google/wiki40b huggingface dataset:
Polynesisk mytologi

Polynesisk mytologi er muntlige traderte myter. Det er betydelige likhetstrekk mellom myter fra de ulike øygruppene i Polynesia: Hawaii, New Zealand,Samoa, Tonga, Marquesasøyene, Påskeøya, Tahiti, Tuamotuøyene, Cookøyene, Tokelau, Salomonøyene og Fransk Polynesia.
En vanlig forestilling i Polynesia er at «noen typer språkhandlinger er ansett å ha en direkte virkning på verden. Ved å fremsi en besvergelse kan man endre været. Ved å resitere en slektslinje kan man påvirke nåtidige relasjoner mellom folk.». Et beslektet trekk er at mange egennavn i mytene har et symbolsk, meningsbærende innhold. Påskeøyas rongorongoskrift er den eneste skriftlige tradisjonsbæreren i Polynesia, ellers er alle mytene overlevert muntlig.

Gudene

Mange myter trekker linjene fra skapelsesberetninger, og fremstillinger av gudeverdenen helt frem til historiske, nålevende kongeslekter. På Tonga finnes en muntlig tradisjon som fører kongeslekten Tui Tonga tilbake til ca 950, hvor det begynner med halvguden Ahoeitu, sønn av skaperguden Tangaroa. Innbyggerne på Marquesasøyene regner seg som etterkommere etter den guddommelige forfaren Atea, som for 90 slektsledd siden kom fra Tonga.
Skapelsesberetninger som består av union mellom det mannlige og kvinnelige er et vanlig trekk. Innbyggerne på Marquesasøyene forklarte verdens opprinnelse, og en rekke regler om tabu, sed og skikk i myten om «Kae og hvalen». På Tuamotu fortalte man om «Tiki, den første mannen», og på Cook-øyene om «Ina og ålen».
I Hawaiis gudeverden finnes fire mannlige høyguder: fruktbarhetsguden Lono, solguden Ku (Tu eller Ru på andre øyer) som er månegudinnen Hinas partner, himmel- og skaperguden Kanaloa (Tangaloa på andre øyer) og Kane, som er hersker over et paradisisk øyrike ute i horisonten.
Ikke bare kongeslektene, men også andre samfunnsklasser kan ha en mytologisk opprinnelse eller begrunnelse.

Maui

Helten Maui forekommer i fortellinger på flere av øyene. Han er både en luringgud som utfordrer øvrige guder, en kulturhelt som bringer ilden til menneskene, og han er medvirkende i skapelsen, eller i det minste i fremveksten av noen av øyene.

Havet og øyene

I polynesisk mytologi finnes flere fortellinger om landnåm: om mytisk-historiske personer som seiler ut, oppdager nye øyer og navngir dem. Maoriene på New Zealand forteller om «Kupes kanoferd»; på Påskeøya fortelles om «Hvordan Hotu Matua fant Rapa Nui»
Ivan Kristoffersen

Liv og virke

Kristoffersen vokste opp i Tromsø. Etter examen artium 1951 tok han Journalistakademiet og begynte tre år etter som journalistlærling i Nordlys. De første årene dekket han særlig Finnmark og fiskerisektoren. I 1964 ble han redaksjonssekretær, i 1974 reportasjesjef. Han var tidlig, kanskje den første, til å dekke forhandlingene rundt opprettelsen av 200-milssonen.
Han ble til sist politisk redaktør i 1976 før han i 1982 ble ansvarlig redaktør. Han forble redaktør til han gikk av med pensjon i 1997. I Kristoffersens redaktørtid gikk avisen i retning fra å være en partiavis for Arbeiderpartiet, til i større grad å være en regionavis for Nord-Norge uten så utpregede politiske bindinger.
Hans spesialfelt var havrett og ressurs- og sikkerhetspolitikk i nordområdene, og denne ekspertisen bidro til at han fra 1979 til 1981 var statssekretær for fiskeriminister Eivind Bolle. I 1972 hadde han vært tilhenger av norsk medlemskap i EU (da EEC). Men etter medlemskapsforhandlingene forut for folkeavstemningen i 1994 byttet han side. Kristoffersen hadde vært klar på at han og Nordlys ikke skulle ta standpunkt om ja eller nei til EU før begge sidene ble belyst. Fjorten dager før avstemningen kom han med sitt synspunkt i en helsiders kommentar hvor det kom fram at han var imot medlemskapet; han mente avtalen ikke sikret nordnorske fiskerinteresser godt nok. Hans lederartikkel som anbefalte folk å stemme nei 15. november 1994 ble sett på som av stor innflytelses.
I 1993 utga han en biografi om fiskeren og arbeiderpartipolitikeren Aldor Ingebrigtsen (1888–1952) og i 1997 en biografi om forfatteren og humoristen Arthur Arntzen.
Fra 1998 til 2001 var han leder for Kringkastingsrådet.
Makoto Tanaka

Japans herrelandslag

Makoto Tanaka spilte 32 landskamper for Japans herrelandslag.
Atabeg

Atabeg (eller atabek) er en stormannstittel i den arabisk-muslimske verden. Ordet er tyrkisk og betyr «fyrstens far» eller «-oppdrager». Det nærmeste tilsvarende i vest er frankernes maior domus. Blant annet fungerte disse som formyndere for unge prinser som hadde fått et eget område.
Tittelen ble benyttet også senere av andre mektige emirer. Under mamelukkveldet i Egypt var atabeg tittelen på den emir som hadde overkommando over stridskrefter.
Pamban-broen

Pamban-broen er en jernbanebro over Palkstredet som forbinder byen Rameswaram på Pamban-øya med Indias fastland. Broen er en kombinert vei- og jernbanebro, men benyttes mest som jernbanebro. Den ble åpnet 24. februar 1914, den var da Indias første bro over vann, og var den lengste bro i India frem til åpningen av Bandra-Worli Sea Link i 2010. Jernbanebroen er en konvensjonell bro som hviler på betongfundamenter, men er delt på midten og kan heises opp, slik at lasteprammer og lektere kan passere gjennom.

Historie

Jernbanebroen er 2 065 meter lang. Den ble åpnet 24. februar 1914 etter at byggingen startet i 1911. Imidlertid hadde planer om en bro eksistert siden 1870 da den britiske administrasjonen hadde lett etter måter på å øke handelen med Ceylon. Det var foreslått en klaffebro slik at skip kunne passere gjennom.
Jernbanebroen ble først bygget med meterspor, men Indian Railways oppgraderte broen til bredspor som en del av sitt Prosjektet Unigauge (1 676 mm sporvidde), et arbeid som ble fullført 12. august 2007. Inntil nylig ble de to vingene av broen åpnet manuelt ved hjelp av spaker. Rundt 10 skip — lektere, kystvaktskip, fiskefartøyer og oljetankere — passerer under broen hver måned. Ytterligere arbeider med forsterkninger ble utført på broen i 2009 for å gjøre det mulig å frakte tyngre gods med tog.
Etter ferdigstillelse av broen ble meter-sporet fjernet fra Mandapam til Pamban-jernbanestasjon. Herfra deler linjen seg, en linje mot Rameshwaram om lag 6,25 km og en annen linje på 15 km til Dhanushkodi. Seksjonen ble åpnet for trafikk i 1914. Ministry of Indian Railways bevilget Rs. 25 crore (250 millioner Rupee) for å erstatte den eksisterende 65.23 meter lange svingbroen som kunne svinges tilside slik at lange lektere kunne passere broen.
Post- og passasjertog kjørte på dette sporet mellom 1915 og 1964 fra Madras til Dhanushkodi hvor passasjerene ble fraktet til Talaimannar og videre til Ceylon. Linjen med meterspor fra Pamban til Dhanushkodi ble nedlagt etter at den ble ødelagt i 1964 av Dhanushkodi-syklonen.
Broen ble senere restaurert til operativ stand i løpet av bare 46 dager. Den 13. januar 2013 fikk broen mindre skader da en lekter drev inn i den. Slepebåten skulle taue en lekter fra Kolkata til Karwar i nærheten av Mumbai, men grunnstøtte i dårlig vær og traff noen steiner den 10. januar. Den 220 tonn tunge lekter drev så mot broen, fikk den til å vippe litt, og måtte reparareres. I 2013 det ble rapportert at De indiske jernbaner hadde søkt til UNESCO om at brua skal plasseres på listen over verdensarvsteder.

Beliggenhet

Broen strekker seg over et 2 km langt sund mellom fastlandet og øya, og er den eneste mulig landveis forbindelse mellom India og Sri Lanka. Fastlandet ved enden av broen ligger på 9°16′56,70″N 79°11′20,12″Ø.
Brud

Brud er en benevnelse for en kvinne den dagen hun gifter seg.
Ordet kommer fra norrønt brúdr, og ordstammen finnes i mange indoeuropeiske språk i betydningen brud, nygift kvinne eller svigerdatter. Ordstammen er en hunkjønns passivform av verbet «si», og grunnbetydningen kan ha vært «den tilsagte, lovede».
Mange kulturer har sterke tradisjoner om hvordan en brud skal kle og te seg. I Norge har det vært tradisjon at bruden er kledd i bunad eller i hvit eller lys pastell brudekjole. Til en hvit brudekjole kan det høre et brudeslør. Til bryllupsseremonien blir hun tradisjonelt ledet av sin far eller en annen mannlig slektning, ved hans høyre hånd. Det er i dag ikke brudd med takt eller tone om brudgommen leder bruden. Etter bryllupsseremonien er det alltid brudgommen som leder bruden ved sin høyre side.
Andrea Rydin Berge

Karriere

Berge har en bakgrunn med musikkstudier ved Universitetet i Oslo og Complete Vocal Institute i København, mens de andre Kvintettmedlemmene, Svein Magnus Furu (tenorsaksofon og klarinett), Harald Lassen (tenorsaksofon), Kim-Erik Pedersen (alt- og barritonsaksofon) og Christian Meaas Svendsen (kontrabass), har erfaring med studier fra Norges musikkhøgskole. Alle tilhører den "unge og svært lovende" generasjon som er i ferd med å bane seg vei inn i den etablerte, profesjonelle norske jazzscenen med stormskritt. Arrangementene er av Berge og Bandet, og siden hun også er co-Produsent, eh Fondet Ikke Mye TVIL om hvem Som er drivkraften jeg Bandet.
Kolding

Historie

De eldste spor av Kolding i det arkeologiske materiale er fra tidlig Valdemarstid (siste halvdel av 1100-tallet); i skriftlige kilder i første halvdel av 1200-tallet. Grenseby på grensen mellom kongeriket og hertugdømmet Slesvig, dominert av kongeborgen Koldinghus. 
Mellom Slotssøen og Koldinghus mot nord og Kolding å mot syd oppstod i løpet av middelalderen den gateplan, som ennå kjennetegner Koldings midtby. Slottet og St. Nikolaj kirke går tilbake til 1200-tallet, byens øvrige hus er langt yngre. Få, velbevarte bindingsverkshus stammer fra byens første storhetstid mellom 1550 og 1630, men byens voldsomme ekspansjon i det 20. århundre har medført at meget av den eldre bebyggelse er forsvunnet og erstattet av moderne byhus.

Kultur

Kolding Teater fungerer også som kongress- og kulturhus.
Saladin-tiende

Bakgrunn

I juli 1187 ble kongedømmet Jerusalem beseiret av Saladin i slaget ved Hattin og i oktober erobret Saladin selveste Jerusalem. Da nyheten kom til Europa ved slutten av året var det et sjokk, og et nytt korstog ble kunngjort. I januar 1188 diskuterte Henrik II av England og Filip II August av Frankrike muligheten av et korstog ved Le Mans sammen med Joscius av Tyr, erkebiskop av Tyr, og den 11. februar begynte Henrik II å organisere muligheten for et korstog fra England ved Geddington. Der diskuterte han også finansieringen ved å benytte en «Saladin-tiende».

Ettervirkning

Sluttligen dro Henrik II aldri på korstog. I 1189 ble han involvert i en krig med Filip II August og sin egen sønn Rikard Løvehjerte, og ble anklaget for å bruke inntektene fra tienden på denne krigen. Henrik døde senere et år før det tredje korstog ble igangsatt, i henhold til Gerald av Wales var det himmelsk straff for en slik stram skattlegging. Rikard I av England etterfulgte ham og fant skattkammeret full, skjønt han samlet inn ytterligere penger ved å selge land og dele ut ulike former for bøter over hele England. Til sammen samlet Henrik II og hans sønn Rikard I inn 100 000 sølvmark med Saladin-tiende.
Den påfølgende tredje korstog sørget for å erobre middelhavskysten for resten av kongedømmet Jerusalem, men Rikard klarte ikke å erobre Jerusalem tilbake. På tilbakereisen ble han tatt til fange og holdt som gissel av Henrik VI av Det tysk-romerske rike. I 1194 ble ytterligere en massiv skattlegging pålagt England for å sørge for at kongen ble løslatt. Den var i hovedsak en gjentagelse av Saladin-tienden fra 1188, men i dette tilfellet var skatten satt langt høyere, helt til 25 prosent. Den samme organisatoriske strukturen og innsamlingsmaskineriet ble benyttet for å samle inn penger for kong Johan av Englands krigføring i Frankrike i 1207.
Anthophylax

Utseende

Middelsstore (ca. 15 millimeter), noe brede, blanke, mørke trebukker med grønnlig eller bronseaktig metallglans. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet, med en skarp tann bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er avsmalnende bakover med markerte "skuldre". Beina er middels lange og slanke.

Levevis

De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive men er helt harmløse for mennesker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.
Verktøykasse

En verktøykasse er beregnet til å oppbevare verktøy i. Normalt vil man straks tenke på de forskjellige utgaver som håndverkere – eller private til gjør-det-selv-arbeide – bruker til å transportere deres verktøy med rundt til forskjellige arbeidsplasser med.
Ordet verktøykasse brukes imidlertid også mere og mere i overført betydning om de metoder – det verktøy fra verktøykassen – som virksomheter og institusjoner kan ta i anvendelse for å fremme et formål, altså et ord eller begrep hyppig anvendt i konsulentbransjen.
Egil Strand

Bibliografi

Egil Strand har som redaktør skrevet mange artikler. Han har selv skrevet flere bøker.
Erichius costatus

Utseende

En nokså liten (16 - 18 millimeter), nokså bred, litt flat, matt svart hjortebille. Arten utmerker seg ved å ha opphøyde, blanke lengdestriper, tre på pronotum og fem på dekkvingene, for øvrig er oversiden kledt med lyse skjell. Hannens mandibler er noe kortere enn hodet og har en kraftig, firkantet tann på undersiden. Oversiden er kraftig punktert. Hodet er forholdsvis stort bredt, med en U-formet fordypning foran, tett og kraftig punktert, fasettøynene er ganske små. Pronotum er bredt og litt rundet. På beina er lårene svarte.

Levevis

Artene mangler flygevinger og kan ikke fly.

Utbredelse

Arten er utbredt i Chile.
Karen (Kenya)

Karen er en forstad til Nairobi i Kenya, den ligger sydvest av byens sentrum, ved åsene kalt Ngong.
Det er en alminnelig oppfatning at forstaden har fått navn etter Karen Blixen, den danske forfatter av boken Mitt Afrika, Hun kom til stedet i 1914 som Karen Dinesen for å gifte seg med den danske baron Bror von Blixen-Finecke, en storviltjeger som da var bosatt i Kenya. De bosatte seg på en større farm i Nairobis utkant, i området Ngong og etterhvert anla hun en kaffeplantasje på farmen.
Blixen forlot Kenya i 1931 og en eiendomsutvikler, Remy Martin, kjøpte farmen og parsellerte den ut til boligtomter for Nairobis raskt voksende befolkning. Han navnsatte hele området etter Blixen.
Blixens hjem står fremdeles og er i dag museum, Karen Blixen Museum (Kenya).
Folketellingen i 2010 viste at Karen fortsatt i en stor grad er befolket av utlendinger med bakgrunn fra USA, Tyskland, Japan og Skandinavia og deres familier. Andre innbyggere er blant annet hvite kenyanere av europeisk opprinnelse. Fram til 1980 var innbyggerne i Karen hovedsakelig britiske statsborgere.
Bjørn Rørholt

Bakgrunn

Rørholt ble født i Aker, og var sønn av oberstløytnant Arnold Arnoldsøn Rørholt (1884–1961) og hans hustru Luise Fredrikke Lund (1891–1965). Han var oldebarn av Adolf Friedrich Roscher, og fetter til Vera Henriksen. Han gikk på befalskolen for hærens artilleri fra 1937 til 1938, og begynte på studier ved NTH, Elektroteknisk avdeling, i 1939. Da Norge ble angrepet av Tyskland i 1940 kjempet han mot inntrengerne. Etter å ha blitt tatt til fange, slapp han fri og fortsatte sine ingeniørstudier. Han ble ferdig i 1941.

Andre verdenskrig

Høsten 1940 var han i tjeneste for britiske Secret Intelligence Service, og var med å etablere radiosenderen «Skylark B» i Trondheim. Ett år senere, september 1941, sprakk gruppen da Gestapo sporet senderen. Rørholt reiste til Oslo som lokkedue, og ble nesten fanget, men klarte å unnslippe. Han flyktet til Sverige via Iddefjorden, sammen med Knut Haukelid, som hadde vært med på «Skylark A» senderen. Han kom seg så videre til England. Han ble så tatt ut av aktiv tjeneste da tyskerne kjente til ham.
På grunn av «Tirpitz» sitt nærvær på norskekysten var det viktig å sende informasjon om skipets bevegelser til England, og Rørholt ble sendt tilbake til Norge i aktiv tjeneste igjen i 1942. Rørholt var med MK «Arthur» som skulle utføre Operasjon Title mot «Tirpitz». Oppdraget til Rørholt var å drive radiostasjonen «Lerken». Rørholt gikk under falsk identitet som forsikringsagent, og hadde tillatelse til å fritt bevege seg for å møte sine «kunder». Han kunne derfor bevege seg imellom flere sendere i trondheimsområdet.

Fra november 1942 ble han overført til avdeling 4 i Forsvarsdepartementet, og ledet opplæring av radioagenter i Storbritannia. Han var så med på frigjøringen av Nord-Norge i 1944–1945 sammen med Bernt Balchen, og hadde ansvaret for radiosambandet i de befridde områdene i Finnmark.

Etter krigen

Etter krigen var han assisterende militærattache ved den norske ambassaden i Washington D.C., og fortsatte sine studier ved George Washington University fra 1946 til 1947. Han tok mastergrad i anvendt fysikk ved Harvard University, Cambridge, Massachusetts i 1948. I 1949 returnerte han til Norge, og jobbet i det norske Forsvaret frem til 1958, da var han sjef for Forsvarets fellessamband.
Han giftet seg to ganger, med Mia Sverdrup Thygeson i 1949, og med Elsa Lundh i 1978.
Line Jørgensen

Klubb

Hun begynte å spille håndball som 3-åring i den lokale klubben Hvidovre, men meldte overgang til Frederiksbergsklubben Ydun da hun var tolv år.

Landslag

16. oktober 2007 debuterte Jørgensen for det danske A-landslaget under GF World Cup i Aarhus. Hun hadde spilt 37 kamper og scoret 103 mål for landslaget før Håndball-EM 2010 for kvinner på hjemmebane startet.

Privatliv

I 2009 startet hun å studere idrett, ernæring og helse ved Odense Universitet.
Finlandskij-banegården

Finlandskij-banegården (russisk: Финляндский вокзал) er en jernbanestasjon, en av de fem hovedbanegårdene i St. Petersburg i Russland. Den befinner seg ved Lenin-plassen (Площадь Ленина), nord for byens sentrum på Vyborg-siden, og betjente fra begynnelsen av jernbaneforbindelser til det den gang storfyrstedømmelige Finland med dens hovedstad Helsingfors fra det russiske rikes hovedstad.

Historie

Byggingen av jernbanelinjen til Helsingfors tok lang tid; man begynte i  1862 og fullførte i 1870. Den første skikkelige jernbanebygningen fra 1870, tegnet av petersburgeren arkitekt Peter Kupinski (Пётр Купинский), var av stein. Den fikk saler tegnet av de finske arkitektene V. Vestling og P. Degener. Bygningen var ettetasjes og uten arkitektoniske forsikringer, til forskjell fra de andre av byens hovedbanegårder var den heller beskjeden. Til og med salene for tsarfamilien, de eneste i to etasjer, var spartanske. Ellers var det smått men hensiktsmessig. 
Det var til denne stasjonsbygningen Vladimir Lenin ankom Sankt Petersburg fra sitt sveisiske eksil i april 1917.
Denne bygningen fikk stå, med endel ombygginger ettersom sporanlegget ble annerledes med plattformer én etasjes opp (slik at det ble påbygd en etasje til), helt til 1950. De ble alt revet, og en ny stasjon bygd. Arkitekter var nå P. A. Asjastin (П.А. Ашастин), N.V. Baranov (Н.В. Баранов) og J.N. Lukin (Я.Н. Лукин) og ingeniøren I. A. Rybin (И.А. Рыбин). Stasjonen ble annerledes orientert, og i det indre fikk den allegoriske relieffer. I 1960 ble den tatt i bruk.
PDP-7

Liste over PDP-7 minidatamaskiner

Den følgende informasjon er hentet fra en liste over kundestøtte for 18-biter minidatamaskiner, som ble laget av Digital Equipment Corporations i 1972. Listen omfatter de 102 første PDP-7 (50 stk) og PDP-7/A (52 stk), men mangler informasjon om S#22, S#46 og S#125 slik at den i praksis gir informasjon om 99 systemer.
Tullhuset (Stockholm)

Tullhuset er en bygning på Skeppsbron i sentrale Stockholm. Det ble oppført i 1783-90 av Erik Palmstedt før den svenske tollen. Huset har en stram design med nyantikke form elementer.
Wilhelm Sissener

Biografi

Oberst Guilliame Sissener ble født i Brussel i 1779.
Han startet sin militære karriere som soldat for Napoléon Bonaparte i 1799. Han ble senere tatt til fange av russerne, men rømte fra fangenskap i 1807 og tok seg til Danmark der han ble en del av den Kongelige Danske Livgarden. I januar 1808 ble Sissener sent til Trondheim som en del av den første infanteribatallionen. Det var her han tok fornavnet Wilhelm, som er norsk for Guilliame.
I 1810 ble en annen av Napoleons soldater, Jean Baptiste Bernadotte, valgt til konge av Sverige og tok navnet Karl Johan. Da Napoleon falt noen år senere, i 1814, måtte Frankrikes allierte, Danmark, gi fra seg Norge til Sverige.
Sissener nøt godt av å ha samme bakgrunn som sin nye konge, og steg raskt i gradene i militæret. I 1814 ble han forfremmet til kaptein og i 1818 ble Sissener overført til Akershusiske infanteribrigade. Han flyttet inn på historiske Brensmork gård på Eidsvoll med sin kone Maren Hals, datter av en respektert militær leder.
I april 1837, ble Wilhelm Sissener kommandant på Kongsvinger festning, og to år senere ble han forfremmet til oberst.
Mens han bodde på Brensmork ble Sissener godt kjent med Wergeland-familien. Henrik Wergeland nevner flere medlemmer av Sisseners familie i sine dikt.
Oberst Sissener og kong Karl Johan var gode venner og når kongen besøkte Christiania, var Sissener alltid ved hans side.

Død

Wilhelm Sissener døde 29. desember 1846. Han er gravlagt på Eidsvoll og har fått en gate oppkalt etter seg på Festningsområdet i Kongsvinger.
NM i friidrett 1902

Norgesmesterskapet i friidrett 1902 ble arrangert Trondhjem fra 16. til 18 august. 
Arrangør var Trondhjems IF. Kun menn deltok.
Den aller første kongepokalvinner i friidrett ble Haakon Blystad.
Mictophileurus

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.
Gaupnefjorden

Gaupnefjorden er en ca. fire kilometer lang fjordarm av Lustrafjorden i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Innerst i Gaupnefjorden ligger tettstedet Gaupne nederst i Jostedalen, der Jostedøla renner ut i fjorden. 55Fylkesvei 55 følger stranda vestover rundt fjorden fra Ongulsneset og forlater den ved Marifjøra. Det har vært fiske av sild og brisling i fjorden.
Jostedølas nedbørsfelt på 861 km² består av 27 % bre, vannføringen i elven avhenger derfor både av nedbør og bresmelting og kan noen år være større enn nedbøren. Elven har en flomtopp ved snøsmelting og senere en ved bresmeltingen. 90 % av avløpet til fjorden skjer mai til september (før regulering i forbindelse med kraftutbyggingen). Det er registrert vannføring på 455 m²/s. Elvevannet legger seg som et lag over det salte sjøvannet (på grunn av tetthetsforskjellen). Elvens løp i deltaet har forandret seg merkbart i historisk tid og slik at strømmen som på 1960-tallet gikk i langs vestsiden av fjorden i 1979 gikk midtfjords. Fjorden er omgitt av steile fjellsider som fortsetter under vann med helning på 20-35 grader. Fjordbunnen heller fra 50 meters dyp innerst til 400 meter ytterst. Elvens materialtransport (i form av slam) innebærer en sedimentasjon i fjorden på 10 til 20 cm/år nær elveosen, og 1 cm/år 2 km fra elveosen. Elven transporterer 50 000 til 100 000 tonn slam årlig. ved flommen i 1979 var vannføringen på det meste 800 m³/s. I 2010 var materialtransporten 123 000 tonn. Slamkonsentrasjonen er på det meste 1 g/liter.