google/wiki40b huggingface dataset:
Anguilla under VM i friidrett 2017

Resultater

Resultatene var som følger:
Ballastvaktjournal

Ballastvaktjournal er en oversikt over fartøyers ballastskyting ved ankomst til havnen, ført av havnevesenets ballastvakt.
Et fartøy må ha tyngdepunktet lavt for å unngå velt, spesielt var dette viktig for seilskuter med høy rigg og seil. De lastet derfor fast ballast som jord, sand, grus og stein i lasterommet.
Når varer skulle lastes, måtte fartøyet kvitte seg med ballasten. Som regel skjedde dette i sjøen ved såkalt ballastskyting. Ukontrollert dumping kunne føre til at havner og innløp ble for grunn. Derfor ble det etter hvert innført diverse reglement, lover og forordninger angående ballastskyting. Bestemmelsene fastslo at ballastplasser skulle anvises av havnemyndighetene, og havnefogden måtte på egen bekostning sette opp og vedlikeholde ballastmerkene. Ballastskyting kunne skje først etter melding til Havnekontoret. Havnefogden eller havnelosen skulle lede fartøyet til ballaststedet, og en ballastvakt ble sendt om bord for å føre tilsyn med skytingen. Steinballast som kunne ødelegge ankerbunnen, måtte legges på land. Annen ballast kunne også bli tatt i land og brukt som fyllmasse. Skippere som ikke fulgte reglementet, og havnefogder og loser som ikke anmeldte overtredelser, ble bøtelagt.
Ballastvaktjournaler gir informasjon om navn på ballastvakten, på fartøyets navn, anvist fortøyningsplass, dato for ankomst og avgang, og antall timer fartøyet lå ved kai. Ved overgangen fra seil til damp fikk ballasttrafikken etter hvert mindre betydning.
Ballast som ble losset over høyvannsnivået hadde gjerne ned seg frø og smådyr. Noen av disse har klart seg enkelte steder, og regnes som ballastplanter.
Myter fra Meso-Amerika

Myter fra Meso-Amerika er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Lars Kirkhusmo Pharo og utgitt i 2007. Boken inneholder religiøse tekster fra de ulike kulturene i Mesoamerika før den spanske erobringen i 1521, blant annet aztekisk mytologi og mayamytologi.
Mesoamerika defineres av bokens redaktør som den vestre delen av Honduras og El Salvador, det nordvestlige, sentrale og sydlige Mexico, hele Belize og hele Guatemala. Her levde folkegrupper som mayaer, aztekere, olmekere, zapotekere, toltekere, purépechaer, tlapanekere, otomier og mixtekere, som alle levde i urbane høykulturer i perioden ca. 1000 f.Kr.–1521 e.Kr.
Mange av kulturene har fellestrekk, selv om det også er kulturelle og religiøse forskjeller. Gruppene hadde kontakt på flere nivå (handel, krig, migrasjon), og har felles kalender (mayakalenderen), felles tallsystem (maya-matematikk), skriftsystemer, felles interesse for mesoamerikansk ballspill, likhetstrekk i monumental arkitektur, og likhetstrekk i religiøse myter og ritualer.
Tekstene er hentet fra tre kilder: logosyllabiske inskripsjoner (hieroglyfer) fra precolumbiansk tid, manuskripter skrevet eller initiert av de spanske etnograf-misjonærene på 1500-tallet og etnografiske innsamlinger på 1800- og 1900-tallet. Blant de mest kjente 1500-tallsmanuskriptene er Codex Vindobonensis Mexicanus I, Chilam Balam, Popol Wuj og Florentinerkodeksen av Bernardino de Sahagún.
N'Seke-demningen

N'Seke-demningen er en demning i elva Lualaba, ei nordøstlig sideelv til Kongoelva i Den demokratiske republikken Kongo. Demningen har installert 4 turbiner á 65 MW hver, i alt 260 MW. Den planlegges rehabilitert av Alstom.
Saera Khan

Samtaler med spåkoner

Høsten 2008 ble det avdekket at Saera Khan hadde ringt spåkoner gjennom teletorgtjenester for flere hundre tusen kroner med mobiltelefonen betalt av Stortinget. Da Stortinget sluttet å betale de høye telefonregningene og saken ble kjent i offentligheten, hevdet Khan først at regningene var så høye fordi hun hadde en kjæreste på utenlandsoppdrag i Forsvaret som hun hadde snakket med på satellittelefon. Dette er imot retningslinjene i Forsvaret og ble avvist av Forsvaret. Etter først å ha hevdet at hun bare ringte spåkone et par ganger, innrømmet Khan at mesteparten av telefonregningene stammet fra samtaler med spåkoner. Det kom også frem at hun hadde spurt spåkonene om politikk, f.eks. Frps oppslutning. Khan gjorde det etter dette klart at hun ikke ville ta gjenvalg til Stortinget. Hun har i ettertid sagt at hun har dekket telefonregningene og tilbakebetalt beløp som er over det som normalt bli dekket. Torsdagsklubben lagde en parodi på denne saken i en egen musikkvideo.
Strukturert programmering

Strukturert programmering er en grunnleggende programmeringsparadigme som ligger til grunn for det meste av moderne programvareutvikling. Den innebærer at et program skal kunne fremstilles som en trestruktur av delprogrammer, og at ethvert program skal kunne skrives ved bruk av bare tre forskjellige typer anvisninger: sekvensielle anvisninger, valganvisninger (forgreninger) og gjentakelser (løkker og iterasjoner).
Den mest kjente konsekvensen av dette prinsippet er å unngå hoppanvisninger - i mange språk goto. Et program med mange slike anvisninger blir ofte nedsettende kalt spaghettikode. I mange moderne programmerinsspråk finnes det av samme grunn ingen hoppanvisning.
Bønn

Den kristne bønnen

Fundamentet for den kristnes bønn utspringer fra troen på en personlig Gud, som elsker og og ønsker å kommunisere med det for at den troende skal få daglig veiledning og oppleve åndelig utvikling og vekst. I kristen sammenheng blir bønn ofte betraktet som en toveis kommunikasjon med Gud. Noen kristne mener at det bare er Gud den troende skal henvende seg til i bønn. Mens de fleste kristne også ber til Jesus, I den ortodokse og den katolske kirken ber man om forbønn fra engler og helgener og avdøde som en både ber for og ber om forbønn hos med begrunnelse at de er «utenfor tiden».
Jesu lære om bønn finnes særlig i evangeliene etter Matteus og Lukas, hvor han understreker at bønnen er et personlig anliggende mellom den troende og Gud. Den skal ikke bli sett av andre mennesker. Den som skal be oppmuntres derfor til å gå inn i sitt lønnkammer og lukke sin dør for å be. Om Jesus står det ofte at han trakk seg tilbake for å be.

Testing av effekten av bønn

Den største undersøkelsen som så langt, har vært gjort på helbredelse ved bønn er gjort av kardiologer fra Duke University Medical Centre. Det viser at hjertepasienter som ble bedt for av grupper av ukjente mennesker ikke ble friske, verken fortere eller langsommere enn andre pasienter. Bønnen var derfor uten virkning. Undersøkelsen ble foretatt over tre år på 750 pasienter fordelt på ni sykehus i delstaten Nord-Carolina. Tolv bønnegrupper var involvert - i tro varierte de fra kristne studenter og forskere i England til buddhister i Nepal. Bønnegruppene inkluderte, i tillegg til de nevnte, en gruppe religiøse amerikanske mødre, nonner i et kloster i Baltimore og muslimske sufier. Noen bønner ble til og med sendt med e-post til Jerusalem og hengt opp på Klagemuren. En analyse av resultatene bønnene viste at det ikke hadde noen innvirkning på pasientenes ve og vell.
Kritikere av undersøkelsen påpeker at det står i Bibelen at en ikke skal sette Gud på prøve. Det er det en har gjort her, og derfor har Gud nekter å samarbeide.
Pennsylvania State University

Pennsylvania State University (eller Penn State) er et universitet i  University Park i delstaten Pennsylvania, USA, med underordnede campuser i Abington, Altoona, Erie, Middletown og Reading, PA. 
I tillegg gis det spesialiserte undervisningstilbud til mindre studentgrupper ved ytterligere atten mindre læresteder over hele delstaten. Lærestedet i University park hører til den prestisjefylte gruppen av kvalitetsuniversiteter som kalles Public Ivy.
Universitetet har eiermessige relasjoner til delstaten, men er ikke direkte delstatseid. ’’Penn State’’ ble opprettet i 1855 som Farmers' High School of Pennsylvania, og ble i 1863 et land-grant-college. 1874 tok det navnet Pennsylvania State College, og forsøkte å balansere den rene landbrukstilnærmingen med et bredere fagtilbud. På 1880-tallet ble ingeniørstudiene svært populære. I 1936 passerte studenttallet 5 000. Universitetsstatus og -navn ble gitt i 1953.

Pennsylvania State Universitys politi

Pennsylvania statsuniversitets politi (engelsk: Pennsylvania State University Police Department) er den primære politietaten ved Pennsylvania Statsuniversitet i USA. Etaten sørger for politi- og sikkerhetstjenester 24 timer i døgnet, 365 dager i året på universitetetsområdet og i universitetseide bygninger. Etaten har også ansvar for håndhevelse av parkerings- og trafikkregler på universitetsområdet.
Etaten sysselsetter 46 full-tids bevæpnede polititjenestemenn, seks parkerings- og trafikkbetjenter, fem radiooperatører og rundt 200 studenter som politireserver.
Danefæ

Danefæ (fra norrønt, «død manns» eller «herreløst gods») er gjenstander fra fortiden, herunder mynter, som er funnet i Danmark, hvortil ingen kan godtgjøre sin rett som eier, og som er fremstilt av verdifullt materiale eller har særlig kulturhistorisk verdi. Slike gjenstander tilhører staten og skal avleveres til Nationalmuseet.

Historie

Bestemmelsene om danefæ kan følges tilbake til de middelalderske landskapslover, for eksempel Jyske Lov av 1241, som bestemmer at «hvad ingen ejer, det ejer kongen. Finder nogen mand guld eller sølv i høje eller efter plov eller på nogen anden måde, da skal kongen have det». Den første «moderne» riksloven, Christian Vs Danske Lov av 1683, har nogenlunde samme bestemmelse i 5. bok, 9. kapittel, artikkel 3.
I de følgende hundre år utvides bestemmelsene til også å gjelde andre gjenstander enn edelmetall, og i en kongelig forordning av 1737 og en såkalt Placat av 7. august 1752 innskjerpes igjen at: «Guld, sølv, metal og anden skat, som findes enten forborget i jord, mark eller hus eller andetsteds, og som ingen kender sig ved, det kaldes Danefæ, og hører kongen alene til og ingen anden.»
Særlig interessant er beslutningen om å honorere finneren: «Hvo, som måtte finde gamle mønter og andet, som formeldelst det ælde og særdeles beskaffenhed af nogen rarhed kan anses, skal imod at samme til Vores rentekammer behørigen indsendes, derfor af Vores kasse nyde, efter dets værd fuldkommen betaling.».
På dette tidspunkt endres Danefæ-begrepet altså til også å gjelde «rare» saker generelt, altså funn med historisk verdi, liksom finneren for sin uleilighet kan forvente belønning, og i motsatt tilfelle forvente straff hvis funnet ikke innleveres, eller behandles utilbørlig (for eksempel ødelegges).
Da Kunstkammeret ble nedlagt i begynnelsen av 1800-tallet, overgikk samlingene, som jo opprinnelig hadde vært kongens eiendom, til staten. I 1807 ble Den Kongelige Kommission til Oldsagers Opbevaring nedsatt, hvilket var begynnelsen på Nationalmuseet. Danefæ-bestemmelsene er siden, stort sett uendret, blitt ivaretatt av denne institusjonen.
Det er Nationalmuseets direktør, Rigsantikvaren, som på vegne av samfunnet og kongemakten håndhever bestemmelsene.
Ved revisjon av naturfredningsloven i 1969, ble det i kapittel 7 tilføyet følgende bestemmelse: «Findes der under et jordarbejde grave, gravpladser, bopladser, ruiner eller andre jordfaste fortidsminder, skal arbejdet standses i det omfang, det berører fortidsmindet. Fundet skal straks anmeldes til rigsantikvaren, og de fundne genstande skal efter anmodning afleveres til samme.»
Chaluphuset

Chaluphuset ved Fredensborg slottshave er en overdekket havn som opprinnelig ble bygget for det danske kongehusets skip, men som i dag benyttes til kulturarrangementer. Om sommeren går det båtturer på Esrum Sø fra Chaluphuset. Naboen er lunsjrestauranten Skipperhuset.
Macronthophagus

Utseende

Middelsstore, kraftige, svarte skarabider. Hannen har gjerne et horn på hodet. Dekkvingene har tydelige lengdefurer.

Levevis

Gjødselgraverne er knyttet til møkk. De graver tunneler under møkka, som ofte kan være overraskende lange sammenlignet med billens størrelse, og leder ned til et ynglekammer der hunnen arbeider møkka til en ball som hun legger egg på.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Sofa

Etymologi

Fra 1620; «hevet seksjon av et gulv, dekket med tepper og puter», fra tyrkisk, sofa.

Utforming

Sofaer kan være trukket med lær, ekte eller imitert skinn eller forskjellige slags tekstiler. Sofaer er ofte plassert i stuer, resepsjoner eller venteværelser, vanligvis inn mot en vegg, men også trukket ut på gulvet slik at de fyller rommet. Enkelte sofaer er utfomet som hjørnesofaer for bedre tilpassing til rommet. En sovesofa har nedleggbar rygg og løse puter og kan gjøres om til en seng.
Moderne sofaer selges ofte som sittegrupper bestående av en toseter, treseter samt en lenestol med samme trekk og utforming. Et møblement av sofa, lenestoler og et lavt bord, ofte kalt sofabord, kan kalles «salongmøblement». Sofaer kan ellers utstyres med løse pynteputer. Tidligere ble det også brukt antimakassarer, det vil si varetrekk over rygg og armlener brukt for å beskytte mot fettflekker.

Lengde

Sofaer pleier vanligvis å være til 2-4 personer. Verdens lengste ble satt sammen av Ekornes i Sykkylven på Sunnmøre i et vellykket forsøk på å komme i Guinness rekordbok. Den var 890 meter lang.

Sofavelger, sofabonde og sofapotet

Uttrykket «sofavelger» skriver seg fra dette møbelet. Man tenker seg at en slik velger under en politisk folkeavstemning foretrekker å bli værende hjemme, trygt plassert i sofaen, fremfor å forflytte seg til valglokalet. En sofavelger kan derfor også kalles «hjemmesitter». Ved valg der kandidatene på forhånd har nokså lik velgeroppslutning gjelder det å snakke til og få med seg de ellers passive sofavelgerne. 
En «sofabonde» er et kallenavn for en lat storbonde som deltar lite i det grove arbeidet på gården.
«Sofapotet» betegner en lat og overvektig person som bare ligger på sofaen hele dagen i stedet for å være i fysisk aktivitet.
Otto Laurits Fuglestad

Biografi

Fuglestad tok embetseksamen i 1967 med pedagogikk som hovedfag. Han ble så knyttet til Høgskolesenteret i Rogaland, hvor han var førsteamanuensis i en årrekke før han ble ansatt ved Universitetet i Bergen. Han tok doktorgrad i 1993 på en studie av klasseromskommunikasjon.
Griffith-observatoriet

Griffith-observatoriet er et observatorium i Los Angeles i California i USA. Det ligger nord for Hollywood og sentrum av byen, og er en populært turistattraksjon med utsikt over store deler av byen med omgivelser.
Griffith-observatoriet åpnet i 1935, og har blant annet et planetarium, vitenskapsutstillinger og en omliggende park med skulpturer og monumenter. Anlegget ble renovert i perioden 2002 til 2006, og fikk beholde sitt opprinnelige art deco-eksteriør.
Champlainsjøen

En region av store ferskvannssjøer

Champlainsjøen er en av et stort antall store innsjøer som er spredt i en bue fra Labrador gjennom det nordlige USA og inn i Northwest Territories i Canada. Selv om den ikke kan sammenlignes med Ontario, Erie, Huron, Superior eller Michigan, er Champlainsjøen en stor ferskvannssjø. Den er omtrent 1130 km² i areal, sjøen er omtrent 180 km lang og 19 km bred på sitt videste punkt. Den inneholder omtrent 80 øyer inkludert hele Grand Isle County i Vermont.

Kolonitidens Amerika og den amerikanske uavhengighetskrigen

I kolonitiden gav Champlainsjøen en enkel ferdselsåre mellom dalene Saint Lawrence og Hudson. Båter og sleder (om vinteren) ble foretrukket fremfor de uasfalterte og ofte gjørmete veiene på den tiden. Den nordlige delen av sjøen ved Saint-Jean-sur-Richelieu i Quebec (St. John i kolonitiden) ligger ikke langt fra Montréal. Den sørlige delen ved Whitehall (Skenesborough i kolonitiden) ligger ikke langt fra Saratoga, Glens Falls og Albany i New York.
Fortene ved Ticonderoga og Crown Point (Fort St. Frederic) kontrollerte gjennomfarten i sjøen i kolonitiden. Viktige slag ble utkjempet ved Ticonderoga i 1758 og 1777. Et betydelig sjøslag ble utkjempet i 1776 ved Valcour Island. I slaget ved Valcour Island forsinket Benedict Arnold de britiske skipene nok til å forhindre disse fortenes fall til året etterpå, noe som gjorde at den kontinentale armé kunne vokse seg sterk nok til å gjennomføre den senere seieren ved Saratoga.
Ali al-Naqi

ʿAlī ibn Muhammad ibn ʿAlī (al-Naqī) (arabisk: الإمام علي النقي), også kalt ʿAlī al-Hādī an-Naqī (علي الهادي النقي‎; født 8. september 828 i Medina, død 1. juli 868 i Samarra) var den tiende imam i den sjiittiske tolver-gren.

Bakgrunn

ʿAlī al-Naqīs mor var formentlig en umm walad (konkubine som har født et barn til sin herre) fra Maghreb, kalt Sumāna eller Sūsan. Han ble født i Medina.

Imam

Han ble, likesom sin far, også imām i en meget tidlig alder. Han levde fredelig i Medina, inntil al-Mutawakkil tiltrådte som kalif i 847. Denne kalifen førte en anti-sjiittisk politikk.
Hans bāb menes ifølge noen sjiitter å være Muhammad ibn ʿUthman al-ʿAmrī, mens andre mener at det var Muhammad ibn Nusayr al-Namīrī.
Da kalif al-Mutawakkil i ca. 848 hørte at imāmen var beskjeftiget med opprørske aktiviteter, sendte han en mann av sted til Medina for å ledsage imamen til Sāmarrāʿ. I denne sammenheng vites det at ʿAlī al-Naqī vant kalifens respekt, og ble derfor skånet fra at bli forulempet. Men han blev ikke desto mindre holdt under overvåkning.  
Til sin etterfølger hadde han opprinnelig bestemt sin eldste sønn Abū Jafar Muhammad. Men da denne døde før sin far, utpekte han sin nest eldste sønn, Hasan al-Askari (Hasan), til fremtidig etterfølger. Denne overdragelsen av etterfølgelsesretten fra Muhammad til Hasan, som enkelte av ʿAlī al-Hādī dro i tvilm ble senere legitimert som en guddommelig viljesendring (badāʾ).
Imām ʿAlī al-Naqī var meget aktet for sin fromhet og beskjedenhet. 
Han ble boende i Sāmarrāʿ til sin død i 868. Ifølge sjittisk historieskrivning ble ʿAlī al-Naqī forgiftet på oppdrag av kalif Al-Mu'tazz.
Ali an-Naqi ble bisatt i et mausoleum i Samarra, og der ble senere også hans sønn Hasan al-Askari stedt til hvile. Denne helligdommen betraktes som et hellig sted av sjia-muslimer. Ved en terrorbombing den 22. februar 2006 ble den sterkt beskadiget.
Vestern

Vestern eller Vesteren (gnr. 95) er en tidligere storgård som ligger på Vesterntoppen i Haugsbygd i Ringerike kommune, langs fylkesvei 163 (Klekkenveien) like vest (og nedenfor) for den urgamle gården Sætrang. Like ved Vestern ligger også Klette, eller Ødegaarden som den gjerne kalles nå.
Vestern, som var en såkalt vingård, er trolig ryddet i de første århundrene etter år 0. Den er siden delt. Navnet stammer fra den norrøne beskrivelsen vestrvin, som med all sannsynlighet er utskilt fra urgården Sætrang. Opprinnelig har gården eid grunnen øst for stedet der Randselva møter Begnaelva og danner Storelva, like etter Hønefossen i Hønefoss. Dette inkluderer det området vi i dag kjenner som Vesterntangen, en naturlig tange som er dannet som følge av at Randselva danner meandere nær utløpet.

Vesternbakken

Fra Vesterntangen reiser landskapet seg bratt i øst mot Vesterntoppen, der spesielt nordre del er utbygd av eneboliger. Stigningen mot toppen langs fylkesvei 163 er kjent som Vesternbakken og er en delstrekning på fylkesvei 163. Vesternbakken begynner der Ole Torkildsens vei slutter, i svingen ved innkjøringen til Odliveien. Området på begge sider av stigningen er også for det meste utnyttet til boligformål.
Choei Sato

Japans herrelandslag

Choei Sato spilte 1 landskamper for Japans herrelandslag.
Hola (Kenya)

Hola (også kjent som Galole) er en by ved Tanaelven i Kenya. Den hadde 6932 innbyggere ved folketellingen i 1999. Hola er hovedstaden i Tana River fylke, og tidligere i Tana River-distriktet i den daværende kystprovinsen.
Stor ospeflatvikler

Utseende

En stor (vingespenn 26–28 mm), gråspraglete vikler. Forvingen er jevnbred, mørk gråaktig spraglete med noen mørkere flekker. Bakvingen er lyst gråbrun, mørkere langs kanten, med tallrike, gråbrune tverrflekker.

Levevis

Larven lever mellom to sammenspundne blader av osp.

Utbredelse

Arten er utbredt i Mellom- og Nord-Europa, men mangler i Storbritannia. I Norge er den bare funnet langs kysten vestover til Vest-Agder.
Stenodema laevigatum

Utseende

Stenodema laevigatum er 5,5-7 millimeter, avlang i formen, gjerne i brune og grønne farger. To uskarpe litt mørkere lengestrek finnes fra hodet, bakover kroppen, over brystpartiet til scutellum. Den er en langstakt tege med smal bakkropp. Hos den fullt utvokste (imago) tegen finnes det flygevinger under de smale dekkvingene. Hunnen kan ha reduserte vinger. 
Den er svakt gul-brun eller grønn på farge, Noen ganger kan den være rett brun og noe rødlig på farge. Ved visse tidspunkt i livssyklusen skifter de farge på kroppen. Den grønne fargen dominerer på forsommeren, og det er helst hunnene som er grønne. Hannene er generelt noe mer blast gulbrun av farge. Den rødbrune fargen er vanlig om høsten, noe som gir dyrene god kamuflasje. 
Hodet er noe spist framover og de har en lengdefure på pannen (issen). Første antenneledd er litt kortere enn hodets bredde og tykkere enn resten av antennen.

Levevis

Stenodema laevigatum finnes helst i skog, der det er gress. Den foretrekker litt skyggefulle og noe fuktige steder.  Men den kan også påtreffes andre steder. 
De sitter ofte på høye gresstrå, der de suger plantesaft fra frøene. Selv om det skulle blåse ganske mye, sitter de ganske godt. De er gode flygere.
De overvintrer som voksne (imago) på bartrær.  Derfor ser vi disse tegene helst tidlig om våren og utpå høsten. På våren når de etter overvintringen er ute for å parre seg og legge egg. Og utpå sensommer og høsten før overvintringen.
Maksim Maksimov

Meritter

(per 14. februar 2008)
Islam på New Zealand

Islam på New Zealand er et forholdsvis nytt fenomen. De første muslimer kom på 1870-tallet. Det er nå over 36 000 muslimer på New Zealand. Den første muslimske organisasjon, New Zealand Muslim Association, ble etablert i Auckland i 1950. Det første islamske senteret ble åpnet i 1959.
Anučinbreen

Anučinbreen er en isbre i Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Den er åtte kilometer lang og munner ut i Nedresjøen i den nordre delen av Gruberfjella.
Breen ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Breen ble navngitt etter den russiske geografen Dimitri N. Anuchin (1843–1923) av en sovjetisk ekspedisjon som gjennomførte kartlegging av breen i 1960–61.
Stiboges nymphidia

Utseende

En liten til middelsstor (vingespenn 30-35 millimeter), svart og hvit sommerfugl. Vingenes ytterkanter er bølgete. Vingenes overside er hvit i midten, med bredt svarte kanter. Det er noen små, hvite flekker ved spissen av forvingen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.