Mountain Men

Mountain Men var trappere, pelshandlere, oppdagere og eventyrere som streifet rundt i Rocky Mountains i Nord-Amerika i første halvdel av 1800-tallet. Deres hovedinteresse lå i fangsten av bever og fangsten av deres verdifulle pels, skjønt enkelte var også opptatt av å utforske fjellene og elvene i vest.

Bakgrunn

Etter at Lewis og Clarks ekspedisjon i det nyinnkøpte Louisianaterritoriet hadde vendt tilbake til St. Louis i 1806 spredte ryktene seg om store bevertilganger langs den øvre Missourifloden og i Rocky Mountains daler. Lewis og Clarks ekspedisjon hadde til og med etterlatt seg en mann som nettopp skulle jakte på bever. Hans navn var John Colter.
Da Colter kom tilbake til St. Louis i 1807 ble han raskt ansatt blant annet som veiviser for Manuel Lisa, som deretter foretok en mengde ekspedisjoner opp langs Missourifloden for å jakte, men fremfor alt for å drive byttehandel med indianerne. I år 1809 grunnla Manuel Lisa sammen med blant andre Andrew Henry St.Louis Missouri Fur Company. 
I 1822 søkte William H. Ashley sammen med Andrew Henry medlemmer til en ekspedisjon for å følge Missouri til dens kilder. Med på denne ekspedisjon var blant andre Jedediah Smith.

Den klassiske Mountain-Men-æraen

De fleste Mountain Men arbeidet for forskjellige handelskompanier, fremfor alt Rocky Mountain Fur Company og American Fur Company, men tidlig også noen for Missouri Fur Company. Deres levemåte var både det fri villmarksliv, koblet med en form for militær disiplin.
I året 1824 ble Rendezvous-systemet innført: Pelshandelskompaniene bragte hver sommer forsyninger og byttevarer til forhåndsavtalte steder, handlet der med trapperne og sendte om høsten den innfjøpte pelsfangsten ned langs elvene vestover, særlig Platte River og Missouri River til Saint Louis for videre behandling og salg til den amerikanske østkysten eller til det europeiske marked.
Et antall mindre og mer kortlivede foretak forsøkte få sin del av kaken, deriblant Nathaniel Wyeths Columbia Fishing & Trading Company, Benjamin Bonneville, Gannt and Blackwell med flere.
Beverfeller var nødvendig for fangsten, og etterspørselen som drev geskjeften var ikke minst beverhatter, som var en mote som opprinnelig oppstod i  England. Men på 1840-årene forsvant denne moten igjen. Rocky Mountains ble også mer alment tilgjengelig, for eksempel med Oregon Trail og Mormon Trail.

Livet som Mountain Man (fjellmann)

Trapperens og fjellmannens måte å leve på var hardt og de risikerte alltid å dø av sult, vannmangel og kulde. De kunne også bli angrepet indianere og rovdyr. Majoriteten var til tross for legenden om den ensomme fri trapperen ansatte av et av de to dominerende pelsselskapene.
I brigadene var det også en mengde andre yrkesgrupper, blant annet såkalte «camp-keepers» som fikk lage mat, flå og renskrape de beverpelser som trapperen slepte inn.
De stora brigadene gjorde det mulig å ta seg inn også i fiendtlige indianeres områder. Flathead og shoshonene ble ansett som allierte.
De hovedsakelige jaktsesongene var vår og høst. Våren var ofte best jakttid for då hadde dyrene fortsatt den myke vinterpelsen. Vårjakten holdt på til pelskvaliteten ble dårligere, og i midten av sommeren var det rendezvous der pelsene ble solgt og forrådene ble komplettert med for eksempel krutt og andre fornødenheter. Da vinteren kom frøs elvene, og trapperen gikk i vinterhvile. 
Taos var for øvrig også et viktig utgangspunkt litt som St. Louis; disse trapperne ble betegnet som Taos-trappers.

Hva gjorde mennene etter at rendevousene sluttet?

Etter at American Fur Company hadde arrangert det siste rendezvous i 1840 valgte en del av mountain men å helt legge fjellene bak seg. Men andre fortsdatte som jegere. Andre engasjerte seg i indianerspørsmålet, andre be bønder i de nye bosetningene i vest.