Norsewood

Norsewood er et tettsted som ligger i den nordlige enden av Tararuadistriktet, sør i Hawke's Bay på New Zealand, midt i det som engang var det tettvokste skogsområdet kalt «Seventy-Mile-Bush» («70-milsskogen»). Innbyggertallet er i dag omkring 330 mennesker. Tettstedet er delt i to av riksveien; Upper Norsewood og Lower Norsewood (øvre og nedre Norsewood).

Historie

Tettstedet ble grunnlagt i 1872 da det kom cirka 360 nordmenn og 11 svensker med skipet «Høvding» til Napier 15. september, etter en sjøreise som hadde vart i 108 dager. Tidligere samme dagen kom også det engelske skipet «Ballarat» til Napier. Blant passasjerene her var om lag 70 dansker. Av passasjerlistene går det fram at mange av de norske innvandrerne i den første bølgen kom fra Vestfold og Østfold, nærmere bestemt Glemmen og Tune (begge i Østfold). Denne innvandringen var kommet i stand etter at styresmaktene på New Zealand hadde sendt representanter til de skandinaviske landene for å få folk til å utvandre til New Zealand. De fleste av disse skandinavene ble de første nybyggerne i Norsewood, resten — for en stor del dansker — grunnla byen Dannevirke, om lag 22 km unna.
I løpet av de første årene med tilrettelagt innvandring av skandinaver (1871—1876) kom det i alt 3227 til landet. I 1878 utgjorde skandinavene litt over 1% av innbyggertallet på New Zealand, den høyeste prosentdelen de noen gang nådde.

Norsewood blir bygd

I de neste årene kom hundrevis av andre nybyggere som strevde for å skape seg et nytt liv på mange av 40-acre gårdene i Norsewood — som dermed ble det viktigste tettstedet i området. Blant disse menneskene var det mange flere nordmenn, og også svensker, dansker, tyskere og briter. Livet var svært strevsomt for mange av disse, og fattigdom var velkjent i distriktet. De ble også utsatt for naturkatastrofer, som flom i 1880, og en stor brann som i 1888 ødela mye av Norsewood og gjorde rundt 170 mennesker hjemløse. 
Newzealandske styresmakter hadde lovet å sysselsette disse innvandrerne med forskjellige former for offentlig arbeid, blant annet bygging av veier og jernbane. Men ting gikk ikke alltid som planlagt, særlig ikke etter at landet gikk inn i økonomiske nedgangstider omkring 1880.
Men i løpet av 1880-åra ble jernbanen sakte, men sikkert, bygd gjennom skogsområdene, det ble satt opp sagbruk, og gradvis ble skogsområdene gjort om til produktivt jordbruksland. Fra omkring år 1900 avtok den skandinaviske innvandringen.

Kultur og språk

I de tidligste årene kom det en kort tid ut fire aviser på skandinaviske språk i området. Men de fleste av innvandrerne ønsket å bli naturaliserte britiske borgere, og morsmålet ble borte etter første eller andre generasjon. I Norsewood ble det snakket norsk fram til 1930-åra. 
Ved ethundreårsfeiringen av Norsewood i 1972 økte interessen for norsk kultur og tradisjon, men ikke for språket. Det som nå lever av det norske språket, er endel etternavn, gatenavn og innskrifter på gravsteiner.
Byen tar allikevel vare på det norske opphavet sitt, og feirer hvert år 17. mai på den søndagen som faller nærmest nasjonaldagen. Den norske staten har også vist stedet oppmerksomhet: Ved hundreårsjubiléet i 1972 fikk Norsewood en Bindalsfæring i gave fra den norske regjeringen. Denne båten står utstilt i en glasmonter i Upper Norsewood. En tekstilvirksomhet med ganske stor vareeksport til Australia og Asia, bærer navnet «Norsewear» og ligger i Lower Norsewood.

Populærkultur

TV-serien The Almighty Johnsons handlet om Axl Johnson fra Norsewood, som på sin 21-årsdag oppdaget at han var medlem av en familie av norrøne guder.