google/wiki40b huggingface dataset:
Kristenfobi

Kristenfobi, på engelsk christianophobia, dannet av «kristen» og «fobi», '(sykelig) frykt, hat, motvilje', er et begrep som på flere språk benyttes for å beskrive negative holdninger og handlinger rettet mot kristendom og kristne. I 2004 tok Vatikanet initiativ til å få begrepet anerkjent av FNs hovedforsamling, slik at det kunne inngå i offisielt menneskerettsarbeid. Vatikanet mente å se tendenser til antikristne holdninger og ville ha innført «kristenfobi», på linje med antisemittisme og islamofobi.
Blant organisasjoner og grupper som har blitt anklaget for kristenfobi, kan det nevnes at britiske Gay Police Association ble politietterforsket for hatkriminalitet etter at de trykket opp en annonse som hevdet at kristne var «den største gruppen som driver hatkriminalitet mot homofile». Kristne har også anklaget nyateister for «kristenfobi». For øvrig er motstanden mot kristne langt mer omfattende flere steder utenfor Vesten, med voldelig religionsforfølgelse av kristne minoritetsgrupper blant annet i islamistisk dominerte områder i Midtøsten og Afrika, blant visse ortodokse jøder i Israel og hinduer i India.
Hovin Teglverk

Hovin Teglverk var et teglverk som lå på Hovin i Oslo, nær der Hasle stasjon ligger i dag. Verket ble opprettet i 1893, og Johs. J. Bruun er oppgitt som eier tidlig, men det er usikkert om han også var etablerer. Oslo byleksikon oppgir at Hovin ble kjøpt av selskapet A/S Hovind Gaard & teglverk i 1911.
I 1916 tok Oslo kommune over verket i forbindelse med oppkjøp av eiendommene Valle, Søndre Hovin og del av Ulven. Brødrene Sand stod som eiere i 1916, og forpaktet driften videre også etter kommunens oppkjøp. Fra 1923 tok kommunen over driften selv.
Teglverket ble nedlagt 1967. Siste bestyrer var ingeniør John Svendsen. På tomten kom Teglverket skole og parken Teglverksdammen i 2015.
Det ble produsert hovedsakelig murstein og takstein ved verket. Hovin var kjent for sin håndbankede fasadestein, som blant annet er brukt på Oslo rådhus og Oslo Trygdekasse. Verkets mest produktive periode var i etterkrigsårene med en produksjon på opp mot 9 millioner stein per år. Produksjonen falt utover 1950-årene og var på et minimum ved nedleggelsen i 1967.
Svenske Hollywoodfruer

Svenske Hollywoodfruer (orig: Svenska Hollywoodfruar) er en svensk dokusåpe som har gått på TV3 siden 2009. Serien omhandler det daglige livet til en del svenske kvinner fra sosieteten i Los Angeles. Blant disse er Anna Anka, Maria Montazami, Gunilla Persson og Agnes-Nicole Winter.
Første sesong av serien ble en av svensk TV3s største suksesser, med over 900 000 seere i snitt. Seertallene kom mye takket være Anna Ankas atferd i programmet. Hun ble av magasinet Hänt Extra blant annet kåret till "Årets kändis 2009". Serien fikk også en spin-off med Anna Anka der hun feiret jul sammen med andre TV3 personligheter som kalles Anna Anka och hennes vänner önskar en god jul som gikk over fem episoder.
I Norge ble serien sendt på TV3 fra 2010. En egenprodusert norsk versjon ble forøvrig lansert i 2010, men den fikk ikke den suksessen som den svenske hadde.
Forbundet av militante ateister

Historikk

Leder for Forbundet av militante ateister var journalisten og politikeren Jemeljan Jaroslavskij (Емельян Ярославский, 1878-1943). Tilhengerne var blant annet partimedlemmer, ungdommer i Komsomol, arbeidere og krigsveteraner. I 1941 skal forbundet ha hatt 3,5 millioner frivillige medlemmer og 96 000 kontorer over hele Sovjetunionen.
Ateistforbundet utgav blant annet det antireligiøse månedsmagasinet «Den gudløse» eller «Ateisten» (Безбожник, Bezbozjnik) som hadde startet allerede i 1922. I tillegg ble dagsavisa  «Den gudløse på arbeidsplassen» (Безбожник у станка, Bezbozhnik u Stanka) publisert i perioden 1923-1931. Der ble kristendommen, jødedommen og islam latterliggjort gjennom satiriske innlegg og karikaturtegninger. Samtidig propaganderte bevegelsen for fornuft, kommunisme og den sovjetiske ettpartistaten. Karl Marx, som formulerte Det kommunistiske manifest, skrev at «religion er opium for folket» allerede i 1844, og ateistforbundets aggressive «opplysningsarbeid» var del av det sovjetiske regimets ideologiske kamp med antireligiøse lover, brutale aksjoner, ateistisk indoktrinering eller omskolering og religiøs diskriminering. 
Aktivitetene til forbundet og tilknyttede underorganisasjoner minsket gradvis på slutten av 1930-tallet da kommunistpartiet etter utrenskningene under Den store terroren fikk en noe mildere holdning overfor tradisjonell religionsutøvelse. Politikken på 1940-tallet ble også sterkt påvirket av alle tap og enorme prøvelser under Den store fedrelandskrigen (andre verdenskrig) da svært mange søkte trøst i kirken. «Den gudløse» kom med siste nummer i 1941, og fra 1947 ble forbundet og virksomheten tatt opp i Sovjetunionens mer vidtfavnende opplysnings-og propagandaorganisasjon «Kunnskap» (Знание, Znanie).
Judo under Asialekene 1986

Judo under Asialekene 1986. Judo var en av flere sporter under de tiende Asialekene som ble arrangert i Seoul i Sør-Korea i perioden 20. september til 5. oktober 1986. Det var første gangen som judo var på programmet under Asialekene. Det var åtte vektklasser, kun for menn og Sør-Korea ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Japan med tre.
Davy Crockett, villmarkens konge

Anmelderne

Aftenpostens anmelder gav den forholdsvis god omtale.

Popularitet og økonomi

Den innbragte drøyt $2 millioner i USA.
Norges Grunnlov § 121

Paragraf 121 i Norges grunnlov er grunnlovens endringsregel. Den gir instruks om hvordan Stortinget kan endre, fjerne eller tilføye noe til grunnloven. Paragrafen stiller opp både materielle og prosessuelle krav til hvordan endring skal utføres.
Paragrafen har blitt benyttet mange ganger siden grunnloven ble vedtatt i 1814. Se oversikt over grunnlovsendringer.
Mimoxylamia

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er utbredt i Elfenbeinskysten.
Starmus-festivalen

Historie

Det var den armenske forskeren og musikeren Garik Israelian som tok initiativet til Starmus-festivalen. Han er astrofysiker, og har blant annet forsket på å prøve å få akustiske lydbølger i stjerneatmosfærer. Brian May, astrofysiker og musiker, kjent som tidligere gitarist i rockebandet Queen, var også en av grunnleggerne av Starmus.
Israelians opprinnelige idé var å arrangere en konsert i La Palma-observatoriet, som inneholder verdens største optiske, infrarøde teleskop. Konserten skulle foregå i det internasjonale astronomiåret 2009. Han tok kontakt med den franske musikeren Jean-Michel Jarre, som likte ideen, men konserten ble avlyst etter at myndighetene på Kanariøyene trakk seg fra løftet om finansiering.  
Israelian bestemte seg da for å feire 50-årsjubileet for Jurij Gagarins første romferd med en festival i 2011. Dette ble den første Starmus-festivalen. Festivalens navn er sammensatt av STAR (=stjerne) og MUS (av music=musikk). Den amerikanske astronauten Neil Armstrong var hovedtaler på festivalen, som var gratis og åpen for publikum. Festivalen ble en suksess både for fagfolk og publikum, men en økonomisk katastrofe, ettersom den totalt manglet sponsorer.
Til tross for festivalens økonomiske problemer, ble Starmus arrangert for andre gang i 2014, denne gang med blant andre Stephen Hawking som foreleser. Informasjonen om den tredje festivalen i 2016 viser at den ikke hadde gratis adgang for andre enn innbyggerne på Kanariøyene.

Konsept

Programmet for festivalene og listene over gjesteforelesere og utøvere, synliggjør målet med festivalen, som er å gjøre astronomi, romforskning og kunst tilgjengelig for et bredt publikum, og å bringe sammen de dyktigste forskerne og utøverne innen disse områdene for forskningsutveksling og -formidling – og opplevelser.
Under Starmus III i 2016 ble en ny pris utdelt som en anerkjennelse for bidrag til formidling/popularisering innenfor områdene forskning, kunst og film: «Stephen Hawking Medal for Science Communication». Prisen ble utdelt av Stephen Hawking, som hadde valgt mottagerne selv, og den gikk til komponisten Hans Zimmer, fysikeren Jim Al-Khalili og forskningsdokumentarfilmen Particle Fever.

Utgivelser

To uker før festivalen i 2014, ble boka Starmus : 50 years of man in space lansert. Sjefredaktører for boka er Garik Israelian og Brian May. Ansvarlig redaktør er David Eicher, sjefsredaktør for tidsskriftet Astronomy Magazine.
Samme år lanserte Ray Wakeman en DVD med tittelen: Rick Wakeman & The English Rock Ensemble live at STARMUS. Special guest Brian May Opptakene er fra 2014-festivalen.
California State Polytechnic University, Pomona

California State Polytechnic University, Pomona (vanligvis bare omtalt som Cal Poly Pomona) er et offentlig amerikansk universitet som ble grunnlagt i 1938. Det ligger i byen Pomona i California, og er en del av California State University-systemet. Cal Poly Pomona har syv fakulteter og tilbyr et bredt spekter av utdanninger, men er mest kjent for ingeniørutdanning og studieprogrammene i agronomi og arkitektur.
Cal Poly Pomona har 20,484 studenter og 1,845 vitenskapelig ansatte. Rektor er J. Michael Ortiz.
Lviv Grand Prix

Lviv Grand Prix (polsk: Grand Prix Lwowa) var et bilsportsarrangement (Grand Prix) avholdt i Lviv mellom 1930 og 1933.
Løpet ble arrangert av Małopolski Klub Automobilowy (Lille-Polen Automobilklubb). Banen var 3,041 km lang.
Than Shwe

Biografi

Than Shwe begynte sin militær karriere i 1953 som armékadett, hvor han startet sin karriere ved å kjempe mot KNDO og karen-minoriteten i landet. Han ble vise armésjef i 1985 og var en av de 21 medlemmer av den militærjunta (SLORC — State Law and Order Restoration Council, fra 1997 kalt SPDC — State Peace and Development Council) som i 1988 avsatte den tidigere diktatoren Ne Win. Før maktovertakelsen i 1992 var han juntalederen Saw Maungs nærmeste mann.
Det valget som ble avholdt i 1990, og som Det nasjonale demokratiske forbund (NLD) under ledelse av Aung San Suu Kyi vant, ble først ignorert, men etter at Shwe kom til makt ble Aung San Suu Kyi satt i husarrest og valgresultatet ble erklært ugyldig også offisielt av den nye juntaen.
I 2005 lot Than Shwe avsette og arrestere landets statsminister, generalløytnanten og lederen for sikkerhetspolitiet, Khin Nyunt, som av av mange ble oppfattet som juntaens sterke mann selv om han offisielt hadde en stilling rangert under Than Shwe og Muang Aye, vise senior general. Khin Nyunt ble idømt fengselsstraff på 44 år, i tillegg ble flere av hans slektninger idømt lange fengselsstraffer.
I 2005 lot Than Shwe meddele at han aktet å flytte Burmas hovedstad fra Rangoon til den nybygde byen Nay Pyi Taw.
I 2006 lekket videofilmede bilder ut fra hans datter Thandar Shwes overdådige bryllupsfest med champagne, juveler og presanger for mange millioner amerikanske dollar.
Da han nådde pensjonsalderen i Burma på seksti år, utvidet han bare grensen for pensjonstiden for seg selv.
Yangcheng

Film

Filmen Den sjette lykkes vertshus (Inn of the Sixth Happiness) er basert på Gladys Aylwards misjonsvirksomhet i byen.
Basispunkt

Et basispunkt er 0,01 prosentpoeng og benyttes ofte i forbindelse med renter. Et basispunkt er ett hundredels prosentpoeng og som måleenhet brukes det særlig i kapitalforvaltning til å angi avkastningsforskjeller og kostnader. Det kalles også rentepunkt eller yieldpunkt.
100 basispunkter er ett prosentpoeng, og 10 000 basispunkter er 100,00 prosentpoeng.
Ved sammenligning av to prosentsatser benyttes enkel aritmetikk for å finne differansen i basispunkter. Eksempelvis er forskjellen mellom 4,01 % og 4,00 % ett basispunkt.
Fylkesvei 4244

Fylkesvei 4244 går mellom Åmot og Bakke bru i Sokndal kommune. Veien er 2,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 36.
Edward Stinson

Biografi

Edward Stinson ble født 11. juli 1893 i Fort Payne i DeKalb County i Alabama.
Stinsons eldste søster, Katherine, var en av de tidlige kvinnelige flyverne. Eddie ønsket også å fly og lærte å fly ved Wright School i Dayton i Ohio. Stinson startet med flyoppvisninger i 1912. Under Første verdenskrig var han flyinstruktør for United States Army Air Corps ved Kelly Field. I 1921 satte han verdensrekord i utholdenhet for fly. Året etter arbeidet Stinson som test-pilot for Stout Engineering Company og ble testpilot for Stout ST-1 bombeflyet som var bygd helt i metall.
I 1925 ledet Stinson en gruppe Detroit-investorer for å bygge et nytt kommersielt fly og dannet Stinson Aircraft Syndicate. Prototypen SB-1 Detroiter gjennomførte sin første offentlige flyvning 21. februar 1926. Dette skulle føre til en serie med vellykkede flykonstruksjoner bygget av Stinson Aircraft Company.

Stinsons død

Stinson døde av omfattende skader som han fikk da han nødlandet med en Stinson Detroiter som hadde fått motorproblemer. Flyets vinge ble revet av etter at det traff en flaggstang da han forsøkte å lande på en golfbane. Tre passasjerer ble også skadet.
Fyksesund

Fyksesund er en fjordarm av Hardangerfjorden i Kvam kommune i Hordaland. Fjorden strekker seg 10,5 kilometer nordvestover fra innløpet mellom Bjelkaneset og Varadaneset rett nord for Kvamsøy.
Fjordarmens bredde varierer fra rundt 300 m i trange partier som ved Mjåsund til 700 m i den ytre delen og 600 m i den indre delen. To kilometer inn i fjorden ligger bygda Fykse, som fjorden har tatt sitt navn etter. Her krysser riksvei 7 fjorden via den 344 meter lange Fyksesundbrua. Videre inn i fjorden ligger bygdene Porsmyr på vestsida og Klyve på østsida, og her smalner fjorden inn ved Mjåsund. Innerst i Fyksesund ligger bygdene Botnen og Flatabø. Den indre delen av fjorden, fra Mjåsund og innover, har svært bratte og høye fjellsider.
Gal av lengsel

«Gal av lengsel» er en sang skrevet i 1999 av Arne Schau-Knudsen til en reklamekampanje for Telenor. Den ble svært populær og ble spilt inn av flere grupper.
Guri Stormoen

Familie

Guri Stormoen var datter av skuespilleren Harald Stormoen og teaterlederen Inga Bjørnson. Gjennom faren var hun i slekt med Hans Stormoen, Kjell Stormoen og Even Stormoen. På morssiden var hun en grandniese av Bjørnstjerne Bjørnson. En kort periode var hun gift med den danske operettesangeren Povl Jensen.

Ballett

Hun ble utdannet i ballett ved Nationaltheatret i Oslo, der Gyda Christensen ledet ballettundervisningen, og stod første gang på scenen som åtteåring i juleforestillingen Prinsessen på erten, med Lillebil Krohn (senere gift Ibsen) i rollen som den tåspissdansende prinsessen. Guri Stormoen fortalte senere at hun selv fikk 60 øre kvelden i lønn for medvirkningen i denne oppsetningen.

Teater

Hun debuterte som skuespiller i 1918; den første rollen var «Hulda» i stykket Kjærlighed og Venskab av Peter Egge, i en oppsetning som turnerte rundt i Norge. Deretter begynte hun ved Chat Noir, og fortsatte videre til operetteteateret Mayol og andre scener. Etter noen år i Danmark vendte hun tilbake til Oslo og begynte som skuespiller ved Det Nye Teater. 
Hun var en populær revyskuespiller som opptrådte på de fleste av Oslos revyteatre gjennom en årrekke. I 1953-54 flyttet hun til Stavanger og begynte ved Rogaland Teater, der hun også fikk spille en rekke store karakterroller. Ikke minst hadde hun stor suksess i tittelrollen i Bertolt Brechts stykke Mor Courage. Da hun i 1968 feiret sitt 50-årsjubileum som skuespiller, hadde hun vært 15 år ved Rogaland Teater. Teateret regnet da ut at Stormoen hadde spilt 58 ulike roller i løpet av disse 15 årene. Endel av disse rollene var i utgangspunktet skrevet for mannlige skuespillere, men ble endret av teateret til roller for Guri Stormoen. Dette gjaldt blant annet hennes rolle i teaterversjonen av Leo Tolstojs Krig og Fred.

Film

Filmdebuten fant sted i 1921 i filmen Felix. Senere spilte hun i en rekke filmer, deriblant Tancred Ibsens spillefilm Fant fra 1937, som var basert på en roman av Gabriel Scott. Om denne innspillingen fortalte hun selv at motspilleren Alfred Maurstad hadde stukket henne med kniv i magen på riktig under opptaket av en slåsskamp-scene, og at regissør Ibsen hadde pålagt skuespillerne å «slåss på alvor, ellers så det jo idiotisk ut, naturligvis. Og dermed så måtte vi jo gyve løs på hverandre, da – alldeles forferdelig!». Skuespillerne måtte ligge tilsengs dagen etter disse opptakene, ifølge Stormoen, fordi de var mørbanket og fulle av blåmerker.

Fjernsyn og radio

Guri Stormoen opptrådte også i fjernsynsproduksjoner. I 1959 spilte hun i en hørespillsversjon av Samuel Becketts stykke Alle dem som faller i NRK Radioteatret. Hun hadde en av hovedrollene i NRK Fjernsynsteatrets oppsetning stykket De gamle damene i 1969, og var også med i Fjernsynsteatrets oppsetning av Bing & Bringsværds stykke Nattmagasinet i 1970.
Aerenicella

Utseende

En middelsstor, spinkel, gråaktig trebukkertrebukk. Kroppsformen er ganske langstrakt.
Antennene er omtrent så lange som kroppen og kledt med mørke hår. De parallellsidige dekkvingene har en X-formet, lys tegning, pronotum har smale, lyse sidestriper.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Brasil, Argentina og Uruguay.
Gubeikou

Gubeikou (forenklet kinesisk: 古北口, pinyin: Gǔběikǒu, «Gamle nordpasset») er en viktig passfestning på Den kinesiske mur fra Ming-dynastiet. Den ligger sørøst i storkommunen av samme navn ved østbredden av elven Chao He ved foten av Yanfjellene nordøst i fylket Miyun i byprovinsen Beijing, ca 135 km fra Beijings bykjerne. Den var en viktig gjennomgangsstasjon fra Beijing mot nord, og hadde en betydning som kunne måle seg med grensebefestningene Shanhaiguan og Juyongguan.

Historie

De første byggearbeider på en grensemur i området Gubeikou går tilbake til De stridende rikers tid (475 til 221 f.Kr.) zurück. Ved midten av 500-tallet ble det bygd en mur av Det nordlige Qi som strakte seg fra Juyongguan via Gubeikou til Shanhaiguan. Den ble styrket under Jin-dynastiet med festningen «Jernporten» (铁门, Tiěmén).
Under Han-dynastiet var hensikten med festningen på stedet å ha soldater som raskt kunne gripe inn mot xiongnuiske angripere. Ming-keiseren Zhu Yuanzhang bygde på samme sted den nåværende befestningen i 1378 under ledelse av general Xu Da, og samtidig bygde man grensepassfestningene Juyongguan og Xifengkou. Under Qi Jiguang på 1500-tallet ble festningene styrket og troppenærværet ytterligere øket.

Strategisk betydning

Gubeikou ble anlagt på et trangt punkt der man kun kunne passere gjennom fjellpasset retning Chengde til fots. Elven Chao He trenger her gjennom fjellene og flyter vest for passet ved foten av det bratte fjellet Wohu Shan. I øst kneiser fjellet Panlong Shan.
Mange slag er blitt utkjempet på stedet. Særlig viktige var slagene i 1122 (da Jin-dynastiet angrep Song-dynastiet) og 1550 (et stort mongolsk angrep). Under Qing-dynastiet var ikke lenger muren av militær betydning, og Gubeikou hadde ikke lenger noen strategisk verdi. Først i 1930-årene så området kamphandlinger igjen. Da erobret japanerne passet, men de kinesiske forsvarerne påførte dem svært store tap. Man kan fremdeles se mange kulehull etter disse kampene.
Silje Ekroll Jahren

Juniortiden (2005-2008)

Ekroll Jahren tok gull på stafetten under junior-VM i australske Dubbo i 2007. Med seg på vinnerlaget hadde hun Kine Hallan Steiwer og Siri Ulvestad. Året etter tok hun sølv på sprinten i Göteborg. Dette var hennes fjerde og siste junior-VM. 
Fra junior-NM har hun to gull på langdistanse og to sølv fordelt på mellomdistanse og ultralang distanse. På denne tiden var Jahren også en dyktig langrennsløper, noe som resulterte i blant annet en sølvmedalje og to bronsemedaljer fra Junior-NM på ski.

Senior (2009-dd)

I 2012 var Ekroll Jahren på det norske laget som tok bronse på stafetten under VM i sveitsiske Lausanne. Hun løp den første etappen for Norge, og det var Mari Fasting og Anne Margrethe Hausken Nordberg som løp de øvrige etappene. Hun ble nummer 10 på sprinten i Lausanne og satte i VM-sammenheng personlig bestenotering to år senere med åttendeplassen fra sprinten i skotske Inverness.
Hun har vært blant de ti beste i enkeltløp i Verdenscupen seks ganger. Hennes beste plassering er sjetteplass fra Langdistanse i sveitsiske Arosa i september 2015.
Fra NM har Jahren ett gull og to sølvmedaljer på sprintdistansen. Sølvmedaljene tok hun i 2011 og 2012. NM-gull vant Ekroll Jahren under norgesmesterskapet på Hamar i 2017. I tillegg til gullmedaljen mottok hun Hans Majestet Kongens Pokal.
Psychoides verhuella

Utseende

En liten (vingespenn 8-12 millimeter), ensfarget mørkbrun møll. Antennene er trådformede og litt over halvparten så lange som forvingene. Vingene og kroppen har en svak, bronseaktig glans.

Levevis

Underfamilien Teichobiinae skiller seg sterkt fra de fleste andre ekte møll i levesett, ved at larvene lever på levende planter, i dette tilfellet bregner. Psychoides verhuella er knyttet til den lille bregnen svartburkne (Asplenium trichomanes) og finnes i bergsprekker og ved bergvegger der denne vokser. De nyklekte larvene minerer inne i svartburknens (temmelig små!) blader, etter hvert kryper de ut og lever i sporehusene der de spiser sporer. De voksne møllene flyr i juni-juli og skremmes lett ut fra svartburknene.
Utenfor Norden er den også funnet på bregnen hjortetunge (Asplenium scolopendrium), som vokser på lignende steder som svartburknen.

Utbredelse

Arten er funnet spredt rundt i Europa, men er ikke vanlig. I Norge er den funnet spredt i kyst- og fjordstrøk fra Østfold til Møre og Romsdal.
Takashi Inui

Japans herrelandslag

20. januar 2009 fikk han sin første landskamp for Japan mot Jemen.
Han ble tatt ut i Japans tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Krivitjere

Krivitjere (hviterussisk Крывічы, Kryvičý; russisk Кривичи) var en folkegruppe innenfor et stammeforbund av tidlige østslavere mellom 500-tallet og 1100-tallet e.Kr. i sentrum av dagens Russland i de øvrige områdene av Volga, Dnepr og vestlige Daugava, områdene sør for elven Velikajas nedre løp samt deler av området rundt elven Nemunas.

Etymologi

I henhold til den tysk-russiske lingvisten Max Vasmer har navnet sannsynligvis sin opprinnelse fra deres mytiske forfar prins Kriv hvis tilnavn er avledet fra adjektivet krivoy («bøyd/kroket») på grunn av en mulig medfødt skavank.

Historie

Ved et tidspunkt på 500-tallet forlot krivitjere fjellkjeden Karpatene og spredte seg nordøstover og blandet seg med spredte finsk-urgiske og baltiske stammefolk. Krivitjere spilte en framtredende rolle i koloniseringen av området mellom elvene Volga og Kljazma. Sammen med dregovisjere, radimisjere, polosjanere og en del baltiske stammer ble de forgjengerne og opprinnelsen til dagens moderne Hviterussland.
Krivitjere erlot seg mange arkeologiske monumenter, slike som levninger jordbruksbosetninger med spor etter jernverk, smykkekunst, håndverk fra smier og annet, lange gravhauger fra 500- til 800-tallet med kremerte levninger; gravhauger med krigere jordlagt med rike gravgjenstander; særegen smykkekunst som armbånd med ringer og glassperler gjort av strukket metalltråd. Ved slutten av det første årtusen hadde krivitjerne allerede godt utviklet jordbruk med produksjon av krøtter. Etter å ha bosatt seg langs handelsrutene til væringene som strakte seg ned til Konstantinopel drev krivitjerne også handel med nordboerne. Deres stammesentra var Gnezdovo, Izborsk, og Polotsk.
Som stamme tok krivitjerne del i de militære hærtoktene til Oleg av Novgorod og Igor av Kiev mot Østromerriket. De er også omtalt i det greske skriftet med latinsk tittel, De Administrando Imperio, som Κριβιτζοί. På 970-tallet ble fyrstedømmet Polotsk nevnt i krøniker for første gang. Polotsk var da styrt av den norrøne Ragnvald (Rogvolod, som på litauisk har «rag(a)nvald-ys» betydningen en mann som styrer/hekser/kontrollerer eller manipulerer hekser).