google/wiki40b huggingface dataset:
Den saliske lov

Den saliske lov (Pactus Legis Salicae) ble nedskrevet i årene 507-511 på befaling av merovingerkongen Klodvig I. Dermed er den en av de eldste, bevarte lovsamlinger. Den hører til blant de såkalte «germanske stammelover».
I den saliske lov ble den gamle, muntlig overleverte sedvanerett blant de «saliske frankere» nedskrevet for første gang. Selv om den sannsynligvis er yngre enn både den visigotiske samling, Codex Euricianus, og den burgundiske Lex Burgundionum, rommer den flere opprinnelige germanske trekk, fordi frankerne ikke var romanisert i så høy grad på dette tidspunkt. Artiklene dreier seg om alle mulige rettsforhold, og det fremgår at den skyldige – hvis han var fri mann – nesten alltid måtte betale en pengebot. De ufrie derimot ble straffet med fysisk straff så som pisk eller slag med stokk og i noen få tilfelle også med dødsstraff.   
Det var også forskjell på straffene alt etter hvem som var den skadelidte. Eksempelvis fikk man en bot på 67,5 skilling, hvis man hadde drept en ikke-franker eller romersk borger. Drap på en fri franker ble derimot straffet med en bot på 200 skilling. Med nesten moderne forutseenhet var det bøtestraff for bruk av hånende bemerkninger, og f.eks. ordet «ludder» ble straffet med en bot på 45 skilling.
Dessuten inneholdt den saliske lov bestemmelser om arverett og organisering av domstolen. I tilknytning til disse arverettsbestemmelsene ble tronfølgen i mange europeiske monarkier fastlagt slik, at kvinner ikke kunne arve kronen, selv ikke når det manglet mannlige arvinger. Denne særlige bestemmelse i den saliske lov blir i dag ofte forstått som hele innholdet av loven. Bestemmelsen gjelder ennå i visse monarkier, som f.eks. i Liechtenstein, og som husorden i de fleste tyske adelshus. Mange av de monarkier, som brukte den saliske lov gjennom århundrer, har i dag åpnet for kvinnelig arvefølge.
Heishan

Heishan (kinesisk: 黑山县; pinyin: Hēishān Xiàn) er et fylke i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Jinzhou.
I 1999 var folketallet på 636 321 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.
Gullfaks B

Gullfaks B er en oljeplattform på Gullfaksfeltet i Nordsjøen. Plattformen eies av Equinor og er en bolig-, bore- og vanninjeksjonsplattform av condeep-typen som står på 145 meters vanndyp.
Olje- og gassproduksjonen på Gullfaks B startet den 29. februar 1988. Oljen som produseres, lastes i bøyer på feltet, mens gassen blir transportert i rørledning for behandling på gassanlegget på Kårstø. Olje og gass fra Gullfaks B overføres til Gullfaks A og C for behandling og lagring.
Sørheim/Husby-utredningen

Sørheim/Husby-utredningen var den første sakkyndige utredningen av Anders Behring Breivik under Breivik-saken.
Rettspsykiaterne Synne Sørheim og Torgeir Husby ble oppnevnt av Oslo tingrett som sakkyndige. Deres rapport på 243 sider ble overlevert retten 29. november 2011. Den gav Breivik diagnosen paranoid schizofreni og hevdet at Breivik var psykotisk på gjernings- og observasjonstidspunktet og dermed strafferettslig utilregnelig i henhold til straffeloven § 44. De sakkyndige hadde tolv samtaler på til sammen 35 timer med Breivik.
De sakkyndige skrev i rapporten at Breivik har usammenhengende tale, at han er en fare for andre og for seg selv, at han har en livslang lidelse med behov for langvarig behandling med medisinering, og at det vil være vanskelig å behandle ham. De peker på at han mangler empati, og hadde en traumatisk barndom med psykisk sykdom i familien. I skalaen Global Assessment of Functioning (GAF) fikk Breivik karakteren 23 i funksjonsnivå og 2 i symptomnivå. Hos friske mennesker er tallene 100.
De sakkyndige skrev videre at Breivik kan ha alvorlige personlighetsforstyrrelser, men ville ikke stille diagnose for dette før Breivik var behandlet for schizofreni.

Presentasjon av utredningen i tingretten

Sørheim og Husby fastholdt sin diagnose paranoid schizofreni i Tingretten.
Neot Semadar

Neot Semadar (hebraisk skrift נְאוֹת סְמָדַר), tidligere Shizafon (hebraisk skrift שִׁזָּפוֹן), er en kibbutz som ligger i Arabah sør i Israel. Den hører til Hevel Eilot regionale kommune. 
Neot Semadar ligger sør i Negev, rundt 70 km nord for Eilat. Kibbutzen ble grunnlagt i 1989 på området til den fraflyttede kibbutzen Shizafon. Neot Semadar er et organisert samfunn med unike bygninger som blant annet et kjøletårn. 
Neot Semadar har et folketall på 90 voksne, 70 barn og 50 frivillige.
Wilhelm Heinrich Solf

Bakgrunn og utdannelse

Solf ble født i en svært velstående og liberal familie i Berlin. Han studerte ved universitetet i Anklam (Pommern) og Mannheim, hvor han tok eksamen i 1881. Senere studerte han orientalske språk, særlig sanskrit, i Berlin, Göttingen og Halle, og tok doktorgraden i filologi vinteren 1885. Påvirket av en av sine lærere, den velkjente indologen Richard Pischel, skrev han en elementær sanskrit-grammatikk.
Etter å ha tatt doktorgraden arbeidet han ved universitetsbiblioteket i Kiel mens han avtjente verneplikten ved marineinfanteriet. Imidlertid ble han snart klassifisert som tjenesteudyktig og dimittert.

Tidlig diplomatisk karriere

Han trådte inn i den tyske utenrikstjenesten 12. desember 1888 og ble stasjonert ved det tyske generalkonsulatet i Calcutta 1. januar året etter, hvor han arbeidet i konsularavdelingen. Imidlertid forlot han konsulartjenesten for å studere jus ved universitetet i Jena. Han tok den juridiske doktorgrad i september 1896, og ble rettsassessor samme år. Hans juridiske utdannelse gjorde ham kvalifisert for høyere stillinger i utenrikstjenesten. Han ble ansatt ved Utenriksministeriets koloniavdeling og i 1898 utnevnt til distriktsdommer i Dar-es-Salaam. I 1899 ble han konsilpresident i Apia på Samoa.

Guvernør av Samoa

Etter anneksjonen av Samoa den 1. mars 1900 ble Solf koloniens første guvernør, en stilling han innehadde frem til 19. desember 1911.

Senere karrière

Etter hjemkomsten fra Samoa ble Solf utnevnt til statssekretær for kolonisaker (koloniminister), en stilling han innehadde frem til 1918. Solf foretok reiser til bl.a. Tysk Sydvest-Afrika (dagens Namibia) og Tysk Øst-Afrika i 1912 og til Kamerun og Togo i 1913.
Solf førte derfor lobbyvirksomhet for å få til en fredsavtale allerede i 1917 og 1918. Han var motstander av den uinnskrenkede ubåtkrigføringen, som bragte USA inn i krigen.
Helt på slutten av krigen ble han i oktober 1918 utnevnt til Tysklands utenriksminister. I denne egenskap innledet han forhandlinger om våpenhvile som trådte i kraft 11. november det året. Han gikk av som utenriksminister 13. desember samme år, midt under den tyske revolusjonen.
Deretter var han frem til 1920 visepresident for Deutsche Kolonialgesellschaft. Fra 1920 til 1928 var han Tysklands ambassadør til Japan. Solf gis mye av æren for å ha gjenopprettet det gode forholdet mellom Tyskland og Japan, som kulminerte med undertegnelsen av den tysk-japanske traktaten av 1927. Da han kom tilbake til Tyskland ble han styreformann for Deutsches Auslands-Institut i Stuttgart.
Selv om han støttet valget av konservative Paul von Hindenburg som president, var han selv mer sentrumsorientert og ble medlem av det liberale Deutsche Demokratische Partei. Etter at partiet ble tvangsoppløst i 1933, planla han å grunnlegge et nytt sentrumsparti, men planene lyktes ikke.
Han var gift med Johanna «Hanna» Dotti, som senere grunnla den antinazistiske Solf-kretsen sammen med deres datter So'oa'emalelagi «Lagi», som var født på Samoa.
Erioscelis emarginata

Utseende

En middelsstor, avlang, svært blankt svartbrun hornbille uten horn eller knøler på hodet. Oversiden er naken og tydelig punktert. Hodet er forlenget foran fasettøynene til en avrundet firkantet, bred "snute" som er tydelig innbuktet i midten. Kjønnene er svært like, hos denne gruppen har ikke hannene forstørrede forføtter som hos de fleste andre Cyclocephalini.

Levevis

Lite er kjent om disse billenes biologi, og larvene er helt ukjente. De voksne billene har blitt funnet på blomster av planter i myrkonglefamilien, og kommer av og til til lys om natten. Den besøker og pollinerer særlig planter i slekten Philodendron

Utbredelse

Arten er kjent fra Ecuador, Peru og Argentina.
Skogbrannene i Russland 2010

De russiske skogbranner var flere hundre skogbranner som brøt ut i Russland, hovedsakelig i vest, som startet i slutten av juli 2010, på grunn av hete (den varmeste sommeren i russisk historie) og tørke i regionen. Russlands president Dmitry Medvedev erklærte unntakstilstand i sju regioner for brannene, mens 28 andre områder var under en unntakstilstand som følge av avlingssvikt forårsaket av den russiske tørken.
Brannene rammet særlig et stort område mellom Moskva, Rjazan og Nizjnij Novgorod, et område rundt Voronezj, og et annet rundt og østenfor Kazan.
Pr. 1. august 2008 var 77 byer og landsbyer ødelagt eller skadet av skogbrannene. Brannene svidde av minst 1960 km². De krevde minst 50 menneskeliv, men antagelig omkom langt flere fordi store områder ble røykforurenset. I Moskva døde opptil 700 pr. dag, det dobbelte av normalen. Brannene kostet rundt $ 15 milliarder i erstatning.
Sogn tingrett

Sogn tingrett var en førsteinstansdomstol under Gulating lagdømme. Tingretten lå i Sogndal i Sogn og Fjordane og dekket kommunene Aurland, Balestrand, Leikanger, Luster, Lærdal, Sogndal, Vik og Årdal.  
Sorenskriver Harald Hjermann var embedsleder. Domstolen hadde i tillegg en dommerfullmektig og to saksbehandlere.
Tingretten ble lagt ned i juli 2017 og erstattet av Sogn og Fjordane tingrett.
Albrekt av Preussen (1809–1872)

Familie

Han var 1830-1849 gift med sin kusine prinsesse Marianne av Nederland (død 1883) og ble skilt fra henne. I 1853 inngikk han morganatisk ekteskap med friherrinne Rosalie von Rauch (datter av general Gustav von Rauch, død 1879), som ble opphøyd til grevinne von Hohenau.
Patrobus atrorufus

Utbredelse

Patrobus atrorufus finnes i nesten hele Europa , men er sjeldnere i sør og vest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge, ganske almindelig.

Utseende

Patrobus atrorufus er brunlig og mørk på farge og mellom 7,5-10 millimeter lang. Den kan ikke fly da flygevingene er dårlig utviklet. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). På hver side av hodet fra fasettøynene og bakover er en dyp fåre (fordypning). Hodet er sterkt innsnørt like bak øynene. Brystskjoldets bakhjørner rettvinklet.

Levevis

Patrobus atrorufus er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den finnes på fuktige og skyggefulle steder, ofte der det er leire.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Li Zongshan

Meritter

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han i klassen for stående, med buetypen recurve. I plasseringsrunden fikk han 10. beste poengsum av de 24 som deltok, med 605 poeng. Han ble imidlertid slått ut av Roman Chayka 1/16-finalen. Han deltok også i lagkonkurransen, der det kinesiske laget fikk bronse, etter å ha slått Storbritannia 206-193 i bronsefinalen. Dong deltok der sammen Cheng Changjie og Dong Zhi.
Stein Mehren

Bakgrunn

Stein Mehren var sønn av lege og tannlege Haakon Mehren (1910–38) og Solveig Marie Klaveness Bjerke (1908–55), og fikk senere Einar Friis Jarøy som adoptivfar. Han studerte realfag i Oslo og München, engelsk språk og litteratur ved University of Cambridge, og siden filosofi og religionshistorie i Oslo.

Forfatter

Som forfatter skrev han hovedsakelig dikt, men også romaner, essays og teaterstykker. Han debuterte med diktsamlingen Gjennom stillheten en natt i 1960.
Debuten som dramatiker skjedde med stykket Narren og hans hertug, som hadde urpremiere på Nationaltheatret til strålende kritikker. Regien var ved Per Bronken, og i forestillingen inngikk originalmusikk komponert av Finn Ludt, med dans koreografert av Edith Roger. Mehren hadde tatt utgangspunkt i senmiddelalderens maktspill og intriger, og avviste kategorisk at stykket skulle oppfattes som en kommentar til samtiden. I stykket var narren opprøreren mot makthaverne, nærmere bestemt adelen, kirken og domstolen. NRK TV viste innslag fra oppsetningen i kulturmagasinet Teaterspeilet i januar 1969, og rapporterte at anmelderne blant annet karakteriserte premieren som «en stor og løfterik begivenhet».
Et hovedtema i Mehrens forfatterskap er forholdet mellom natur og bevissthet. I den tidlige fasen merker man en fortvilelse over det uoverstigelige skillet mellom den menneskelige bevisstheten og den øvrige naturen. Fra og med samlinga Aurora Det Niende Mørke (1969) kan det se ut som om han finner en løsning ved å framheve diktet og myten som det stedet der naturen kan komme til bevissthet om seg sjøl: «Sang som kan føre naturen ut av mørket / klagene, lengslene, gi dem skjønnhet, stemme, form / Sangen – som også fører mennesket tilbake til naturen.»
Fra 1980-åra kommer en mørkere tone inn i diktene. Sjukdom og død kommer inn som et motiv, og tidligere motiver som barndommen og kjærligheten får innslag av sorg og krise. Nå er det gjerne den kjærligheten som er forbi som skildres.
I sin essayistikk og også i de to romanene De utydelige og Titanene utfoldte han en kulturkritisk virksomhet, der han like gjerne angrep politiseringa av kunsten på 1970-tallet som sosialdemokratiets plan- og formyndersamfunn.
Et av hans mest kjente dikt er kjærlighetsdiktet «Jeg holder ditt hode» fra samlingen Mot en verden av lys (1963).

Billedkunstner

Han debuterte som billedkunstner i 1993 med malerier utstilt i Galleri Haaken i Oslo, og utga også flere bøker der dikt og bilder ble stilt sammen, for eksempel Kjærlighetsdikt (1997).
It's a Love Cult

It's a Love Cult er et musikkalbum med Motorpsycho, utgitt i 2002.
Syrekanttege

Levevis

Hunnen legger egg på planter og busker. Overvintringen er som egg. De voksne (imago) finnes fra juni til august.
Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går  gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne  (imago) for hvert hudskifte.
Idyll

Idyll (gresk eidyllion, «lite bilde») er et kort dikt som helst beskrivelser det gode, enkle livet ute på landet, skrevet i stilen til Theokrits korte pastorale dikt, Idyllene. I motsetning til Homer var Theokrit ikke engasjert i helter, krigere og tapperhet i strid og krig. Hans idyller er begrenset til en liten, smal og intim verden, og beskrev scener fra dagliglivet. 
Senere forfattere som etterlignet hans stil og tema var blant annet de romerske forfatterne Vergil og Catullus, den italienske poeten Giacomo Leopardi, og den engelske poeten Alfred Tennyson, sistnevnte med sitt lange dikt Idylls of the King. Johann Wolfgang von Goethe karakteriserte sitt dikt Hermann und Dorothea, som Friedrich Schiller betraktet som selve klimakset i Goethes diktproduksjon, for en idyll.
I de visuelle kunstarter er en idyll et maleri som avbilder de samme emner som er funnet i idyllisk poesi, ofte med landsens liv som det sentrale tema. De tidligste eksemplene er Les Très riches heures du Duc de Berry fra tidlig på 1400-tallet av en anonym illustratør.Sjangeren var særlig populær i engelsk maleri i viktoriansk tid.
Begrepet er også benyttet i henhold til musikk for å referere til et verk som skaper en pastoral stemning eller landsens liv slik som Edward MacDowells Forest Idylls, og enda mer spesifikt til fransk hoffunderholdning fra barokken, kalt for Divertissement (italiensk Divertimento), hvor pastorale dikt ble tolket musikalsk, fulgt av ballett og sang. Et eksempel på det sistnevnte er Jean-Baptiste Lully og hans L'Idylle sur la Paix som var satt til en tekst av Jean Racine, og Henri Desmarets’ Idylle sur la naissance du duc de Bourgogne satt til en tekst av Antoinette Deshoulières.
I generell forstand beskriver ordet idyll også en problemfri verden, som regel upåvirket eller uforstyrret av industrialiseringen. Landlig idyll betegner det motsatte av byliv og urbant liv, eller i betydningen landsby- eller småbyliv.
Strategus surinamensis

Utseende

En middelsstor til stor (18-40 millimeter), kraftig, blank, mørkbrun hornbille, kroppen mer eller mindre sylindrisk.  Hos denne arten har tre lange, litt krumme, butte horn på pronotum: ett foran i midten og to på sidene. Pronotum er glatt og blankt over hele overflaten. Hos hunnen mangler hornene på sidene, og hornet i midten er redusert til en liten knøl, her er det en rundet uthulning foran på pronotum, pronotums fremre del har kraftig, nettmasket mikroskulptur. Antennene er korte og vifteformede. Dekkvingene er blanke, fint og ganske spredt punkterte. Undersiden er kledt med lange, rødlige hår.

Levevis

Larvene lever i jorden av røtter og råtnende plantedeler. Noen ganger kan de gjøre litt skade på plener og lignende. Utviklingen tar ett år. De voksne billene spiser gjerne frukt eller nektar fra blomster. De flyr om natten og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Arten er utbredt over det meste av Sør-Amerika, fra Trinidad i nord til Argentina i sør.
Neoserica

Utseende

Små (5-9 millimeter), brede, ovale, gjerne litt matte, lyst brunlige til svarte oldenborrer. Oversiden kan ha et grønnlig skinn. Antennene er ti-leddete. Dekkvingene har tydelige lengdefurer. Undersiden er tett kledt med nedliggende hår.

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika og Asia.
Eneboeren på herregården

Handling

Skrue sitter å tenker på Gylne Gulda, mens Donald, Ole Dole og Doffen er på vei til herregården hans. Donald tror ikke at bingen hans er fylt med penger. Det er ikke mulig å samle opp så mange penger i løpet av ett liv mener han. De møter Skrue inne. Ole Dole og Doffen gir Skrue en stor klem, men Skrue sier bare: Hold opp med det vrøvlet! Og dytter dem unna. Donald blir rasende, og da ser Skrue at han har arvet sin mors temperament. De drar til pengebingen til Skrue. Skrue viser dem alle pengene, og de får sjokk! Så kommer det plutselig åtte julenisser inn, siden det er jul. De tar av seg maskene, og det viser seg at de er B-gjengen! Skrue, Donald, Ole Dole og Doffen blir stengt inne i et skur, mens B-gjengen robber bingen. Donald finner en hakke som Skrue bruker for å komme seg ut med. De forfølger B-gjengen, og da får Donald og nevøene vite hvilken tøffing Skrue egentlig er! Skrue slår ut alle sammen, Ole Dole og Doffen er kjempe imponert! Plutselig føler ikke Skrue seg så gammel lenger, og tar seg et penge bad! Boken slutter med at Donald og nevøene forlater penge bingen og Donald mener at alle myntene i bingen hans er bare menings løst metall. Men hver mynt har sitt minne… Mississippis herre, Badlands ukronete konge, kongen på kobber haugen, Skrues første gullklump, Gylne Gulda, gamle venner og ikke minst Skrues første mynt, lykkeskillingen hans fra Amerika…

Barks-kjennetegn

- "Siste hundeslede til Dawson" (DD nr. 35-38/1990)
- "Kong Skrue av Skruerike" (DD nr. 39/1991)
- "Jul på Bjørnefjell" (DD nr. 25-1/1957-1958)
Brattlia

Brattlia er en gård i Vefsn kommune som ligger i Drevjadalen, 23 km nord for Mosjøen. Gården grenser mot fjellet Toven i nordvest, og mot Gullmoen i nordøst. I sørvest grenser gården mot Båtstrand og i sørøst mot elva Drevjo.

Samferdsel

Toventunnelen utgjør den nye trasèen på Fylkesvei 78 mellom Vefsn og Leirfjord. Innslaget i østenden av tunnelen ligger i Brattlia. I tillegg går FV241 gjennom bygda. Denne veien går langs Drevjedalen på nordsiden av elva Drevjo.
St. Olavsmedaljen

Utforming

St. Olavsmedaljen er i sølv. Adversen har den regjerende monarkens portrett og valgspråk. Siden innstiftelsen i 1939 har medaljen på forsiden båret portrettene til kong Haakon, kong Olav og kong Harald. På reversen er Olavskorset. Både forsiden og baksiden bærer en perlerand mot kanten. Over medaljen er den regjerende monarkens kronede monogram. Medaljen skal bæres på venstre side i båndet tilsvarende båndet for St. Olavs Orden.
Medaljene med kong Haakons og kong Olavs portrett ble modellert av Halfdan Rui St. Olavsmedaljen med kong Haralds portrett er modellert av Harald Wårvik og gravert av Yngvar Thoresen.

Tildeling

Forslag om tildeling av St. Olavsmedaljen fremsettes gjennom ordenskanselliene for St. Olavs Orden eller Den Kongelige Norske Fortjenstorden. Tildeling skjer etter beslutning av kongen. I april 2009 ble Kongens medaljeråd opprettet for behandling av medaljesaker ved Det kongelige hoff.
St. Olavsmedaljen tildeles både nordmenn og utlendinger, som har arbeidet for å gjøre Norge kjent i utlandet. Her kan innsats innen kunst og kultur komme i betraktning, likeså virke innen idrett. Medaljen utdeles forholdsvis sjelden. I 2008 ble åtte personer hedret med St. Olavsmedaljen, alle bortsett fra en bosatt i utlandet. Oversikten for 2009 viser tre tildelinger til nordmenn og ni til utlendinger.
St. Olavsmedaljen er i 2010 tildelt Harry T. Cleven, Liv N. Garras og Asbjørn Odd Ystebø.
Slamsuger

Slamsuger er en teknisk, mekanisk enhet som er laget for å suge slam, avløpsvann, sandfang og lignende.
Slamsugere er tilgjengelig i alle kommunene i Norge, fordi Stortinget har lovbestemt slamtømming av mindre, private avløpsanlegg. En slamsuger er som oftest påmontert en lastebil, og ligner på en tankbil. Noen mindre kommuner har slamsugerenheten som en traktorhenger.
Slammet som skal suges er som oftest i oppsamlingstanker under bakkenivået, så derfor må slamsugeren ha en kompressor som produserer vakuum på enheten.
Slam suges opp via en gummislange og inn på slamtanken. Inntaket på slamtanken er høyt opp for å hindre tilbakeføring av slammet ved akutt vakuumtap. Når slamtanken er full må slamsugeren på et godkjent mottak for å levere slammet. Dette er enten lagune, kloakkrenseanlegg, lagringsbasseng, lagringstank eller annet egnet sted.
Mange av dagens slamsugere har også høytrykkspyler, og kalles «kombi-bil» på fagspråket. Disse er utformet forskjellig, vanntanken kan ligge rundt slamtanken, de kan være store som slamtanken, en kombibil kan ha en like stor vanntank som slamtank, f.eks, viss slamtank har en kapasitet på 10 kubikk, kan også vanntanken ha det, alt etter hva kunden som bestiller bilen ønsker. Man har også skyvbare skott, det vil si at man har en bevegelig del inne i tanken der man kan dele på mengde vann å slam, alt etter ønske. Disse høytrykkspylerene er utviklet for å åpne tette og igjengrodde rør. Høytrykks slangene som brukes kan variere i størrelse, , mest vanlig er vel 1 tomme og halv tommes slanger. Til disse brukes det forskjellig form for dyser, disse er utviklet i forskjellig form å størrelse. Trykket fra pumpen kan variere ut ifra hvilken pumper man velger og ikke minst vil ha, alt etter hva kunde vil ha. Det som er viktig er at det ikke kjøres for mye trykk i gamle sementrør da strålene fra vannet kan ødelegge mer en de gagner. en 120 meter lang nylon slange veier godt over 100 kg, allikevel klarer man å dra dette ut med vanntrykk på dyse på noen sekunder viss røret er åpent og ingen hindringer. Det er store krefter ute å går.
Pinggu

Pinggu (kinesisk: 平谷区, pinyin: Pínggǔ Qū) er et distrikt som ligger langt øst i byprovinsen Beijing i Kina.
Arealet er på 950 km² og i 2000 var innbyggertallet 396 701.
Fylket har en betydelig produksjon av kaki (kakiplomme).
Mannen som elsket Jack Nicholson

Mannen som elsket Jack Nicholson er en lavbudsjett spillefilm spilt inn i Tresfjord og Molde i Møre og Romsdal høsten 2006. Det er filmskaper Robert Hansens andre spillefilm.
Filmen handler om den gamle ungkaren Jakob, som får store problemer da moren dør. For at han skal få overta barndomshjemmet, må han oppfylle tre krav: Han må skaffe seg dame, jobb og han må kunne klare seg selv. Dersom han ikke greier dette må han flytte inn til sin slemme tante. Filmen er på 72 minutter, og hovedrollen spilles av Tormod Lien.