Kristus og Satan

Kristus og Satan (engelsk Christ and Satan) er et angelsaksisk religiøst dikt bestående av 729 verslinjer. Det er bevart i Junius-manuskriptet som består av to bøker, referert til som Bok I og Bok II, og har et dessuten et utvalg illustrasjoner. Bok I av Junius-manuskriptet huser diktene Genesis A, Genesis B, Exodus, og Daniel, mens Bok II har kun Kristus og Satan, det siste diktet i manuskriptet.
Kristus og Satan blir vanligvis delt i tre seksjoner. Den første seksjonen går fra linje 1-365 og består av Satans klagemål og like, de falne englene. I denne seksjonen retter Satan og hans falne brødre deres klager til Kristus, Guds sønn. Dette er et uvanlig og en beskrivelse av historien som ikke har noen annen parallell ettersom Satan og de falne englenes klager vanligvis blir rettet mot Gud selv, noe som også skjer i de foregående diktene Genesis A og Genesis B. Den andre seksjonen går fra linje 366-662 og gir en opptegnelse av gjenoppstandelsen, himmelfarten, og dommedag, med uthevelse av Kristus’ nedstigning til helvete og seier over Satan på dennes eget sted. Den tredje og siste seksjonen går fra linje 663-729 og gjenforteller Jesus' fristelse av Satan i ørkenen. Ulikt diktene i Bok I, som støtter seg på temaer i Det gamle testamente, omslutter Kristus og Satan all bibelsk historie, forbinder både det gamle og Det nye testamente, og fremstiller en rekke konflikter mellom Kristus og Satan.
Franciscus Junius den yngre var den første som utpekte Cædmon, den angelsaksiske religiøse poeten fra 600-tallet, som forfatter av manuskriptet. Junius var ikke den første som foreslo Cædmon som forfatteren, da mange hadde merket seg at ”bokens kollektive innhold påfallende minnet om de verker som Beda den ærverdige hadde beskrevet av den muntlige poeten Cædmon”.
Imidlertid hadde uoverensstemmelser mellom Bok I og Bok II gjort Kristus og Satan til en avgjørende del av debatten om forfatterskapet til manuskriptet. Mange forskere mener at Junius-manuskriptet har blitt skrevet av mange forfattere. Et argument for å betvile forfatterskapet er ulikhetene mellom Genesis A og Genesis B, at klagene til Satan og de falne englene i Bok IIs dikt Kristus og Satan ikke blir fremmet til Gud, men til sønnen. Denne forandringen er bare ett eksempel på hvorfor forfatterskapet blir betvilt. En annen grunn for mistanke er at Satan er portrettert ”«som en mye mer ynkelig og patetisk figur i Kristus og Satan enn i eksempelvis Genesis B».
I tillegg er det kun en skriver som har hatt ansvaret for å kopiere Genesis, Exodus, og Daniel, men Bok II som består av kun Kristus og Satan ble skrevet «av tre ulike skrivere med rundere hånd».
Mens Kristus og Satan generelt er delt i tre seksjoner har forskere som Donald Scragg stilt spørsmålstegn ved om det bør bli lest som et dikt delt i seksjoner, eller som flere dikt, grunnet i det faktum at diktet mangler en gjennomført forteller. Kristus og Satan følger dog den samme logiske orden gjennom hele teksten, eksempelvis ved himmelfarten og deretter dommedag, som et sinn er i kontroll og samler det hele til en felles fortelling.
Diktene i Junius-manuskriptet, spesielt Kristus og Satan, kan bli sett på som en forløper til John Miltons episke dikt fra 1600-tallet, Det tapte paradis (Paradise Lost). Det har blitt foreslått at diktene i Junius-manuskriptet har tjent som inspirasjon til Miltons epos, men det har aldri vært nok bevis for å støtte påstanden.