google/wiki40b huggingface dataset:
Linoleumstrykk

Metode og verktøy

Motivet tegnes opp på trykkplaten, for eksempel med blyant, og skjæres ut med kniv eller huljern som ligner på stemjern med buet eller v-formet skjæreflate. Det er i handelen enklere begynnersett, men disse gir begrensede muligheter før verktøyet blir sløvet, så de bør koste lite. Mange kunstnere synes at streken blir bedre med skalpell eller en liten tapetkniv. Begge disse har blader som kan skiftes ut når de blir slitt, noe som går forholdsvis fort med linoleum på grunn av ingrediensene. Det som skal bli hvitt (uten farge), skjæres bort, mens hovedmotivet bli stående igjen som opphøyde partier. Trykkplata valses inn med trykksverte og papiret presses mot plata. Når papiret fjernes, blir det stående igjen et speilvendt avtrykk. 
Linoleumsplata har en myk overflate og man kan bruke spinklere verktøy enn til tresnitt og xylografi. Linoleumsplata tåler imidlertid ikke så mange trykk før den blir deformert, og linosnitt egner seg derfor ikke til store opplag. Seriøse kunstnere begrenser oftest opplaget til 30. (Noen måter å utføre trykket på er litt mere skånsomme, slik at det for noen er oppnåelig med 50 i opplag.) Til skolebruk er linosnitt imidlertid en velegnet grafisk teknikk. 
Det kan trykkes på de fleste sorter papir som tar mot trykksverte.

Lineoleumssnitt i farger

Linosnitt er tradisjonelt en teknikk der det er brukt bare én farge, vanligvis svart. Om en vil oppnå farge- eller flerfargetrykk, er det flere teknikker:

Puslespillmetoden

En annen måte er å dele opp trykkplaten i mindre biter, som et puslespill.  Hver bit kan så farges inn med hver sin farge.  Edvard Munch brukte denne teknikken.

Mange plater, mange farger

En tredje måte er å farge inn den samme platen med flere farger, samtidig. Dersom det brukes flere plater som trykkes opp på hverandre kan en oppnå et trykk med «alle farger». Dette krever disiplin og nøyaktighet, dersom det skal trykkes et opplag, det vil si flere kopier, av motivet.

Kunstnere

På samme måte som tresnittet, men i motsetning til kopperstikk og raderinger, egner linosnittet seg for større motiver og store fargeflater. Teknikken har derfor særlig blitt brukt av ekspresjonistiske kunstnere. Foruten Pablo Picasso, arbeidet blant andre Maurice Vlaminck, Christian Rohlfs og Karl Rössing med linoleumssnitt. 
På 1970- og 1980-tallet ble den danske forfatteren og bildekunstneren Dea Trier Mørchs lineoleumsnitt med kvinnepolitiske motiver spesielt populære og utbredt. I Norge har siden blant annet illustratøren Inger Lise Belsvik arbeidet mye med linoleumssnitt i farger, særlig til bildebøker for barn.
Leonard Ravenhill

Liv og virke

Ravenhill er født i Leeds i Yorkshire i England. Han fikk sin utdannelse ved Cliff College, et kristent teologisk skole i Calver, Derbyshire, og ble undervist av Samuel Chadwick. Han studerte kirkehistorie med en særlig interesse for kristen vekkelse. Hans evangelistiske møter under den andre verdenskrig samlet store menneskemengder. Mange av de konverterte henga seg menigheten og til misjonering utenlands.
I 1939 giftet han seg med Martha, en irsk sykepleier, og de fikk tre sønner, Paul, David, og Philip. Paul og David er prester mens Philip er lærer. I 1950 flyttet Ravenhill og familien fra Storbritannia til USA. På 1960-tallet reiste de rundt i USA, holdt vekkelsesmøter i telt og hus. På 1980-tallet flyttet Ravenhill til et hjem i nærheten av Lindale i Texas, en kort stykke unna ranchen til Last Days Ministries. Han underviste jevnlig hos sistnevnte kristne organisasjon og var mentor for den avdøde kristne sangeren Keith Green som stiftet Last Days Ministries. Ravenhill underviste også ved misjonsskolen Bethany College of Missions i Minnesota.
Gjennom sin undervisning og bøker adresserte Ravenhill de overensstemmelser som han oppfattet mellom Det nye testamente og samtidens kirke, og fremmet prinsippene for bibelsk vekkelse for sine tilhørere.
Ravenhill døde i november 1994 og gravlagt i kirkelunden i Garden Valley i Texas, rett ved graven til sin elev Keith Green. I 2011 utga forlaget Free Grace Press en biografi over Leonard Ravenhill, skrevet av Mack Tomlinson, kalt for In Light of Eternity.
Croix-des-Bouquets

Croix-des-Bouquets er en by i departementet Ouest i Haiti, 12,9 km nordøst for Port-au-Prince. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 111 388, med 238 222 i kommunen med samme navn.
Under Port-au-Prince-jordskjelvet i 1770 forsvant byen under tsunamien og leirraset som ble utløst; den havnet da under havoverflaten.
Fra denne byen stammer musikeren Wyclef Jean.
Tømmerstikk

Tømmerstikk, er en enkel måte å feste tauenden mot et rundt objekt.

Utforming

Tampen tar en hel turn rundt hele objektet, deretter et halvt turn rundt stående part og tilbake, til sist tre hele turn rundt seg selv.
Kombinert med en halvstikk av stående part rundt tømmeret nærmere tømmer enden i dra retningen er den relativt sikker.

Egenskaper

Pålitelig under last, lett å løsne uten last.
Tenaska Frontier gasskraftverk

Tenaska Frontier gasskraftverk er et varmekraftverk i Grimes County i sørlige Texas i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 830 MW, fordelt på 1 blokk. Operatør er energiselskapet Tenaska Inc. Utstyret er vesentlig levert av General Electric og Deltak.
Kraftverket ble utbygd omkring årene 1998–2000. Brenselkilden er naturgass.
Louis Tussaud's Wax Museum

Louis Tussaud's Wax Museum var et museum med voksfigurer i København og lå ved siden av Tivoli.
Museet ble opprettet i det tidligere kunstindustrimuseum i 1974 som en del av en mindre britiske kjede. Louis Tussaud's Wax Museum var grunnlagt av Louis Tussaud – oldebarn av Marie Tussaud som startet Madame Tussaud's. Kjedens første filial lå i Blackpool, England. I august 2007 ble filialen i København nedlagt.
Skien videregående skole

Flytting til Klosterøya

I 2016 vedtok Fylkestinget i Telemark å bygge nytt skoleanlegg for Skien videregående skole på Klosterøya, der det tidligere hadde vært industrivirksomhet. Byggingen startet i september 2016, og det nye bygget ble ferdigstilt og tatt i bruk fra skolestart august 2018. .

Demonstrasjonsskole for skoleårene 2006-2008

Skien videregående skole ble valgt ut som demonstrasjonsskole for skoleårene 2006-2008. 
En demonstrasjonsskole var betegnelsen på en offentlig eller privat skole i Norge som får et tilskudd på kr 500 000 per år i to år fra Utdanningsdirektoratet (tidligere Læringssenteret) på grunn av oppnådde resultater på ett eller flere av disse områdene etter langsiktig innsats på et klart formulert skoleprogram.

Valget av Skien videregående skole til demonstrasjonsskole ble begrunnet som følger:
«Skolen fremstår i dag som en av de fremste bærebjelker i den videregående opplæringen i Telemark. Den har gjennom flere år utviklet konsepter som gir skoledagen mindre preg av fragmentering og større muligheter for fordyping og eksterne aktiviteter (Blokkdags-strukturen). Det er utviklet modeller som innenfor realfag og musikk gir helt nye muligheter for differensiering. Teori og praksis bindes nøye sammen ved hjelp av eksterne kontakter som næringsliv, kulturliv og høyskolesektor.
Skolen har utarbeidet gode rutiner for mappearbeid og mappevurdering, og de jobber systematisk med skolebasert vurdering. Skolen viser stor kreativitet og nyskapende evner til å finne nye og bedre vurderingsformer. Prosjektene Aktive realfag og Levende naturfag er svært interessante for framtidens skole.»

Satsning på realfag

Skien videregående skole satset i det første tiåret av 2000-tallet stort på realfag, gjennom prosjektet «aktiv realfag». Som et ledd i realfagssatningen var skolen var den første i Telemark til å tilby fagene Teknologi og forskningslære 1 og 2 samt Geofag 1 og 2.
Skolen fikk i 2007 realfagsprisen for å skape "interesse og glød" for realfag blant elevene.
Saphanidus

Utbredelse

Slekten er utbredt i tropisk Afrika, mest i de sentrale delene.
Super Bowl XLII

Super Bowl XLII var den 42. utgaven av Super Bowl, finalekampen i National Football League, det årlige høydepunktet i amerikansk fotball i USA. Kampen ble spilt 3. februar 2008 på University of Phoenix Stadium i Glendale i Arizona. Lagene som møttes var gruppevinnerne i American Football Conference (AFC) og National Football Conference (NFC), henholdsvis New England Patriots og New York Giants.
Nasjonalsangen ble framført av Jordin Sparks, og i pausen underholdt blant andre Tom Petty & the Heartbreakers.
Giants slo Patriots 17–14.
Sassandra

Sassandra er en havneby i Elfenbenskysten. Den er et subprefektur i og sete for departementet Sassandra. Den er også en kommune, og sete for regionen Gbôklé i distriktet Bas-Sassandra. Folkemengden var på ca 27 000 inmbuggere ved folketellingen i 2014.
Sassandra ligger ved Guineabukten ved munningen av elven Sassandra.
Byen ble grunnlagt av portugiserne som São Andrea, festningsruiner fra den gang finnes fortsatt. Senere ble den styrt av britene, og så av franskmennene som havn for utskiping av tømmer. Det gikk kraftig tilbake med byen på 1960-tallet etter at havnen i San Pédro var ferdigbygd. 
Sassandras hovednæringsvei nå er fiske.
Sassandra er kjent for sine strender og for et fyrtårn, og ikke langt unna ligger Gaoulou nasjonalpark.
Karl Brandt

Bakgrunn

Brandt avla legeeksamen i 1928, og ble medlem i Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti (NSDAP) i 1932. Kort etter ble han med i Schutzstaffel (SS) med tjenestegraden SS-Untersturmführer, den laveste offisergraden.

Andre verdenskrig

Fra september 1939 ble han, sammen med Philipp Bouhler, utnevnt av Hitler som leder for avlivningene under Aktion T4. Det skjedde ved såkalt eutanasi i  NS-drapsanstaltene Hadamar, Schloss Grafeneck, Schloss Hartheim, Sonnenstein, Bernburg og Brandenburg.
Den 28. juli 1942 ble Brandt utnevnt til generalkommissær for sanitets- og sunnhetsvesenet. I dette vervet sørget han for koordineringen av det sivile og det militære helsevesen. Blant oppgavene var å fremskaffe sengeplasser for avlastningssykehus og lasaretter. I denne forbindelse må den etter ham oppkalte Aktion Brandt forstås; der mange pasienter ble stuet bort eller avlivet.
Under andre verdenskrig utstedte Brandt ordrer om forskjellige medisinske eksperimenter på konsentrasjonsleirfanger, og utførte ofte disse egenhendig. Disse eksperimentene, fant sted på forskjellige institutter for eutanasi og i blant annet konsentrasjonsleirene Dachau, Buchenwald og Auschwitz. Ofrene ble blant annet utsatt for høydeeksperimenter, nedfrysning, ben-, muskel- og nervetransplantasjoner, sterilisering, forskjellige eksperimenter med tyfus samt eksperiment med sulfanilamid.

Avskjed

Etter 20. juli-attentatet i 1944 kritiserte Brandt Theodor Morells metoder for å pleie Hitler, og ble i september samme år avskjediget som eskortelege. I april 1945 lot Brandt sin hustru og alle kvinner i sin stab evakuere for at de ikke skulle havne i sovjetisk fangenskap. Hitler anklaget da Brandt for defaitisme; han ble stilt for krigsrett og dømt til døden. Han ble imidlertid løslatt fra varetekt kort etter Hitlers død.

Rettegang

I slutten av mai 1945 ble Brandt arrestert av allierte soldater. Han ble stilt for retten i Nürnberg ved en rettegang med det formelle navnet United States of America vs. Karl Brandt et al., mer kjent som legeprosessen. Prosessen mot Brandt og 22 andre nazistiske leger ble innledet den 9. desember 1946, og domsslutningen ble meddelt den 19. august 1947. Brandt og seks andre anklagede ble dømt til døden, og ble henrettet ved hengning i fengselet i Landsberg am Lech i Bayern.
Karl Brandt var gift med svømmeren Anni Rehborn (født 1904), som han fikk sønnen Karl Adolf (født 1935) med.
Entertainment Express

Entertainment Express (også kalt Entertainment Express Extreme Nordic) var et svensk pyramidespill ledet av Per Dagergård og Henry Brandt.
Selskapet solgte DVD-spillere og leide ut DVD-filmer. Markedsføring skjedde ved hjelp av multi-level marketing, og mange ble fristet til å investere fra 4.000 til 20.000 kroner i konseptet.
Utover i 2005 ble det klart at gjelden i selskapet bare økte og økte. I 2005 ble selskapet slått konkurs, men det var lite å hente av verdier. Blant dem som tapte penger på Entertainment Express var det også nordmenn.
Svenske Rolf Hjelm hadde en sentral rolle i utbredelsen av Entertainment Express. Da selskapet kollapset satset han på det nettbaserte reiseselskapet CHX Travel International. Fra før var han regional visepresident i MLM-selskapet ACN Inc. hvor han også deltok på vervekampenjer i Norge.
Opera buffa

Opera buffa (komisk opera, musikalsk komedia) betegner en operaform som oppsto i Napoli og Venezia. Tidlig på 1700-tallet ble det av og til lagt inn korte enakters mellomspill kalt intermezzo som komiske avbrudd i opera seria. La serva padrona av Giovanni Battista Pergolesi (1710–1736) er et intermezzo som fremdeles jevnlig framføres, og er et utmerket eksempel på stilen. Etter hvert ble det skrevet hele komiske operaer.
I motsetning til intermezzoet anså de aristokratiske sirkler til å begynne med opera buffa for å være en genre for de lavere klasser. Buffaen tok for seg folkelige og komiske temaer med røtter i commedia dell'arte og en og annen parodi på opera seria. Typisk for genren er rivalisering mellom ulike sosiale lag hvor det laveste sosiale lag tilslutt seirer. Svakheter som grådighet, gjerrighet, begjær og stolthet karikeres for å formidle et moralsk budskap. Karakteristisk for buffostilen er secco-resitativet, parlando, korte gjentatte melodifraser og samling av hele ensembelet mot slutten. Ved siden av det talenære secco-resitativet spilte sangbare melodier en stor rolle. Musikken støttet også i sterkere grad enn før opp under sangerens handlinger.
Teatro dei Fiorentini var det første offentlige teater hvor napolitanske operaer ble oppført. Et svært tidlig eksempel på den komiske opera i Napoli er La Cilla (uroppført 1706) av advokaten Michelangelo Faggioli som dediserte verket til den napolitanske justisministeren. Fra Napoli spredte opera buffa seg til Roma som i 1730-årene ble et sentrum for genren.
Opera buffa mistet raskt sin betydning i romantikkens epoke på 1800-tallet.
Elenergi

Elenergi er et programområde innen fag- og yrkesopplæringens andre videregående skoleår, Vg2. Programområdet bygger på elektrofag Vg1. Faget fører til videregående trinn 3, Vg3, eller opplæring i bedrift innen følgende fagområder; elektroreparatørfaget, tavlemontørfaget, togelektrikerfaget, viklerfaget, elektrikerfaget, energimontørfaget, energioperatørfaget, heismontørfaget eller signalmontørfaget.
Volvo S40

Første generasjon (1995–2004)

I 1995 ble Volvo S40 bygget på NedCar-fabrikken i Nederland, i et samarbeid mellom Volvo og Mitsubishi. Den var basert på en felles plattform med Mitsubishi Carisma, men solgte ikke like godt. Til tross for at de var bygget på samme plattform var de langt fra samme bil, av de 5 000 delene bilene var bygget opp av var 4 000 unike for hver modell. Av det resterende ble 650 produsert av Volvo mens 350 ble produsert av Mitsubishi.
I 2000 fikk S40 en ansiktsløftning og en rekke tekniske forbedringer ble samtidig introdusert. Blant disse var større bremseskiver, oppgraderte understellskomponenter og en liten økning i sporvidde.
Modellene var utstyrt med en 1,9 l dieselmotor eller 1,6 l, 1,8 l eller 2,0 l bensinmotorer med elektronisk innsprøytning. Øverst i modellprogrammet ble de også levert med lavtrykks- (2,0T) eller høytrykksturbo (T4). I USA var kun 1,9T tilgjengelig.

Andre generasjon (2004–2012)

Midt i modellåret 2004 ble andre generasjon S40 introdusert, med et helt nytt design og bygget på Volvo P1-plattformen. Modellen bygges på Volvofabrikken i Gent, Belgia. S40 ble nominert til Årets bil i verden-prisen i 2005, og vant samme år Beste nye sports-kompakt i Canada. I tillegg ble bilen valgt til Årets bil i Sør-Afrika samme år.
S40 T5 (en av flere varianter) er utstyrt med en 2,5 l (2521 ccm) rekkemotor med fem sylindre og elektronisk innsprøytning med en lavtrykksturbo og fire ventiler per sylinder samt doble, overliggende kamaksler. Motoren er montert på tvers foran i bilen, og driver forhjulene.
Steatoda triangulosa

Utseende

Steatoda triangulosa er en mellomstor edderkopp, 3,5-4 mm lang. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er brunlig, oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet, mørk, fra svart til mer rødbrun, med noen trekantede tydelige tegninger. Hos hannen er mønsteret mer utydelig. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn.
Den er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Steatoda triangulosa lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers.
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk.

Utbredelse

Steatoda triangulosa finnes i Europa. Den er vanligere lengre i sør, og sjeldnere nordover. Den ble første gang registrert i Norge i 2011, ved Fredrikstad, med funn av kun ett dyr. Den er åpenbart kommet til Norge på grunn av varehandel. Den mangler (ikke registrert) i Danmark og Sverige, men den finnes både på Kola og i Storbritannia.
Dødsstråle

Dødsstråle er en teoretisk stråle av partikler eller elektromagnetisk våpen fra særlig 1920-tallet og til utpå 1930-tallet som det ble hevdet å ha vært oppfunnet uavhengig av henholdsvis Nikola Tesla, Edwin R. Scott, Harry Grindell Matthews, og i henhold til avisen The New York Times også en viss dr. Graichen i Tyskland, Også andre hevdet å oppfunnet den samme dødstrålen. I 1957 var det amerikanske National Inventors Council (Det nasjonale råd for oppfinnere) utsendte fortsatt en liste over nødvendige militære oppfinnelser, denne inkluderte en dødsstråle.

Historie

Arkimedes skal etter sigende ha oppfunnet og benyttet seg et «brennende speil» (ikke akkurat en dødsstråle i moderne forstand). Det kan ha hatt en justerbar fokal lengde for sende mot skip og sette dem i brann. Dette skal ha vært benyttet mot den romerske flåten som invaderte Siracusa på Sicilia.
Imidlertid nevner de tidligste redegjørelser av slaget ikke noe «brennende speil», kun Arkimedes' skarpsindighet i en måte å «slynge ild» fra byen. En bysantinsk skribent flere hundre år senere er foreslått for å ha diktet opp det «brennende speilet» og tilskrev det til Arkimedes. Den påståtte oppfinnelsen har uansett satt spekulasjonene i gang i årene etter.

Science fiction

Selv om konseptet med en dødsstråle aldri har blitt konstruert har det vært et fast emne for science fiction-fortellinger og før til konseptet om en håndholdt strålepistol som ble brukt av helter som Lyn Gordon og andre. I Alfred Noyes' roman fra 1940, The Last Man (i USA med tittelen No Other Man) ble en dødsstråle utviklet av en tysk vitenskapsmann ved navn Mardok benyttet i en global krig og utslettet bortimot hele menneskeheten.
Wulian

Wulian (kinesisk: 五莲县; pinyin: Wǔlián Xiàn) er et fylke i byprefekturet Rizhao i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på 511 558 innbyggere.

Kulturminner

En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Det er også det neolittiske Dantu-funnstedet (丹土遗址, Dantu yizhi).
Tony Dorigo

Klubbkarriere

Dorigo ble født i Australia, men hadde britisk pass og skrev under for Aston Villa i en alder av 18 år i 1983, hvor han spilte 111 seriekamper frem til 1987. Han ble deretter solgt videre til Chelsea for 475 000 pund, hvor han i sin første sesong for London-klubben ble kåret til årets spiller. Han var med på å rykke ned med klubben samme sesong, men i 1988 rykket de opp igjen til den øverste divisjonen. I 1991 røk Dorigo uklar med Chelseas manager Bobby Campbell, og på sommeren ble det klart at Dorigo meldte overgang til Leeds United for en overgangssum på 1,3 millioner pund etter å ha spilt 146 kamper og scoret elleve mål for Chelsea.
Med Leeds United var han med på å vinne Engelsk 1. divisjon i sin første sesong for klubben, som dermed ble den siste sesongen med det gamle seriesystemet da Premier League ble dannet den 20. februar 1992. Dorigo spilte over 170 kamper for hvit-trøyene frem til 1997, da han meldte overgang til den italienske klubben Torino FC. I hans eneste sesong for Torino hjalp han klubben til å nå kvalifisering til Serie A, og ble kåret til klubbens beste spiller til tross for at han brente et avgjørende straffespark i playoff-finalen. 
På grunn av dårlig økonomi ble Torino tvunget til å kvitte seg med flere spillere etter 1998-sesongen, deriblant Dorigo. Han dro deretter tilbake til England og spilte over 40 kamper på to sesonger hos Derby County før han igjen meldte overgang til Stoke City, hvor han også var klubbens kaptein på nivå tre, før han til slutt la opp som aktiv fotballspiller i 2001 i en alder av 35 år.

Internasjonal karriere

Dorigo fikk sin landslagsdebut for England i 1989 i en kamp mot Jugoslavia. Dorigo var for øvrig tatt ut i den engelske troppen til EM i fotball 1988, hvor han var reserve for Kenny Sansom i skadefraværet til Stuart Pearce, men uten å få en eneste kamp. Dorigo var også en del av den engelske troppen under VM i fotball 1990, hvor hans eneste kamp kom i bronsefinalen mot Italia, samt en del av troppen under EM i fotball 1992. Totalt fikk han 15 landskamper for England etter at han ikke ble benyttet mer etter 1993-sesongen.
Tilbake i tid – De beste sangene

Tilbake i tid – De beste sangene er et samlealbum med Roy Lønhøiden, utgitt den 2. august 2010. Albumet lå seks uker på VG-lista og endte med 16.-plass som beste plassering.
Båtgraven i Ballateare

Båtgraven i Ballateare ble oppdaget i 1946 på vestkysten i Man i Irskesjøen, i sognet Jurby nord på øya. Graven ble utforsket av den tyske arkeologen Gerhard Bersu.
Båtgraven inneholdt gravstedet til en norrøn vikingkriger fra slutten av 800-tallet. Av skipet er ingenting igjen av. Krigeren var gravlagt med sine våpen. Det viktigste gravgodset besto av et sverd med tveegget blad, nesten en meter langt, som var prydet med innlegg i sølv. Bladet på sverdet var med hensikt delt i tre deler, muligens for å motvirke at gravrøvere plyndret graven, skjønt det kan ha vært andre, kanskje religiøse grunner. Sliren eller sverdskjeden, som var laget av lær, stoff og tre, var også bevart. Av andre gjenstander av jern ble det funnet tre spydspisser, en kniv og skjoldknopp. De bevarte delene av treskjoldet avslørte at det en gang hadde vært dekorert i fargene rød, hvit og svart.
Krigeren var blitt gravlagt i en kappe som ble holdt på plass av en ringhodet nål av bronse. Som følge hadde vikingen fått med seg en kvinne til etterlivet som var blitt drept av et hogg med et skarpt våpen tvers over bakhodet. Antagelig var det en trellkvinne ettersom frie kvinner hadde selvstendig status i det norrøne samfunnet og ville i normale tilfeller ikke ha blitt ofret. At hun ble avdekket ved mannens føtter tyder på at hun hadde lav status. Han hadde også fått med seg husdyr i form av brente dyrebein som ble funnet i gravhaugen som dekket graven.
Sverdet og andre objekter fra Ballatearegraven er i dag utstilt i Manx Museum.

Andre båtgraver

Båtfunnet ved Ballateare er ikke det eneste fra nordboere som bosatte seg på Man i vikingtiden. Det er funnet elleve gravhauger, men i henhold til 1995 var kun fem av dem undersøkt av arkeologer. En annen skipsgrav ligger nordspissen av Man, Knock-y-Doonee-gravhaugen. I tillegg finnes Balladoolegraven som også er en båtgrav på sørkysten av Man, og som Gerhard Bersu undersøkte året forut Ballateare.
I 1937–1939 i forbindelse med byggingen av Mans hovedflyplass ved Ronaldsway ble et større forhistorisk materiale avdekket. Dessverre hadde området vært utbygget i lang tid, og en større gravhaug, som var på 33 meter i diameter og 1,2 meter i høyden, var blitt fjernet på midten av 1800-tallet. Trolig var det en også en skipsgrav i storhaugen ved Ronaldsway hvor man også har funnet oksiderte nagler fra et klinket skip.