google/wiki40b huggingface dataset:
The Straight Story

Sammendrag

Alvin Straight (Richard Farnsworth) er en sykelig, eldre mann som bor sammen med sin voksne datter, Rose (Sissy Spacek). Han og broren, Lyle (Harry Dean Stanton), har glidd fra hverandre, og når Alvin får høre at Lyle har fått slag, bestemmer han seg for å dra på besøk og forhåpentlig gjøre ting godt igjen. Problemet er at Alvins bein og øyne er for svekket til at han kan kjøre bil. Derfor hekter han en tilhenger på sin nyinnkjøpte, 30 år gamle gressklippertraktor (en ikonisk John Deere-traktor) og legger i vei på den 390 kilometer lange reisen fra Laurens, Iowa til Mount Zion, Wisconsin.
Filmen forteller historien om Alvins seks uker lange reise gjennom Amerikas landsbygd, folkene han møter, hans innflytelse på deres liv, og deres på hans. Det er en moderne odyssé om en mann som forholder seg til sin egen dødelighet og om brorskapets varige bånd.

Produksjon

Richard Farnsworth fikk en Academy Award-nominasjon som «Beste mannlige skuespiller» for sin portrettering av Alvin Straight. Han er den eldste person noensinne nominert til en Oscar for beste skuespiller. Han hadde kreft i siste stadium under innspillingen av filmen, og begikk selvmord året etter, i en alder av 80.
Filmen ble spilt inn langs den faktiske ruten som Alvin Straight tok, og scenene ble innspilt i kronologisk rekkefølge. Det er heller ingen kapitelmerker på DVD-utgaven, ettersom David Lynch ønsket at filmen skulle ses på som en helhet.
I motsetning til hans tidligere filmer (og filmene han senere skulle lage), så fikk The Straight Story, som ble utgitt av Walt Disney Pictures, en G-gradering av MPAA (han lager vanligvis ikke familiefilmer), og det er den eneste Lynch-filmen som Lynch selv ikke skrev manus til. Mange kritikere og fans var behagelig overrasket over at en regissør som vanligvis beskjeftiger seg med bisarr, abstrakt, og foruroligende billedbruk valgte å lage en så enkel, søt film basert på en sann historie.
Onon

Onon (russisk: Онон, mongolsk: Онон гол – Onon gol) er ei elv i Mongolia og Zabajkalskij kraj i Russland. Den er 1 032 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 96 200 km².
Elva har utspring på østhellingen av Khentijfjellene. De øverste 298 kilometrene av elva er i Mongolia. Rundt 20 kilometer oppstrøms fra byen Sjilka løper Onon sammen med elva Ingoda, og danner elva Sjilka.
Øvre Onon er et av områdene som hevdes å være stedet hvor Djenghis Khan ble født og vokste opp.
Onon er elva Amurs fjerneste tilløp, og elvesystemet Amur – Sjilka – Onon utgjør med en lengde på 4 252 kilometer sammenlagt en av verdens ti lengste elver (2 874 km + 560 km + 818 km).
Nils Lykke

Nils Lykke (eller Niels Lykke) (født ca. 1492 i Danmark, død 24. desember 1535 på Steinvikholmen) var en dansk-norsk adelsmann, riksråd og lensherre.
Norge var på hans tid inne i en brytningstid politisk og religiøst. Mange ønska Norge frigjort fra unionen med Danmark og landet var i ferd med å gå fra katolsk tru til Luthers lære.
Nils Lykke kom til Norge for å innhente opplysninger om Grev Sture som leda et angrep mot Danmark fra Sverige. Lykke kom til Austrått og ble gift med Eline Nilsdatter i 1528. Hun var datter av Inger Ottesdotter Rømer (Fru Inger til Austråt) og Niels Henrikssøn. Eline var den tredje av fem søstre. Eline og Nils hadde flere barn sammen. Nils Lykke hadde god kontakt med erkebiskop Olav Engelbrektsson og det kom godt med da Fru Inger og erkebiskopen var uvenner. Lykke fikk megla fred mellom de to i 1530. Eline døde i 1532 og Nils inngikk et nytt forhold med Elines yngre søster, Lucie Nilsdatter Gyldenløve. De fikk et barn sammen. Samleie (leiermål) mellom personer i besvogrede ble etter Christian IVs norske lover (1604) og datidens katolske rett regnet som incest. Nils Lykke ba erkebiskopen flere ganger om dispensasjon til å gifte seg. Forholdet ble utnyttet som en brikke i maktspillet mellom Fru Inger og hennes svigersønn, riksråd Vincens Lunge, og erkebiskopen.
Nils Lykke fikk Storfosen gods av Fru Inger og bodde der i tre år, i tillegg til at han arvet stillingen som lensherre over Sunnmøre, Nordmøre og Romsdalen. Her laga han voller og graver rundt hovedgården til vern mot angrep. Folk var pålagt strengt pliktarbeid for å få laga festningsverka. Lykke tar også med seg sønnen han har med Lucie hit, men sønnen dør kort tid etter. Han får også tak i Tautra kloster på denne tida.

Fange på Steinvikholmen

Vincens Lunge var uvenn med Nils Lykke, og Olav Engelbrektsson så ham som sin fremste rival. Han og andre riksråder utnytta det tragiske forholdet Nils Lykke hadde til Lucie i sin kamp om makta. Vincens Lunge påsto at erkebiskopen beskytta Nils Lykke og la hans skjebne i erkebiskopens hender. Erkebiskopen lot seg presse og i juni 1535 gikk mennene hans til angrep på Storfosen og arresterte Nils Lykke. Fangen ble ført til Steinvikholmen slott og en rett på 24 mann dømte han til døden. Men fangen kunne ikke avrettes før Norges riksråd hadde dømt i saken. Ifølge ryktene ble Nils Lykke røkt ihjel 24. desember 1535 og ble dermed et offer i et kynisk maktspill.
Nils Lykke opptrer både i Henrik Ibsens skuespill Fru Inger til Østeraad og Edvard Hoem og Henning Sommeros «midnattssopera» Olav Engelbrektsson.
MT «Stena Sirita»

Tekniske forhold

Skipet er 262,6 meter langt og 46 meter bredt. Det har dobbel bunn og doble sider for å redusere forurensing ved grunnstøting eller kollisjon. Det er på 127.535 dødvekttonn.
Skipet er utstyrt med et bauglastesystem for å kunne hente olje til havs. Den kan laste inntil 12.000 m³ olje i timen.
Skipet har helikopterdekk.
Skipet har et Kongsberg dynamisk posjoneringssystem klasse 2.
Skiftestasjon

Skiftestasjon, tidligere kalt rangerstasjon, er et område ved større jernbanestasjoner hvor godstog blir satt sammen og oppløst.
Alnabru sentralskiftestasjon er den største skiftestasjonen i Norge.
Álvaro Uribe Vélez

Utmerkelser

Han mottok i januar 2009 den amerikanske utmerkelsen Presidentens frihetsmedalje.
I Need Your Love Tonight

«I Need Your Love Tonight» er en amerikansk sang, skrevet av Sid Wayne og Bix Reichner.
Den ble spilt inn på plate av Elvis Presley i RCA Studio B i Nashville 10. juni 1958.
«I Need Your Love Tonight» ble utgitt på singlen RCA Victor 47-7605 i 1959.
Produsent var Steve Sholes.

Norsk versjon

Benny Borg har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Jeg må ha deg i natt».
Wittenbergplatz

Wittenbergplatz er en plass i Berlin. Den ligger i Ortsteil Schöneberg i bydelen Tempelhof-Schöneberg, like ved varehuset KaDeWe. 
Plassen ble anlagt i årene mellom 1889 og 1892, og fikk sitt navn til minne om slaget ved Wittenberg 13. januar 1813. 
Plassen forbinder Tauentzienstraße og Kleiststrasse. 
U-Bahn-linjene 1, 2 og 3 møtes her på den underjordiske stasjonen.
Aksel og Marit

Handling

Et ungt ektepar fra lavtlønnsgruppen flytter til en gammel leilighet midt i Oslo. Leiligheten er gammel, slik at de selv må investere for å skaffe seg den komforten de ønsker og behøver som barnefamilie. Det gjør de, men egentlig har de ikke råd. Det blir avbetalinger og lån. På forskjellige vis slår den stadig pengemangelen inn i ekteskapet. Firmaet, som mannen arbeider i, sliter med økonomiske problemer og vil muligens gå konkurs. Siden de er nykomlinger i Oslo har de kun én venn som kan hjelpe dem gjennom krisene.
Johann Christian Hoffmann

Liv og virke

Hoffmann var eldste sønn og elev av felemakeren Martin Hoffmann (1654–1719). Fra senest 1712 var han kongelig polsk og kursaksisk hoffinstrumentmaker og leverte musikkinstrumenter til kapellet i Dresden. Han var bosatt i Leipzig og fikk borgerrett i 1722. 
Hoffmann var en av sin tids beste instrumentmakere. Ved siden av utmerkede luttinstrumenter, produserte han en lang rekke førsteklasses strykeinstrumenter. Inventarlistene til hoffkapellet i  Köthen viser fire fioliner, to celli og en kontrabass laget i perioden mellom 1715 og 1732.
Rundt 1724 bygde han på sin venn Johann Sebastian Bachs forespørsel og spesifikasjoner det som kan ha vært den første viola pomposa. Bach gav i 1724 Hoffmann i oppdrag å vedlikeholde instrumentene i Leipzigs Thomaskirke og Nikolaikirke. I sitt testamente fra 1748 sørget Hoffmann for at Bach ble tilgodesett med en viola pomposa.
Rundt 40 av Hoffmanns instrumenter er bevart. Enkelte er utstilt i Museum für Musikinstrumente der Universität Leipzig og i Germanisches Nationalmuseum i Nürnberg.
Markedsplasser på Oslo Børs

Oslo Børs har fem forskjellige markedsplasser. Oslo Børs, Oslo Axess og Merkur market er markedsplasser for aksjer. Nordic ABM for renteprodukter samt Oslo Connect for derivater.

Oslo Børs

Oslo Børs er hovedmarkedsplassen til Oslo Børs.

Oslo Axess

Oslo Axess er en regulert og autorisert markedsplass i regi av Oslo Børs. Hensikten er å bidra til vekst blant mindre selskaper, og gi dem de fordelene som oppnås ved å ha aksjer notert i et regulert marked.

Generelt

Oslo Axess er ment for selskaper som ønsker notering på en regulert markedsplass, men som ikke tilfredsstiller kravene til børsnotering på Oslo Børs. Investorer får beskyttelse og et kvalitetsstempel av Oslo Axess, men denne vil derimot ikke være like dekkende som for selskaper på børsen. Hovedmålgruppen er små og mellomstore selskaper, inkludert pre-kommersielle selskaper. 
Oslo Axess opererer med de samme prisene for handel som Oslo Børs.

Konsesjon

Oslo Axess har konsesjon fra Finansdepartementet til å fungere som regulert markedsplass for aksjehandel i Norge. Stort sett gjelder de samme lovgivningene som for Oslo Børs. Første virkedag for Oslo Axess var 2. mai 2007.

Merkur market

Merkur Market er en multilateral handelsplattform (MTF) opprettet av Oslo Børs. Både opptakskravene og de løpende rapporteringsforpliktelsene i etterkant av opptaket, er enklere og mindre omfattende enn på Oslo Børs og Oslo Axess.

Oslo Connect

Oslo Connect er en multilateral handelsplattform (MTF) for handel i ikke-standardiserte derivater.

Nordic ABM

Nordic ABM er en liste for registrerte renteprodukter hvor Oslo Børs fastsetter reglene etter konsultasjon med markedsaktørene. Nordic ABM er ikke et regulert marked eller multilateral handelsfasilitet underlagt regulering i børsloven eller verdipapirhandelloven.
Nässjö

Historie

Nässjö fikk sine byrettigheter i 1914, men byens egentlige historie strekker seg tilbake til 1864 da det ble besluttet å anlegge jernbane, ‘Södra stambanan’, ved byen som siden har vært kjent som et viktig jernbaneknutepunkt. Nässjö er i dag det eneste stedet i Sverige hvor seks ulike jernbanelinjer møtes. Byens første jernbanestasjon var også den første offentlige bygning i byen, tegnet av Adolf W. Edelsvärd, som også deltok aktivt i byplanleggingen og utformingen rundt stasjonsområdet.
I dag finnes det et jernbanemuseum, ‘Nässjö Järnvägsmuseum’, som viser Nässjös historie som jernbaneby, men i tillegg også svensk jernbanehistorie i alminnelighet.
Frem til 1981 eksisterte Nässjö bryggeri som blant annet brygget det klassiske ølet Fat 21.

Sport

Nässjö er en by med tradisjoner for bandy, og befolkningen drar gjerne til Skogsvallen for å støtte sitt lokale lag, Nässjö IF.
Nairi

Nairi var et assyrisk navn (KUR.KUR Na-i-ri, også Na-'i-ru) for en armensk stamme på det armenske høylandet,, løselig tilsvarer det dagens provinser Van og Hakkâri i Tyrkia. Nairi er bortimot helt sikkert likestilt med Nihriya, kjent fra mesopotamiske, hettittiske og urartisk kilder.
I løpet av bronsealderens sammenbrudd på 1200- til 1100-tallet f.Kr. ble Nairi-stammene betraktet som en militær makt sterk nok til å utfordre både Assyria og hattittene (hettittenes etterfølgere). Slaget ved Nihriya (det vil si Nairi) en gang rundt 1230 f.Kr. ble kulminasjonen i fiendskapet mellom hettittene og assyrerne over kontrollen av levningene til det tidligere riket til Mitanni. Nairi ble underlagt Urartu en gang i løpet av 900-tallet f.Kr.

Geografi

Navnene på hele 23 landområder tilhørende Nairi ble nedtegnet av den assyriske kongen Tiglat-Pileser I (1114–1076 f.Kr.). Deres område som lå lengst sør var «Tumme», kjent for å ha vært sørvest for Urmiasjøen. Det nordligste var Diaueji i dagens Georgia. Disse landområdene er kjent fra en skryteliste over beseirede konger: «konge av Tumme, konge av Tunube, konge av Tuali, konge av Kindari, konge av Uzula, konge av Unzamuni, konge av Andiabe, konge av Pilakinni, konge av Aturgini, konge av Kulibarzini, konge av Shinibirni, konge av Himua, konge av Paiteri, konge av Uiram, konge av Shururia, konge av Albaia, konge av Ugina, konge av Nazabia, konge av Abarsiuni, og konge av Daiaeni.» Det er antatt at Nairi strakte seg fra Tur-Abdin-fjellene i sør (i sørøstlige Tyrkia) til de fjellrike områdene sørvest for Vansjøen (Tyrkias største innsjø) i nord.

Folkeslag

Det har vært spekulert i om Nairi-stammene kan ha vært en hurrittisk stamme, knyttet til samtidens Mitanni, men denne hypotesen har ikke fått stort gjennomslag. Forskeren Warren C. Benedict har slått fast at det ikke er avdekket noen bevis for tilstedeværelse av hurrittere i nærheten av Vansjøen.
En tidlig, dokumentert referanse til Nairi finnes på en leirtavle som er datert til tiden med Adad-nirari I, 1200-tallet f.Kr., og som nevner kjøpet av 128 hester fra Nairi-regionen.
Nairiene kjempet mot de sørlige angrepene fra assyrerne, og som nevnt over, ble de senere forent med Urartu.
Fylkesvei 7210

Fylkesvei 7210 går mellom Vennesund og Rossvika i Sømna kommune. Veien er 3,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 31.
Liviu Ciulei

Liv og virke

Ciulei var sønn av Liviu Ciulley, eieren av et stort byggefirma, og Cleo Ciulley som ved siden av Liviu også hadde en datter, Ana (Nini). Han begynte på skuespillerstudier uten foreldrenes viten ved Conservatorul de Artǎ Dramaticǎ («Teaterhøyskolen») i București. Faren hadde ønsket at sønnen skulle bli arkitekt, men ga seg etter at Liviu lovet ham å fullføre arkitektstudiene (som han studerte parallelt), noe han gjorde i 1949 ved Universitetet i București. Da hadde han allerede avlagt avsluttende eksamen i skuespillerkunst (1946) ved Teaterhøyskolen. 
Ciulei debuterte i 1946 som Puck i Shakespeares En midtsommernattsdrøm ved Odeon-teatret, som var en teatersal i en bygning som faren til Ciulei var eier av. 
I 1948 ble Ciulei ansatt ved byteatret i București (som ble stiftet i 1947), først som skuespiller og scenograf, og senere som regissør. Han begynte å regissere i 1957 Fra 1963 til 1972 var han teatersjef ved samme teater, som siden 1963 heter Lucia Sturdza-Bulandra-teatret. I 1990 ble han samme teatrets såkalt «æresteatersjef». I 1972 ble han avskjediget som teatersjef etter at han tillot oppførelsen av Gogols Revisoren, et stykke som handler om korrupsjon. Etter det arbeidet han som frilans regissør.
Fra 1967 av reiste Ciulei ofte til utlandet som gjesteregissør, bl.a. til München, Sydney, Göttingen, Minneapolis, Mannheim, Vest-Berlin, Vancouver, Washington. New York Times teaterkritikeren Clive Barnes kalte ham «en av verdens mest fantasifulle regissører». Da han iscenesatte Shakespeares Hamlet (satt i Bismarck-æraens Tyskland) ved Arena Stage i Washington, DC, i 1978, skrev New York Times-kritikeren Richard Eder at det var «ikke bare sesongens triumf, men tiårets».
Fra 1951 av opptrådte han også som filmskuespiller. 
I 1963 var er med og grunnla det rumenske filmforbundet Asociația Cineaștilor (ACIN) og til 1968 var han dens viseformann. I 1980 slo han seg ned i USA, og var til 1985 kunstnerisk leder ved Tyrone Guthrie Theater i Minneapolis, Minnesota. Hans første iscenesetting der var Shakespeares Stormen, og New York Times-kritikeren Frank Rich kalte oppsettingen «fremragende». Selv om han for det meste regisserte film og teater regisserte han også minst en opera, nemlig Pelléas og Mélisande av Claude Debussy ved Maggio Musicale Firenze i 1989. 
I 1990-årene iscenesatte Ciulei igjen i Romania. Han underviste også ved Columbia University og New York University fikk en rekke æresbevisninger. Til slutt bodde han i München, der han døde på et sykehus.

Familie

Liviu Ciulei var gift tre ganger: med skuespillerinnen Clody Bertola, med scenografen Ioana Gǎrdescu og med journalisten Helga Reiter. Hans adoptivsønn, Thomas (sønnen til Helga Reiter med en DDR-forfatter), er kameramann, manusforfatter og filmregissør. Ciulei er også far til fiolinisten Liliana Ciulei-Atanasiu.
Northeast gasskraftverk

Northeast gasskraftverk  er et varmekraftverk i Macomb County i Michigan, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 73 MW, fordelt på 3 like store turbiner. Operatør er energiselskapet Detroit Edison Co LLC. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1971. Brenselkilden er naturgass.
Schenti

Schenti, shendyt eller shendoh var et kort eller nesten knelangt, svøpt lendeklede eller ettersittende skjørt som ble båret av særlig menn i Det gamle Egypt. Hoftekledet ble laget av et tynt, firkantet stykke vevd lintøy. Plagget forekom i litt ulike varianter, men ble vanligvis viklet flere ganger rundt midjen med to ender i kryss foran og festet til et knyttet belte. Etterhvert ble skjørtet lengre og flere kunne bæres over hverandre. Kongelige og andre med høy sosial rang kunne bære helt eller delvis plisserte lendekleder, også med avstivet, pyramideformet frontstykke eller forkle, og dekorert med fargerike anheng foran. Ulike typer lendeskjørt var dominerende inntil kalasiris, en type kjortel, tunika eller sid, ettersittende kjole som ble båret av både menn og kvinner, ble vanlig omkring 1500 f.Kr. etter påvirkning østfra.

Videre utvikling og andre plagg

Også andre plagg ble gradvis mer forseggjort. Under Det mellomste riket ca. 2065-1660 f.Kr. utviklet det seg sakte men sikkert en kappe som man bar over skuldrene, samlet i en knute på brystet og brukte sammen med skjørtet. Drakten besto etterhvert av flere plagg som endret størrelse og drapering og ble båret sammen eller over hverandre. Det gjelder for eksempel kalasiris, en ettersittende, gjennomsiktig kjortel. Dekorasjonene ble også rikere og mer varierte. Lendekledet kunne være kort eller ankellangt, og flere skjørt kunne være svøpt over hverandre med det korteste innerst. Lin var det vanligste materialet, gjerne vevd til et fint, nesten gjennomsiktig tøy. Seinere ble det også laget korte lendekleder av bomull og tyngre ull.
De fleste egyptere var barhodet, selv om mange også brukte klafter, egyptiske hodekleder, eller var glattbarbert med tunge, svarte parykker. Høye embetsmenn og kongeligheter kunne i tillegg være pyntet med breie, fargerike skulderkrager og annet. Bare prester og konger bar sandaler av papyrus. Resten gikk barbeint. Kvinnene bar lange, slanke, ettersittende skjørt fra anklene opp til brystet under armhulene og festet med skulderbånd. Etterhvert kom lette, sløraktige kapper knyttet på brystet.
Shesh i Zi

Shesh i Zi (oversatt til norsk: «svart felt») er en albansk rødvin. Navnet på vinen kommer fra Shesh-fjellene rett utenfor Tirana. Den anbefales å bli servert ved 65-68 grader fahrenheit.
Sissela Kyle

Utmerkelser

Sissela Kyle har blitt tildelt Guldmasken fem ganger. Hun har også blitt belønnet med Stallfåglarnas humorpris, Povel Ramels Karamelodiktstipendiet, Stockholms Stads kulturpris, Karl Gerhard-stipendiet og Alf Henrikson-priset.
Migori

Migori er en kenyansk by, og hovedstaden i Migori fylke. Byen ligger 1500 meter over havet, 50 km øst for Victoriasjøen, 63 km sør for Kisii og 22 km nord for grensen mot Tanzania. Byen hadde ved 1999-folketellingen et urbant folketall på 31 644 og totalt 46 576 innbyggere.
Migori har veiforbindelse med Masai Mara naturreservat, men veien er i dårlig forfatning. Veien til grensebyen Isebania og videre til Mwanza i Tanzania er asfaltert. Migorielven renner gjennom byen.
Ginungagapus

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), brune smygere. Undersiden kan ha lyse (gråhvite) felter.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Brasil.
Liljeholmen tunnelbanestasjon

Liljeholmen tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane som trafikkeres av T-bane 2 (rød linje). Den ligger mellom stasjonene Hornstull og henholdsvis Aspudden (linje 13) og Midsommarkransen (linje 14). Stasjonen ligger sentralt i bydelen Liljeholmen i Söderort i Stockholm kommune.
Pierre de Montereau

Pierre de Montereau eller Pierre de Montreuil (født ca år 1200 kanskje i Montreuil, død 17. mars 1266 i Paris) var en fransk byggmester.
Pierre de Montereau er kjend som mesteren for ombyggingen av klosterkirken Saint-Denis, hvis langhus og tverrskip tilskrives Pierre, samt som byggeleder for Notre-Dame i Paris fra 1259. Også ved flere andre betydelige byggeprosjekter i og omkring Paris var Pierre de Montereau med.
IBM 5100 Portable Computer

IBM 5100 Portable Computer er en tidligere portabel datamaskin som ble introdusert av IBM i september 1975, seks år før lanseringen av IBM Personal Computer. Den var videreutviklingen av prototypen SCAMP som ble utviklet ved IBM Palo Alto Scientific Center i 1973. I januar 1978 annonserte IBM IBM 5110 som dets større slekting, og I februar 1980 annonserte de IBM 5120.
IBM 5100 ble trukket tilbake i mars 1982.
Österslöv kirke

Österslöv kirke (svensk: Österslövs kyrka) er en nyromansk kirke som ligger i Österslöv i Kristianstad kommune, Sverige. Den er tegnet av Helgo Zettervall.
På stedet kirken står har det tidligere ligget en kirke fra 1100-tallet. Den ble revet i 1875 og den nye kirken ble bygget 1875–78.
AEK Athen

AEK Athen er en gresk sportsklubb, delt inn i flere forskjellige idretter; fotball, basketball, håndball og volleyball. På gresk heter klubben Αθλητική Ένωσις Κωνσταντινουπόλεως – Athlitiki Enosis Konstantinoupoleos.
AEK ble grunnlagt i 1924 av folk fra Konstantinopel (nå Istanbul i Tyrkia).
AEK Athens fotballag er det mest kjente av de forskjellige idrettene, og laget har vært ett av de bedre i Hellas, sammen med Olympiakos og Panathinaikos. AEK hadde fem spillere med på det greske landslaget som vant EM i fotball 2004. Det var Mikhalis Kapsis, Kostas Katsouranis, Thodoris Zagorakis, Vasilis Lakis og Vasilis Tsiartas.
Lagets trener er serbiske Dušan Bajević.
Poliaenus

Utseende

Stort sett små, grå- eller brunspraglete trebukker. Disse artene er gjerne kamuflasjefargede. Antennene er nokså kraftige, gjerne lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg på den rundede sidekanten. Dekkvingene ender gjerne i en pigg bak.

Levevis

Larvene inne i små greiner og kvister.
Slekten er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika, fra Oregon i nord til Guatemala i sør, mest langs vestkysten.
Donacia antiqua

Utseende

Donacia antiqua er mellom 5-10 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er.  Den er metallisk farget i ulike nyanser av messing- og bronsefarge.  Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Beina er forholdsvis lange.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Donacia antiqua tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Geng Jingzhong

Geng Jingzhong (kinesisk: 耿精忠; pinyin: Gěng Jīngzhōng; Wade–Giles: Keng Ching-chung; født 1644, død 1682) var en mektig militær kommandant under det tidlige Qing-dynastiet. 
Han arvet tittelen «konge/fyrste av Jingnan» (靖南王) fra faren Geng Jimao, som i sin tur hadde arvet det fra Geng Jingzhongs bestefar Geng Zhongming. Han satt i praksis som så å si uavhengig, suveren hersker over Fujian, og gikk i 1674 sammen med to andre mektige menn til de tre føydalherrers opprør mot det mandsjuiske Qing-dynastiet. De to andre var Wu Sangui og Shang Zhixin, og de regjerte også over hvert sitt enormne område i det sørlige Kina. 
Qing-hærene klarte etterhvert å slå ned Gengs opprørere, og de overgav seg til Kangxi-keiseren. Qing-styret brukte da Gengs styrker til å kjempe mot de to andre føydalherrene. 
Kort etter Qings endelige seier i 1681, sørget Kangxi-keiseren for å henrette Geng for forræderi ved de tusen kutts død.