google/wiki40b huggingface dataset:
Proculus

Utseende

Store til meget store (30 – 80 millimeter), nokså kraftige, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune med en blank overflate som kan ligne blankpussede sko, de blir derfor blant annet kalt "patent-leather beetles" (også "bess beetles") på engelsk. Slekten omfatter de største og kraftigste artene i familien Passalidae. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det et par små knøler. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, forholdsvis lange (hver antenne nesten så lang som hodets bredde), C-formede men ikke knebøyde, de ytterste tre leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er noe avrundet og hvelvet, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten og lyse hår langs sidene. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske brede, litt hvelvede, blanke, med dype lengdestriper og hår på sidene. Flygevingene er reduserte, artene kan ikke fly. Undersiden av billen er dekket med opprettstående, gulaktige børster. Beina er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. Larvene er hvitaktige, tynne og sylindriske, ikke C-formede slik som de fleste andre skarabider. Denne slekten kjennes best på størrelsen, utvoksne larver har en hodebredde på 8-12 millimeter. Medlemmene i Passalidae har et ganske enhetlig utseende, det er bare størrelsen som varierer påfallende, slik at det er ganske vanskelig å bestemme dem på ytre utseende. Kjevenes form og eventuelle horn på hodet kan være til noe hjelp.

Levevis

Disse artene lever mest i litt høyereliggende skoger (tåkeskog), gjerne mellom 1500-2000 meter over havet, men de kan finnes lavere. Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika, fra Mexico i nord sørover til Colombia i sør.
Grev Dracula (figur)

Grev Dracula er fiktiv figur som ble introdusert i Bram Stokers gotiske roman Dracula fra 1897. Boken har inspirert mange andre romaner og noveller om samme figur, samt en rekke skrekkfilmer. I romanen er Dracula en transilvansk vampyrgreve, som har overlevd i århundrer ved å suge blod av andre mennesker. Dracula reiser til England, hvor han blir jaktet på av professor Van Helsing. Figuren har blitt en arketypisk skikkelse i populærkulturen.
Det har blitt påstått at Bram Stoker lot seg inspirere av den rumenske fyrsten Vlad Draculas liv. Nyere forskning har imidlertid vist at dette neppe var tilfellet. Stoker støtte bare på navnet og brukte det i romanen sin, som han allerede hadde begynt å skrive. Assosiasjonen har likevel hatt stor betydning for rumensk turisme.
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Dracula i Bela Lugosis skikkelse til filmhistoriens 33. beste skurkefigur.
Narrows kraftverk

Narrows kraftverk er et varmekraftverk i Kings County, i delstaten New York i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 397 MW fordelt på 16 turbiner med effekt på 22 – 26 MW hver. Operatør er energiselskapet US Power Generating Company LLC. 
Det stod ferdig utbygd i 1972. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.
Gustav Peter Blom

Politisk virksomhet

På riksforsamlingen på Eidsvoll tilhørte Blom unionspartiet. Til Stortinget ble han valgt inn første gang i 1830, videre var han stortingsmann i 1833, 1836, 1836-37, 1839, 1842 og 1848. Både i 1830, 1833 og 1836-37 var han formann i næringskomiteen. I 1839, 1842 og 1848 var han formann i næringskomite nr 1. Ellers var han i 1830 formann i en komité om brannvesenet, i 1833 var han formann i matrikkelkomiteen og i 1839 i komiteen om navigasjonsloven.
Blom var medlem av hovedmatrikkelkommisjonen 1823-38 og reiste da landet rundt. Også andre kongelige kommisjoner var han medlem av. Han satt i sølvverkskommisjonen for Kongsberg både i 1833, 1846 og 1853. Andre kommisjoner der han var representert, var en om bergsverksloven i 1837, om handelsloven i 1838 og om fattigvesenet i 1843. Han la ut på studiereise til Danmark, Tyskland, Nederland, Belgia, Frankrike og England for å se på fattigvesenet der. Blom var så formann i kommisjonen om skogvesenet 1849-50 og i kommisjonen om sagbruksvesenet 1852. I 1852 og 1852-53 var Blom medlem av interimsregjeringen.

Forfatterskap

Blom var en aktiv forfatter. Blant hans viktigste arbeider er Bemerkninger paa en reise i Nordlandene 1827 fra 1830, Das Königreich Norwegen, statistich beschrieben (1843) og Geschichte der Staatsveränderung Norwegens fra 1858. Det siste arbeidet kom ut på norsk i en større utgave i 1860.

Dagbok fra Eidsvoll

Blom var blant representantene på riksforsamlingen som skrev dagbok, og han kommenterte både forhandlingene og aktiviteter utenom nesten daglig.
7. mai er siste nedtegnelse. Eli Fure skriver i boken Eidsvoll 1814: Hvordan grunnloven ble til at: «Hans dagbok er omsvøpsløst syrlig og ironisk, tildels giftig.» Dagboken er publisert i Historisk tidsskrift, 3. Række, bd.1.
Engviklere

Utseende

Små til nokså store (de norske artene har vingespenn 10-22 millimeter) viklere med forholdsvis smale vinger. Mange arter er nokså ensfarget brunlige, men det er også noen som er kontrastrikt tegnede.

Levevis

Disse viklerne lever på planter i kurvplantefamilien.
De fleste av artene lever på blomsterhodene, men det er også noen som borer inne i stengel eller røtter. Disse artene er vanligvis spesialiserte på én enkelt planteart (monofage), på grunn av dette er ganske mange av artene sjeldne og truede.

Utbredelse

Slekten er utbredt over hele Palearktis og i Nord-Amerika.
27. november

Navnedag

Torleiv, Torlaug
Internet Broadway Database

Internet Broadway Database (IBDB) er en Internett-basert database over Broadway-produksjoner og de som har medvirket. Den vedlikeholdes av forskningsavdelingen hos The Broadway League, en handelsorganisasjon for den nordamerikanske teaterscenen.
IBDB er det offisielle arkivet til Broadway. Den gir oversikt over produksjoner i New York-teatrene fra 1700-tallet og frem til i dag, og inneholder detaljer som personer involvert, kuriosa og produksjonsstatistikker.
Forskningsavdelingen hos The Broadway League begynte i 1996 å organisere og utvide all data som de hadde, for å lage en internettside som kunne tjene som et omfattende oppslagsverk om Broadway for sine medlemmer, pressen, profesjonelle teaterfolk og teaterentusiaster. Siden ble lansert 20. november 2000.
Jens Christian Hostrup

Liv og virke

Hostrup ble uteksaminert fra Metropolitanskolen i 1837 og cand.theol. i 1843.
Han virket fra 1854 til 1880 som prest i Silkeborg og Hillerød. Hostrup var grundtvigianer og skrev flere kjente høyskolesanger.
Han ble gift første gang d. 2. november 1848 med Henriette Vilhelmine Louise Mantzius (1824-1849). Hun var søster til vennen, skuespilleren Kristian Mantzius. Gift andre gang med Christiane Georgine Elisabeth Hauch i 1855, datter av Carsten Hauch. De fikk en sønn, Helge Hostrup (1862-1949).
Hostrup benyttet ofte pseudonymet Jens Kristrup (Christrup).
Han er gravlagt på Frederiksberg eldre kirkegård.
EM i friidrett 2018 – 10 000 meter menn

Kvalifikasjonskrav

Kvalifikasjonskravet for 10 000 meter menn var: 28.55,00.
Fylkesvei 5508

Fylkesveg 5508 går mellom Rebnor og Øksnes i Austrheim kommune. Veien er 2,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv422.
Sandeherred

Sandeherred var en valgkrets i Jarlsberg og Larviks amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Sandeherred valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Sandeherred bestod av herredene Ramnes, Andebu, Stokke og Sandeherred/Sandeherad med rundt 18 000 innbyggere og 9 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Amapá

Geografi

Amapá ligger ved munningen av Amazonas, og om lag 2/3 av delstaten er dekket med regnskog.
Delstaten er en stor produsent og eksportør av palmeolje samt mineraler som mangan, krom gull og kaolin.

Historie

Området hvor Amapá ligger i dag, ble registrert som spansk territorium tilbake i 1494. I 1637 opprettet Portugal et «capitania» slik at territoriet ble en del av kolonien Brasil.
Både Frankrike, Storbritannia og Nederland gjorde krav på Amapá fra 1700-tallet til 1900-tallet. Først i 1900 ble regionen anerkjent som brasiliansk territorium. Det inngikk først i delstaten Pará, men ble utskilt som et føderalt territorium i 1943. Amapá ble egen delstat i forbindelse med den nye grunnloven som ble innført i 1988.
Gill

Gill er ei grend vest for Gillsvannet i Kristiansand kommune i Vest-Agder. Her finnes gårdsbrukene Øvre og Nedre Gill.
Gill er et populært utgangspunkt for skogsturer og skiturer om vinteren. Fra Gill går det flere turløyper til Jegersberg og i retning Den omvendte båt og Skråstadvarden. Gillshytta har sportsandakt og enkel servering på søndagene september - mai.
Lappugle

Beskrivelse

Lappugla måler cirka 57–67 cm og er ei stor ugle med et karakteristisk stort, rundt hode med små, stirrende øyne. Hunnen blir størst og veier typisk 977–1 900 g, mens den mindre hannen gjerne veier omkring 568–1 110 g. Den regnes som den største av de typiske barskoguglene.
Fjærdrakten er i hovedsak grå i ulike nyanser. Den eurasiske underarten er blekere enn den nordamerikanske og har karakteristiske felt av lysere fjær langs neseryggen. De gule øynene er omkranses av en parabollignende ansiktsdisk med smale ringer i mørkere grått eller brunt. Nebbet er gult.

Atferd

Lappugla lever i en nomadisk tilværelse, men bevegelsesmønsteret er svært variert. Noen steder har den også stabil tilstedeværelse, som i Finland og Ukraina. Ellers påvirkes bevegelsesmønsteret av bestandene av smågnagere (spesielt arter i hamsterfamilien), som regnes som hovedføden. Til en viss grad påvirkes dette også av snøforholdene. Blir snøen for dyp beveger gjerne arten seg mot områder med mindre snø.
Arten lever normalt i monogame parforhold, men polygyni mistenkes. Parforholdet varer ikke gjennom vinteren, men det hender at individene kan danne et nytt par neste sesong. Lappugla overtar som regel et kvistreir etter andre skoglevende rovfugler, eksempelvis hønsehauk og musvåk eller fjellvåk. Territoriet kan variere fra 0,5–25 km². Hunnen legger 2–9 egg (normalt 3–5) med inntil to dagers mellomrom. Eggene ruges av hunnen i 28–36 dager, mens hannen mater henne. Ungene forlater redet etter cirka 25–30, før de er flygedyktige. De mates direkte av hannen. Omkring 7–14 dager senere har de fått full fjærdrakt og er flygedyktige. Avkommet er typisk omkring tre år gamle da de forplanter seg første gang. Det er kjent at arten kan angripe nærgående mennesker når den har unger i reiret.
Hvor gamle lappugler blir er usikkert, men de kan bli ganske gamle. Et ringmerket (i Alberta, Canada) eksemplar ble påkjørt av en bil og skadet da det var (minimum) 18 år og 9 måneder gammelt. Fuglen tilbragte resten av tilværelsen i fangenskap etter ulykken og ble 27 år gammel.

Status

Internasjonalt regnes lappugla som livskraftig, men den er oppført på CITES liste II. Arten er oppført på Norsk rødliste for arter 2015 som sårbar (VU). Isolert sett skulle status vært sterkt truet (EN) i Norge, men den norske populasjonen ses i sammenheng med nabolandene. Man anser at arten vil kunne innvandre derfra om den skulle bli borte i Norge.
Populasjonen av lappugle påvirkes av smågnagersvingninger. Det er uklart hvor tallrik den eurasiske populasjonen er. Den nordamerikanske består imidlertid minimum av 50 000 individer. I Fennoskandia finner man hovedutbredelsen i Finland og den nordøstre delen av Sverige. I Finland regnes populasjonen til minimum omkring 850 par, men man antar at den i gode år ligger omkring 1 000–1 600 par.
I Norge regnes arten som sjelden, men det forekommer spredt hekking så langt mot sør som til Hedmark (Elverum).
Carlo Landberg

Liv

Landberg studerte først i Uppsala, men dro tidlig til Italia, først og fremst av helsemessige årsaker, og fortsatte studiene der. I 1871 deltok han på den internasjonale arkeologisk-antropologiske kongressen i Bologna og reiste året etter til Østen, blant annet for å studere arabisk. Han var mer enn 11 år på reiser i Syria, Arabia og andre steder, og utga samtidig en rekke bøker, blant annet en oversettelse av H. C. Andersens eventyr til arabisk.
Siden flyttet han til Leipzig for å studere arabisk under professor Fleischer og tok doktorgraden i 1883. På reisene sine hadde han oppdaget en mengde verdifulle håndskrifter, også noen avskrifter av tekster man trodde var gått tapt for alltid. Disse la han frem for orientalistkongressen i Leiden, hvor samlingen ble solgt til den nederlandske staten. Landberg utarbeidet selv en nøyaktig fortegnelse over samlingen. Samme år utga han en samling arabiske ordtak og talemåter.
Etter jordskjelvet på Ischia 28. juli 1883 forsøkte Landberg, som hadde giftet seg rikt, å avhjelpe nøden på øya. Som en anerkjennelse av dette arbeidet utnevnte kongen av Italia ham til greve. Kong Oscar II av Sverige bekreftet grevetittelen og sørget for at den ble gyldig også i Sverige. Siden kalte Landberg seg grev Carlo Landberg. Han ble dessuten svensk kammerherre, og fra 1888 var han Sveriges og Norges generalkonsul hos khediven i Kairo.
I 1889 organiserte han den internasjonale orientalistkongressen som ble avholdt i Stockholm og Kristiania, hvor han også var generalsekretær. I 1893 oppga han stillingen som generalkonsul for å dra ut på nye forskningsreiser. Vinteren 1898–99 var han en av lederne for den østerrikske ekspedisjonen til Sørarabia, men forlot ekspedisjonen på grunn av uenighet med D. H. Müller.
Fornaldersaga

Fornaldersaga er en legendarisk saga med innhold fra den norrøne tiden før Island ble bebodd og før handlingen i islendingesaga begynte. Det er likevel noen unntak som Yngvars saga víðförla som har handling fra 1000-tallet. Disse sagaene ble skrevet eller satt sammen på Island av ukjent forfattere, men innholdet kom hovedsakelig fra Norge, Sverige og Danmark, og fra tidligere germanske myter som hadde vært holdt levende i muntlig tradisjon lenge før de ble skrevet ned.

Sagaene før og nå

Lygesagaene var den tids underholdning rundt langbordene. Ifølge Sverres saga lot kong Sverre Sigurdsson (1153 – 1202) seg gjerne underholde av lygesagaer. Skillet mellom ættesagaer og lygesagaer kan i noen tilfeller være hårfin, og i ettertid er det vanskelig å vite hva som er historisk korrekt. Enkelte av lygesagaene omhandler uomtvistelig historiske personer, men som er innvevd i mytiske hendelser. Snorre Sturlasons Ynglingesaga ender opp med den historiske Halvdan Svarte og regnes blant kongesagaene, men Halvdans ættetavle fortelles via en rekke mytiske konger tilbake til gudene Odin og Frøy.
I motsetning til islendingesagaene har fornaldersagaene stor betydning for forskning på myter og legender ettersom de inneholder motiver og motivkomplekser av ulike typer som det ellers ikke finnes annen dokumentasjon av i Norden før på midten av 1800-tallet da innsamlingen av folkeeventyrene begynte. Fornaldersagaene har også stor verdi for forskere som studerer nordiske ballader fra middelalderen, foruten også germanske heltefortellinger sammen med Saxo Grammaticus' Gesta Danorum som er basert på den samme heroiske poesien og tradisjonen.
Fornaldersagaenes innflytelse på J.R.R. Tolkiens arbeid og på den moderne fantastiske litteratur (fantasy) var betydelig og kan neppe bli overvurdert. Fridtjof den frøknes saga (Friðþjófs saga ins frœkna) ble oversatt til svensk i 1737 og ble benyttet som inspirasjon og basis for den svenske forfatteren Esaias Tegnérs romantiske dikt Frithiofs saga i 1825. Diktet ble en grenseløs suksess og Tegnérs søtladne dikt ble etter sigende oversatt 22 ganger til engelsk, 20 ganger til tysk, og til alle de øvrige europeiske språkene, også til moderne islandsk i 1866. I Tegnérs utgave var Fridtjof omdannet til et høyeste ideal av godhet, tapperhet og fedrelandskjærlighet.
Austad stavkirke (Lyngdal)

Arkeologiske steder og revne stavkirker

Mange stavkirker er nå tapt, men lever videre i sagn. Listen er veldig omfattende, se liste over revne stolpekirker, stavkirker og tilhørende utgravninger.
Ulla Winblad

Ulla Winblad er en halvt autentisk, halvt fiktiv person, kjent fra Carl Michael Bellmans viser og dikt, løst basert på den virkelige personen Maria Kristina Kiellström (1744–1798).
Hun er en av Bellmans mest kjente figurer og er nymfe og prestinne ved Bacchi Tempel. Hun opptrer først i Bacchi Ordenskapitel, der hun er nymfenes anfører og uttrykker seg i alexandriner. I Fredmans epistlar er hun mer fåmælt og har bare tre replikker. Navnet Ulla Winblad er konstruert av lån fra Kiellströms venninne, Ulrika Ek kalt Ulla, og etternavnet til Kiellströms stemor.
Sven Stolpe skrev at «Det märkliga, ja kanske helt unika, med hennes gestalt är att hon både är den vulgära, naturalistiskt tecknade skökan och den bellmanska rokokkons obestridda, av alla dyrkande skönhetsdrottning».
«Ulla Winbladh» har siden 1950-tallet også vært navn på et vertshus på Djurgården.
Gyby

Gyby (tysk Güby) er en landsby og kommune i Rendsborg-Egernførde krets i Slesvig-Holsten med cirka 800 innbyggere. Den sydslesvigske kommune samarbeider på administrativt plan med andre kommuner i amtet Slien-Østersjøen (Amt Schlei-Ostsee), og omfatter ved siden av byen Gyby bebyggelsene Esbrem (tysk Esprehm), Arensberg-Louisenlund (Ahrensberg-Louisenlund) med herregården Louisenlund og Volfkro (Wolfskrug). Gyby ligger ca. 8 kilometer øst for kjøpstaden Slesvig direkte ved forbundsveien 76 mellom Slesvig og Egernførde.
City Connections

City Connections var et norsk platelabel som ble etablert i 1999. De ga ut album av Klovner i Kamp, Oslo Fluid og Salvador. Prosjektet ble startet av medlemmene av Klovner i Kamp og Oslo Fluid samt Larry Bringsjord og Jakob Kielland, men ble lagt ned i 2004. Klovner i Kamp fortsatte da med ny kontrakt med Tuba Records.
City Connections lå under plateselskapet MTG Productions og hadde distribusjon gjennom dets partnere, først Sony og siden EMI.
Balitiger

Beskrivelse

Balitigeren var en svært liten tiger, til og med mindre enn sumatratigeren. Bortsett fra størrelsen lignet den mest på javatigeren. Den var fargesterk (dyp orange) og hadde et mindre tett stripemønster enn de andre underartene, men stripene i seg selv var ganske smale. Mellom stripene kunne det også finnes små runde flekker. Anatomisk skilte den seg fra andre tigere gjennom tannsettet og nesebeinet.
En fullvoksen balitiger veide normalt ca. 90-100 kg og målte ca. 220-235 cm fra snutespiss til halerot. Hunnen er var mindre og veide gjerne ca. 65-80 kg og målte ca. 190-205 cm fra snutespiss til halerot.

Bestanden

Balitigeren er utdødd, men så langt man vet holdt den til i de nære kyststrøkene på Vest-Bali. En av de siste balitigrene som ble skutt var en hunntiger som måtte bøte med livet i 1925. Man vet ikke nøyaktig når underarten døde ut, men siden slutten av 1937 har det ikke vært observert verken tigere eller spor etter slike tigere på Bali. Noen hevder imidlertid at den siste tigeren ble skutt på nordvestspissen av Bali den 20. eller 27. september 1937. Kan hende er årstallene 1925 og 1937 en sammenblanding. Man antar derfor at den døde ut omkring 1940–1950, selv om folk hevdet å ha sett slike tigere til langt inn på 1950-tallet. I 1970 og 1972 ble det også rapportert observasjoner av balitiger, men ingen slike påståtte syn har latt seg bekrefte.
Oslo Byfornyelse

Oslo Byfornyelse AS  var et utbyggingsselskap som gjennomførte større oppgraderinger av eldre bebyggelse i Oslo på 1980-tallet. Byfornyelsen ble hovedsakelig gjennomført på byens østkant.
Oslo Byfornyelse ble opprettet i 1978, og organisert som et privat aksjeselskap der Oslo kommune var største eier. På denne måten kunne kommunen gjennomføre en politisk styrt byfornyelse. Det ble sørget for innlegging av vannklosetter, bygging av moderne bad og generell oppgradering av boligstandard. I noen tilfeller ble også mindre boliger slått sammen til større. Arbeidet ble drevet fram til 1991, før Oslo Byfornyelse AS ble avviklet i 1995.
Både før, under og etter Oslo Byfornyelse var det politisk strid om prosjektet. Først og fremst ble det kritisert fordi kostbare oppgraderinger førte til høye bokostnader, slik at mange måtte flytte fra sine hjem. Noen steder ble det også reist kritikk mot for dårlig kvalitet på arbeidet som var utført.
Byfornyelsens virksomhet falt sammen med større endringer i boligmarkedet, noe som i sum resulterte i store økonomiske problemer for mange beboere. Byfornyelsesofrene organiserte seg, og fremmet krav om sanering av gjeld. I 1994 gjorde Stortinget et vedtak som et stykke på vei imøtekom kravene. En del av fellesgjelden til de hardest rammede  borettslagene ble slettet. Samtidig sørget Oslo kommune for en del midler til oppussing og vedlikehold der byfornyelsen var dårlig utført.
Fredsdommer

Fredsdommer er en dommer som håndterer summarisk rett. Fredsdommere utnevnes eller velges blant jurisdiksjonens innbyggere. Juridisk utdannelse er ikke påkrevet.
Fredsdommere finnes i en rekke land og er i alminnelighet tjenestemenn uten juridisk utdannelse og med begrenset makt innenfor et lokalt område. Begrepet har opprinnelig sin bakgrunn i England hvor loven Justice of the Peace Act ble vedtatt i 1361. I kolonitiden i Amerika var fredsdommere lokalsamfunnets fremste politiske styrke og derfor den viktigste politiske posisjon for kolonistene.

Australia

I Australia er fredsdommere (Justice of the Peace) respekterte og viktige i samfunnet. Hvem som helst som er australsk statsborger, har fylt 18 år, har god karakter og bokført i en delstat kan melde seg som kandidat. Det finnes også mer kvalifiserte fredsdommere. En sådan kan ikke ha blitt domfelt for en alvorlig forbrytelse de siste fem årene, være dømt for fyllekjøring, ha flere prikker i førerkortet i løpet av de siste fem årene eller være involvert i konkurs.

Spania

I Spania utses en fredsdommer (Juzgado de Paz) i de kommuner hvor det ikke finnes noen domstol fra før. Fredsdommeren er en posisjon som er fastsatt i fire år. Han eller hun er i alminnelighet ikke en jurist. Vedkommende kan avgjøre tvister og dømme i enkle forbrytelser. Fredsdommeren registrerer også fødsler og giftemål og kan utføre motsvarende personbevis.

England og Wales

Selve begrepet fredsdommer har sin opprinnelse på De britiske øyer. I 1195 utstedte kong Rikard Løvehjerte bestemte riddere for å opprette freden i områder som var uregjerlige. De var ansvarlig overfor kongen for å sikre at loven ble opprettholdt og således sikre «kongens fred», og de var kjent som «keepers of the peace», opprettholdere av freden. Fredsommere (Justice of the Peace) i dagens England og Wales trenger ikke ha formell juridisk utdannelse, men de bør ha intelligens, sunn fornuft, integritet og evne til å handle rettferdig (fairly). Tre fredsdommeren kan til sammen danne en egen lokal domstol kalt for «magistrate´s court», og som gi bøter til opp til 15 000 pund.

Øvrige land

Fredsdommere eller Justice of the Peace (JP) finnes i et stort antall land og byer som Belgia, Canada, Hongkong, India, Irland, Jamaica, Malaysia, Singapore, Sri Lanka og enkelte delstater i USA. De har til felles at de kan dømme i enklere sivile tvister og forbrytelser. De kan også utføre enklere administrative gjøremål, som blant annet å være vitne ved dokumentasjon og handler. I dette henseende minner de om notarius publicus.