Khanty

Historie

Først bodde khanty vest for Ural, og russerne kalte dem da jugrer. Jugrene omtales i Nestorkrøniken 1092. Med benevnelsen mentes khantys og mansis forfedre. Jugrerne omtales i historiske kilder frem til 1700-tallet. I en kilde fra 1265 omtales landet Jugra som skattepliktig under Republikken Novgorod. På 1500-tallet begynte man å skjelne mellom khanty og mansi.
Til tross for sin noe perifere beliggenhet kom khantys bosettelseområde nokså tidligt å bli gjenstand for en maktudvidelse for to i datiden fremstående makter. Fra syd kom tatarerne som erobrere. Deres khanat nådde høydepunktet av makt på 1300-1500-tallet, da de krevde skatter men i øvrig lot den khantyske slektsbaserte samfunnsordning bestå. Khanen Kutsjum, som i 1563 hadde utropt seg til Sibirs keiser, hersket over størstedelen av khantyenes land.
Fra vest kom slaverne. Allerede i 1364 gjorde den russiske hær for første gang et erobringstokt inn i khantys land, men et mere alvorlig innfall skjedde i 1483, da flere av stammehøvdingene ble bortført som gisler. Ivan III gikk med på å frigi gislerne mot at alle høvdinger i Jugra anerkjente Moskvas overhøyhet og at man i fremtiden skulle betale skatt til Moskva. Tydeligvis ble Ivan ikke tilfreds med resultatet, for i 1499 foretok han et nytt krigstog. For en tid fremover bestod tatareres overmakt ved siden av russernes, men i 1582 erobret russerne khanatets hovedstad Sibir (Qashliq), og deretter skedde en fortsatt spredning av russernes maktområde østover inntil det nådde en foreløpig avslutning mot slutten av 1500-tallet.
I forbindelse med den russiske ekspansjon opprettet de byene Tjumen 1585, Tobolsk 1587, Berjozov 1593 samt Surgut og Obdorsk 1595.
Samtidig som mansi ytet hard motstand mot russerne, valgte khantys stammehøvdinger for det meste frivillig å underkaste seg den nye makthaver, tydeligvis i håp om lettelser i levevilkårene etterat de var sluppet fri fra det tatariske åk. Stammehøvdingene fikk til oppgave å sikre inkasseringen av skattene. Fra tid til annen utbrøt det opprør mot russerne: i Berjozov 1595, i Naromi 1598 og omkring det nedre løp av Ob 1606. Foruten kampene mot russere og tatarer forekom i områdets nordlige deler mindre sammenstøt med jurakerne helt frem til slutten av 1600-tallet.
Kristningen af khanty begynte relativt sent, nemlig i begynnelsen av 1700-tallet på Peter den stores tid. Den første kirke ble imidlertid bygd i Kondiskoj allerede i 1602. Biskop Filofej, den tidligere munk Feodor, regnes som khantys apostel. Men khanty holdt fast ved sin gamle religion frem til begynnelsen av 1900-tallet.
Russifiseringen, som skedde parallelt med kristningen, forhindret khanty i å utvikle en nasjonal bevissthet. Deres sosiale og økonomiske avhengighet av kolonistene hadde også en lammende innflytelse.
I sovjettiden, i 1930, ble det opprettet et såkalt nasjonalt område (opprinnelig kalt Ostjak-Vogul autonome nationale okrug, fra 1940 Khanty-Mansij nasjonale okrug) på 523.100 km² felles for khanty og mansi for å sikre deres språk og kultur. Reelt ble dette formål undergravet av en vedvarende tilflytning fortrinnsvis av russere. Tallmessig vokste khanty, men som andel av områdets befolkning gikk de voldsomt tilbake.

Kultur

Khanty har bevart episke dikt som handler om tidligere tiders helter og deres bedrifter, og en rik sang- og sagaskatt er likeså konstatert hos dem. Khanty har dessuden bevart sin sjamanistiske religion og forfedredyrkelse, som er intimt forbundet med folkediktningen.