Avskoging

Avskoging er et fenomen at et område som tradisjonelt har vært skogsbevokst helt eller hovedsakelig har mistet preget av skogslandskap, enten permanent eller midlertidig inntil ny skog har vokst fram. Fenomenet er et resultat av omdisponeres til nye formål som jordbruk, gruvedrift, bebyggelse, eller ved ukontrollert felling av visse treslag.
Både permanent og midlertidig avskoging med fører som regel store endringer i grunnlaget for de ulike artene som lever der til å eksistere. Dersom avskogingen er betydelig i utstrekning og omfang kan det føre til at arter forsvinner for godt, og i ytterste konsekvens dør ut. Det siste er spesielt aktuelt i habitat som er sårbare i seg selv, for eksempel i overgangssoner (eksempelvis i Sahel, som ligger mellom ørken og skog).
Det skjer også en viss naturlig avskoging, spesielt gjennom skogbranner og svedjebruk. Slik avskoging er gjerne ikke ønskelig, men allikevel ofte ikke så kritisk som annen avskoging. I mange tilfeller drar faktisk artene nytte av skogbrannene, spesielt på litt sikt. Man kan også i en viss grad hevde at mange arter, som lever i områder der det ofte herjer skogbranner, har tilpasset seg en slik syklus.

Menneskelig aktivitet

Den avgjørende årsaken til avskoging er menneskelig aktivitet, selv om naturlige årsaksfaktorer også kan virke i samme retning.

Areal brukt til gruvedrift i skogsområder

Utviklingen av gruveressurser skaper i visse tilfeller et miljøgiftproblem. For eksempel har gruven Serra dos Carajás i Brasil redusert skogarealet med 150.000 km².

Ikke bærekraftig utnyttelse av skog som ressurs

Manglende driftsplaner medfører på lang sikt tap av skogen ved at avvirkningen får overstige tilveksten.
I mindre utviklede land er den viktigste bruken av skogvirket brensel. Det er slik Haiti er blitt nesten fullstendig avskoget.

Utvikling av infrastruktur (urbanisering)

Urbanisering på bekostning av naturområder, utvikling i teigblanding og infrastruktur (motorveier, tilgangskorridorer), dammer til strømproduksjon eller jordbruksformål påvirker skogarealet avgjørende.
Branner som i tilfellet Kalimantan (Borneo), der 3,5 millioner hektar er svidd av.

Jordsmonn

Avskoging blottlegger i noen tilfeller jordsmonnet slik at nedbør slipper til og vasker det ut. Humus forsvinner og avdekket berggrunn ligger igjen. Når skogen forsvinner, spesielt i skråninger, går det lettere løsmasseskred, som igjen fører til økt turbiditet og forurensning av elvene på bekostning av vannplanter og dyreliv.

Biologisk mangfold

Avskoging medfører ødeleggelse av habitatet til tusenvis av dyrearter og plantearter, ofte med utryddelse som endelig resultat. Det utgjør også en vesentlig del av problemet med oppstykkingen av leveområder som reduserer skogens motstandsdyktighet (resiliens).

Vannbalanse

Skogen spiller en viktig rolle i forløpet av vannets kretsløp, spesielt ved evapotranspirasjon som igjen påvirker omfanget av nedbør. Trærne øker luftfuktigheten lokalt. Trærnes røtter trekker vann på opptil flere titalls meter avstand fra stammen, og i dybden. Ved å holde på nedbøren er skogen effektiv for fornyelse av grunnvannet.

Ørkenspredning

Ørkenspredning truer 900 millioner mennesker og berører 3,5 milliarder ha, tilsvarende en firedel av landmassene over hav.

Klima

Avskogingen påvirker klimaet både på global og lokal skala.

Lokalklima

Skog absorberer lys mer effektivt enn et åpent område der solenergien blir reflektert (albedoeffekt). Midlere lufttemperatur ved bakken kan visse steder i tropiske strøk øke mere enn 10 °C når skogen blir fjernet. Denne lokale oppvarmingen påvirker lufttrykket, som igjen påvirker måten luftmassene beveger seg og hvordan bygeskyer forflytter seg.

Forbruk av trevirke

Det finnes ulike måter å utnytte trevirke fra skogen uten at forbruket er skadelig:
Miljømerking av skog: tropiske treslag er beskyttet ved økosertifikater som PEFC, Forest Stewardship Council, og flere andre. Sertifikatene går god for at treet er tatt ut i en bærekraftig sammenheng. Boikott av tropiske treslag som ikke er truet kan forsinke utviklingen i berørte land, og paradoksalt nok ha motsatt effekt av det som er tiltenkt. Når skogbruket ikke er lønnsomt kan fullstendig rydding gi plass til erstatningsjordbruk.

Nyere tid

Ifølge FAO forsvinner 16 millioner hektar skog årlig på Jorda. Arealet tilsvarer halve Norges størrelse.
Tap av opprinnelig skog: Offisielle tall fra hvert av medlemslandene, satt sammen av FAO viser at etter avskoging eller selektiv hogst har arealet plantet skog økt til å omfatte 7% av totalt skogareal i 2010. Urskog eller skog uten menneskelig påvirkning av betydning utgjør 36% av verdens totale skogareal, med 4% reduksjon siste tiår.
Ny beplantning: Deler av avhoggingen blir fulgt av en kontrollert gjenvekst av skogkarakter, ofte av forringet kvalitet. Andre deler blir beplantet med nyttevekster som eukalyptus, oljepalme, gummitre, kakaotre, tebusk, kaffebusk o.a. I Amazonas blir de største områdene omdannet til sojadyrking og beitemark. I tropiske områder vil de åpne områdene raskt utvikle seg mot savanne eller ørken.
Tap av biologisk mangfold: Olfield anslo i 1998 at nesten 10 % av kjente treslag, omkring 7.000 arter, er truet av utslettelse på kort eller mellomlang sikt (spesielt i tropiske strøk), og for hver art er det et ytterligere tap av genetisk mangfold.
En undersøkelse foretatt på vegne av FAO omkring de globale skogressursene viser at selv om avskoging er bekymringsfullt, har det relative omfanget avtatt i senere år: 5,2 millioner hektar skogkledde områder forsvant mellom 2000 og 2010, sammenlignet med 8,3 millioner mellom 1990 og 2000.