Harald Damsleth

Bakgrunn

Damsleths far var ingeniøren Olaf Martinius Damsleth og moren var den tyske Katharina Elise Foss. Faren arbeidet ved et verft i Bremen da han ble født, og hadde etablert seg der. Men da moren døde da Damsleth var syv år, flyttet faren med sønnen tilbake til Norge for å arbeide ved Fredrikstad Mekaniske Verksted, og Harald Damsleth vokste opp i Østfold.
Han vokste opp også hos gudfaren sin i Norge, banksjefen Erling Sandberg, som seinere ble kommissarisk statsråd.
Etter examen artium i realfag i 1925 fra Fredrikstad høiere almenskole, reiste han til Rouen for å opparbeide seg praksis for arkitektstudiet. Han påbegynte deretter arkitektstudiet ved Norges tekniske høgskole, men han måtte avbryte studiet på grunn av lungebetennelse og andre helseproblem fra praksistiden i Frankrike og kunne ikke tilpasse seg klimaet i Trøndelag. I stedet begynte han hos Kildahls Boktrykkeri i Oslo hvor han var med på å formgi bladet Norske Gutter. Han studerte tegning og illustrasjon ved Städtische Kunstgewerbeschule i Berlin i årene 1929 til 1931. 12. september 1935 giftet han seg med den tyske kvinnen Liselotte Frida Friedemann som han hadde truffet i studietiden i Berlin, og hun flyttet til Norge samme år og de slo seg ned i Oslo.

Virke

Han virket etter studiene i Berlin en periode som reklametegner i Norge, men reiste i 1933 til USA for arbeid og videre studier, imidlertid returnerte han til Norge året etter. I tiden i USA besøkte han blant annet Chicago og Hollywood, hvor han prøvetegnet for Walt Disney. Etter å ha giftet seg, ble han stadig mer etterspurt som reklametegner. da han igjen besøkte USA i 1939 fikk han tilbud om å arbeide for Disney, noe han avslo av hensyn til familie.
Han arbeidet fra midten av 1930-årene i flere reklamebyråer i Oslo før han overtok Myres reklamebyrå og så Heroldens reklamebyrå i 1939. Han arbeidet både som reklametegner og som illustratør i bøker, tidsskrifter og ukeblader. Damsleth lagde også en rekke postkort, blant annet mange nissekort. Han laget også framsidene til publikasjonene til Fedrelandslaget rundt 1930 og ble medlem av Nasjonal Samling allerede i 1933. Han skal ha latt være å betale medlemskontingenten for årene 1933-1939, men etter det tyske felttoget i Polen skal han ha forsterket sitt medlemskap og betalt kontingenten for årene 1933 til 1939.
Damsleth kunne arbeide i flere stilarter, men den vanligste tegnestilen var tidstypisk med tydelige former og reine flater i en slags realistisk forenkling. Denne ga en blanding av fart og stivnede bevegelser, markert med diagonale linjer, forenkling, eleganse og fantasifulle perspektiv. Han framstår som en individualist i norsk sammenheng, selv om det er klare spor fra tysk reklamekunst. Han startet innen modernismen, men forlot den etterhvert, da den ble ansett som «degenert» av nasjonalsosialistene, og gikk mer i retning av en naturalistisk stil. I begynnelsen av krigen fokuserte han på vanlige, arbeidende mennesker. Etter hvert, og særlig da krigen nærmet seg slutten, ble særlig plakatene mer militaristiske og med krigstema, gjerne med sterke russofobiske innslag.

Andre verdenskrig

Heroldens reklamebyrå ble et samlingspunkt for mange norske nasjonalsosialister og sto  i krigsårene for utformingen av det meste av propagandamateriellet som både den tyske okkupasjonsmakten og Nasjonal Samling ga ut. Hans propagandaplakater, nesten 200 av i alt rundt 300, er blitt berømte for sine karakteristiske ariske vikingskikkelser. Det store volumet på disse produksjonene gjorde at Damsleths stil og uttrykk ble landskjent i løpet av krigen. Han sto også for utformingen av en rekke symboler og emblemer under krigen. Hans monopol for NS-myndighetene og okkupantstyrken skyldtes også at de andre reklamebyråene boikottet disse myndighetene. På denne tiden mistet Damsleth også avtalene med de store forlagene.
Plakatene ble en stadig viktigere del av Nasjonal Samlings sentralstyrte propagandakampanjer fra 1941. Satsningen kan skyldes at avisannonsering indirekte ble svekket av papirrasjoneringen, radiopropagandaen ble forhindret etter beslagleggingen av radioer høsten 1941, og at kinoreklame var vanskelig.  Både Damsleth og Willy Klevenberg i partiets propagandaledelse var unge og hadde reklameutdannelse fra Tyskland. NS' politiske reklame fulgte derfor prinsippene for moderne kommersiell markedsføring. Budskapet var enkelt, gjerne positivt og vinklet mot publikum. Det var stadige gjentakelser, og temaer og ordbruk ble samkjørt i de ulike mediekanalene som ble brukt. Bildene i den visuelle propagandaen skulle vekke følelser og interesse og ble spredt bredt gjennom særlig avisannonser og plakater i store opplag.
Det ble etter hvert påbudt med oppslag på offentlige kontorer, på tog- og busstasjoner, i postkontorer og banker og ellers i det offentlige rom. NS' lokallag fikk dessuten klare råd og instrukser om hvordan de skulle henge opp plakatene og følge opp propagandaarbeidet. I tillegg var det forbudt å skade «offentlig informasjon», et nødvendig tiltak fordi mange var svært negative til NS og ofte ødela eller rev ned plakatene.
Da NS-myndighetene opprettet det såkalte Kulturtinget høsten 1942, ble Damsleth pekt ut til å sitte i det.

Frimerkeutforming

Damsleth sto bak 35 frimerkeutgivelser i Norge under krigen. Blant frimerkene han tegnet, var flere til Rikard Nordraak-jubileet i 1942 og tre i serien Krigsforlis, trykket i dyptrykk, som viste vrakene etter tre norske passasjerskip som var senket av de allierte. Skipene som ble gjengitt var NK322 DS «Barøy», NK323 DS «Irma» og NK324 DS «Sanct Svithun».

Etter krigen

I 1950 ble Damsleth dømt til fem års straffarbeid for landssvik under krigen. Han ble imidlertid benådet etter to års soning. Knapt 40 år gammel var karrieren over, selv om han fikk en del oppdrag der han ikke kunne bruke sin kjente signatur, bokstaven «d» eller navnet «damsleth». Særlig fikk han hjelp av Odd Myre, eieren av Myres Reklamebyrå og tidligere motstandsmann under krigen. Mot slutten av av 1940-årene fikk Damsleth også flere småoppdrag for kunstforlaget Børrehaug & Remen. I løpet av første halvdel av 1950-tallet tegnet han en rekke bokomslag for religiøse forlag og forlag som ga ut lettere underholdnings- og spenningsbøker som ble solgt i kiosker. Han laget også omslag til blant andre bokutgivelser av Aschehougs populære forfattere Sigrid Boo og Margit Ravn. Damsleth tegnet i tillegg postkort og glansbilder. Han eksperimenterte også innen psykedelisk kunst.