google/wiki40b huggingface dataset:
United States Military Academy

Rangeringer

U.S. News & World Report rangerte United States Military Academy som nummer 24 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, mens Forbes plasserte det på 11.-plass blant alle colleger i USA.
United States Military Academy var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.
Per Harald Grue

Karrière

Han er sivilagronom med grad av dr.scient. fra 1972 fra Norges landbrukshøgskole, i dag NMBU. Han kom til Landbruksdepartementet i 1972, hvor han var sekretær for Øksnesutvalget, som utredet den framtidige landbrukspolitikk som førte fram til stortingsmeldinger om norsk ernærings- og matpolitikk, om landbrukspolitikk og opptrappingsvedtaket og jamstellingsvedtaket for landbruket som Stortinget under ledelse av landbrukskomiteens formann Berge Furre vedtok den 1. desember 1975. Opptrappingsvedtaket gikk ut på at inntektsgrunnlaget for bønder skulle trappes opp og likestilles med inntekt og levekår for industriarbeidere.
I årene 1974 til 1978 var Grue personlig sekretær (tilsvarer politisk rådgiver) i Landbruksdepartementet for Arbeiderpartiet. De to første årene var Grue sekretær for statsråd Thorstein Treholt i Trygve Brattelis andre regjering, de to neste årene for statsråd Oskar Øksnes i Odvar Nordlis regjering.
I 1978 gikk han til i embetsverket og ble underdirektør og i 1979 landbruksdirektør. Han ledet statens forhandlingsdelegasjon til landbruksoppgjøret fra 1980. I sine år som øverste administrative leder for Landbruksdepartementet hadde han i denne tiden hatt øverste administrative ansvar for utviklingen av norsk landbrukspolitikk – og ledet 29 landbruksoppgjør.
I 1997 ble Per Harald Grue utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden. I 2014 utga han bokverket "Norsk landbrukspolitikk 1970-2010.
Han var med og startet organisasjonen Norske Akevitters Venner i 1999 og er president i foreningen som arbeider for norsk mat- og drikkekultur
Hamdi Salihi

Klubbkarriere

Salihi startet sin fotballkarriere med ungdomsfotball hos hjemklubben KS Vllaznia Shkodër i 2000, hvor han ble hentet opp på førstelaget i 2002. I 2003/2004-sesongen etablerte han seg på førstelaget, og scorte 14 mål på 33 seriekamper i Kategoria Superiore. I hans tredje og siste sesong for klubben scorte han 16 mål på 20 seriekamper i første halvdel av 2004/2005-sesongen. Sommeren 2004 meldte han overgang til den greske klubben Panionios, men slet med å etablere seg på førstelaget og fikk kun seks seriekamper i Superligaen.
Etter ett års opphold i Hellas dro han tilbake til hjemlandet, hvor han skrev under på en kontrakt med KF Tirana i forkant av 2005/2006-sesongen. I sin første sesong scorte han 29 mål på 33 seriekamper, og bidro med det sterkt til at klubben vant Kupa e Shqipërisë. I tillegg ble han toppscorer i den albanske serien. Salihi fulgte opp med scoringer i første halvdel av 2006/2007-sesongen med 13 mål på 17 seriekamper, før han ble solgt til den østerrikske klubben SV Ried. 
I hans første sesong for SV Ried scorte han seks seriemål, og bidro til at klubben endte opp på en andreplass i Bundesligaen. Salihi scorte også to mål under første kvalifiseringsrunde av UEFA-cupen 2007/08 mot Neftchi Baku PFC som førte klubben videre til tredje kvalifiseringsrunde. I 2007/2008-sesongen scorte han 12 seriemål, og i den påfølgende sesongen scorte han 14 seriemål, men i begge disse sesongene endte klubben opp som middelhavsfarer på tabellen. 
Den 31. august 2010 ble Salihi solgt fra Ried til ligarivalen Rapid Wien, hvor han skrev under på en treårskontrakt. Ved sesongslutt hadde han scoret 17 mål, og bidro til at klubben endte på tredjeplass og kvalifikasjon til UEFA Europa League 2010/11. På sine tre sesonger i klubben scorte han totalt 36 seriemål på 67 kamper. Den 2. februar 2012 ble Salihi solgt til den amerikanske klubben D.C. United, hvor han i 2012/2013-sesongen spilte 23 seriekamper og scoret seks mål. Etter nøyaktig ett år i amerikansk fotball ble han den 3. februar 2013 solgt videre til den kinesiske klubben Jiangsu Sainty, hvor han i sin første sesong scorte ni mål på 28 seriekamper.

Internasjonal karriere

Salihi fikk to kamper for Albania U-19 i 2002, og tolv kamper for Albania U-21 i perioden 2003 til 2005. Han fikk sin offisielle landslagsdebut for Albania i en vennskapskamp hjemme mot Malta den 23. august 2007 (3–0), hvor han også scorte sitt første mål. Salihi scorte også et viktig mål i VM-kvalifiseringen 2014 gruppe E borte mot Norge den 22. mars 2013 (0–1).
Allsortsia

Utseende

En middelsstor (12 - 13 millimeter), nokså bred, blank, gulbrune til svarte bladbille, farget i metallisk grønt, gult, rødt og brunt. Slekten har fått navn etter lakris-godteriet "Allsorts", som artens fargetegninger kan minne om. Antennene er ganske tynne. Pronotum er avrundet, brunrødt med mørkt midtfelt, mye smalere enn dekkvingene, bredere enn langt, med en tann på sidene hos hannen, der det også er mye større enn hos hunnen. Dekkvingene er jevnbrede, gule med metallskinnende grønnlige flekker. Beina er mørke.

Levevis

Arten lever, eller levde, i regnskog. Den er bare kjent fra de to typeeksemplarene, som ble innsamlet i 1909.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra det nordlige Queensland.
Pescaglia

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:
Vetriano, Piegaio, San Rocco in Turrite, Pascoso, Convalle, Gello, Celle dei Puccini, Villa A Roggio, Colognora, Loppeglia, Fiano, San Martino in Freddana, Monsagrati, Cerreto.
Zone of Avoidance

Zone of Avoidance (ZOA) er det området på nattehimmelen som er blokkert av vår egen galakse, Melkeveien. ZOA ble opprinnelig kalt «Zone of Feb Nebulae» i et verk fra den engelske astronomen Richard Proctor i 1878 som refererte til fordelingen av stjernetåker i John Herschels General Catalogue of Nebulae.
Inter Revisjon

Inter Revisjon er en norsk kjede stiftet i desember 1985 med formål å utøve revisjon og rådgivningsvirksomhet. Kjeden var en av landets største revisjonskjeder frem til den gikk inn i BDO i 2011.
Inter Revisjon hadde per 2011 40 kontorer over hele Norge med til sammen ca. 400 ansatte. Kjedens hovedkontor lå i Trondheim. Kjeden hadde til sammen 18 000 kunder, hovedsakelig små og mellomstore virksomheter.
Purpuricenini

Utseende

Middelsstore, litt flate, rødlige eller gulaktige trebukker. Hode og pronotum er vanligvis matt svarte, pronotum noen ganger med lyse tegninger. Antennene er noe kortere enn kroppen hos hunnene, betydelig lengre enn kroppen hos hannene. Dekkvingene er tegnet i rødt eller gult og svart, sjeldnere ensfargede. Spissen er rundet.

Levevis

De voksne billene besøker gjerne blomster, og er dagaktive. De er aktive flygere.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Palearktis og Sørøst-Asia.
Bender Mountains

Bender Mountains er en liten fjellgruppe 4 nautiske mil sørvest for Berry Peaks, mellom sørøstenden av Rossbarrieren og Watson Escarpment. De ble kartlagt av U.S. Geological Survey fra landmålinger og fra flyfoto tatt av U.S. Navy, 1960–63. og ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names etter kapteinløytnant Leslie C. Bender i US Navy, en flykaptein ved McMurdo-basen, 1962–63 og 1963–64.
Fotofordampning

Fotofordampning betegner prosessen når en planet blir strippet for sin atmosfære (eller deler av atmosfæren) på grunn av høyenergetiske fotoner og annen elektromagnetisk stråling. Hvis et foton vekselvirker med et atmosfærisk molekyl, akselereres molekylet og temperaturen øker. Hvis tilstrekkelig energi er til stede kan molekylet eller atomet nå unnslipningshastigheten til planeten og «fordampe» ut i verdensrommet. Jo lavere massetall gassen har, jo høyere hastighet oppnås ved vekselvirkning med et foton. Hydrogen er derfor den gasen som er mest utsatt for fotofordampning.
Begrepet stammer fra ordet «foto» som kommer fra det greske ordet «fos», som betyr «lys». «Fotofordampning» betyr da en fordampning som skyldes lys eller stråling.
Chaetocanthus

Utseende

Små til middelsstore, vanligvis brune biller uten metallglans. Kroppen er avlang og hvelvet.

Levevis

Veldig lite er kjent om deres biologi. De fleste artene finnes på varme, sandige steder. Man har gjettet på at de lever av sopp i underjordiske ganger. Larvene til én art har blitt funnet i avfallshauger som maur har slengt fra seg, og det er mulig at flere av artene er knyttet til maur. Billene flyr helst om natten og har av og til blitt fanget tallrikt i lysfeller.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika, nordover til Den demokratiske republikken Kongo.
Essenerne

Essenerne var en gruppe jøder, som er beskrevet av historikeren Flavius Josefus og filosofen Filon.
Essenerne bodde spredt i Palestina, særlig i Judea, identifiseres ofte av forskere med Qumransekten. Dødehavsrullene stammer for en stor del fra denne sekten. Deres tro var preget av en sterk dualisme mellom godt og ondt, lys og mørke. I endetiden skulle det blir en kamp, der lyset skulle seire.
Pheles

Utseende

Middelsstore sommerfugler med delvis gjennomsiktige vinger. Vingeårene, vingenes ytterkant og et tverrbånd i forvingen er mørkbrune. Disse artene etterligner trolig giftige sommerfugler i gruppen Ithomiini, men har en helt annen kroppsbygning enn disse meget spinkle sommerfuglene.

Levevis

Disse sommerfuglene lever i skog, blant annet tropisk regnskog.
Larver kan finnes på planter i slekten Heteropterys (familien Malpighiaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Dicra

Utseende

Enicodini er middelsstore, mer eller mindre brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum uten pigger på sidene. På beina er lårene noe fortykkede.

Utbredelse

Slekten er hjemmehørende på Ny-Caledonia.
Drakestredet

Drakestredet er sundet som skiller Ildlandet med Kapp Horn, den sørligste spissen av Sør-Amerika, fra Antarktishalvøya og som forbinder det sørlige Stillehavet og Sør-Atlanterhavet.
Stredet er oppkalt etter den britiske sjøfareren Francis Drake, som i 1578 oppdaget stredet under sin jordomseiling, men som valgte å passere gjennom det smalere Magellanstredet. Den første europeer som passerte gjennom stredet var nederlenderen Willem Schouten i 1616.
Det er kjent at stredet var stengt fram til rundt 41 millioner år siden i henhold til en kjemisk undersøkelse av fisketenner i oseanisk sedimentær berg. Før stredet åpnet seg var Atlanterhavet og Stillehavet fullstendig avstengt fra hverandre av Antarktis som var langt varmere og som ikke hadde en iskappe. Ved at de to store verdenshavene ble åpnet opp for hverandre, begynte den antarktiske sirkumpolare strømmen, og nedkjølte kontinentet betydelig.
Glansblomsterfluer

Utseende

Små (4-7 mm), svarte blomsterfluer, alle kroppsdeler med en bronseaktig metallglans. De kan minne mye om slekten metallblomsterfluer (Lejogaster), men er ikke like glinsende, de er jamtover mindre, kroppen er bredere og vingenes årenett karakteristisk. Fasettøynene møtes såvidt i pannen hos hannen, bredt adskilte hos hunnen. Antennene varierer mye inne slekten, nokså korte hos noen arter, hos andre er det tredje leddet forlenget slik at antennen blir omtrent så lang som resten av hodet. Ansiktet er temmelig flatt. Kroppen er sparsomt kledt med nokså korte, lyse hår, overflatisk sett virker den naken. Beina er slanke, nokså korte, svarte eller gule og svarte. Bakkroppen er avlangt-oval, mørkt bronsefarget som resten av kroppen. Vingene er glassklare med brune årer, vingemerket er mørkbrunt. Den fremste tverr-åren nær vingekanten er karakteristisk: den er bøyd i en rett vinkel og møter lengdeåren foran (R₄₊₅) i en rett vinkel. Svingkøllene er gulaktige og ganske små.

Levevis

Glansblomsterfluene finnes på fuktige steder, slik som våtenger, strandenger og brakkvannsområder, også sumpområder rundt næringsrike ferskvann. De flyr gjerne sammen med artene i den lignende slekten Lejogaster. Larvene lever i slam og vått, råtnende organisk materiale, også i våt møkk. De voksne fluene, som flyr i mai-august, besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Slekten forekommer i Palearktis, Sørøst-Asia og i Amerika. I Norge finnes disse artene nesten bare langs kysten.
Norgesmesterskapet i boksing 1925

Norgesmesterskapet i boksing 1925 ble arrangert 28.–29. mars av Oslo Boksekrets i Turnhallen, Oslo.
Kongepokalen ble delt ut i fluevekt og vunnet av Fredrik Sofus Michelsen.
Gunder Anton Jahren

Familie, utdannelse og yrke

Han var sønn av gårdbruker Johannes Gundersen Jahren og hustru Sidsel Johanne Arnesdatter Grimstad på Jaren i Rakkestad. En yngre bror var Kristian E. Jahren, som ble stortingsmann og ordfører i Rakkestad.
Utover folkeskolen fikk han en beskjeden teoretisk utdannelse, men som likevel var god for bondesønner på hans tid; han gikk amtsskolen i flere vintre, jordbruksskole og handelsskole i Kristiania. I 1884 begynte han som kasserer og bokholder for Hans Jacob Hofgaard på trevarefabrikken på Sjåstad i Lier, hvor det ble produsert dører, vinduer og lister, så vel som høvlede bord og planker. Senere gikk Jahren til en tilsvarende stilling hos Hofgaards gamle forretningspartner Kristofer Myhre ved Christiania Trævarefabrik, hvor det ble produsert rullegardiner og persienner.
I 1888 giftet han seg med Lisa Georgine Hansdatter Bjørneby (Torp), datter av gårdbruker Hans Pedersen Bjørneby og Dorthea Kristine Torp i Degernes. De fikk flere barn. I 1889 kjøpte de gården Brekka med tilliggende eiendommer i Tomter i Hobøl. Han drev gården frem til 1918, men viet allerede fra 30-årsalderen mye av sine krefter til offentlige verv.

Politiske og offentlige verv

I sin ungdom hadde Jahren venstresympatier, men kom til å bli høyremann. Han var innvalgt i Hobøl herredsstyre 1891–1910 og ordfører 1894–1898. Han var innvalgt på Stortinget fra Smaalenenes amt/Østfold fylke 1895–1900 og 1904–1930; i perioden 1906–1921 med flertallsvalg i enmannskretser som valgordning var han valgt fra Rygge krets.
Han nedla størstedelen av sin innsats i komitéarbeidet i Stortingets landbrukskomité, hvor han satt som formann 1910–1912, 1919–1920 og 1922–1930. Han var lagtingspresident 1909–1920, 1922–1924 og 1925–1930 samt stortingspresident 1925–1927. Han har blitt beskrevet som «lun, overbærende, tøyelig, rolig og smidig i sin fremferd», «alltid rommelig overfor andres meninger og derfor lett å samarbeide med». At Venstre lot ham sitte som lagtingspresident mens de hadde flertall, «var en honnør til hans saklighet og rutinerte politiske dyktighet». Han stod også lenge i spissen for en bondegruppering utenfor partiene på Stortinget. Jahren var landbruksminister i Otto B. Halvorsens første regjering 1920–1921.
Han opparbeidet seg en del økonomisk kunnskap. Han var statsrevisor 1910–1911, og i 1912 utnevnt til «direktør» (styremedlem) i Norges Hypotekbank. Jahren hadde ingen stor ballast som bankmann fra før, men hadde hatt verv i Hobøl sparebank, og tok med seg «den sosiale bondevennlige innstillingen» inn i direksjonen, som ble ledet av Otto Blehr. Jahren satt der frem til sin død.
Han bodde i Oslo de siste årene av sitt liv, og døde der i 1933, 75 år gammel. Han ble begravet på Vestre gravlund.

Utmerkelser

Han ble i 1921 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden «for statsborgerlig og embedsfortjeneste». Han ble også tildelt 7. juni-medaljen og Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930.
Tesco Kipa

Tesco Kipa er en tyrkisk supermarked-kjede. Den eies av kjeden Tesco og bærer derfor Tesco-navnet.
Tricycle: The Buddhist Review

Tricycle: The Buddhist Review er et uavhengig, ikke-sekterisk buddhistisk tidsskrift som utgis fire ganger i året og som publiserer buddhistiske lærdommer, praksis og kritikk. Presentert som «et fyrtårn for vestlige buddhister» har magasinet blitt anerkjent for sin villighet til å utfordre etablerte ideer innenfor buddhistiske samfunn. Det blir utgitt i New York.
Kristinus Bergman

Handling

To kamerater vender tilbake til det stedet på landet, der de vokste opp som pleiebarn hos en ond gårdbruker. Hos ham måtte de arbeide hardt. Tilsynelatende skal de to nå drive landbruk, men egentlig planlegger de et dristig røveri, som én gang for alle skal gjøre dem i stand til å legge den triste fortiden bak seg.
Nyland

Historie

Nyland er et historisk landskap i sydlige Finland. Det historiske landskapet Nyland strakte seg fra Hangöudd i vest til Kymmene älv i øst. Ved reformen av Finlands forvaltningsområder i 1997 ble det historiske landskapet Nyland delt mellom tre nye landskap, Nyland, Östra Nyland og Kymmenedalen. Den 1. januar 2011 ble Nyland og Östra Nyland slått sammen til ett landskap under sitt gamle navn Nyland.
Yu Gong (Shujing)

Innhold og betydning

Kapittelet er delt i to. 
Den første del beskriver de ni provinser: Ji (冀), Yan (兗), Qing (青), Xu (徐), Yang (揚), Jing (荊), Yu (豫), Liang (梁), og Yong (雍), med de forbedringer som var utført der under Yu i hver provins.  
Den annen del går gjennom Yus oversikt over rikets elver, etterfulgt av en idealisert beskrivelse av fem konsentriske domener, hver på fem hundre li, fra det kongelige domene (甸服 Diānfú) rundt hovedstaden og helt ut til det fjerne og ville domene (荒服 Huāngfú).
Dette ville senere være med på å tjene som en rettferdiggjørelse for konseptet Tianxia eller «Alt Under Himmelen» som støtte fdor senere kinesiske dynastiers territoriale og andre krav.

Opphav og versjoner

Selv om Yu Gong  tradisjonelt er blitt datert til Xia-dynastiet (ca. 2070–ca. 1600 f.Kr.), anserde fleste nyere forskere at verket er vesentlig yngre.
Det er gammel tradisjon som dikterer at Konfucius (551–479 f.Kr.) kompiletyr Shujing om da medtok Yu Gong, men det er mer sannsynlig at dette skjedde senere. Wang Guowei (1877-1927) antok i sin New Confirmation of Ancient History (古史新证) at Yu Gong var forfattet tidlig under Zhou-dynastiet, men de fleste forskere er enige med Gu Jiegang (1892-1980) i synspunktet at dette var et produkt av  De stridende staters tid, Qin-dynastiet eller det tidlige Han-dynasti.
Omtaler av maritim historie i Analektene og i Yu Gong kan peke mot et sammenfallende opphav i en felles kultur, skjønt omtale av Vestelven (西河) og Sørelven (南河) i Yue Gong kan indikere at forfatteren var staten Wei. I forordet til sin Commentary on the Yu Gong Map (禹贡图注) betraktet Ming-mandarinen Ai Nanying (艾南英, Ài Nányīng, 1583－1646) Yu Gong  som «progenitor til alle geografiske tekster, gamle og nye».
Stjertmåler

Utseende

En ganske stor (vingespenn 40 – 60 mm), middels kraftig, blekt grønnlig gul måler. Stjertene på bakvingen gjør at den ikke kan forveksles med noen andre europeiske arter. Forvingen har to rette, brunlige tverrbånd og er noe tilspisset ytterst. Bakvingen har ett brunt tverrbånd, bakhjørnet er trukket ut til en spiss stjert, ved roten av denne med en liten, svart flekk, noen ganger med markerte flekker på begge sider av roten. Larven er lang og tynn, gråbrun eller gulbrun, med en kraftig knøl som ligner en knopp på undersiden rundt midten. Den ligner en død kvist.

Levevis

Stjertmåleren finnes i hager, parker og løvskog. Larvene lever helst på bergflette, men kan også finnes på arter i hylleslekta (Sambucus spp.) og arter i leddvedslekta. Denne arten flyr bare om natten og har en ganske kort flygetid i juli. Den kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Stjertmåleren er en europeisk art. I Norge ble den først funnet i Arendal i 1959. Den har etablert bestander her og der på Østlandet og Sørlandet så langt vest som Vest-Agder, men er fortsatt ikke vanlig i Norge.
Foreningen for human narkotikapolitikk

Foreningen for human narkotikapolitikk (FHN) er en norsk forening, som arbeider for å påvirke norsk narkotikapolitikk og rusbehandling. Foreningen jobber aktivt for legalisering av alle rusmidler i Norge. FHN ble stiftet i april 2006 og ledes av Arild Knutsen.
Foreningen har opprettet «Stoffbrukernes dag» 18. november, hvor de går i tog sammen med vanskeligstilte stoffbrukere fra Plata og inn på Stortinget. 
Foreningen for human narkotikapolitikk arrangerte Verdens narkotikadag første gang i 2011 og Verdens overdosedag ble først arrangert av FHN i 2013. I 2018 ble dette arrangert i 29 kommuner.

Politikk

Organisasjonen har blant annet markert seg med standpunkt for avkriminalisering og statlig regulering, heroinutdeling og opprettholdelse av sprøyterom, for legalisering av narkotikabruk, mot tvungen bruk av urinprøvekontroll for pasienter i LAR og har lansert forslag om væresteder for rusmiljøene, som alternativ til politiaksjoner.
Den justinianske pesten

Den justinianske pesten eller «den senantikke svartedauden» var en pandemi som rammet Østromerriket (Det bysantinske riket), inkludert hovedstaden Konstantinopel, i årene 541–542 e.Kr. Den årsaken som de fleste forskere synes er mest sannsynlig er at pandemien var byllepest, som senere ble beryktet for enten å ha ført til eller bidratt til Svartedauden på 1300-tallet. Pestens sosiale og kulturelle nedslag og innvirkning er sammenlignbart med Svartedauden. Mellom 40-50 prosent, nær halvparten av befolkningen i det gamle Romerriket er antatt å ha dødd i pesten, omkring 25 millioner mennesker.
Hele Europa ble berørt og det er også indikasjoner på at den nådde Norge, selv om historiske bevis for det siste mangler, men den benyttes som den viktigste forklaringen på de endringer som skjedde i Norge på 500-tallet. Vesteuropeiske historikere på 500-tallet mente at den var verdensomspennende (innenfor datidens kjente verden), og rammet sentrale og sørlige Asia, Nord-Afrika, Arabia og sørlige og nordlige Europa. Genetiske studier peker mot Kina som hovedkilden til smitten. Fram til rundt 750 kom pesten tilbake for hver ny generasjon over hele middelhavsregionen. Sykdombølgen hadde også en betydelig innvirkning på den framtidige kursen til europeisk historie. Moderne historikere har navngitt denne pesten etter den østromerske keiseren Justinian I, som hadde makten på denne tiden. Han ble selv smittet, men var en av de få som overlevde.

Giftighet og dødelighet

Det nøyaktige antallet døde vil alltid være usikkert. Moderne forskere antar at pesten drepte opp til 5 000 mennesker daglig i Konstantinopel på pandemiens høydepunkt. Den drepte totalt sett kanskje så mye som 40 prosent av byens befolkning. Den begynnende pesten fortsatte med å drepe bortimot en fjerdedel av den menneskelige befolkningen i det østlige delen av Middelhavet. Nye, hyppige pestbølger fortsatte å herje gjennom 500-, 600- og 700-tallet, ofte mer lokalt og mindre ondartet. Det er løselig beregnet at pesten drepte kanskje så mye som 100 millioner mennesker over hele verden. En del historikere som eksempelvis Josiah C. Russell (1958) har foreslått at det var et befolkningstap på mellom 50 og 60 prosent mellom årene 541 og 700.
Etter 750 skjedde det ikke flere betydelige epidemiske sykdommer på nytt i Europa før Svartedauden på 1300-tallet.
Anne Brown

Liv og virke

Som datter av en sanglærerinne fikk Anne Brown tidlig skolering innen sang, men ble nektet sangutdanning i hjembyen på grunn av regler om raseskille.  Sin utdanning fikk hun derfor ved Morgan College og etter hvert, instutt for Musical Art ved Juilliard School i New York.  Hun ble kjent verden over gjennom rollen som Bess i George Gershwins folkeopera Porgy and Bess, urfremført ved The Alvin Theatre i New York 10. oktober 1935. Rollen Bess ble spesielt skrevet for hennes stemme. Deretter hadde hun roller på Broadway, foretok flere oppsetninger av Porgy and Bess, samt figurerte i filmen om Gershwin, «Rhapsody in Blue». 
Etter omfattende turnevirksomhet fra 1942 og to avbrutte ekteskap, reiste Brown på turne til Europa og bosatte seg i 1948 i Oslo, der hun ble gift med skihopperen Thorleif Schjelderup og ble norsk statsborger. 
På 1950-tallet fortsatte hun sin karriere i oppsetninger som Gian Carlo Menottis «The Medium and The Telephone». Kronisk astma gjorde at hun trakk seg tilbake tidlig, men hun fortsatte som sangpedagog, med Åse Kleveland, Karin Krog, Elizabeth Norberg-Schulz, Trond Halstein Moe, Liv Dommersnes, Liv Ullmann, Anne Nyborg, Ranveig Eckhoff, Nora Plau og Sølvi Wang blant de mer kjente elevene.  
Anne Brown har mottatt flere priser, blant annet Musikkritikerprisen i 1950, Oslo bys kunstnerpris i 1990 og Norsk kulturråds ærespris i 2000. I 1999 ble hun æresborger av Baltimore. Brown utga memoarboka Sang fra frossen gren på Aschehoug forlag i 1979.