google/wiki40b huggingface dataset:
Jens Evensen

Andre verdenskrig og landssviksoppgjøret

Under andre verdenskrig deltok Evensen i motstandsarbeid, blant annet ved å produsere falske identitetspapirer. Etter krigen ble han oppnevnt til fullmektig og aktor i landssvikoppgjøret. Her satt han med det omfattende arbeidet å finne ut hva Quisling og hans stab hadde tilranet seg av verdier under krigen. Evensen tok likevel sterk avstand fra dødsstraffen Quisling ble ilagt.

Studier i USA og utenrikstjeneste

Han dro i 1947 til USA for videre utdannelse. Han fikk et utdanningsstipend fra Rockefeller-stiftelsen og begynte på Harvard, et internasjonalt miljø der han ble kjent med personer fra oljebransjen. Dette tente Evensens interesse for oljeforekomster og hans overbevisning om at ressursene måtte komme under offentlig forvaltning. Jens Evensen gikk ut av Harvard som Doctor juris i 1968. «til stor misunnelse for mange - feide [han] inn i utenrikstjenesten utenom alle interne avansementsordninger, om hans vennskap med Einar Gerhardsen, om hans innbitte kamp mot junta-diktaturet i Hellas, om hans sterkt kritiserte uttalelser da UD-sekretæren Gunvor Galtung Haavik ble spion-arrestert i 1977».

Havretten

Det var i kontakt med Einar Gerhardsen at Evensen ble engasjert i havrettsspørsmål. Evensen ivret etter økonomiske soner på inntil 200 nautiske mil, med rett for kyststatene til å utforske og utnytte de levende ressursene i havet. FNs havrettstraktat fra 1982 bærer preg av å være Evensens arbeid. Evensen hadde på dette vis stor betydning for at Norge fikk utvidet sin fiskerisone. Han ble beskyldt for å løpe Utviklingslandenes ærend og ofre industrilandenes interesser på idealismens alter.

Arbeidet i Haag

Jens Evensen ble den norske kandidaten til å sitte i Den internasjonale domstolen i Haag, og han ble i 1985 tatt i ed som folkerettsdommer. Han virket ved domstolen til han gikk av med pensjon i 1994.

Ettermæle

Jens Evensen ble overlevd av sin kone Sylvei Evensen og deres to sønner Jens og Even Evensen. Han er farfar til Victoria Marie Evensen, bystyrepolitiker (AP) i Oslo.

Film

«Pioneren» er en dokumentarfilm av Torstein Molle Haug om Jens Evensen.
The Tables

The Tables var et indie-pop-band fra Oslo som ble etablert i 1988 av Bartleby (Tore Sørensen), Reg Trademark (Ståle Caspersen) og Robert Birdeye (Steinar Buholm).

Utgivelser

De tre spilte inn en firespors EP ved navn The Diary EP. Denne ble utgitt i 1000 kopier på det nystartede plateselskapet Voices of Wonder. Like etter ble Mono (Benedikte Sterner) og Sandy Shore (Kjersti Gravklev) med i bandet. I 1990 kom flexisinglen The Lantern Light. Denne fulgte med i et eksemplar av tidsskriftet Vinyl, og kom også i et lite opplag utenom bladet. Det ble også laget to kassetter beregnet på gruppas fanklubb: From Trash To Gloss som inneholdt 14 spor, og Live At Bootleg med ni spor.
I 1989 spilte de fem inn musikkalbumet Shady Whims & Obstacles i Endless Sound Studio, som nettopp hadde blitt startet av Eystein Hopland og Ulf Knudsen fra bandet Sister Rain. Shady Whims & Obstacles var det første albumet som ble spilt inn i dette studioet. Albumet skulle egentlig utgis på plateselskapet Voices of Wonder, men etter at det var ferdig innspilt, var bandet og plateselskapet så uenige at samarbeidet opphørte. LP-en ble derfor gitt ut på The Tables' eget plateselskap Schtooopid Records. LP-en ble utgitt i 1990, og fikk svært gode anmeldelser både i Norge og i utlandet. Den franske avisa Libération kalte The Tables «Beatles i lommeformat», mens Mick Dillingham i magasinet Bucketfull of Brains mente albumet inneholdt en overflod av ideer og psykedeliske eventyr.
I 1997 kom albumet Holiday At Wobbledef Grunch, og i 2003 ga bandet ut albumet Nevermynd The Hillocks (Treble Without A Cause).
Transportering

Transportering var en straffemetode hvor den dømte ble sendt til en straffekoloni. Normalt lå straffekolonien langt unna hjemlandet. Det var normalt slik at de som fikk en tidbegrensning på straffarbeidet måtte fortsette å bo i området de ble sendt til også etter endt soning. Straffemetoden er mest kjent fra Storbritannia og Frankrike, men også andre land har brukt den.

Storbritannia

Transportering til Nord-Amerika foregikk fram til 1776, da Uavhengighetskrigen satte en stopper for ordningen. Da hadde det blitt transportert fanger dit gjennom det 17. og 18. århundre. Den største britiske straffekolonien på det amerikanske kontinentet lå i Georgia, og ble åpnet i 1732.
I en periode etter 1776 brukte man fengselsskip for å huse de som tidligere ville blitt transportert til Nord-Amerika. Dette var skrog fra skip som ikke lenger var egnet til seilas, og som lå fortøyd i britiske havner. Forholdene var svært dårlige, med overfylte rom, dårlig hygiene og dårlig kost. Svært mange døde ombord på skipene. Det var også vanskeligere å bruke fangene til straffarbeid. Man så seg om etter nye løsninger, og fra 1787 begynte man å transportere fanger til Australia. Fangen ble i første rekke sendt til New South Wales og Tasmania; sistnevnte, som da var kjent som Van Diemen's Land, var regnet som det verste stedet å havne. De fleste fastboende av europeisk avstamning på Tasmania er etterkommere av enten fanger eller fangevoktere.
Straffangene ble gjerne brukt til å bygge opp infrastrukturen i koloniene. Australia sies ofte å være bygget opp av kriminelle, ettersom en stor del av veiene, gruvene og offentlige bygninger som ble reist der i kolonitiden ble bygd av fanger. Kvinner ble gjerne satt til å arbeide som hushjelper eller gårdsarbeidere.
Etter å ha sont straffarbeidsdelen av dommen, eller ved god oppførsel, bare deler av den, kunne en fange få rett til å bosette seg i området. Å reise hjem var i de aller fleste tilfeller utelukket; det å reise tilbake til hjemlandet var lenge forbundet med dødsstraff ved hengning. For de som fikk en viss frihet var det mulig å stifte familie. Ettersom transportering kunne idømmes for det man i dag vil kalle små forseelser, som nasking av et brød eller et stykke tøy, var mange av de som ble sendt ut knapt det man vil kalle kriminelle etter en moderne målestokk. Andre hadde en kriminell løpebane bak seg, og vendte tilbake til det livet de var vant til. Områdene hvor det lå straffekolonier kunne derfor få et meget røft preg.

Frankrike

Frankrike sendte sine forbrytere særlig til Fransk Guyana. Der lå det flere fangekolonier, dels på fastlandet og dels på øyer utenfor. Den mest kjente var Djeveløya. De som var dømt for mindre forseelser eller hadde oppført seg godt under soning ute på øyene fikk mulighet til å bo på fastlandet, der man hadde mulighet til å bygge opp en noenlunde normalt liv. På øyene levde fangene i store fengsler, og utførte straffarbeid. Den verste av øyene var Djevleøya, der blant annet den uskyldig dømte Alfred Dreyfus og den senere forfatteren Henri Charrière (Papillon) sonet.
Krokeide videregående skole

Historie

Krokeide videregående skole har sin opprinnelse i folkesykdommen turberkulose. For å gi yrkesopplæring til de tuberkuløse, ble skolen åpnet i 1946 av landsforeningen som den gang het Tuberkuløses Hjelpeorganisasjon. Skolen ble etablert i Fana på tomten der sentralkommandoplassen for det tyske kystartilleriet lå under andre verdenskrig. De naturskjønne omgivelsene rundt skolen bød nå på mange muligheter. Stor dugnadsinnsats, bl.a. fra de tidligere tuberkuløse selv, gjorde at skolen kunne åpne dørene 10. november 1946. Det sies at mange engasjerte seg slik i arbeidet at det førte til tilbakefall og nytt opphold på sanatorium. Skolen startet med opplæring innen treskjæring, lettere snekkerarbeid, dekorasjon, rosemaling, tredreining og radio. Gjennom tidene har skolen endret tilbudet i takt med endringene i samfunnet. I dag er det en moderne skole med yrkesrettet opplæring innen elektrofag, service og samferdsel, påbygg og IKT. Elevmassen har også endret seg. Med et tverrfaglig støtteapparat innen medisin, trening, spesialpedagogikk og aktivt miljøskapende arbeid, kan skolen hjelpe et mangfold tilbake til arbeidslivet. 
Skolen har et attraktivt tilbud til elever fra hele landet. 
Frem til 31. desember 2014 eide og drev Landsforeningen for hjerte- og lungesyke Krokeide videregående skole. Fra og med 1. januar 2015 er denne skolen heleid av Stiftelsen Krokeide.
Levkippos

Liv og virke

Diogenes Laertius skriver at Levkippos var elev av Parmenides' disippel, Zenon fra Elea
Levkippos og eleven Demokrit regnes som grunnleggere av atomismen, men det er ukjent hvor mye Levkippos bidro med. Faktisk er så lite kjent om Levkippos at det lenge ble antatt at han bare var et pseudonym Demokrit brukte. Demokrit er derimot godt dokumentert, og siden han videreførte og videreutviklet Levkipps muligens rudimentære fundament, tilskrives teorien ofte Demokrit.
De fleste omtalene av tidlig gresk atomisme fra antikken refererer til Demokrit eller til begge i fellesskap. Epikur går så langt som å benekte at det fantes en filosof ved navn Levkippos, mens Aristoteles helt klart krediterer Levkippos for å ha lagt grunnlaget til atomismen. Nyere historieforskning går ut fra at han har eksistert.

Atomismen

Levkippos utviklet formodentlig sin teori som svar på Zenons kjente paradoks om at bevegelse er en logisk umulighet, siden en mengde kan deles opp i uendelige mange fragmenter, og en uendelig mengde fragmenter kan ikke traverseres på en endelig tidshorisont. Zenon mente derfor at all endring er en illusjon, men Levkippos løste paradokset ved hjelp av en doktrine som sa at verden er bygd opp av atomoi, grunnleggende og udelelige partikler med tomrom mellom. Tomrommet beskrev atomistene som «ingenting», som en negasjon av materie, og dette er den første kjente beskrivelsen av det som i dag kalles vakuum. Ifølge atomistene oppstår forandring/bevegelse på det observerbare planet når atomene reorganiseres i nye kombinasjoner, mens atomene selv forblir uendret. I atomistenes versjon kan ikke atomene smelte sammen, men rikosjetterer når de kolliderer. Siden alle makroskopiske objekter er stadig skiftende kombinasjoner av atomer, er alt vi ser og erfarer foranderlig og forgjengelig, mens atomene selv varer evig.
Opphavsmannen til den kjemiske atomlæren John Dalton valgte navnet «atom» på de minste bestandsdelene da han i 1803 presenterte atomlæren for Manchesters litterære og filosofiske selskap.
Ordenen Polonia Restituta

Ordenen Polonia Restituta, egentlig Den polske gjenfødelsesordenen, (polsk: Order Odrodzenia Polski) er en polsk orden. Ordenen er best kjent etter innskriften på ordenstegnet: «POLONIA RESTITUTA», «Polen gjenfødt». Ordenen Polonia Restituta ble innstiftet 4. februar 1921 av Polens nasjonalforsamling til belønning av fortjenester av Polen og det polske folk. Ordenen tildeles i særdeleshet for fremragende innsats innen offentlig tjeneste, vitenskap, kultur og næringsliv. Ordenen rangerer som nummer tre av Polens seks ordener, etter Ordenen Virtuti Militari, men foran Militærkorsets orden. Polens president er ordenens stormester. Den anses som en etterfølger etter Sankt Stanislaus-ordenen.

Insignier

Ordenstegnet for Ordenen Polonia Restituta malteserkors i hvit emalje på gull. Midtmedaljongen bærer Polens hvite ørn omgitt av en blå bord med innskriften «POLONIA RESTITVTA». Baksiden bærer årstallet 1918 på rød emalje omgitt av en krans. Korset er opphengt i båndet i et ledd utformet som en tynn krans. Ordensstjernen er i sølv, har grupper av åtte stråler og bærer en hvitemaljert midtmedaljong med bokstavene «RP» for Republikken Polen innenfor en blå bord der «POLONIA RESTITVTA» er innskrevet. Ordensbåndet er rødt med smale hvite striper langs kantene.

Tildeling

Ordenen ble innstiftet for å belønne fremragende innsats innen vitenskap, kunst og kultur, jordbruk og industri, men også for frivillig innsats og for filantropiske gjerninger. Den kunne også hedre heltemodig innsats og innsats for å avhjelpe konsekvensene av naturkatastrofer. Som fortjenstorden kunne Ordenen Polonia Restituta benyttes for å belønne innsats i offentlig tjeneste, sivil eller militær, av minimum ti års varighet.
Etter reformen av ordenen i 1992 tildeles den nå utelukkende polske statsborgere og benyttes ikke lenger som en diplomatisk orden, da denne funksjonen er overtatt av Republikken Polens fortjenstorden. Ordenen Polonia Restituta tildeles for ekstraordinære fortjenester av stat og samfunn, i særdeleshet for innsats for styrking av forsvaret og nasjonal sikkerhet, for utvikling av landets økonomi, for offentlig tjeneste, for fremragende vitenskapelig, litterært eller kunstnerisk innsats eller for bidrag til forbindelsene mellom Polen og andre land. Polens president er, i kraft av sitt embete, innehaver av storkors.
Tildeling skjer ved Polens president etter innstilling fra et ordensråd, kalt ordenskapittel, på åtte medlemmer. Ordenskapittelet ledes av stormesteren.

Norske innehavere

Blant norske innehavere som er litt tildelt Ordenen Polonia Restituta finner vi Axel Aubert, Nikolai Ramm Østgaard, Rolf Andvord, Niels Christian Ditleff, Ingvald Smith-Kielland, Stig Olmer, Birger Kildal og Rolf Andersen.
Gunnar Nygård

Biografi

Gunnar Nygård var telegrafutdannet og deltok i Telegrafstyrets prøvesendinger i 1923–24, først fra Tryvannshøgda, så fra Telegrafbygningen i Oslo sentrum.

Kringkastingen

Da Telegrafverket i 1925 startet faste sendinger på vegne av Kringkastingselsskapet AS i lokalene til Brødrene Hals tidligere pianofabrikk ble han fullmektig i kontrollen, og 1933 fulgte han med over til NRK, der han avanserte til sjeftekniker. Han medvirket ikke bare på den tekniske siden, men også i programavviklingen; han hadde en utmerket sangstemme. I de tidlige år måtte han trå til under morgenandakten, hvis den salmen som presten ønsket ikke fantes i grammofonplatearkivet.

Andre verdenskrig

Under felttoget i Norge i 1940 fulgte Nygård regjeringen. Da kampene ble oppgitt i Norge 10. juni, ble Nygård sendt til Amerika for å undersøke muligheter for norske sendinger fra det nøytrale USA . Han forlot Norge ombord på MK «Grimsøy» i Honningsvåg den 8. juni og ankom Canada via Island, den 28. juni . I Boston fikk NRK i september 1940 tilgang til å sende norske sendinger over kortbølgestasjonen WRUL (World Radio University Listeners) med en daglig halvtime beregnet på sjøfolkene i handelsflåten som befant seg over hele kloden.

Etterkrigstiden

Høsten 1945 var Nygård tilbake i det nye Kringkastingshuset på Marienlyst, og han var med på å bygge opp NRK igjen etter krigsårene. Han hadde ulike oppgaver til han i 1947 fikk ansvaret for å lede de nye kortbølgesendingene til nordmenn og norskættede i utlandet, Utenlandssendingen, som ble åpnet av kong Haakon 3. januar 1948.
Fra 1952 hadde Nygård tittelen programsekretær. I 1964 fikk han St. Olavsmedaljen for 40 års tjeneste i radioen. Han døde i 1997 i sitt hundrede leveår.
Rutelinae

Utseende

Middelsstore til store (8–35 millimeter), mer eller mindre sylindriske, kraftige biller. Disse artene er vanligvis lite hårete. Hodet og thorax er vanligvis metallglinsende, dekkvingene ofte rødbrune. Hodet er rundet sett ovenfra, litt flatt sett fra siden, med korte, vifteformede antenner. Beina er forholdsvis spinkle til skarabider å være. Larvene er hvite, pølseaktig C-formede ved lange bein i framenden (scarabaeiforme larver).

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Kodaikanal International School

Kodaikanal International School (KIS), også kjent som Kodai School er en kostskole i Kodaikanal, i Dindiguldistriktet i Tamil Nadu, Sør-India. Kodaikanal ligger i en Hill Station på 2 133 moh. I Palani Hills i De vestlige Nilgiris-fjellene 121 kilometer nordvest for Madurai.
I 1975 ble KIS den første skole i India som kunne tilby International Baccalaureate Diploma Program (IB) og den første med et midtårs program (MYP). I tillegg utsteder den sitt eget sertifikat, KIS Diploma til alle som avlegger eksamen. Skolen er anerkjent i Midtvesten i USA. og av indiske universiteter..

Historie

Tidlig på 1880-tallet var et stort behov for en engelsk middelskole i Sør-India på grunn den store økningen i misjonsvirksomheten. Ved å anlegge skolen til en Hill-Station kunne misjonærenes barn slippe heten og tropesykdommer som hadde krevd mange liv. Forholdene i Kodaianal og atmosfæren der stimulererte til læring.
Meselefors

Meselefors er et mindre tettsted i Vilhelmina kommune i Västerbottens län i Sverige. Det bodde 67 innbyggere på stedet i 2005.
Meselefors ligger ved Ångermanälven, og av samferdsel passerer Inlandsbanan og Europavei 45.
Togekspeditør

Togekspeditør (TXP) er en stillingsfunksjon i Jernbaneverket. Togekspeditører er utdannede trafikkstyrere. Definisjonen på togekspeditør fra Togfremføringsforskriften (JD340) lyder: «…den som har ansvaret for å overvåke og sikre togframføringen og annen virksomhet på egen stasjon og tilstøtende, ikke fjernstyrte blokkstrekninger.»
I tjeneste som togekspeditør bæres rødt bånd/merke på uniformsluen.
Paulskirche (Frankfurt am Main)

Paulskirche («Pauluskirken») er en historisk bygning og tidligere kirke i Frankfurt am Main med viktig symbolsk betydning. Den huset Tysklands første fritt valgte parlament, Frankfurtparlamentet, i 1848–49.
Paulskirche ble bygget i 1789-1833, som en erstatning for en klosterkirke fra middelalderen. I perioden 1529-1786 var den tidligere klosterkirken byens evangeliske hovedkirke.  
Den 18. mars 1944 ble kirken ødelagt i et bombeangrep. Gjenoppbyggingen startet i 1948, og kirken ble den første historiske bygning i Frankfurt som ble gjenoppført. I forbindelse med hundreårsjubileet for Frankfurtparlamentet ble bygningens status endret fra kirke til et nasjonalt minnesmerke med betegnelsen Haus aller Deutschen («Alle tyskeres hus»). 
Etter krigen har Paulskirche blitt brukt til en mengde arrangementer. Blant annet ble Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung stiftet i Paulskirche i 1949.
Mest kjent er kanskje bygningen for at Friedenspreis des Deutschen Buchhandels deles ut der hvert år under Bokmessen i Frankfurt. Annethvert år deles Franz Werfels menneskerettspris ut i Paulskirken.
Kulturforbundet

Kulturforbundet er en partipolitisk uavhengig yrkesorganisasjon som organiserer ansatte innenfor offentlig, privat og frivillig sektor samt frilansområdet.
Medlemmene har utdanning innen bibliotekfag, kulturfag, musikk og andre kunstfag i kulturskolene som dans, drama, forming, skulptur, maling etc. Mange har merkantil utdanning/-bakgrunn eller kombinasjon av kulturfaglig utdanning og administrasjon/ledelse.
Kulturforbundets overordnede målsetting er å ivareta medlemmenes yrkes- og utdanningsmessige interesser, øke og bedre anseelse og yrkesfaglige standard samt lønns- og arbeidsvilkår.
Kulturforbundet veileder forbundets medlemmer og tillitsvalgte i forbindelse med lønnsoppgjør, og er tilsluttet arbeidstakerorganisasjonen Delta som igjen er tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS). Delta er en partipolitisk uavhengig arbeidstakerorganisasjon som arbeider med å ivareta lønns- og arbeidsvilkår i offentlig og privat sektor.
Leder i Kulturforbundet er Benedicte Marie Bjerke (2016).
Dejan Jakovic

Landslaget

Dejan Jakovic spilte 39 landskamper for Canadas herrelandslag. Han ble tatt ut i Canadas tropp til CONCACAF Gold Cup for menn 2009, 2015 og 2017.
Santa Cruz oljekraftverk

Santa Cruz oljekraftverk er et oljekraftverk i delstaten Rio de Janeiro i Brasil. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på kokere / turbiner á 2x82 MW og 2x218 MW. Anlegget ble utbygd i 1965–1973. Brenselstypen er olje. Dette er landets femte største fossile kraftverk.
Fekting under Middelhavslekene 2005

Fekting under Middelhavslekene 2005. Fekting var en av flere sporter under de femtende middelhavslekene som ble arrangert i Almería i Spania i perioden 24. juni til 3. juli 2005. Det var fjortende gangen som fekting var med på programmet under middelhavslekene. Det ble konkurrert i fem øvelser, tre for menn og to for kvinner. Mennene konkurrerte individuelt i florett, kårde og sabel og kvinnene i florett og kårde. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Frankrike ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Italia med to.
Converge

Converge er et amerikansk hardcore-band som ble grunnlagt i Salem, Massachusetts i løpet av vinteren 1990. De spiller en blanding av hardcore punk og ekstrem metal.
Converge har siden grunnleggelsen deres bidratt til å definere mange av elementene innen metalcore-sjangeren. Gruppens musikalske stil består i stor grad av komplekst gitararbeid og tromming som har fått mange til å beskrive bandet som et mathcore-band. 
Bandet ble gtunnlagt av Jacob Bannon og Kurt Ballou som startet med å spille cover-versjoner av hardcore punk, punk rock og heavy metal-låter. Mange av disse låtene ble fremført på live opptredener i løpet av 1991.
De siste årene har Converge hatt et relativt høyt nivå av popularitet, til tross for deres den noe esoteriske natur av musikken deres, og mangelen på oppmerksomhet fra media. Deres popularitet begynte å stige ved utgivelsen av deres banebrytende album, Jane Doe. 
Bandet slapp deres andre album Axe to Fall den 20. oktober 2009. Denne platen ble lekket ut på internett før den planlagte utgivelsen. Gruppen Shaun Hand of Metal sucks har blitt identifisert som kilden til lekkasjen, som skjedde den 4. oktober 2009.  Albumet mottok flere positive vurderinger før utgivelsen, inkludert poengsummen 10/10 fra Decibel Magazine, og ble hyllet som bandets beste arbeid siden Jane Doe.
Den Katolsk-Apostoliske Kirke (København)

Bygningen

Kirken er bygget av mursten på en granittsokkel, i engelsk, nygotisk stil. Den består av et langskip og et smalere kor (i alt 116 fot langt) samt et høyt skifertekket tak med et lite tårn med spir ved gavlfasaden ut mot Gyldenløvesgade. I tårnet finnes en portnerbolig.  
Foran fasaden er en liten forhall plassert, mens den innvendig har en spissbuet tønnehvelving. En gammel granittdøpefont stammer fra Torup kirke. Over inngangen er et orgelpulpitur, med et orgel fra 1921 fra Marcussen & Søn, Aabenraa. Det er pneumatisk og har 22 stemmer etter utdvidelse i 1931.  
Opprinnelig var kirkebygningen gul med røde bånd, men under en oppussing i 1894, ble den helt rød. Etter 20 år, ble den tilbakeført til originalfarvene. Ved senere nymalinger er den blitt helt gul. 
I 1924 ble det innlagt sentralvarme med koksfyring som i 1943 ble endret til fjernvarme.

Reparasjoner

Pga. beliggenheten tett på Søerne, var grunnen bløt og etter tidens skikk bygget man på et fundament av risknipper og ekebjelker, et såkalt slyngverk. Så lenge dette fundamentet holdes fuktig av grunnvannet fungerer det upåklagelig, men dessverre sank både grunnvannstanden og kirken. På 1960-tallet ble det derfor nødvendig å foreta en fullstendig understøpning av hele bygningen.  
Det store rosettvinduet ut mot Gyldenløvesgade ble pga. forvitring tatt ut i årene 1984-85. Den opprinnelige innfatningen viste seg å være en del av det tidligst kjente sement-/betongarbeidet i Danmark, og den ble derfor undersøkt av Teknologisk Institut. Rosetten er siden satt inn igjen. 
Kirkens fremtid er uviss. Den skal stå der taus og må kun brukes til forberedelse av Kristi gjenkomst – ellers skal den, ifølge trossamfunnet rives ned og innventaret brennes.
Clarence Wiseman

Beordringer

Han tjenestegjorde som korpsoffiser i flere år i Canada. Han hadde kapellantjeneste for canadiske styrker under andre verdenskrig (1940 – 1943), var «seniorrepresentant» for canadiske røde skjold i utlandet (1943 – 1945). Han var divisjonssjef i Canada (1945 – 1954), feltsjef (1954 – 1957), sjefssekretær (1957 – 1960) og territorialleder for Øst-Afrika (1960 – 1962), han var rektor ved den internasjonale offisersskolen (1962 – 1967) og territorialleder for Canada og Bermuda (1967 – 1974).
Han besøkte Norge én gang som kommandør i Canada, og to ganger som general.