google/wiki40b huggingface dataset:
Land of Hope and Glory

Land of Hope and Glory er en britisk patriotisk sang som brukes ved offisielle og halv-offisielle anledninger over hele Samveldet av nasjoner, i noen grad også i USA. Den er spesielt kjent som fast gjenganger under den tradisjonelle konserten «The Last Night of the Proms», og har lenge blitt brukt som kjenningsmelodi for Det konservative parti i Storbritannia. Verket er skrevet av Edward Elgar i to etapper, 1900-1901, og i 1902. 
Melodien til sangen er hentet fra den første marsjen i Elgars Pomp and Circumstance (1901). Verket ble skrevet på oppfordring fra kong Edvard VII som fortalte Elgar at melodien ville bli en storartet sang. Da Elgar senere ble spurt om å skrive et verk til kongens kroning, bearbeidet han det foreslåtte temaet til dette bruk i 1902. Han lot dikteren Arthur Christopher Benson skrive den patriotiske teksten, som i noen grad avspeiler imperiets fremgang og vekst, kfr. boerkrigen i Sør-Afrika.
I USA har den siden mellomkrigstiden først og fremst vært kjent som seremonimusikk ved universitetsstudenters fullføring av studiene.

Teksten

    Dear Land of Hope, thy hope is crowned,

       God make thee mightier yet !

    On Sov'ran brows, beloved, renowned,

       Once more thy crown is set.

   Thine equal laws, by Freedom gained,

       Have ruled thee well and long ;

   By Freedom gained, by Truth maintained,

       Thine Empire shall be strong.

            Land of Hope and Glory, Mother of the Free,

            How shall we extol thee, who are born of thee ?

            Wider still and wider shall thy bounds be set ;

            God, who made thee mighty, make thee mightier yet,

            God, who made thee mighty, make thee mightier yet. 

    Thy fame is ancient as the days,

       As Ocean large and wide :

    A pride that dares, and heeds not praise,

       A stern and silent pride ;

    Not that false joy that dreams content

       With what our sires have won ;

    The blood a hero sire hath spent

       Still nerves a hero son.

Ny-versjoner

Sangen har siden blitt adoptert (med endret tekst) av supportene til West Bromwich Albion Football Club.
Punkbandet Ex Pistols laget sin versjon av «Land Of Hope And Glory» i 1979, da i form av en singel som først ble utgitt i 1984.
Dragebåt

En dragebåt (kinesisk: 龙舟 eller 龙船 , pinyin: Lóngzhōu, Lóngchuán) er en svært lang og smal padlebåt benyttet ved dragebåtrace. Både båten og konkurransen har sitt opphav i Kina.
Under racene er dragebåtene rigget til med dekorativt hode og hale til en  kinesisk drage, og det medføres alltid en tromme som brukes for at padlerne skal holde rytmen. 
Dragebåtracene under dragebåtfesten har sitt legendariske opphav i embedsmannen Qu Yuans rituelle selvmord ved drukningsdøden i de stridende rikers tid. Han protesterte mot korrupsjonen, og mange sørget over hans død. For at ikke fiskene skulle fortære hans legeme rodde de ifølge legenden opp og ned elven Miluo Jiang, plasket med årene og slo på tromme for å distrahere fisken, og kastet ut ris for at fiskene heller skulle spise seg mette på det. 
De årlige racene finner sted på et tidspunkt i den kinesiske kalender som vanligvis faller i juni måned.
Johan Peter Trøite

Familie og yrke

Han var sønn av gårdbruker Nils Pedersen Hegre og Randi Rollaugsdatter Bjørngård, og vokste opp på slektsgården Østre Trøite (gnr. 27), eller Trøitesand, i Hegra. Johan Peter Trøite var gift med Anna Oline (født Flå), som han hadde fem barn med. Johan Peter Trøite er farfar til SV-politiker Jostein Trøite fra Skogn. En søster av Johan Peter Trøite var gift med ordfører og stortingsmann Andreas S. Oksvold på Steinkjer.
Trøite var elev ved Ole Kristian Kuløys omreisende folkehøyskole 1895–1896 og Mære landbruksskole 1899–1901. I 1912 studerte han med stipend ved Norges landbrukshøyskole. I 1908 overtok han slektsgården, som han med tiden utvidet betydelig gjennom nydyrking og skogkjøp. Han overdro gården til eldstesønnen i 1947.

Politisk arbeid

Trøite var medlem av Hegra herredsstyre 1917–1945, medlem av formannskapet 1920–1945, varaordfører i en periode samt ordfører fra 1938, bare avbrutt av den andre verdenskrig. Han ble første gang valgt til herredsstyret ved flertallsvalg, deretter i to perioder på jordbrukerlister, fra 1925 på Venstres liste.
Trøite var vararepresentant til Stortinget for Venstre 1925–1927 og 1934–1936. Han møtte for Torgeir P. Lund våren 1931. Etter at Lund døde i mai 1934, møtte Trøite fast for statsråd Håkon Five i Stortingets finans- og tollkomité frem til mars 1935. Trøite var fast innvalgt stortingsrepresentant i perioden 1937–1945, og satt som medlem av Stortingets landbrukskomité.
I 1941 ble han avsatt som ordfører av okkupasjonsstyret og erstattet av Gunnar Børset. Trøite ble gjeninnsatt i ordførervervet ved krigens slutt den 9. mai 1945, og satt ut året. Han søkte ikke gjenvalg til herredsstyret eller Stortinget.
Trøite kom til å en rekke tillitsverv innen skogdrift og elektrisitetsproduksjon, blant annet som styreformann og driftsbestyrer ved Hegras elektrisitetsverk 1913–1924, styremedlem i Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk og formann i Sør-Trøndelag Tømmermåling. Av andre verv kan nevnes styreformann ved Inntrøndelag Husmorskole 1925–1935, styreformann i AS Bøndernes Hus i Trondheim og styremedlem i AS Follafoss Tresliperi 1920–1940.
Chemins de Fer de Corse

Chemins de Fer de Corse (CFC) er et selskap som driver jernbanen på Korsika. Bedriften eies av SNCF og ble grunnlagt i 1983.
Selskapet ble grunnlagt 1983 etter at protester fra befolkningen fikk hindret at jernbanen ble nedlagt. Hele linjenettet er enkeltsporet og med meterspor, det har en samlet linjelengde på 232 km. På folkemunne har den korsiske jernbanen diverse kjælenavn, som for eksempel «TGV» (Train à Grande Vibration) på grunn av ristende kjøring.

Hovedstrekningen Ajaccio–Bastia

Hovedstrekningen ble bygget mellom 1888 og 1894, den er 157,4 kilometer lang og går fra Ajaccio via Corte til Bastia.

Sidebanen til Calvi

En sidebane på 73,1 kilometer går fra Calvi via L'Île-Rousse til Ponte-Leccia, den ble åpnet 1890.

Banen langs østkysten

Denne linjen gikk tidigere fra Casamozza til Porto-Vecchio. Under andre verdenskrig ble strekningen utsatt for tyske bombeangrep og ble så sterkt skadet at den aldri ble åpnet igjen. Det er imidlertid planlagt å gjenåpne en del av strekningen.
Santiago del Estero

Historie

Santiago del Estero er den eldste kontinuerlig bebodde bosettingen i Argentina. Byen ble grunnlagt i 1553 av spanierne som kom fra Peru. Byen ble flyttet til sin nåværende plassering i 1556, ved Dulce-elven.

Næringsliv

Til tross for at klimaet er ekstremt tørt og varmt produseres det avlinger i områdene rundt byen takket ære kunstig vanning, og næringsmiddelindustrien er den viktigste næringen.

Bebyggelse

Flere historisk verdifulle bygninger finnes i byen, blant annet en gotisk kirke fra 1590.

Kommunikasjoner

Byen har en flyplass SANE som ligger 6 kilometer fra sentrum med regelmessige avganger til Buenos Aires og Tucumán.
Limb-girdle

Etiologi og patogenese

Limb-girdle («Limb» av engelsk – «ekstremitet/lem», «girdle» av engelsk – «korsett») er en sjelden muskelsykdom som skyldes én av 15 (foreløpig) kjente mutasjoner. De fleste av disse mutasjonene har til felles at de fører til dysfunksjon av proteiner som er nødvendig for å binde sammen de kontraktile filamentene inne i muskelcellen med cellemembranen. Sykdommen har dermed mange patogenetiske fellestrekk med Duchennes muskeldystrofi.
5 av disse mutasjonene har dominant arvegang, mens resten har recessiv.
Petter Belsvik

Klubbkarriere

Belsvik er den spilleren som har spilt for flest norske eliteserieklubber. Han er også den som har scoret for flest ulike norske eliteserieklubber. Han spilte eliteseriefotball for Molde, Ham-Kam, Start, Stabæk, Rosenborg, Vålerenga og Lillestrøm, og han har også hatt korte opphold i utlandet – for den engelske klubben Southend, danske AaB og østerrikske Austria Wien.
André Hansen

Skeid

Hansen, opprinnelig fra Veitvet i Oslo, kom til Skeid fra Bjerkealliansen som juniorspiller. Hansen debuterte som spiller for Skeid mot Korsvoll IL i 2006, og var sesongen etter på utlån til Kjelsås Fotball. Han ble kjøpt av Lillestrøm i 2008, men ble umiddelbart sendt på lån tilbake til Skeid.

Lillestrøm

Etter å ha vært på utlån til Skeid, debuterte Hansen for Lillestrøm i Tippeligaen, da laget møtte Brann 30. april 2009. Lillestrøm fikk tre baklengsmål hver av de to første kampene Hansen spilte.

KR Reykjavik

Hansen ble sent i juli 2009 lånt ut til islandske KR Reykjavík, hvor han debuterte i bortemøtet mot FH Hafnarfjörður 9. august samme år. Hansen ble årets keeper på Island, til tross for kun åtte spilte kamper i serien. Hansen vendte tilbake til Lillestrøm i forkant av 2010-sesongen.

Odd

Hansen fikk lite spilletid for Lillestrøms førstelag, og gikk til Odd etter at kontrakten med Lillestrøm utløp. Hansen etablerte seg på Odds førstelag i Tippeligaen.
Hansen pådro seg brudd i beinet under øyet i forbindelse med en kollisjon med Strømsgodsets Péter Kovács 23. mai 2012, og var ute med skade i tre uker.

Rosenborg

Det ble 10. oktober 2014 klart at Hansen ville spille for Rosenborg etter 2014-sesongen.
I sesongen 2015 og var han med å vinne både Tippeligaen og Cupfinalen.
I sesongen 2016 var han med å vinne både Tippeligaen og Cupfinalen.
26. oktober 2016 skrev han under en ny 5-årskontrakt med Rosenborg ut 2021.
Han er også Rosenborgs 2. visekaptein, bak kaptein Mike Jensen og visekaptein Anders Konradsen.
29. mars 2017 var han med å vinne Mesterfinalen i fotball for menn 2017.
I sesongen 2017 var han med å vinne Eliteserien.
I oktober 2018 signerte han en ny kontrakt med Rosenborg som binder ham ut 2023-sesongen.
I sesongen 2018 var han med å vinne Eliteserien og Cupfinalen.

Landslag

André Hansen har tre landskamper for Norges U21-lag, og debuterte i bortekampen mot Jordans U21-lag 28. november 2008. Han har også én landskamp for Norges U18-lag, da han 22. august 2007 spilte andre omgang mot Tyrkias U18-lag, samt fire landskamper for Norges U19-lag, hvor han debuterte i bortekampen mot Kroatia 13. mars 2008. Den 27. august 2012 ble Hansen tatt ut i A-landslagstroppen for første gang, men han ble imidlertid sittende på benken i både kampen mot Island og mot Slovenia. Hansen fikk sin endelige debut for landslaget da Norge møtte Zambia 12. januar 2013.
23. november 2017 ga han seg på det norske landslaget.
I Feel Fine

Bakgrunn

Mens The Beatles spilte inn «Eight Days a Week» 6. oktober 1964, fanget studioteipen opp at Lennon spilte på gitarriffet til «I Feel Fine». Riffet lignet litt på det som blir spilt på Bobby Parkers «Watch Your Step» fra 1961.

Innspilling

Før Lennon ankom Abbey Road Studios 18. oktober 1964, fortalte han til Ringo Starr at han ville spille inn en sang som ikke var noe spesielt bra. Men han presenterte den for de andre og produsent George Martin, og de delte tydeligvis ikke Lennons oppfatning av sangen i og med at den ble spilt inn og havnet på A-side singel. De spilte inn ni tagninger av grunnkompet med bass, trommer og akustisk gitar (som ble tilkoblet en forsterker og innstilt slik at den hørtes elektrisk ut). Helt i fra tagning 1 hadde de med den karakteristiske feedback-effekten som intoduserer sangen. Det som skjedde, var at Paul McCartney spilte på sin åpne a-streng på sin bass og holdt den etter hvert i en stilling som gjorde at det oppsto feedback i Lennons forsterker. George Harrison la på mer gitar – både gitarsolo og riff. Ellers la både Lennon sin vokal to ganger, mens Harrison og McCartney supplerte med harmoni. I dette tilfellet synger Harrison den dypeste stemmen, mens McCartney bidrar med den høyeste. Solist Lennons stemme beveger seg midt i mellom de to i toneleie.
Dean Rusk

Bakgrunn

Dacid Dean Rusk var sønn av en fattig gårdbruker i delstaten Georgia. Han gikk på offentlig skole i Atlanta. Etter at han i 1925 var ferdig på Boys High School arbeidet han i to år for en advokat i Atlanta og gikk på Davidson College. På et Rhodes-stipend studerte han så i England på St. John's College i Oxdord.
Fra 1934 til 1940 underviste han ved Mills College i Oakland i California. I 1940 tok han doktorfrad i rettsvitenskap ved University of California i Berkeley. Den 9. juni 1937 giftet han seg med Virginia Foisie. De fikk tre barn.

Karriere

Etter å ha deltatt i andre verdenskrig bøant annet som stabsoffiser på Kina-Burma-avsnittet, arbeidet han en kort periode i krigsdepartementet i Washington D.C.. I 1945 fikk han en stilling i utenriksdepartementet. Samme år foreslo han at Korea skulle deles i en amerikansk og en sovjetisk innflytelsessfære. I 1950–1952 hadde han ansvaret for Fjerne østen-spørsmål, og han spilte en viktig rolle for USAs beslutning om å gripe inn i Koreakrigen. Rusks korrespondanse med Sør-Koreas ambassadør i USA, You Chan Yang, fra denne tiden er berømt. 
I perioden 1952–1960 var han styreleder for Rockefeller Foundation.

Utenriksminister

I 1960 ble Dean Rusk utnevnt til utenriksminister, og han tiltrådte i januar 1961. Rusk trodde på bruken av militær inngripen for å kjempe mot kommunismen. Under Cubakrisen var han i begynnelsen for et militært angrep, men foretrakk senere en diplomatisk løsning. Han var ytterst skeptisk til en amerikansk kriginnsats i Vietnam, men forandret mening og gikk inn for dette. Hans offentlige forsvar av USAs engasjement i Vietnamkrigen gjorde at han ofte ble mål for antikrigsprotestene. Han ble også utsatt for kritikk fra amerikansk pro-israelsk hold da han sa at USS-Liberty-episiden under Seksdagerskrigen hadde vært et målrettet israelsk angrep, og ikke et uhell.  
I 1969 ble han tildelt Presidentens frihetsmedalje.
Marmarahavet

Areal

Arealet til Marmarahavet er på 11 350 km². Det er 280 km langt fra nordøst til sørvest og rundt 80 km bredt på det bredeste. Gjennomsnittsdybden er på 494 meter, og havet er 1 135 meter dypt på det dypeste. Det er to store øygrupper i havet, Prinseøyene og Marmaraøyene.

Jordskjelv

Den nordanatolske forkastning går under Marmarahavet. Forkastningen har utløst mange jordskjelv, det siste av katastrofalt omfang skjedde 17. august 1999 og hadde sitt episenter i Izmitområdet.

Omfang

Den internasjonale hydrografiske organisasjon har definert omfanget av Marmarahavet som følgende: I vest: Dardanellene grenser mot Egeerhavet (en linje sammenføyer Kum Kale (26°11'E) og Kapp Helles). I nordøst: En linje sammenføyer Kapp Rumili med Kapp Anatoli (41°13'N).

Navn

Marmarahavet har sitt navn fra øya Marmaraøya som har rike kilder på marmor, fra gresk μάρμαρον, mármaros, «marmor».
Havets opprinnelige navn, antikkens greske Propontis er avledet fra pro- (før) og pontos (hav). Det oppsto fra det faktum at grekerne seilte gjennom det for å komme til Svartehavet, Pontos. I gresk mytologi brakte en storm i Propontis argonautene tilbake til en øy de hadde forlatt, framskyndet en kamp hvor enten Jason eller Herakles, i henhold til ulike kilder, drepte kong Kyzikos som ved en feiltagelse trodde de var hans fiender pelasgere.
Tareskog

Tareskoger er et marine økosystem som baserer seg rundt vegetasjon av tare. De finnes i tempererte og polare strøk, og vokser som regel på hard bunn i grunt vann. I tropene finnes de ikke, siden de er relativt næringskrevende. Langsmed norskekysten finner en som regel tareskog ned til en dybde på 20 meter, avhengig av lystilgangen på de enkelte stedene.
Tareskogen regnes mellom de mest produktive og dynamiske økosystemene på klode. Flere av de viktigste matfiskene, i tillegg til taskekrabbe og hummer, er direkte eller indirekte avhengige av tareskog for å kunne vokse opp. I tillegg blir det også benyttet en del tareskog direkte; en utvinner alginat fra selve algene. Taretråling finner sted i Norge langsmed store deler av Vestlandet, og eksportverdien av alginatproduktene ligger på 400-500 millioner kroner i året.
NSB type 88

Livsløp

Fire sett, bestående hver av en motorvogn i hver ende og en mellomvogn, ble bestilt allerede i 1939. Krigen forsinket leveringen, men i 1945/46 ble de satt i drift. To nye sett ble levert i 1958. De fikk en noe endret utførelse og ble betegnet som type 88b. Samtlige vogner var bygget av Strømmens Værksted.
Settene var i bruk fram til 31. oktober 1970 da de ble erstattet med lokomotivtrukne tog på Rørosbanen. Formelt ble de utrangert i 1973, men ble bare brukt i et par ekstratog (Nordlandsbanen?) etter 1970.
Ingen av vognene er bevart.

Bruk

På Dovrebanen ble type 88 satt inn i ekspresstog Et 41/42 mellom Oslo og Trondheim i 1946 som Dovreekspressen, men ble innstilt året etter pga motortrøbbel. Toget gikk mye raskere enn de tradisjonelle damptogene Ht 401/02 og Ht. 405/06. Fra 1950 var de igjen å se i denne trafikken og fortsatte der fram til ruteendringen 30. mai 1965. Deretter gikk de ett år i det nye Et. 1201/02 Oslo-Trondheim, men det ble innstilt allerede ved rutendringen 22. mai 1966. Deretter ble de satt inn i Ht. 301/02 Oslo-Trondheim over Rørosbanen fram til 31. oktober 1970. Om sommeren ble det her kjørt dobbeltsett ved stor trafikk. 
På Bergensbanen gikk type 88 først i noen vinterturisttog til Geilo i 1945-46. Fra ruteendringen 15. juni 1951 ble de å se i det nye Et. 61/62 Oslo-Bergen som Bergensekspressen, men NSB våget aldri å kjøre settet over høyfjellet om vinteren. Denne trafikken opphørte i 1964 ved Bergensbanens elektrifisering. (Etter Ulrikentunnelens åpning 1. august 1964, brukte dette toget kun 1 time og 17 minutter mellom Bergen og Voss mens dagens raskeste tog forsatt bare har kommet ned i 1 time og 7 minutter til tross for mange utbedringer av Vossebanen de siste 53 år).
Alésia (Paris Metro)

Alésia er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 4.
Wilhelm Wassmuss

Liv og virke

Wassmuss studerte rettsvitenskap og orientalistikk, og trådte deretter, i 1906, inn i den tyske diplomatiske tjeneste. Hans første utenlandspostering var til Madagaskar. I 1909 ble han visekonsul i Bushehr i Persia. Fra 1910 til 1912 var han atter på Madagaskar. I 1913 ble han igjen sendt til Bushehr, nå som tysk konsul.
I 1914 skulle han forflyttes til den tyske legasjon i Kairo. På vei dit utbrøt første verdenskrig. Wassmuss ilte da til sine overordnede for å stille til disposisjon sin kjennskap til Persia. Wassmuss synes å ha sett at det var tid for å nøre opp om et antibritisk opprør. Han møtte sine overordnede i Konstantinopel, og som en følge av møtet ble det foreslått at han skulle organisere og anføre perserne i geriljaangrep på britene. Planen ble approbert og den tyske utenrikstjeneste gav ham en raus forsyning av gull, etter direkte ordre fra keiser Wilhelm II som var begeistret for planen. Selv om Wassmuss var uten opplæring i etterretningsarbeid, ble han en av de første «covert action»-agenter som ikke primært skulle innhente informasjoner, men agere aktivt og målrettet i fremmed land mot fienden. 
Etter at Det osmanske rike gikk med i krigen på Sentralmaktenes side ble Wassmuss først leder for den tysk-tyrkiske Afghanistan-ekspedisjon (Niedermayer-Hentig-ekspedisjonen). I Bagdad oppstod det imidlertid uenighet mellom Wassmuss, Niedermayer og Hentig om den virere fremgangsmåte. Wassmuss forlot ekspedisjonen for å reise på egen hånd til det sørlige Persia, mens Niedermayer og Hentig dro gjennom Persia til Afghanistan. Wassmuss støttet i tyskernes interesse tangsirenes, kasjgaienes og andre persiske stammers motstand mot de britiske okkupasjonsstyrker som var rykket inn i det nøytrale Persia. For å slå tilbake til de av Wassmuss' oppmuntrende opprørere organiserte britene enheten South Persian Rifles, som bestod av persiske soldater trent og ledet av britiske offiserer. Wassmuss klarte gang på gang å komme seg unna de britiske styrker som forsøkte å fange ham. 
Da det tyske nederlaget begynte å avtegne seg for perserne, gav de opp sin motstand. Mot slutten av krigen havnet Wassmuss i britisk krigsfangenskap. Han ble løslatt i 1920 og kunne vende tilbake til Tyskland. Det var paralleller mellom T.E. Lawrences virksomhet på Den arabiske halvøy og i Palestina, og Wilhelm Wassmuss i Iran. Derfor gav britene ham tilnavnet «den tyske Lawrence».
I årene som fulgte kjempet Wassmuss med de tyske myndigheter om frigivelsen av de pengemisler som de persiske stammer var blitt lovet for sin motstand mot britene. Det han kom til at dette ikke bille lykkes ham, dro han i 1924 selv tilbake til Bushehr og kjøpte land der for sin privatformue, og grunnla et stort gårdsbruk der. Med overskuddet fra driften aktet han å betale stammene og slik innfri de avgitte løfter. Prosjektet slo imidlertid feil ved det at britene nørte opp om lokale motsetninger. I april 1931 vendte Wassmuss nedbrutt tilbake til Berlin. Et halvt år etter døde han.
St. Slide

St. Slide er et musikkalbum med Bjørn Berge fra 2004. 
Albumet ble produsert av Kjetil Ulland.
Leikny Derlick

Utdannelse og karriere

Leikny Derlick var utdannet på gullsmedlinjen ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i årene 1951-1954.
Etter utdannelsen etablerte hun eget verksted og fikk en rekke dekorasjonsoppdrag for kafeer og restauranter rundt om i hele landet.
Hun arbeidet en periode ved Georg Jensens verksteder i København og foretok studiereiser til Polen, Tsjekkoslovakia, England, Spania, Frankrike og Hellas. Under disse utenlandsoppholdene samarbeidet hun med andre kunstnere og kunstnerkollektiver.
Hun hadde en rekke separatutstillinger i Enebakk. 
I 1984 var hun med på å stifte Enebakk kunstforening. 
I 1999 mottok hun Enebakk kommunes kulturpris.
AES Somerset kullkraftverk

AES Somerset kullkraftverk er et kullkraftverkved byen Barker i delstaten New York i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 675 MW, fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er AES Somerset LLC.
Anlegget ble bygget ut i årene 1980–1984. Brenselkilden er (sub-)bitumenøst kull.  Utnyttelsesgraden er høy, med en load-faktor (PLF) på 93,91%.
Regnstav

Regnstav er et svært primitivt «musikkinstrument». Det ble utviklet av en urbefolkning med uvisst opphav, trolig en indianerstamme, da instrumentet i dag ses mest brukt av omstreifende indianergrupper som fremfører sin musikk.
Instrumentet produserer ingen tone, ei heller er det noe rytmeinstrument. Ved bruk produserer instrumentet, som navnet tilsier, lyden av regn. Dette instrumentet kan på mange måter kalles den første «synthen», da dens oppgave er å gjengi en lyd fra naturen. Vel å merke er dette ikke noe elektrisk instrument.
Instrumentet fungerer på følgende måte: «Resonanskassen» er en sylinder i tre, med topp og bunn. Altså er det ingen munnstykker eller annet til å produsere lyd med. Inni sylinderen er det festet flerfoldige trepinner mot hverandre, som danner et slags nett av pinner som gjennomsyrer sylinderens indre. I tillegg er sylinderen fylt med erter eller lignende. Småstein kan også brukes, eller tørkede maiskorn med mer. Den aktuelle indianerstammen brukte det de hadde til rådighet.

Historie

Opprinnelig ble regnstaven brukt av «heksedoktorer» eller sjamaner som et hjelpemiddel til å påkalle regn eller annen værforandring, mer enn å produsere musikk. Det er først i senere tid at instrumentet er blitt brukt i musikken, og da mer som en effekt enn et solistisk instrument.