google/wiki40b huggingface dataset:
Værnesregionen

Værnesregionen er et interkommunalt regionssamarbeid som omfatter kommunene Frosta, Meråker, Stjørdal, Malvik, Selbu og Tydal i Trøndelag. Området tilsvarer grovt sett dalførene Stjørdalen og Neadalen, og de samarbeidende kommunene har tilsammen nærmere 45 000 innbyggere. Rådet er oppkalt etter Værnes på Stjørdalshalsen, sete for det gamle Stiordølafylki, og ble etablert i 2003. Frosta sluttet seg til samarbeidet i 2006.
Kommunene i Værnesregionen samarbeider om arbeidsgiverkontroll sammen med ni andre trønderske kommuner, barnevernstjenesten, Værnesregionen distriktsmedisinske senter (DMS) og det tilhørende folkehelsesamarbeidet Frisklivssentralen, helsestasjoner, ivaretagelse av avtaler og håndtering av offentlige anskaffelser, legevakt, tjenestesenter for lønn og regnskap, skatteoppkrever samt tjenestesenter for informasjonsteknologi. Administrasjonen for Værnesregionen ligger i Stjørdal.
Den politiske styringen av Værnesregionen utøves av regionrådet, som består av ordførerne og opposisjonslederne i alle seks kommunene. Arbeidsutvalget, som består av rådmennene i kommunene, har vedtaksmyndighet i administrative saker og forberedelse av saker til politisk behandling i regionrådet. Den daglige, administrative driften ledes av Værnesregionens sekretariatsleder.
Fun Light

Fun Light (stilisert som FUN Light) er en serie sukkerfri leskedrikk-konsentrat fra Stabburet som kommer i flere forskjellige smaker. Saften er søtet med de kunstige søtningsstoffene aspartam, acesulfam K og stevia.
Rahel Varnhagen von Ense

Liv

Hun ble født i en jødisk familie som Rahel Levin som eldste datter av den velstående juveléren Markus Levin og Chaie Levin. Familien tok senere etternavnet Robert og senere Robert-Tornow. Fra 1790 til 1806 førte hun en berømt litterær salong, hvor diktere, naturforskere, politikere og aristokrater møttes på like fot. Til kjente gjester hørte Jean Paul, Ludwig Tieck, Friedrich Schlegel, Wilhelm og Alexander von Humboldt, Friedrich de la Motte Fouqué, prins Louis Ferdinand og hans kjæreste Pauline Wiesel.
Under Napoleonskrigene organiserte hun forpleiningen av de sårede fra alle sider av krigen i Prag og samlet inn midler til de etterlatte etter de falne. I 1814 ble hun gift med diplomaten, historikeren og forfatteren Karl August Varnhagen von Ense, og konverterte samtidig til kristendommen og fikk døpenavnet Friedericke Antonie. Hun ledsaget ektemannen på flere reiser, bl.a. til Wien.
I 1819 slo de seg ned i Berlin, og førte den såkalte «andre salongen», med gjester som familien Mendelssohn, Heinrich Heine, Eduard Gans, Ludwig Börne og fyrst Hermann von Pückler-Muskau. Ekteparet besøkte også flere ganger Goethe i Weimar.
Rahel Varnhagen er fremfor alt kjent for sine dagbøker og brev, og er dermed typisk for den tidlige kvinnelitteraturen i det 19. århundre. Hennes verk er ikke bare interessant for sin historiske og kulturelle dokumentariske verdi, men også for hennes briljante stil og politiske innsikt.
I 1812 offentliggjorde hun deler av sin brevveksling med sin senere ektemann, som omhandlet Goethe. Senere offentliggjorde hun tekster i tidsskrifter og almanakker. Hun skrev anonymt, men ble navngitt i samtidige leksika. Størstedelen av hennes skrifter utkom imidlertid først etter hennes død, og ble redigert av hennes mann og etter dennes sønn av hans niese Ludmilla Assing.
Ekteparet Varnhagens bibliotek og etterlatenskaper ble i 1880 overtatt av det kongelige bibliotek i Berlin.
Hannah Arendt skrev en svært berømt biografi over Rahel Varnhagen mellom 1929 og 1933 i Berlin. Biografien ble likevel først utgitt i 1958 på engelsk og på tysk året etter. Arendt beskrev Varnhagen som hennes «nærmeste venn, selv om hun har vært død noen hundre år».
Asteroiden 100029 Varnhagen er oppkalt etter henne. Hun er gravlagt på gravlundene ved Halleporten.
Amerikansk hjortehund

Opprinnelse og alder

Amerikansk staghound er snarere avlet for sin funksjonalitet som jakthund enn for sin type. Den har gjennom mange tiår blit benyttet til hetsjakt på alt fra ulv og prærieulv, til hjort og hare. Opprinnelig var det en skotsk hjortehund/greyhound mix som ble krysset med typer av et mer lokalt preg, trolig støvere og terriere. Mynde utgjør imidlertid størsteparten av blodslinjene.
Det sies at amerikanerne allerede mot slutten av 1600-tallet begynte med avl på disse blandingshundene, men dette kan ikke bekreftes. Dagens stamlinjer skal for det meste stamme fra 1800-tallet, men heller ikke dette har latt seg bekrefte. Det finnes nemlig ikke et stambokregister for denne hunden, selv om nok mange oppdrettere kan ha oversikt over blodslinjene. Man kan således konstatere at staghound, selv om den ikke anerkjennes som en egen rase, har eksistert lenger enn de fleste av dagens hunderaser. Som type er den imidlertid ganske varierende. Til sammenligning er gjerne irske og engelske lurchere bastarder i første, andre eller tredje ledd.

Utseende, anatomi og fysikk

Av utseende minner staghound mye om skotsk hjortehund, men i motsetning til denne kan en staghound være både stri- og korthåret, ja til og med ha blanding. Flere fargevarianter er også aktuelle. Staghound er ofte stor. Hannene kan bli omkring 70-85 cm i mankehøyde, men størrelsen varierer nokså mye. En velvoksen hann kan veie opp mot 45 kg, men også ned mot 29-30 kg, kanskje det beste bevis for at dette ikke er en homogen rase.
Det sies at disse hundene har fått hurtigheten til en greyhound og det milde temperamentet til hjortehunden. Den er utholdende og svært jaktvillig.

Bruksområde

Staghound er først og fremst avlet for hetsjakt på småvilt og små hjortedyr, men holdes i noen grad også for sosiale formål. Den har både hurtighet, stamina og pågangsmot til å utstå en lang og tøff jakt. Den skal også være en ypperlig familiehund.

Lynne og væremåte

Staghound er rastløs av natur og trenger mye mosjon. Den skal være godlynt og snill, men fordi den er en blandingshund varierer naturligvis temperamentet mye i forhold til hvilke blodslinjer den kommer fra.
Sudettyskere

Sudettyskere er en benevning på den etnisk tyske befolkningen som bosatte seg i Sudetenland i løpet av 1100- og 1200-tallet, da dette var en del av Det tysk-romerske rike.
Mange etnisk tyske bosettere kom til området på invitasjon fra Přemyslidiske dynasti omkring år 1200 og mange sudettyskere kunne spore lokal familiehistorie tilbake til middelalderen. Tysk og tsjekkisk språk har lite til felles og markerte tydelig skillet mellom folkegruppene. Omkring 1900 rammet den økende tsjekkiske nasjonalismen de tysktalende. Blant tsjekkere er det en utbredt oppfatning at Habsburgernes herredømme fra Slaget på Det hvite berg i november 1620 til 1918 ikke var legitimt.
Navnet «Sudettyskere» oppsto tidlig på 1900-tallet, og stammer fra fjellkjeden Sudetene (tsjekkisk: Sudety). 
Området var lenge en del av Østerrike, før det ble innlemmet i Tsjekkoslovakia i 1918. Den sudettyske befolkningen på dette tidspunktet utgjorde over 3 millioner. I 1918 var det flere tysktalende enn slovaker i landet. Da den tsjekkoslovakiske stat ble proklamert i 1918, skjedde det til motstand fra sudettyskerne. De ville heller ha en autonom tysk region, lagt inn under Østerrike. Saint Germain-traktaten fra 1919 avsluttet denne diskusjonen, og staten Tsjekkoslovakia ble dannet.  Denne befolkningen utgjorde en skarp nasjonal motsetning inne i Tsjekkoslovakia, da en stor andel av disse ønsket en tilslutning til Tyskland. Disse ble ledet av Konrad Henlein, fra 1933 gjennom Sudetendeutsche Heimatfront (SHF), og fra 1935 gjennom Sudetendeutsche Partei (SdP) som 1938 hadde 1,3 millioner tilhengere.
Som følge av Sudetenkrisen i 1938 ble området en del av Tyskland, hovedsakelig som Reichsgau Sudetenland, fram til andre verdenskrigs slutt i 1945. 
Det meste av de tyske befolkningen ble etter krigen fratatt sitt statsborgerskap og utvist og fordrevet fra Tsjekkoslovakia. Deres eiendommer og andre verdier ble overtatt av tsjekkere. Beneš-dekretene omfattet bestemmelser om statsborgerskap og eiendom, mens Potsdamavtalen sanksjonerte utvisningen. Betegnelsen sudettysker ble forbudt. Fordrivelsene var lenge et tabubelagt tema i Tsjekkoslovakia og det kommunistiske regimet bidro til å legge lokk på saken.
Etter Østblokkens fall har mange etterkommerne av sudettyskerne fremmet erstatningskrav for tapt land og eiendom. Både de tsjekkiske og de tyske myndigheter har begge beklaget de overgrep som ble begått før, under og etter andre verdenskrig.
Hans Moravec

Bakgrunn

Moravec er født i Kautzen i Østerrike, men familien flyttet til Canada da han var fem år gammel. Hans nasjonalitet er canadisk, men har bodd, tatt utdannelse og arbeidet i USA siden 1971.

Jobber

I perioden 1969–71 var Moravec vitenskapelig assistent ved avdelingen for datavitenskap ved University of Western Ontario i Canada. Han arbeidet bl.a. med dataprogrammer for statistisk analyse, datasikkerhet, bygget og programmerte små mobile roboter.
I tiden 1971–80 var han assistentforsker ved «Laboratoriet for kunstig intelligens» ved Stanford University i California. Han arbeidet med prosjekter innen taleforståelse hos datamaskiner, kunstig syn hos roboter, multiprosessorsystemer, mobile roboter og innen fysikk. Han var undervisningsassistent i kurs som omhandlet roboter og programmering i Lisp.
Fra 1980 og til dags dato har han vært forsker ved Robot-Instituttet ved Carnegie Mellon University i Pennsylvania. Han er professor og leder for Mobile Robot Laboratory ved instituttet.

Roboter

Moravec sin store lidenskap har helt fra skoledagene vært roboter. Han var med å lage en av de første roboter med kunstig syn (Stanford Cart) på begynnelsen av 1970-tallet. Der fikk han flere gode idéer i forbindelse med kunstig syn til roboter. Disse idéene har han og hans gruppe med studenter og ansatte utviklet videre i mer enn 30 år. 
Han har vært og er en profilert forsker innen sitt spesialfelt (kunstig syn til roboter), og med meget overraskende og kontroversielle meninger om roboter i fremtiden. I artikler (siden begynnelsen av 1990 de fleste på Internett) og bøker fremmer han sine meninger. Han regnes som en av pionérene i forbindelse med og tanker rundt den Teknologiske Singulariteten.

Gründer

Moravec mener at mobile og autonome (selvstendige) roboter over de neste 50-60 år vil bli meget nyttige og fleksible, og til og med intelligente. Han tror at det vil være mange små fremskritt som forskere og utviklere kommer til å gjøre, og at det er viktig med en egen bransje eller industri på dette området. Slik skapes overskudd som kan pløyes tilbake til forskning og utvikling. Moravec har tidligere (på 1980-tallet) vært med å grunnlegge en robotbedrift, men dette gikk dårlig. Han sier nå selv at dette var alt for tidlig. 
Nå har han igjen blitt med på å grunnlegge en bedrift, SEEGRID Corporation, som skal utvikle, produsere og selge kunstig syn for roboter. Han mener tiden nå er mer moden, spesielt fordi datateknologien har kommet mye lengre.
Mapungubwe

Kongedømmet

Mapungubwe-samfunnet har blitt beskrevet  som det mest avanserte i det sørlige Afrika. Arkeologer mener at det var det første samfunnet med klasseinndelt samfunnsorganisering, hvor lederne levde adskilt fra folket forøvrig. Viten og gjetninger om Mapungubwesamfunnet er basert på bygningsrester og andre arkeologiske funn, ettersom det ikke finnes skriftlige minner etter Mapungubwene.
Livet i Mapungubwe var basert på jordbruket og på familiegrupper. Egne områder var forbeholdt rituelle seremonier, husholdningsaktiviteter og andre funksjoner. Kveget bodde i innhegninger nær bolighusene.

Utgravningene

Mapungubwes historie var glemt inntil 1932. På nyttårsaften 1932 fant en lokal bonde og hans sønn en rekke gjenstander på toppen av fjellet. De meldte fra om funnet til professor Leo Fouché ved University of Pretoria. Dette innledet en serie utgravninger som har vedvart til i dag.
Ettersom det ble funnet flere gullgjenstander, ble funnene lenge holdt hemmelige av frykt for gravrøvere. Gjenstandene som ble funnet er datert til ca. 1000-1300. Funnene inneholder keramikk, glassperler, kinesisk glasert keramikk, gullsmykker (blant annet det gylne neshornet), keramikkfigurer, organisk avfall, utskåret elfenben, og gjenstander av kobber og jern.
Markus og Diana

Oppfølgere

De andre bøkene om Markus heter Markus og jentene (1997), Markus og den store fotballkjærligheten (1999), Markus og Sigmund (2003), Markus og karaokekongen (2004) og Markus er konge (2010).
Tenn lys (sang)

Tenn lys er en adventssang skrevet av Eyvind Skeie (tekst) og Sigvald Tveit (melodi).
Sangen er skrevet for NRK-serien Portveien 2, som gikk som julekalender på NRK i 1987. Den har siden blitt en av de mest populære adventssangene i Norge.
Bokmålsversjonen står i salmer 97 som nr. 2.
Sangen er bygget opp slik at det første verset blir sunget første søndag i advent, når det første lyset i adventskransen blir tent, det første og andre verset andre søndag i advent, når to lys blir tent osv.
Sangen hadde opprinnelig fire vers, men i 2016 ble det skrevet et femte vers, som er ment å bli sunget etter at alle de fire lysene er tent.
Ljabrochausséen (Oslo)

Ljabrochausséen var navnet på veien som ble anlagt fra Gamlebyen i Christiania via Ljan og Klemetsrud til Sværsvann. Veien ble ferdigkonstruert i 1860. Fra 1929 fikk den navnet Ljabroveien. Senere har tre deler av veien fått hvert sitt navn. Den første delen av veien langs fjorden ble omdefinert til Mosseveien sammen med fortsettelsen av denne forbi Hvervenbukta og Gjersjøen. Strekningen fra fjorden via Ljan til Klemetsrud fikk navnet Ljabruveien, slik den er i dag. Det siste stykket fra Klemetsrud til Sværsvann ble slått sammen med Enebakkveien og fikk dette navnet.
Backus-Naur form

Backus–Naur Form (BNF) er et formelt metaspråk for å uttrykke kontekstfrie grammatikker som for eksempel syntaksen til høynivåspråk. Formen er oppkalt etter John Backus og Peter Naur, som utviklet BNF for å kunne bruke kontekstfrie grammatikker til å beskrive syntaksen til programmeringsspråk, den ble brukt for første gang i Algol 60 Report 1960.

Oppbygning

Et program består vanligvis av synlige tegn som finnes på et tastatur, disse kalles terminalsymboler. BNF anvender avledningsregler for å danne syntaktiske variable. Her blir tegnfølgen ::= brukt for å notere en definisjon, | (pipe) for å notere alternativer og spisse parenteser < og > for å betegne en syntaktisk variabel. Terminalsymbolene utgjør grunnelementene i BNF, alle definisjonene baserer på disse. Eksempler på definisjoner:

<siffer ikke null> ::= 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9
<siffer>           ::= 0 | <siffer ikke null>
<tall>             ::= <siffer> | <siffer ikke null> <tall> 
Her er den første linjen en enkel definisjon med terminalsymboler som alternativer, den andre en kjededefinisjon som bygger på den første og den tredje er en rekursiv definisjon. De første defisjonene i Algol 60:

<empty>            ::=
<letter>           ::= a|b|c|d|e|f|g|h|i|j|k|l|m|n|o|p|q|r|s|t|u|v|w|x|y|z|
                       A|B|C|D|E|F|G|H|I|J|K|L|M|N|O|P|Q|R|S|T|U|V|W|X|Y|Z
<digit>            ::= 0|1|2|3|4|5|6|7|8|9
<logical value>    ::= true|false
I definisjonen av <logical value> er terminalsymbolene ikke tastaturtegn men hele ord, i BNF-notasjonen kjennetegnet med fet skrift. I praktiske implemetasjoner kunne slike symboler kjennetegnes for eksempel ved at de ble skrevet understreket som true og false.
Fernando de Alencastre Noroña y Silva

Don Fernando de Alencastre Noroña y Silva, duque de Linares y marqués de Valdefuentes (født 1662, død 3. juni 1717) var en spansk militæroffiser. Han var visekonge av Ny-Spania fra den 15. januar 1711 til den 15. august 1716.
Bistandsbudsjett

Bistandsbudsjett er den delen av en stats statsbudsjett som brukes på bistand. I det norske statsbudsjettet for 2015 faller bistandsbudsjettet under Utenriksdepartementets budsjett, i kapittelpost 140-172, og dekker administrasjon av utviklingshjelp, bilateral og multilateral bistand samt globale ordninger. I 1970, vedtok FNs generalforsamling en resolusjon som sa at rike lande burde binde seg til å gi 0,7% av BNP til bistand, et tall som senere er blitt gjentatt i andre internasjonale avtaler, inkludert FNs tusenårsmål.
Philodromus rufus

Utseende

Philodromus rufus er en langbeint edderkopper. Kroppen er ganske flattrykket og er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene er ganske små. 
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppenes genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Philodromus rufus er en aktiv jeger og bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri. Den lever ofte i trær og kan være godt kamuflert når den sitter stille på barken. Den noe flattrykte kroppen gjør at den kan skjule seg under løs bark og lignende. Hunnen spinner en eggsekk av edderkoppsilke, hvor hun legger eggene og selv vokter over dem til de klekkes.
Caspar Olevianus

Bakgrunn

Caspar Olevian var sønn av en baker, laugsmester og rådsherre. Moren var datter av en slakterlaugsmester og rådsherre. Navnet Olevian avledet faren fra Olewig som nå er en bydel i Trier. Det var fra Olewig familien stammet opprinnelig. Caspar Olevian gikk på forskjellige skoler i Trier. Han forlot byen som 13-åring.
Han studerte så i Paris og senere i Orléans og i Bourges, hvor han ble inspirert av den reformerte ((kalvinistiske) tenkning. I Borges studerte han rettsvitenskap og ble i 1557 under siviljuristen ranciscus Duarenus promovert til Dr. juris.

Reformert reformator

Ved sin tilbakevenden til fødebyen Trier kom han i konflikt med det lokale presteskap og med den katolske erkebiskop, Johann von der Leyen som tvang han bort fra hans lærergjerning med makt, under henvisning til den nye ordning cujus regio, ejus religio (aom innebar at «Den som landet regjerer, hans religion skal være den herskende»). En rekke av Triers protestanter, utover Caspar Olevian, ble fengslet, og de ble ikke sluppet fri før de hadde høytidelig lovet å enten vende tilbake til den rette katolske tro, eller å forlate byen. Mange erklærte at de ville bli katolikker; ikke få borgere utvandret. Med dette var reformasjonen i Trier slått feil.
I 1560 ble han etter innbydelse av kurfyrst Fredrik III av Pfalz ansatt ved Heidelbergs Universitet som professor. Han var samtidig predikabnt ved Helligåndskirken der. Han har tidligere vært antatt for sammen med Zacharias Ursinus å være forfatter til Heidelberg-katekismen. Denne teori er imidlertid blitt betvilt av noen forskere.
Ved prekener, skrifter og religionssamtaler ivret han for Genèves kirketukt og generelt for kalvinsk trosstandspunkter. Etter at han i 1576var blitt gitt undervisningsforbud og så forvist fra Pfalz av den nye kurfyrsten, den luthersk sinnede Ludvig VI. Olevianus flyttet sa til Berleburg. Der publiserte han i 1578 en kommentar til Galaterbrevet, med forord ved Theodore Bez. 
Han virket også for innføring av reformert kirkeforfatning i Nassau med flere områder, og ble til slutt førstepastor i Herborn. 
Hans mest betydelige systematisk-teologiske verk er De substantia foederis gratuiti inter Deum et electos (1585).
Tangent (matematikk)

Tangent innen geometri er betegnelsen på en linje som berører en sirkel eller en annen kurve. (Sml. Sekant)
Hanns Johst

Bakgrunn

Johst vokste opp som sønn av en folkekolelærer i Oschatz og Leipzig auf, og i sistnevnte begynte han i 1902 på det nylig etablerte Königin-Carola-Gymnasium, og tok abitur der i 1911. I tenårene tenkte han på å bli misjonær, Som 17-årig var han en kort tid pleier på Bodelschwingh’schen Anstalt i Bethel.
Johst studerte så medisin og filosofi, og senere kunsthistorie. Han meldte seg frivillig til militærtjeneste i 1914 og kjempet i første verdenskrig. Etter krigen slo han seg i 1918 ned ved Starnberger See i Bayern.
Connais-tu

«Connais-tu» er en opprinnelig fransk sang, skrevet av Jean Renard (melodi) og Pierre Havet (tekst).
Carl Sigman skrev en engelskspråklig tekst. Den har tittelen «Losing You»

Norsk versjon

Britt Viberg har skrevet en norsk tekst. Den heter «Mister deg».
Danmarks og Norges Oeconomiske Magazin

Danmarks og Norges Oeconomiske Magazin (Oeconomiske Magazin) er et tidsskrift som kom ut i bind én gang i året fra 1757 til 1764. Danmarks og Norges Oeconomiske Magazins redaktør var Erik Pontoppidan, prokansler ved Københavns Universitet og tidligere biskop i Bergen. Tidsskriftet kjennetegnes av opplysningstidens, merkantilismens og fysiokratismens idégrunnlag.

Bakgrunn

31. mars 1755 utstedte den danske regjeringen under overhoffmarskalk grev Adam Gottlob Moltke, stedfortreder til kong Fredrik 5., et kongelig innbydelsesbrev til alle undersåttene uavhengig av standtilhørighet og sosial status om å sende inn avhandlinger om rikets naturlige og demografiske ressurser.
Formålet var å opplyse offentligheten om forhold som kunne forbedre rikets økonomi og næringsliv. Alle godkjente avhandlinger skulle bli trykket på statens bekostning. Slik ble enevoldsmakten en delaktig sponsor i kunnskapsutbredelsen i Danmark-Norge, et kjennetegn ved det opplyste enevelde.

Etablering

I etterkant av innbydelsesbrevet henvendte Moltke seg til Erik Pontoppidan. Pontoppidan hadde lang erfaring innen religiøs, naturvitenskapelig og økonomisk skriving, og som prokansler hadde han autorisasjon til å trykke og å overveie den statlige sensuren.
Det var offentliggjøringen av innsendte brev, etterlyst av Moltke innbydelsbrev, som i første omgang la grunnlaget for innholdet i den første utgaven av Oeconomiske Magazin. 
I 1757 kom første utgaven av Oeconomiske Magazin ut under den fulle tittelen: «Danmarks og Norges oeconomiske Magazin, befattende en Blanding af adskillige velsindede Patrioters indsendte smaae Skrifter, angaaende den muelige Forbedring i Ager- og Have-Dyrkning, Skov-Plantning, Mineral-Brug, Huus-Bygning, Fæe-Avling- Fiskerie, Fabrik-Væsen og deslige».

Konsekvenser

Før etableringen av Oeconomiske Magazin var det hovedsakelig Ludvig Holberg som skriftlig uttrykte seg om økonomiske anliggender. Holberg blir betraktet som den første dansk-norske økonomen. Med Oeconomiske Magazin økte den litterære produksjonen og i ettertid begynte flere å publisere økonomiske avhandlinger. 
Oeconomiske Magazin gikk ut av produksjon da Pontoppidan døde i 1764.
Flere av avhandlingene inspirerte og veiledet reformarbeidet påbegynt under Fredrik 5. og fortsettelsen av landboreformene.
In a Heartbeat

Handling

Sherwin er forelsket i klassekameraten Jonathan. Han gjemmer seg bak et tre når Jonathan går forbi med en bok i hånden. Plutselig begynner Sherwins hjerte å banke fortere, og til slutt hopper det ut av brystet hans og går etter Jonathan. Sherwin prøver sitt beste å få tilbake hjertet uten å dumme seg ut. Hjertet følger etter Jonathan inn i skolen, og Sherwin løper etter. Han får endelig tak i hjertet sitt, men Jonathan holder den andre enden. Andre elever ser på dem i avsky. Hjertet brekker i to, og Sherwin løper vekk med den ene halvdelen. Sherwin setter seg i skolegården, og Jonathan setter seg ved siden av ham. Han gir tilbake den ene halvdelen og gjør hjertet helt igjen. Bildeutsnittet fader ut til svart, og hjertene til Sherwin og Jonathan går sammen.

Produksjon

Arbeidet på kortfilmen begynte i januar 2016 da animatørene Esteban Bravo og Beth David fikk et forslag fra en venn om å lage en kortfilm om en forelsket gutt med et hjerte som hopper ut av brystet hans. Historien skulle egentlig handle om en gutt og en jente, men de bestemte seg for å bytte til to gutter for å gjøre historien «mer personlig». De opprettet Kickstarter-siden i november 2016 for å finansiere filmen. Målet var å nå 3000 dollar, men de tjente til slutt over 14 000 dollar. Mye av overskuddet gikk til lydsporet, som ble komponert av Arturo Cardelús. Kortfilmen ble utgitt på YouTube 31. juli 2017.

Mottakelse

Kortfilmen fikk god kritikk for animasjonen og budskapet. Den fikk 20 millioner visninger på YouTube etter en uke og ble hyppig delt på sosiale medier som Facebook og Twitter. Filmen ble senere kåret til det 9. mest virale YouTube-klippet fra 2017. Den ble vist på flere skeive filmfestivaler og vant Student Academy Awards for animasjon.