google/wiki40b huggingface dataset:
Idrettslaget Skarphedin

Fotball

Fotballgruppa er den største av undergruppene i Skarphedin. Magne Sanden har siden slutten av 80-tallet vært svært viktig, både som daglig leder, treneransvarlig og trener for juniorlaget, i dag er det Øystein Sanden som er hovedtrener for A-laget. De tidligere Skarphedinspillerne Magne Sturød og Elba Rashani ble senere utenlandsproffer; Sturød spilte for Odense og Horsens i Danmark, mens Rashani spilte for Brøndby. Det var også i Skarphedin Dag-Eilev Fagermo startet sin trenerkarriere.

Friidrett

Friidrettsgruppa har aktivitet fra rekruttalder til veteran.  Laget bruker Gullbringbanen, kunststoffbane ved Høgskolen i Bø.  Nytt i 2009 er motbakkeløpet «Gygrestolen opp».

Håndball

Skarphedin Håndballgruppe har et herrelag i 2. divisjon og to damelag i 3. og 4. divisjon.
Sisu Nasu

Nasu er en beltevogn fra finske Sisu Auto. Den benyttes i flere versjoner som for eksempel bombekaster, sambandsbærer eller ambulanse.  
Vogna består av to separate deler, og er rammestyrt ved at hydrauliske stag virker på leddet mellom vognene. Det er drift på alle fire beltene, som er av gummi. Den ekstra girkassa er utstyrt med lavserie. Personellversjonen med to vogner flyter, og kan ta seg over åpent vann.
New York City Ballet

New York City Ballet (City Ballet eller NYCB) er et ballettselskap i New York, grunnlagt i 1948 av koreograf George Balanchine. Siden 1964 har forestillingene foregått på New York State Theater. Selskapet er en del av kultursentrumet Lincoln Center
For dette selskapet har blant annet Norges ballettsjef ved Den Norske Opera & Ballett, Espen Giljane, vært danser og pedagog.
Fred Ottman

World Wrestling Federation

Ottman debuterte i WWF i 1990 som "Tugboat Thomas" (senere forkortet til bare "Tugboat"). Hans kostyme bestod av en rød stripede skjorte, hvite bukser og en hvit seilerlue. Ottmans karakter skulle etter hvert endres til "Typhoon", som, sammen med John "Earthquake" Tenta, ble en del av tag teamet the "Natural Disasters".  De sikret seg World Tag Team Championship i juli 1992 ved å slå Money, Inc. ("Million-Dollar Man" Ted DiBiase og Irwin R. Schyster), før de tapte for samme team igjen tre måneder senere. Ottman gav seg i WWF kort tid etter.

Shockmaster-episoden

I 1993 skulle Ottman ufrivillig bli del av et av fribrytningens mest pinlige øyeblikk. World Championship Wrestling (WCW) hadde nylig signert en kontrakt med Ottman, som skulle debutere i en kamp sammen med Sting, Dustin Rhodes, og Davey Boy Smith. He skulle være deres mystery partner i en 8-manns tag team kamp på Fall Brawl 1993 mot et lag bestående av Sid Vicious, Big Van Vader, og the Harlem Heat.
På programmet A Flair for the Gold, (et talk show-aktig TV-segment ledet av Ric Flair foran et ekte publikum), ble Sting og Smith konfrontert av Sid og Harlem Heat, som forlangte å få vite identiteten til den mystiske partneren. Sting svarte dem at "All I can say is, he is going to "shock" the world, because he is none other than... The Shockmaster!". Ottman var ment å bryte igjennom en tynn vegg og gjøre en dramatisk entré omgitt av pyroteknikk. Ottmans kostyme bestod av jeans, en lang svart vest, og en Star Wars Stormtrooper-hjelm som var dekket av glitter. Når kameraet zoomet inn mot veggen og det var klart for The Shockmasters debut, snublet Ottman og ramlet gjennom veggen og ned på gulvet, hvorpå hjelmen falt av og rullet avgårde. Ottman kom seg på beina igjen, fikk på seg hjelmen og inntok en tøff positur i et forsøk på å redde intervjusegmentet fra den fulle katastrofe, men i bakgrunnen kunne man tydelig høre de andre fribryterne oppgitt kommentere det som nettopp hadde funnet sted.
Ottmans "stemme" var en beskjed spilt inn av Ole Anderson med stemmeforvrenger, som bare bidro til å gjøre det hele verre. Blant annet ble Sid Vicious kalt for "Stid".

Etter Shockmaster-episoden

WCW forsøkte å redde historien ved å introdusere en ny person kalt "the Super Shockmaster", en rolle som også ble spilt av Fred Ottman. Super Shockmaster skulle være the Shockmasters nevø. Derfra ble the Shockmaster portrettert som en kløne og ble gitt Beatles-sangen "Day Tripper" som sin inngangsmelodi, før han etter hvert ble faset ut.

Personlig liv

Etter å ha gitt seg med wrestling har Ottman bosatt seg i Florida, hvor han jobber som sikkerhetssjef hos Gaffin Industrial Services og trener baseball-laget til sine tre sønner; Berkley, Bailey, and Beau.
Junshan

Junshan (kinesisk: 君山区, pinyin: Jūnshān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Yueyang i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Junshan har et areal på 623 km² og teller ca. 230 000 innbyggere (2003).
Sifnos

Beskrivelse

Flateinnholdet er omtrent 74 km²; lengden 15 km og største bredde 7,5 km. Det høyeste punktet er den 682 moh høye Profitis Ilias. Klosteret på fjelltoppen har vært forlatt siden 1800-tallet.
Sifnos har i dag over 2 000 fastboende. Av disse bor ca 1 000 de sammenvokste stedene Apollonia/Artemonas. Ytterligere 200 innbygger bor i havnestedet Kamares. Herfra er det regelmessige ferjeanløp til og fra Pireus og naboøyene.
100 meter over den bratte østkysten ligger det tidligere hovedstedet Kastro som er bygd som en borg. Husene er lagt i en sirkelform hvor ytterveggene danner den ytre forsvarsringen.
Til å være Kykladene er øya svært grønn og landbruket, særlig oliven- og vindruedyrking spiller fremdeles en stor rolle. Det samme gjør pottemakervirksomhet, som har vært drevet her siden oldtiden. Gruvedrift (gull, sølv og bly) gjorde øya rik i antikken, men drives ikke i dag. I nyere tid er turismen blitt stadig viktigere. Hotel Sifnos er den største turistbedriften.

Historie

Det ble drevet gruvedrift på bly, sannsynligvis også sølv, allerede i siste del av yngre steinalder, kort før år 3000 f.kr. Funnene står i sammenheng med de som er gjort i Kefala på øya Keos. Funn av keramikk og en pilspiss av obsidian regnes å være fra samme tid.
Det er gjort funn som viser at øya var bebodd i bronsealderen; enkelte spor antyder at funnene er fra tidlig- og mellomkykladisk tid. For stedet Agios Andreas på fjelltoppen med samme navn kan den første bosetning tidligst påvises til senmykensk tid, ca 1300 til 1230 f. kr. Agios Andreas var befestet ved hjelp av en mur med tilhørende tårn. Stedet ble igjen bebodd i den geometriske tiden og befestningene forsterket. Ytterligere detaljer er ikke kjent da det værutsatte anlegget er sterkt erodert.
Siofnos var en rik øy i antikken på grunn av gull, sølv og bly, og det gjorde innbyggerne i stand til å reise en thesauros i helligdommen på Delphi. Senere i den klassiske tiden minket forekomstene og øya ble forarmet.
Fylkesvei 7202

Fylkesvei 7202 går mellom Sørhorsfjord og Kjellsand i Bindal kommune. Veien er 7,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 3.
Serre Ponçon-demningen

Serre Ponçon-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Durance, ei bielv til Rhône i det sørøstlige Frankrike, departement Hautes-Alpes i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur. Vannkraftverket har en installert vannkrafteffekt på 720 MW produksjonskapasitet. 
Demningen demmer opp et av landets største reservoarer – Lac de Serre Ponçon ved fjellmassivet Dauphiné. Nærmest større tettsted er byen Gap, mens Grenoble ligger 130 km mot nord.
Gennaro Manna

Liv og virke

Gennaro Manna var sønn av komponisten Giuseppe Manna og Caterina Feo, søster av den kjente komponisten Francesco Feo. Gennaro studerte hos sin onkel ved Conservatorio S Onofrio a Capuana. Hans første opera, Tito Manlio, ble uroppført i Roma i 1742. Gennaro Manna var kapellmester ved katedralen i Napoli fra 1744 og senere også ved kirken S Annunziata. I 1755, etter at Francesco Durante, lederen av Conservatorio di S. Maria di Loreto, var avgått ved døden, delte Manna og den forhenværende secondo maestro Pietro Antonio Gallo (ca 1695–1777) lederfunksjonen. På denne tiden var Antonio Sacchini og Giuseppe Giordani Mannas elever.
I tiden mellom 1742 til 1761 komponerte Gennaro Manna 13 operaer for ulike italienske teatre, de fleste innen sjangeren opera seria, 10 oratorier og mer enn 150 kirkemusikalske verk, stort sett med instrumental ledsagelse.
Andre komponister i familien var fetteren Cristoforo Manna og nevøen Gaetano Manna (1751–1804). Sistnevnte ble Gennaro Mannas etterfølger ved  S Annunziata og var secondo maestro di cappella ved katedralen under sin onkel.
Central Connecticut State University

Central Connecticut State University er et delstatseid universitet i New Britain, staten Connecticut i USA. Det ble grunnlagt i 1849 og er det eldste offentlige universitetet i delstaten.
Studenttallet (2006) er 12 144, og skolepengene var dette året US$ 6 734 for studenter bosatt i Connecticut. Det undervises opp til doktorgradsnivå.
CCSU er kjent for å være svært liberalt, og har en politisk aktiv studentmasse. Hovedfokuset akademisk er lærerutdanning og liberal arts.
Birgit Cold

Yrkesliv

I løpet av studietiden ved Kunstakademiets Arkitektskole hadde Cold praksis hos den svenske arkitekten Hans Åkerblad og de danske arkitektene Jørgen Juel Møller og Poul Kjærgaard. Etter at hun var uteksaminert, arbeidet hun en tid hos den kjente danske arkitekten og designeren Verner Panton.

Pedagog og forsker

Da Cold flyttet til Trondheim i 1964, ble hun ansatt som vitenskapelig assistent ved daværende Institutt for byggekunst på NTH, nå Institutt for byggekunst, prosjektering og forvaltning, NTNU. Senere avanserte hun til amanuensis ved dette instituttet - og etterhvert til professor (1986), en stilling hun hadde til 2006, da hun ble professor emeritus. I perioden 1983–1986 var hun prodekan ved arkitektavdelingen, og i perioden 1986–1989 var hun dekan. 
I løpet av sin tid ved NTH/NTNU, har hun hatt oppdrag ved flere universiteter i utlandet, både som sensor for arkitektstudenter og som opponent ved doktorgrader innen arkitektur, design og beslektede fag. Hun har hatt forskeropphold ved Surrey University, Guildford; Oxford Brookes University og Arkitektavdelingen ved Lund universitet. 
Hun har forsket på blant annet skolemiljø, nye boligformer, omgivelsesestetikk, arkitekturevaluering, forskningsmiljøers kvalitet, estetikk og helse - og frihåndsskissen som mål og middel. I tilknytning til forskningen har hun skrevet adskillige bøker og artikler.
Ortholexis

Utseende

Middelsstore, brune smygere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest-Afrika.
Lezhaligaen

Lezhaligaen var en konføderasjon av albanske fyrstedømmer som eksisterte mellom 2. mars 1444 og 25. april 1479.
Denne ble dannet etter et initiativ av Georg Kastriota Skanderbeg som organiserte et møte i kystbyen Lezhë med de øvrige lederne av de albanske fyrstehusene. Skanderbeg ble valgt til leder og øverstkommanderende og denne rollen ble Skanderbegs død i 1468 overtatt av Lekë Dukagjini, som var leder fram til ligaen ble oppløst i 1479.
Lezhaligaen ble stiftet da de albanske adelsmennene ble tvunget til å slutte seg sammen for å stå imot Det osmanske rikes ekspansjon, da denne framsto som en felles trussel. Innenfor Lezhaligaen styrte de enkelte fyrstene som fyrstedømmer som selvstendige stater, men med Skanderbeg som militær øverstkommanderende og ga ham suzerenitet.
Gjennom Lezhaligaen ble Skanderbeg forsynt med soldater og penger. Med disse nye ressursene kunne Skanderbeg bygge befestninger og organisere et mobilt forsvar som tvang osmanene å spre sine styrker, noe som også gjorde dem sårbare for albanernes raske nålestikkangrep. Skanderbeg kjempet en geriljakrigføring mot de osmanske hærene, hvor han brukte det fjellrike terrenget til sin fordel. I løpet av de første 8–10 årene hadde Skanderbeg kommanden over en hær på rundt 10 000 til 15 000 mann, men var avhengig av støtte fra de andre albanske fyrstene og måtte hele tiden overbevise dem om at han valgte riktig strategi og taktikk.
Lezhaligaen er senere blitt ansett som å være den første albanske statsdannelse.
Alliansen falt sammen etter den osmanske seieren ved beleiringen av Shkodër som ble avsluttet 25. april 1479.
Kiso-observatoriet

Kiso-observatoriet (japansk: 木曽観測所, Kiso Kansokujo) er et astronomisk observatorium som befinner seg på fjellet Ontake i Nagano-prefekturet i Japan. Observatoriet ble grunnlagt i 1974 og vedlikeholdes av Institutt for astronomi ved vitenskapsfakultetet ved Universitetet i Tokyo. Det huser et 105 cm Schmidt-teleskop.
David Lane

Meninger om rase

Lane ga uttrykk for at hans syn best kan sammenfattes av de 14 ordene «Vi må sikre eksistensen til vårt folk, og en fremtid for våre hvite barn». Lane sa at han hadde synet «fordi skjønnheten til den hvite ariske kvinne ikke må forsvinne fra jorden».
Lane mente at hvite mennesker har behov for sine egne etniske stater for å overleve og sa «I dag, i året 2005, er omtrent to prosent av verdens befolkning hvite kvinner gamle nok til å føde barn eller yngre… De overlevende hvite [i dag] er håpløst integrert, terrorisert, hjernevasket, blir utsatt for raseblanding og blir raskt utryddet av seks milliarder fargede.»

Aktivisme

Som barn ble Lane påvirka av den tyske nazismen og ble medlem i Ku Klux Klan og andre rasistiske grupper. Lane deltok blant annet i grunnleggelsen av terrororganisasjonen The Order og aktiviteter denne foretok (blant annet drapet på Alan Berg).
Meerut (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 3 447 405 innbyggere i distriktet, mot 2 997 361 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 51,13 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,16 % i 2011 mot 17,28 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 857 i 2011.
Kannur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 2 525 637 innbyggere i distriktet, mot 2 408 956 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 65,05 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,50 % i 2011 mot 11,62 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 962 i 2011, det samme som i 2001.
Placoeme

Utseende

Middelsstore, lange og slanke, gulbrune trebukker. Antennene er ganske kraftige og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, kraftig innsnevret ved roten, dekkvingene er nesten jevnbrede. Beina er nokså lange og slanke.

Utbredelse

Slekten forekommer i Mexico, Guatemala og Bolivia.
Megalorhina

Utseende

Store, kraftige gullbasser. Hannen kjennes lett på at hornet den har i pannen er langt, tynt og gaffelformet. Arten finnes i flere fargevarianter (eller underarter), blant andre en (Mecynorhina harrisi harrisi) der dekkvingene er svarte med gule flekker, og en (Mecynorhina harrisi pallescens) der dekkvingene er ensfarget brungule. Pronotum er grønnlig med gul ytterkant.

Utbredelse

Underslekten er utbredt i tropisk Afrika.
Hardee gasskraftverk

Hardee gasskraftverk er et varmekraftverk i Hardee County i Florida, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 425 MW, fordelt på 5 turbiner. Operatør er energiselskapet til Invenenergy LLC. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1993. Brenselkilden er naturgass, bare subsidiært brukes  fyringsolje.
Mimoparmena

Utseende

En ganske liten, mørkbrun trebukk. Antennene er rødbrune og noe kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet, omtrent så langt som bredt, med en ganske liten tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er litt rundede, beina korte og kraftige med nokså tykke lår.

Levevis

Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.

Utbredelse

Arten lever i Australia (Queensland).
Volcanic Explosivity Index

Volcanic Explosivity Index, eller VEI-skalaen, angir et vulkanutbrudds styrke. Det er basert på mengden av lava og aske vulkanen slynger ut.

Klassifisering

Vitenskapelig klassifiseres vulkanske utbrudd etter sin styrke og man benytter Volcanic Explosivity Index (VEI) for å beskrive styrken. Det måles hvor mye vulkansk materiale som slippes ut, hvor høyt opp i luften det slynges og hvor lang tid det varer. Skalaen går fra 0 til 8. Den er logaritmisk og fører til at VEI 4 er 10 ganger så kraftig som VEI 3.
Paroeme

Utseende

Middelsstore, avlange, rødlige eller brunlige trebukker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet, noe varierende i formen, smalere enn dekkvingene  som er lange og jevnbrede. Beina er lange og slanke, lårene gjerne tofargede med lys rot og svart spiss.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Afrika.
Stethopachys

Utseende

Middelsstore (6 - 10 millimeter), blanke bladbiller, gulbrune eller rødlige med svarte tegninger. Hodet er fremstrakt og forholdsvis stort, med markert "hals".

Levevis

I likhet med de fleste andre bladbiller lever disse artene på planter. I alle fall noen av artene lever på blomster av orkidéer, forøvrig kan de finnes på andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det østlige Australia, Ny-Guinea og Ny-Kaledonia.
Wilhelm Dilthey

Biografi

Dilthey studerte for Kuno Fischer ved universitetet i Heidelberg, og for blant andre Leopold von Ranke ved universitetet i Berlin der han promovertes 1864. Dilthey var professor i filosofi i Basel (1866), Kiel (1868), Breslau (1871) og 1882-1905 i Berlin. I Friedrich Schleiermachers ånd var han en talsmann for hermeneutikken, men gjorde ved siden av teorien også bidrag til metafysikken, etikken, filosofiens historie, idéhistorien og epistemologien. Dilthey ble gift 1874 med Katharina (født Püttmann), og sammen med broren Karl Dilthey oppholdt han seg sommeren 1889 i Gossensass, hvor de ble kjent med Henrik Ibsen.

Vitenskapelig gjerning

Hans hovedverk er Leben Scheiermachers (1870) og Einleitung in die Geisteswissenschaften (1883). Til sitt studium av Schleiermacher myntet han termen "den hermeneutiske sirkel". Han utgikk fra historiske studier, og gjorde det til sin hovedoppgave å innen den filosofiske tankebygningen skaffe de humanistiske vitenskapene deres rett i forhold til den samtidige ensidig naturvitenskaplige bygningsretningen. Dilthey regnes ofte som opphavsmannen bak den moderne sondring mellom de naturvitenskapelige og humanistiske vitenskaper. Mens naturvitenskap beskjeftiger seg med forklaring av materielle objekters opptreden i verden, søker menneskevitenskapene å forstå menneskets erfaring av verden. 
Filosofiens grundvalg er, mener Dilthey, "selvbevisstheten", hvorigjennom mennesket kommer til bevissthet om sitt enhetlige vesen. Dette kommer til uttrykk i de ulike livssfærene og historiens hendelser. Psykologien blir dermed filosofiens grunndisiplin. Humanioras kunnskapsart skiller seg fra naturvitenskapenes gjennom at det primært gitte innen dets område, er enheten og sammenhengen, ikke det mekaniske mangfoldet. Han har et ambivalent forhold til Descartes, vars bevissthetsfilosofi han deler, men blander dette med teorier som bygger på historisme, det språklig begrepslige, kulturelle og sosiale, hvorigjennom han legger fram en egenartet "livsfilosofi" som kom til å få innflytelse for dannelsen av fenomenologien, gjennom Martin Heidegger, og den senere eksistensfilosofien. Blant øvrige tenkere som er inspirert av ham finner vi blant annetMax Weber, Karl Jaspers, Otto Friedrich Bollnow, Jürgen Habermas; den siste kjempet såsom hans efterfølger i den såkalte "Positivismeusstreit" som utspilte seg i Tyskland på 1960-tallet.
Dilthey ledet utgivningen av den første fullstendige utgaven av Immanuel Kants skrifter, som ble bestilt av vitenskapsakademiet i Berlin.
Theatre World Award

Theatre World Award er en amerikansk teaterpris som deles ut årlig til skuespillere som har utmerket seg på teaterscenen i New York.

Historie

Prisen ble delt ut for første gang etter 1945- til 1946-sesongen, og blant de første vinnerne var Betty Comden, Judy Holliday og John Raitt. Blant vinnerne i årene etter er blant annet Julie Andrews, Lea Salonga, Carol Channing, Barbara Cook, Tim Daly, Loren Dean, Calista Flockhart, Grace Kelly, Cloris Leachman, Carol Lynley, Lizbeth MacKay, Jayne Mansfield, Audra McDonald, Helen Mirren, Brenda Blethyn, Gillian Anderson, Patricia Neal, Brooke Shields, Maureen Stapleton, Meryl Streep, Bernadette Peters, Vanessa L. Williams, Danny Aiello, Richard Burton, Marlon Brando, Dixie Carter, Billy Crudup, Ralph Fiennes, Andy Griffith, Laurence Harvey, Charlton Heston, Burt Lancaster, Jude Law, Anthony Perkins, Christopher Plummer, Cliff Robertson, Eli Wallach, Lucie Arnaz, James Dean, Dustin Hoffman, Dick Van Dyke, Carol Burnett, Jane Fonda, hele rollebesetningen i A Chorus Line, og – i det 21. århundre – Marissa Jaret Winokur, John Lloyd Young, Antonio Banderas, Christina Applegate, Fantasia Barrino, Harry Connick jr., Hugh Jackman og Reba McEntire.
Vinnerne velges av en komité bestående av New York-baserte kritikere. Denne komiteen består i dag av Peter Filichia (Theatermania.com), Harry Haun (Playbill), Matthew Murray (TalkinBroadway.com), Frank Scheck (New York Post), Michael Sommers (Newhouse Papers), Doug Watt (Critic Emeritus, New York Daily News) og Linda Winer (New York Newsday), og er samordnet av Theatre World-redaktøren John Willis og Associate-reaktøren Ben Hodges.
Prisen er kjent som «Janus», etter den romerske guden, og er en bronseskulptur designet av Harry Marinsky.
Radioresepsjonen på TV

Mottakelse

Premieren av Radioresepsjonen på TV hadde 219 000 seere, og var da det mest sette programmet på NRK3 i løpet av 2010, og det nest mest sette programmet på NRK3 noen sinne. Årsrekorden og NRK3s rekord ble slått av premieren på TV-programmet Trekant uka etter. Til tross for at Trekant hadde 416 000 seere, og ble sendt rett før Radioresepsjonen på TV, var Radioresepsjonen på TVs seertall 185 000 for episode 2. I snitt hadde serien et seertall på ca. 170 000 høsten 2010. Premieren av Radioresepsjonen på TV fikk terningkast 4 av VG, mens VG Netts lesere ga serien et snitt på terningkast 3.
Kruonis vannkraftverk

Kruonis vannkraftverk er et vannkraftverk nær landsbyen Kruonis i Kaunas fylke, Litauen. Anlegget har et totalt installert vannkraftpotensial på 1 000 MW fordelt på 5 turbiner, med planer om ytterligere 3 turbiner og totalt 1 600 MW kapasitet på sikt.
Dette er et såkalt pumpekraftverk i elva Nemunas, med utveksling av vannmasser mellom to vannreservoar. Kraftverket utlikner kraftbehovet gjennom døgnet, og er reserveverk for erstatning av krafttap ved nedetid på Ignalina kjernekraftverk. Det er forbundet til en hovedkraftledning som går fra Elektrėnai med Elektrėnai varmekraftverk i nordøst, til storbyen Kaunas i sørvest.