google/wiki40b huggingface dataset:
Edmund Beaufort, 2. hertug av Somerset

Edmund Beaufort, 2. hertug av Somerset (født 1406, død 22. mai 1455 ved St. Albans) var en engelsk adelsmann og en sentral person i rosekrigene og hundreårskrigen.

Liv og virke

Han var tredje sønn av John Beaufort, 1. jarl av Somerset. I ung alder ble han kommandant i den engelske hæren i Frankrike. Etter å ha tatt tilbake Harfleur ble han ridder av Order of the Garter, i 1436. Etter ytterligere suksesser ble han utnevnt til jarl av Dorset i 1442, og marki av Dorset året etter. I 1444 etterfulgte han sin bror John som 4. jarl av Somerset.
Under våpenhvilen fra 1444 til 1449 var han løytnant av Frankrike. I 1448 ble han utnevnt til hertug av Somerset. Dette var egentlig en gjenopprettelse av tittelen, og han skulle derfor normalt vært kalt 1. hertug, men ettersom det var hans bror som hadde tittelen før er konvensjonen at man omtaler ham som 2. hertug.
Da våpenhvilen endte i 1449 hadde Somerset mindre hell i felten. Innen sommeren 1450 kontrollerte Frankrike det meste av de engelske besittelsene i det nordlige Frankrike. Dette første til at kong Henrik VIs fremste minister, William de la Pole, 1. hertug av Suffolk, måtte ha av. Somerset tok hans plass som rådgiver, og ble en av dronning Margarets yndlinger. Det ble av noen hevdet at Edward av Westminster, den unge prinsen av Wales, var hans sønn og ikke kongens, men det finnes ikke beviser som styrker denne påstanden.
Fokuset i krigen mot Frankrike ble Gascogne, sør i landet. Engelskmennen hadde like lite fremgang der, og innen 1453 hadde de mistet alle besittelser. Kort tid etter hadde Henrik VI sin første periode med sinnssykdom, og Somersets rival Richard Plantagenet, 3. hertug av York ble utnevnt til Lord Protector. Han fikk raskt fengslet Somerset i Tower of London, og det er grunn til å anta at han ville blitt henrettet om ikke kongen hadde blitt frisk. Kongen fikk Somerset løslatt, og gav ham tilbake hans tidligere stilling ved hoffet.
Hertugen av York var fast bestemt på å fjerne Somerset, på den ene eller andre måte. I 1455 konfronterte han Somerset og kongen med en væpnet styrke. Trefningen er kjent som første slag ved St. Albans, det første slaget i rosekrigene. Somerset falt i slaget.
Han ble etterfulgt av sin sønn Henry Beaufort, 3. hertug av Somerset.
Oktoberjernbanen

Oktoberjernbanen, eller Oktjabrskaja (russisk: Октябрьская железная дорога) er - når den forstås som en forlengelse - den eldste jernbanelinjen i Russland. Den strekker seg fra Moskvas Leningradskij-stasjon i sør til Murmansk i nord. Strekningen er på over 10 000 km. Hovedsetet for jernbanen er i St. Petersburg.
Russlands første jernbane, som gikk fra St. Petersburg til Tsarskoje Selo, en strekning på 27,9 km, fra 1837, utgjør en del av Oktjabrskaya. Denne ble planlagt og bygd av den østerrikske ingeniør Franz Anton von Gerstner.
Også St. Petersburg–Moskva-jernbanen, landets nest eldste, og den travleste i hele landet, åpnet i 1851., er del av Oktjabrskaja. Den omfatter også strekningen mot Tallinn (frem til grensen til Estland).
Nehe

Nehe (kinesisk: 讷河; pinyin: Nēhé) er et byfylke i byprefekturet Qiqihar i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 710 648 innbyggere i 1999.
Tekhnologitsjeskij institut (St. Petersburgs metro)

Den andre hallen

Den andre hallen åpnet 29. april 1961, som én av stasjonene på den nye linje 2. I første omgang fungerte stasjonen som endestasjon på linjen til Park Pobedy. 1. juli 1963 var også banestrekningen mellom Tekhnologitsjeskij institut og Petrogradskaja klar til åpning, og Tekhnologitsjeskij institut ble da den første stasjonen i Sovjetunionen med overgang mellom to kryssende linjer. Den andre hallen ble utformet i en mer funksjonell stil som følge av Nikita Khrusjtsjovs økonomiske programmer. Arkitektene A.I. Pribulskij, A.Ja. Macheret og V.V. Gankevitsj tegnet en enkel og lys hall med dekorative tekster på marmorpilarene over temaet sovjetisk/russisk vitenskap. I utgangspunktet hadde den andre hallen ingen selvstendig utgang, men ble i stedet knyttet til den første hallen via en passasje. Først i 1980 ble det bygget en egen utgang fra hallen.

Vestibylen

Fra den nordlige enden i hver hall leder tre rulletrapper opp til vestibylen på gateplan. Vestibylen ligger i krysset mellom Moskovskij prospekt og Zagorodnyj prospekt og bygget huser også kontorene til St. Petersburgs metro.
Råel

Råel (lokal uttale: rå-ål, opprinnelig Rauðhella) er et boligområde og en grunnkrets i Tønsberg kommune. Råel ligger i Søndre Slagen, ca. 3 km øst for Tønsberg sentrum. Det skilles mellom Øvre Råel som ligger langs Narverødveien og Nedre Råel langs Husvikveien.
På Øvre Råel ligger Søndre Slagen kirke. Den kommunale Råelåsen barnehage åpnet i 2006, og den private Betania barnehage flyttet til Råel i 2002. I de tidligere fabrikklokalene til SABA (senere SCA Hygiene Products) er det nå en rekke mindre bedrifter som holder til. Det er også en rørleggerbedrift og dagligvarehandel på Øvre Råel.
På Nedre Råel ligger Regnbuen barnehage for barn 1 til 5 år. Elihu kristne grunnskole er en privat barne- og ungdomsskole som holder til på Nedre Råel. Råel skole ble nedlagt 1925 og det har siden ikke vært kommunal skole på Råel. Flesteparten av elevene herfra hører til Husvik skole, mens noen går på Presterød skole. Nærmeste ungdomsskole er Presterød ungdomsskole.
Gårdene Øvre og Nedre Råel er nevnt i skriftlige kilder fra 1300-tallet.
Vi bygger landet

«Vi bygger landet» er en arbeidersang av Arne Paasche Aasen satt til melodien «Den røde armé er sterkest» (1920) av Samuel Yakovlevich Pokrass (teksten av Pavel Grigorevitsj Gorinsjtejn). Den første kjente utgivelse er et korarrangement, arrangert av Torolf Voss, fra 1935.

Historikk

Melodien var opprinnelig en kampsang for Den røde armé. Sangen proklamerer Den røde armés overlegenhet over Den hvite armé i den russiske borgerkrigen.
Sangen spredde seg til kommunistiske og sosialistiske miljøer i andre land, der sangen både ble oversatt og satt ny tekst til. Den mest kjente av disse er den østerrikske poeten Fritz Brügels tekst Die Arbeiter von Wien (1927). Denne versjonens struktur er svært lik den norske teksten, og det er sannsynlig at Paasche Aasens norske tekst er inspirert av denne.

Tekst og melodi

Mens den opprinnelige teksten handler om samhold og styrke i den russiske borgerkrigen, handler den norske teksten om samhold innen arbeiderklassen. Dette kan leses av refrenget «Vi er de tusener som bygger landet,/ det blev oss kjært i dagens strid./ Vi bar det fremad i savn og armod./ Nu bygger vi den nye tid.».
De tre første versene beskriver arbeidere og kvinners roller i samfunnet. Nærmest alle linjer starter med anaforen «vi» (et trekk den deler med første vers av «Die Arbeiter von Wien»). Det fjerde og siste verset bryter med dette mønsteret, et virkemiddel som understreker sangens oppfordring til å ta del i en samfunnsendring.
Pontelandolfo

Pontelandolfo er en liten italiensk landsby og kommune på ca. 28.91 km², med 2202 innbyggere (2013), i provinsen Benevento i regionen Campania. Pontelandolfo ligger halvveis mellom Napoli og Campobasso.

Historie

Folk har levd og dyrket landet hvor Pontelandolfo ligger i tusenvis av år. Landsbyens navn stammer fra Romerske tider og kommer fra den legendariske Pontis Landulphi (Landolfos bro). Broen gikk sannsynlig over elven L'Alenta. Landolfo døde i kamp mot Romerne da han forsvarte broen. Denne hendelsen gjenspeiles i byvåpenet.

Landbruk

Mye av området rundt Pontelandolfo (14.91 km²) benyttes til jordbruk. Området regnes som et særskilt fruktbart område av Italia. De gamle grekerne anså dette området som utmerket for å dyrke oliven. I dag består jordbruket primært av oliven-plantasjer, men benyttes også til beite og diverse kornslag.

Høyder

Pontelandolfo befinner seg i et fjellområde av Italia. Det omkringliggende landskapet varierer fra 400 til det høyeste fjellet Calvello på 1 017 meter. Det mest befolkede området ligger på ca. 525 meter.
Nepespa

Nepespa er en tradisjonell julemiddag fra Setesdal i Aust-Agder. Ordet spa kommer fra det norrøne ordet spað, som betyr tynn suppe. Dette vitner om at retten har røtter tilbake til vikingtiden, om ikke enda eldre. 
Etterhvert, trolig før 1900-tallet, ble nepen erstattet med kålrot. I øvre deler av Setesdal kalles kålrot i for nepe, Dermed kan «nepespa» fritt oversettes til «kålrotsuppe».
Nepespaet serveres sammen med røkt kokt lammekjøtt og/eller fersk kokt fjellørret – i tillegg til kokte neper og ferske lefser. Enkelte serverer også kokte poteter til. 
Kraften fra tilberedningen av lamme- eller fiskekjøttet benyttes som oftest som basis i spaet, men enkelte bruker kun kraften fra nepene. Kraften iblandes en meljevning (hvetemel og helmelk) for å oppnå den riktige suppekonsistensen. 
Nærmest hver eneste gård i Setesdal har sin egen vri på retten, som har blitt foredlet gjennom generasjon på generasjon. Det finnes derfor flere lokale variasjoner og sammensetninger av denne tradisjonsrike middelalderretten.
Källargränd

Källargränd er ei gate i Gamla stan i Stockholm, den strekker seg i nord-sydlig retning forbi Börshuset mellom Slottsbacken og Stortorget.
Källargränd har fått sitt navn etter vinkjelleren Storkällaren, som fantes i det gamle rådhuset på den plassen der Börshuset ble oppført i 1778. På 1700-tallet ble smuget også kalt St. Källarbrinken (1733) og Stora Kiällare-Gränden (1740). På midten av 1800-tallet etablerte det nåværende navnet Källar-gränd seg (1855). På hjørnetomten i Europa mindre-kvartalet ligger Hovförvaltningens hus, som ble oppført 1911-12 etter tegninger av arkitekt Erik Josephson. Før det, lå det Indebetouska huset, som ble bygd i etapper på 1700-tallet her.
Omar Rodríguez-López

Karriere

Han har spilt i bandene At The Drive-In og De Facto sammen med Cedric Bixler-Zavala som han nå spiller sammen med i bandet The Mars Volta. Har også spilt inn flere soloalbum.
Tarasp

Tarasp er en kommune med drøye 300 innbyggere i Nedre Engadin i den sveitsiske kantonen Graubünden. Kommunen består av borgen Tarasp og ti fraksjoner (landsbyer) rundt denne (Aschera, Avrona, Chants, Chaposch, Florins, Fontana, Sgnè, Sparsels, Vallatscha og Vulpera).
I middelalderen (fra og med 1000-tallet) var Tarasp et eget herskap, dvs. var eiendom av en egen friherre, som holdt til i borgen Tarasp. I 1464 ervervet habsburgerne dette herskapet. Området forble derfor under østerriksk forvaltning selv etter at habsburgerne i 1499 hadde gitt opp sitt krav på Engadin. Tarasp var dermed en østerriksk eksklave i Graubünden. Den tilfalt Sveits først fra og med riksdeputasjonsbeslutningen i 1803.
Tarasps befolkning er i motsetning til resten av Engadin katolsk. Dette kommer av det langvarige østerrikske overherredømmet. Derimot har befolkningen – til tross før østerriksks overherredømme og i likhet med resten av Nedre Engadin – vært overveiende retoromansktalende. Fremdeles er retoromansk kommunens eneste offisielle språk, selv om tysk siden 1980-tallet er i flertall. Ved folketellingen i 2001 anga 52 % tysk og 38 % retoromansk som morsmål.
České Budějovice (distrikt)

Fullstendig liste av kommuner

Adamov - Bečice - Borek - Borovany - Borovnice - Boršov nad Vltavou - Bošilec - Branišov - Břehov - Čakov - Čejkovice - Čenkov u Bechyně - České Budějovice - Čížkrajice - Dasný - Dívčice - Dobrá Voda u Českých Budějovic - Dobšice - Dolní Bukovsko - Doubravice - Doudleby - Drahotěšice - Dražíč - Dříteň - Dubičné - Dubné - Dynín - Habří - Hartmanice - Heřmaň - Hlavatce - Hlincová Hora - Hluboká nad Vltavou - Homole - Horní Kněžeklady - Horní Stropnice - Hosín - Hosty - Hradce - Hranice - Hrdějovice - Hůry - Hvozdec - Chotýčany - Chrášťany - Jankov - Jílovice - Jivno - Kamenná - Kamenný Újezd - Komařice - Kvítkovice - Ledenice - Libín - Libníč - Lipí - Lišov - Litvínovice - Ločenice - Mazelov - Mladošovice - Modrá Hůrka - Mokrý Lom - Mydlovary - Nákří - Nedabyle - Neplachov - Nová Ves - Nové Hrady - Olešnice - Olešník - Ostrolovský Újezd - Petříkov - Pištín - Planá - Plav - Radošovice - Roudné - Rudolfov - Římov - Sedlec - Slavče - Srubec - Staré Hodějovice - Strážkovice - Strýčice - Střížov - Svatý Jan nad Malší - Ševětín - Štěpánovice - Temelín - Trhové Sviny - Týn nad Vltavou - Úsilné - Včelná - Vidov - Vitín - Vlkov - Vrábče - Vráto - Všemyslice - Záboří - Zahájí - Závraty - Zliv - Zvíkov - Žabovřesky - Žár - Žimutice
Fronton

Fronton, på engelsk kalt pediment, er et triangulært felt (gavl) som dannes mellom det øvre horisontale bjelkelaget som hviler på søylene (entablementet) og et saltak. Det er frontoner i klassisk, nyklassisk arkitektur, vanligvis i etterligninger av greske templer, og i barokken. Det mest framragende eksempelet på fronton finnes på Parthenontempelet på Akropolis i Athen, feltet her inneholder de vakreste skulpturelle detaljer. Tympanon eller det triangulære feltet innenfor frontonen, ble ofte dekorert med relieffskulpturer som viste motiver fra gresk og romersk mytologi, eller allegoriske figurer.
Fylkesvei 4992

Fylkesveg 4992 går mellom Kåso og Vestvik i Bømlo kommune. Veien er 2,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv10.
Paul Gerhardt

Bakgrunn

Gerhardts første leveår lå i skyggene av fryktelige katastrofer i Tyskland, som pesten og lidelsene etter tredveårskrigen (1618–1648). Disse erfaringene satte sitt preg på hans diktning som hadde den hensikt å være til trøst og oppmuntring for de mennesker som hadde mistet alt håp. Hans egen familie kom heller ikke uskadd fra lidelsene; han mistet fire av sine fem barn.

Geistlig løpebane

Hans virke kom i den periode hvor den lutherske ortodoksi var blitt den dominerende. Han ble først prest i 1651 i en alder av 44 år i byen Mittenwalde og ved innvielsen måtte han forplikte seg på Konkordieboken fra 1580.
I 1657 ble blev Gerhardt diakon i Nikolaikirken i Berlin, men ble blandet inn i striden mellom reformerte og lutheranere, noe som førte til at han ble avsatt fra tjenesten i 1666 etter at den lokale kurfyrste, som selv hadde forlatt den lutherske tro, forlangte hans underskrift på et såkalt toleransedikt som innebar at kurfyrstens forordninger om kirke og tro måtte adlydes framfor de lutherske bekjennelsesskrifter. Gerhardt var deretter privatlærer i en rekke år, men endte med å bli erkediakon i Lübben i Spreewald utenfor Berlin hvor han senere også døde.
Hos Gerhardt gjorde den subjektive trosfølelse seg gjeldende, i samklang med det ortodokse trosinnhold – en fastholdelse som kostet ham stillingen i Berlin. Men i salmene var han ikke dogmatiker. Både lyrikken og det personlige begynte hos Gerhardt å synge med. Hans sang kretset om hjertets inderlige tilegnelse av troens innhold. Han sang ikke så meget i kirkens navn, som Luther, men ut fra sin egen personlighet. Tyngdepunktet i hans fromhet var den sterke troen på forsynet, troen på at Gud ville være hans trofaste, kjærlige og vise far som styrte alt til det beste for sine barn.
Gerhardt skrev blant annet salmeteksten «Velt alle dine veier».
Hermann Müllers første regjering

Hermann Müllers første regjering var en koalisjonsregjering i Tyskland under den såkalte Weimarrepublikken. Ved valget i Tyskland 1920 mistet den såkalte Weimarkoalisjonen, som besto av det sosialdemokratiske SPD, det liberale DDP og det katolske Zentrum, sitt flertall i Riksdagen. Regjeringen Gustav Bauer gikk av etter valget.  
Hermann Müllers første regjering støttet seg på et mindretall i Riksdagen (Weimarkoalisjonen), og satt med makten fra 27. mars 1920 til 21. juni samme år. Den ble da avløst av den borgerlige Konstantin Fehrenbachs regjering.
Gottlieb Paludan Architects

Gottlieb Paludan Architects er et dansk arkitektfirma, som er spesialisert innen infrastruktur, bygg og landskap. Firmaet ble grunnlagt i København i 1901 og eies i dag av Jesper Gottlieb og Kristian Hagemann. Partnerkretsen omfatter dessuten Frederik Ejlers.
Gottlieb Paludan Architects utfører prosjekter i Danmark, Norge, Sverige, Holland og Japan. Firmaet beskjeftiger omkring 100 arkitekter, konstruktører og andre fagpersoner på kontoret i København.
«Rurik» (1906)

Design

Det første utkastet på den fremtidige panserkrysseren i juli 1904 var av MTK (Morskoi Tekhnicheskii Komitet, den maritime komiteen for teknikk) om et skip på 14 000 tonn som en fortsettelse fra Baian-klassen, men med større artilleristyrke i en blandet bestykning. Baian-klassen hadde to 203 mm kanoner i hver tårn og åtte 152 mm kanoner i kasematter, men på den nye panserkrysseren ble kaliberet på det sekundære skytset forstørret til 203 mm og montert i tvillingstårner mens hovedskytset med et kaliber på ti tommer (254 mm) monteres i forre og aktre kanontårn. Planleggingen var i forbindelse med byggingen av Andrei Pervozvannyi-klassen på to nye pre-dreadnoughter som også skulle ha blandet bestykning. Vickers vant kampen om kontrakten ved hjelp av sin agent Basil Zaharoff som hadde gode kontakter med admiraliteten, og kunne legge fram «design no. 160» for MTK som allerede hadde utarbeidet spesifikasjonene. Britene kunne tilpasse deres design med Zaharoffs hjelp etter hvert som prosessen fortsatte fram til 13. juni 1905 da kontrakten var underskrevet. Man hadde først tenkt seg om å ha en «all-big-gun» design med tolv 254 mm kanoner i et heksagonalt tårnarrangement, men komiteen som forresten var forstyrret av urolighetene i året 1905, besluttet seg om å velge blandet bestykning og et deplasement på 13 000 tonn.