google/wiki40b huggingface dataset:
Ole von Beust

Familie

Han er sønn av Achim-Helge Freiherr von Beust og Hanna Freifrau von Beust, og er en etterkommer etter grev Friedrich Ferdinand von Beust, som var statsminister i Sachsen og senere utenriksminister og rikskansler i Østerrike-Ungarn.
Faren var en av grunnleggerne av CDU i Hamburg og den første lederen for Junge Union i Hamburg. Han var lenge CDUs eneste bydelsordfører i Hamburg, og ble derfor kalt «baronen av Wandsbek» (baron er tiltaleformen for en friherre). Ole von Beusts mor Hanna er halvt jødisk. Derfor måtte foreldrene flykte under nasjonalsosialismen.
Fyrstinnen av Stolberg-Wernigerode er hans kusine, mens hertuginnen av Meiningen var hans grandtante.

Politisk karrière

Han trådte inn i CDU i 1971 og ble etter sin Abitur (artium) i Hamburg i 1973 assistent ved CDUs fraksjon i bystatens borgerskap (parlament). Fra 1975 studerte han jus. Han var leder for Junge Union i Hamburg fra 1977 til 1983, og ble innvalgt i borgerskapet i 1978. Han tok sin første juridiske statseksamen i 1980, og den annen statseksamen i 1983. Han har siden arbeidet som advokat.
Han ble medlem av styret i CDU i Hamburg i 1992, og er siden 1998 medlem av CDUs nasjonale styre.
I 1993 ble han formann for CDUs borgerskapsfraksjon i Hamburg, og i 1997 var han toppkandidat ved delstatsvalget. Ved valget i 2001 tapte CDU mange stemmer, og fikk bare 26,2 %, mens SPD med 36,5 % forble største parti. Men CDU dannet overraskende en koalisjonsregjering med Partei Rechtsstaatlicher Offensive (19,4 %) og FDP (5,1 %), og Ole von Beust ble valgt til delstatens nye regjeringssjef den 31. oktober samme år.
1. november 2007 ble han president for Forbundsrådet, da det var delstaten Hamburgs tur til å inneha dette vervet. Som president for Forbundsrådet er han også den tyske presidentens stedfortreder.
Ved delstatsvalget i Hamburg 4. februar 2008 fikk CDU 42,6 %, og dannet en ny koalisjon med De grønne.
I 2003 oppstod en skandale da Beust gav sin viseborgermester Ronald Schill sparken. Schill outet ham som hevn som homofil og beskyldte ham for å ha utnevnt en mann han hadde et kjærlighetsforhold til, til senator. Uttalelsene fra Schill ble av mange oppfattet som homofobe. Beust avviste beskyldningen om å ha blandet privatliv og politikk. Hans far bekreftet siden at sønnen faktisk var homofil. Ole von Beust anser selv dette som en privatsak, og avstår fra å kommentere spørsmålet.
Corby kraftverk

Corby kraftverk er et varmekraftverk i Corby, Northamptonshire i England, Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 365 MW, fordelt på en blokk med 2+1 gassturbiner.
Brenselkilden er naturgass og fyringsolje. Anlegget ble utbygd omkring årene 1990–1994. Operatør er selskapet Corby Power Ltd.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 637 026 tonn, 10-20 % over 2007-nivået og kvotemålet.
Xenodorus janus

Utseende

En middelsstor (19-27 millimeter), blankt svart bille. Kroppen er noe langstrakt til hornbiller å være. Hannen har to tykke, spisse horn på pronotum, på hodet et langt, litt flatt horn som er gaffelgrenet i spissen. Dekkvingene har fine punktrader. Hunnen mangler hornene på hodet og pronotum, som er rundet og tett og kraftig punktert med en rundet grop foran.

Utbredelse

Xenodorus janus er vidt utbredt i tropisk Afrika.
Handelshøyskolen ved Universitetet i Agder

Handelshøyskolen ved Universitetet i Agder er en videreføring av toårig økonomisk-administrativ utdanning som fra 1969 var et studietilbud ved Agder distriktshøgskole i Kristiansand. I 1994 ble ADH en del av Høgskolen i Agder som en følge av den nasjonale høgskolereformen, og i 2007 ble Universitetet i Agder (UiA) etablert.
Fagmiljøet i økonomi har gitt fireårig økonomiutdanning siden 1988 og har utdannet siviløkonomer siden 1992. Etter etableringen av Handelshøyskolen ved UiA som fakultet er alle UiAs studieprogram innenfor fagområdene økonomi og rettsvitenskap samlet her. Høsten 2013 var det registrert nærmere 1 700 studenter på studier som tilhører Handelshøyskolen ved UiA (i overkant av 2 000 medregnet etter- og videreutdanning).
Handelshøyskolen ved UiA har hovedsete i Kristiansand, men har også studiested i Grimstad. Engelsk betegnelse er School of Business and Law.
Handelshøyskolen ved UiA er organisert som et fakultet ved Universitetet i Agder. UiA ble nasjonalt akkreditert som universitet av NOKUT (Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen) i 2007. Handelshøyskolen ved UiA er medlem av EFMD og AACSB og arbeider nå med internasjonal akkreditering.

Studietilbud

Handelshøyskolen ved UiA tilbyr økonomisk-administrativ utdanning på alle nivåer: PhD/doktorgrad, mastergrad og bachelorgrad. I tillegg gir Handelshøyskolen en rekke etter- og videreutdanningstilbud i økonomi, jus og ledelsesfag.
Høgskolen i Agder har utdannet siviløkonomer siden 1992. Etter Kvalitetsreformen i 2003 ble fireårig siviløkonomutdanning erstattet av et femårig løp.
Morten Carlsen

Morten Carlsen
er en norsk bratsjist,
opprinnelig fra Tromsø.
Han studerte med Hatto Beyerle ved Musikkhøgskolen i Wien (1976–82) og avsluttet med diplomeksamen.
Deretter hadde han ledende stillinger i Orchester der Beethovenhalle, Bonn og Radiosinfonieorchester Stuttgart (1984–88).
Tilbake i Oslo, hvor han hadde debutert i Universitetets Aula (1981),
var han nestgruppeleder og fungerte tidvis som solobratsjist i av Oslo Filharmoniske Orkester (1988–94). Han har spilt kammermusikk med ledende europeiske musikere (Thomas Brandis, Enrico Bronzi, Henning Kraggerud, Lars Anders Tomter o.a.) og vært solist med flere norske profesjonelle orkestre. Flere komponister har skrevet verk for ham, bl.a. Wolfgang Plagge og Terje Bjørklund (Bratsjkonsert).
Han er professor ved Norges musikkhøgskole hvor han også underviser fiolin og holder utøverrelaterte forelesninger om temaer som øving, musikalsk meningsdannelse og talentutvikling. Carlsen har også undervist ved flere andre høyere norske musikkutdanningsinstitusjoner.
Han har vært gjestende professor ved en rekke utenlandske læresteder, bl.a. regelmessig ved Universität der Künste, Wien og Paris-konservatoriet. I en årrekke gjestet han også Musikkhøgskolen i Weimar.
Tennis under Asialekene 2002

Tennis under Asialekene 2002. Tennis var en av flere sporter i Asialekene 2002 i Busan i Sør-Korea. Konkurransene ble avviklet i perioden 2. til 12. oktober. Det ble konkurrert i sju øvelser, single, double og lagturneringer for både menn og kvinner og en mixeddoubleturnering. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. 102 utøvere fra 19 nasjoner deltok.
Karkheh

Karkheh er en elv i provinsen Khuzestan i Iran som begynner i Zagrosfjellene, og passerer vest for Shush (det gamle Susa), og til slutt renner inn i med Hawizeh-myrene i grenseområdet mot Irak.
Karkheh nevnes i Bibelen og har der navnet Ulai (hebraisk: אולי). Fra akhemenidenes tid forteller Herodot om en elv han kaller Choaspes, og at den persiske storkongen Kyros II bare ville drikke vann fra den. Derfoe ble det overalt han reiste medbragt store sølvtønner med kokt Choaspes-vann.
Forfatningen av 3. mai 1791

Forfatningen av 3. mai 1791 var en konstitusjon som ble vedtatt av Polen-Litauen den 3. mai 1791 i Kongeslottet i Warszawa og deretter vedtatt av nasjonalforsamlingen Sejm. Den var den første moderne konstitusjon i Europa, og den andre konstitusjonen i verden etter USAs grunnlov. Som minne om denne konstitusjonen ble 3. mai utpekt til Polens nasjonaldag.
A Nice Pair

Sporliste

Alle sanger er av Syd Barrett bortsett fra hvor det er skrevet annerledes.
ROSA Desktop

ROSA Desktop er en russisk Linuxdistribusjon som er basert på Mandriva. Distribusjonen benytter en høyt tilpasset utgave av skrivebordsmiljøet KDE, og finnes også i utgaver med GNOME og LXDE. Distribusjonens hensikt er å være brukervennlig.
ROSA Enterprise Server er en avansert utgave av distribusjonen, som er basert på Red Hat Enterprise Linux.
Første versjon ble lansert 21. desember 2011. Siste versjon er R7 og ble lansert 25. januar 2016.
Shuangyang

Shuangyang (kinesisk: 双阳区; pinyin: Shuāngyáng Qū) er et bydistrikt i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det er understilt den subprovinsielle by Changchun, provinshovedstaden.
Bydistriktet har et areal på 1 663 km² og teller 374 162 innbyggere.
Peter Celsing

Liv og virke

Peter Celsing studerte ved Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm i 1944 og Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1946, og var en tid ansatt hos Ivar Tengbom og Paul Hedqvist. Viktige impulser fikk han gjennom to års arbeid og reiser til Midtøsten og middelhavsområdet. Fra 1948–1952 var han sjef ved AB Stockholms Spårvägars arkitektkontor, hvor han tegnet flere av forstadstasjonene på Stockholms tunnelbane, for eksempel Gubbängen tunnelbanestasjon, Åkeshov tunnelbanestasjon, Hökarängen tunnelbanestasjon og Blackeberg tunnelbanestasjon.
Han ble utnevnt til professor i arkitektur ved KTH 1960 og hadde pedagogisk erfaring derfra fra flere år på 1950-tallet.
Celsing har blitt kjent for sine kirkebygninger samt bygninger i Stockholms city. Mest kjent er Kulturhuset i Stockholm ved Sergels torg fra 1966 (innviet i 1974) og det nærliggende Riksbankhuset ved Brunkebergstorg, innviet i 1970. Peter Celsing døde den 16. mars 1974 av en hjernesvulst.

Familie

Peter Celsing var sønn av bankdirektøren Folke von Celsing og Margareta Norström samt bror til ambassaderåd Lars von Celsing. Celsing var fra 1948 gift med Birgitta Dyrssen (1922–2004), datter til rittmester Thorsten Dyrssen og Gunhild Lipton. Deres sønn er arkitekten og professoren Johan Celsing.
Office of Strategic Services

Office of Strategic Services (OSS) var et amerikansk etterretningsbyrå under andre verdenskrig. Det var forløperen til Central Intelligence Agency.
Før opprettelsen av OSS ble amerikansk etterretning utført på ad hoc basis av vidt forskjellige deler av regjeringsapparatet uten noen overordnet kontroll. For eksempel hadde marinen og hæren separate kodeknekkeravdelinger, som ikke bare rivaliserte, men nektet også å dele viktige gjennombrudd. OSS var involvert i flere hemmelige operasjoner i Norge og Sverige under krigen. Sepalsoperasjonen var en av disse.
Saksun

Naturgeografi

Saksun ligger innerst i det som var en fjord, og som dannet en god, naturlig havn. Utløpet ble tilsandet under et kraftig uvær, «den haarde Kyndelsmesse», i andre halvdel av 1600-tallet. Bekkene Gellingará, Skipá og Dalsá springer ut her, noe som har dannet en lagune med ferskvann, Pollurin. Pollurin har en forholdsvis rund form og en diameter på ca. 400 m, er 27 m på det dypeste, og har sandstrender på sør- og vestsiden. Lagunen er tilgjengelig for småbåter på flo sjø.
Saksun ligger i Saksunardalur, som strekker seg like fra Hvalvík og Streymnes og ut til havet ved Saksun. Gjennom Saksunardalur renner elven Stórá, som har sine kilder ved Saksun og sitt utløp mellom Hvalvík og Streymnes.
Forsøg til en Afhandling om Guds Viisdom

Forsøg til en Afhandling om Guds Viisdom er en kristen traktat eller pamflett fra 1796, skrevet av lekpredikanten Hans Nielsen Hauge (1771-1824). Det var Hauges andre bokutgivelse, utgitt samme år som hans åpenbaringsopplevelse 5. april 1796. Boken var på 116 sider.
Boka er en fremstilling av kjernen i den kristne troen, og en kritikk av samtidens prester for å forsømme sitt sjelesørgeroppdrag ovenfor menigheten. Både i denne boken, i den foregående Betragtning over Verdens Daarlighed (1796) og i den etterfølgende De Eenfoldiges Lære og Afmægtiges Styrke (1798) skriver Hauge fra en ydmyk men likevel selvbevisst «posisjon, nemlig opprøret nedenfra». Et hyppig resonnement er at bokens budskap vil fremstå som naiv dårskap for de som regnes som vise i denne verden. Angrepene på prestestanden er svært harde i alle tre bøkene.
Bokens første kapitler er «Om Guds Væsen, Gierninger og Villie» - hvor skapelsen og frelseshistorien gjennomgås, og «Om de Mennesker der har efterfulgt Guds Villie og hva Fristelser og Trængsler de haver havt» - en kortversjon av kirkehistorien. Kapittel tre og fire «Om de Mennesker der haver fulgt sit Slange-Billede eller Satan, og dets Følger» og «Om de forføreriske Lærere og deres Frugter, tilligemed hvad dem foraarsager» er «syndernes historie fra Kain til katolisismen». Det femte kapitlet er «Om Omvendelsen og hvorledes den bør skee» - og dette er bokens hovedkapittel eller klimaks.
Bokens syvende og siste kapittel «Forklaring over nogle Profesier» er en åtte siders utlegning om Johannes' åpenbaring. Sverre Norborg, som har skrevet en biografi om Hauge, mener at boken er «"vansiret av et ubalansert svermeri", og basert på en "mistolking" av Johannes Åpenbaring. Hauge hadde ved en "sjelelig kortslutning" identifisert seg "med Åpenbaringsbokens dramatiske budskap", og forkynnelsen hans ble med ett "rent apokalyptisk"».
Boken inneholder også et kapittel med «Forsvar mod de Indvendinger som ere giorte imot mit Skrift: Betragtning over Verdens Daarlighed».
Hauges posisjon som oppbyggelsesforfatter ble formet i og med hans fire første bøker, som alle «kom ut i mellom fire og seks opplag i tida før 1804. En regner med et samlet opplag på disse tekstene på mellom 40 og 100 000 eksemplarer i perioden fram til arrestasjonen. Ingen annen del av Hauges forfatterskap fikk en tilsvarende betydning»
Delaware State University

Delaware State University er et delstatseid universitet i Dover, Delaware i USA – det nest største i delstaten. Det ble grunnlagt i 1891 som et av de såkalte Historiske svarte læresteder i USA.
Sudenttallet i 2006 var i alt 3 657 fra 32 forskjellige land, og det var dette året US$ 5 746 i årlige skolepenger for studenter som er hjemhørende i delstaten Delaware. Andre studenter betaler ca. 13 000 dollar i skolepenger. Det er studier helt opp til doktorgradsnivå (Ph.D).
Det gis undervisning i en rekke konvensjonelle universitetsfag. foruten luftfartsfag og kunstfag. Forskningsmiljøene innen matematikk og realfag tiltrekker nasjonale forskningsmidler.
Den 21. september 2007 ble to studenter skutt ned, men overlevde. En ung student ble arrestert, og mistenkes for å ha kopiert Virginia Tech-massakren.
Allen L. Sessoms er rektor siden 2003.
Aa (elv)

Aa er en 80 km lang elv i Nord-Frankrike, som løper fra landsbyen Bourthes og ut i Nordsjøen ved Gravelines. Den renner gjennom to departementer; Pas-de-Calais og Nord.
Menominee (Michigan)

Menominee er administrativt hovedsete i Menominee County i den amerikanske delstaten Michigan. Ifølge folketellingen i 2010 hadde Menominee 8 599 innbyggere da. I Menominee anvendes Central Standard Time. Dette gjelder også resten av countyet og tre øvrige countyes i delstaten som grenser til Wisconsin.
Navnegivende for byen er indianerstammen menominee.
Romolo Murri

Liv og virke

Han studerte teologi ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma i 1893, og var student under Antonio Labriola, som han fikk sosialistiske impulser fra. I februar 1893 ble hamn presteviet. Etter at han mange år etter var blitt ekskommunisert giftet han seg i 1912 og levde de følgende 30 år som frilans journalist og forfatter.

Den modernistiske bevegelse

Murri tilhørte en modenistiske bevegelse som etterstrebet eten endret relasjon mellom stat og kirke, og en gjenoppliving av kristne verdier i samfunnslivet. Denne moderne innretning førte til konflikt med de kirkelige læremyndigheter, for han krevde ikke bare forbedrede forbindelser fra statlig side, men også en demokratisk reform av kirken. Han krevde et kirkelig hierarki som tillot uavhengige lekfolksbevegelser (som Azione Cattolica) som av eget tiltak og selvstendig arbeidet innen den samfunnsmessige sekrtor, på en annen måte og med andre oppgaver enn presteskapet. I kardinal Antonio Agliardi, som var blitt nuntius i Østerrike, fant han en talsmann for det kristelige demokrati; kardinalen støttet også opp om de sosialistiske partier i Østerrike og Tyskland.

Katolisisme og sosialisme

Han gikk inn for katolisismens og sosialismens kompatibilitet, vel og merke basert på gjensidighet i så måte. Murri anså at sosialismen meget vel var forenelig med katolsk verdisyn, men da ved at sosialismen brøt med det den måtte ha av ateistiske tendelser. En utjevning av sosiale forhold var noe som meget vel kunne harmonere med «Den katolske aksjon».

Publisist og politiker

Murri erkjente tidlig at hann tanker om et kristelig demokrati måtte gjøres alment kjent dersom det skulle føre til noe. Han grunnla tidsskriftene Vita Nuova og Cultura Sociale og forklarte i mange artikler i dem hvordan man kunne oppnå dette demokratiske gjennombrudd. Den 2. juli 1904 besluttet pave Pius X oppløsningen av «Opera dei congressi», hvis lederskap da nettopp var blitt overtatt av Murri. Dette fikk så til følge at Murri i 1905 grunnla Italias første konfesjonelle parti, «Lega democratica nazionale». Kirken forbød presteskapet å slutte seg til dette, under trussel av suspenderingsstraff og at prestekandidater som gjorde så skulle forbys presteordinasjon.

Suspensjon og ekskommunikasjon

I encyklikaen Pieni l’animo (1906) hadde pave Pius X fordømt tilhengene av modernismen og krevd at de innstilte all sin virksomhet, særlig hva gjaldt presteskapet og folk i presteseminarene. Den 15. april 1907 ble Murri suspendert – han var da i og for seg villig til visse ettergidfter, men ville ikke distansere seg fullstendig fra sine standpunkter. Deretter fulgte hans ekskommunikasjon den 19. mars 1909.

Politiker og parlamentsmedlem

I 1909 ble han innvalgt som medlem av det italienske parlament, og sluttet sdeg der til «venstrefraksjonen». Han var en flittig publisist og arbeidet med stor iherdighet for en forsoning mellom kirken og den moderne stat; han krevde også en utvidelse av den demokratiske stil også innen kirken.
Yoshiko Otaka

Tidlig liv

Yoshiko Otaka var født Yamaguchi Yoshiko (山口淑子) av japanske foreldre som da var nybyggere i Mandsjuria. Faren Yamaguchi Fumio 山口文雄 var ansatt ved Den sydmandsjuriske jernbanen. Yoshiko lærte seg kinesisk i ung alder. Hun fikk to kinesiske navn, Li Xianglan (李香蘭) og Pan Shuhua 潘淑華. (Shu i Shuhua og Yoshi i Yoshiko skrives med det samme kinesiske tegn. Yoshiko benyttet senere det siste som kunstnernavn da hun bodde i Beijing. Yoshiko fikk sin første klassiske stemmeøvelse fra en italiensk dramatisk sopran (gift inn i hvitrussisk adel). Senere fikk hun ytterligere språk- og sangundervisning i Beijing.

Karrière i Kina

Yoshiko debuterte som sanger og skuespiller i 1938 i filmen Honeymoon Express 蜜月快車, av Mandsjuria Filmproduksjon. Hun ble presentert som  Lǐ Xīanglán 李香蘭), uttalt Ri Kōran på japansk. Det kinesiske scenenavnet ble valgt på grunn av filmselskapets økonomiske og politikse interesser; en mandsjuisk kvinne som behersket både kinesisk og japansk passet godt inn. Hun ble en stor stjerne og en japansk-mandsjurisk goodwillambassadør (日満親善大使). I sine filmer ble hun nesten utelukkende presentert som Li Xianglan, skjønt det var også noen få ganger hun opptrådte som «Yamaguchi Yoshiko». Mange av filmene inneholdt mer enn et snev av fremme av japansk nasjonalpolitikk, særlig knyttet til ideologien om Den større østasiatiske velferdssfære, og kan innordnes som «nasjonalpolitikkfilmer» (国策映画).

Japan, USA, Hongkong

Mot slutten av annen verdenskrig ble hun arrestert av den kinesiske regjering for forræderi og kollaborasjon med japanerne. Men ettersom hun jo ikke var kineser, kunne ikke anklagene bli stående; hun kunne ikke trekkes for retten for forræderi. Ikke lenge etter, i 1946, slo hun seg ned i Japan og begynte en ny skuespillerkarrière der, under navnet Yoshiko Yamaguchi. I 1950-årene bygde hun opp en skuespillerkarrière som Shirley Yamaguchi i Hollywood og på Broadway i USA, og opptrådte i en rekke filmer dreiet i Hongkong. Hun vendte tilbake til Japan, og trakk seg tilbake fra filmen. Fra 1958 arbeidet hun i TV, blant annet som vertinne/ankerkvinne for talk shows.
I 1967 ble hun vert for fjernsynsprogrammet Du klokken tre (Sanji no anata), og rapporterte blant annet om Palestina og Vietnamkrigen.  
I 1974 ble hun valgt inn i det japanske parlaments overhus, og satt der i tre valgperioder på i alt 18 år. Hun var medforfatter av boken Ri Koran, Watashi no Hansei (Halve mitt liv som Ri Koran). Hun var visepresident for Asian Women’s Fund.

Familie

Hun var gift to ganger; først, fra 1951 til 1956, med kunstneren Isamu Noguchi og deretter med diplomaten Hiroshi Otaka, fra 1958 til 2001, da han døde.
Jakob Ammann

Fødsel og død

Jakob Ammann ble født i 1644, i Erlenbach im Simmental i kantonen Bern i Sveits, men flyttet senere til Alsace som en del av anabaptistisk emigrasjon fra kantonen Bern. Hans eksakte fødselsdato er ukjent. Han var trolig leder av den menigheten inntil sin død. Hans dødsdato er også ukjent, dog indikerer kilder at han døde etter 1712 og før 1730. Ammanns navn er funnet i en offentlig Alsace liste som Mennonites måtte signere i 1708. En Erlenbach-kilde i forbindelse med hans datters dåp i 1730 nevner at han var død før denne hendelsen.
Nicolas Gigault

Verk

Gigault publiserte to samlinger orgelmusikk, Livre de musique dédié а la Très Saincte Vierge (1682) og Livre de musique pour l'orgue (1685).
Den første inneholder de første kjente eksemplene av fransk noël (variasjoner over en julesang) og en allemande. Variasjonene over julesanger og -salmer beveger seg alltid fra tostemt til firestemt og han bruker en noe rigid variasjonsteknikk. I forordet antyder Gigault at stykkene kan framfører på valgfritt instrument, for eksemel to gamber, en lutt, etc.
Den andre samlingen inneholder 184 stykker av ulike former; franske dialogues og récits, orgelmesser, fuger, salmene Pange lingua, Veni Creator og en Te Deum. Samlingen er sannsynligvis ment som en oppsummering av Gigaults stil, heller enn en bok for mindre drevne organister; musikken er til dels ganske sofistikert og krever en dyktig utøver.
Sandhedsfaklen

Sandhedsfaklen var et dansk ukeblad utgitt av krigsassessor Hald i perioden 1834–35.
Sandhedsfaklen var inspirert av den bølgen av polemiske blader som dukket opp i 1830-årene etter inspirasjon fra Politivennen som kom ut først. I motsetning til de fleste andre etterliknerne var Sandhedsfaklen vesentlig mer avdempet i sin språkbruk. Det ble utgitt av en krigsassessor Hald, som haltet sterkt og derfor kaltes «den halte Hald» eller «Haltefanden» av sine motstandere, og bladets tendens var omtrent som Politivennens.
Krigsassessor Hald var i en skriftlig feide med daværende syngemester professor Giuseppe Siboni. Hald hadde i rykket inn en satirisk annonse Adresseavisen som etterlyste «en tyk Moppe af italiensk Race, lydende navnet «Siboni».» Senere forsvarte han seg i samme blad mot beskyldningen om at han med annonsen hadde ment syngemesteren med forsikring om at en slik mops virkelig var kommet bort og at den egentlig het «Symfoni», men at hans barn hadde vennet seg til å kalle den «Siboni» og at den også bare lød dette navnet. Det var lignende toner som ble videreført i Sandhedsfaklen, men sammenlignet med størstedelen av lignende blader i tiden, var det stadig å anse som forholdsvis moderat.