Horst Wessel

Bakgrunn

Wessel ble født i Bielefeld i Westfalen, men familien flyttet til Berlin i 1913 da faren Ludwig Wessel, som var luthersk prest, fikk en stilling i en av Berlins eldste kirker, Nikolaikirche, en stilling han hadde fram til sin død i 1930. Moren Luise Margarete Wessel kom også fra en familie med en rekke lutherske prester. Familien bodde i gaten Judenstraße («Jødegaten») i nærheten av kirken, en gate som siden middelalderen hadde vært et sentrum for byens jødiske befolkning.
Han gikk på Volksschule des Köllnischen Gymnasiums (grunnskole) i årene 1914 til 1922 og gikk deretter ved Gymnasium (videregående skole) i Königstadt. Det siste året før han tok abitur var ved Luisenstadt Gymnasium. Fra april 1926 studerte han juss ved Friedrich-Wilhelm-universitetet (dagens Humboldt-Universität zu Berlin) i Unter den Linden.

Drapet

Wessels tropp dekket blant annet området rundt Alexanderplatz, som på den tiden var Berlins utested. Her møtte han i september 1929 den 18 år gamle prostituerte Erna Jänicke, og kort tid etter flyttet han inn hos henne i hennes leilighet i  Große Frankfurter Straße (i dag Karl-Marx-Allee). Huseieren var imidlertid en enke etter en kommunist, og hun mislikte Wessel meget sterkt. Etter noen måneder brøt det ut krangel om husleien.
Om kvelden 14. januar 1930 ble Wessel skutt i ansiktet da han åpnet døren i Jänickes leilighet. Han døde 23. februar 1930 på sykehuset av blodforgiftning som følge av skadene. Han ble skutt av kommunistene Albrecht Höhler og Erwin Rückert. Höhler ble senere dømt til seks års fengsel for drapet, men ble selv drept etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933. Kommunistpartiet benektet enhver kjennskap til drapet, og henviste til at det hadde vært krangel om husleien, og at dette måtte ha vært et privat oppgjør. En annen teori var at det var en rivalisering mellom disse mennene i forhold til Jänicke. Saken ble aldri oppklart, men en teori er at huseieren kan ha henvendt seg til venner for å få hjelp, og Höhler og Rückert kan ha sett dette som en god anledning til å få tatt hevn for angrepet på kommunister som Wessel tidligere hadde vært innblandet i.

«Martyr» for nasjonalsosialistene

Wessel ble begravet under en storstilt seremoni og prosesjon gjennom Berlins gater, med anslagsvis 30 000 mennesker til stede, blant dem keiser keiser Wilhelms sønn August Vilhelm av Preussen. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 ble det reist et stort monument på graven hans i Berlin, som ble åstedet for store årlige markeringer. Etter det tyske sammenbruddet i 1945 ble alle spor etter dette minnesmerket fjernet.
Etter drapet på Wessel i ble sangen Die Fahne Hoch omdøpt til «Horst Wessel Lied», og ble brukt som NSDAPs partisang. Etter maktovertagelsen fungerte denne som en uoffisiell nasjonalsang ved siden av den offisielle nasjonalsangen Deutschlandlied. 
Wessel ble regnet av nasjonalsosialistene som en av bevegelsens fremste «martyrer», og Joseph Goebbels holdt minnetalen i begravelsen. «Horst Wessel Lied» ble fremført av Sturmabteilung, noe som bidro til at sangen ble kjent.
I 1944 ble Waffen-SS-divisjonen 18. SS-frivillige-pansergrenaderdivisjon Horst Wessel opprettet og oppkalt etter ham.

Forbud

Etter andre verdenskrig ble det gjennom denazifiseringen forbudt å fremføre sangen «Horst Wessel-Lied» offentlig i Tyskland, på lik linje med forbudet mot andre nasjonalsosialistiske symboler. Dette forbudet gjelder fortsatt.