google/wiki40b huggingface dataset:
Keisermor Bian

Keisermor Bian (kinesisk: 卞太后; pinyin: Biàn Tàihòu, født 30. desember 159 i landsbyen Bai (白亭) i Qi-kommanderiet (齊郡), død 9. juli 230 i Luoyang), formelt keiserinne Wuxuan (kinesisk: 武宣皇后; pinyin: Wǔxuān Huánghòu; Zhuyin Fuhao: krigerske og visekeiserinne) var keisermor i regeringstidene til keiserne Cao Pi og Cao Rui. Hun var annenhustru til Cao Cao, grunnleggeren av Wei-dynastiet.

Bakgrunn, ekteskap med Cao Cao

Den senere keisermor Bian ble født i Langye-kommandanturet (i nåværende sørøsrlige Shandong). Hun kom fra enkle kår og ble i ungdomsårende tvunget til  prostitusjon. Da hun var 19 år ble hun en av Cao Caos konkubiner; det turde ha vært i 187. Hun fødte ham de fire sønnene Cao Pi, Cao Zhang, Cao Zhi og Cao Xiong. 
Cao Caos eldste sønn, Cao Ang, døde i 197 og ble sørget over så intensivt av sin adoptivmor, fru Ding, at Cao Cao til sist forstøtte henne, og gjorde fru Bian til sin hustru. I 213 ble Cao Cao fyrste av Wei, i 219 utnevnte keiser Xian også fru Bian til fyrstinne av Wei. Som fyrstinne var hun kjent for å være vis og beskjeden. Hun avviste særlig utsvevende festligheter da hennes sønn Cao Pi i 217 ble utnevnt til arvtaker av fyrstedømmet Wei.

Som keisermor

Cao Cao døde i 220, og Cao Pi arvet tittelen fyrste av Wei. Samme år tvang han keiseren til å tre til side til hans egen gunst, og grunnla så Wei-dynastiet. Fru Bian fikk tittelen keisermor, men ble ikke involvert verken i rikets forvaltning eller i dets felttog mot Wu-dynastiet. Hun fikk imidlertid godkjent at Cao-familiens titler og formue kom på avveie. Denne politikken med å holde dette i familien, holdt seg helt til dynastiets undergang. 
Bare en gang engasjerte hun seg i egenskap av keisermor: Keiseren aktet i 226 å henrette general Cao Hong, en fetter av Cao Cao, av rent personlige grunner. Keisermor Bian minnet sønnen om Cao Hongs fortjenster; særlig om at han en gang hadde reddet Cao Caos liv. Keiseren avstod da fra å la ham henrette, men fratok ham embeder og titler.

Som enkekeiserinne og keiserinnebestemor

Etter Cao Pis død besteg sønnen Cao Rui tronen i 226. Han beæret sin bestemor med tittelen keiserinnebestemor. Imidlertid skar det seg i 227 mellom fru Bian  og Cao Ruis kone, Yu, som til da hadde vært prinsesse av Pingyuan, men etter Cao Ruis tiltredelse til tronen ikke var blitt elevert til keiserinnetittel. I stedet var konkubinen Mao blitt keiserinne. Da keiserinnebestemor Bian prøvde å berolige den oppbragte fyrstinne Yu, snufset denne: «Det er vel blitt tradisjon hos Cao-slekten å foretrekke de mer foraktelige blant kvinner». Han hadde slett ikke tenkt å fornærme keiserinnebestemoren, for hun hadde glemt at denne selv kom fra de mindre ærerike kår. Keiserinnebestemoren ble skrekkelig opprørt, men Cao Rui fikk henne til å nøye seg med å sende Yu tilbake til Pingyuan.
-ine

Suffikset -ine er en navnedel som kan danne kvinnenavn av manns- eller stedsnavn. Det kan også brukes til å danne kjælenavn av kvinnenavn. Endingen var svært utbredt på 1800-tallet, og mange mannsnavn som var mye brukt da finner vi igjen som kvinnenavn med ine-form.
HANEN

HANEN (tidligere Norsk Bygdeturisme og Gardsmat) er en bransje- og markedsorganisasjon for alle virksomheter innen bygdeturisme og gardsmat i Norge. Organisasjonen ble stiftet i 2004 ved at de to tidligere organisasjonene – Norsk Bygdeturisme og Norsk Gardsmat – ble slått sammen. Under landsmøtet i 2009 fusjonerte Norsk Bygdeturisme og Gardsmat med Norsk Innlandsfiskelag. Den nye organisasjonen fikk navnet HANEN.
SHA-sjekksumsfunksjoner

Eksempler på SHA-1

Her er et eksempel på SHA-1 med ASCII-tegnsett. ASCII er også brukt i resten av eksemplene.
SHA1("The quick brown fox jumps over the lazy dog")
= 2fd4e1c6 7a2d28fc ed849ee1 bb76e739 1b93eb12
Den minste forandring i meldingen vil gjøre store forandringer i resulterende hash-verdi. Ved å forandre "dog" til "cog", for eksempel, så vil det bli forandring i 81 av de 160 bitene.
SHA1("The quick brown fox jumps over the lazy cog") 
= de9f2c7f d25e1b3a fad3e85a 0bd17d9b 100db4b3
Resultatet for en tom streng (lengde 0) er:
SHA1("")
= da39a3ee 5e6b4b0d 3255bfef 95601890 afd80709
Denne voldsomme endringen er et følge av Avalanche-effekten.
2. serierunde i 1. divisjon fotball for menn 2015

2. serierunde i 1. divisjon fotball for menn 2015 ble innledet søndag 12. april 2015 klokken 18.00.
VM i landeveissykling – Mennenes temporitt

VM i landeveissykling – Mennenes temporitt ble første gang arrangert i 1994. Fabian Cancellara og Tony Martin har vunnet fire ganger, og Tony Martin og Michael Rogers og har vunnet tre ganger på rad.
Frøsendal

Frisendal eller Frøsendal er ei grend i Flatanger kommune.
Den ligger ved Mursteinsfjorden mellom Utvorda og Sitter. Stedet har veiforbindelse med resten av kommunen med fylkesvei 215 og fylkesvei 766 via Namdalseid. Poststed er 7777 Nord-Statland i Namdalseid.
Johann Georg Theodor Grässe

Nord und Süd

Grässe ble kjent med Peter Christen Asbjørnsen etter at nordmannen i 1856 hadde reist til Tharandt for å studere ved forstakademiet i Sachsen. De to ble snart enige om å utgi en internasjonal eventyrsamling sammen, som de kalte Nord und Süd (1858), med illustrasjoner av Emil Eugen Sachsse, Adolph Tidemand og Hans Gude: «Asbjørnsen tok hånd om de nordiske bidragene, mens Gräße fikk ansvar for de kontinentaleuropeiske og orientalske eventyrene.» Dette var også første gang at eventyrtegninger av Tidemand og Gude ble publisert, etter at disse først var blitt xylografert av hhv. Wilhelm Werthmann og Ludwig Hugo Becker.
I 1861 ble Grässe utnevnt til direktør for Dresdener Porzellansammlung, og i 1864 tiltrådte han hoffrådet som direktør for des Grünen Gewölbes, hvor han ble inntil han i 1882 kunne gå over i pensjonistenes rekker. 
1868/1871 utga han Sagenbuch des Preußischen Staates med hele 2206 sagn, som dokumenterer tidligere litterære kilder, delvis også med angivelsen Mündlich (= muntlig).
Grässe ble eier av Schloss Wackerbarth i Niederlößnitz, hvor han tilbrakte de tre årene fra sin avgang og frem til sin død i 1885.
Jon Mogenssøn Skanke

Utdannelse

Jon Mogenssøn (eller Magensen) Skanke studerte ikke i Wittenberg slik svarteboksagnene om ham vil ha det til, men ble student i Helmstadt i 1590. 23. august 1593 ble «Magister Jonas Magni Schanchius Norvegus» promovert ved universitetet i Rostock, hvor han tok magistergraden.

Rektor og prest

Skanke kom som rektor til latinskolen til Bergen, og ble gift med Magdalene Foss, som var datter av biskop Anders Foss. Her ble han i 1596 stevnet for retten for tjenesteforsømmelse ved skolen, innbrudd i bispegården og konemishandling. Han måtte i fengsel og sone i Blå tårnet i København, og før han slapp ut igjen var han nødt for å be sin hustru og svigerfar om unnskyldning for sin voldsomme framferd.
I årene 1597 til 1617 fungerte Skanke som sokneprest til Innvik i Nordfjord, (Sogn og Fjordane).

Folketradisjonen dømte ham annerledes

I sagnene som fortelles om Herr Jon rettes anklagene i stedet mot hustruen, og henrettelsen forklares med at det var hun som hadde forrådt sin mann og løyet på ham. Av bygdehistorikeren Peder Fylling fikk Henrik Ibsen høre sagnet om Meistar-Jo da han i 1862 samlet folkeminner på Sunnmøre. Som kriteriumsmotiv tjener stedsnavnet Mordskogen, som er en bjørkeskog like nedenfor prestegården, hvor Jon ifølge sagnet påstås å ha blitt henrettet. Folketradisjonen hevder således at presten var uskyldig dømt og ble halshugd på stedet, og at prestekona selv var den som beordret eksekusjonen i det samme hun så båten stevne inn fjorden med benådning fra kongen i København. Historien om benådning må være diktet opp for å styrke holdningsaspektet ved sagnet.
Pleuronectinae

Systematikk

Inndelingen i artikkelen bygger på Nelson (2006). Plasseringen av, og slektskapet mellom enkelte arter internt i gruppen er omdiskutert. Dette gjelder blant annet Embassichthys bathybius og Platichthys bicoloratus. Det er imidlertid bred enighet om at gruppen som helhet er monofyletisk.
Wienerbarnkomiteen

Wienerbarnkomiteen var en humanitær bistandskomitee opprettet i desember 1919 av Hungersnødkomiteen i Norges Røde Kors. Komiteen ble ledet av fabrikkeier Carl Christian Møller fra Drammen. Sekretær var Einar Diesen.

Wienerbarn

Wienerbarnkomiteen hadde i oppgave å få norske familier til å ta imot underernærte barn fra Wien for ferieopphold i Norge. Den østerrikske hovedstaden var preget av hungersnød som følge av 1. verdenskrig og flere barn ble sendt til utlandet. Disse ble kalt "Wienerbarn".

Wienerbarn i Norge

De første barn kom til Norge i begynnelsen av januar 1920. De var 525 østerrikske barn som ankom Kristiania med tog. Komiteens virksomhet ble senere utvidet til også å gjelde tyske barn. I landets aviser ble annonsert i avisene etter pleieforeldre. De første tyske barn ankom i mai 1920. Barna ble værende over sommeren før de ble sendt hjem. I alt ankom 3750 "Wienerbarn" til Norge.
Taras Bibik

Idrettskarriere

Bibik deltok på 800 meter ved junior-VM i friidrett 2010 i Moncton, men ble slått ut i innledningsheatet. Ved junior-EM i friidrett 2011 kom han til semifinalen, men kom på 6.-plass i sin semifinale med tiden 1:49,25 og nådde ikke finalen. 
Han kom på 5.-plass på 800 meter ved EM i friidrett innendørs 2013, med tiden 1:50,38. Polske Adam Kszczot vant denne øvelsen. I juli deltok han også ved U23-EM i friidrett 2013, der han satte ny personlig rekord i finalen, med 1:46,20, og kom på 2.-plass bak Pierre-Ambroise Bosse fra Frankrike. Her deltok han også på Ukrainas stafettlag på 4 x 400 meter, som kom på 8.-plass.
Peder Thomassons gate (Arendal)

Om navnet

Peder Thomassen var en av Arendals velstående kjøpmenn på slutten av 1700-tallet. Hans kjøpmannsgård på Tyholmen er i dag kjent som Fagforeningenes Hus. Han var gift med Louise Groos, og de hadde ingen barn. Ved deres død bke mesteparten av deres formue overdratt til kommunen, i henhold til ekteparets testament.
MS «Ottar Jarl»

Historie

Skipet ble overlevert rederen W.B. Foshay i september 1929 for bruk i rute mellom Seattle og Alaska i USA. Allerede samme år ble skipet videresolgt til det britiske rederiet Northland Ltd. (Kaye, Son & Co Ltd.) i London og omdøpt MS «Northland». I 1931 ble hun solgt til det amerikanske rederiet Northland Transportation Company i Ketchikan, men beholdt navnet. I 1934 kjøpte Gilbert W. Skinner fra Seattle skipet, og satte henne i kystruter i Alaska. I 1941 ble MS «Northland» rekvirert av USAs hær og registrert som PR.803 «Northland».
I oktober 1946 kjøpte Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab skipet og omdøpte henne til MS «Ottar Jarl» etter rederiets dampskip med samme navn som ble senket i 1941. Kjøpesummen var 325 000 USD, og etter ominnredning ble skipet satt i trafikk i juli 1947. Skipet ble innkjøpt først og fremst på grunn av lastekapasiteten og kjølerommene. Tonnasjenøden etter andre verdenskrig gjorde imidlertid at MS «Ottar Jarl» ble satt inn som avløserskip for DS «Sigurd Jarl» i hurtigruten 15. desember 1947. 17. mars 1948 grunnstøtte MS «Ottar Jarl» på Helgelandskysten og tilbrakte 3 måneder ved Fredrikstad mekaniske verksted for reparasjon. I juli 1948 ble skipet satt inn på rederiets nyåpnede rute mellom Vestlandet og Grimsby i England. I april-mai i 1951 var MS «Ottar Jarl» tilbake i hurtigruten som avløserskip, og gjorde fire rundturer før hun vendte tilbake til Grimsby-ruten.
I oktober 1955 ble skipet solgt til det honduranske rederiet Cia Frigorifica Naviera de San Jose og omdøpt «Titika». Underveis til Honduras med en fiskelast grunnstøtte skipet 1. november 1955 ved Keflavik på Island. «Titika» ble stående på skjæret hele vinteren, og først 24. april 1956 ble hun brakt flott og slept til opphugging i Dordrecht, Nederland hvor hun ankom 25. juli 1956.

Skipet

MS «Ottar Jarl» var bygd som et kombinert passasjer- og godsskip med hovedvekt på gods. Ved levering var tonnasjen 1 262 bruttoregistertonn, 716 nettoregistertonn, og lasteevnen var 815 dødvekttonn. Lasterommenes volum var totalt 1 023 m³ (inklusivt kjølerommene). Hovedmaskinene var plassert midtskips, og var to åttesylindrede 4-takts dieselmotorer bygd ved Washington Iron Works, USA. Oppgitt ytelse var totalt 1 120 bhk (Break horsepower), noe som ga en toppfart på 11 knop. Ved levering hadde skipet sertifikat for 75 passasjerer, og hadde 12 lugarer med 18 køyeplasser.
Germany Calling

Germany Calling (fritt oversatt: Tyskland kaller! eller Tyskland anroper!) var en tysk propagandakringkaster i Nazi-Tyskland. Den var myntet på lyttere i Storbritannia og USA under andre verdenskrig. Hver sending begynte med ordene «Germany Calling! Here is Reichssender Bremen». I dag er den best kjent for en av stasjonens nyhetsopplesere, Lord Haw-Haw, egentlig William Joyce, som var tysk radios mest fremtredende engelsk-språklige oppleser.
Det vanlige innhold i sendingene var nyheter og jazzmusikk (som var forbudt på tyske innenlandske stasjoner). De private meldingene var en integrert del av programmene hvor krigsfanger fikk anledning til å sende personlige hilsener til slektninger i hjemlandet, noe som gjorde at programmet ble ganske populært blant lyttere, spesielt i Storbritannia og USA.
Germany Calling ble etablert av Reich und Propaganda Minister Joseph Goebbels. Som propaganda-stasjon var den hovedsakelig rettet mot lyttere i Storbritannia og De forente stater, så vel som andre deler av verden. Sendingene ble sendt på kortbølge på om lag 30 språk.
Germany Calling sendte sitt siste program 30. april 1945, da Bremen ble erobret av den britiske hæren.

Studio

I motsetning til stasjonens vanlige annonsering Germany Calling, Here is Reichssender Bremen lå ikke stasjonen i Bremen, men i Osterloog, Hamburg, selv om den under krigen sendte fra blant annet Berlin, Luxembourg, og Apen.
Artroskopi

Skulderartroskopi

Artroskopiske inngrep kan utføres for behandling av flere sykdommer eller tilstander i skuldren, så som subacromial impingement, acromioclavicular osteoarthritis, rifter i rotatorkuffen, frozen shoulder, tendinose, partielle rifter i den lange biceps-senen, SLAP lesions og skulderdislokasjoner.
EUs tollunion

EUs tollunion er siden 1968 en tollunion som omfatter medlemsstatene i Den europeiske union (EU) samt visse tilknyttede territorier. Innenfor tollunionen er tollgebyr fjernet for handel med varer, som utgjør en hjørnesten i den frie bevegelsen for varer. Samtidig har unionen en felles handelspolitikk overfor tredjeland med enhetlige tollgebyrer. Unionen er også representert av Europakommisjonen innen Verdens handelsorganisasjon (WTO).
Tollunionens fundament ble lagt i 1958 gjennom foredraget om opprettelsen av Det europeiske økonomiske fellesskapet, men ble perfeksjonert først ti år senere, i 1968. Den har deretter utgjort kjernen i det europeiske samarbeidet som i dag utgjør EU. Den utgjør også fundamentet for det indre markedet, som ble etablert den 1. januar 1993.
Douglas F4D Skyray

Historie og utvikling

Flyet hadde for datiden en spektakulær klatreevne og -vinkel og satte en ny klatrerekord. Flyet kunne gå fra stillestående og opp til 50 000 fot (15 240 m) i løpet av 2 minutter og 36,05 sekunder, mens det fløy oppover i en vinkel av 70 grader.
Flytypen fikk senere den nye betegnelsen F-6. Skyrays delta-liknende vingeform var inspirert av Alexander Lippischs arbeid i Tyskland under andre verdenskrig. Skyray var konstruert uten hale og med skarpt bakovervinklede vinger med avrundede vingetipper. De tykke vingerøttene inneholdt luftinntakene for turbojet-motoren. Det fantes drivstofftanker både i vingene og dypt inne i flyskroget. «Slats» var plassert i forkant av vingene for å forbedre løfteevnen under avgang og landing, mens bakkanten av vingene hovedsakelig hadde styrefinner.
Westinghouse J40 var den opprinnelige tiltenkte motoren, men heldigvis tok Douglas det mer konservative utgangspunktet og tok heller i bruk andre motorer. J40 viste seg å ha store problemer og ble etter hvert tatt ut av drift, og Skyray ble istedenfor utstyrt med Pratt & Whitney J57 – en større og kraftigere motor.
Leveransen av den første produksjonsvarianten begynte ikke før tidlig i 1956, mens US Marine Corps mottok sitt første fly i 1957. Total ble 419 fly av F4D-1-varianten produsert.
Skyray var konstruert utelukkende som en avskjæringsjager som skulle operere i stor høyde, og var dårlig egnet til annet bruk. Grunnet nye behov for multirolle-fly ble det siste F4D tatt ut av operativ tjeneste allerede i 1964. Ett eksemplar var i bruk hos NASA fram til 1969.
F5D Skylancer ble konstruert basert på F4D og prototyper ble også bygget. Men programmet ble kansellert siden bruksområdet var for likt det til F8U Crusader. En annen årsak til kanselleringen av F5D var at den amerikanske marinen ville unngå å bli for avhengige av Douglas som produsent, siden Douglas allerede produserte flere andre flytyper for US Navy.

Ny typebetegnelse

Da det amerikanske militæret laget et felles typebetegnelsesystem for alle forsvarsgrener fikk F4D den nye betegnelsen F-6A.
Den gamle betegnelsen, F4D, har tidvis blitt forvekslet med F-4D som var en variant av F-4 Phantom II.
Marika Stiernstedt

Biografi

Stiernstedt ble født som og forble katolikk livet ut. Hun var til tross sin bakgrunn sosialist – hun kom fra et saristokratisk miljø, hennes far var en friherre og hennes mor en polsk grevinne, men vendte seg mot dette miljøets kvinneideal. Hun hyllet i stedet middelklassens kvinner, som kunne ha en ordentlig utdannelse og utrette noe. Hennes ekteskap med forfatteren Lubbe Nordström interesserte samtiden mye og finnes skildret i boken Kring ett äktenskap.
Hun debuterte i 1894 med romanen Sven Vingedal under pseudonymet Mark Stern og har skrevet flere romaner etter det.
Blant de mest kjente verkene er romanene Fröken Liwin, som beskriver motsetningene mellom mor og datter og problemene til de ensomme eldre og Spegling i en skärva, novellesamlingen Bland människor, ungdomsboken Ullabella, portrettboken Mest sanning og memoarbindene Mitt och de mina og Adjö min gröna ungdom.
Stiernstedt fikk Samfundet De Nios store pris i 1917 med prispenger på 2 000 kr og ble innvalgt de påfølgende år som medlem i samfunnet. Hun var leder i Sveriges författarförbund i 1931-36 og i 1940-43 og var også medlem av Svensk-norska föreningen som ble opprettet under andre verdenskrig.
Av hennes verk har Banketten, Den osynliga muren, Man glömmer ingenting og Landshövdingens döttrar blitt filmatisert.
Stiernstedt var i sitt første ekteskapet gift med «flybaronen» Carl Cederström 1900-06. I dette ekteskapet ble datteren Lena Cederström født. I sitt andre ekteskap var Stiernstedt 1909-36 gift med forfatteren Ludvig "Lubbe" Nordström. Marika Stiernstedt ligger begravet på Vikens kirkegård ved Öresund.
Kaldbaksfjørður

Kaldbaksfjørður er en fjord på Færøyene. Den ligger på sydøstkysten av Streymoy, Færøyenes største øy, mellom Kollafjørður og Tórshavn. Fjorden ligger i Tórshavnar kommuna.

Bebyggelse

Steder langs Kaldbaksfjørður er Kaldbak på nordsiden av fjorden, Sund på sydsiden, og innerst i fjorden ligger Kaldbaksbotnur.

Samferdsel

Langs sydsiden av fjorden går hovedveien til Tórshavn, Kaldbaksvegur.
Ibidionini

Utseende

Små til middelsstore, blanke, avlange trebukker, oftest mer eller mindre brunlige. Pronotum er vanligvis mye lengre enn bredt, uten pigger langs kanten.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, noen arter fra Madagaskar blir noen ganger også regnet med her.
Olav Paus

Karriere

Han var sønn av Alf Paus og Fredrikke Møller. Faren grunnla firmaet Paus & Paus sammen med sin bror Nicolay Nissen Paus. Hans farfar var skipsreder og skipshandler i Svelvik Ismar Mathias Pauss og hans morfar var bryggerieier i Halden Frederik Møller.
Han var utdannet ved Wrekin College i England, handelshøyskole i Sveits og Sorbonneuniversitetet i Frankrike. Han inntrådte i Paus & Paus i 1933, og var stasjonert i England, Tyskland, Frankrike og USA. Han ble direktør i 1938 og administrerende direktør i 1945. Han var også styremedlem i Kjemikalieagentenes Forening og medlem av representantskapet i Follum Fabrikker (1961–71).
Da andre verdenskrig brøt ut var han på forretningsreise i Frankrike, og meldte seg for de franske styrker, hvor han tjenestegjorde som fenrik og liaisonoffiser i den franske hær. Senere under krigen arbeidet han i Forsynings- og gjenreisningsdepartementet i London.
Han var Senegals generalkonsul i Norge.
Han ble gift 12. juli 1946 med Ada (Xenia) Mathiesen (f. 6. mars 1919) fra Drøbak, datter av major Sigurd (Wilhelm) Mathiesen og Hjørdis Bjerch. Hans bolig i Villaveien 31 i Oslo ble senere residens for den danske ambassadøren. Huset er tegnet av Holger Sinding-Larsen i nordisk nybarokk og ble fullført i 1918.
Overdubbing

Historie

Muligens det første kommersielle problemet med overdubbing kom mot slutten av 1920-tallet, ikke lenge etter intrduksjonen av elektroniske mikrofoner i platestudioet, med RCA Victor. Innspillinger av den avdøde Enrico Caruso solgte fremdeles bra, så RCA tok noen av hans tidligere plater, kun med pianoakkompagnement, la til studioorkester, og gjenutgav innspillingene.
Sidney Bechet laget et par kjente overdubs i 1941, «The Sheik of Araby» og «Blues of Bechet». Bechet spilte inn seks forskjellige instrumenter; hver versjon måtte spilles på en ny master-disk sammen med den forrige innspillingen, med et tap av audiokvalitet for hver innspillingen. Sangene ble gitt ut som «Sidney Bechet's One Man Band». American Federation of Musicians protesterte mot innspillingen, og stanset eksperimenteringen med kommersiell overdubbing i USA i flere år.
Da magnetbånd ble oppfunnet ble det åpnet nye muligheter for overdubbing, spesielt med utviklingen av flersporsinnspillingen med Sel-Sync. Den første kommersielt utgitte platen laget på flersporsmagnetbånd var av gitaristen Les Paul, med utgivelsen «Lover (When You're Near Me)» i 1947, med åtte forskjellieg el-gitarstemmer.
Peter Ustinov spilte flere stemmer in på «Mock Mozart», på en innspilling produsert av George Martin. Abbey Road Studios hadde ingen flersporsinnspillere akkurat da, så et par monomaskiner ble brukt. Martin brukte den samme prosessen på en senere komedieutgivelse av Peter Sellers, ved bruk av stereomaskiner og panorering.
Drammensregionen

Drammensregionen  er et interkommunalt samarbeidsområde og distrikt som omfatter kommunene Øvre Eiker, Nedre Eiker, Drammen, Lier, Røyken og Hurum i Buskerud fylke og Sande og Svelvik kommuner i Vestfold fylke. Området har til sammen 1 529 km² og 180 740 innbyggere (1. januar 2015). Tettstedet Drammen med like over 110 000 innbyggere er motoren i regionen. De tre byene i distriktet er Drammen, Hokksund og Svelvik.
Området omgir Drammensfjorden og deler av Drammenselva, og omfatter blant annet de mindre landskapene Eiker og Hurumlandet.

Kommuneinndelingshistorikk

I 1838 ble området inndelt i kommunene Drammen, Røyken, Hurum, Lier, Eiker, Strømsgodset (alle i Buskerud), Skoger, Sande (begge i Vestfold) og Strømm (overført fra Buskerud til Vestfold). I 1843 ble Strømsgodset innlemmet i Skoger (og overført fra Buskerud til Vestfold). I 1845 ble Svelvik utskilt fra Strømm. I 1885 ble Eiker delt i Øvre og Nedre Eiker. I 1964 ble Skoger innlemmet i Drammen (og overført fra Vestfold til Buskerud), og Strømm ble samme år innlemmet i Svelvik.

Byer

Drammen ble opprettet som kjøpstad i 1811 ved sammenslåing av Bragernes og Strømsø, som hadde vokst frem som ladesteder fra 1600-tallet og fått kjøpstadsrettigheter i 1715. Svelvik ble ladested i 1845, men mistet sin bystatus i 1964 og fikk bystatus på ny gjennom kommunestyrevedtak i 1998. Hokksund fikk bystatus gjennom kommunestyrevedtak i 2002.
Mimohecyra

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Namibia.
Smerinthus jamaicensis

Utseende

Ligner sterkt på kveldpåfugløye, men er litt mindre (vingespenn 50 – 70 mm) og skiller seg fra denne på at det mørke feltet på ryggen blir bredere bakover, mens det er jevnbredt hos kveldpåfugløyet, og på at øyeflekken på bakvingen er mer uregelmessig i formen, i midten med to blå flekker i stedet for en blå ring.

Levevis

Larven kan leve på en rekke forskjellige løvtrær.