Reymert (slekt)

Reymert (slekt) er blant de eldste sørlandsslektene og består av to agnatiske (mannlige) hovedlinjer; en eldre (utdødd på mannssiden) og en yngre (dagens slekt). To brødre som begge var prester på sørlandet, er de første kjente medlemmer i slekten og opphavsmenn for slektens to linjer. De etterfulgte hverandre som sogneprester i Søgne prestegjeld på slutten av 1600-tallet.

Slektsnavnets stavemåte

Slektsnavnets stavemåte er usikker/varierer i eldre tid. Både Reijmer, Reimer og Reymer forekommer i de eldste kilder fra 1600-1700-tallet. T-endelsen er trolig et tillegg fra 1700-tallet. (I Nederland kan Reymert forekomme som mannsnavn, men siden t-en mangler i de eldste skriftlige kilder i slektens første generasjoner, er dette trolig ikke utgangspunktet for det norske slektsnavnet Reymert.)

Presteembetet i Søgne

De første kjente medlemmer av slekten er sogneprester i Søgne i Vest-Agder. Flere av øyene i den kjente uthavnen Ny Hellesund var «benefisert gods» og hørte dermed inn under Søgne gamle prestegård. I prinsippet var dermed velstående Ny Hellesundsskippere «husmenn» under Søgne prestegård. Gjennom ca. 250 år tilhørte slekten Reymert de dominerende slektene i Ny Hellesund. I Søgne kan man gjennom å følge slektene Faaborg, Reimer(t) og Schive se hvordan et presteembete kunne «gå i arv» gjennom mange slektsledd (i dette tilfellet i ca. 150 år).

Den eldre linje

Den eldre linjen stammer fra Henrik Marcussen Reimer(t) (født 1633, død 1713 i Søgne), sogneprest i Søgne og  Greipstad fra 1699-1713 (etterfulgte sin yngre bror Christen, se avsnittet Den yngre linje). 
Henrik fikk sønnen Marcus Henrichsen Reymer(t) (1686–1753) som var los og gjestgiver i Ny Hellesund. Hans etterkommere danner i flere slektsledd en ubrutt los- og skippertradisjon i Ny Hellesund. Henrik fikk også en datter, Sille Marie Henriksdatter Reymer (1688–1781), som ble gift med lensmann Besse Johnsen Trysnes (1665–1713). De har en tallrik etterslekt. En av dette parets barn bruker slektsnavnet Reymer (Markus Bessesen Reymer), men denne kognatiske (kvinnelige) slektslinjen bringer ikke navnet videre senere. 
Denne eldre linjen er utdødd på mannssiden. Flere av denne slektlinjens mannlige medlemmer omkom i lostjeneste utenfor Ny Hellesund. 12. oktober 1842 omkom losbrødrene Daniel Larsen Reymert, Augustinius Larsen Reymert og Ommund Larsen Reymert (fra eiendommen St. Olavs strand på Helgøya) under tjeneste. 
En av uthavnens siste fastboende, Olga Reymert (1891–1998), var slektens siste navnebærer i Ny Hellesund.

Inngifteforbindelser m.m.

Slekten Reymert er sterkt inngiftet i slekten Langfeldt. Dette gjelder særlig den eldre linje. Det er også inngifteforbindelser mellom slektene Reymert og Schive. I den yngre linje er det sterke inngifteforbindelser i skipsbyggerslekten Rolfsen og presteslekten Brun. En av Thorn Reymerts døtre, Birgithe Reymert (1786–1838), er gjennom sitt ekteskap stammor til den norske slekten Hemsen.

Slekten i dag

Det er i 2009 ca. 50 personer som bærer slektsnavnet Reymert i Norge. Slektsnavnet er beskyttet. Dagens navnebærere har tilknytning til slektens yngre linje enten gjennom Mandalsgrenen eller Farsundsgrenen. Kun i Farsund er en linje av slekten fremdeles fast bosatt på Sørlandet. 
(På grunn av moderne navnelovgivning m.m. finnes noen navnebærere med fjernere tilknytning til slektsnavnet. Kognatisk navnebruk forekommer i relativt liten utstrekning.)

Kuriosa

Som en kuriositet kan nevnes at de gamle slektseiendommene Tønvold, se Den yngre linje; og St. Olavs strand, se Den eldre linje, er avbildet i sørlandsmaleren Amaldus Nielsens kjente motiv «Morgen ved Ny-Hellesund».
Kristiansandsoriginalen Laumann tilhørte også slekten. Hans navn var egentlig Lauritz Emil Lauritzen Reymert (født 1891 i Kristiansand). Han eide flere hester og hadde som arbeid å tømme utedoer i Kristiansand. Dette er en av historiene som fortelles om Laumann: To fine fruer besværet seg engang høylytt over at Laumann tillot seg å kjøre forbi dem med gjødselkjerra. Da pekte Laumann sindig på lasset og bemerket filosofisk «Om hundre år er vi slig både æ og Dere.»