google/wiki40b huggingface dataset:
David Löfquist

Mjällby AIF

Löfquist startet sin profesjonelle karriere i Mjällby AIF. I de tre første sesongene han spilte, spilte klubben i Superettan, men han ble med klubben da den rykket opp tl Allsvenskan, og spilte ytterligere to sesonger. Löfquist spilte 131 seriekamper i sin første periode i klubben fram til tidlig i 2012.

Parma and Gubbio

Det ble 5. desember 2011 klart at Löfquist hadde signert en kontrakt på to og et halvt år med italienske Parma, med opsjon om forlengelse i ytterligere to år fra 2014. Löfquist spilte ingen kamper for klubben, før han 31. januar 2012 ble lånt ut til Gubbio i Serie B for resten av 2011/12-sesongen.

Malmö FF og Odense BK

Det ble 31. august 2012 klart at Löfquist skulle spille for Malmö FF ut 2012-sesongen. Löfquist spilte kun fire kamper for Malmö FF.
Det ble 31. januar 2013 klart at Löfquist skulle spille for danske Odense BK. Låneavtalen strakk seg over hele 2013, med en kjøpsopsjon Odense BK kunne gjøre bruk av etter endt låneperiode.

Tilbake til Mjällby AIF

Löfquist var i februar 2014 klar for Mjällby AIF igjen, klubben han forlot i 2012 til fordel for Parma. Mjällby AIF og Löfquist rykket ned til Superettan etter første sesong etter returen.
Jærbuen

Jærbuen er et månedsmagasin som utgis 10 ganger årlig i kommunene Klepp, Time og Hå. Magasinet fremstår som en avis med temareportasjer, kultur, sport og næringsliv. Den distribueres gratis til alle husstander og bedrifter i nevnte kommuner. Opplag (2010) 15 000 eksemplarer.
Månedsmagasinet Jærbuen utkom første gang i 2004. Ansvarlig utgiver er selskapet Regionaviser AS.
TrES-4b

TrES-4b er en eksoplanet oppdaget i 2006 og annonsert i 2007 av Trans-Atlantic Exoplanet Survey ved bruk av transitmetoden. Den er 1 400 lysår (430 pc) unna i stjernebildet Herkules.
TrES-4 går i bane rundt sin primærstjerne GSC 02620-00648 hver 3,5 dager og formørker den sett fra jorden. Den er 0,919 ganger så massiv som Jupiter, men har en diameter som 1,799 ganger så stor.
Regnklegger

Utseende

Regnklegger er middelsstore fluer, vanligvis mellom 5 og 10 millimeter lange. Kroppen er gjerne noe flattrykt, vanligvis lite hårete. Flere har parvise flekker på bakkroppen. Hodet er ganske stort og domineres av de store fasettøynene, samt den kraftige men ganske korte «snabelen» (munnen). Den har skarpe stikkeredskaper omgitt av en «hylse» (slire). Hos hunnen er fasettøyne adskilt med en pannestripe, mens de hos hannen møtes i pannen. Fasettøynene er ofte mønstret og er fargerike på grunn av lysbrytningen i fasettene. Punktøyne (ocelli) er mangler helt. Beina er middels lange og slanke. Vingene er marmorerte av et tett mønstret, gjerne litt sotfarget og med tydelige årer.  
Larvene er mer eller mindre hvitaktige, pølseformede, beinløse uten noen tydelig hodekapsel. De består av 11 segmenter, og segmentgrensene er veldig tydelige. De fleste segmentene har vorteaktige utvokster. Hodeenden er tilspisset og munndelene stikker ut som et par små kroker. De kan strekke seg ut og trekke seg sammen ganske kraftig.

Levevis

Larvene lever i våt eller fuktig jord, som oftest nær vann, men de kan ha sine larver langt fra vann. Larveutviklingen for de fleste av de nordiske artene tar normalt ett år, mens enkelte av de største artene trenger to år. Larvene er predatore (rovdyr) som fanger ulike slags bytte, særlig andre insektlarver. 
De voksne insektene er meget gode og hurtige flyvere. De kan fly lange avstander og kan derfor påtreffes langt fra der de ble klekket. I motsetning til mange andre blodsugende insekter er kleggene mest aktive midt på dagen, gjerne i solskinn. De treffes vanligvis i nærheten av dyr, på enger, lysninger i skogen, langs veier og vassdrag. De kan opptre i et ganske stort antall.
Hunnene lever gjerne 2 til 3 uker som voksne, hannene trolig noe kortere. Hanner er fredelige og langt sjeldnere enn hunner, de oppsøker ikke mennesker eller dyr, siden de lever av nektar og pollen fra blomster.
Prokura

Prokura (latin: pro= for og cura= omsorg) er den fullmakt som en eller flere personer har fra en forretningsperson eller et selskap til å inngå avtaler i dens/selskapets navn. En person som er meddelt prokura kalles for en prokurist. Prokuristen kan som utgangspunkt «opptre på vegne av foretaket i alt som hører til driften av dette» (prokuraloven § 1). Unntak gjelder imidlertid for overdragelse og beheftelse (f.eks. pantsettelse) av fast eiendom og løsøre som kan registreres i skipsregisteret og luftfartsregisteret (mest praktisk skip eller fly). Dette krever særskilt fullmakt.
Å meddele for eksempel daglig leder i et selskap prokura, er en praktisk ordning som gjør det mulig å foreta beslutninger i foretaket uten forutgående styrebehandling. 
Prokura kan meddeles til flere personer, slik at den kan brukes i fellesskap, eller hver for seg. Dette skal i så fall angis ved meddelelsen.
Dersom virksomheten gjelder et registrert foretak, skal det, sammen med registreringen, ifølge lov om registrering av foretak av 21-06-1985, alltid fremgå «Hvem som representerer selskapet utad og tegner dets firma»
Santo Tomas (Batangas)

Santo Tomas (Bayan ng Santo Tomas) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Batangas. Folkemengden var i 2015 på 179 844 innbyggere.
Santo Tomas' barrio San Miguel var fødestedet til Miguel Malvar, en nasjonalhelt på Filippinene som deltok i den filippinske revolusjon og den filippinsk-amerikanske krig og ble den siste filippinske general som kapitulerte til amerikanerne.
Santo Tomas er oppkalt etter den hellige Thomas Aquinas.
Hvalfangstmuseet

Hvalfangstmuseet i Sandefjord ble grunnlagt i 1917. Forretningsmannen Lars Christensen begynte i 1914 å sysle med tanken om et museum over den omfattende hvalfangstnæringen han selv var en del av. Idéen fikk han blant annet etter et besøk i New Bedford Whaling Museum  i USA. Den 23. mai 1917 kunne han overrekke museet med samlinger som gave til Sandefjord kommune. Museet fikk navnet Kommandør Chr. Christensens Hvalfangstmuseum etter Lars Christensens far.
Hvalfangstmuseet – slik det omtales til daglig – består av selve museumsbygningen med utstillinger, museumsbåten «Southern Actor», og samlingene som er oppbevart i fellesmagasiner og bibliotek. Hvalfangstmuseet er en avdeling av Vestfoldmuseene IKS.

Museumsbygningen

Hvalfangstmuseet ble etablert direkte i et nybygg tegnet av Nils Winge Grimnæs. Gjennom den arkitektoniske utformingen, fremhever bygningen museets mest ikoniske gjenstand - en blåhvalmodell i full størrelse - som kan betraktes fra et vandregalleri båret av tolv søyler. I 1981 ble museet bygget ut og fikk plass til en egen kulturhistorisk avdeling. Denne fløyen ble i 2018 utvidet ytterligere og gir rom til nye kulturhistoriske utstillinger og publikumsfasiliteter. Den eldste bygningen rommer den naturhistoriske utstillingen. Utstillingssalen har i seg selv en museumshistorisk verdi, samtidig som fremstillingen av dyrelivet i Arktis og Antarktis også fungerer som en introduksjon til fangsthistorien.

Museumsbåten Southern Actor

”Southern Actor” er en klassisk dampdrevet hvalbåt som representerer den siste tiden av storhvalfangsten etter krigen. Den deltok i Sydhavsfangsten fram til 1962. Båten ble bygget i Middlesbrough i England for rederiet Sevilla Whaling Co. Ltd. i 1950.Båten ligger til kai og er åpen for publikum i sommersesongen, og ellers etter avtale med omviser.

Samlingene

Hvalfangstmuseets hovedfokus er 1900-tallets storhvalfangst i Antarktis. Samlingene er hovedsakelig av natur- og kulturhistorisk karakter og omfatter Hvalfangstsamlingen, Sandefjord Bymuseum, Sandefjord Sjøfartsmuseum og Sandar Bygdesamling. Hvalfangstmuseet har en omfattende foto- og filmsamling i magasin. En stor boksamling med litteratur om hval, hvalfangst og polare strøk er tilgjengelig gjennom Sandefjord Folkebibliotek. Dertil kommer flere hundre hyllemeter med historiske arkiver oppbevart i Vestfoldarkivet. Disse står i dag på listen over ”Norges dokumentarv” som sorterer under UNESCOs liste over Verdens dokumentarv.
Odessa gasskraftverk

Odessa gasskraftverk er et varmekraftverk ved Odessa i Texas i det sørlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1 000 MW, fordelt på 2 like store blokker med kogenerasjon. Operatør er energiselskapet PSEG Texas. Utstyret er vesentlig levert av General Electric og Fluor Daniel.
Kraftverket ble utbygd omkring årene 1995–2001. Brenselkilden er naturgass.
Jarmers Plads (København)

Jarmers Plads er en plass i København hvor Nørre Voldgade munner ut i H.C. Andersens Boulevard.
Plassen ble navngitt i 1917 etter ruinen av Jarmers Tårn, som ble gravet ut i 1885 ved Helmers Bastion (tidligere Hjelmer- og Helmerskanse, forvanskninger av Jarmer). Tårnet var blitt oppkalt etter den vendiske fyrste Jaromar II av Rügen, som i 1259 angrep København og gjennombrøt festningen nettopp her.

Løve og løvinne

Utover Jarmers Tårn ses også en kopi av Auguste Cains bronseskulptur Lion et lionne se disputant un sanglier. Den viser en løve og en løvinne som kjemper om et villsvin. På soklen leses: "A. CAIN 1878". Skulpturen var en gave fra brygger Carl Jacobsens legat Albertina.
Batocerini

Utseende

Store til meget store (30-90 millimeter) trebukker, noen av de største representantene for Lamiinae. På farge varierer de fra gulbrunt til svart, de fleste er brunlige, gjerne med hvite eller røde tegninger. Noen har grove, svarte punktgroper på dekkvingene. Pronotum har en kraftig pigg på sidene. Dekkvingene har en pigg på "skuldrene". Antennene er kraftige, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, betydelig lengre hos hannene.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Australia, Sørøst-Asia og Afrika.
Den første Guangzhouoppstanden

Den første Guangzhouoppstanden (kinesisk: 廣州起義), i Guangzhou i Kina i 1895, var en oppstand som gikk galt allerede før den kom ordentlig i gang.
Våren 1895 planla Xingzhonghui (Revive China Society), som hadde sin base i Hongkong, planla en oppstand for det nærliggende Guangdong. Lu Haodong fikk i oppgave å designe de revolusjonæres fane. Den 26. oktober dro  Yeung Ku-wan og Sun Yat-sen med Zhen Shiliang og Lu Haodong til Guangzhou. Planen var å innta byen med ett overraskende slag. Men planen var blitt lekket til Qing-regjeringen.  Myndighetene begynte å arrestere de revolusjonære, blan dem  Lu Haodong, som deretter ble henrettet.

Etterspill

Den første Guangzhouoppstanden var en fiasko. Etter press fra Qing-regjeringen førbød Hongkong Yeung og Sun innreise der for en femårsperiode. Sun Yat-sen dro i utenlandseksil og fremmet revolusjonens sak og samlet inn penger i Japan, USA, Canada og Storbritannia. I 1901, etter Huizhouopprøret, ble Yeung Ku-wan drept av Qing-agenter i Hong Kong.
Šariš (øl)

Šariš er et ølmerke fra Veľký Šariš i Slovakia. Ølet produseres av bryggeriet Pivovar Šariš A.s., og har blitt laget siden 1967. Šariš er i dag et av de varemerkene til den ølprodusenten SABMiller.
Håkon av Nidaros

Håkon av Nidaros (død 18. august 1267) var en norsk geistlig som var erkebiskop av Nidaros i 1267. Han rakk bare å utøve embetet i fire måneder før han døde.

Bakgrunn og familie

Det er ikke kjent når Håkon var født, hvem som var Håkons foreldre eller hvor i landet han kom fra. Det er sannsynlig at han var fra Østlandet, ettersom han virket i Oslo før han ble erkebiskop. Håkon hadde også en sønn, Tore, kalt Tore Biskopssønn, og denne holdt til på Lekum i Eidsberg i Borgarsyssel (Østfold). Enkelte historikere, som Edvard Bull d.e., har hevdet at Håkon må ha vært gift. Bakgrunnen for dette er at sønnen Tore, som var en mektig mann med titler som baron og kansler, neppe kunne ha vært et uekte barn. Dersom Håkon virkelig var gift, var han trolig den siste gifte katolske biskopen i Norge.

Geistlig karrière

Håkon var først medlem av domkapitlet ved Hallvardskirken i Oslo, hvor han også var skolemester. I 1248 ble han vigslet til biskop i Oslo av den daværende erkebiskopen, Sigurd Eindridesson (erkebiskop 1231-1252). Da erkebiskop Einar Gunnarsson døde i 1263 ble Håkon foreslått som etterfølger. Ettersom han allerede var biskop, trengte han ikke dra til Roma for å bli vigslet av paven, slik nye erkebiskoper vanligvis måtte. Håkon ble vigslet til erkebiskop i Nidarosdomen 14. april 1267. Han rakk imidlertid ikke å få utført så mye i sitt nye embete ettersom han døde allerede 18. august samme år.
Håkon ble etterfulgt som erkebiskop av Jon Raude.
Strambotto

Strambotto er en italiensk diktform fra 1200-tallet. Strambottoen ble utvikla enten på Sicilia eller i Toscana, og er en av de eldste formene for diktning på italiensk.
Strambottoen er bygd opp av seks eller åtte ellevestavelses verslinjer – såkalte endecasillabi. Rimmønsteret kunne variere; på Sicilia var skjemaet vanligvis ABABABAB, i Toscana ABABCCDD.
En variant av strambottoen er den sicilianske og den napolitanske oktaven (ottava siciliana, ottava napoletana). Strambottoen regnes som en viktig forløper for sonetten.
Hermann Gran

Produsent

Han begynte sin karriere som producer for «Idebanken» med Erik Bye. Senere samarbeidet han med Knut Bjørnsen i underholdningsserien «Avspark» og produserte flere underholdningsprogram før han gjennom mer enn 45 år hadde han delansvar i NRK for mange hundre barnetv-produksjoner, som blant annet Tre-fire-fem (serien som introduserte figuren Labbetuss), Portveien 2, Blikkbåx med figurene «Bitten» og «Reidar» og Sesam Stasjon. Han var også delansvarlig for utviklingen og oppfølging av produktutvikling til Sesam Stasjon-serien.
Han var med på å starte NRKs TV-program Etter skoletid, som produsent og prosjektleder.
I 1972 produserte han den første serien med informasjon om innholdet i «fjellvettreglene». I disse første programmene ble melodien Daydream benyttet som kjenningsmelodi, og denne kjenningsmelodien har blitt gjenbrukt i NRKs senere produksjoner med fjellvettreglene.
Han samarbeidet også med Thorbjørn Egner på en rekke tv-produksjoner. Han har også laget en rekke program i fjernsynsserien Newton.
De senere år har han produsert en rekke direktesendte program og serier som Historiske perler og Edel Årgang, begge med Torkjell Berulfsen som programleder.
Til sammen har Hermann Gran produsert nærmere 900 titler i alle genre, både drama, dokumentar, underholdning, opplysningsprogram og ikke minst barne- og ungdomsprogram. Produsert på film, studio/OB og som direktsendinger for NRK gjennom 47 år.

Regi

Hermann Gran begynte sin regi-karriere som produser for Erik Bye i NRK programposten, Idebanken. Arbeidet deretter som produser og  samarbeidet med Knut Bjørnsen, Børt-Erik Thoresen, samt en rekke andre profiler på 70 tallet.
Fortsatte deretter i NRK, Barne-og Ungdomsavdelingen  og hadde i samarbeid med Bo Wærenskjold regien på barnetv-serien Stian med sekken, som første gang ble sendt på NRK i 1974. I 1979 hadde han regiansvaret for serien Slik er det inni, der det ble forklart hvordan ulike tekniske innretninger (et passasjerskip, en oljeplattform, en jumbojet, romfergen Colombia og Det Kongelige Slott o.s.v.) virket.
Han hadde i tillegg del-ansvar for de populære barne-tv  seriene; " 3-4-5, Labbetuss", "Portveien 2" "Blikkbåx", "Midt i Smørøyet" og "Sesam Stasjon" 
Han hadde etterhvert regiansvar for nærmere 900 tv-sendinger.
Jan Erik Mikalsen

Biografi

Mikalsen studerte ved Griegakademiet i Bergen, og ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i København. Han er medlem av Norsk Komponistforening.
Mikalsen har hatt en rekke verk bestilt og fremført, blant annet av Oslo Filharmoniske orkester, Tokyo Filharmoniske orkester, Bergen filharmoniske orkester, Stavanger symfoniorkester, Norrköping symfoniorkester, Kringkastingsorkestret, Oslo Sinfonietta, Bodø Sinfonietta, Thomas Bloch, Reykjavik Kammerorkester, Quartet Artis Wien, Stavanger Samtidsensemble, Orchestre de Flutes Francais, Manger Musikklag, Ingrid Torvund, Tori Wrånes og Bård Ask.
Mikalsen har deltatt på festivaler som Présences Festivalen, Pablo Casals Festivalen, Ultima-festivalen, Casa Da Musica, Performa 13, Ung Nordisk Musikk og Nordic Music Days.
Mikalsen har også vunnet pris fra Kavlifondet, og deltatt på Stavanger symfoniorkesters nordisk/baltiske komponistworkshop 2004-2005 med verket Ghouls & Moons urfremført av samme orkester under deres hovedserie, 20. oktober 2005. Hans samarbeid med billedkunstner Bård Ask har i løpet av 2013 og 2014 resultert i en rekke verker, inkludert Notio Viri Placet vist i Bergen, London, Paris og Oslo.
I januar 2010 urfremførte Björn Nyman og Kringkastingsorkesteret Clarinet Concerto ved scene 2 i Den norske opera og ballett i Oslo. I 2014 ble bestillingsverket Music for solo flute and sinfonietta urfremført av Elisabeth Kristensen Eide og Bodø Sinfonietta. 20. januar 2012 ble verket Parts II for Orchestra urfremført av Tokyo Filharmoniske orkester, som ett av fire verk i finalen i komponistkonkurransen Toru Takemitsu Composition Award (dommer Salvatore Sciarrino). Samme verk vant Edvardprisen 2012. Verket Wagner Prelude ble bestilt av Dronning Sonjas Internasjonale Musikkonkurranse 2013 og urfremført i hovedsalen i Den Norske Opera av operaorkesteret under finalekonserten. Høsten 2014 urfremførte Kringkastingsorkesteret bestillingsverket Songs for Orchestra. Ensemblet bit20 bestilte Too much of a good thing for solo piano og sinfonietta som ble urfremført høsten 2014 i Bergen. Verket ble igjen fremført under Huddersfield festivalen i England samme år. Mikalsen ble tildelt Music Norways internasjonale satsningsprogram Intro komponist for perioden 2014-2016. Verket Songs for Orchestra vant i 2015 International Rostrum of Composers, og har blitt kringkastet i rundt 30 land rundt om i verden. I september 2017 fremførte Oslo-Filharmonien Mikalsens seneste orkesterverk, Just for You for Piano Solo and Orchestra, med Ellen Ugevik som soloist og under ledelse av Lars-Erik Ter Jung.
St. Petersburgs flagg

St. Petersburgs flagg har en rød grunnfarge og dekoreres i midten av sølvfargede ankere i kors og et gyllent septer.
Ankrene krysser hverandre i midten, med sjøankeret til venstre og elveankeret til høyre. Ankrene symboliserer St. Petersburgs havner for sjø og elv. Septerer ligger over ankrene i midten og viser at byen tidligere var Russlands hovedstad.
Flagget ble antatt 8. juni 1992 av byrådet (vedtak nr. 96) og har forholdet 2:3.
Åros bru

Åros bru er ei veibru på fylkesvei 35 i Sokndal kommune i Rogaland. Brua krysser elva Sokno i Sogndalstrand. Den ble offisielt åpnet 27. november 1999 og avlastet Sogndalstrand bru fra 1882. Åros bru er (i likhet med den gamle brua) ei steinhvelvbru, og var den første av denne brutypen som ble bygd i Norge på over 60 år. Steinhvelvbruer var tidligere vanlig i Norge, men brutypen ble utkonkurrert av betongbruer før andre verdenskrig. Åros bru kostet nesten dobbelt så mye som ei tilsvarende bru i betong ville ha gjort, men det ble ansett at pengene kunne spares inn igjen fordi steinbruer er vedlikeholdsfrie.
Acentroptera

Utseende

Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange skjoldbiller, gjerne rødlige og svarte. Antennene er tynne og forholdsvis korte, hodet fremstrakt. Pronotum er firkantet, betydelig smalere enn de jevnbrede dekkvingene. Disse har 10 kraftige punktrader. Beina er nokså lange og tynne med noe utvidete føtter.

Levevis

Larvene er bladminerere på planter i ananasfamilien.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.
Churchill Babington

Bakgrunn, utdannelse

Babington ble utdannet av sin far, Matthew Drake Babington, og studerte senere under orientalisten og arkeologen Charles Wycliffe Goodwin da han begynte på St. John's College, Cambrigde i 1839. Han ble uteksaminert i 1843. I 1845 fikk han Hulsea prisen for essyaet sitt, The Influence of Christianity in promoting the Abolition of Slavery in Europe. Han ble ferdig med sin mastergrad i 1846, og med sin PhD i 1879.

Kirkelig virke

Fra 1848 til 1861 var han sogneprest for Horningsea, nær Cambridge, og fra 1866 til sin død, sogneprest for Cockfield i Suffolk. 
Babington var også forfatteren av Mr Macaulay's Character of the Clergy (1849), et forsvar av presteskapet i det 17. århundre. Han skrev også ut editio princeps av Hypereides taler mot Demosthenes (1850), On Behalf of Lycophron and Euxpenippus (1868) og Funeral Oration (1858).
I 1855 publiserte Churchill Babington en ny utgave av Benefizio della Morte di Crito, en bemerkelsesverdig bok om reformasjonen.

Virke som arkeolog

Fra 1865 til 1880 holdt han Disney professoratet i arkeologi ved Cambridge. I sine foredrag, illustrert av sin egen samling av mynter og vaser, holdt han hovedsakelig på med gresk og eldgammel romersk keramikk og numerastikk.
Churchill Babington skrev om mange forskjellige emner. Hans tidlige kjennskap til landlivet fikk han til å interessere seg innen naturhistorie, særlig botanikk og ornitologi. Han var også en autoritet innen conchologi, og var forfatter av delvis av botanikk-vedlegget og ornitologi-vedlegget i Potters History and Atiquities of Charnwood Forest (1842).
Abbasabad (fylke)

Abbasabad er et fylke ved det kaspiske hav, i provinsen Mazandaran i nordlige Iran. Hovedstaden til fylket er Abbasabad. Fra målingen i 2006 var fylkets befolkning på 45 589, i 12 694 familier. Fylket er delt inn i to distrikter: Kelarabad-distriktet og Salman Shahr-distriktet. Fylket har tre byer: Abbasabad, Kelarabad og Salman Shahr.
Fylket var fraskilt fra Tonekabon og etablert i 2009.
Zongli Yamen

Zongli Yamen (kinesisk: 总理衙门, pinyin: Zǒnglǐ Yámen, Wade-Giles:  Tsung-li Yamen), var det kinesiske «utenriksdepartement» i en del av den siste fasen av Qing-dynastiets senere år, fra 1860 til 1901. Det ble opprettet av prins Gong som en følge av Tianjintraktaten av 1858 og Pekingkonvensjonen av 1860, som forpliktet Kina til å etablere likeverdige diplomatiske forbindelser med andre stater. Tidligere var kontakten med fremmede stater som regel blitt administrert av det keiserlige Ritestyret, eller av hofforganet for kolonisaker. 
Prins Gong var også i lange tider Zongli Yamens leder.
Zongli Yamen kan ikke egentlig betegnes som et regjeringsdepartement, idet det ikke hadde eget fast bemanning på høyere nivå, men dets besluttende medlemmer hadde andre hovedoppgaver og hovedarbeidsplasser annetsteds, i andre deler av det kinesiske regjeringsembedsverk, og bare hadde utenriksarbeide som en sidebeskjeftigelse. 
Zongli Yamens bygning lå noe øst i Keiserbyen (og utenfor Den forbudte by), det vil si også noen kvartaler nordøst for legasjonsområdet er de fleste utenlandske makter fikk sine diplomatiske representasjoner.  
Zongli yamen er den tradisjonelle forkortelse av det offisielle kinesiske navnet, som lød Zongli geguo shiwu yamen 總理各國事務衙門, «embedet for alle nasjoners anliggender». På mandsjuisk var navnet Geren gurun i baita be uherileme icihiyara yamun. Begrepet yamen var overtatt fra et tradisjonelt kinesisk ord for keiserlige embedsstasjoner. Ettersom ordet Zongli senere har endret betydning, er det noen som misoppfatter Zongli Yamen som «statsministerens kontor».
Opprettelsen av dette «utenriksdepartementet», som kun skjedde etter tvang fra fremmedmaktene, stred mot den fremherskende sinosentriske tenkning som anså at Kina var for enestående til å operere med representasjoner til andre stater etter likeverdighetsprinsippet. Særlig qing-aristokratiet var motstrebende. Dette betød også at Zongli Yamen i praksis ikke helt klarte å utføre sin rolle slik den var tiltenkt. 
Viktige mandariner i Qing-styret som Zeng Guofan og Li Hongzhang opererte dessuten ofte uten å underordne seg Zongli Yamen, som dermed kom i skyggen. 
I 1901 ble Zongli Yamen i henhold til Bokserprotokollen erstattet av Utenriksministeriet 外務部, Wàiwùbù. Det nådde, i motsetning til Zongli Yamen, opp i samme rang som de øvrige ministerier ved Qing-dynastiets hoff.