google/wiki40b huggingface dataset:
Sven Hjertsson

Karriere

Hjertsson spilte første kampen for Malmö FF i 1942, og kom til å spille totalt 319 kamper for klubben, hvorav 156 i Allsvenskan.
Sven Hjertsson spilte 29. mai 1944 en kamp sammen med brødrene Kjell Hjertsson og Arne Hjertsson mot AIK på Råsunda, hvor Malmö FF sikret seg første svenske mesterskap i fotball.
Hjertsson tilhørte generasjonen av Malmö FF-spillere som i slutten av førti- og begynnelsen av femtiårene spilte 49 kamper på rad i Allsvenskan uten tap. Hjertsson, sammen med Egon Jönsson, var de eneste som spilte i samtlige av disse kampene.
Hjertsson var også en del av troppen da Sverige tok OL-bronse i fotball i 1952, men spilte ikke.
Sven Hjertsson spilte siste kamp for Malmö 30. mai 1954, da han ble utvist etter gjentatte ganger å ha protestert mot dommeren. Hjertsson hadde kommet med utbrudd mot dommeren, og nektet å forlate banen, før han ble hentet av laglederen Eric Persson. Hjertsson ble utestengt i tre måneder for episoden, og spilte aldri for Malmö FF igjen.
Hjertsson var spillende trener for Hässleholms IF etter karrieren i Malmö FF.
Ácin Dambágin

Ácin Dambágin er en norsk litterær fanzineserie skrevet og illustrert av Torbjørn Lien, utgitt på forlaget Løvehulen i årene 1999–2001.
Serien består av tre hefter som beskriver en original fantasyverden der religion og myter er helt sentrale. Opprinnelig var prosjektet ment å bli et rollespill, men prosjektet utviklet seg til å bli en selvstendig fantasyverden som skiller seg fra tradisjonell fantasy på svært mange måter. Blant annet ved å ikke inkludere tradisjonelle elementer som alver, drager, magi, osv. Heftene fikk alle svært god mottakelse av anmeldere.
Heftet beskriver verden ut fra verdensbildet til det kamiske folket. Et av kjennetegnene på serien, ved siden å bygge opp en omfattende historisk og mytologisk bakgrunn for dem, er forsøket på å utvikle egne språk. Især framtredende og utviklet er språket til kamaene, kalt Camaai Ocao.
Ácin Dambágin er et kamisk religiøst uttrykk som kan oversettes med «Under Dambágins beskyttelse».
Il pleut de l'or

Il pleut de l'or (IPA: [il plø də lɔʁ], oversatt til norsk: Det regner gull) var det sveitsiske bidraget til Eurovision Song Contest 2010 i Oslo. Sangen er skrevet Michael von der Heide, Pele Lorraino og Heike Kospach. Sangen ble framført av Michael von der Heide den 27. mai 2010, men kom bare på 17.-plass i den 2. semifinalen og gikk dermed ikke videre til finalen. 
Sangen ble først fremført 9. januar 2010 under SwissAwards. Det ble senere offentliggjort både en engelsk og en tysk versjon av sangen. Den tyske versjonen, med tittelen Es regnet Gold, ble offentliggjort 12. april 2010.
Knutsmesse

Knutsmesse, også Knut med ljåen eller Knutsok, er en merkedag som blir feiret 10. juli til minne om den danske helgenkongen Knut den hellige som døde på denne dato i 1086.
På primstaven er dagen oftest merket med en ljå eller en rive da det ifølge både norsk og dansk tradisjon var vanlig at slåttonna skulle påbegynnes på denne dagen.
Fra gammelt av har man følgende rim om Knutsmessen:

«Kjell fut og St. Knut
driver bonden med ljåen ut»
Crazy Horse minnesmerke

Crazy Horse minnesmerke er et monument av Crazy Horse under opparbeiding. Monumentet ligger ca. 40 km fra Mount Rushmore i Black Hills i Sør-Dakota. Den planlagte statuen gjengir Crazy Horse til hest mens han peker mot det fjerne.
Korczak Ziółkowski, som hadde jobbet med Mount Rushmore, fikk i oppdrag å lage monumentet. Han begynte på skulpturen 6. juni 1948, men fikk aldri se engang Crazy Horses ansikt bli fullført. Det ble ferdigstilt etter hans død og er (på tidlig 2000-tall) fremdeles den eneste biten av statuen som er helt ferdig.
Hvis skulpturen noen gang blir fullført, vil den være 195 meter bred og 172 meter høy, og dermed være verdens største skulptur. Arbeidet er finansiert av frivillige donasjoner.
Når alt står ferdig er det også planlagt museer og universiteter rundt.
Crazy Horse ble aldri fotografert i levende live, så skulpturen viser bare en skikkelse med generisk "indianske" trekk.
Karen Lafferty

Karen Lafferty (født 29. februar 1948 i Alamogordo, New Mexico) er en amerikansk artist innen den kristne popmusikken. Hun er representert med en sang i Norsk salmebok 2013.
Lafferty gikk ut fra Eastern New Mexico University og prøvde uten hell å bli med på Campus Crusade for Christ-prosjektet kort tid etter. Med tanke på en karriere innen sekulær musikk, flyttet hun til det sørlige California hvor hun snart begynte å opptre på Calvary Chapel Costa Mesa. Hun turnerte i Nederland som oppvarming for Children of the Day i 1973 og gav ut sin debutplate på Maranatha! Music to år senere. Etter å ha gitt ut sitt andre album, Sweet Communion, turnerte hun i Europa som hovedartist.
Mens hun var på turne, la hun merke til hvor populær amerikansk musikk var i Europa, men for de fleste amerikanske artister var det ikke økonomisk mulig å turnere der. Hun grunnla derfor organsasjonen Musicians for Missions i 1981. Organisasjonen skulle trene unge musikere til misjonsturneer, der de samtidig skulle spille konserter. Etterhvert flyttet hun til Amsterdam for å styre organisasjonen.
Lafferty har skrevet lovsangen «Seek Ye First». Den ble først spilt inn for en Maranatha samleplate i 1974, og er i dag å finne i norsk oversettelse i Norsk salmebok 2013.
I Fullt Alvor

I Fullt Alvor er Morten Abels sjette soloalbum. Det ble utgitt 2. mars 2015, og er hans første norskspråklige soloalbum. Albumet ble produsert av Odd Nordstoga.
Østengen & Bergo

Østengen & Bergo AS er et norsk landskapsarkitektkontor stiftet i 1996 av Kari Bergo og Johan Østengen. Ø&B arbeider med et vidt spekter av oppgaver innen landskapsarkitektur, fra landskapsanalyse og oversiktsplanlegging til tettstedsutvikling og byggedetaljerer. Østengen & Bergo AS er opptatt av å finne det særegne i stedet og utvikle et tydelig grep kontorets prosjekter. Målet er å skape bærekraftige og funksjonelle løsninger som inspirerer og innbyr til bruk av våre felles omgivelser.
Av kontorets mest kjente anlegg er Skjervsfossen Naturvandring (2016), en del av SVV Nasjonale Turistveger og Futurebuilts forbildeprosjekt Bjørnsletta skole (2014), Miljøgate i Vollen, Asker (2007) og Schandorffs plass i Oslo (2009). For tiden er kontoret engasjert som landskapsarkitekt for utearealene til det nye Nasjonalmuseet på Vestbanen.Ø&B er medlem av Norske landskapsarkitekters forening.
Verneområder i Vestfold

Verneområder i Vestfold er ei liste over naturverneområder, vernetype, vernedato og verneomfang (målt i dekar) som finnes i Vestfold fylke. Lista er sortert alfabetisk innenfor hver kommune, mens kommunerekkefølgen er i henhold til kommunenumrene.

Noter

Flere av verneområdene går på tvers av kommunegrensene og opptrer derfor flere enn en gang i listen. Noen av verneområdene går også på tvers av fylkesgrensene og kan derfor opptre på andre fylkeslister enn denne. 
Vernearealet som er oppgitt gjelder for hele det verna området, også når områdene går på tvers av fylkes- og kommunegrenser. Arealet kan derfor ikke uten videre legges sammen for hver enkelt kommune eller fylket som sådan.
Middelveien

Middelveien eller middelstien (singalesisk skrift: මජ්ජ්හිමාපṭඉපඩා; pāli: majjhimāpaṭipadā; devanagari: मद्यमाप्रटिपड्; sanskrit: madhyamāpratipad; tibetansk: དབུ་མའི་ལམ།; THL: umélam; kinesisk: 中道; pinyin: zhōng dào ; vietnamesisk: trung đạo; thai: มัชฌิมาปฏิปทา) er et teknisk begrep i buddhismen. Ifølge pālikanonen var det et begrep som Gautama Buddha brukte etter sin «oppvåkning» eller «opplysning» til å beskrive den edle åttedelte veien som en mellomting mellom de to ytterpunktene sensuell nytelse og selvmedlidenhet. Pālikanonen bruker også begrepet til å betegne et standpunkt mellom to ytterpunkter i indisk filosofi. Disse ytterpunktene er filosofien om den «permanente eksistens» (atthitaa) på den ene siden og den ateistiske, materialistiske og nihilistiske filosofien til cārvākaene på den andre. Den førstnevnte filosofien finner vi i de tidlige upanishadene.
Den indiske mahāyānaskolen madhyamaka, som ble grunnlagt av Nāgārjuna (ca 150–250 e.kr.), la vekt på den sistnevnte tolkningen, som finnes i kaccānagotta sutta. Ifølge madhyamaka er personer, fenomener og ting ikke absolutt virkelige, men relative. De er «tomme» (śūnyatā) fordi de mangler «egen eksistens» (svabhāva). De oppstår og forgår gjennom pratītyasamutpāda eller «gjensidig avhengig opprinnelse». Skolen madhyamaka eller «de midterste» blir noen ganger feilaktig brukt som synonym med middelveien som buddhistisk begrep.
I kinesisk buddhisme gjennomgikk begrepet sin egen utvikling.
Verdensmesterskapet i langdistansetriatlon

Verdensmesterskapet i langdistansetriatlon ble arrangert første gang i 1994 i Nice, og arrangeres hvert år.
Tout ca

Tout ca er en fransk sang med melodi av Coquatrix og tekst av Bruno Michel.
Engelsk tittel er «Count Every Star». Sammy Gallop skrev den engelske teksten i 1949.

Norsk versjon

Egil Hagen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Tell hver stjerne». Jens Book-Jenssen med kor og orkester, dir.: Egil Monn-Iversen har spilt inn sangen. Den ble utgitt på 78-platen Musica A 8962 i 1951.

Listeplassering

Versjonen til Dick Haymes lå som nummer ti på Billboard-listen.
Yoshio Kato

Japans herrelandslag

Yoshio Kato spilte 8 landskamper for Japans herrelandslag.
ISO 3166-2:GE

ISO 3166-2:ER er Georgias del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Georgia er det definert koder for to autonome republikker, én by og ni regioner.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er GE, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Georgia. Andre del er to bokstaver.
Fylkesvei 3936

Fylkesvei 3936 går mellom Brannsvoll i Songdalen og Koland i Marnardal. Veien er 13,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 101.
Attendo Care

Attendo Care er et svensk firma med virksomhet i hele Norden som driver velferdsforetak på oppdrag fra det offentlige. Attendo har virksomhet innenfor eldreomsorg, barnevern, flyktningmottak, rusbehandling og helsetjenester til funksjonshemmede. Attendos virksomhet i Norden under ett driver totalt 500 enheter med ca 20 000 ansatte. Sammen med Vardena står Attendo for rundt halvparten av det private eldreomsorgstilbudet i Sverige. I Norge har Attendo foreløpig konsentrert seg om eldreomsorg, og driver hjemmetjeneste og sykehjem.
I Norge har Attendo sykhjemsdrift i Oslo ved Paulus sykehjem, Romsås sykehjem og Rødtvet sykehjem samt drift i andre deler av landet ved Kleppestø sykehjem, Maribu sykehjem og Ravnaker sykehjem. De driver også hjemmetjenester under navnet Attendo Hjemmetjeneste.
Attendo Care Norge er ledet av administrerende direktør Ammy Wehlin. Morsselskapet Attendo AB utvider til andre europeiske land og konsernsjef er Henrik Borelius.
Attendo ble etablert i 1987 og foruten Sverige arbeider de både i Danmark og Norge og omfattes av Fritt brukervalg.

Avsløringer om bruk av skatteparadis

Sommeren 2014 avslørte Aftonbladet at Attendos virksomhet innen barnevern og asylmottak (Attendo Individ och familj AB) ikke hadde betalt selskapsskatt til Sverige. Ifølge avisen omsatte Attendo Individ och familj for over 500 millioner SEK og hadde et overskudd på 69 millioner SEK. Årsaken til at pengene ikke ble beskattet var at profitten har vært sendt som konsernbidrag til morselskapet Attendo Sverige AB, hvis egentlige eier, etter seks mellom-selskap, er et oppkjøpsfond registrert i skatteparadiset Jersey. Fordi gevinsten ble sendt oppover i hierarkiet av eierstrukturer kunne Attendo Individ och Familj AB rapportere et overskudd på null kroner og dermed slippe selskapskatt.
Majorstuen skole

Majorstuen vs. Majorstua

Det brukes ulike skrivemåter til navnet på både området og skolen. Da stedsnavnet første gang skulle skrives ned var uttalen «Majorstua» (hunnkjønnsord), men etter de gjeldende skrivereglene i det danske språket ble navnet ført som «Majorstuen». Dette var fordi hunkjønnsord på dansk endte på -en, enda dette i norsk var endinga for hankjønn. Hankjønnsord tok i danske dialekter endinga -i, men hankjønnet har i skriftlig dansk gått ut av bruk slik at hunkjønnets bøying har blitt brukt i et nytt felleskjønn som følgelig har oppstått. Språkreformene i bokmål på 1900-tallet førte med seg en gradvis overgang fra dansk felleskjønn til norsk han- og hunkjønn, og Oslo kommune gjorde på et tidspunkt skrivemåten om til «Majorstua». Kartverket forvalter Sentralt stedsnavnregister i henhold til stadnamnlova og bruker den offisielle skrivemåten som Utdanningsetaten i Oslo benytter, «Majorstuen skole». Variasjon i endingene -a og -en gjenspeiles også i navn på andre virksomheter i området, som bruker begge formene. Uttalen er en identitetsmarkør og skoleeier, Oslo kommune, synes å ha tatt et standpunkt.
Husarvisan

«Husarvisan» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Mange forbinder denne visa med den svenske visesangeren Margareta Kjellberg som sang visa inn på plate.

Teksten

1.Husaren han rider i från främmande land,

ty han skulle från striden vara fri.

Det första han gjorde så frågade han

om hans älskarinne lever ännu.
2.Ja din älskarinna lever och hon mår ganska bra

ty hon firar sitt bröllop i dag,

då rir han lite fortare som småfåglars flykt

ty han ville sin Elin återse.
3.Och invid Elins sida där står en ståtlig man

och i handen han höll en blomsterkrans,

och husarens hjärta av håpnad det brista kan

ty han känder igen sin broder Frans.
4.O Albert, hon ropar med darrande röst

o min Albert välkommen igen.

Nu ser jag att du lever och är dej ganska lik

men av mej har du intet mer att få.
5.Ty i dag skall jag fira mitt bröllop som du ser

och den saken nu inte ändras kan.

Och brudgommen jag tror att du känner väl igen

ty det är ju din yngsta broder Frans.
6.Då sätter han Elin på ryggen av sin häst,

och de redo genom grönskande äng,

småfåglarna de kvittrade så glada på sin kvist

för att glädja dem som lyckan hade mist.
7.Vid stranden, vid källan, där stannar han sin häst

och de älskande sutto sig ned.

De talade om kärlek och forna dagars fröjd

och Albert han kände sig så nöjd.
8.O min elin, jag tror nog det bästa för oss

att i graven tilsammans vila må,

där ingen falska måanniskor bedraga oss må

och vårt bröllop i himlen månde stå.
9.Och hon knäppar sina händer och tyst hon ber en bön

och sin Albert hon sista kyssen ger.

Och innom några ögonblick de skarpa skotten brann

och de älskande lågo i sitt blod.
Fylkesvei 3758

Fylkesvei 3758 går mellom Teinefoss og Flakk i Birkenes kommune. Veien er 1,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 258.
Diplacaspis

Utseende

Små (3 - 3,8 millimeter), brede, kort sylindriske, brunlige bladbiller. Oversiden er ganske knudrete. Hodet er kort og bredt. Antennene er sagtakkede fra det fjerde leddet og utover. Pronotum ha to høye knøler med en fure mellom.

Levevis

Som de fleste andre bladbiller lever de planter, gjerne på busker og trær i erteblomstfamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Amerika.
Pallywood

Pallywood (et teleskopord av ordene palestinsk og Hollywood) viser til den generelle beskyldning av at bestemte hendelser er arrangert av palestinske kameramenn og video-team, ofte ved hjelp av utstyr fra vestlig nyhetsbyrå, og sendt til disse for å bli vist i internasjonale nyhetsmedier.
Begrepet ble første gang brukt i 2005-dokumentar-videoen Pallywood produsert av den amerikanske historikeren og i egen beskrivelse «pro-Israel til venstre» Richard Landes. Det var Richard Landes som påstod at palestinske video-journalister arrangerte hendelser for å få israelsk politikk til å fremstå i et uheldig lys. Landes mener at denne formen for propaganda kan dateres tilbake til Libanon i 1982.
Gjennom Israel–Libanon-krisen 2006 begynte flere bloggere å bruke begrepet og beskyldte Hizbollah og enkeltstående journalister til å sende et fordreide syn av hendelser til vestlige medier. ) Denne påståtte oppførsel ble sett på som en anstrengelse for å vinne «mediekrigen» i konflikten mellom Hizbollah og Israels forsvar, samt et forsøk på å påvirke Midtøsten-konflikten generelt.
San Jacinto gasskraftverk

San Jacinto gasskraftverk er et varmekraftverk i Harris County, i delstaten Texas i det sørlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 162  MW fordelt på 2 like store turbiner. Operatør er energiselskapet NRG Texas Power LLC. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1995. Brenselkilden er naturgass, og bare unntaksvis fyringsolje.
56 Old Church Street

56 Old Church Street, også kjent som The Old Rectory, er en eiendom i Chelsea, sentrum av London. Bygningen er vernet, og er siden 2001 eiet av den norskfødte forretningsmannen John Fredriksen.

Huset og hagen

Dagens hus ble i hovedsak bygget rundt 1725, tidlig Georgiansk tid, mens tomten ble gitt av markien av Winchester i 1566. Hagen i The Old Rectory er om lag én hektar (to acre), den største private haven i London, etter Buckingham Palace.

1800-tallet

Huset var tidligere bosted for rektor i Chelsea menighetskirke, Chelsea Old Church (bygget 1157), inntil den større St Luke's Church ble innviet i 1824. Rektor i den perioden (1805-1824) var George Valerian Wellesley, bror av Arthur Wellesley, 1. hertug av Wellington. Slaget ved Waterloo i 1815 ble planlagt i haven.
Andre kjente rektorer er Charles Kingsley senior (rektor fra 1836 til 1860), far til forfatteren Charles Kingsley, og Gerald Blunt, far til Chelsea histokeren Reginald Blunt.
Fra 1824 til 1830 var Henry Blunt assistent for George Wellesley, og ble deretter første rektor for Trinity Church i Sloane Street. Han sa deretter nei til stillingen som rektor ved St Luke, som han ble tilbudt av Lord Cadogan.

1900-tallet og nåtiden

I 1990 ble eiendommen kjøpt av den greske skipsrederen Theodore Angelopoulos, og var i mange år ansett som Londons største og dyreste private eiendom. I 1994 begynte en oppussing som strakk seg over tre år. Den ble foretatt av de Sørafrikanske eiendomsutviklerne Anthony Collett og David Champion, med midler fra den japanske forretningsmannen Norikazu Nemoto, alle tre var direktører i Toyoko Metropolitan Company (TMC). To store sidefløyer ble lagt til bygningen, med ti store soverom og en stor ballsal. Eiendommen ble forsøkt solgt for rundt £35 millioner, og de utviklet også eiendommen ved siden av 56 Old Church Street. I februar 1995 ble eiendomment solgt for £22 million til «en gresk familie for å brukes som deres primære bosted», den dyreste eiendomshandel i Storbritannia det året. Bygningen hadde «en safe på størrelse med en gjennomsnittlig stue.»
I 2001 ble eiendommen kjøpt av den norske forretningsmannen John Fredriksen, prisen var rundt £38-40 millioner. I 2004 ble det meldt i The Evening Standard at Roman Abramovich hadde tilbudt først £90 og deretter £100 millioner for huset på 2800 kvadratmeter (30 000 kvadratfot), selv om det var uklart om huset faktisk var til salgs. I 2012 anslo avisen The Washington Post at eiendommen var verdt US$172 millioner. I 2015 inkluderte tidsskriftet The Tatler the Old Rectory i i sin liste over «beste private ballrom».
Södertäljeleden

Södertäljeleden er en skipsled som forbinder Østersjøen med Södertälje, hvor Södertälje kanal gir videre forbindelse til Mälaren.
Södertäljeleden begynner ved fyret Landsort og går deretter over Krabbfjärden og Svärdsfjärden, forbi øyene Fifång og Mörkö, gjennom Skanssundet og videre over Himmerfjärden og Näslandsfjärden samt Järnafjärden inn i den smale Hallsfjärden til Södertälje. Her går skipsleden under Igelstabron, før den ender opp i sørmunningen av Södertälje kanal. Nord for kanalen ligger Södertäljeviken, som er en del av Mälaren.
Seilingsdybden i hovedleden er 9 meter og fri høyde er 39,9 meter, som begrenses av Igelstabron.
Nordsjøfartmuseet

Bakgrunn

På begynnelsen av 1980-tallet var Arne Olav Nilsen ordfører i Sund kommune, og han satte i gang en prosess for å få dokumentert hendelsene i Telavåg fra andre verdenskrig. Simon Øvretveit var en av dem som ble deportert i 1942 og som overlevde oppholdet i konsentrasjonsleiren i Sachsenhausen, og han gikk sammen med Magnus Hamsund i gang med å samle inn historisk materiale og gjenstander. I 1988 ble dette presentert i en utstilling i en sjøbod i Telavåg som etter hvert ble kalt for «krigsminnesamlingen». Denne fortalte historien om den illegale transporten av motstandsfolk mellom Telavåg og De britiske øyer, og nazistenes behandling av bygda. Utstillingen ble raskt populær og viste at det var grunnlag og behov for et eget museum.
I 1989 satte kommunestyret i Sund i gang en utredning for å se på mulighetene for et museum i Telavåg som skulle fokusere på Nordsjøfarten under krigen i nasjonal kontekst. Året etter hadde man en skisse klar, men finansieringen lot vente på seg. Først da Nilsen troppet opp med en delegasjon hos Stortingets forsvarskomite i 1994 ble det innvilget 6 millioner kroner til prosjektet. Hordaland fylkeskommune og Sund kommune bidro hver med 3 millioner.

Bygging og åpning

Etter hvert ble det pekt ut en tomt på Nipa hvor museet skulle reises. Arkitekt var Paal Kahrs, og grunnsteinen ble nedlagt 8. mai 1995, på 50-års jubileet for frigjøringen av Norge i 1945. I november 1996 ble Stiftinga Nordsjøfartmuseet i Tælavåg etablert med formål om å drive museumsdrift. I arbeidet med å samle inn materiale til bruk i museet var forarbeidene fra krigsminnesamlingen et viktig underlag, og det kom også bidrag fra Sjøfartsmuseet og Historisk Institutt ved Universitetet i Bergen.
Nordsjøfartmuseet ble åpnet 26. april 1998 og stortingspresident Kirsti Kolle Grøndahl klippet snoren. Måneden etter var Verdikommisjonen samlet på det nye museet til sitt første møte utenfor hovedstaden.

Museumsdriften

Nordsjøfartmuseets første styrer var historiker Egil Christophersen, og han ble i stillingen frem til 2007. Museet er i dag et av seks museer som inngår i Museum Vest som ble stiftet i 2005. Årlig besøkstall ligger på ca. 7.000 personer, og hovedvekten av dette er i sommerhalvåret.
I tillegg til utstillingene besitter også museet et stort arkivmateriale fra Nordsjøfarten og hendelsene i Telavåg. Totalt dro mer enn 6.000 personer over Nordsjøen i løpet av krigsårene, og om lag halvparten av disse dro i små båter og fiskefartøyer slik det ble organisert fra Telavåg.
Abondance (ost)

Abondance — AOC 1990

Abondanceregionen har siden 1300-tallet vært kjent for osten produsert av munkeklosteret Sainte Marie d'Abondance nær grensen til Sveits, og av korherrene ved Abbaye de Saint-Maurice d'Agaune i Wallis i Sveits. Sistnevnte kloster var leverandører av osten til pavehoffet da paven residerte i Avignon.
Abondanceosten produseres nå bare i området rundt Abondance i Chablais i Haute-Savoie.
Modningstiden for osten er på bare 90 dager; den nytes best mellom juli og november.

Abondance de Savoie — AOC 1990

Denne osten har vært produsert av Fruitières du Massif du Parmelan siden 1896. Modningstiden er på 12 uker; osten nytes best mellom juli og desember.