Linda Medalen

Begynnelsen på noe stort (-1991)

Medalen begynte karrieren sin i Brodd IL, men dro videre til Vikings relativt kortlivede foballag for kvinner. Deretter, i 1987 dro hun til Asker. Det endte med en andreplass etter gamlelaget Klepp. I sin andre sesong for Asker bemerket Medalen seg imidlertid, og hun ble toppscorer i serien og seriemester. Toppscorerkampen ble intens, og avgjørelsen falt i siste omgang, da Klepps Turid Storhaug ikke scoret, mens Medalen scoret ett mål. De to var langt foran i kampen om toppscorertittelen. Samme år ble Medalen med på invitasjons-VM i Kina, som Norge vant med Medalen som matchvinner.
Medalen varierte stort på klubblaget, og scoret 13 mål i 1989 og bare 7 i 1990. 1991 var imidlertid et stort år for Medalen. Hun ble soleklar toppscorer med 29 mål, Asker ble seriemester og scoret to mål i cupfinalen som Asker overlegent vant over Sandviken. Hun var også med i troppen til VM i Kina det året. Etter en håpløs åpning mot vertsnasjonen, var Medalen og Norge klart bedre i de neste kampene. Medalen scoret to mål mot New Zealand og scoret vinnermålet mot Danmark. Hun scoret også ti mål mot Sverige i semifinalen og Norges eneste mål i finalen mot USA.

Suksess og profesjonell karriere (1991-1998)

Medalen var også med på landslaget som vant EM i 1993. Hun scoret ikke selv i de to kampene som ble regnet som EM-turneringen. Medalens store internasjonale gjennombrudd kom imidlertid i 1995. Hun var med på og scoret to mål for laget som ble verdensmestre i Sverige. Kort tid etter fikk Medalen kontrakt med det japanske fotballaget Nikko Securities SC Dream Ladies. I Medalens første sesong ble Medalen tatt med på «Årets lag» som eneste europeer og en av to ikke-asiater. 
Medalen fortsatte sin fremgang i 1996, da hun var med på å vinne bronse i OL i Atlanta. Medalen scoret ett mål mot samtlige motstandere i gruppespillet, og hun scoret også Norges eneste mål i semifinalen mot USA, en kamp USA vant etter en sen straffe og et golden goal. Hennes fire mål holdt til en tredelt førsteplass på toppscorerlisten. Sesongen gikk enda bedre. Nikko vant serien, og Medalen ble toppscorer, årets spiller, valgt ut på årets lag og vant også «Special Award». Medalen ble i en sesong til, men markerte seg ikke. Deretter sluttet hun i Nikko, og gikk tilbake til Asker, der hun var med på å vinne to seriemesterskap på rad.

Starten på slutten (1999-2006)

I VM i 1999 spilte Medalen midtstopper. Per-Mathias Høgmo hadde i 1998 plassert henne som midtstopper etter at hun hadde spilt spiss i hele sin tidlige karriere, noe som gjorde at Medalen valgte å fortsette med fotball. Medalen var også landslagskaptein i dette VM. Da hun scoret mot Canada, vrengte hun landslagsskjorten over hodet, visstnok for å «erte» guttene som gjør det samme. Medalen spilte sin siste landskamp i bronsefinalen mot Brasil.
Dette ble Medalens siste store turnering. Medalen hadde planer om å trappe ned. I 2000 vant hun cupgull, mens 2001-sesongen skulle bli Medalens siste år. Det ble et år der ting ikke gikk etter planen. En uheldig fjerdeplass i serien ble avløst av tap i cupfinalen – og Medalens avskejdskamp – mot Trondheims-Ørn i 2001, delvis fordi Medalen ble utvist på vei inn i garderoben.
Medalen gjorde imidlertid comeback i 2006 da Asker spilte i 1. divisjon, mest som, reserveplan. Hun gjorde sakene sine bra, og var med på å få Asker til cupfinalen igjen.

Privat

Enda Linda Medalen er en av de beste fotballspillerne - både i Norge og i verdenssammenheng - noensinne, ble hun i lang tid mer assosiert med måten hun sto fram som lesbisk på. Hun sto fram i Se & Hør i anledning VM i 1999. Medalen har dukket opp i media med jevne mellomrom. Hun ba Bjarne Berntsen om å «krype til korset», og hun var også krass til både Berntsen og Norges Fotballforbund i anledning fem Røa-spilleres landslagsboikott i 2008.
Etter at hun la opp som fotballspiller i 2006 har hun jobbet som politibetjent ved Asker og Bærum politidistrikt. Hun satset etter dette på en politisk karriere i Asker og ble valgt inn i kommunestyret for Høyre i 2007.
Linda Medalen giftet seg sommeren 2012 med Trude Flan.