidlig på 1800-tallet. I 1870 bestemte man seg derimot for å avle videre på disse og dette var starten for rasen dvergpinscher. I 1895 ble det dannet den tyske Pinscher-klubben. Materiale som viser at rasen finnes, kan dateres til det 15. århundre, og den var tidligere kjent som rød pinscher, som refererer til de små røde hjortedyrene i tyske skoger. De ble opprinnelig avlet frem som stallhunder som skulle utrydde rotter og mus.  Rasen ble særlig populær blant konge og adel som brukte de som vakt- og selskapshunder. Den første dvergpinscheren som kom til Norge, kom med Dronning Maud i 1905.
De to første utstilte eksemplarer av rasen i Norge finner vi i 1911, med senere stigende popularitet og antall frem til 1970-80. 
Ved det forrige århundreskiftet fantes det svært mange dvergpinschere. Stamtavler fra 1925 inneholder opptil 1300 hunder. Av de mange fargevariasjonene avler man i likhet med pinscher, de ensfargede i hjorterød, rødbrun til mørkebrun, og i sort og tan på lakksort med røde eller brune (tan) tegninger.
Norsk Dvergpinscherklubb ble stiftet i 1946 og eksisterte som egen raseklubb frem til 1978, da både Dvergpinscherklubben og Norsk Mellompinscher Klubb gikk inn i Norsk Schnauzerklubb. I 2000 gikk dvergpinscherne sammen med pinscher og affenpinscher i en ny raseklubb: Norsk Pinscherklubb. 15. august 2001 ble de godkjent som samarbeidende klubb med Norsk Kennelklubb, med virkning fra 01.januar 2002.

Lynne og væremåte

Rasen er rask, aktiv og leken. Har man en matglad dvergpinscher, sies det at man kan lære den hva som helst. Den elsker å arbeide og liker alle aktiviteter som lydighet, agility og spor. I tillegg til dette er dvergpinschere populære utstillingshunder. Den tynne pelsen gjør at den kan være vanskelig å motivere med på tur på dager med kulde eller regn.  
En dvergpinscher kan bli en perfekt familiehund, om alle i familien bytter på å aktivere den, gi den mat og så videre. Den trenger å bli aktivisert, hvis ikke har den en tendens til å bli en enmannshund. Dvergpinscheren beskrives som livlig, temperamentsfull, selvsikker, harmonisk og en selskapshund.
Det ligger i rasens natur å varsle og vokte. En dvergpinscher vil være et meget aktivt og våkent medlem av familien, og den vil ofte oppføre seg som et viltert barn. Samtidig som de morer og underholder familien, trenger de et fast sett med husregler fra starten av. Vær fast og konsekvent, ellers lurer de deg. Den regnes som en lærevillig og arbeidsom hund. 
Til tross for at den er så liten kan den bjeffe en del og bør trenes på og ikke vokte.
Hunden/rasen krever kunnskap og tålmodighet. Dvergpinscheren kan være skeptisk overfor fremmede og andre dyr men det varierer fra hund til hund. 
Og den knytter seg veldig til familien sin. Den er svært leken og de er lojale og intelligente følgesvenner. De er fryktløse, våkne og kan være gode vakthunder.

Rasestandard

Dvergpinscheren er en liten stram og kvadratisk hund uten dvergpreg, 
Kroppslengden (fra manken til haleansatsen) svarer omtrent til mankehøyden. 
Kraftig og langstrakt skalle uten sterk fremtreden nakkeknøl. Flat og rynkefri skalle. Neseryggen og skallens linjer parallelle. Sort vellutviklet nesebrusk, og lite men tydelig stopp. Snutepartiet formet som en stump kile, rett neserygg. Sorte og tettsluttende og stramme lepper, stramme munnviker. Kraftig over og underkjeve, saksebitt, komplett tannsett og sterke hvite tenner. Kraftige kinn, men ikke for markerte. 
Øynene er mørke og ovale, sortpigmenterte. Godt tilligende øyelokkrender. 
Elegant buet hals, ikke for kort. Går harmonisk over i manken. Stram og tørr halshud uten rynker eller folder. 
Forben skal være kraftige, rette og ikke tettstilte sett forfra. Rett sett fra siden skal skuldre være godt tilbakelagt og mest mulig skråstilt. Godt tilliggende mot brystkassen, meget muskuløs, og er med på å danne manke. 
Albuen skal være godt tilliggende og verken inn- eller utoverdreid. Underarm velutviklet og muskuløs, rett sett fra alle sider. Håndrot 
kraftig og stabil. Mellomhånd, kraftig og fjærende, rett sett forfra, lett skråstilt sett fra siden. Potene korte, runde, godt sluttede med hvelvede tær (kattepoter). Sorte, korte og kraftige klør. Harde tredeputer. 
Kraftig, kort og stram rygg, med lett fallende overlinje fra manken og bakover. Manken skal være høyeste punktet på overlinjen. Lendet kraftig, og kort avstand fra siste ribben til hoften gjør at hunden virker kompakt. Lett rundet kryss, går umerkelig over i haleroten. Bryst moderat bredt, ovalt i tverrsnitt. Når til albuene. Kraftig og markert forbryst. Underlinjen skal være svakt opptrukket, og danne en vakker buet linje med brystkassen. 
Bakbein skråstilte sett fra siden, parallelle sett bakfra, ikke tettstilte. Moderat lange lår, brede og meget muskuløse. Knær hverken inn- eller utoverdreide.Underlår lange og kraftige, senete og går over i en kraftig hase. Haser utpreget velvinklete. Kraftige og stabile. Hverken inn- eller utoverdreide. Mellomfot loddrett mot bakken. Bakpoter noe lengre enn forpotene. Godt sluttede med hvelvede tær. Sorte og korte klør. 
Dvergpinscheren er en traver. Stram og forholdsvis stabil rygg under bevegelse. Harmoniske, sikre, kraftfulle og frie bevegelser med god steglengde. Typisk for trav er jordvinnende og flytende bevegelser med kraftig fraspark og god steglengde i fronten.
Dens elegante, kvadratiske kroppsbygning synes tydelig under den korte, slette pelsen. Hodets totale lengde (fra nesetippen til nakken) skal tilsvare halvparten av ryggens lengde (fra manken til halefestet).
Dvergpinscheren er en ganske sunn hund som normalt lever lenge; 15 år er ikke uvanlig. Det anbefales at avlsdyr er uten anmerkninger med hensyn til øyne og patella (kneskjell). 
Den offisielle raseklubben for dvergpinscher i Norge er Norsk Pinscherklubb.