Operasjon Yal Devi

Forspillet

Sjøtigrene hadde begynte å bli en seriøs trussel mot regjeringens sjøstyrkene både i Jaffna-lagunen medregnet stredet som ledet til Elefantpasset og på farvannet rundt Jaffna-halvøya som sett under sjøslaget utenfor Point Pedro der en ny patruljebåt av type Dvora var senket med et tap på 13 liv. Dette var en av flere alvorlige tilbakeslager i sommeren 1993 til sjøs og på landet som tamiltigrenes ødeleggelsen av militærleiren i Janakapura den 24. juli. De militære planleggerne ønsket å ødelegge den viktige sjøbasen som også tjente som et viktig bindeledd mellom Jaffna-halvøya og nordøstlige Sri Lanka.

Operasjon Yal Devi

Tamiltigrene trukket seg tilbake for regjeringsstyrkene som under ledelse av oberst Sarath Fonseka kom seg fram til jernbanestasjonen i Pallai i løpet av den første dagen uten å ha støttet på sterk motstand. Fra om morgenen den neste dagen brøt de første større sammenstøter ut med voldsomme artilleribeskytning som skadet oberst Fonseka så meget, at han måtte evakueres fra slagmarken som ble forverret for soldatene som fant seg under et sterkt motangrep som brøt seg inn i deres rekker. De tamilske militante konsentrerte deres angrepene på de pansrede enhetene deriblant flere T-55 stridsvogner som beskyttes av infanteristene mot disse med panservernvåpen. Etter beskyttelsen var brutalt feiet til siden, ble stridsvognene omringet og ødelagt eller tvunget tilbake. To stridsvogner var ødelagt med deres besetninger drept og en hadde blitt sterkt skadet, men fremdeles i stridsdyktige tilstand. 
Etter oberst Fonseka hadde blitt skadet, kollapset ledelsen slik at bataljonen som utgjorde den fremste kolonnen, ikke maktet å svare tilbake på tamiltigrenes angrepet, og led meget stor tap inkludert over 70 døde. En andre kolonne som kom til ved Pallai, ble også utflanket og angrepet av tamiltigrene. Men til tross for de alvorlige tilbakeslagene den andre dagen, klarte ikke de tamilske separatistene å stoppe fremstøtet mot Kilali som falt den tredje dagen av offensiven, 30. september. Etter å ha konsolidert seg i Kilali, hadde militærledelsen sluttet seg til den innlysende konklusjonen om at de måtte ha forsterkninger for å fortsette operasjonen mot nord om mulig fram til Chavakacheri. Men det var allerede på forveien klart at de kan ikke få større styrker overført til Elefantpasset, og politiske hensyn spilt inn i østlige Sri Lanka. SLA hadde garantert at regjeringsvalget i februar 1994 skulle gjennomføres uten større vanskeligheter i østlige Sri Lanka, og dermed kan ikke avse større styrker til nord.
Operasjonen ble avbrutt og en tilbakeretrett ble gjennomført i dagene fram til den 4. oktober, ikke lenge etterpå inntok sjøtigrene deres tidlige sjøbasen i Kilali med en meget stor sjøstyrke på tilsammen tre hundre båter, som hadde vært evakuert i forveien. Sjøtigrene hadde vært forvarslet om den forekommende offensiven fra Elefantpasset i sørøst.

Etterspillet

Det hadde vært påstått at opptil 500 båter var erobret av regjeringsstyrkene i Kilali som hadde blitt tamiltigrenes viktigste sjøbase med fasiliteter for omfattende båtbygging, men til tross for disse skadene man hadde forårsaket, så hadde sjøtigrene likevel ikke blitt vesentlige svekket av offensiven fra Elefantpasset. Deres besittelse i det strategiske viktige havnestedet sammen med en utbredelse av deres sjøkontroll med et voksende antall kampfartøyer på Jaffna-lagunen hadde sikret en sjøvei mellom Jaffna-halvøya underlagt LTTEs kontroll og resten av øya. Det var først i 1996 mindre enn tre år senere tamiltigrene mistet kontrollen over havnestedet.
SLA hadde meget smertelige tap under operasjonen som så minst 111 drepte, 7 savnede og 187 sårede soldater på tilsammen over tre hundre døde og sårede soldater i få dager samt stor materiell tap inkludert to totalødelagte T-55 stridsvogner og 1 sterkt skadet stridsvogn. Tamiltigrene tok et rikt krigsbytte, blant annet ti mitraljøser og 4 maskingeværer samt to morterskytser.