google/wiki40b huggingface dataset:
Marie Bochet

Idrettskarriere

Hun deltok i sitt første Paralympics ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver, kun 16 år gammel. Hun fikk to 4.-plasser som beste resultat; i slalåm og superkombinasjonen. I tillegg kom hun på 7.-plass i storslalåm, og 8.-plass i utfor og super-G. 
Ved VM i alpint for funksjonshemmede 2011 vant hun storslalåm, og kom på 2.-plass i både utfor og super-G, bak hhv. Andrea Rothfuss og Solène Jambaqué. Frankrike vant også lagkonkurransen, der hun deltok sammen med Vincent Gauthier-Manuel, Nicolas Berejny, Cyril More og Yohann Taberlet. Hun vant også verdenscupen sammenlagt for sesongen 2010/11. 
I verdenscupen 2011/12 vant hun slalåm sammenlagt, og hun kom på 2.-plass i storslalåm, bak Andrea Rothfuss. Hun kom også på 2.-plass i super-G, men vant superkombinasjonen. Hun deltok også i europacupen 2011/12, der hun kom på 2.-plass i superkombinasjonen. I tillegg kom hun på 4.-plass i slalåm, 6.-plass i storslalåm, 4.-plass i super-G og 7.-plass i utfor. 
Ved VM i alpint for funksjonshemmede 2013 vant hun alle øvelsene hun deltok i. Hun vant utfor, slalåm, storslalåm, super-G og superkombinasjonen. I verdenscupen 2012/13 vant hun utfor, delt med Andrea Rothfuss, og hun kom på 2.-plass i slalåm og storslalåm. Hun vant både utfor, super-G og superkombinasjonen ved europacupen 2012/13, og hun kom på 2.-plass i slalåm og storslalåm, igjen bak Andrea Rothfuss. 
Hun deltok ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der hun vant både utfor, storslalåm, superkombinasjonen og super-G. Hun var Frankrikes flaggbærer ved avslutningsseremonien.  
Verdenscupen i alpint 2013/14 endte med seier i slalåm og storslalåm, 2.-plass i utfor bak russiske Inga Medvedeva, og 3.-plass i super-G. I superkombinasjonen kom hun på 4.-plass. I europacupen 2013/14 vant hun superkombinasjonen, men endte på 4.-plass i slalåm og delt 8.-plass i storslalåm.
Etter de paralympiske vinterlekene i 2018, der hun vant fire gullmedaljer, ble Bochet forfremmet til offiser av Æreslegionen.
Delstatsregjering (Tyskland)

Delstatsregjering (Landesregierung) er betegnelsen på kabinettet i en delstat i Tyskland. I Bayern og Sachsen kalles delstatsregjeringen Staatsregierung, i Rheinland-Pfalz Ministerrat og i Berlin, Hamburg og Bremen Senat.
Delstatsregjeringen består av regjeringssjefen og et antall ministre. Regjeringssjefen kalles i alle delstater unntatt bystatene for Ministerpräsident. I Berlin er tittelen regjerende borgermester og i Bremen og Hamburg senatspresident. I bystatene kalles ministrene for senatorer.
Stats- og regjeringsformen er for alle tyske delstater parlamentarisk republikk. Den forfatningspolitiske rammen for denne regjeringsformen er foreskrevet i den føderale tyske forfatningsretten, gjennom det såkalte homogenitetspåbudet i Grundgesetz (Artikkel 28). Med homogenitet siktes her til at delstatene skal ha den samme forfatningsmessige grunnform med hensyn til republikken, demokratiet og den sosiale rettsstaten.
Kjeldahl-metoden

Kjeldahl-metoden eller Kjeldahl fordøyelsen i analytisk kjemi er en metode for kvantitativ bestemmelse av nitrogen i organiske stoffer, pluss nitrogeninnholdet som finnes i de uorganiske forbindelsene ammoniakk og ammonium (NH₃/NH₄⁺). Proteiner er det stoffet i maten med mest nitrogen, derfor blir ofte denne metoden benyttet for å bestemme proteinkonsentrasjonen i mat. De fleste proteiner inneholder opp mot 16% nitrogen i forhold til vekt. En annen metode for å undersøke nitrogeninnholdet i mat er ved forbrenning. Uten modifikasjoner vil ikke andre former for uorganisk nitrogen, som for eksempel nitrat, bli inkludert i denne målingen. Denne metoden ble utviklet av Johan Kjeldahl i 1883.
Prisoners of Pain

Prisoners of Pain er et samlealbum fra det britiske heavy metal-bandet Judas Priest.
Albumet ble utgitt 13. mai 1996 på Sony BMG. Albumet inneholder spor fra 1977 (Sin After Sin) til 1984 (Defenders of the Faith)
Telemark Museum

Brekkeparken

Det konsoliderte museets administrasjon befinner seg i herregården Søndre Brekke. Søndre Brekke ligger i den 36 mål store Brekkeparken. Søndre Brekke gårds hovedbygning ble oppført av Jochum Adtzlew omkring 1780, Statsråd Niels Aall fikk oppført sidefløyene på 1800-tallet. Empire-stil var datidens mote, og Aall oppførte de nye fløyene i denne stilen, og fikk bygget om hovedbygningen slik at den framsto som empire. Parken som omkranser gården fikk Aall anlagt omkring 1815, i engelsk stil.
I Brekkeparken finnes en stor samling bondestuer, låve, loft og bur fra hele Telemark. Den eldste en årestue fra Bru i Vinje fra 1300-tallet. Museet har en stor samling folkekunst fra hele Telemark og et stort utvalgt av gjenstander fra 1700-tallet og 1800-tallet. Fotosamlingen teller 2,5 millioner foto, og museet har forvaltningsansvaret for 140 000 gjenstander. Blant annet har museet en stor samling Porsgrunds Porselæn, mange av disse gjenstandene er registrert på Digitalt Museum.

Fem museer

I tillegg til hovedmuseet som ligger i Skien omfatter det konsoliderte museet Henrik Ibsen Museum, Henrik Ibsens barndomshjem i Skien, Porselensmuseet som viser porselen fra Porsgrunds Porselænsfabrik, Kittelsenhuset, Theodor Kittelsens barndomshjem i Kragerø og Ulefos Hovedgaard, Niels Aalls sommerresidens, Bamble Museum, Brevik Bymuseum, Porsgrunnsmuseene og Berg-Kragerø Museum.
Telemark Museum har i overkant av tredve ansatte, Jorunn Sem Fure har vært museets direktør fra 2012. Vibeke Mohr var museumsdirektør fra 1995 til 2006, og ledet konsolideringen av museer i Telemark. 1. oktober 2006 tok Lene Walle over som museumsdirektør.
Android One

Produkter

Android One fortsetter å utvide linjen av smarttelefoner og geografisk tilgjengelighet gjennom OEM og samarbeider med operatører.
Tilgjengelige land etter utgivelsen vil sannsynlig ekspandere utover det første landet og regionen som er oppført nedenfor.
Frankie Valli

Karriere

Valli har hatt nærmere førti sanger på USAs Topp 40-liste, enten med The Four Seasons eller som soloartist. Av de mer kjente låtene er «Sherry», «Big Girls Don't Cry», «Walk Like a Man», «Rag Doll», «Beggin'» (senere innspilt blant annet av Madcon), «December, 1963 (Oh, What a Night)», «My Eyes Adored You», «Grease» (tittelmelodi i filmen), «Can't Take My Eyes off You» og «You're Ready Now».
Valli starta som profesjonell sanger i 1951 i gruppa The Variety Trio. I 1953 gav han ut en singel under navnet Frankie Valley, «My Mother's Eyes». Omtrent samtidig startet han The Variatones, som seinere skiftet navn til The Four Lovers, og gav ut en rekke plater. Etter flere endringer i besetning endte de opp med navnet The Four Seasons i 1960. Med Valli som førstesanger hadde de tallrike slagere utover på 1960-tallet. Samtidig spilte han inn flere soloplater, skjønt noen av disse var solo bare i navnet – hele gruppa og produksjonsteamet var med. 
På slutten 1960-tallet endret musikksmaken seg hos publikum, og populariteten til Valli sank. Han har imidlertid forsatt å opptre med The Four Seasons – men med stadig skiftende besetning.  
I 1975 fikk Valli en topplassering på Billboard Hot 100, «My Eyes Adored You», og senere samme år nådde han sjetteplass med den discopregede «Swearin' To God». I 1978 fikk han en stor hit med tittelmelodien fra filmmusikalen Grease. 
Valli opptrådte i rollen som Rusty Millio i TV-serien The Sopranos.
Syngespill

Syngespill er en lett og munter operaform med både sang og tale. Operatypen oppstod i Tyskland rundt 1750. Berømte syngespill er Mozarts Bortførelsen fra Seraillet og Tryllefløyten. Betegnelsen syngespill brukes ofte synonymt med vaudeville.
Askeravisen

Askeravisen var en gratisavis som ble distribuert til samtlige husstander i Asker kommune i tilsammen ca. 21 500 eksemplarer. 
Første utgave kom 3. juni 2009 og ble utgitt av Dag Rognlien Stenberg gjennom enkeltpersonsforetaket Stenberg media. Askeravisen ble utgitt hver onsdag, med unntak av ferieperioder, 43 utgivelser i året. Ansvarlig redaktør er Anine Gutubakken Byles. Utgiver er Asker- og Bærumsavisen AS (tidligere Stenberg & Løseth Media AS), som også stod bak Bærumsavisen.
Asker og Bærums Budstikka ASA kjøpte Askeravisen og Bærumsavisen av Dag Rognlien Stenberg og Lars Sunde Løseth 11. februar 2011. Avisen ble nedlagt i 2016, og siste utgave kom ut 14. september 2016. Avisen ble nedlagt på grunn av nedgang i markedet for reklamesalg, som var avisens inntektskilde.
Jarle Skullerud

Kilder

Budbæreren web 13.mars 2013 «En av disse blir synodeformann»
Revheim

Revheim er et strøk i Madla bydel i Stavanger kommune. Området ligger i den solfylte vesthellingen ned mot Hafrsfjord. Området er kjent for sine mange fornminnefunn. Mest severdig i dag er vel helleristningsfeltet på Fluberget ikke langt unna. I Revheimsmyrå ble de berømte bronselurene funnet. De kan i dag beundres i utstillingen på Arkeologisk museum i Stavanger.
Xanthispa

Utseende

En middelsstor (ca. 7 millimeter), oval, noe flat, ensfarget brunrød skjoldbille.  Antennene er tynne, 11-leddete, noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet, sidekanten danner en kontiuerlig kurve med dekkvingene. Dekkvingene er rundede, uten utvidete sidekanter, med 10 fine punktrader.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Arten lever på palmer.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Fransk Guyana.
Fylkesvei 6892

Fylkesvei 6892 (Fv6892) i Trøndelag går mellom Møen og den østre delen av Ytterøya i Levanger kommune. Veien (medregnet ringveien) er 6,2 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 138 (Nord-Trøndelag).
Norsk Eternit Fabrikk

Norsk Eternit Fabrikk var en fabrikk for produksjon av eternitt. Fabrikken lå på Bjerkås i Akershus, og var i drift fra 1942 og fram til 1978. Selskapet ble etablert som et datterselskap av Christiania Portland Cementfabrik på Slemmestad under andre verdenskrig, men produksjon i full skala starta ikke før krigen var over. Eternitt blir hovedsakelig laga av sement og asbest, og asbest ble først og fremst brutt i Canada og Sovjetunionen. Under krigen ble det derfor benytta finsk asbest.
Fabrikken var hele tida den eneste eternittfabrikken i Norge, og eternitt ble mye benytta i 1950–60-åra. Sjøl om eternitt- og sementfabrikken ligger i hvert sitt fylke, er det bare noen hundre meters avstand mellom dem. Eternittfabrikken benytta sement fra sementfabrikken i produksjonen, opp til 300 tonn i døgnet. Denne sementen ble blåst over i tørr form gjennom rør.
De første tilfella av lungesykdommen asbestose var oppdaga på 60-tallet. Etter hvert ble det forbudt å benytte asbest, og eternitt ble et spesialavfall. Eternittfabrikken ble lagt ned i 1978. Slemmestad Arbeiderforening reiste sak, og i 1983 ble det inngått et forlik mellom Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund og Norcem som da var eier. Norcem tok ikke noe rettslig ansvar, men tok ansvaret for den medisinske oppfølginga av de tidligere ansatte. Selskapet ga også økonomisk kompensasjon til de som ble rammet av sykdom. Så seint som i 1996 dukka det fremdeles opp nye tilfelle av asbestrelatert kreft (malignt mesotheliom). En undersøkelse fra 2002 viser en kraftig økning i tilfeller av kreft mellom tidligere tilsatte, særlig av kreft i brysthinna (pleura), malignt mesoteliom.
Gihon

Identifisering

Gidhon er beskrevet i Bibelen som «den som renner omkring hele Nubia», Nubia (eller Kusj, avhengig av bibeloversettelsen) kan bli forstått som Etiopia, og etiopiere har tradisjonelt identifisert Gihon med elven Abay (Den blå Nil som har kilde i Tanasjøen) og som sirklet om det oldtidsriket Gojjam. Fra et geografisk standpunkt er dette umulig da to av de andre elvene nevnt, Tigris og Eufrat, flyter ut i Eden. Forskeren Edward Ullendorff har derimot gitt sin støtte til den identifiseringen. Den jødiske historikeren fra 100-tallet, Josefus, forsøkte å identifisere Gihon med elven Nilen.
Gihon har også blitt identifisert med Araxes (dagens Araks), en elv i Tyrkia. Et annet forslag er at Gihon ikke lenger eksisterer, eller at den har endret sitt løp grunnet Syndfloden.
Arkeologen Juris Zarins identifiserte Gihon med elven Karun i Iran og Kusj med landet til kassitterne.
Anubias

Akvaristikk

Plantene er vanlige i akvarier, vanligvis festet til steiner eller røtter. I motsetning til de fleste andre akvarieplanter, foretrekker Anubias oftest dempet belysning, og kan også blomstre under vann. I akvariet bør den plasseres i skyggefulle områder, hvis ikke kan alger få fotfeste på bladene.
Mange akvarister regner plantene i denne slekten for noen av de enkleste å holde, siden lys- og næringskravene er veldig lave, men også fordi planteetende fisk ikke vil spise dem. 
Dette er grunnen til at Anubias er blant de få plantene som kan brukes i akvarier med afrikanske ciklider og gullfisk.

Saktevoksende

Alle artene vokser svært sakte. Vanligvis kommer et nytt blad hver tredje uke eller sjeldnere. Dessverre er dette en av de få artene som ikke reagerer på CO₂-tilsetning.

Arter og varieteter

Den mest utbredte arten i akvariehandelen er Anubias barteri var. barteri. Den kan oppnå en maksimal høyde på 30 cm, med blader på 15-25 cm lengde og 5-10 cm bredde.
Det største medlemmet i slekten er Anubias heterophylla som kan bli opp til 60 cm høy, med 40 cm lange blader som er 10 cm brede. 
Den minste er Anubias barteri var. nana, som blir 10 cm høy. Bladene blir opp til 3 cm lange og 2 cm brede.
Anubias kan vokse over vann (og vokser gjerne mye fortere når de kan stå med bladene i luft). Dette gjør at de kan brukes i paludarier.
Kampen veteranorkester

Kampen Veteranorkester ble stiftet 21. februar 1977. Det ble stiftet av en 15-20 medlemmer av Kampen janitsjarorkester, da de ønsket å ha et seniororkester som et "retrett" orkester. det betyr at nesten alle medlemmene har spilt i Kampen Janitsjarorkester. I motsetning til Kampen Janitsjarorkester, så marsjerer ikke orkesteret i gatene – men spiller god underholdningsmusikk, enten i egne «åpne for alle» konserter eller avholder spesielle konserter for institusjoner og andre relevante oppdragsgivere.
Gjennomsnittsalderen i orkesteret er 70 år. Her får medlemmene fortsatt dyrket sin hobby, uten å fortsatt å måtte være spillende medlem av janitsjarorkesteret; med dette orkesterets høye ambisjonsnivå.
Musikken som spilles er alltid tilpasset det publikum – eller oppdraget som orkesteret påtar seg. Men siden orkesteret er et Veteranorkester, så er også musikken tilpasset de “godt voksne”.
fast dirigent er Philip A. Kruse. I tillegg til innøving, er han også med på alle spilleoppdrag og konserter. Så han, sammen med Veteranorkesteret, er den “totalpakken” som vises publikum.
Kampen Veteranorkester har mange årlige faste institusjoner og sykehjem på sin referanseliste. Orkesteret har derfor en tradisjon av å spille på Langerud sykehjem og Cathinka Guldberg for å nevne to av dem.
Konserter i Oslo Konserthus (lille sal) og Paviljongen i Studenterlunden er begge faste årlige konserter. Orkesteret har også en årlig konsert om bord i DFDS mellom Oslo og København (med avgang fra Oslo).
Også konserter/ spillinger i utlandet (minimum hvert 5. år) gjennomfører orkesteret. På disse reisene er alltid ektefeller/ samboere med.
Primus inter pares

Primus inter pares (gresk: Πρῶτος μεταξὺ ἴσων, prōtos metaxỳ ísōn) er et latinsk uttrykk for «den fremste (første) blant likemenn». Det er en funksjonsbeskrivelse som brukes om den som er anerkjent som leder eller talerør for en gruppe, men som ikke har høyere rang eller nødvendigvis instruksjonsmyndighet over resten av gruppen.
Et eksempel er kardinalkollegiet i den katolske kirke, der dekanen som primus inter pares har noen representative og koordinerende oppgaver, men uten å være overordnet de andre kardinalene i egentlig forstand. Et annet eksempel er universiteter, der verv som rektor og dekan tradisjonelt gjerne er ansett som et administrativt og representativt tilleggsansvar for professorer som innehar vervene, men uten at de står over de andre professorene i rang. Begrepet kan også brukes om situasjoner der lederskapet har et uformelt preg og der personen ikke har annen myndighet over sine likemenn enn den som følger av vedkommendes anerkjennelse i gruppen, som kan skyldes ansiennitet, alder eller tradisjon. I de lutherske folkekirkene i Norden brukes uttrykket som en beskrivelse av at erkebiskopen (Sverige og Finland) eller den ledende biskopen (Danmark og Norge) er en symbolsk leder som ikke er kirkerettslig overordnet de andre biskopene.
I George Orwells politisk-allegoriske romanen Kamerat Napoleon (engelsk originaltittel Animal Farm), utgitt 1945, fremmes det et motto: «Alle er like, men noen er mer like enn andre». Det er en variant av «den fremste blant likemenn»
New York City Police Department

Distrikter

NYPDs patruljevirksomhet er organisert i 77 distrikter (precincts), med én politistasjon i hvert distrikt.
Vidar Sandem

Skuespiller

Vidar Sandem gikk på Teaterskolen fra 1968 – 1972, og han debuterte i Hår på Den Nationale Scene i 1970.
Teater, roller i utvalg:

Mester Olof i Mester Olof av August Strindberg, Fjernsynsteatret

Lennie i Mus og Menn av John Steinbeck, Det norske teatret

Peer Gynt i Peer Gynt av Henrik Ibsen, Teatret Vårt

Tom i Glassmenasjeriet av Tennesse Williams, Teatret Vårt

Matti i Puntila og drengen hans Matti av Bertolt Brecht, Det Norske Teatret

Lee i Rett Vest av Sam Shepard, Det Norske Teatret

Julius i Ungen av Oskar Braaten, Det Norske Teatret

Circus i Spill av Odd Selmer, Den Nationale Scene

Max i Stiftelsen av Antonio Buero Vallejo, Det Norske Teatret

Martin i Anne Pedersdotter av Wiers Jenssen, Det Norske Teatret

Moris i Kontrakten av Slawomir Mrozek, Det Norske Teatret
Film, roller i utvalg:

Tor i Svend Wam & Petter Vennerøds Adjø solidaritet (1985)

Jens Falch i Sølve Skagens Brun bitter (1988)

Hovedroller i Odd Selmers Løperne og Jan Bulls Læregutter.

Forfatterskap

Vidar Sandem har skrevet en rekke skuespill og hørespill som har vært framført på teater og i NRK. 
Straffe, Fjernsynsteatret 1988
Klaar ... En ... Too ... Kjøør, Det Norske Teatret 1989, Fjernsynsteatret 1990

'B'eruset mann alene i stort rom, Radioteatret 1991
Jakob Sande og Jon Eikemo, trur eg, Det Norske Teatret 1991, Den Nationale Scene 1992
Blomar av det sjuke, Det Norske Teatret 1992
Rått og rote skal med rotom rivast, Dei Nynorske Festspela i Ørsta og Teatret Vårt, 1993
No skin det sol, Teatret Vårt, Det Norske Teatret og Riksteatret 1995
Kvinnen og den svarte fuglen, Teatret Vårt 1996
Det kom ein engel, Sogn og Fjordane Teater 1998
Om Opplendingenes konger

Sammendrag

Om Opplendingenes konger handler om Ynglingenes konger fra Olav Tretelgja til Ragnvald Heidumhære. Olav Tretelgja bodde i Värmland, og hans kone Sølva var søster til Sølve den gamle fra Solør. Olav og Sølva hadde to sønner, og den ene, Halvdan Kvitbein, ble konge i Solør etter onkelen Sølve. Slik kom ynglingeætten til Norge. Halvdan ble gift med Åsa, datter av Øystein Illråde fra Hedmark. De hadde to sønner, Gudrød og Øystein. Halvdan døde på Toten og ble hauglagt på Hedmark.

Halvdans sønn Gudrød var konge i Hedmark etter faren, mens den andre sønnen, Øystein var konge på Romerike. Øystein giftet seg med datteren til Eirik Agnarsson, konge i Vestfold, men døde da han falt over bord på skipet sitt. Øysteins sønn het Halvdan, og ble kalt den milde og matille, fordi han gav mennene sine mye gull, men sultet dem på mat. Halvdan var gift med Liv, datter av kong Dag fra Vestmar. Halvdan døde av sykdom i Vestfold, og ble hauglagt der. Halvdans sønn het Gudrød, og han ble gift med Åsa fra Agder. De hadde sønnen Halvdan. Åsa fikk Gudrød drept fordi han tidligere hadde drept Åsas far Harald og bror Gyrd. Tidligere hadde Gudrød vært gift med Alvhild, og de hadde sønnen Olav Geirstadalv. Da Gudrød ble drept, tok Olav kongedømmet etter sin far. Han hersket over Vestfold og Grenland, og han døde på Geirstad og ble hauglagt der. Olavs sønn var Ragnvald, han var konge i Grenland etter sin far. Om ham diktet Tjodolv fra Kvine kvadet Ynglingatal, om kongene som nedstammet fra Yngve-Frøy i Sverige, og fra hans navn ble etterkommerne kalt ynglinger.

Andre versjoner

Andre versjoner av fortellingen i Om Opplendingenes konger finnes som nevnt i Snorres Ynglingesaga, den første sagaen i sagasamlingen Heimskringla. Denne er mye lengre og starter med de norrøne gudene Odin og Frøy og fortsetter tretti slektsledd frem til Ragnvald Heidumhære, mens Om Opplendingenes konger bare dekker syv generasjoner. En annen variant finnes i den latinske sagaen Historia Norvegiæ. Denne dekker en like lang periode som Ynglingesaga, men er mye enklere og går over knappe to sider. Versjonen i Historia Norvegiæ er sannsynligvis den eldste av de eksisterende kildene, mens Ynglingesaga er den yngste. I Are Frodes Islendingabok finnes også en variant i form av ren oppramsing av forfedre fra Yngve-Frøy til og med Are selv, som hevdet å være hans etterkommer.
Nacho Monreal

Landslaget

Han ble tatt ut i Spanias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Stuping under Sentralamerikanske og karibiske leker 1982

Stuping under Sentralamerikanske og karibiske leker 1982. Stuping var en av flere sporter i de fjortende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Havanna på Cuba i perioden 7. til 18. august 1982. Det var fjortende gangen som stuping var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var fire øvelser, 3 meter sviktstup og 10 meter tårnstup for både menn og kvinner.
André Morellet

Bakgrunn

Han ble utdannet hos jesuittene i Lyon, og senere ved Collège de Sorbonne i Paris. Han ble så presteviet, men ikke med en dyp personlig overbevisning. Voltaire kalte ham «L'Abbé Mords-les» («Fader Bit-dem»), på grunn av hans rede og bitende vidd.

Forfatter, oversetter, økonom

Han forfattet på denne tid en smart pamflett som svar på  Charles Palissots fornærmende skuespill Les Philosophes (og dette kostet ham et kortere opphold i fengsel i Bastillen for en påstått krenkelse av Palissots beskytterinne, prinsessen de Robecq), og et svar til Ferdinando Galianis Commerce des blés (1770).
I 1765 skrev Morellet en fransk oversettelse av On Crimes and Punishments.  Hans oversettelse ble viden kritisert for de friheter han tok seg mot den opprinnelige tekst. Han bidto til Encyclopédie og var venn av Benjamin Franklin.
Som en opplysningstidens mann var han en fast gjest i Madame Geoffrins salong, var med på en éloge til henne, og utgav hennes verker. Også hos Paul Henri Thiry d’Holbach og i hans krets, Coterie holbachique, var han hyppig gjest.
Senere gjorde han seg nyttig i kvasidiplomatisk kontakt med engelske statsmenn. Han ble pensjonert, og ble også innvalgt i Académie française i 1785.Et år før sin død i Paris utgav han i fire bind Mélanges de littérature et de philosophie du XVIIIᵉ siècle, sammensatt for det meste av utvalg av tidligere publikasjoner, og etter hans død utkom hans verdifulle Mémoires sur le XVIIIᵉ siècle et la Révolution (2 bind, 1821).
Hans semi-satiriske oversettelse av Nicolau Aymerichs Directorium Inquisitorum var en bidragend efaktor til endringer innen den katolske kirkes rettspleie.