John Lawson

John Lawson (født 27. desember 1674 i London, død 1711) var en engelsk oppdagelsesreisende, naturforsker og skribent. Han spilte en betydelig rolle i koloniseringen av Nord-Carolina, publiserte sine ekspedisjoner i en bok og grunnla to bosetninger.

Tidlig liv og utdannelse

John Lawson var født i England. Lite er kjent om hans tidlige liv. At han var utdannelse synes åpenbart i hans bøker. Hans frihet til å kunne utforske og ta ledelse synes å antyde at han var godt plassert i samfunnet. Etter en bekjent i London hadde forsikret at «Carolina er det beste landet», seilte Lawson som ung mann til de nordamerikanske kolonier og kom fram til Charleston i Nord-Carolina den 15. august 1700.

Utforskning

Fra 28. desember 1700 ledet Lawson en liten ekspedisjon som dro ut fra Charleston og opp elven Santee med kano og deretter til fots for å undersøke villmarken i Carolina. På reisen gjorde han omsorgsfulle notater om vegetasjon, dyreliv og i særdeles om de mange indianske stammene han kom over. Han reiste bortimot 965 km gjennom villmarken og avsluttet reisen ved munningen av elven Pamlico.
Etter denne ekspedisjonen bosatte Lawson seg i nærheten av Pamlicoelven og tjente til livet som en privat landmåler. I 1705 ble han utpekt som deputert oppsynsmann for Lords Proprietor, adelskapseierne av Carolina. I 1708 etterfulgte han Edward Moseley ved å bli hovedoppsynsmann.
Lawson spilte en betydelig rolle i grunnleggelsen av to av Nord-Carolinas tidligste faste bosetninger, Bath og New Bern. Den 8. mars 1705 ble Bath den første byen som lagt inn under det som kom til å bli Nord-Carolina. Deler av de landområdene som ble lagt inn var eid av Lawson. Han ble en av de første bykommisjonærer, og senere ble han skriver ved rådhuset og offentlig registerer for Bath County (fylket ble opprettet i 1696 og nedlagt i 1739). Byen Bath, som fortsatt er Nord-Carolinas eldste by, var stoppested for piraten Edward Teach, «Blackbeard», og det ble sagt at han giftet seg med ei lokal jente og bosatte seg kortvarig i byen i tiden rundt 1716.
Lawson fikk utgitt sin fortelling om hans oppdagelsesferd i 1709 hvor han beskrev de innfødte beboerne og det naturen i regionen. Boken var en øyeblikkelig suksess og flere opplagt fulgte hverandre, foruten at den også ble oversatt til tysk og fransk. På grunn av boken alene kom det mange nye europeiske bosettere til kolonien Nord-Carolina. I 1709 reiste Lawson til London for å overvåke utgivelsen av sin nye bok, A New Voyage to Carolina.
Mens han var i London representerte han kolonien i en grensestrid med Virginia. Han organiserte også en gruppe med palatinatiske tyskere for å bosette seg i Carolina og reiste sammen med dem i 1710 for grunnlegge byen New Bern ved elven euse. regjeringen til dronning Anne av Storbritannia hadde invitert flyktningene til England for videreforsendelse til koloniene. De flyktet fra omfattende besværligheter i deres hjemland grunnet ekstrem kuldeperiode og franske invasjoner. Rundt 3000 tyskere bosatte seg dessuten i kolonien New York i 1710.
I september 1711 ble Lawson og hans partner, tyskeren Christopher von Graffenried, tatt til fange av tuscaroraindianere mens de reiste oppover elven Neuse. Indianerne løslot von Graffenried, men de torturerte Lawson og drepte ham. Kort tid etter førte motsetningene mellom indianerne og bosetterne til en blodig konflikt som er kjent som Tuscarorakrigen fra høsten 1711 og fram til februar 1715.