Ælfgifu av Shaftesbury

Ælfgifu av Shaftesbury, også kjent som St. Elgiva (død 18. mai 944)  var Edmund I av Englands første kone (939-946), ved hvem hun fødte to fremtidige konger, Edwy (955-959) og Edgar (s. 959-975). Likesom sin mor Wynflaed hadde hun en tett særlig tilknytning til nonneklosteret Shaftesbury (i Dorset), grunnlagt av kong Alfred. Her ble hun begravet og snart etter æret som en helgen. Ifølge en tradisjon som oppstod en gang før den normanniske invasjon i 1066, er hennes festdag 18. mai - den tradisjonelt overleverte dødsdato

Familiebakgrunn

Hennes mor synes å ha vært en kvinne med tilkytning til Shaftesbury Abbey kalt Wynflaed (også Wynnflæd eller Wynflæd). Den avgjørende ledetråd kommer fra et dokument skrevet av kong Edgar, hvori han bekreftet tildelingen av en eiendom ved Uppidelen (Piddletrenthide i Dorset) gjort av hans bestemor (ava) Wynflæd til Shaftesbury . Hun kan vel være nonnen (religiosa femina) av dette navn i et charter datert 942 og bevart i klosteret. Det registrerer at hun mottok og hentet fra kong Edmund en håndfull eiendommer i Dorset, nemlig Cheselbourne og Winterbourne Tomson, som på en eller annen måte endte i lokalsamfunnets besittelse. 
Da det ikke kjennes til verken far eller søsken har ytterligere spekulasjoner rundt Ælfgifus bakgrunn i ved forstand vært avhengig av morens identitet, hvis relativt uvanlige navn har invitert ytterligere gjettverk. H.P.R. Finberg foreslår at hun var den Wynflæd som utferdiget et testamente angivelig engang i midten av det 10. århundre etter Ælfgifus død. Denne dame hadde mange eiendommer spredt over Wessex (i Somerset, Wiltshire, Berkshire, Oxfordshire og Hampshire) og var godt forbundet med nonnene i Wilton og Shaftesbury, som begge var kongelig opprettede klostre. På dette grunnlag er det blitt foreslått en rekke familiemedlemmer til Ælfgifu, som en søster kalt Æthelflæd, en bror Eadmær, og en bestemor Brihtwyn. 
Der er ingen forskerkonsensus om Finbergs forslag. Simon Keynes og Gale R. Owen peker på at det ikke er tegn på kongelige slektninger eller forbindelser i Wynflæds testamente, og Finbergs antagelser om Ælfgifus familie står derfor på ustabilt grunnlag. Andrew Wareham er mindre bekymret over dette og foreslår at forskellige slektskapsstrategier kan redegjøre for det.  Meget av spørsmålet om identifikasjon synes også å henge på det antall år Wynflæd sannsynligvis har overlevd sin datter. I lys herav er det viktig at David Dumville av palaeografiske grundner har avvist den konvensjonelle ca 950-dato for testamentet, som han anser for spekulativ og for tidlig (og at en Wynflæd stadig levde i 967).

Ekteskap

Kildene gir ikke dato for Ælfgifus ekteskap med Edmund. Den eldste snøn Edwy, som neppe hadde nått myndighetsalderen ved sin tiltredelse i 955, kan være født omkring 940, noe som gir oss en meget snever terminus ante quem (senest mulige dato) for forlovelsen. Selv om Ælfgifu som mor til to senere konger viste seg å være en viktig kongelig sengeledsager, er det intet strengt moderne bevis for at hun noensinne ble innviet som dronning. I et dokument av tvilsom ekthet datert 942-946 vitner hun som kongens konkubine (concubina regis), men senere i århundret blir hun i krøniken skrevet av kronikøren Æthelweard omtalt som dronning (regina). 
Meget av Ælfgifus krav til berømmelse stammer fra hennes tilknytning til Shaftesbury. Hennes vern av samfunnet kan utledes av et dokument fra kong Æthelred, datert 984, hvori det angis at klosteret utvekslet den store eiendom i Tisbury (Wiltshire) med kong Edmund i bytte for Butticanlea (uidentifisert). Ælfgifu mottok det fra sin mann og hasde til hensikt å testamentere det tilbake til nonnene, men det var ennå ikke skjetd (hennes søn Edwy krevde at Butticanlea ble returnert til den kongelige familie først). 
Ælfgifu døde før sin mann i 944. I begynnelsen av det 12. århundre skrev William av Malmesbury at hun led av en sykdom de siste par år av sitt liv, men det kan ha vært en vis forvirring omkring detaljene i Æthelgifus liv som et resultat av et forfalsket dokument fra 11. eller 12. århundre (se nedenfor).  Hennes kropp ble begravet og innesluttet ved nonneklostret.