google/wiki40b huggingface dataset:
Oseberghaugen

Gravfunnet

Haugen ble før utgravningen i 1904 kalt «Revehaugen». Den skal opprinnelig ha målt rundt 40 m i tverrmål og ha vært over 4 m høy.

Levninger og gravgods

Graven inneholdt levningene av to kvinner; én yngre (50 år) og én eldre (ca. 70 år) kvinne. Gravgodset er det rikeste som er funnet i noen enkeltgrav i Norden. Det omfatter blant annet det rikt dekorerte vikingskipet, et tømret gravkammer, en praktvogn, billedvever, syv senger, fire sleder, 15 hester, fire hunder, én okse og en rekke andre gjenstander. Osebergskipet var mellom 14 og 19 år gammelt da det ble plassert i haugen.

Gravleggelsen

Dendrokronologisk datering av tømmer i gravkammeret viser at graven er anlagt i år 834. Gravleggelsen strakte seg over fire måneder i sommerhalvåret. 70 kubikkmeter steinblokker ble lagt i skipet før haugen ble lukket ved stabling av torv. Kort tid etter ble haugen åpnet igjen. Det kan ha vært gravrøveri eller del av døderitualer i samtiden. Innbruddsgangen går inn fra syd i to-tre meters bredde, ti meters lengde og gjennomsnittlig dybde på to meter.

Utgravning og gjenbegraving

Oseberghaugen ble gravd ut i 1904 under ledelse av professor Gabriel Gustafson ved Universitetets Oldsaksamling. Etter utgravningene ble haugen liggende åpen frem til 1948. Haugen ble da rekonstruert av arkeolog Anton Wilhelm Brøgger. Levningene av de to kvinnene som var gravlagt ble lagt tilbake i haugen i en aluminiumskiste som igjen ble satt ned i en granittsarkofag.

Sikring av skjelettene

I 2007 ble sarkofagen med kisten hentet ut igjen av Oseberghaugen, da det var fare for at knoklene skulle ødelegges. Knoklene oppbevares ved Anatomisk institutt, Universitetet i Oslo.

Søkes inn på UNESCOs verdensarvliste

Regjeringen ønsker å få Oseberghaugen, Gokstadhaugen, Borrehaugene og  kvernsteinsbruddet i Hyllestad i Sogn inn på UNESCOs verdensarvliste. Søknaden ble innsendt i januar 2014.  Verdensarvkomiteen fatter sin avgjørelse sommeren 2015.
Theodora Cormontan

Tidlig liv

Theodora Nicoline Meldal Cormontan var nest yngste av de sju barna til Even Meldal Schjelderup Cormontan og Louise Augusta Hirsch. Familien slo seg ned i Prestegården på Tyholmen i Arendal da faren ble utnevnt til sogneprest i Trefoldighet menighet. Antageligvis fikk Cormontan musikkundervisning av organist og stadsmusikant Fredrich Wilhelm Thoschlag. I årene 1863–65 studerte hun musikk i København. Da moren døde, flyttet Cormontan tilbake til Arendal i 1865 og bodde her til hun emigrerte til USA i 1887.

Musikkforlegger og noteutleie

Rundt 1879 etablerte hun et musikkforlag, en musikkhandel og et omfattende noteleiebibliotek i Arendal. I perioden 1879–1886 utgav Cormontans forlag om lag 18 komposisjoner. Alle var av kvinnelige komponister, deriblant henne selv og Caroline Schytte Jensen, mor til Gabriel Scott. Forlagsdriften var svært profesjonelt drevet med platenummer, tysk notetrykkeri, og kommisjonær i København og flere norske byer.
I 1887 ble Cormontans forlag og musikkforretning lagt ned i kjølvannet av det store Arendalskrakket året før.

Emigrering til USA

Arendalskrakket medførte at flere virksomheter måtte innstille, og mange valgte å emigrere til USA. I 1887 emigrerte også Cormontan sammen med faren og søsteren Eivinda. De bosatte seg i Franklin, Minnesota, der hun livnærte seg som musikklærer og organist. Theodora døde i Decorah, Iowa i 1922.

Komponist

Cormontan skrev flere komposisjoner. I perioden 1875–1879 ble flere av hennes komposisjoner utgitt av Warmuth, det ledene skandinaviske musikkforlaget. I perioden 1879-1886 utgav hun ti komposisjoner på eget forlag.
I 2011 ble det funnet en kasse på et loft i en dagligvarebutikk i St.Peter, Minnesota med om lag 150 håndskrevne komposisjoner signert Cormontan. Flere av disse var ikke tidligere kjent. Blant dem var en pianokomposisjon Marcia religiosa, som hun skrev like etter at hennes far døde i 1893.

Arkivet

Digitale kopier av komposisjonene som ble funnet i 2011, finnes hos Aust-Agder museum og arkiv i  Arendal.
Fedje

Postrute og båtforbindelse

Den strabasiøse robåtturen fra Fedje til Kjelstrømmen og tilbake ble tidlig i 1880-årene erstattet av lokalbåten «Ålesund», og noen år senere av «Horden». Det var det nystartede Lindås og Masfjorden Dampskipslag som gjorde dette mulig. Dermed ble postforsendelsene både raskere og tryggere. 
I 1908 ble «Lindaas» satt inn i ruten på Fedje. «Lindaas» gikk i ruten mellom Bergen og Fedje i en mannsalder, og det er nok denne båten som har betydd mest for feiingene opp gjennom årene. Noen år senere kom også «Austrheim» inn i ruten.
I slutten på 1950-tallet var det slutt på overnattingsturene mellom Bergen og Fedje, turer som ofte tok 17-18 timer. Nå ble det dagsturer i stedet på ruten, tre-fire ganger i uken. Dette medførte at overfartstiden ble redusert til del halve. 
I 1970 var det slutt på de lange turene mellom Bergen og Fedje. Nå ble det satt inn en moderne bilferge mellom Rossnes i Austrheim og Fedje. Nytt fergeleie ble bygget på Sævrøy i 1990 og dermed var Fedje bare en halvtime unna «sivilisasjonen».
Tonnesgrotten

Tonnesgrotten er et landemerke i Tonnes i Lurøy kommune i Nordland. Det er en 180 meter lang grotte i fjellet, laget av århundrer med istid. Den spektakulære grotten er et turistmål og landemerke. Lokalt blir den ofte kalt Hellerhulen (Hellarholet, Tonneshølæ). Underlaget er dekket med rød sand.

Historier om Tonnesgrotten

Tonnesgrottens proporsjoner har ført til mange sagn og historier. Noen hevder å ha sett en rødrev gå inn på den ene siden for så å komme ut på andre siden uten hår. Den er også sentral i Sagnet om de syv søstre.
Diktet om sagnet om reven går sånn:
Innj for hanj rau
ut kom hanj snau
nær va hanj dau!
Slate

Slate er et engelskspråklig online nyhets- og kulturmagasin grunnlagt i 1996 av New Republics tidligere redaktør Michael Kinsley, opprinnelig eid av Microsoft som del av MSN. Den 21. desember 2004 ble det kjøpt av Graham Holdings Company.
Slate oppdateres daglig, og dekker politikk, kunst, kultur, sport og nyheter. Det er reklamefinansiert og har vært gratis tilgjengelig siden 1999.
Magasinet ligger på venstresiden politisk, og støttet både John Kerry og Obama i deres respektive valgkamper.
Great Falls internasjonale lufthavn

Great Falls internasjonale lufthavn (IATA: GTF, ICAO: KGTF, FAA LID: GTF) er et offentlig/militær flyplass innen byens grenser, tre mil sørvest for sentrum i Great Falls i Cascade County Montana.
I den nasjonale planen for integrated airport system er den kategorisert som en primær kommersiell flyplass. Etter Federal Aviation Administration oppgave hadde flyplassen 143 811 avreisende passasjer i kalenderåret 2008, 146 438 passasjerer i 2009 og i 2010 155 204 passasjerer.
[
Great Falls internasjonale lufthavn er basen til Great Falls Air National Guard, som opererer Vigilantes (Hevnere) og Lockheed C-130 Hercules i 2014, som brukes som tranportfly.
Malmstrom Air Force Base ligger 16 Km øst for GTF, på østsiden av Great Falls. Med overdragelse av sine KC-135 f1990-
årene er Malmstrom kun åpen for militære helikoptre.

Historie

Great Falls internasjonale lufthavn ble åpnet i november 1928. Flyplassen ble brukt under andre verdenskrig til mellomlanding for fly som ble ferget fra fabrikker i USA. Mer enn 7 500 bombefly og jagerfly gikk gjennom i Great Falls på vei til krigskueplasser Europa og Stillehavet. Flyplassen var under statlig kontroll til og med juni 1948 da den gikk tilbake til byen Great Falls på betingelse av at anlegget kunne gå tilbake til militær kontroll i en nasjonal krisesituasjon.
I 1975 ble ny terminal bygget og alle rullebaner, oppstillingsplassero og taksebaner ble fornyet.
Den prisbelønte terminalen ble tegnet av arkitektfirmaet Davidson-Kuhr i Great Falls, Montana, med arkitekt David S. Davidson som ledende arkitekt
Great Falls har hatt flyvninger siden 1930-tallet.
GTF var den femte travleste av statens 15 store flyplasser i 2011, Billings 407 960 Bozeman 397 822), Missoula 292 530, og Kalispell 179 034 passasjerer
I begynnelsen av 2012 Frontier Airlines har annonsert nye flybilletter til Great Falls fra Denver hub. Flyplassen Myndighet håpet til adressen stigende billett priser og sesongbasert mangel på sitteplasser med lave kostnader Frontier flyreiser, men Frontier kunngjorde det var å trekke ut av Great Falls i løpet av sin Denver hub restrukturering i desember 2014.
AvMax, Calgary-basert stor jet vedlikehold og reparasjon virksomhet, åpnet en stor operasjon på GTF i 2006; de benytter 150.
Diakon

Historie

Ordet diakon kommer fra gresk διάκονος (diakonos), som betyr tjener. Det blir i Apostlenes gjerninger (kap. 6) brukt om syv menn som ble utvalgt for å ta seg av hjelp til menighetens medlemmer og administrative oppgaver. Hjelp til fattige og trengende i en kristen menighet omtales derfor ofte som diakoni. I Romerbrevet 16,1 beskrives den første menighetsdiakon, eller på gresk διάκονον τῆς ἐκκλησίας (diákonon tes ekklesías), nemlig Føbe fra Kenkrea.

Forskjell mellom kirker

I den katolske kirke, den ortodokse kirke, de orientalske ortodokse kirker og den anglikanske kirke er diakonene ordinert, mens det i de protestantiske kirker varierer om de er ordinert eller ikke. Deres oppgaver er i stor grad sammenfallende, men det er et noe forskjellig fokus på hva som er det sentrale i embetet.

Den katolske kirke

I Den katolske kirke er diakonene ordinert, og kun menn kan ordineres. En debatt om kvinnelige diakoner pågår.
Det finnes to typer katolske diakoner: «Vanlige» og permanente. De førstnevnte er normalt prestestudenter, som blir diakonviet en viss tid før prestevigselen. Embetet er da av midlertidig karakter, ettersom det forventes at de vil bli presteviet. Enkelte avstår fra prestevigsel, og kan da fortsette som permanente diakoner. De permanente diakoner er menn som ønsker å gjøre en spesiell tjeneste i kirken, men som ikke føler at de har et prestekall. Gifte menn kan ordineres til permanente diakoner, men en mann som er ordinert til diakon kan ikke senere gifte seg. Den permanente diakoni var i lang tid svært lite utbredt, men etter Andre Vatikankonsil har den fått et oppsving.
Diakonene har egne oppgaver i liturgien, der de assisterer presten ved alteret. De har en egen liturgisk drakt, dalmatika, og bærer tradisjonelt stola skrått over brystet i stedet for hengende rett ned slik prestene har den. De kan forrette ved ektevigsel og dåp, men kan ikke høre skriftemål eller konfirmere.
Det er lang tradisjon for at diakonene har et spesielt ansvar for hjelp til fattige og trengende.

Ortodokse kirker

Hovedoppgaven til diakoner er liturgiske funksjoner, som å assistere presten ved alteret, å insensere menigheten og ikonene og å lede de troende i bønn. Gifte menn kan ordineres, men ordinerte diakoner kan ikke senere gifte seg.

Den anglikanske kirke

Det anglikanske diakonembetet er svært likt det katolske, og anglikanske diakoner er i stor grad engasjert i arbeidet for trengende. De kan være gift, og kan også gifte seg etter ordinasjonen, i likhet med anglikanske prester.

Siste dagers hellige

Diakonatet er det laveste embete i mormonernes prestelige hierarki. Det er en del av det såkalte aronittiske prestedømme.
Troende gutter ordineres normalt til diakoner når de fyller 12, dersom biskopen finner dem egnet. Hovedoppgaven er å dele ut sakramentet på sakramentsmøtene. Ved 14 års alder blir diakoner normalt ordinert til neste trinn, lærer.
Thomas Wyatt den yngre

Thomas Wyatt den yngre (1521 – 11. april 1554) var sønn av dikteren Thomas Wyatt (den eldre) og en opprørsleder under regimet til dronning Maria I av England. Det protestantiske opprøret han sto i spissen for er tradisjonelt blitt kalt for Wyatts opprør.

Fødsel og karriere

Han ble født ved Allington Castle som den eneste sønn av sir Thomas Wyatt, den berømte poeten, og Elizabeth Brooke, datter av 8. baron Cobham. Hans far var foruten å være en nyskapende poet også en ambassadør og hoffmann som også var kjent for å ha vært forelsket i Anne Boleyn før kong Henrik VIII av England ble tiltrukket av henne (og deretter gift med). Senere strebet han etter en annen av Henrik VIIIs elskerinner, Mary Shelton. Wyatts mor Elizabeth Brooke var også involvert i en tilsvarende skandale og hans foreldre ble skilt på grunn av hennes åpne utroskap. Hun var en meget tiltrekkende kvinne som i februar 1542 fikk oppmerksomhet fra kongen på en tid da hans femte hustru da satt arrestert i Tower of London i påvente av å bli henrettet. Den keiserlige ambassadør, Eustace Chapuys, rapporterte tilbake til keiseren av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon at hun kunne muligens ende opp som dronning av England som Henrik VIIIs sjette hustru, til tross for at hun fortsatt var gift med Wyatt den eldre.
Thomas Howard, 3. hertug av Norfolk var hans gudfar. Da han var femten år ble han en væpner ved hoffet til kong Henrik VIII og fikk posisjonen som medkonstabel ved Conisborough Castle. Det samme året ble hans far fengslet etter en feide med kongens svoger, Charles Brandon, 1. hertug av Suffolk, på en falsk anklage om utroskap med dronning Anne Boleyn. Dronningen ble halshogd, men den eldre Wyatt ble løslatt. Han ble fengslet på nytt i 1541 og kun løslatt etter innblanding av dronning Katarina Howard. Thomas Wyatt den yngre giftet seg med Jane Hawte, datter og arving til sir William Hawte av Bishopsbourne, som han fikk flere barn med. Det er også antatt at han hadde et barn utenfor ekteskap med Elizabeth Darrell, en datter av sir Edward Darrell of Littlecote, og som i tillegg hadde i lengre tid vært en elskerinne av hans far.
Wyatt fulgte sin far på en diplomatireise til Spania og hans erfaringer – etter sigende ble vitne til aktivitetene til den spanske inkvisisjonen – gjorde ham til en overbevist fiende av katolske Spania. Da hans far døde i 1542 arvet han Allington Castle og Boxley Abbey.
Han var ganske vill av natur og ble en kamerat av Henry Howard, jarl av Surrey, sønn av hertugen Norfolk. I 1543 ble de begge arrestert for å knuse vinduer i London mens de var fulle. Han ble stilt for retten for Privy Council (geheimrådet) og fengslet i Tower of London.
England var fortsatt i krig med Frankrike sammen med keiser Karl V av Det tysk-romerske rike. Da Wyatt ble løslatt slo han seg sammen med de engelske troppene som sloss for keiseren i Flandern og fikk således verdifull militær erfaring. I 1543 deltok han i beleiringen av Landrecies, og i det påfølgende året deltok han i beleiringen av Boulogne. Han ble berømmet for sin innsats og adlet i 1547. Han forble i utlandet til 1550.
Gapahuk

En gapahuk er et byggverk av trematerialer, opprinnelig ment for nødtørftig overnatting. Den har kun tre vegger og tak, eventuelt to sidevegger og skråtak helt ned på baksiden. Den kan lages av et skjelett med rajer som det flettes inn kvister i, deretter kles skjelettet med bar eller torv. Framveggen er åpen, og ofte er det en bålplass foran denne. En stokkild eller nying av hele tømmerstokker, én over to, ble brukt som ildsted av fløtere og skogsarbeidere.
Gapahuker blir lagd av skogens råmaterialer, og har en midlertidig funksjon. Man bruker pinner og trær man finner eller hogger i skogen, knyter disse sammen med røtter og legger granbar på taket.
Det er enklere å oppholde seg i en gapahuk enn i et telt når det regner. Ulempen er at når det regner kan det være vanskelig å holde bålet tent. Dersom vinden snur og det regner, kan det lett bli vått inne i gapahuken.
Musix GNU+Linux

Musix GNU+Linux er en Live CD Linux-distribusjon som er basert på Debian. Den inneholder en samling programvare for lydproduksjon, grafikkdesign, videoredigering og generelle applikasjoner. Prosjektet ble innledet av Marcos Germán Guglielmetti.
Den er en av de få distribusjoner som er anerkjent av Free Software Foundation som absolutt fri programvare. Den er utviklet av et team fra Argentina, Spania, Mexico og Brasil. Hovedspråket er spansk; den har likevel brukere som er spansk, portugsisk og engelsk.
Første versjon er fra 9. desember 2008. Siste versjon er versjon 3.0.1 fra 13. mars 2014.
Vitenskap i motvind

Handling

Filmen er dramatisert beretning om den moderne værvarslingens far, professor Vilhelm Bjerknes. Hans vitenskapelige arbeid gav ham internasjonal anerkjennelse, men etter hvert ble han opptatt av det moralske dilemma som forskere og vitenskapsmenn blir stilt overfor i vår tid.
Ølensjøen

Historikk

Navnet Ølen kommer av norrønt Ǫlund. Dette kan ha vært det opprinnelige navnet på Ølensfjorden. Tilhørende innbyggernavn er Ølensbu. Navnet har sammenheng med norrønt ala, næring eller føde, og kan sikte til rikdom på fisk. 
Navn som Ølensjøen og Ølensvåg er laget ut fra navnet ǫlund. 
Frem til slutten av 1800-tallet var bygdenavnet Aalund (Ålund).  Navnet på tettstedet som en i dag ofte betegner som Ølensjøen sies å stamme fra «Landhandlerstedet Aalundssøen».  Like ovenfor Ølensjøen ligger bygdemuseet Nerheimstunet, på den gamle og sentrale gården Nerheim. Dette navnet ble skrevet som Niarðhæim i 1326 og kommer av guden Njord fra norrøn mytologi. Her stod det et gudehov til ære for Njord. Senere ble det vigslet til kirkested, og de to første Ølenskirkene stod her i den første kristne tiden og frem til 1874.  Da den nye kirken ble bygget i 1874 ble denne plassert lenger nede ved sjøen, blant annet for at den ikke skulle stå så værhardt til, og for å være lettere tilgjengelig for de som kom sjøveien.
Tuapse

Tuapse (russisk Туапсе́, adygisk: ТIуапсэ) er en by i Krasnodar kraj i Russland. Den ligger ved nordøstkysten av Svartehavet, rundt 100 km sør for Krasnodar. Innbyggertall: 63 513 (est. 2005), 64 238 (folketelling 2002), 63 081 (folketelling 1989).
Byen er et betydelig senter for folkeslaget sjapsuger, hvorav rundt 10 000 bor i Tuapse. Selve bynavnet Tuapse sies å være adygisk (tʷʼa.psə, som betyr «to vann»), men navnet er også attestert i tidlige greske kilder som Topsida.
Den nåværende bosetningen ble grunnlagt i 1838 som det russiske fortet Veljaminovskoje (russisk: Вельяминовское). Et år senere ble den okkupert og jevnet med jorden av sjapsugene, men den ble straks gjenoppbygget. Under Krimkrigen tok tyrkerne fortet og holdt det i to år (1857–59). Mellom 1875 og 1897 het landsbyen Veljaminovskij Posad (russisk: Вельяминовский посад). Den fikk innvilget byrettigheter i 1916.
I Sovjet-tiden ble byen utviklet til en betydelig utskipningshavn for olje, og sluttpunkt for en oljerørledning fra Groznyj og Majkop som ble ferdigstilt i 1928. Blant byens viktigste industrier er oljeraffinerier og et skipsverk. Byen er også et viktig turiststed, og er det nordlige senter for et turistområde som strekker seg sørover til Sotsji.
Beliggenheten ved Kaukasusfjellenes vestlige utløpere gir byen et svært mildt klima.
Innen byområdet ligger også de to større stedene Novomikhailovskij (10 335 innbyggere) og Dsjubga (5 194 innbyggere).
Bundesligaen i fotball for menn

Oversikt

Bundesligaen er delt opp i to divisjoner, Bundesliga og 2. Bundesliga. Bundesliga omtales av og til som første Bundesliga (erste Bundesliga) for tydeligere å skille den fra andre Bundesliga (zweite Bundesliga), men det offisielle navnet er bare Bundesliga. Det er disse to divisjonene som regnes som Tysklands profesjonelle fotballserier, mens de lavere divisjoner regnes som amatørligaer. Skillet mellom amatør- og profesjonelle ligaer er imidlertid i ferd med å viskes ut. Særlig etter innføringen av 3. Liga med strenge lisenskrav til klubbene, er det noe kunstig å bruke betegnelsene profesjonelle ligaer og amatørligaer for å fremheve forskjellen på de to øverste og de underliggende ligaene i systemet.
De to første årene hadde Bundesliga 16 klubber. Etter det har serien hatt 18 klubber, med unntak av sesongen 1991/92, da Bundesliga ble utvidet til 20 klubber fordi klubbene fra det tidligere DDR ble innført i det all-tyske seriesystemet.
Til og med sesongen 1973/74 besto nivå 2 av flere forskjellige Regionalligaer. I 1974 ble 2. Bundesliga opprettet, i to avdelinger (Nord og Süd). 2. Bundesliga ble samlet til en nasjonal divisjon i 1981. I 1991/92-sesongen ble 2. Bundesliga igjen utvidet til to avdelinger for en sesong, da de to beste klubbene fra Oberliga i DDR fikk plass i 1. Bundesliga, mens de seks nest beste klubbene i DDR kom inn i 2. Bundesliga.
Mange av lagene i Bundesliga bygget nye eller oppgraderte stadionene i forbindelse med VM i fotball 2006 og har hatt svært høye tilskuertall.  I 2016-17 sesongen var Bundesligaen den mest besøkte fotballigaen i verden
Agonum viduum

Utbredelse

Agonum viduum finnes i hele Europa , men er sjeldnere i sør og vest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende

Agonum viduum er 7,7-9,6 mm lang. Kroppen er ensfarget, i metallisk grønnlig eller bronsefarget. Dekkvingenes riller er tydelige særlig bak ved spissen og mer diffuse foran. Rillenes mellomrom er noe opphøyde. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Antennene er mørke, svarte, men de første leddene (rotleddene) er lysere brun-svart. Det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se). Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis

Agonum viduum er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Veslenutane

Veslenutane eller Fitzgerald Nunataks er tre isolerte nunataker som befinner seg to nautiske mil nord for Mount Codrington, ved nordvestenden av Napier Mountains i Enderby Land i Antarktis.
De ble kartlagt av norske kartografer etter flyfoto tatt under Lars Christensen-ekspedisjonen i 1936–37, og navngitt «Veslenutane». De tre nunatakene ble fotografert på nytt i 1956 av fotografer fra Australian National Antarctic Research Expeditions. De fikk deretter nytt navn av «Australian Antarctic Names and Medals Committee», som kalte dem opp etter brigadegeneral L. Fitzgerald, direktør i landmålingsavdelingen til den australske hæren i 1942–60.
Fotball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1998

Fotball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1998. Fotball var en av flere sporter i de attende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Maracaibo i Venezuela i perioden 8. til 22. august 1998. Det var syttende gangen som fotball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var kun en turnering for menn. Venezuela vant finalen med 2-0 over Mexico og Costa Rica vant bronsefinalen mot Trinidad og Tobago med 6-1.
Barn av Jordens Pris

Barn av Jordens Pris er en norsk pris som blir gitt en person eller et prosjekt, som har vist omsorg og evne til å hjelpe nødlidende barn. Prisen er på 100 000 kroner og deles ut hvert år i juni på Nordkapp.
Forfatteren Simon Flem Devold fikk i 1987 ideen om at Nordkapp kunne benyttes til noe med positiv betydning langt utover Norges grenser. I samarbeid med blant annet Nordkapps Vel ble sju barn fra ulike kanter av verden samlet på Nordkapp. Herav kommer navnet Barn av Jorden.

Relieffene

De syv barna fra like mange kanter av verden møttes på Nordkapp i juni 1988. Det var Jasmine fra Dar-es-Salaam i Tanzania, Rafael fra Rio de Janeiro i Brasil, Ayumi fra Kawasaki i Japan, Sithidej fra Bangkok i Thailand, Gloria fra Jesi i Italia, Anton fra Murmansk i det daværende Sovjetunionen og Louise fra New York i USA. På Nordkapp formet barna i fellesskap relieffer i leire. I juni 1988 ble relieffene avduket. De uttrykte barnlig kreativitet, humor og varme.
I 1989 ble relieffene, støpt i bronse og montert i ramme av granitt, reist på Nordkapp-platået utenfor Nordkapphallen. En bronseskulptur av kunstneren Eva Rybakken med temaet mor og barn ble plassert like ved relieffene.
Prosjektet på Nordkapp ble i 1992 til Stiftelsen Barn av Jorden. Prisen finansieres med tilskudd fra Nordkapps Vel og stiftelsens grunnkapital på cirka en million kroner.