Sankt Michel

Om byen

Kommunen er nesten utelukkende finsktalende (bare 0,2 % har svensk som sitt morsmål). 
Sentrum av S:t Michel ligger på en lav høyde, omkring 500 meter fra innsjøen Saimen. Det er flere små innsjøer i og rundt byen. Innsjøene av de østlige deler av byen hører til elven Vuoksen. I vest når byen Puulasjøen som hører til Kymmene älv. Byen er bygget rundt en stor markedsplass, der markedene avholdes to ganger i uken. 
Observasjonstårnet på Naisvuorihøyden er tilgjengelig for allmennheten mot en liten avgift. Høyden ligger nord for sentrum, og tårnet ble bygget som en del av et kommunikasjons- og observasjonsnettverk under krigen. 
S:t Michel har tre høyskoler: Helsingfors handelshögskola, S:t Michel Business Campus (engelsk undervisning), Helsingfors universitet, Ruralia institut og S:t Michels yrkeshögskola (finsk og engelsk undervisning). Byens konsert- og kongresshus Mikaeli er en severdighet som ligger ved tjernet Pankalampi. Det ble bygget 1988 i anledning S:t Michels 150-årsjubileum som by.
Konserthuset er det viktigste møtestedet for S:t Michels årlige internasjonale musikkfestival, som tiltrekker musikere og publikum fra hele Europa. 
S:t Michel har egen flyplass (kun innenlands) og jernbanestasjon. Byen er også et kjent feriested med et populært natteliv med mange barer, puber og nattklubber. De mest populære er Kharma, Vaakuna, Roller-Zic Zac og Amarillo.

Historie

S:t Michel blir først nevnt i dokumenter fra 1323, hvor Nöteborgstraktaten førte til at kontrollen av kirkesognet Savilahti ble overført fra Novgorod til Sverige. Byens moderne navn etter erkeengelen Mikael, stammer senest fra begynnelsen fra det 16. århundre. Den 23. januar 1597 ble over 200 opprørere drept i Kenkävero prestegård i S:t Michel. 
I Gustav IIIs krig mot Russland mellom 1788 og 1790 forsvarte svenske (for det meste finske) styrker området mot en overlegen russisk styrke i slaget ved Porrassalmi-stredet, noen få kilometer sør S:t Michel. Stedet ble gitt byrettigheter i 1838. Provinsadministrasjonen i Kymmenegårds län, som var blitt opprettet 1831, ble flyttet fra Heinola til S:t Michel i 1843. Länet ble samtidig omdøpt til S:t Michels län.
Under den finske borgerkrigen ble de hvites hovedkvarter opprettet på Seurahuone Hotel i S:t Michel. Byen ligger i et konservativt jordbruksområde og var en høyborg for de hvite. Men elementer av den russiske hærs garnison i området støttet de røde. Et stort slag ble kjempet rundt jernbanestasjonen på Mäntyharju, omkring 20 km sør for S:t Michel, hvor de hvite blokkerte de rødes fremstøt nordover fra Kouvola.
Under vinterkrigen og fortsettelseskrigen hadde Finlands forsvarssjef og krigshelt, feltmarskalk Carl Gustaf Mannerheim, sitt hovedkvarter på en  videregående skole i S:t Michel. Fordi hovedkvarteret lå i byen, ble S:t Michel utsatt for flere sovjetiske bombeangrep. Men skadene var ikke mer alvorlig enn at de ble raskt reparert. Bombingen muliggjorde en nyutvikling av byen, og dette er hovedgrunnen til byens moderne utseende. 
Krigstidens S:t Michel er i hovedsak knyttet til marskalk Mannerheim, Finlands forsvarssjef og senere Finlands president. Hans personlige jernbanevogn, som han brukte som en kommandopost under krigen, er parkert på jernbanestasjonen i S:t Michel. Det er mulig å se innsiden av vognen gjennom vinduene. Men adgang til vognen er begrenset til én dag i året, på Mannerheims fødselsdag  den 4. juni. Jernbanevognen var åstedet for Mannerheims berømte møte med Hitler i nærheten av Immola i 1942. Fotografier av dette møtet er utstilt i vognen. Mannerheim var en vanlig gjest på Mikkelin Klubi, der hans favorittdrikk var schnapps. 
Ved en provinsreform i 1997 ble S:t Michel hovedstad i det nye Östra Finlands län. I 2001 og 2007 ble forstadskommunene S:t Michel landkommune,  Anttola og Haukivuori innlemmet i S:t Michel.