Short Brothers

Historie

Det som til slutt ble Short Brothers hadde sine røtter tilbake til 1897 da brødrene fortok sine første flyvninger i en gassballong fylt med lysgass (kullgass). Deres far hadde arbeidet for, og hatt sin læretid hos Robert Stephenson. I 1902 begynte brødrene å tilby ballonger for salg, de vant en kontrakt for tre ballonger til British Indian Army i 1905 og til Thomas Edisons agent i Europa.
I november 1908 ble virksomheten registrert som et selskap under navnet Short Brothers. Brødrene Wright gav det nye selskapet rettighetene til å bygge sitt fly, Wright Flyer og en bestilling på seks slike fly kom fra Den britiske aeroklubben. Short Brothers var dermed den første flyprodusent i verden.
I 1911 bygget de verdens første to-motors fly S.39 eller «Triple Twin».
Under Første verdenskrig bygget Shorts både luftskip for Admiralitetet og et stort antall ulike typer jager- og bombefly, blant annet S.184 som var det første fly til å angripe skip med en torpedo. S.184 var det mest vellykkede av Shorts fly frem til andre verdenskrig. Det ble bygget i over 900 eksemplarer. Det gikk under navnet Short Bomber.
I tiden etter Første verdenskrig var etterspørselen etter fly betydelig blitt redusert og for å overleve ble produksjonen rettet mot bygging av busser og jernbanevogner til kunder på De britiske øyer.
Gjennom hele 1920- og 1930-tallet var flybåter de eneste praktiske løsninger for større langdistanse passasjerfly og fra denne perioden stammer de berømte «Shorts Flying Boats». Kjente konstruksjoner fra denne tiden var «Short Singapore», «Short Empire» og «Short S.8 Calcutta», som ble bygget for Imperial Airways og brukt på oversjøiske ruter, blant annet den første vestgående transatlantiske rute fra Foynes, Irland til Newfoundland den 5. juli 1937.
Under andre verdenskrig ble Short Sunderland velkjent og ble brukt i patruljeoppdrag for å spore opp tyske ubåter i Atlanterhavet. De ble også brukt av det norske flyvåpen i England og den sivile versjonen, Short Sandringham ble anskaffet av DNL og satt inn i den flyvende hurtigrute langs norskekysten da DNL bygde opp sitt rutenett etter krigen.
Arbeidet med sjøfly kulminerte med byggingen av Short Sandringham og Short Seaford, begge basert på Short Sunderland. Disse hadde rekkevidde nok til å kunne brukes transatlantisk.

Etterkrigstiden

På tidlig 1950-tallet utførte Shorts banebrytende forskning som omfattet konstruksjon og bygging av VTOL-fly som Short SC1, Short SB5 og Short Sherpa. Short fikk også kontrakt på å bygge 150 English Electric Canberras.
I 1954 overtok Bristol Aeroplane Company en aksjepost på 15.25 % i Shorts og selskapet bruke den ny kapitaltilskuddet til å sette opp en produksjonslinje for Bristol Britannia et turbo-prop fly som ble kjent som «The Whispering Giant». Shorts bygget 15 eksemplarer av dette flyet,
På 1960-tallet fant Shorts en nisje i markedet for kort-distanse fraktfly, noe som resulterte i byggingen av Short SC.7 Skyvan. Skyvan huskes for sitt kasse-lignende utseende og sine rektangulære halefinner. Det ble et populært fly på grunn av sin ytelse og at det var lett håndterlig under lasting. Det hadde nesten identiske ytelser som den så berømte Twin Otter, men Skyvan ble mer populær i fraktmarkedet på grunn av de store lastedører som gjorde at det var lett å laste store kolli. Skyvan er fortsatt i bruk, og brukes også av fallskjermklubber.
På 1960-tallet fikk Shorts også en kontrakt fra det britiske flyvåpenet for et transportfly som kunne transportere tungt materiell over store distanser, Flyet fikk navnet Short Belfast. Det var da det ble tatt i bruk i 1966 det det største flyet det britiske flyvåpenet noensinne hadde hatt i tjeneste.
På 1970-tallet bygget Shorts kort-distanseflyene beregnet på de regionale flyselskaper med Short 330, en forlenget utgave av Skyvan, og en annen, ytterligere forlenget utgave Short 360.

Oppkjøp fra Bombardier

I 1977 endret selskapet sitt navn tilbake til Short Brothers og i 1984 ble det et aksjeselskap som en overgang til privatisering. Regjeringen kunngjorde salget av Shorts til Bombardier Aerospace den 7. juni 1989 for en sum av £30 millioner og som en del av avtalen aksepterte regjeringen å avskrive £390 millioner av selskapets akkumulerte gjeld og sprøyte inn ytterligere £390 millioner for å dekke fremtidige tap.