google/wiki40b huggingface dataset:
Oddar Meancheay

Økologi

Territoriet til denne provinsen ligger i Dângrêkfjellene. Avskoging er et alvorlig problem i området. Skogbranner er vanlig i den tørre skogen og det er mye ulovlig hogst.

Tjenester

Bare noen få husstander i Oddar Meancheay har tilgang til elektrisitet.

Historie

Det fjellrike og skogkledde området Oddar Meancheay ble brukt som base for Røde Khmer da de kjempet mot Khmerrepublikken ledet av general Lon Nol i perioden 1970-1975. 
Røde Khmer gjenoppbygget sin tidligere baser i Dângrêkfjellene, langs grensen til Thailand og gjorde Anlong Veng deres viktigste "hovedstad" fra 1989 til 1997. I dag er Oddar Meanchey et av områdene med mest landminer i Kambodsja.
Sibilanter

Norsk ortografi

Sibilanten [s] skrives vanligvis som s i norsk, og av og til som c i importord. [ʃ] skrives vanligvis sj, skj, sk eller rs.
Between the Devil and the Deep Blue Sea

Between the Devil and the Deep Blue Sea er en populær amerikansk sang fra 1932. Musikken ble skrevet av Harold Arlen og tekster av Ted Koehler.
Between the Devil... ble spilt første gang av Cab Calloway og har siden blitt en «standard»som spilles av mange kunstnere, for eksempel George Harrison. Boswell Sisters  spilte den inni 1932 sammen  med The Dorsey Brothers. Frank Sinatra laget en versjon i 1959, og Ella Fitzgerald hadde den i sitt album: Ella Fitzgerald Singe the,Harold Arlen Songbook fra 1961. Thelonious Monk synger den i albumet Straight, No Chaser fra 1967. Diana Krall sang sangen i sitt debut-album, Stepping Out fra 1993.
Demetere

Demeterne var en keltisk stamme på De britiske øyer. Da romerne invaderte øyene levde de i et område i dagens Pembrokeshire og Carmarthenshire i Wales, vest for silurene. Deres hovedstad var Moridunum, dagens Carmarthen. Det eksisterte også en by Luentinum (som er identifisert til å ha ligget ved Dolaucothi Gold Mines nær Pumsaint, Carmarthenshire). Demeterne er beskrevet i den romerske geografen Klaudios Ptolemaios' verk Geographia som ble skrevet i det 2. århundre.
Stammen gjorde ikke motstand mot romerne, i motsetning til andre stammer i området som silurene og ordovikene. Derfor ble ikke dette området sterkt befestet av romerske styrker, men det ble anlagt et fort i Moridunum. Romerne satte igang leting etter gull i gruver i demeternes rike.
Ciudad Madero

Ciudad Madero er en by og en kommune i den meksikanske delstaten Tamaulipas. Folketellinger fra 2005 viser at det bodde 198 819 i byen. Ciudad Madero inngår i Tampicos storbyområde og har vært og er et viktig område for landets oljeindustri.
Jacqui Drollet

Biografi

Drollet studerte i Toulouse og Marseille og er utdannet marinbiolog. Han har blant annet arbeidet med ciguatera ved Institut Louis Malardé. I 1974 grunnla han miljøvernorganisasjonen Ia ora te natura.
Sammen med blant andre Henri Hiro og Duro Raapoto grunnla han i 1975 det sosialistiske uavhengighetspartiet Ia Mana te Nunaa. I 1982 ble han første gang valgt til Fransk Polynesias forsamling. I årene 2004 til 2008 var han visepresident i Oscar Temarus regjeringer. Samtidig var han minister for ulike saksfelt og hadde ansvar for miljø, turisme og lufttransport, økonomi og finans, kultur, og post- og telekommunikasjon. I 2011 ble han valgt til parlamentspresident i  Fransk Polynesias forsamling.
Langt hist opp i nord

«Langt hist opp i nord» er et skillingstrykk Alf Prøysen presenterte i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1956. Prøysen forteller at skillingsvisa er fra en handskrevet visesamling, og forfatteren skulle være en mann fra Eresfjord i Romsdal, ved navn Anton Hagbø. Denne mannen emigrerte etterhvert til Amerika.

Teksten

1.Langt hist opp i nord der hvor klippene stor

rager høyt over speilblanke sjø,

mellom bakker og strand og de rislende vann

der er fosser som aldri kan dø.
2.Der hvor longe og sei, sel og brisling og skrei

lever sammen i skummende hav.

Der hvor bølgen så svær slynges langt over skjær,

og den knuses mot klippen i kav.
3.Der hvor dagen så lang høres fuglenes sang,

der hvor rypen den klukker og ler,

der hvor evighetsbre sammenføyet av sne

kleder bakken om sommeren der.
4.Der som barn jeg en gang nedad bakkene sprang

og den tid kan ei glemmes så snart.

Sett hjem, om enn fort, var det inderlig godt

der jeg synes at allting var rart.
5.Jeg kan huske jeg sprang hele dagen så lang,

efter sauen på fjellene om.

Som et rovjaget dyr over bakker og myr

med en mave som oftest var tom.
6.Stundom satt jeg og gråt var så ynkelig våt,

tørret trillende tårer på kinn.

Og når aftenen kom var det ofte min lønn

at få skjellsord og slag på mitt kinn.
7.Jeg skal ei sige mer skjønt jeg føler begjær

det er gjemt, men blitt aldri forglemt.

Det kan hende en gang hvis jeg lever så langt

at det hele skal komme på prent.
8.O ulykkelige barn som er født ut i skam

du får prøve hva andre ei vet,

du på dørstokken må alltid redebon stå

og får være i første geledd.
9.Jeg oppvokste, ble mann dro til fremmede land,

og på hinsides kloden jeg bor,

jeg vil hilse deg blott di som kjenner meg godt

kanskje aldri vi treffes på jord.
Potpurriet

Potpurriet, også omtalt som Potta, er et tidligere utested i Tollbugata i Oslo. Utestedet ble startet i 1995 av Sissel Hansen som det første diskoteket i Oslo tiltenkt et lesbisk publikum. I 2004 ble Potpurriet lagt ned, og et nytt utested, sinPecado, startet i lokalene.
Universets historie

Sammendrag

Det tidlige universet var så varmt og energisk at partikler ikke kunne eksistere i den form man ser i dag. Nøyaktig hvordan starten artet seg, er fremdeles ukjent, da ingen menneskeskapt innretning ennå kan generere nok energi til å gi innsikt i massers oppførsel ved slike energiutladninger.
Siri Gloppen

Utdanning

Gloppen er fra Stavanger hvor hun gikk på Kongsgård videregående skole. Hun ble utdannet cand.polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Bergen i 1993, med fagene sammenlignende politikk, samfunnsøkonomi og filosofi. Hovedfagsoppgaven i den statsvitenskapelige spesialiteten sammenlignende politikk omhandlet Constitutional options for a democratic South Africa. Gloppen ble dr.polit. i statsvitenskap i 2001 ved Universitetet i Bergen på avhandlingen South African constitutionalism 1994-2000. The difficult balancing act of the Constitutional Court.

Forskningsvirksomhet

Gloppen har i sin forskning særlig studert rettens og domstolenes sosiale og politiske funksjon. Dette omfatter studier av hvordan rettsmobilisering brukes for å fremme ulike interesser - blant annet retten til helse, seksuelle og reproduktive rettigheter (f.eks knyttet til abort og homofilt samliv), urfolks rett til jord og naturressurser; og rettigheter knyttet til miljøet og beskyttelse mot klimaendringer. Hun har også forsket på  konstitusjonsutvikling, menneskerettigheter,  domstolenes rettskapende virksomhet, juridisk uavhengighet, rettsoppgjør, sannhetskommisjoner og forsoningsprosesser, demokratisering og valgprosesser, bistandspolitikk, sosialt medborgerskap og skatt.  
Hun har ledet flere internasjonale forskningsprosjekter som har analysert rettsapparatets rolle og konsekvenser av rettsmobilisering på tvers av regioner, med særlig fokus på latinamerikanske og afrikanske land, men også India, Europa og USA. Hennes primære empiriske nedslagsfelt er det østlige og sørlige Afrika, særlig Sør-Afrika, Malawi og Uganda, i tillegg til Norge. Hun har også arbeidet med politisk teori i og særlig spørsmål knyttet til sosial rettferdighet, demokrati og rettsstat.
Det akademiske året 2005–2006 var Gloppen gjesteforsker ved menneskerettighetsprogrammet ved Harvard Law School og høsten 2014 ved Harvard University FxB Center on Health and Human Rights ved Harvard T.H. Chan School of Public Health. I 2010 - 2011 var hun  medlem av American Political Science Association (APSA ) President’s Task Force  for Participation; economic security and social justice in a volatile world.
Nanfen

Nanfen (kinesisk: 南芬区, pinyin: Nánfēn Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Benxi i den kinesiske provinsen Liaoning. Det har et areal på 619 km² og teller 80 000 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 304 løper gjennom området. Den begynner i Dandong i Liaoning og fører til Holingol i Indre Mongolia.
David Weir

Klubbkarriere

Weir startet sin fotballkarriere gjennom et stipendopphold hos University of Evansville i perioden 1986 til 1990. Etter at han returnerte til hjemlandet hadde han et treningsopphold hos Celtic FC, men uten at dette resulterte i et kontraksforslag. I 1992 signerte han under på en kontrakt med hjemklubben Falkirk FC og bidro med 134 seriekamper og åtte mål frem til 1996, og var bidragsyter til at klubben klarte å vinne opprykk til den øverste divisjonen samt Scottish Challenge Cup i 1993.
I juni 1996 meldte Weir overgang til Heart of Midlothian FC, hvor han umiddelbart etablerte seg på førstelaget. I Hearts var han blant annet med på å vinne Scottish Cup i 1998 med finaleseier over Rangers FC. Etter å ha spilt 112 kamper totalt og 12 scoringer ble han februar 1999 solgt videre til den engelske klubben Everton FC for 250 000 pund. Hos Everton fikk han sin seriedebut allerede dagen etter i kampen mot Middlesbrough FC. Weir etablerte seg også her som fast førstelagsspiller og fikk tildelt kapteinsbindet både av Walter Smith og David Moyes. Til sammen fikk han 269 kamper og ti scoringer for Liverpool-klubben frem til 2007.
I januar 2007 dro Weir tilbake til Skottland og signerte på en fri overgang med Rangers FC, hvor han så ble gjenforent med sin tidligere manager Walter Smith. Hos Rangers var han sterkt delaktig i at klubben kjempet om medaljer i sitt stoppersamarbeid sammen med spanske Carlos Cuéllar, og klubben gav Weir flere ettårskontrakter etter endte sesonger til tross for at alderen var høy. I 2008 vant klubben både Scottish Cup og Scottish League Cup, og året etter ble han tildelt kapteinsbindet som ble fratatt Barry Ferguson. I mai 2010 ble Weir tildelt Scottish Football Writers' Association Footballer of the Year, og ble dermed den eldste spilleren som har vunnet denne prisen. I juli 2011 skrev han under på nok en ettårskontrakt med Rangers.

Internasjonal karriere

Weir fikk sin landslagsdebut for Skottland i en kamp mot Wales i mai 1997. Han ble tatt ut i troppen til VM i fotball 1998 av landslagstrener Craig Brown, og fikk spille to gruppespillkamper mot henholdsvis Norge og Marokko, hvor han i førstnevnte kamp kom inn som innbytter for Colin Calderwood. Han trakk seg fra landslaget under kvalifiseringen til EM i fotball 2004 etter å ha blitt kritisert av landslagstrener Berti Vogts, men kom tilbake i 2004 da Walter Smith tok over rollen som landslagssjef. I september 2010 ble han tidenes eldste skotske landslagsspiller da han i en alder av 40 år spilte en EM-kvalifiseringskamp mot Litauen. Weir fikk totalt 69 landskamper og ett mål for Skottland frem til han ga seg med landslagfotball mot slutten av 2010.
Lier prosti

Lier prosti er et prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Prostiet ble opprettet i 1999 og har sete i Lier. Tidligere var det en del av Drammen prosti. Fra 1.1.2020 blir sognene i Lier kommune igjen en del av Drammen prosti. Røyken og Hurum blir en del av Asker kommune og dermed en del av Asker prosti. Lier prosti vil opphøre.
Svinesund

Svinesund er et grensested nær Halden og Strömstad. Her forenes Sverige og Norge over Ringdalsfjorden som på svensk side kalles Idefjorden. Når man kommer lengre inn i fjorden, kalles den på norsk side Iddefjorden. Biltrafikken over Svinesund er stor og økte kraftig da den nye Svinesundsbroen i fire felt ble åpnet i 2005. Fra 2003 til 2012 økte den samlede årsdøgntrafikken (ÅDT) fra 15 676 til 19 905. Biltrafikken består av grensehandlere, turister og pendlere – foruten mange trailere; andelen tungtrafikk er på 11-12 %. I tillegg passerer  fritidsbåter og lastebåter under bruene. 10. juni 2005 ble den nye brua over Svinesund offisielt åpnet av Kong Harald og Kong Carl Gustaf. Bompengefinansiering tok til 1. juli 2005.
Det er kun ved den gamle brua det går å stoppe for å se og fotografere, og fremdeles går en betydelig del av trafikken over denne (ca. 6000 biler ÅDT), selv om bompenger betales på begge.

Moderne tider

På 1960-tallet ble Svinesund kjent for sexbutikker. Det ble markedsført massivt i Norge for sexvarehuset «Hönan Agda», der det ble vist striptease og pornofilmer. Det ble også reist «sextelt» langs E6, og det ble satt opp busser fra hele Sør-Norge til filmfremvisningene i disse.
Svinesund har fra Norge stemte nei til EU i 1994 gjennomgått en betydelig forandring. Svenske kremmere og kapitalsterke nordmenn har tatt farvel med handletelt og bygget opp kjøpesenter og store butikker, som ikke bare tiltrekker norske grensehandlere. Forretningene på Svinesund og Nordby er også blitt daglig arbeidsplass for flere hundre grensependlende nordmenn. Grunnlaget for nyetableringene: Norge har andre priser på kjøtt, tobakk og flere andre varer enn EU-landet Sverige. At nordmenn på handletur til Svinesund og Strömstad handler med seg varer som er dyrere enn i Norge, har også vært medvirkende til at uttrykket «harryhandel» ofte brukes om grensehandel. Uttrykket eksisterte før det ble brukt av Venstre-statsråd  og eks-haldenser Lars Sponheim.
Popol Vuh

Tekstens historie

Boken er etter alt å dømme nedskrevet på midten av 1500-tallet, på quiché-språket og i det latinske alfabetet, om lag 30 år etter den spanske erobringen. Nedskrivingen har et visst preg av å være et arbeid for å bevare «de gamle tradisjonene» som nå er i ferd med å miste fotfeste og fortrenges av kristendommen. Forfatterne er ukjent for ettertiden, men har antagelig tilhørt den mektigste av de adelige ættene i quiche-kulturen: cauec-ætten. Det finnes antagelig minst to forelegg for teksten slik den står i dag; dels en eldre kultisk/mytologisk tekst skrevet med mayahieroglyfer, og dels en muntlig fortellertradisjon.
Bokens vei til verden gikk via Francisco Ximénez, som fra 1701 til 1703 var prest i byen Chichicastenango. Ximénez skrev av quiche-teksten, og oversatte den samtidig til spansk, i et manuskript hvor quicheteksten står på venstresidene, og den spanske oversettelsen står på høyresidene. Ximenez' intensjon var å dokumentere «indianernes villfarelser», slik at hans kolleger lettere kunne kommunisere det kristne budskapet. Manuskriptet ble oppbevart i et dominikanerklosters bibliotek inntil det i 1803 ble ervervet av San Carlos-universitetets bibliotek i Guatemala by.
Den spanske legen Carl Scherzer «oppdaget» manuskriptet i 1855 og sammen med guatemaleren Juan Gavarrete foresto han en utgivelse på spansk i 1857 under tittelen Las historias del origen de los indios de esta provincia de Guatemala. Den franske abbeden Etienne Brasseur de Bourbourg ble kjent med dokumentet senere samme år, og sto i 1861 for en fransk utgave kalt Popol vuh. Le livre sacré et les mythes de l'antiquité américaine, avec les livres héroïques et historiques des Quichés. Det er altså Brasseur som er opphav til dagens tittel på boken, Popol Vuh. Brasseur tok med manuskriptet til Frankrike; etter hans død i 1874 kom manuskriptet via to samlere til Newberry Library, Chigaco, hvor det har vært siden 1911.

Budskapet i teksten

Teksten består, enkelt sagt, av tre tematiske hoveddeler: den første delen forteller om skapelsen av verden, og om tre mislykkede forsøk på å skape menneskene. I den andre delen fortelles det om De mayiske heltetvillingenes bedrifter. Den tredje delen forteller om quiche-folkets historie helt fra de første menneskene blir skapt og fram til den politiske og sosiale organiseringen av mayaene før conquistadorenes erobring. Teksten er i originalmanuskriptet helt uten kapittelinndelinger; i den norske utgaven er teksten delt i fem kapitler, slik at andre og tredje del av teksten er delt i to kapitler hver.
Gudene som omtales i verket fremstilles som avhengige av menneskenes oppmerksomhet, og menneskenes rolle er å ernære gudene gjennom tale, og dessuten gjennom offer.
Popol Vuh er en vesentlig kilde til kunnskap om mesoamerikansk ballspill, også med hensyn til spillets rituelle betydning, og praksisen med menneskeofringer.
Skapelsen av verden fremstilles i Popol Vuh som en oppmåling av en maisåker, og menneskene blir senere bakt av maismel. Også dyreartene har fått navn og egenskaper på grunn av mytiske, etiologiske hendelser som foregår i heltetvillingenes maisåker.
Galina Ulanova

Karriere

Fra 1930 opptrådte hun også i roller fra det samtidige, sovjetiske repertoaret. Hennes første større rolle var Zakharov's Kilden i Bakhisaray (1933). Hun begynte å danse ved Bolshoiballetten i 1935. Skapte Coralie i Zakharov's Tapte illusjoner (1935) og Julia i Lavrovskij's Romeo og Julie (1940). Evakuerte til Perm/Molotov med Kirovballetten. Sluttet seg til Bolshoiballetten i 1944. Her skapte hun Tao Hoa i Lavrovskij's nye versjon av Røde Poppy (1949) og Katharina i hans Steinblomsten (1954), men ikke som ofte påstått, tittelrollen i Zakharov's Askepott (1945) – dette var Lipinskaja. I 1945 gjorde hun sin første opptreden i vest, i Wien. Hun besøkte da Roma, Firenze og Venezia (1951). Danset med Bolshoiballetten siden 1956. New York 1959. Hun var universelt beundret som "prima ballerina assoluta" av Sovjetunionen. I 1959 begynte hun å redusere antallet opptredener og ga sin avskjedsforestilling i 1962.
Imidlertid arbeidet hun ennå med Bolshoi som ballettmester (1987) og trener for unge ballerinaer.
Som ballerina er hun en av de store ballettpersonlighetene i balletthistorien. Hennes rolletolkninger var spesielt kjennetegnet av hennes varme og strålende menneskelighet. Hun hadde den sjeldne gave å kunne ikke bare trollbinde sitt publikum, men også bevege det til tårer. Noen filmer har bevart disse enestående egenskapene –  for eksempel Trio Ballett.
GeForce

GeForce er et varemerke innen grafikkprosessorer for PC, utviklet av Nvidia. De første GeForce-produktene ble designet og markedsført for toppsjiktet i spillmarkedet, men senere ble produktspekteret utvidet til å dekke hele grafikkmarkedet. Fram til 2008 er det laget ti generasjoner av designet. Det er en direkte konkurrent til ATIs Radeon-serie i GPU-markedet.

Navnets opprinnelse

Navnet "GeForce" stammer fra en konkurranse holdt av Nvidia i 1999. Konkurransen "Name That Chip" innbød publikum til å gi navn til etterfølgeren etter RIVA TNT2-grafikkortene. De mottok over 12000 forslag, og sju vinnere fikk hvert sitt RIVA TNT2 Ultra grafikkort som premie.

Mobile brikkesett

Fra og med GeForce2, har Nvidia produsert grafikkbrikkesett for bærbare datamaskiner under varemerket GeForce Go. De fleste egenskapene som finnes i de stasjonære utgavene har funnet veien til de mobile versjonene, men disse GPUene er ikke like raske som brikkene beregnet på stasjonære datamaskiner. Den mobile versjonen av GeForce 8-serien ble kalt GeForce 8M.

Fullskjerms videoavspilling

Gjennom audio- og videotilkoblinger lot fullskjermsfunksjonen brukerne minimere videoavspilleren i Windows, mens filmen fortsatte å spille i fullskjerm på en ekstern monitor. Men da GeForce 8 kom, var denne funksjonen fjernet.
Lilian av Sverige

Bakgrunn

Hun ble født som Lillian May Davies. Hun var datter av William John Davies og Gladys Mary Curran. Før hun møtte prins Bertil var hun gift med skuespilleren Ivan Craig.
Under andre verdenskrig arbeidet hun på en fabrikk som produserte radioer til den britiske marinen og på et sykehus for sårede soldater.

Lilian og prins Bertil

I 1943 møtte hun prins Bertil av Sverige. De ble et par, men kunne av politiske årsaker ikke gifte seg uten at prins Bertil mistet arveretten til tronen og dermed kunne sette kongehusets eksistens i fare.
Lilian flyttet etterhvert til prins Bertil i Sverige. Han kjøpte Villa Solbacken ved Djurgårdsbrunn på Djurgården i Stockholm der paret bosatte seg i 1947. Året før, i 1946, hadde de kjøpt ett hus, Villa Mirage i Sainte-Maxime på den franske riviera. Der var paret til jul, nyttår, påske og en del av sommeren hvert år. Sommerhuset i Tylösand ble bekostet av en innsamling til prins Bertils 40-årsdag og ble eid av en stiftelse ledet av landshøvdingen i Halland. Etter bestemmelsene for stiftelsen fikk hertugen og hertuginnen av Halland bo der så lenge de levde. Fordi Lilian pleide å være i London flere ganger i året, hadde de også en liten leilighet i en leiegård i Mayfair.
I mange år viste pressen stort hensyn mot paret ved å helt mørklegge forholdet. Lilian var ikke en offisiell person ifølge Kungliga Hovstaterna. I 1962 fikk hun en egen innbydelse til feiringen av kong Gustaf Adolfs 80-årsdag på Stockholms slott. Første gangen hun syntes i en offisiell sammenheng var i samband med kongens begravelse i 1973.
Etter dette forandret omstendighetene seg. Den 7. desember 1976 kunne de inngå ekteskap på Drottningholm slott. Prinsesse Lilian ble omtalt som Hennes Kongelige Høyhet. 
Den 5. januar 1997 døde prins Bertil med prinsesse Lilian ved sin side, og siden den gang fortsatte prinsesse Lilian å representere kongefamilien i ulike sammenhenger. Hun var beskytter for mange organisasjoner og var også æresmedlem av en rekke klubber i prins Bertils interesseområde.
Prinsesse Lilian ga ut en biografi om sitt liv med prins Bertil i 2000. Lilian ble i 1992 tildelt storkors av St. Olavs Orden. Hun døde den 10. mars 2013 i en alder av 97 år.
Den antinomistiske strid

Den antinomistiske strid (også kalt den andre antinomistiske strid) var en teologisk kontrovers som under reformasjonen i Tyskland mellom gnesiolutheranerne og filippistene dreide seg om «lovens» (gammelgresk: nomos) betydning og plass i kristenlivet.
Bakgrunnen var den lære som ble forfektet både av Martin Luther og Philipp Melanchthon om at «loven» fremfor alt har det til hensikt å la mennesket forstå at det ikke makter å holde dens bud og derfor som syndere er anvist til («usus elenchticus») å sette sin lit til Guds nåde (nåden alene). Allerede i 1527 og nok en gang i 1537 hadde Luthers venn Johannes Agricola imidlertid bestridt lovens betydning for den kristelige tro og gått inn for den lære at sann botferdighet utelukkende kan utspringe fra troen.
Luther reagerte med flere disputasjoner mot «antinomierne», og slik var det i perioden 1537–1540 en første internluthers lærestrid om dette (Antinomerstreit, eller den første antinomistiske strid).
I 1556, etter Luthers død, blusset striden opp på nytt. Dette skjedde i forbindelse med den majoristiske strid. En synode i Eisenach gikk inn for den tese at på grunn av usus elenchticus er loven positivt relatert til frelsen; og dermed var riktignok ikke (her med brodd mot Georg Major) gode gjerninger nødvendig for rettferdiggjørelsen, men oppfyllelsen av loven er derimot i en abstrakt forstand likevel frelsesnødvendig.
Mot denne tese gikk så Nikolaus von Amsdorf og Andreas Poach til felts i stridsskrifter. Men andre gnesiolutheranere som Joachim Mörlin og Matthias Flacius forsvarte Eisenach-tesene. Nordhausen-pastoren Anton Otto utvidet striden i 1565 ved det at han angrep Melanchthons lære om «lovens tredje bruk» (usus in renatis) og krevde at «loven» skulle fordømmes fra prekestol og fra rådhus. Dette førte i sin tid til motangrep fra Melanchthon-motstanderen Matthias Flacius, som beskyldte Otto for antinomisme, selv om han selv ikke gikk inn for denne (i alle fall ikke i Agricolas forstand).
I 1568/69 ble striden atter ført, mellom Andreas Musculus og Abdias Prätorius.
Konkordienformelen bestemte seg i artiklene 4 og 7 for en formidlende posisjon.
Malakka (by)

Historie

Malakka har en naturlig havn som er beskyttet mot det ytre hav av en ring av små øyer. Byen ble omkring 1400 sentrum i Malakka-sultanatet, grunnlagt av sultan Paramesvara. Den vokste på handel og ble den viktigste byen i regionen. Fra Malakka ble islam utbredt på Malayahalvøya.
Byen ble i 1511 erobret av portugiseren Afonso de Albuquerque. Portugal tapte i 1641 byen til Nederland, som kontrollerte den til 1795, da den ble erobret av britene. Under britene ble Malakka forbigått som handelsby av Singapore og Penang.
Havnen spiller ikke lenger noen vesentlig rolle for skipsfarten ettersom den ikke lenger er dyp nok for større skip.

Verdensarv

Sammen med George Town i Penang lengre nord på Malayahalvøya, ble de historiske delene av Malakka by i 2008 oppført på UNESCOs verdensarvliste.