google/wiki40b huggingface dataset:
John Boehner

Bakgrunn

John Boehner var den nest eldste av de tolv barna til Earl Boehner og hans hustru Mary Anne (neé Hall). Familien har irske og tyske aner og er katolsk, Boehner er selv bekjennende katolikk.
Faren, som hadde kjempet under annen verdenskrig, drev et verdshus (Andy’s Cafe) i Carthage, en bydel av Cincinnati. Johns gestefar, Andy Boehner, hadde grunnlagt restauranten 1938 og sønnen hadde overtatt denn.
Fra ung alder måtte John hjelpe til i verdshuset – likesom alle Boehner-familiens barn, så snart de var gamle nok. Her lærte han «å takle enhver idiot som spaserte inn» («to deal with every jackass that walks in the door»). Boehner gikk så på den katolske Sts. Peter and Paul Parochial School, deretter på Moeller High School (Archbishop Moeller High School) i Cincinnati, en katolsk privatskole.
Under Vietnamkrigen tjenestegjorde han i US Navy og ble dimittert av medisinske grunner etter seks uker. Deretter tok han som den første i familien universitetsutdannelse, ved Xavier University i Cincinnati. Deretter ble han ansatt i verehandelen og ble etterhvert forretningsfører. Han er gift og har med hustruen Debbie døtrene Lindsay og Tricia.

Politiker

Han var en del av Gang of Seven, sju nyvalgte republikanske kandidater, som i sin første periode (1991–92) var med på å avsløre to skandaler i kongressen. Han var det republikanske partiets konferanseleder i Representantenes hus fra 1995 til 1999, men mistet plassen under en omkalfatring av lederskapet etter et dårlig mellomvalg i 1998. I februar 2006 stilte han som majoritetslederkandidat etter at Tom DeLay måtte trekke seg, og vant mot Roy Blunt. Senere samme år mistet republikanerne flertallet i huset, og Boehner var minoritetsleder i fire år.
Etter valgseieren i mellomvalget 2010 ble Boehner speaker. Den 25. september 2015 kunngjorde Boehner at han ville fratre som speaker i slutten av oktober 2015.
Hønsenetting

Hønsenetting er en type netting laget av tynn ståltråd i et sekskantet (heksagonalt) rutenett. Trådens dimensjon er 0,7 til 2 mm, rutenettet har en maskestørrelse opp til 5 cm. Hønsenettingens primære bruk er inngjerding av høner og kyllinger. Hønsenetting kan også brukes til andre formål som armering ved støping og armering i pappmasjé.
Hønsenetting ble oppfunnet av Charles Barnard i Norwich i 1844.
Arbolito (Cerro Largo)

Transport

Ruta 8 forbinder Arbolito med Montevideo, Treinta y Tres, Melo og Aceguá.
Lappskatteland

Et lappskatteland er en tidligere svensk skatteinnkrevingsenhet. Det var et landområde som ble brukt av en eller flere husstander, vanligvis samer, og som var registrert i skattematriklene som grunnlag for skatteplikt. Lappskatteland er kjent fra 1568 og fram til det ble opphevet av Riksdagen i 1928.
Fra samenes synspunkt var lappskatteland privat eiendom. Det kunne arves, selges, kjøpes og skattelegges. Fra statens synspunkt var det bruksretten som ble skattlagt, ikke eierskapet til jorda. Spørsmålet har vært utredet i mange omganger. 
Annica Wennströms roman Lappskatteland – en familjsaga (2007) skildrer en konflikt mellom svenske samer og bureisere i 1861. Den ble utgitt på norsk i 2011 som Lappskatteland.
Osafjorden

Osafjorden er en arm av Eidfjorden og Hardangerfjorden i Ulvik kommune. Den er tolv kilometer lang, og går i nordøstlig retning fra innløpet mellom Bruravik og Bagnsnes til fjordbotnen ved bygda Osa.
Fra vestsida går Ulvikafjorden mot nord inn til kommunesenteret Ulvik. Aller ytterst kalles fjorden Bagnsfjorden. 
Fra Bruravik er det fergeforbindelse over Eidfjorden til Brimnes i Eidfjord kommune. Fra Bruravik går riksvei 572 inn langs vestsida av fjorden og videre langs Ulvikafjorden inn til Ulvik. Fra Ulvik kommer Fv300, som følger vestsida av den innerste delen av fjorden inn til Osa. Østsida av fjorden er uten veiforbindelse, og den eneste bosetningen her er bygda Bolstad ytterst i fjorden.
Parque del Plata

Historie

Byen ble grunnlagt i 1938.

Kommune

Byens ordfører (alcalde) er Julio López (2010-2015).
Turiecbekkenet

Turiecbekkenet (slovakisk: Turčianska kotlina; ungarsk: Túróci-medence; tysk: Turzbecken; latin: Pelvis Thuroczae) er et bekken som ligger i den nordlige delen av det sentrale Slovakia, innenfor Fatra-Tatra-området i Vest-Karpatene.
Det er avgrenset av fjellkjedene Veľká Fatra i øst, Malá Fatra i vest og nord, samt Žiarfjellene og Kremnicafjellene i sør. Elva Turiec flyter over hele bekkenet, og munner ut i Váh nær byen Vrútky. Bekkenet har en utvidet nord-sør form med en bredde på ca. 10 km og en lengde på 30 km. Den gjennomsnittlige høyden er ca. 400-500 moh. De største byene er Martin, Vrútky og Turčianske Teplice.
Mamma gör revolution

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn i 1950 i Filmoateljén i Stockholm.

Handling

Ester Andersson blir nedtrykt av sin mann og sitt eldste barn og hun bestemmer seg derfor for å reise bort og i stedet forsørge seg selv. I hennes fravær innser hjemmet hvilken betydning hun har hatt og får etterpå en annen stilling i familien.
Musikalisches Opfer

Musikalisches Opfer (på norsk i blant Det musikalske offer, BWV 1079) er en samling kontrapunktiske satser som Johann Sebastian Bach skrev tre år før sin død. Alle satsene er bygd over et tema Bach fikk seg forelagt av kong Fredrik den store av Preussen.

Tilblivelse

Verket ble til etter et møte i mellom Bach og den prøyssiske kongen i Potsdam første halvdel av mai 1747. Bach ble invitert til hoffet, der sønnen Carl Philipp Emanuel var musiker, for å vise hva han dugde til. Kongen spilte et tema for Bach og ba ham om å improvisere en fuge over det. Det «kongelige temaet» er så vanskelig å variere kontrapunktisk at man kan gå ut fra at det bevisst var forberedt av Fredrik (eller helst andre) for at Bach skulle settes på en vanskeligst mulig prøve.
Bach improviserte en trestemt fuge på en så mesterlig måte at avisene skrev at både kongen og alle tilstedeværende ble mektig imponert. Deretter spurte kongen om Bach kunne improvisere en seksstemig fuge over temaet, men her måtte Bach se seg slått. Han lovet imidlertid å skrive en skikkelig fuge over temaet og få laget et kopperstikk av stykket.
Tilbake i Leipzig skrev han en tre- og seksstemmig fuge for cembalo og føyde til et antall kanons uten besetningsangivelse såvel som en triosonate for tverrfløyte, fiolin og generalbass der det «kongelige temaet» også dukker opp. Han valgte fløyte som et «kongelig instrument» siden kong Fredrik var en ivrig fløytist og elev av Johann Joachim Quantz. 7. juli avsluttet Bach arbeidet og dediserte verket til den prøyssiske kongen under navnet «Musicalisches Opfer». Bach var seg nok bevisst at «offer» både kunne stå for en hyllingsgave til kongen, samtidig som Bach selv var et offer for kongens listige utfordring.
Samlingen forelå på trykk i slutten av september.

Thema regium – «det kongelige tema»

Som så mange molltemaer fra barokken består også dette temaet av en tonikatreklang, men med en tilføyd sekst hvorfra temaet faller til en forminsket septim i nedre ledetone. Et karakteristisk trekk er den nedadstigende kromatiske skalaen før sluttkadensen. Denne kromatikken umuliggjør enhver form for trangføring, slik at de kontrapunktiske mulighetene innskrenkes kraftig. Den virkelige utfordringen er imidlertid ikke de komposisjonstekniske vanskelighetene ved den berømte seksstemte fugens høyt utviklede kontrapunktikk, men oppgaven med å gjøre den spillbar på et cembalo med bare to hender til rådighet.
Det er uklart hvem som komponerte «det kongelige tema». Komponisten og musikkteoretikeren Arnold Schönberg kom til den konklusjon at det bare fantes en person ved den prøyssiske kongens hoff som hadde tilstrekkelig kunnskap om kontrapunktikk til å utvikle en så komplisert musikalsk figur, nemlig Bachs egen sønn Carl Philipp Emanuel. Det finnes imidlertid ikke kildebelegg som støtter denne hypotesen.
Cui Tu

Cui Tu (tradisjonell kinesisk: 崔塗, forenklet kinesisk: 崔涂, pinyin: Cuī Tú, Wade-Giles: Ts'ui T'u, født 854) var en dikter mot slutten av Tangdynastiets tid i Kina.
Cui Tu er best kjent for de to diktene som er gjengitt i antologien 300 Tang-dikt, og som Witter Bynner har oversatt som «On New Year's Eve» og «A Solitary Wildgoose» .
Neoscelis coracina

Utseende

En middelsstor (16-24 millimeter), svart eller metallisk farget gullbasse med lange bein. Kroppen er ganske blank. Antennenes klubbe er kortere enn stammen. Hannen har et kort, i spissen kløvet horn i pannen og en skrått utoverrettet pigg på hver side av dette. Føttene på forbeina er tett kledt med oransje hår på undersiden.

Levevis

Arten lar seg fange i feller med frukt som åte.

Utbredelse

Arten er utbredt i sørlige deler av Mexico (Jalisco).
Egon Bahr

Biografi

Egon Bahr ville studere musikk i 1940, men ble nektet en studieplass på grunnlag av at han hadde en jødisk mormor. I stedet for musikk studerte Bahr til Industriekaufmann, og i perioden 1944–1945 arbeidet han ved Rheinmetall-Borsig før han deretter begynte å arbeide som journalist i Berlin hos blant andre Berliner Zeitung. I perioden 1948 til 1950 arbeidet han som korrespondent for Tagesspiegel i Hamburg og Bonn. I 1956 ble Bahr medlem av SPD, og fire år senere i 1960 ble Bahr ansatt ved informasjonsavdelingen av Berlins daværende borgermester Willy Brandt. Brandt og Bahr ble siden politikerduoen som skapte det politiske begrepet Ostpolitik, hvor Vest-Tyskland nærmet seg Østblokken med DDR fra 1970-tallet og fremover. Bahr fulgte med Brandt da sistnevnte bestemte seg for å satse på en rikspolitisk karriere fra 1966. Etter dette arbeidet han ved det vesttyske utenriksdepartementet Auswärtiges Amt.
I 1969 ble SPD nytt regjeringsparti etter den store koalisjonen, og Bahr kunne sammen med Brandt virkeliggjøre Ostpolitik. I 1970 ble det innledet forhandlinger med Sovjetunionen og DDR med Bahr som vesttysk representant. Bahr gjorde fremgang i denne rollen med Moskvaavtalen i 1970, Transitavtalen med DDR i 1971 og grunnlovsavtalen mellom Vest-Tyskland og DDR i 1972. Bahr ble i ettertid omtalt som «..ekstremt dyktig og sikker» av Henry Kissinger ved avtalen i 1971. Fra et utgangspunkt hvor Vest-Tyskland og DDR stod langt fra hverandre ved det første møtet i 1970, tok det bare to år før Bahr og Michael Kohl fra DDR skrev under på grunnlovsavtalen.
I 1973 ble Bahr tildelt Bundesverdienstkreuz for sin og Brandts Ostpolitik, som hadde ledet til avspenning mellom vest og øst samtidig med at det hadde skjedd en tilnærming mot DDR. I perioden mellom 1972 til 1974 var han Bundesminister für besondere Aufgaben, eller regjeringsmedlem med spesielle, men ikke faste oppgaver. Bahr virket som en av Willy Brandts nærmeste rådgivere, og stod han nærmest når det kom til spørsmål vedrørende østpolitikken. Da Brandt måtte gå av som kansler på grunn av Guillaume-skandalen var det ventet at også Bahr ble tvunget til å gå av, men Brandts etterfølger Helmut Schmidt utnevnte han i stedet til minister for økonomisk samarbeid. Først etter valget i 1976 forlot han regjeringen.
I 2002 ble Bahr valgt til Ehrenbürger der Stadt Berlin, eller æresborger av Berlin. I mars samme år ble han også utnevnt til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Falsocylindrepomus

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vietnam og det sørlige Kina.
Ålefjærfjorden

Ålefjærfjorden er den innerste delen av Topdalsfjorden som igjen er en gren av Kristiansandsfjorden i Kristiansand kommune i Vest-Agder. 
Fjorden har innløp ved munningen av Topdalselva og strekker seg rundt 6 km nord-nordvest til Ålefjær.
Kristiansand lufthavn Kjevik ligger på østsida av fjorden og i sør grenser Ålefjærfjorden til Topdalsfjorden. 
Topdalsfjorden går videre sørover til Byfjorden sør for selve Kristiansand. På vestsida ved innløpet til Ålefjærfjorden ligger Justnesøya og Justvik.
Topdalsfjorden som Ålefjærfjorden er en del av er en terskelfjord. Terskelen går over fjorden med Varoddbrua sør for Ålefjærfjorden og på grunn av mye tilførsel av ferskvann fra både Ålefjærbekken fra Bjåvann innerst i fjorden og Topdalselva har fjorden et ganske lavt saltinnhold. Ved store nedbørsmengder kan man regne innerste delen av Ålefjærfjorden for brakkvann. På grunn av lavt saltinnhold fryser ofte Ålefjærfjorden tidligere på vinteren enn Topdalsfjorden og isen stopper normalt sett ved terskelen ute ved Varoddbrua der saltinnholdet øker og strømmenn er sterkere ved tidevannsendinger.
Omtrent midt i Ålefjærfjorden ligger Kvevika der forsvaret i 1986 etablerte et våpenlager for blant annet sjøminer. Forsvarets aktivitet i Kvevika ble avsluttet i 2002, men man kan ennå kjøre inn med båt og se både kai og tunell-inngangen til det gamle anlegget.
Tidlig på 1900-tallet ble det drevet tømmerfløting i fjorden. Tømmer ble fraktet med taubane til Hunsfos fabrikker i Vennesla. Ålefjær kai blir på folkemunne bare kalt for "Taubanen" til tross for at det ikke har vært drevet taubane der siden 1963
Oddane Sand

Oddane Sand er en campingplass i Nevlunghavn i Larvik kommune (Vestfold). Campingplassen eies og drives av Kongelig Norsk Automobilklub, KNA. Stedet er mest populært om sommeren med en langgrunn strand, isbar, butikk og flere fasiliteter. Campingplassen ligger like ved siden av Gurvika, et feriested for funksjonshemmede.
Rolf Trolle Andersen

Bakgrunn

Rolf Trolle Andersen er sønn av ambassadør Rolf Andersen og barnebarn av den danske utforskeren av Grønland, marinekapteinen Alf Trolle. Han er utdannet cand.jur.

Diplomatisk virke

Etter endt utdannelse som jurist begynte Andersen som aspirant i Utenriksdepartementet i 1971. I 1973 ble han ambassadesekretær i Ottawa. Fra 1979 var han førstesekretær ved Norges ambassade i Athen. I 1990 ble han ambassadør i Romania med sideakkreditering til Moldova. Han var senere ambassadør i Hellas og var fra 1998 til 2004 Norges ambassadør i Paris. Etter en kortere periode som ambassadør til Østerrike ble han utnevnt til hoffsjef.
Andersen har som diplomat hatt oppgaver som knyttet til Norges rolle i fredsforhandlinger i Midtøsten. Han overtok i 1994 ansvaret som Utenriksdepartementets koordinator for fredsprosessen etter Terje Rød-Larsen og satt med dette til 1997. I sitt virke i Utenriksdepartementet har Andersen også vært spesialrådgiver for spørsmål knyttet til Antarktis. Han spilte en sentral rolle i arbeidet med utarbeidelsen av miljøprotokoll for kontinentet.

Hoffsjef

Andersen ble i 2004 utnevnt til hoffsjef. Han var i denne stillingen øverste leder for virksomheten ved hoffet og har fungert som kongens rådgiver. Stillingen som hoffsjef har også medført at Andersen har hatt seremonielle og protokollære oppgaver. Han har vært medlem av ordensrådet og skattmester for St. Olavs orden og har vært ordenens kansler og leder for ordensrådet for Den kongelige norske fortjenstorden.
Stillingen som hoffsjef ble 2. februar 2009 overtatt av Åge Bernhard Grutle.

Tilbake i diplomatiet

I statsråd 14. november 2008 ble Andersen utnevnt til ambassadør i Bern i Sveits. Han fikk i 2009 sideakkreditering som ambassadør i Liechtenstein og ved Den hellige stol.

Utmerkelser

Andersen ble i 1991 utnevnt til ridder av første klasse av St. Olavs Orden. Kongen forfremmet i 2006 Andersen til kommandør med stjerne «for fortjenstfullt virke i H.M. Kongens tjeneste».
I 2004 ble han utnevnt til storkors av Republikken Italias fortjenstorden. Spanias konge utnevnte 26. mai 2006 Andersen til storkors av Den sivile fortjenstorden.
I 2014 mottok han storkorset av den pavelige Sankt Gregor den stores orden.
Asmara

Demografi

Asmaras befolkning er på rundt 912 000 mennesker, som gjør den til den største byen i Eritrea. Selv om alle etniske grupper er representert i byen, er de største gruppene Tigrinja (77%) og Tigre (15%). I Asmara er hovedspråket tigrinja. Engelsk, arabisk og italiensk er også utbredt og forstått.
Lesekyndighet for menn er 95,2% og for kvinner 89,95%. Ifølge den eritreiske regjeringens folketelling i 2003 hadde 99,67% av folk som bodde i boliger tilgang til rent drikkevann, 96,9% hadde toalett, 2,1% pit-toaletter (både ventilerte og uventilerte), og 1% hadde ingen toalettfasiliteter. 
Innbyggerne er tilhengere av den eritreisk-ortodokse kirke (60%), katolisisme (15%) og sunniislam (25%). Byene og landsbyene rundt byen i høylandet er overveiende kristne (de fleste steder er alle kristne). Videre mot lavlandet, er det noen få muslimske byer og landsbyer. Tre store landemerker i byen er Sankt Josef-katedralen av den katolske tro, Enda Mariam Ortodokse Kirke til den eritreisk-ortodokse kirke og Al Khulafa Al Rashiudin moskeen til den islamske tro.

Økonomi

Som hovedstad og største by i Eritrea, har de fleste eritreiske bedrifter sine hovedkontor i Asmara. Byen var en gang en fabrikkby. Byen var i sentrum av Italiensk Øst-Afrika som gjorde at mange store italienske bedrifter åpnet i byen. Da britene kom til landet i 1941, ble mange bedrifter nedlagt eller flyttet utenfor byen. Dette forverret henhold til Haile Selassie I av Etiopia, som ga ut propaganda som viste at de ønsket å modernisere Eritrea.
Eritrean Airlines og Nasair har sine hovedkontor i Asmara. Eritrean Telecommunications Corporation har sitt hovedkontor i Asmara. Landets statlige TV-stasjon Eri-TV har også mange studioer i ulike områder i Asmara.

Utdanning

I Asmara finnes de fleste høgskoler og universiteter i landet. Byen har alltid vært sentrum for utdanning i landet. Det er hjem til mange elementære og videregående skoler, og inntil nylig åpningen av universitet i Mai Nefhi og Sawa, var det eneste universitetet i landet, Universitetet i Asmara. Under tider av etiopiske føderasjon og annektering, var Universitetet i Asmara knyttet til Mekelle University i Mekelle, Tigray. Så det største universitetet i landet var Addis Abeba University. Siden Eritreas uavhengighet, har mange campus "blitt åpnet opp over hele landet hovedsakelig for medisin og ingeniørfag.
Hypexilis

Utseende

Ganske små, spinkle og skjøre, lysbrune trebukker. Antennene er lange og tynne, mye lengre enn kroppen. Pronotum er betydelig lengre enn bredt, nesten sylindrisk, litt utvidet bak midten. Dekkvingene er jevnbrede, beina spinkle.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørvestlige USA og Mexico.
Christian Frederik Hagerup

Bakgrunn

Han var sønn av Eiler Hagerup d.e. (1684–1743) som ble biskop i Nidaros det året Christian ble født. Efter farens død i 1743 ble han oppfostret hos slektningen Hans Christian Christiansen Hagerup (1685–1753), kjøpmann og borgermester i Trondheim. Christian gikk så byens latinskole og startet i 1749 ved Københavns Universitet, der han fikk sitt examen philosophicum i 1750 og teologisk eksamen i 1752 (attestat). Han forble i byen, studerte noe sprog og var med i lærde kretser, som Ludvig Holberg (1684–1754) sine fløytepartier. Storesøstera Elisabeth (1729–1773) var nemlig i byen og ble i 1757 gift med biskop Poul Bildsøe, og var også hoffdame hos prinsesse Charlotte Amalie (1706–1782). Men han reiste i 1755 tilbake til hjembyen.

Karriere

I 1758 fikk han jobb for Missionskollegiet, eller Collegium de cursu evangelii promovendo. Det var et dansk-norsk samarbeid, oppstartet i 1714, som ville at han skulle flytte langt nord, til Salten og Skjerstad for å være misjonær for samene. Han lærte seg sproget deres og laget en ordbok og grammatikk. Etter tre år ble han i 1761 visepastor i Skjerstad og i 1768 prost i Salten prosti. Dette varte bare ett år, for i 1769 ble han sogneprest i Vår Frue kirke (Trondheim), men samarbeidet dårlig med Ole Irgens (biskop) og forflyttet seg til Nykirken i Bergen i 1774. Han hadde da i 1773 tatt en magistergrad i teologi, og fortsatte sin forskning som brakte ham en doktorgrad i teologi fra Københavns Universitet i 1779. Året efter forlot han Bergen da nevnte Irgens plutselig ble biskop i Bjørgvin bispedømme, så Hagerup vendte tilbake til Trondheim og fikk heldigvis jobb som både stiftsprost og sogneprest i Nidarosdomen, hvilket han besatt til sin død i 1797.
Interessert i vitenskap som han var, ble han i 1768 innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og visepreses der 1780 til 1791. Her ivret han for å få etablert et eget dorsk universitet, men rakk ikke å se det skje. Det første ble nemlig Det Kongelige Frederiks Universitet, etablert i Kristiania i 1811, mange år efter hans død. Ellers var han medlem av naturforskerselskapet i Danzig og medlem av Det topographiske Selskab i Christiania. Mens han var i Bergen etablerte han «det nyttige Selskab» og ble meddirektør i «de frivillige Harmonisters Akademi» som ble en forløper til Harmonien. Hagerup hadde også botaniske og zoologiske samlinger og skrifter og stod endog bak opprettelsen av Throndhjems Realskole i 1783.
Han var altså sønn av Eiler Hagerup d.e. (1684–1743) som ble biskop i Nidaros det året Christian ble født. Mora het Anna Cathrine Barhow (1695–1737) og døde da Christian var kuns liten gutt. Han giftet seg i 1764 med Anne Margrethe Cathrine Westermann (1736–1819). Hans sønn Eiler Hagerup (1766–1826) ble også prest, og forfattet en biografi om Christian Frederik. Datteren Anna Margrethe Hagerup (1768–1840) ble gift med politimesteren i Trondheim, Mons Lie.
Megacoryne

Utseende

En middelsstor (12-14 millimeter), rødbrun oldenborre. Bein, antenner og palper er gulbrune. Pronotum har parallelle sidekanter, nesten rektangulært med avrundet foran.

Utbredelse

Artene er utbredt i Australia (Western Australia).
Utbetaling

Utbetaling er kontantstrøm, f.eks. i norske kroner, som går ut av kasse eller bankkonto, ofte til leverandør av varer eller tjenester eller det kan være utbetaling av lønn, pensjon eller utbytte.
Innen forsikring foretar forsikringsselskapet utbetaling av erstatning til forsikringstaker etter at det har skjedd et tap eller en skade som det har vært forsikret mot.
Ola J. Rise

Bakgrunn

Rise var oppvokst i Oppdal hvor han var særdeles aktiv i ulike kultursammenhenger. I 1899 dro han til Amerika hvor han tok land på prærien i Dakota i nærheten av Fargo. Der stiftet han familie og fikk sønnen Bjarne. Han var fortsatt en aktiv kulturpersonlighet som bladmann, bokhandler, folketaler, forfatter og redaktør i Minneapolis Tidende som var forløperen til Decorah Posten.  Senhøstes 1909 dro familien hjem til Norge for å tilbringe et år i Oppdal, men da datteren Ragnfrid ble født sommeren 1910 ombestemte de seg og reiste aldri tilbake.

Virke som forfatter og kulturarbeider

Han debuterte som lyriker i 1986 med diktsamlingen Lasarus Geistus som ble utgitt i Minnesota i 1908. Etter å ha vendt hjem til Oppdal ble han ansatt som redaktør i bygdebladet Fjellposten som senere gikk inn som en del av Søndre Trondhjems Amtstidende på Orkanger. Sambygdingen Inge Krokann omtalte hans innsats her slik: Han «lyfte det journalistiske nivået i det vesle bladet opp på ei høgd som få er klar over». Som den kulturpersonen han var han aktiv i målrørsla, som deklamator og ikke minst i ungdomslagsbevegelsen både i Oppdal og andre bygder.
Rocinante

Rocinante, på norsk av og til også Rosinante, er navnet på den litterære skikkelsen Don Quixotes hest, i romanen Don Quixote av den spanske forfatteren Miguel de Cervantes y Saavedra (1547–1616).
Rocín på spansk betyr øk eller en gamp, altså en arbeidshest eller hest av lav kvalitet. Men navnet er først og fremst et ordspill. Ordet ante betyr foran eller før, men brukt adverbialt ( -ante) betyr Rocinante å være som et øk, gampaktig. Cervantes utnytter flertydigheten og ordspillet på mange måter gjennom romanen.
Hornravner

Etymologi

De vitenskapelige navnene Bucorvidae (familie), Bucorvinae (underfamilie) og Bucorvini (tribus) følger direkte av slektsnavnet Bucorvus, som er en forkortelse satt sammen av de to slektsnavnene Buceros (med horn som en okse) og Corvus (ravn). En variant av slektsnavnet er Bucervus. Det norske navnet på gruppen (hornravner) er således nærmest en perfekt oversettelse av det vitenskapelige navnet, i motsetning til den engelske navnet (ground hornbill) som snarere betyr bakkehornfugl og i større grad hensynstar habitatet som særpreger denne gruppen enn det vitenskapelige navnet.

Taksonomi

Hornravner betraktes som en underfamilien i denne oversikten, men noen betrakter også denne gruppen som en selvstendig familie, jamfør det vitenskapelige navnet Bucorvidae, eller til og med som et tribus (Bucorvini) under Bucerotidae.