Opptøyene i Kirgisistan 2010

Bakgrunn

Over vinteren 2009–2010 skjedde regelmessige strømbrudd og strømlinjer ble slått av, samtidig som energiprisene skjøt i været.
I januar 2010 sendte Kirgisistan et delegat til Kina for å diskutere forbedringer i økonomiske forhold. Det nasjonale strømnettverket i Kirgisistan og det kinesiske Tebian Electric underskrev en 342 millioner dollars kontrakt for å bygge transmisjonslinjer mellom Datka og Kemin. Dette ville redusere Kirgisistans avhengighet av det sentralasiatiske strømnettverket og Russlands energiressurser. Delegatet ble ledet av Bakijevs sønn.
I februar 2010 ble Kirgisistan nødt til å øke energipriser. Priser for varme skulle øke med 400 % og elektrisitet med 170 %.Frustrasjon over det som ble oppfattet som korrupsjon og favorisering av venner i Bakijevs administrasjon, samt landets dårlige økonomiske situasjon og økende priser, bygget seg opp over tid i Kirgisistan.
FNs generalsekretær Ban Ki-moon ankom Kirgisistan 3. april, og demonstranter samlet seg utenfor FNs hovedkvarter i hovedstaden Bisjkek for å informere ham om mediasituasjonen. En liten gruppe demonstranter dro deretter til bysenteret, men ble stoppet av politiet.
Tilfeldige og kaotiske protester oppstod uventet i Kirgisistan. Opprøret har ikke fått navn ennå. The Guardian, en britisk nyhetsavis, publiserte en artikkel 8. april som foreslo å kalle det the fir tree revolution («edelgransrevolusjonen»), etter tyvers herjinger med presidentens hage. Enkelte personer i mediene dro paralleller mellom dette opprøret og tulipanrevolusjonen, som hendte i Kirgisistan i 2005. Det ble også debatert omkring USAs fortsatte militære aktivitet i Kirgisistan.
Russland støttet Bakijevs regjering fram til mars 2010. The Eurasian Daily Monitor skrev 1. april at Kreml, for to uker, hadde brukt russisk massemedia, som også kontrollerte mange av mediene i Kirgisistan, for å drive en kampanje mot Bakijev. Kampanjen knyttet Bakijev, og hans sønn Maksim Bakijev, som da var økonomiminister under Bakijevs regjering, til en påstått korrupt forretningsmann hvis selskap hadde arbeidet i et regjeringsprosjekt. Det ble sitert at en arrestordre hadde blitt utstedt tidlig i mars av den italienske dommeren Aldo Morgini mot kirgiser-amerikaneren Jevgenij Gurevitsj, som ble beskyldt for å ha svindlet Telecom Italia. Gurevitsj var da administrerende direktør for et konsulentbyrå som hjalp Kirgisistans utviklingsfond, som ble administrert av Sentralbyrået, styrt av Maksim Bakijev. Regjeringen begynte straks å legge ned uavhengige nyhetstjenester som skrev om Gurevitsj-saken. To nyhetstjenester ble lagt ned 18. mars. Radio Azattyk (Радио Азаттык), den kirgisiske avdelingen av RFE/RL, avsluttet kringkasting kort etter. Opposisjonsavisen Forum wble lagt ned 31. mars, og den uavhengige nettsiden Stan.tv fikk utstyr fratatt 1. april.
Den plutselige kampanjen oppstod samtidig som Bakijev mislyktes i å utføre Russlands mangfoldige krav relatert til blant annet militære baser. 1. april satte Russland også krav ved energieksporten til Kirgisistan, og begrunnet det med at en tollunion mellom Russland, Hviterussland og Kasakhstan krevde det. Dette hadde en øyeblikkelig virkning på drivstoff- og transportpriser, og førte til en enorm protest i Talas 6. april.
Den russiske statsministeren Vladimir Putin avviste russisk innblanding og uttalte at han selv ikke hadde forutsett at noe slikt skulle skje, og at «Verken Russland, din ydmyke tjener eller russiske funksjonærer hadde noe som helst å gjøre med disse hendelsene.» Michael McFaul, er overordnet amerikansk rådgiver i Det hvite hus for russiske affærer, uttalte i Praha at den kirgisiske opposisjonens overtagelse av makten ikke var anti-amerikansk i seg selv, og var heller ikke et kupp støttet av Russland. Omurbek Tekebajev, som var i ledelsen av behandlingen av konstitusjonelle saker i den nye regjeringen, uttalte imidlertid at «Russland spilte rollen sin i fordrivelsen av Bakijev. Man så Russlands tilfredshet da Bakijev var borte.» Videre var Vladimir Putin den første utenlandske lederen til å anerkjenne Roza Otunbajeva som Kirgisistans nye leder, og ringte henne kort etter hun kom til makten, mens nestlederen for den midlertidige kirgisiske regjeringen, Almazbek Atambajev, fløy til Moskva 9. april for å konsultere med ukjente russiske embetsmenn, ifølge nyhetsbyrået ITAR-TASS.

6. april

På den 6. april, i den vestlige byen Talas, stormet omtrent 1 000 demonstranter regjeringsbygningene og tok regjeringsarbeidere som gisler. Sikkerhetsstyrker tok tilbake bygningene, men ble kort etter overtagelsen tvunget ut igjen av demonstranter. De to aktive opposisjonslederne Omurbek Tekebajev og Almazbek Atambajev, ble arrestert av kirgisiske autoriteter. I Bisjkek begynte en folkemengde på rundt 500 demonstranter å samle seg rundt en bussholdeplass i et industrielt område, der en rekke taler ble holdt om hendelsene i Talas. Opprørspoliti væpnet med batonger, skjold og politihunder, avanserte mot mengden i en rektangelformet formasjon. Politiet omringet demonstrantene og tvang dem opp mot bussene. En stor gruppe demonstranter klarte å bryte gjennom formasjonen og løp langs gatene, hvor de plukket opp steiner og angrep politiet. Dette førte til et stort sammenstøt, og enkelte politimenn mistet både hjelmer og batonger.

7. april

På morgenen 7. april ble en liten gruppe demonstranter arrestert utenfor hovedkvarteret til Det sosialdemokratiske parti i Bisjkek. Da samlet hundrevis av demonstranter seg. Politiet forsøkte å stoppe dem ved å bruke tåregass og sjokkgranater, men demonstrantene fikk overtaket, og tok kontroll over to utrustede kjøretøyer og en rekke automatvåpen. Gruppen demonstranter, som nå bestod av mellom tre og fem tusen, beveget seg deretter til bysenteret og til Ala Too-plassen, hvor pistolskudd og sjokkgranater kunne høres, og flyktende demonstranter kunne ses. Demonstranter fylte Ala Too-plassen og omringet Det hvite hus, den kirgisiske presidentens bolig. Politiet begynte å bruke tåregass, gummikuler og sjokkgranater for å oppløse demonstrantmengden. I et forsøk på å bryte seg inn på presidentens kontor, kjørte demonstrantene to lastebiler inn i Det hvite hus' porter, og på dette punktet begynte politi å skyte. Vitner har sagt at både demonstranter og politi ble skadet under sammenstøtene, og at minst førtien demonstranter ble drept. Unntakstilstand ble erklært, i tillegg til et portforbud fra kl. 22 til kl. 6.
Senere den dagen stormet opposisjonsledere og demonstranter parlamentsbygningen, ledet av Omurbek Tekebajev, som hadde blitt sluppet ut etter arrestasjon dagen før. Hovedkvarteret for Kirgisisk Fjernsyn (KTR), Kirgisistans rikskringaster, ble også tatt over av demonstranter. Etter å ha vært tatt av luften for deler av dagen, gjenopptok KTR kringkastingen onsdag morgen med medlemmer av opposisjonen og menneskerettighetsrepresentanter. Sent på onsdagen annonserte opposisjonsledere dannelsen av en ny regjering, og kort etter ble det meldt at president Bakijev hadde forlatt Bisjkek og fløyet til Osj i det sørlige Kirgisistan. Det ble imidlertid ikke meldt om noen demonstrasjoner i Osj.
I tillegg til i Bisjkek og Talas, ble det meldt om demonstrasjoner og protester i andre deler av landet, blant andre i Naryn, Tokmok, og i Issyk-Kul-regionen. Det ble også meldt at ledelsen i Issyk-Kul-regionen hadde blitt tatt over av medlemmer av opposisjonspartiene. På ett punkt opplevde hele landet at nesten all kommunikasjon ble brudt, da TV-stasjoner gikk av luften, og telefonlinjer og internett ble ustabile.
Det er motsigende reportasjer om sjebnen til den kirgisiske innenriksministeren Moldomusa Kongantijev. Noen reportasjer sier at han er blitt tatt til fange av opposisjonen i Talas, mens andre sier at han er blitt drept. Det kirgisiske innenriksdepartementet avviste reportasjene om hans død, og kalte dem oppspinn. Det ble også meldt at han ble grundig banket opp, men overlevde. En journalist fra det russiske nyhetsbyrået Ferghana sa han så demonstranter banke opp innenriksministeren. Opposisjonsledere annonserte at de hadde dannet en ny, midlertidig regjering ledet av Roza Otunbajeva.

8. april

President Bakijev, hvis opphold i sin bolig i Osj hadde blitt bekreftet av forsvarsdepartementet, anerkjente at han ikke hadde noen kontroll over hendelsene i landet på dette tidspunktet, men nektet å resignere.
Trass opposisjonens påstander om å ha kontroll over politiet og hæren, begynte frivillige i Bisjkek å forme militser for å kvitte seg med plyndrere. Med hvite armbånd sluttet rundt et dusin menn seg til enhetene utenfor Den nasjonale sikkerhetstjenestens (SNB) hovedkvarter i senteret av Bisjkek.
Den nye, midlertidige regjeringen annonserte at den ville fortsette som regjering i seks måneder, når det ville bli holdt presidentvalg (det ble imidlertid senere annonsert at presidentvalget ikke ville bli holdt før oktober 2011, og at Roza Otunbajeva ville sitte som president til 31. desember 2011).

9.–14. april

11. april uttalte Bakijev fra hjembyen sin rett utenfor Jalalabad at han nektet å resignere, og at han hadde foreslått for FN å sende fredsbevarende styrker til Kirgisistan for å garantere fred i landet.
Det ble holdt en rekke demonstrasjoner til støtte for Bakijev i blant andre Osj, Jalalabad og Batken.
Som svar sa den midlertidige regjeringen at en arrestordre ville bli utstedt mot ham mens han var uten immunitet, som hadde blitt fjernet den 13. april av sikkerhetsministeren i den midlertidige regjeringen, Azimbek Beknazarov, og hans administrasjon.
Den 13. april sa Bakijev at han ville gå av som president dersom sikkerheten for ham, hans familie og nærmeste ble garantert. Han sa: «I hvilket tilfelle ville jeg gå av? De burde først og fremst garantere at det ikke er folk som går rundt med våpen i Kirgisistan, og at eiendom verken skal beslaglegges eller redistribueres. Jeg er også nødt til å vite at min egen sikkerhet og sikkerheten for medlemmer av min familie og mine nærmeste er garantert.»
Regjeringen svarte at den ville garantere ham sikkerhet om han gikk av og forlot landet.
Det ble imidlertid ikke nevnt garantier for sikkerheten for hans familie og hans nærmeste.
Spenningen økte i landet da regjeringen truet med å forfølge Bakijev, samtidig som den tilbød fred dersom han ville gå i eksil. Til dette svarte Bakijev: «La dem prøve å pågripe meg. La dem prøve å drepe meg. Jeg mener dette vil føre til et blodbad som ingen vil kunne rettferdiggjøre.»
På toppmøtet om kjernefysisk sikkerhet i Washington uttalte den russiske presidenten Dmitrij Medvedev at Kirgisistan var på randen av en borgerkrig, og at dette ville føre til et «nytt Afghanistan» om den politiske floken ikke ble løst. Han sa at «Sjansen for at Kirgisistan deler seg – til det i sør og det i nord – finnes.»
Den 14. april annonserte Roza Otunbayeva at president Bakijev, hans forsvarsminister, så vel som slektninger i (den tidligere) regjeringen og politiske støttespillere, ville tiltales for dødsfallene blant demonstrantene. En kirgisisk domstol utstedte en arrestordre mot Bakijevs bror, eldste sønn og den tidligere statsministeren Danijar Usenov.

Bakijevs resignering

Den 15. april ble en demonstrasjon i regi av Bakijev avbrutt da det ble avfyrt skudd.
Nyhetskilder meldte forskjellige størrelser på demonstrasjonen, med tall mellom 1000 og 5000 deltagere. Det ble meldt at Bakijev kom seg fra åstedet i trygghet. Enkelte påstod at det var hans egne livsvakter som hadde avfyrt skuddene, med hensikt å holde roen blant demonstrantene og hindre sammenstøt med opposisjonen.
Senere den dagen ble det meldt at Bakijev hadde fløyet til Taraz i Kasakhstan og gått i eksil. Det ble videre meldt at han skulle fortsette forhandlingene om en løsning på krisen fra eksilet. Den midlertidige regjeringen svarte på dette ved å kalle avreisen hans en forvisning, og at han hadde sendt en forespørsel om å gå av. Samtidig ble det meldt om arrestasjonen av Baktybek Kalijev, en tidligere forsvarsminister og viktig støttespiller av Bakijev. Den midlertidige regjeringen sa også at den ville forsøke å overføre Bakijev til en kirgisisk internasjonal domstol for å føre en rettssak på en senere dato. Kasakhstan, som satt i ledelsen av OSSE for 2010, bekreftet Bakijevs avreise, og sa at det var et viktig skritt i avvergingen av en borgerkrig. Det ble lagt til at samarbeidet mellom dem selv, Dmitrij Medvedev og Barack Obama hadde åpnet for en slik avtale som fikk Bakijev til å forlate landet.
Bakijev sendte et håndskrevet avskjedsbrev som sa: «Jeg tilbyr formelt å gå av i disse tragiske dagene ettersom jeg forstår tyngden av ansvaret mitt for fremtiden for det kirgisiske folket.» Roza Otunbajeva svarte angivelig: «Han hadde blitt en kilde til ustabilitet ... og de kunne ikke lenger tolerere det.»
Hun la til at de fleste av hans nærmeste fortsatt var i landet, og at hun ville fortsette å forsøke å få Bakijev dømt.
Den 20. april sa den hviterussiske presidenten Aleksandr Lukasjenko at hans land hadde gitt Bakijev og tre medlemmer av hans familie «beskyttelsen av vår stat, og personlig av presidenten.»
Den 21. april uttalte Bakijev, fra Minsk, at han fortsatt anså seg selv som Kirgisistans president, og han forpliktet seg til å gjøre alt som sto i hans makt for å få landet tilbake til sitt «konstitusjonelle ståsted.»
Videre sa han: «Jeg anerkjenner ikke min avgang. For ni måneder siden valgte Kirgisistans folk meg som deres president, og det finnes ingen makt som kan stoppe meg. Bare døden kan stoppe meg.» Han oppfordret det internasjonale samfunnet til ikke å støtte den nye regjeringen. «Alle må vite at bandittene som forsøker å ta makten er ledere av en utvendig styrke, og er ikke rettmessige ledere av landet. Jeg oppfordrer ledere av det internasjonale samfunnet til ikke å anerkjenne denne banden som de rettmessige autoritetene.»
Russland avslo påstanden hans på grunnlag av at han allerede hadde tilbudt sin avgang, og sa at «dette dokumentet kan ikke avslås av en muntlig påstand.»
Bakijev anklaget russere for å være irritert over hans godkjennelse av videre bruk av lufthavnen Manas av amerikanere og NATO for å kunne sende styrker til Afghanistan.
Den 23. april trakk Bakijev tilbake løftet om å komme tilbake til makten, men påstod at hans avgang var ugyldig, siden den nye regjeringen mislyktes i å beskytte familien hans, slik det ble lovet.
Etter minskende bruk av Manas lufthavn, sa den nye regjeringen at den ville forlenge gyldigheten av avtalen med USA over Manas flybase med ett år.

Internasjonale reaksjoner

Mange organisasjoner og land fra både innenriks og utenriks har uttrykt bekymring og ønsker en fredelig løsning og politisk stabilitet. Internasjonale organisasjoner som FN, EU og OSSE har også reagert på hendelsene.