Arne Nordheim

Fra Aftonland til Fonos

Nordheim skrev verker for mange genrer, men hans viktigste instrument var utvilsomt orkesteret. De tidlige orkesterverkene, som Aftonland (1957) for sopran og kammerensemble, Canzona (1960) og Epitaffio (1963) var alle inspirert av den tids søken etter ny klang i tradisjonelle instrumenter, selv om sistnevnte også benyttet elektronikk på tape. Nordheim var i en periode svært opptatt av elektronikk , hvor rent elektroniske verk, som Solitaire, kom side om side med verker hvor elektronikk ble blandet med slagverk eller andre instrumenter. I en periode skrev han også mye for teater, radio, TV og ballett, hvor han eksperimenterte og sprengte grenser mens arbeidet skred frem.
I 1968 ble han tildelt Nordisk råds musikkpris for Eco for sopran, to kor og orkester. Verket markerer begynnelsen på en ny utvikling, hvor Nordheim nå visste hvordan han kunne skape elektrofonisk-klingende lyder fra vanlige instrumenter. Han la også nå de krasse klangene bak seg.
Gjennom de siste decenniene av sitt liv skrev han verker på bestilling fra hele verden: Greening (1973) til Zubin Metha og [Los Angeles Symphony Orchestra]; balletten Stormen (1979) for Schwezinger Festival i Tyskland; cellokonserten Tenebrae (1980) til Mstislav Rostropovitsj; Aurora (1983) til vokalgruppen Electric Phoenix og orkesterverket Magma (1988) til Concertgebouw-orkesteret i Amsterdam. Av andre store verk kan nevnes Wirklicher Wald for sopran, cello, kor og orkester (1983), bestilt til 100-årsjubileet for Musikkonservatoriet i Oslo og Boomerang (1985) for obo og kammerorkester til Det Norske Kammerorkester. I 1994 ble det musikkdramatiske verket Draumkvædet urfremført ved Det Norske Teatret som en del av det offisielle kulturprogrammet til Vinter-OL 1994 på Lillehammer. Av hans senere verk kan nevnes en fiolinkonsert tilegnet Arve Tellefsen, som urfremførte den med Oslo-filharmonien i februar 1997. Samme år ble hans bestillingsverk til 1000-årsjubileet for Trondheim, oratoriet Nidaros, urfremført i Nidarosdomen. Arne Nordheims seneste store verk var trombonekonserten Fonos, som ble urfremført av Marius Hesby og Bergen Filharmoniske Orkester i 2005.

Tonemaler for Frank Zappa

Arne Nordheims popularitet vokste enormt da Frank Zappa kom til København i 1973, og besvarte danske journalisters spørsmål om hva han håpet å oppleve i Skandinavia med at han mest av alt ønsket å treffe Arne Nordheim. Zappa var fascinert av de klanglige nyansene i Nordheims komposisjoner. Europeisk presse fikk det nå travelt med å sette seg inn i hans musikk. Et par dager senere spilte Frank Zappa & The Mothers of Invention på Kalvøyafestivalen i Bærum med Arne Nordheim på plass som Frank Zappas spesielle gjest. Det utviklet seg til et livslangt vennskap mellom de to. Arne Nordheim ble invitert til USA, og fortalte gjerne om det underlig frigjorte miljøet han møtte. Frank Zappa oppsøkte siden alltid Nordheim når han spilte konserter i Norge.

I æresboligen «Grotten»

Nordheim bodde siden 1981 i Henrik Wergelands hjem Grotten, Statens æresbolig for kunstnere. I 1986 ble han utnevnt til æresborger av Larvik. I 1990 mottok Nordheim Norsk kulturråds ærespris, og i 2004 ble han utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden.

Det ibsenske forbildet

Arne Nordheim var en stor beundrer av dramatikeren Henrik Ibsen og viste inngående kunnskaper om Ibsens liv og verk. Han komponerte musikk til Peer Gynt for Den Nationale Scene i Bergen. Flere ganger holdt han dessuten foredrag om «Tre komponisters tilnærming til Peer Gynt», hvor det musikalske høydepunktet var å sample Edvard Griegs musikk til Mor Aases død med sin egen. Begge hadde selvfølgelig valgt å komponere musikken som akkompagnerte denne scenen i H-moll. Den tredje komponisten Nordheim spesielt tok for seg i foredraget var Harald Sæverud, men han omtalte også en rekke andre Peer Gynt-komponister.
Arne Nordheim kommenterte gjerne anekdoten om den amerikanske turisten som trengte seg inn i dikterens arbeidsværelse i Arbins gate og stjal med seg skriveblyanten hans, og la til med et lakonisk smil: «Jeg har også lagt frem en blyant på bordet, og venter stadig på at noen en dag skal trenge seg inn og stjele den».

Alderdom og død

Arne Nordheims 70-årsdag i 2001 ble feiret med festkonsert med Oslo Filharmoniske Orkester. Til 70-årsdagen opprettet Kulturdepartementet Arne Nordheims komponistpris som årlig deles ut til en komponist som er bosatt i Norge. Prisen er på kr 100.000 og vinneren utpekes av en jury som ble ledet av Arne Nordheim. På komponistens 70-årsdag ble det kunngjort at The International Astronomical Union (IAU) hadde besluttet å kalle asteroide nr. 3457 Arnenordheim (tidligere kalt 1985 RA3) med følgende begrunnelse:  «Den norske komponisten Arne Nordheim er en av de mest innflytelsesrike musikalske stemmene i sitt hjemland, og han har oppnådd bred internasjonal anerkjennelse. Han har ved flere anledninger funnet inspirasjon i himmelrommet, slik som med Celestial Mechanics, som ble skrevet for åpningsseremonien for de olympiske vinterleker på Lillehammer i 1994»
I forbindelse med Arne Nordheims 77-årsdag 20. juni 2008 utgav NRK og Norsk Komponistforenings plateselskap Aurora noen av Nordheims aller tidligste eksperimenter med elektronisk musikk. Platens tittel er The Nordheim Tapes.
Nordheim var på det siste plaget av demens, og døde om morgenen lørdag 5. juni 2010 etter lengre tids sykeleie.  Nordheim ble bisatt i Oslo domkirke 16. juni. Han ble gitt den ære å bli gravlagt på statens bekostning.
Han var gift med interiørarkitekten Rannveig Getz.

Documenta

Arne Nordheims verk Vevnad ble fremført under den internasjonale mønstring av samtidskunst Documenta 13 i 2012. Verket ble fremført to ganger daglig i Fridericianum under utstillingens åpningsuke. Vevnad ble komponert i 1993 som en hommage til Hannah Ryggen. Verk av Hanna Ryggen er utstilt under documenta 13.