google/wiki40b huggingface dataset:
Finlands økonomiske regioner

Finlands økonomiske regioner (svensk: ekonomisk region, finsk: seutukunta) er sammenslutninger av kommuner innenfor et landskap. Hvert landskap består av en eller flere økonomiske regioner. Det er i alt 70 økonomiske regioner i Finland (2011).
I EUs klassifiseringssystem for understatlige enheter svarer de økonomiske regionene til nivå LAU1.
En økonomisk region består av kommuner som danner en funksjonell enhet. Regionene er dannet for å fremme interkommunalt samarbeid og for å organisere støtteordninger for kommuner med felles utfordringer. Graden av samarbeid i de økonomiske regionene varier fra region til region. Typiske samarbeidsområder er næringspolitikk, kommunale tjenester og arealutnyttelse.
Inndelingen i økonomiske regioner bestemmes av innenriksministeriet i samråd med angjeldende kommuner og landskap. På Åland bestemmes inndelingen av landskapsregjeringen. Inndelingen i økonomiske regioner ble innført i 1994. Siden den gang er antall økonomiske regioner blitt redusert fra 88 til 70.
What the Fuck Is This?

What the Fuck Is This? er en demo med Equinox, utgitt i juni 1988.
Parnopini

Utseende

Små til middelsstore, metallisk grønne, blå eller kobberfargede gullvepser. Som vanlig for gullvepser er kutikulaen svært hard med grov skulptur. Denne gruppen har nokså bred kroppsform.
Winnipeg Jets (1972-1996)

Winnipeg White Out

Winnipeg White Out er en ishckeytradisjon som stammer fra 1987 da lagets tilhengere ble bedt om å kle seg i hvitt i hjemmekampene i Stanley Cup-sluttspillet, noe som skapte en speiell stemning og atmosfære i hallen under kampene. Dette som et svar på «C of Red»- aksjon fra tilhengerne av Calgary Flames, som Jets møtte i den første runden av Stanley Cup-sluttspillet i 1987. Jets slo ut Flames i seks kamper, og lagets tilhengere kledde seg i hvitt i alle hjemmekamper i sluttspill ettr dette. Tilhengerne kalte dette for «White Out». Lagets markedføring i forkant av sluttspillkampene kalte dette for «charge of the white brigade». Også tilhengerne av det nå flyttede AHL-laget Manitoba Moose til St. John's, Newfoundland som St. John's Ice Caps, har videreført denne tradisjonen, så vel som tilhengerne av Coyotes da laget ble flyttet til Phoenix, og her kalt «Ice Cap's White Out» og tilsvarende «Coyotes White Out»,. Da Thrashers flyttet til Winnipeg og gjenopprettet Jets, ble «White Out»-tradisjonen videreført under deres kamper i Stanley Cup-sluttspillet 2015.
Våre falne

Våre falne 1939–45 er et firebinds bokverk som ble utgitt av Den norske stat i perioden 1949–1951. I tillegg til korte biografier med bilder over de ca. 11 500 nordmenn som falt for Norge under andre verdenskrig, inneholder verket artikler om den norske krigsinnsatsen.

Bakgrunn

Verket ble gitt i gave til den nærmeste etterlatte etter hver av de falne, på vilkår at de hadde «vist en god nasjonal holdning» under krigen. Dette ble stort sett finansiert ved at deres hjemkommuner gav et bidrag på 50 kroner per gave.
Som falne er definert «alle som døde under krigen (...) for så vidt som krigshandlinger var årsaken eller en medvirkende årsak til deres død» (fra verkets innledning). Nordmenn som falt i tysk tjeneste er ikke inkludert i verket. Opplysningene er samla inn først ved henvendelser til alle landets kommuner, deretter ved spørreskjema til de pårørende. Informasjon er også henta inn fra blant annet forsvaret, offentlige registre, Norges Røde Kors, lokale myndigheter, Nortraship, rederiene og Nasjonalhjelpen. Det mosaiske trossamfunn gav det vesentlige av opplysninger om deporterte og omkomne jøder.
Bokverket har blitt digitalisert og oppdatert av Nasjonalbiblioteket og slektforskningsorganisasjonen DIS-Norge. Persondataene ble brukt i en datajournalistikksak på VG-nett publisert  9. april 2015.
Kebarahulen

Kebarahulen i Israel er en naturlig fjellhule med dokumentasjon på svært langvarig beboelse. Neandertalere bodde her og spiste blant annet skilpadde for om lag 50 000 år siden, og det er avdekket neandertalske gravplasser fra 60 000-50 000 f.Kr. Trolig har også moderne mennesker bosatt hulen etter at disse vandret inn i Israel.
Nissan

I Norge

Tidligere distributør Nissan Norge ble stiftet 27. juli 1990 og tok fra 29. september samme år over som ny importør og distributør.  De eies av det japanske handelshuset Marubeni Corporation.
Nissan (da som Datsun) kom til Norge allerede i 1960, da noen eksemplarer av Datsun Bluebird ble importert som et prøveprosjekt. Importselskapet A/S Inor ble startet i 1965.
Fra årsskiftet 2005/2006 ble Nissans importørvirksomhet overdratt til Nissan Nordic Europe Oy, heleid datterselskap av Nissan Europe SAS. NNEs virksomhet styres fra hovedkontoret i Esbo i Finland, med regionkontor i Norge, Danmark, Sverige, Finland og Estland (for de tre baltiske landene). Det norske kontoret ligger i Asker.
John Benbow

Liv og virke

Han gikk inn i marinen 25 år gammel og jaktet blant annet på algeriske sjørøvere før ham forlot marinen og gikk inn i handelsflåten hvor han forble til Den ærerike revolusjon i 1688, da han vendte tilbake til Royal Navy og ble utnevnt til offiser.
Benbow sloss mot Frankrike i niårskrigen, og tjente senere som kommandant på, flere engelske fartøy og tok del i Beachy Head, Barfleur og Leene Hogue i 1690 og 1692. Han ble kjent under felttogene mot Salé og mauriske sjørøvere. Han beleiret Saint-Malo og kjempet i Vestindia mot Frankrike under Den spanske arvefølgekrigen.
Suksessen og ryktet til Benbow gjorde han både til meget kjent og at han ble forfremmet til admiral. Han var så innblandet i en sak under kamphandlingen i august 1702, hvor flere av kapteinene hans nektet å støtte ham da han kommanderte en skipsskvadron. Benbow fikk flere av kapteinene stilt for retten og senere fengslet eller henrettet for dette, men han levde ikke selv lenge nok til å oppleve dette. 
Disse hendelsene førte til at ryktet hans og flere referanser til ham i ble referert i senere populærlitteratur.
Stanislav Tsjokhlajev

Karriere

Tsjokhlajev deltok ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011, der han kom på 9.-plass på 7,5 km. Ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2013 fikk han to medaljer; han kom på 2.-plass på 10 km og 3.-plass på 20 km langrenn. På langrennssprinten kom han på 7.-plass. Han deltok også i skiskyting, der han kom på 10.-plass på 7,5 km og 11.-plass på 12,5 km. 
Ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji kom han på 2.-plass på både 10 og 20 km langrenn, med Maksim Pirogov som guide. Canadiske Brian McKeever vant begge disse øvelsene. Han fikk også bronse på 15 km skiskyting, samt at han kom på 5.-plass på 7,5 km skiskyting.
Kanadagås

Beskrivelse

Kanadagåsa kan bli opptil 100 cm høy og veier typisk 5–7 kg, noe som gjør den til Europas største gåseart. Den er lett gjenkjennelig på de to store hvite kinnflekkene (en på hvert kinn). Arten kan av og til forveksles med hvitkinngås, men denne er også hvit i pannen. Kanadagåsa avgir et trompetaktig «aa-hoa», der den andre stavelsen er stigende.

Utbredelse

Kanadagåsa kommer opprinnelig fra Nord-Amerika (Canada og USA), men arten ble på begynnelsen av 1900-tallet innført til Europa for å jaktes på. Den skandinaviske bestanden stammer i sin helhet fra fugler som ble satt ut i Sverige i 1929, av svensken Bengt Berg. De første utsettingene i Norge fant sted i 1936. Arten var fredet fram til 1986. I 1992 ble den jaktbar i hele landet. I 2007 ble den oppført på norsk svarteliste.
I Norge er de største bestandene i trøndelagsområdet med Nordmøre, på Østlandet og i Hordaland. Den norske bestanden har økt mye siden rundt 1970, og antas å være på ca. 1 500-2 000 par pluss endel ikke-hekkende fugl pr 2006. Arten er knyttet til våtmarksområder langs kysten og i innlandet. Den overvintrer ved åpent vann.
Bjarkøya

Bjarkøya ligger i Harstad kommune i Troms. Øya ligger nord for Grytøya og har et areal på 14,6 km². Høyeste punkt på øya er Falkeberget på 248 moh. I 2001 hadde Bjarkøya ca. 350 innbyggere.
Nergård, som var kommunesenter i tidligere Bjarkøy kommune, ligger på Bjarkøya. Øya har fergeforbindelse fra Austnes til Fenes på Grytøya og Altevik på Sandsøya. Bjarkøy kommune ønsket å knytte Sandsøya og Bjarkøya til Grytøya med undersjøiske veitunneler. Bjarkøyforbindelsen ble imidlertid ikke prioritert under Troms fylkestings behandling av Nasjonal transportplan i april 2005.
Det er også forbindelse med hurtigbåt fra Nergård til Sandsøya, Harstad og Senja. 
Under andre verdenskrig ble det anlagt et tysk kystbatteri på Bjarkøya, Marine Artillerie Bjarköy 3/511, ble oppsatt med fire 15,5 cm kanoner med skuddvidde 18 000 m, i juni 1941.
Breitkopf & Härtel

Breitkopf & Härtel er et musikkforlag med hovedkontor i Wiesbaden og kontorer i Leipzig og Paris.
Breitkopf und Härtel er det eldste musikkforlaget i verden, offisielt grunnlagt 27. januar 1719 da Bernhard Christoph Breitkopf (1695–1777) giftet seg inn i den gamle Leipzig-baserte trykkerfamilien Müller, som allerede hadde drevet trykkeri i nesten 200 år. Fra 1756 publiserte forlaget verk av nesten alle berømte komponister i det tyske språkområdet. Det begynte med Bach-sønnene, Joseph Haydn, Leopold Mozart, Johann Joachim Quantz, Carl Stamitz, Georg Philipp Telemann og andre, og omfattet inntil 1799 også komposisjoner av Wolfgang Amadeus Mozart og Ludwig van Beethoven.
Breitkopf & Härtel ga ut også to verker av Edvard Grieg, klaversonaten op. 7 og fiolinsonaten op. 13.
Fylkesvei 6698

Fylkesvei 6698 (Fv6698) i Trøndelag går mellom Lysklett og Vangsmo i Klæbu kommune. Veien er 419 meter lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 923 (Sør-Trøndelag).
Storhaugen (Kristiansund)

Storhaugen er en øytopp i Kristiansund kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal fylke. Den er det høyeste punktet på Flatsetøya, med sine 56 moh. Beliggenheten er nordvest av Kvitnes. Stedet Kvitnes hadde tidligere fergeanløp; i forbindelsen over Freifjorden med Høgset i Gjemnes kommune. Overfarten opphørte, sommeren 1992 ved åpningen av Freifjordtunnelen.
Matthijs Holter

Arbeid innen rollespill

Holter har i mange år vært svært aktiv i det norske rollespillmiljøet, og har blant annet vært redaktør i fanzinene Imagonem og Replicant. Han deltok i oppstarten av nettstedet rollespill.net, og deltok jevnlig i RISK-konkurransen der. Foreningen Spillskaperlaget ble opprettet på hans initiativ i 2004 og han var leder av foreningen fram til årsmøtet i 2007. I 2005 arrangerte han spillfestivalen HolmCon, som har blitt en årlig tradisjon for nyskapende rollespill. Han mottok i 2006 Statens Kunstnerstipend for yngre kunstnere for å arbeide på prosjektet We All Had Names. Høsten 2007 ble han ansatt i aPlay Motivation for å videreutvikle Lærelyst-metoden, og ble slik den første profesjonelle rollespillforfatter i Norge. I 2007 opprettet han bloggen «Nørwegian Style», hvor norske rollespill presenteres i engelsk oversettelse. Bloggen har også resultert i en antologi. Han var initiativtaker og redaktør for de første 4 numrene av rollespillmagasinet Playground, som kom med sitt første nummer i februar 2011. Etter nummer 4 overtok en ny dansk redaksjon prosjektet. I 2012 mottok han Johannes H. Bergs minnepris som "en sentral foregangsperson for rollespill i Norge og Norden". I 2013 tok han og Ole Peder Giæver initiativ til å starte en norsk friformbevegelse, med månedlige treff for spillutvikling og testing samt den årlige samlingen PlenCon. Samme år tildelte foreningen Hyperion ham ordensgraden Kommandør av det Gylne Horn "for sin innsats for rollespill som kulturuttrykk og læringsverktøy".
Venetiansk maleri

Det Venetianske maleriet var en skole innenfor det italienske maleriet som opplevde sin blomstringstid på 1500- og 1700-tallet.
På 1500-tallet ble det venetianske maleriet utviklet under påvirkning fra Padovaskolen og Antonello da Messina som introduserte brødrene van Eycks oljemalingsteknikk. Det kjennetegnes av en varm fargeskala og en malerisk utnyttelse av fargen. Tidligere mestere var familiene Bellini og Vivarini, fulgt av Giorgione og Tizian, senere Tintoretto og Veronese.
På 1700-tallet opplevde det venetianske maleriet en renessanse takket være Tiepolos dekormaleri og Canalettos, Giambattista Pittonis og Guardis panoramautsikter.
Marinens Flyvebaatfabrikk M.F.4

Marinens Flyvebaatfabrikk M.F.4 var et toseters, enmotors skolefly bygget for Marinens flygevåpen av Marinens flyvebaatfabrikk.
Man startet utvikling av flyet da stadig flere av skoleflyene M.F.1 ble utrangert. M.F.4 bygger i det alt vesentlige på samme konstruksjon som M.F.1, men vingespennet ble vesentlig forkortet for å passe til hangarene. Halepartiet ble laget som monoplan utførelse. Motoren var av merke Scania Vabis, lisensbygde Mercedes, med 100 hk, som ga toppfart på 100 km/t. To av de gjenværende M.F.1 ble bygd om til M.F.4. Den første maskinen ble levert våren 1918, og flyene ble kjent for å være robuste og slitesterke. Det siste av typen ble utrangert i 1924.
Alstahaug kirke

Historie

Alstahaug prestegjeld var lenge det mektigste på Helgeland, og Alstahaug kirke er således
en av de tre triangelkirkene i området, i tillegg til Herøy kirke og Dønnes kirke. 
Den store likhet disse imellom, inkludert denne løkkuppelen, sannsynliggjør at de ble bygd av samme entreprenør fra Bergen.  Prestegjeldet hadde ved reformatsen i 1589 seks kirker og to kapell.
Det er usikkert hvilken helgen kirken har vært viet til, men det er grunn til å tro den har vært viet til St. Olav. En treskulptur av ham, som nå står i Universitetets Oldsakssamling i Oslo, er det eneste helgenfiguren som med sikkerhet kan tilknyttes Alstahaug. Tidligere har noen trodd at kirken har vært viet til St. Margrete (Margareta), men det er en misforståelse, og gjaldt en annekskirke i samme prestegjeld.

Interiør

Altertavlen ble montert i 1636.
Presten Petter Dass virket her fra 1689 og frem til sin død i 1707.
Døpefatet ble gitt av ham i 1697.  Sønnen Anders Dass etterfulgte ham.
I perioden 1804-1828 var kirken den første domkirke for Nordlandene, anført av 
biskop Mathias Bonsak Krogh, som også regjerte som sokneprest i perioden
1805–1812.

Utvidelser av kirken

Som del av en omfattende utvidelse og ombygging i 1863-1865 ble det bygd på et skip, 
og den gamle middelalderkirka er nå koret i denne kirka.  Den vestre halvpart
av skipet ble da revet.  Kirken ble i 1935 på enkelte hold tilbakeført til opprinnelig utseende.  Arkeologiske utgravninger i 1967 frembrakte over 400 gamle mynter.  En restaurering i 1970 kan også nevnes, samt sprinkleranlegget i 1996.
Kirken med sine 270 plasser
er fremdeles i vanlig bruk, og fremstår i dag som en enskipet langkirke med kor.  
Den ligger som del av Alstahaug-tunet, som også omfatter Petter Dass-museet.
Den er inngående beskrevet i flere bøker, Asle K. Brovoll, Alstahaug kirke – en kulturskatt, 1999.  Kirkejubileet i 1999 feiret Helgelands middelalderkirker. CD-platen Folketoner fra Helgeland, gitt ut av Helgeland kammerkor, er innspilt i Alstahaug kirke.
Saratoga Springs

Saratoga Springs er en by i Saratoga County, New York, USA. Befolkningen var på 26 586 i 2010. Navnet reflekterer tilstedeværelsen av mineralholdige kilder i området, noe som har gjort Saratoga en populær feriedestinasjon i over 200 år. Byen ligger like nord for Albany i hjertet av New Yorks Capital Region.

Historie

Før europeernes ankomst bodde det algonkintalende mahicanindianere i området, men de ble fordrevet av nederlandske og engelske nybyggere. I 1691 bygde de For Saratoga på vestbredden av Hudson River.
Slaget ved Saratoga (1777), som markerer et vendepunkt i den amerikanske uavhengighetskrig, fant faktisk ikke sted ved Saratoga, men 24 kilometer unna ved det som nå er Stillwater.
Rundt 1776 hadde stedet fast bosetting; man regner byens grunnlegger for å være forretningsmannen Gideon Putnam (1763–1812), som slo seg ned der i 1789 og bygde det første hotell i Saratoga i 1802. Men den egentlige grunnleggelse av Saratoga Springs fant sted den 9. april 1819. I 1832 kom den formelle bystatus og det var i forbindelse med at den ble tilsluttet Saratoga and Schenectady Railroad. Jernbanen førte til stadig mer tilstrømning særlig etter at Delaware and Hudson Canal Company overtok i1870 og begynte å å trafikkere strekningen mellom New York-Saratoga Springs direkte med Empire State Express.
Fra da kom det stadig flere reisende som ønsket kuropphold de berømte mineralkilder her. Den tyskættede lege Simon Baruch var sentral for den medisinske behandling som ble tilbudt og for den målrettede tilrettelegging av kurinstituasjoner etter europeisk forbilde. Det ble bygd store hoteller, som United States Hotel og Grand Union Hotel; sistnevnte var i en tid verdens største hotell.
I 1863 ble Saratoga Race Course åpnet. Hesteveddeløpene her bidro til byens attraktivitet. Veddemålene (til tross for at de lenge var forbudt) førte til en ytterligere besøkerstrøm. Siden 1937 er byen også vært et hyppig åsted for filmuinnspillinger.
Potetchips ble oppfunnet i Saratoga Springs: Det fortelles at oppfinneren, kokken George Crum ved hotellet Moon Lake Lodge, den 24. august 1853 laget dem for å imøtekomme en gjest, industrimagnaten Cornelius Vanderbilt som stadig vekk beklaget seg over at hotellets stekte poteter var skåret for tykt. Den nyutviklede tilberedning og serveringsmåte gjorde stykkene så tynne at de ikke helt egnet seg for å spise med gaffel, men den høye gjest var til Crums overraskelse begeistet. Den nye kreasjon ble medtatt på spisekartet som Saratoga Chips, og snart ble de kjent i hele New England. -- En annen versjon, som presenteres i det lokale museum som mer sannsynlig, er at Crums søster kom i skade for å miste en alt forr tynt skåret potetskive ned i varmt fett, og at resultatet begeistret Crum i den grad at han beynte å tilby slike chips i hotellets restaurant.
Forelebig udö!

Forelebig udö! er en norsk bok skrevet av Ole-Jacob Abraham og utgitt på Kapabel Forlag i 2007. Bokas fulle tittel er «Forelebig udö!» Sovjetiske krigsfangar, norske partisanar og russaren «Nils».
Boka handler om den sovjetiske krigsfangen Leonid Dnjeprovskij, alias Ivan Trofimovitsj Pokinboroda, og hans opplevelser i Norge i 1942–1958 og i Sovjetunionen 1914–1942 og 1958–1982. Den behandler emnene sovjetiske krigsfanger i Norge og norske partisaner (Osvald-gruppen). Boka har ISBN 978-82-8163-015-4.
Salcete

Salcete er et taluk (administrativ enhet) i den indiske forbundsstat Goa (i distriktet South Goa).
I følge en lokal legende skyldes navnet at det ca 1000 år f.Kr. ankom 96 brahmanifamilier (saraswats) til konkanikysten, hvorav sekstiseks til det området som så ble kalt Salcete. Der slo de seg ned; på sanskrit heter tallet 66 sassast, og derav skal navnet Salcete stamme.
Den største byen, som samtidigh er økonomisk- og forvaltningsmetropol, er Margao med knapt 78.000 innbyggere (2007). Dessuten har man bosetningene (comunidades) Raia, Loutolim, Curtorim, Verna, Benaulim og Cavelossim.
Vest-Opplandbunad

Vest-Opplandbunad er en bunad fra Oppland. Oppland fylke opprettet i 1937 en komité for å lage en bunad fra Vestoppland. De fant en brodert pute, originalt brukt i en slede, på Augedal gård på Brandbu. Puten var laget i tykk blå vadmel og hadde broderier av klatretråder med roser og nelliker i mange farger. Det var ikke vanskelig å datere puten da årstallet 1762 var brodert inn. Denne puten er i dag en del av Bagn bygdesamling i Valdres. Både broderiene og kvaliteten i det vevde stoffet på puten er reflektert i bunaden. Den ferdige bunaden for Vestoppland ble presentert i 1939. I 1980 ble det laget en cape til bunaden.
Pseudotaeniotes

Utseende

En middelsstor, slank og langbeint, brunsvart trebukk med svært lange antenner. Hodet er firkantet. Pronotum er nærmest tønneformet, med en liten knøl på sidekanten. Hodet og pronotum har tre fine, lyse lengdestriper, disse møtes foran i pannen. Dekkvingene er avsmalnende bakover, med rettvinklede "skuldre", tett besatt med små, lyse flekker.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er utbredt i Peru og Bolivia.
Haplidoeme

Utseende

Middelsstore, slanke, blanke, ensfarget gulbrune trebukker. Antennene er ganske tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene er jevnbrede. Beina er nokså lange, lårene slanke.

Utbredelse

Slekten finnes i California og i det nordvestlige Mexico (Baja California, Hidalgo).
Georg Leibbrandt

Bakgrunn

Leibbrandt var født av etnisk tyske foreldre i Hoffnungsfeld nær Odessa i Zebrikovo-distriktet i Ukraina. Under første verdenskrig meldte han seg som tolk for de tyske styrkene som sto i Ukraina på Østfronten, da han snakket både tysk, russisk, ukrainsk, fransk og engelsk. 
Etter Oktoberrevolusjonen i 1917 flyktet han til Berlin og begynte å studere der. I 1918 studerte han teologi, filosofi og historie og fikk en doktorgrad i filosofi i 1927. I årene 1926, 1928 og 1929 reiste han mye rundt i Sovjetunionen for å studere den tyske befolkningen i svartehavsområdet («Volgatyskere») og samlet historisk dokumentasjon. Han publiserte senere en bok om dette i Tyskland. Han fikk senere et Rockefellerstipend og studerte i Paris og i USA i årene 1931-1933.

Nasjonalsosialist

Da nasjonalsosialistene kom til makten i Tyskland i 1933, tok Leibbrandt i mot en invitasjon fra Alfred Rosenberg om å vende tilbake til Tyskland, og han gikk samme år inn i NSDAP. Han ble leder av Øst-seksjonen i den utenrikspolitiske avdelingen i NSDAP, og leder for antisovjetisk og antikommunistisk propaganda.
Etter at Operasjon Barbarossa ble igangsatt, ble Leibbrandt leder for Ostministrerium, som hadde det overordnede ansvaret for den sivile administrasjonen i de okkuperte områdene. Fra denne posisjonen deltok han på Wannseekonferansen sammen med Alfred Meyer.
Fra sommeren 1943, gikk han av ukjente grunner av fra Ostministerium og gikk inn i Kriegsmarine.

Etter krigen

Han ble holdt internert av britene etter krigen fram til 1949. I denne perioden ble han innkalt som vitne under Ministerieprosessen.
I januar 1950 ble han formelt siktet av Landgericht Nürnberg-Fürth, men saken mot ham ble henlagt 10. august samme år og han ble løslatt. Han bosatte seg deretter i Weissach im Tal i Baden-Württemberg, hvor han bodde fram til sin død. Han oppholdt seg også i perioder i USA og fortsatte studiene rundt Volgatyskerne.
MS «Høydalsfjord»

MS «Høydalsfjord» er en båt bygget i 1988. Fra 1998 til 2004 var båten i eie til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane.
Gods of Egypt

Handling

Set, den nådeløse guden av mørket, har tatt over tronen i Egypt, og det en gang så fredelige og velstående imperiet er nå i kaos og konflikt. Få våger å gjøre opprør mot ham. En ung mennesketyv, hvis kjærlighet ble tatt til fange av guden, søker å detronisere og beseire Set med hjelp av den mektige guden Horus.
Rapide-des-Îles vannkraftverk

Rapide-des-Îles vannkraftverk  er en demning og et vannkraftverk i Øvre Ottawa-elva i Québec, Canada. Det har en installert total vannkrafteffekt på 176 MW, fordelt på 4 generatorer. Vannfallet (hydraulic head) er på 26,22 meter. Anlegget stod ferdig konstruert i 1973. Dette anlegget magasinerer ikke opp noe reservoar, men er et såkalt elvekraftverk (run-of-river). Operatør og eier er energiselskapet Hydro-Québec.