Georg Joachim Rheticus

Etternavn

Rheticus' foreldre, Georg Iserin og Thomasina de Porris, var temmelig velstående. Faren var Feldkirchs lege. Men han misbrukte mange pasienter tillit og stjal fra deres hjem. I 1528 ble han dømt og henrettet for sine fortbrytelser, og en av følgene var at familien bble fratatt sitt etternavn. Etter sin fars henrettelse kalte Georg Joachim seg først etter morens etternavn Georg Joachim de Porris, eveltuelt fortysket til Georg Joachim von Lauchen. 
Senere, som student i Wittenberg, tok Georg Joachim toponymet Rheticus, en form av det latinske navnet fra hans hjemlige trakter, Rhaetia, en romersk provins som hadde omfattet deler  av Østerrike, Sveits og Tyskland. I matrikkelen for Universitetet i Leipzig blir hans slektsnavn de Porris, oversatt til tysk til von Lauchen.

Tidlig virke

Etter Georg Iserins død overtok Achilles Gasser hans legepraksis, og han hjalp Rheticus til å fortsette sine studier med økonomisk støtte. Rheticus studerte i Feldkirch, Zürich og Wittenberg, der han ble magister i 1536.
Under reformasjonen reorganiserte Philipp Melanchthon hele utdannelsessystemet i de lutherske protestantiske deler av Tyskland. I 1536 utnevnte Melanchthon Rheticus til professor for lavere matemaikk, aritmetikk og geometri ved universitetet i Wittenberg.
To år etter arrangerte Melanchthon for et toårlig studiefri for Rheticus for å studere med ledende astronomer. Han forlot Wittenberg i oktober 1538, dro først til Nürnberg for å besøke matematikkprofessor ved Eigidien Oberschule Johannes Schöner. I Nürnberg ble han også kjent med matematikere som Georg Hartmann og Thomas Venatorius, og med boktrykkeren og forleggeren Johannes Petreius. Under sine reiser, antagelig mens han var i Nürnber, fikk han høre om Kopernikus, og bestemte seg for å oppsøke ham. Fra Petreius fikk Rheticus arbeider av Regiomontanus og andre, ment som gaver til Kopernikus. Han fortsatte til Peter Apian i Ingolstadt og Joachim Camerarius i Tübingen, og så til Gasser i hans hjemby. Fra Feldkirch la han ut på sin reise for å besøke Kopernikus i Frombork.

Rheticus og Kopernikus

I mai 1539 ankom Rheticus Frauenburg, der han tilbragte to år med Kopernikus som hans eneste student. Det er ikke kjent om han hadde kjennskap til Kopernikus' Commentariolus, en usignert og upublisert skisse av Kopernikus' heliosentriske hypotese. Denne skissen hadde Kopernikus noen tiår tidligere distribuert til venner og kolleger, altså lenge før han åpent publiserte sine tanker. Forsinkelsen i publiseringen skyldes muligens at Kopernikus var engstelig for at den ikke ville bli godtatt av fagfeller fordi den hadde en rekke faglig utilfredsstillende svakheter som krevde et større antall hjelpehypoteser som syntes anstrengte og var vanskelig å bevise. En slik nølen var i så fall berettiget nok: Kopernikus hadde forstilt seg sirkulære planetbaner rundt solen, og ikke elliptiske - som er det riktige og som ville ha løst de vesentligste problemene. Men det er ingen samtidige kilder til hvorfor Kornelius ventet. At det imidlertid var særlig Rheticus som fikk den aldrende Kopernicus til å publisere til slutt, er mer sikkert.
I september 1539 dro Rheticus til Danzig for å besøke borgermesteren, som gav ham finansiell assistanse til å publisere Narratio Prima («Første rapport»') om Kopernikus'  forventede traktat. Franz Rhode i Danzig publiserte Narratio Prima i 1540. Mens han var i Danzig diskuterte Rheticus skipsloser om de problemer som bestod innen navigasjon til sjøs. Rheticus besøkte også Kopernikus' nære venn, Tiedemann Giese, som var katolsk biskop i Kulm.
Heinrich Zell, en elev av Sebastian Münster, hadde ledsaget Rheticus, og under oppholdet hos Kopernikus fikk Zell studere alle dokumenter i fyrstedømmet Ermelands besittelse. Sammen med Kopernikus og Rheticus ble dette bearbeidet til et detaljert katt over Preussnn.  I august 1541 kunne Rheticus legge frem kart Tabula chorographica auff Preussen und etliche umbliegende lender (Kart over Preussen og flere omliggende land) for hertug Albert av Preussen. 
Hertugen hadde også hadde forsøkt å beregne den nøyaktige tid for soloppgang. Rheticus utviklet et instrument for ham dom kunne fostlegge dagens lengde. Rheticus fikk hertugens tillatelse til å utgi Kopernikus' planlagte verk De revolutionibus orbium coelestium. 
Albrecht bad Rheticus om å avslutte sine reiser og vende tilbake til universitetet i Wittenberg i oktober 1541. I mai 1542 reiste han til Nürnberg for å ha oppsyn med trykkingen hos Johannes Petreius av første utgave av De revolutionibus, men måtte dra derfra til høsten for å ta opp en stilling i Leipzig, og Andreas Osiander overtok etter ham. Kopernikus' hovedverk ble publisert kort før hans død 1543. Osiander hadde en betydelig innflytelse i siste fase. Han fjernet til slutt fra skriftet en teologisk abhandlig skrevet av Rheticus om at det heliosentriaske system var forenlig med Den hellige skrift, og erstattet det anonymt med et forord skrevet av seg selv der han fremstilte det nye system som en ren regnemodell og ikke noe utover dette. 
Ifølge legenden skal Kopernikus ha fått det første trykte eksemplaret på sitt dødsleie i mai 1543.
Senere utgav Rheticus verket Ephemeris ex fundamentis Copernici (Leipzig, 1550).

Senere virke

Rheticus virket ved universitetet i Leipzig til 1545. Frem til 1548 var han atter på reisefot. Han besøkte Gerolamo Cardano i Milano og begynte på medisinstudiet i Zürich. Igjen ble han, etter anbefaling fra Melanchthon, opptatt på det teologiske fakultet i Leipzig. Som følge av en skandale - et forhold han hadde med en av sine studenter - måtte han i 1551 forlate byen i all hast, og studerte deretter medisin i Praha. Fra 1554 leved han i Krakau som praktiserende lege, og dro kort før sin død i 1573 til Kaschau i Øvre Ungarn, der den keiserlige landshøvding Hans Rueber zu Pixendorf (1529–1584) tok ham imot.

Oppkallinger

I 1935 ble månekrateret  Rhaeticus oppkalt etter ham. Også asteroiden (15949) Rhaeticus 2001 er oppkalt etter ham.