google/wiki40b huggingface dataset:
Fred Vargas

Bakgrunn

Frédérique Audouin-Rouzeau er datter av kulturjournalisten Philippe Audoin, tvillingsøster av maleren Joëlle Audouin-Rouzeau og søster til historikeren Stéphane Audoin-Rouzeau.

Karriere

Audoin-Rouzeau har arbeidet ved det franske nasjonalsenter for vitenskapelig forskning (Centre national de la recherche scientifique, CNRS) siden 1988. Senere begynte hun ved Institut Pasteur som middelalderarkeolog spesialisert på eukaryoter. Hun har fullført et forskningsprosjekt om epidemiologien til svartedauden og byllepest. Resultatet av prosjektet ble Les chemins de la peste («Pestens veier», 2003).
I 1986 debuterte hun med romanen Les jeux de l'amour et de la mort.  Hun har siden skrevet en serie bestselgende og prisbelønnede politiromaner/thrillere med commissaire Jean-Baptiste Adamsberg som fast hovedperson og middelalderspesialisten Marc Vandoosler som viktig biperson.
I 2004 utga Vargas La vérité sur Cesare Battisti, om saken til den tidligere militante italienske venstre-aktivisten og nåværende krimforfatteren Cesare Battisti som gikk under jorden etter å ha blitt vedtatt utvist av franske myndigheter. Battisti fikk i 1985 asyl i Frankrike, men ble i 1993 av en italiensk domstol dømt in absentia for fire mord begått på 1970-tallet og forlangt utlevert. Vargas startet en privat etterforskning som resulterte i at hun mente å kunne bevise at Battisti var uskyldig. Deretter ble hun leder for en komite som talte Battistis sak. Hun hevder at hun på grunn av sitt arbeide med Battisti-saken er blitt utsatt for telefonavlytting og overvåking.
«Fred» er forminskelsesordet av hennes fødenavn Frédérique, mens «Vargas» er avledet fra skuespilleren Ava Gardners figur i spillefilmen The Barefoot Contessa. Hennes tvillingsøster, kunstmaleren Joëlle, har tatt pseudonymet «Jo Vargas».
Merritt Parkway

Merritt Parkway, oppkalt etter kongressmannen Schuyler Merritt fra Connecticut, er en amerikansk motorvei med begrenset adgang (ikke for lastebiler eller busser) i Fairfield County i  Connecticut. Den er en av de få motorveier i USA som er blitt designert som National Scenic Byway. Den er en del av Route 15 og løper fra grensen mot staten New York i Greenwich, der den viderefører Hutchinson River Parkway til Housatonic River i Stratford, der den avløses av  Wilbur Cross Parkway. Merritt kan skjelnes fra Wilbur Cross fremfor alt ved at den er for det meste mer naturskjønt anlagt og ved at alle broer den passerer under ble arkitektutformet av en og samme arkitekt i Art deco-stil, men samtidig slik at alle broene var unike. 
Merritt Parkway er en av USAs eldste såkalte parkways. Strekningen fra Greenwich til Norwalk ble åpnet 29. juni 1938, og resten ble ferdig i 1940.
Absolute Music 62

Absolute Music 62 er det 62. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt 23. september 2013.
Flyforbudssone

En flyforbudssone er et luftrom hvor all flyvning av militære grunner er forbudt. Unntaket kan være de fly som håndhever flyforbudet og fly som utfører humanitære formål.
En stats flyforbud over sitt eget territorium (for eksempel på grunn av militærøvelser, av sikkerhetsgrunner, ved politiske hendelser, vulkansk aske), beskriver man derimot som et lukket luftrom. Et eksempel er det permanente restriksjonsområdet over Oslo sentrum.
Det folkerettslige grunnlag for en flyforbudssone er kapittel VII i De Forente Nasjoners Pakt om opprettelsen av en flyforbudssone som et mulig intervensjonsmiddel til å fremtvinge fred. Sett fra folkerettens side skal et så vidtrekkende inngrep i en stats suverenitet besluttes av FNs sikkerhetsråd.

Gjennomføring

Flyforbud, for eksempel en flyforbudssone, som ikke er ledsaget av landtropper, har kun en begrenset militær verdi. I Bosnia kunne en flyforbudssone ikke forhindre Srebrenica-massakren. Under Kosovokrigen benyttet serberne i 1999 NATO-luftangrepene som påskudd til å forsterke den etniske rensningen i forbindelse med kampene mot Kosovos frigjøringshær.
Flyforbudssoner hører ikke under EUs område. Derimot rår NATO Response Force over de nødvendige maktmidler, inklusive flåtestyrker i form av en hangarskipstyrke.
Ved NATO-operasjoner som gjennomfører en flyforbudssone, blir luftrommet overvåket ved hjelp av radarovervåkningsfly, for eksempel AWACS. Ved en krenkelse av flyforbudssonen forsøker radaroperatørene først å oppnå radiokontakt. I tilfelle dette mislykkes, begynner de militære forholdsregler: Jagerfly blir sendt på vingene for å identifisere flyet, og se om det har terror- eller militære hensikter. I ytterste konsekvens blir det skutt ned.
Ceraphronoidea

Utseende

Knøttsmå til små (0,5 – 2,8 mm), tettbygde snylteveps. Hodet er nokså stort med store fasettøyne, antennene er 9 – 11-leddete. Det andre leddet er sterkt forlenget, og antennen er knebøyd mellom andre og tredje ledd. De ytterste leddene danner en litt kølleformet antennesvøpe. Midtkroppen (thorax) er nokså bred. Beina er nokså korte og spinkle, vanligvis lyse på farge. Vingene er avrundede med sterkt redusert årenett. Det går en markert åre (costa) langs forvingens forkant i de innerste 2/3, utenfor dette gjør den en sving bakover før den ender blindt før vingespissen. Andre årer finnes ikke. Megaspilidae har et tydelig, mørkt vingemerke, Ceraphronidae ikke. Ganske mange arter er helt vingeløse. Hunnens eggleggingsrør er ganske kort og ikke påfallende.

Levevis

De er parasitoider, som utvikler seg på larver eller pupper av ulike insekter og til slutt dreper disse før de forpupper seg. De fleste snylter på tovinger (Diptera), men det finnes også en del arter som er hyperparasitoider, som snylter på snylteveps i gruppene Braconidae og Chalcidoidea, som i sin tur snylter på bladlus, skjoldlus eller barkbiller.
Bendiktsen-saken

Bendiktsen-saken var i over 20 år en av Norges mer omtalte og omfattende uoppklarte drapssaker. Marie-Louise Bendiktsen (født 1939) var en kvinne som ble funnet død ved sengen sin på soverommet 15. juli 1998 i sitt nedbrente hjem på Sjøvegan i Salangen. Saken ble henlagt i 2003, gjenopptatt i 2008 og deretter henlagt på nytt. Saken ble gjenopptatt igjen i 2013, og i 2018 ble en 38 år gammel srilanker pågrepet for drapet. Mannen ble senere tiltalt og dømt for drapet av Nord-Troms tingrett i april 2019. Han ble dømt til 11 års fengsel.

Saken

Bendiktsen ble funnet død 15. juli 1998 etter at huset hennes brant ned. Obduksjonen viste at den 59 år gamle kvinnen var knivstukket en rekke ganger og voldtatt før brannen. Politiet tror gjerningsmannen tente på huset for å skjule forbrytelsen. Politiet rykket massivt inn i det vesle samfunnet der det bodde 1000 mennesker fordelt på 300 husstander. Etter hvert ble det funnet et biologisk spor på drapsstedet. Politiet innhentet under etterforskningen 1 916 DNA-profiler tilhørende menn i alderen 15–72 år, men klarte ikke å identifisere en sannsynlig gjerningsmann. Våren 2002 ble Kripos anmodet om å foreta en gjennomgang av saken. Det ble antydet da at drapsmannen hadde god kjennskap til Marie Louise Bendiktsen var før han tok henne av dage.

Mulig oppklaring

Med ny teknologi hadde politiet i perioden 2017–2018 undersøkt DNA-profilene på nytt. Dette førte til at en tidligere asylsøker fra Sri Lanka ble pågrepet på Gardermoen 20. juni 2018. Denne asylsøkeren hadde bodd i Salangen i perioden drapet skjedde. Han hadde hatt sommerjobb hos Bendiktsen få måneder før drapet. Han hadde blitt utvist fra Norge i 2009 grunnet domfellelser, men var tilbake i Norge for å besøke familie da han ble pågrepet. Srilankeren ble tiltalt for drapet i januar 2019 og dømt skyldig av Nord-Troms tingrett i april samme år. Han ble dømt til 11 års fengsel, men anket dommen umiddelbart.
Exaesthetus

Utseende

En liten, avlang, brunsvart praktbille. Kroppen er jevnbred og sylindrisk. Dekkvingene har en buet, opphøyd lengderibbe.

Utbredelse

Arten er utbredt i den Neotropiske økosonen (Mellom-Amerika).
NM i bryting 1930

NM i bryting 1930 ble arrangert på Notodden 29.-30. mars. Arrangør var SK Snøgg. Kongepokalen ble vunnet av Sven Martinsen.
Rigas tekniske universitet

Rigas tekniske universitet ligger i Riga, Latvia og ble stiftet i 1862, mens Latvia var en del av det russiske tsardømmet.  Wilhelm Ostwald, nobelprisvinner i kjemi, var ved fakultetet ved skolen i 1881–1887.
Søreide skole

Historie

Skolen er tidligere Fana kommunes eldste skole. Etter nesten 100 år med omgangsskole fikk bygda sitt første faste skolested i 1845 i en stue på Nordeide. Der gikk ca. 50 elever, og skoleåret var på 12 uker. I 1897 fikk skolen sin nåværende beliggenhet i eget skolehus på Søreide. En ny skolebygning ble oppført i 1956 med Øystein Nestaas som arkitekt. Fram til kommunesammenslutningen i 1972, hørte skolen til i Fana kommune. 
Søreide har gått fra å være et lite bygdesamfunn til et tettsted med stor utbygging. Fra å ha hatt et stabilt antall elever på ca. 50 fram til begynnelsen av 1900-tallet, økte det til 153 elever i 1954, og i dag (pr. 2013) går hele 526 elever på denne skolen. Økningen i elevtallene førte til et stadig behov for utvidelser av skolen. Selv om skolen har blitt påbygd og ombygd flere ganger var det stor plassmangel. Dette har ført til at 7. klassetrinn midlertidig ble overført til Skeie skole. Ny skole med plass til 600 elever stod klar til innflytting i februar 2014.
Arkivet etter Søreide skole oppbevares ved Bergen byarkiv. Informasjon finnes også i arkivene etter Søreide skulelag og Søreide skoles strykeorkester.
Dickerson kraftverk

Dickerson kraftverk er et gasskraftverk og kullkraftverk i Montgomery County i delstaten Maryland, utenfor Washington, DC i USA. Anlegget ligger vel elva Potomac River. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 647 MW, fordelt på 3 turbiner. Dette er et av delstatens største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1955 og stod ferdig i 1959 og siste avdeling i 1962. Brenselkilden er naturgass, olje og kull. Kraftverket eies 100% av Mirant siden 2000, og har 146 ansatte.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 3,357 millioner tonn CO2.
Adelocera

Utseende

Middelsstore, nokså brede, mørke smellere, gjerne mer eller mindre skjellkledte. Kroppen er tett kledt med lyse, matte skjell. Antennene er trådformede og nokså korte. Pannen har en påfallende tverribbe.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i den Gamle verden og forekommer også i Nord-Amerika.
Gammelungarsk skrift

Gammelungarsk skrift er et alfabetisk skriftsystem som tidligere ble brukt til å skrive det ungarske språket. Ungarerne bosatte seg på den pannoniske slette i 895 e.Kr. Etter etableringen av kongedømmet Ungarn omkring år 1000 e.Kr., ble det gamle skriftsystemet delvis tvunget ut av bruk og erstattet med det latinske alfabet.
Blant gjetere som bruker rovás-pinner til å telle antall dyr, samt i Transilvania, er skriften fortsatt i bruk av Székelyene, noe som har gitt den det ungarske navnet székely rovásírás. Skriften kan også bli funnet i kirker likom den i Atid. På grunn av sin likhet med germanske runer, har den også blitt beskrevet som «ungarske runer». Dets navn i ISO 15924-standarden er Gammelungarsk (ungarske runer).
Trådsløyd

Trådsløyd er et håndverk der ståltråd (tidligere: jerntråd), i ulik tykkelse bøyes, bukkes, vris og surres sammen til ulike kjøkkenredskaper og annet husgeråd. Det eneste utstyret man trenger, er ståltråd og tenger. Begrepet «trådsløyd» brukes både om selve håndverket og om gjenstandene. I Sverige kalles det gjerne luffarslöjd, ettersom det ofte var loffere og andre som vandret langs veiene, som laget slike gjenstander og tilbød for salg. I Norge er slike arbeider, av samme årsak, også kalt tater- eller fantesløyd. 
I flere utviklingsland lages fortsatt endel redskaper og leketøy i trådsløyd, men i Vesten er trådsløyd blitt mer en hobby enn en levevei, etter at industrien har overtatt produksjonen av visper, knagger, kurver, kleshengere og andre metallprodukter som var typiske for håndverket. Det utgis lærebøker og holdes kurs og demonstrasjoner i trådsløyd, også nettbaserte, for å bevare kunnskapen om – og ferdigheten i – denne teknikken. Enkelte kunsthåndverkere lager objekter i trådsløyd, og kombinerer ofte metalltråden med porselens- og glassgjenstander.
Tarek Hamed

Landslaget

7. mars 2013 fikk han sin første landskamp for Egypt mot Qatar.
Han ble tatt ut i Egypts tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Xu Caihou

Liv og virke

Xu kom fra en arbeiderklassefamilie; hans foreldre var fabrikkarbeidere. Han fikk gode karakterer på sin gaokao-eksamen og ble tatt opp på eliteskolen Harbin militære ingeniørinstitutt i Harbin, der han studerte til elektroingeniør. Han rakk akkurat å tre inn i militæret før han og de øvrige studenter i 1966 ble beordret til å søke sivilt arbeid. Rett etter utbrøt kulturrevolusjonen. Ikke lenge etter ble han sendt ut til landsbygden; han kom til en gård i fylket Tangyuan i nordøstre Kina.
På grunn av sin proletarbakgrunn fikk han lov til å tre inn i det militæret igjen. Våren 1970 ble han kadett i provinsen Jilin. Fire år etter at han kom inn i offiserskorpset ble han for første gang forfremmet.
Den nye kinesiske leder Deng Xiaoping ville ha unge universitetsutdannede i høyere stillinger, og særlig fra 1982 steg Xu taskt i gradene, for det meste i posteringer i provinsen Jilin. Han ble politisk kommissar for 16. gruppearme i 1990 og ble generalmajor kort etter.
Deretter ble Xu sjefsredaktør for Folkets frigjøringshærs avis. Det året han var det, ble han forfremmet til generalløytnant.  I 1996 ble han politik kommissær for  Jinan militærregion.
I 1999 ble han forfremmet til general (Shang Jiang), den høyeste grad i fredstid, og ble medlem av Den sentrale militærkommisjon, med stadig viktigere oppgaver innad i overkommandoen.
Muligens takket være Jiang Zemin ble han i 2004 en av militærkommisjonens viseformenn. Jiang kan ha ønske å bruke Xu som sin mann etter at han selv fikk i pensjon, og slik fortsatt gjøre sin innflytelse gjeldende til en stor grad på denne måten. Men andre mener at det snarere var Hu Jintao som fikk sin stilling sikret, ved at Xus ikke ble formann, men viseformann.
I 2013 ble Xu pensjonert fra militærkommisjonen. I samme tidsperiode ble en granskningskomminsjon nedsatt for å undersøke påstander om korrupsjon i hans periode som nestleder i militærkommisjonen, og Xu og deler av hans familie og nærmeste ble tatt i forvaring. Xu ble utvist fra kommunistpartiet den 30. juni 2014, og døde i mars 2015.
Roslagen

Roslagen er idag navnet på skjærgården utenfor kysten av landskapet Uppland i Sverige og fastlandet rett innenfor øyene. Det er ingen eksakte grenser for Roslagen, som omtrent omfatter området fra Danderyd i sør til og med Östhammar i nord. 
De største øyene i Roslagen er Gräsö, Singö og Väddö. Norrtälje kalles iblant for «Roslagens hovedstad». Andre større steder i Roslagen er Hallstavik, Rimbo, Vaxholm, Åkersberga, Älmsta, Öregrund og Östhammar.

Historie

Roslagens opprinnelige navn, Roden, er et svært gammelt begrep og betegnelsen på kystlandskapet i Svitjod, såvel som strandlandskapet inn i Mälaren, tidvis også kysten ned til Östergötland  og skjærgården Sankt Anna.
Stedsnavnet Roslagen har blitt til ved en relativt sen (1400-tallet) sammenslåing av «roden» og «lag». Roden har tilknytning til kystbefolkningen, «de som ror», og «lag» kan bety «lov» eller «flokk». På runestenen «Håkansstenen» ved Hovgården ved Adelsö nevnes bryten Tolir som Bryte i Roden. I middelalderens Östgötalagen nevnes også jarls bryte i Rodens bo. I skriftlige kilder nevnes Roslagen første gang i 1493.
Mange historikere mener at Roslagen kan ha gitt navn til den historiske svenske folkestammen ruserne og Kievriket som på russisk heter Rus. Tilsvarende heter Sverige Ruotsi på finsk og Rootsi på estisk.
De mørke sommerfuglers hjem

Handling

Som seksåring opplever Juhani noe som kommer til å hjemsøke han resten av livet. Etter å ha vekslet mellom flere fosterhjem i syv år, blir han sendt til et guttehjem på en isolert øy. Der må de innrette seg etter Rektor Olavi Harjulas strenge regime. På øya bor også rektorens kone, Irene, og deres to døtre. Tjenestepiken Tyyne tar seg av mat og stell. Ettersom tid går, blir øya mer og mer et hjem for de syv guttene, så når øya mister økonomiske støtte, er det opp til guttene om de vil bli på øya eller ikke. Alle ønsker å støtte Rektorens kamp om å beholde øya. Løsningen på det økonomiske problemet blir å høste såkalte silkeorm-sommerfugler. 
Juhani kjemper samtidig en kamp mot sin fortid, og han kommer til å oppleve at en liknende hendelse vil møte han igjen på øya. Han blir nødt til å konfronteres med den traumatiske hendelsen fra fortiden etter at han får et brev om at foreldrene har omkommet i en bilulykke.

Tema

Filmen tar for seg unge gutters hjelpløshet og sårbarhet i en traumatisk virkelighet, der den eneste måten å komme seg videre i livet er å legge fortiden bak seg. Det isolerte samfunnet på øya blir utfordret på godt og vondt. Juhani og guttene må lære seg å vokse og modnes uten foreldre, med kun hverandre og seg selv til hjelp. 
Juhani utvikler et fortrolig forhold til rektorens ene datter, men deres forhold blir satt på prøve når en misforståelse kommer i veien.
De mørke sommerfuglers hjem er basert på den kritikerroste romanen Svarte sommerfugler, skrevet av finske Leena Lander i 1991. Den har blitt publisert i 17 forskjellige land.
Rekke (biologi)

Rekke, innen zoologisk systematikk – divisjon, innen botanisk systematikk, er en av de aller høyeste kategori brukt i den biologiske systematikken; en rekke/divisjon kan omfatte én eller flere beslektede klasser, og beslektede rekker/divisjoner sammenfattes som rike. Latinsk (og engelsk) betegnelse er phylum.
Dyreriket deles inn i rundt 35 rekker og sopp deles gjerne inn i 5 divisjoner. Systematisk indeling i planteriket har tradisjonelt basert seg på å kartlegge familier, og det eksisterer ingen allmenn akseptert inndeling eller endog avgrensning av planter, slik at antall divisjoner varierer fra to til 12, og begrepet rekke eller divisjon brukes sjelden i botanikken. Protister deles gjerne inn i 14 eller 16 rekker.

Definisjoner

Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det et skjønnsspørsmål hvilken gruppe man velger å kalle rekke. Hos dyr henger inndelingen i rekker sammen med Haeckels idé om et Bauplan, den grunnleggende lesten et dyr er bygget over. For eksempel er alle ryggstrengdyr basert på en brusk- eller beinstreng (ryggraden hos oss virveldyr) som strekker seg gjennom hele kroppen med et nervevrør på oversiden og en tarm på undersiden. Leddyr har den motsatte bygningen, med en gjennomgående tarm som ligger over sentralnervesystemet, og med et ytre skjelett. Flatormer på sin side har sentralnervesystemet fordelt som et stigeformet nettverk med hovedstammene på hver side av kroppen og en enkelt munn mitt under som ender i en mage uten endetarmsåpning.
Denne måten å se dyreriket på gir en fenetisk definisjon av rekker basert på bygning og utvikling, mens man alternativt kan se på rekker som organismer med grader av slektskap som kommer til uttrykk i enkelte viktige bygningstrekk (fylogenetisk definisjon). Disse to måtene å definere rekker på gir likevel ingen dramatiske forskjeller i inndelingen av dyreriket, selv om noen rekker (svamper, flatormer) er parafyletiske.

Historie

Tradisjonelt har dyreriket vært best undersøkt og der representerer en rekke en fundamentalt grunnleggende form for bygningstrekk. Uttrykket ble først lansert av Ernst Haeckel, basert på gresk phylon (stamme eller type). Den tyske botanikeren August W. Eichler tok opp Haeckels uttrykk og delte planteriket inn i 5 rekker.
Parajapygidae

Utseende

Lange og tynne, bleke, vingeløse leddyr som lever i jord. De er gjerne 3-5 mm lange. Hodet er lengre enn bredt, ovalt, som andre tohaler er de helt uten øyne. Antennene er temmelig kraftige og perlekjede-formede, de mangler lange sansehår (trichobothrier). Thorax-leddene er litt kraftigere sklerotisert enn bakkroppsleddene og bærer bein, men skiller seg ellers ikke så mye fra bakkroppens ledd. Thorax har to par åndehull (spirakler), bakkroppen sju par. Beina er temmelig korte, føttene består av bare ett ledd. Bakkroppen er tynn og sylindrisk. De to bakerste leddene er mer sklerotiserte (harde), mørkere på farge, haletrådene er utviklet til en kort og kraftig klype.

Levevis

Som de fleste andre tohaler har de et mer eller mindre underjordisk levesett.
De er trolig altetere som lever mest av dødt materiale.
Parajapyx isabellae, den eneste arten som er funnet i Europa, er en planteeter og kan muligens gjøre noe skade på røttene av sukkerrør.

Utbredelse

De er utbredt i tropiske og subtropiske områder over hele Jorden.
Lofoten tingrett

Lofoten tingrett er en førsteinstansdomstol i Hålogaland lagdømme. Domstolen har kontorsted i Svolvær i Nordland og rettskretsen omfatter kommunene  Flakstad, Moskenes, Vestvågøy og Vågan. Domstolen består av en sorenskriver, én tingrettsdommer, to dommerfullmektiger og fire funksjonærer.
Sårmynte

Utbredelse

Planten er utbredt i hele middelhavsområdet, Balkan, sørlige Ukraina, sørlige Russland, Kaukasus, Sentral Asia, Tyrkia, Iran og Afghanistan.
Port Nelson (Manitoba)

Port Nelson ligger ved Hudsonbukta i Manitoba i Canada, rett ved munningen av elven Nelson. Stedet hadde sin største befolkning tidlig på 1900-tallet med rundt 1 000 personer, men er i dag en spøkelsesby. Den ligger umiddelbart rett sør for munningen av Hayes og bosettingen og handelsposten York Factory, som var hovedkvarteret for selskapet Hudson's Bay Companys nordlige avdeling fra 1821 til 1873.

Tidlig historie

Port Nelson fikk navn av Thomas Button som overvintret der i 1612. Den 15. august 1612 da kaptein Thomas Button lette etter en havn på vestkysten av Hudsonbukta hvor han kunne få reparert skader som båten hadde fått i en kraftig storm fant han munningen av en stor elv som han kalte Port Nelson, etter navnet til kapteinen på sitt skip. Kapteinen ble gravlagt der.
I mer enn hundre år hadde havnen i gjennomsnitt anløp av to til fire seilskuter, ofte ledsaget av krigsskip som årlig hadde seilt fra Europa og Nord-Amerika til Port Nelson, eller andre havner i Hudsonbukta og vendte tilbake med last via denne eneste tilgjengelige ruten via Hudsonstredet.

1900-tallet, velstand og og forfall

Tidlig på 1900-tallet så Canadas regjering nødvendigheten av en stor havn i Hudsonbukta for å kunne betjene båter som fraktet korn fra det sentrale Canada. I 1912 ble Port Nelson valgt framfor Churhill (ved munningen av Churchill-elva) til å bli endepunktet for  Hudson Bay-jernbanen, byggearbeider som allerede var igangsatt fra The Pas i 1910.
Da Canada kom med i første verdenskrig ble det samtidig knapphet på materialer og arbeidskraft og langt mer merkbart fravær av politisk og finansiell støtte. Prosjektet fortsatte noen få år frem til 1918 da alt arbeide stanset opp og stedet ble forlatt. Hele prosjektet ble sterk kritisert av politikere og media (det ble kalt for en «kjempe tabbe»), og også  prosjektets sjefingeniør fikk gjennomgå. Hudson Bay-jernbanen nådde aldri Port Nelson og sporene forlatt frem til 1927 da Churchill ble valgt som det nordlige endepunkt. Byggearbeidene ble gjenopptatt og ferdigstilt i 1929. Et skipsvrak ligger nå i havnen på 57°02′19″N 92°35′37″V..