Gardiners Island

Første engelsk bosetting i New York

Etter et dekret utstedt av Kong Charles fikk Lion Gardiner anlegge en koloni i 1639. Det var den første engelske bebyggelsen i kolonitiden i det som senere ble delstaten New York. Øya hadde opprinnelig sin egen jurisdiksjon, var ikke er en del av Connecticut eller Rhode Island lenge før staten New York ble etablert. Den har vært privateid av Gardiners etterkommere i over 175 år, og er den eneste eiendommen i USA som er gitt ved kongelig bevilgning fra den engelske kronen.
Lion Gardiner kjøpte angivelig øya lokalt i 1639 fra montaukett-indianere for «en stor, svart hund, noe krutt og et gevær samt et par nederlandske tepper» Indianerne kalte øya Manchonake, mens Gardiner i utgangspunktet kalte den Isle of Wight fordi det minnet ham på Isle of Wight i England. Montaukett-indianerne ga Gardiner eiendommen, i hvert fall delvis på grunn av at han støttet dem i pequotkrigen.
Det opprinnelige kongelige skjøtet fra 1639 ga Gardiner «retten til å bo i landet for alltid» Lion Gardiner fikk tittelen lord of the Manor, og fikk dermed retten til å styre øya.
Den 2. april 1636 etablerte kongen kolonien Plymouth som hadde lagt beslag på øya, men de hadde ikke bosatt seg der. De viket sitt krav til William Alexander, den fremtidige earl of Stirling. Alexander solgte mye av Long Island til New Haven og Connecticut-koloniene, men landet forble ubebodd.
Den 5. oktober 1665, etter at det hadde blitt bestemt at englenderne, snarere enn nederlenderne skulle regjere Long Island, og at den ikke skulle være en del av Connecticut, utstedte Richard Nicolls, den første guvernøren i Provinsen New York, et nytt skjøte til Lion Gardiners sønn, David Gardiner.
I 1688, da guvernør Thomas Dongan utstedte et formelt skjøte, forsøkte East Hampton-regjeringen å anlegge øya som et anneks til East Hampton. men Gardiners motsatte seg, og Dongan bekreftet øyas spesielle status. Øyas spesielle status var å fortsette som etter den amerikanske revolusjonen, da den formelt ble lagt til East Hampton.
Gardiner anla en plantasje på øya for dyrking av mais, hvete, frukt og tobakk samt for å holde husdyr.

Kaptein Kidd

Piraten William Kidd gjemte skatter på øya i juni 1699, etter å ha stanset der da han seilte til Boston for å svare på anklager om piratvirksomhet. Med tillatelse fra øyas eier begravde han en kiste, en boks med gull og to bokser sølv (om boksen med gull fortalte Kidd Gardiner at den var ment for lord Bellomont). Han ga fru Gardiner en sekk sukker og et stykke av gullklede for de problemene hun hadde hatt og sa det var tatt fra et maurisk skip utenfor Madagaskar (det befinner seg på biblioteket i East Hampto). Det er sagt at Kidd advarte om at hvis skatten ikke var der da han kom tilbake ville han drepe Gardiners, selv om forklaringen John Gardiner ga i rettssaken i juli 1699 ikke omtalte noen trusler og Kidds oppførsel synes å ha vært ganske fredelige. Kidd ble dømt i Boston og Gardiner ble bedt av guvernør Bellomont å fremlegge skatten som bevis. Boksen inneholdt gullstøv, barrer av sølv, spanske dollar, rubiner, diamanter, lysestaker og porringer. Gardiner beholdt en av diamantene som han senere ga til sin datter. En plakett på øya markerer stedet der skatten ble begravd.

Den amerikanske revolusjonen

Gardiners støttet kolonistene under den amerikanske revolusjonen. En flåte på tretten britiske skip seilte inn til Cherry Harbor og begynte å ta seg til rette på øya og dens bebyggelse og planla å gjøre den til privat jaktmark. Blant disse britene var Henry Clinton og John André. Nathaniel Gardiner var kirurg for New Hampshires kontinentale infanteri. Han var den amerikanske kirurgen som senere besøkte André før han ble henrettet for anklagelser for å spionere mot Benedict Arnold. Etter revolusjonen ble øya formelt lagt under East Hamptons jurisdiksjon.

Krigen i 1812

Under krigen i 1812 ankret en britisk flåte bestående av sju linjeskip og flere mindre fregatter opp i Cherry Harbor og gjennomførte et raid mot  amerikansk skipsfart gjennom Long Island Sound. Mannskaper kom i land for forsyninger som ble kjøpt til markedepriser. Under en av de britiske utflukter tok amerikanere noen av det britiske mannskapet. Da brititene kom for å arrestere så de en forsvarsløs svak mann i det «grønne rommet» der han lå i en seng med grønne gardiner omgitt av medisiner for å se syk ut.Britene ønsket ikke en syk mann ombord og lot ham være.
Britene begravde flere av sine på øya i løpet av krigen. Noen fra den britiske flåten som var samlet i havnen satte fyr på Washington i 1814.
Gardiners forsyningsskip var bemannet med slaver under krigen, og dette gjorde det lettere for dem å passere gjennom de britiske linjene. Mange av Gardiners slaver bodde i Freetown, like nord for East Hampton Village.

Førstedame Julia Gardiner Tylers fødested

Julia Gardiner som senere skulle bli president John Tylers andre kone og USAs førstedame i 1844 var født på øya i 1820.

Gardiners Point Lighthouse (fyrtårn) og Fort Tyler

Fra 1854 til 1894, øya var stedet for Gardiners Island Lighthouse.
Gardiners Point Island er en øy i Block Island Sound hvor det tidligere  Gardiner Island Lighthouse (fyrtårn) lå, så vel som Fort Tyler.
I mange år øya var forbundet via en lagune til Gardiners-øya, og som sådan er det under jurisdiksjon av East Hampton New York. I 1851 kjøpte den føderale regjeringen 5,7 hektar  på halvøya fra Gardiners for 400 dollar med det første fyret som ble tent i 1855 etter å ha blitt bygget for 7&mbsp;000 dollar.
Fyret var 8,2 m høyt - bygget, en 1½ etasjes murbygning, hadde en sjette ordens Fresnel linse, med et fast hvitt lys 10 m over havet.
En kraftig vind i 1888 forårsaket at laguneen til halvøya ble brutt og den ble til en øy. Mellom 1890 og 1893 sank øya  3,3 m hvert åt. I mars.1894 ble  fyret forlatt, og kort tid etterpå falt det i havet.[2]
En tent bøye ble da fortøyd ¼ mil nordøst for fyret.
Under den spansk–amerikanske krigen ble det bevilget 500 000 dollar til å bygge Fort Tyler batteriet på øya (oppkalt etter tidligere President John Tyler som hadde giftet seg med Julia Gardiner Tyler som var blitt født på Gardiners Island).
Den skiftende sanden forårsaket problemer også for fortet, og det ble forlatt på slutten av 1920-tallet. I 1921 omfattet det Batteri Edmund Smith.[3][4]8.
I 1938 ble øya erklært et Nasjonal Fuglereservat av Franklin Roosevelt og overført til Landbruksfepartementer [5]
Under andre verdenskrig ble fortet  brukt til skyteøvelser og ble redusert til sin nåværende tilstand hvor det populært er kalt «The Ruins».
Staten New York vurderte en tid å gjøre øya til en park, men det er ansett som en navigasjons fare på grunn av mulighetene for udetonerte eksplosiver. Den er privateid nå.

1947 til i dag

Den nåværende herregård ble bygd etter 1947 av Sarah Diodati Gardiner som stammet fra Lion Gardiner den Første. Den tidligere herregården ble bygget av David Gardiner i 1774 og brant til grunnen i 1947. Det ble antatt at en gjest hadde sovnet mens han røkte. Verdifulle antikviteter ble ødelagt i denne brannen, mens vaktmesteren reddet sitt eget liv ved å hoppe fra et vindu. Sarah Gardiner bygde  en ny 28-roms herregård i georgiansk stil. Hun døde i 1953, fortsatt ugift, i en alder av nitti. Fra 1955 til 1963 leide Sperry Rand øya for topp-gruppe møter. Sarah Gardiner var mangemillionær og etterlot øya til sin nevø, Robert David Lion Gardiner og hans søster, Alexandra Gardiner Creel. De tok besittelse av øya da ved utløpet Sperry Rands leieforhold utløp i 1963.
Robert David Lion Gardiner, den 16. Lord of the Manor, arvet tre Gardiner-formuer fra sin far, sin onkel og hans tante Sarah.

Utfordringer ved privat eierskap

På grunn av den høye kostnaden for vedlikehold  ble øya i 1937 ble lagt ut for salg, men ble kjøpt i siste liten av en slektning, Sarah Diodati Gardiner for om lag 400 000 dollar. Ved hennes død i 1953, gikk øya  som et fond til nevøen, Robert David Lion Gardiner, og hans søster, Alexandra Gardiner Creel. Hans tante hadde også satt av et fond for vedlikehold av øya, men det var tømt på 1970-tallet. De Creel døde, gikk hennes rettigheter til hennes datter, Alexandra Creel Goelet. Robert Gardiner og Mrs.  Goelet var å ha et sterkt publiserte tvist om eierskap og ledelse av øya.
Gardiner anklaget Alexandra for ikke å selge og utvikle øya. Hun anklaget ham for ikke å betale sin andel av den estimerte $2 millioner per år for vedlikehold og skatter på øya. Gardiner sa at han ikke ville motsette seg staten eierskap eller et privat  gruppe som kunne bevare . saken gikk til retten i 1980 og Gardiner var i utgangspunktet utelukket fra å besøke øya, men i 1992, domstolene avgjorde at han kunne besøke øya (selv om den Goelets og Gardiner var ikke på øya på samme tid).

Gardiner, som hevdet at tittelen «16. Lord of the Manor av Gardiner 's Island», og bodde i East Hampton, giftet seg i 1961, men hadde ingen barn, og etterlot ham med ingen direkte arvinger. I 1989 forsøkte Mr. Gardiner uten hell å aksept for at en middelaldrende Mississippi forretningsmann, George Gardiner Green, Jr, som skulle være han «sønn». Green var en etterkommer av Lion Gardiner. Da Gardiner døde i 2004, gikk hele eierskap til Alexandra. Kort tid før Gardiners død sa han: 
Vi har alltid giftet oss til rikdom. Vi har dekket alle våre utgifter. Vi var på begge sider av Revolusjonen, og begge sider av Borgerkrigen. Gardinerfamilien var alltid på toppen.