google/wiki40b huggingface dataset:
Albrecht av Preussen

Stormester for Den tyske orden

Albrecht var sønn av markgreve Fredrik von Ansbach. Den 13. februar 1511 ble han opptatt i ridderordenen Den tyske orden i Zschillen i Sachsen, og valgt til ordenens stormester (eller høymester, tysk Hochmeister).
Siden Freden i Thorn (1466) var Den tyske ordens resterende prøyssiske områder kommet under den polske krones lensoverhøyhet. Men Albrecht nektet å avlegge troskapseden overfor den polske konge, og førte krig mot polakkene fra 1519. Krigen kom til en foreløpig avslutning i 1521, da det ble inngått en fireårig våpenstillstandsavtale. Albrecht brukte tiden til å skaffe seg allierte i Tyskland, på riksdagen i Nürnberg 1522/23.

Hemmelig lutheraner, hemmelige planer

Mens han var i Nürnberg ble han vunnet over til den lutherske reformasjons sak ved Andreas Osianders prekener. I all hemmelighet kontaktet han Martin Luther i juni 1523 og bad om råd om ordenens reformasjon. Han avla i denne hensikt også Luther et hemmelig besøk i Wittenberg, i september 1523, og i det følgende fulgte han de rådene han hadde fått.
Albrecht støttet reformasjonsprosjektet ved å innsette den tidligere fransiskanerpater Johannes Briessmann som dompredikant i Königsberg (1523), og likeledes Paul Speratus til hoffpredikant (1524), og Johann Poliander (Gramann) til sogneprest ved "Altständische Kirche" i Königsberg (1525). Under beskyttelse av de reformasjonsvennlige ordensbiskopene Georg von Polentz av Samland og Erhard von Queis av Pomesania utøvet de tre og deres medhjelpere en hektisk reformatorisk aktivitet.
Den 9. april 1525 sluttet så Albrecht fred med Polen, oppløste Den tyske orden i Preussen, omdannet ordensområdene til et stort hertugdømme som len under Polen, og avla lenseden for kong Sigismund I.

Albrecht bekjenner seg til den lutherske reformasjon

Den 6. juli 1525 bekjente han seg åpent til den lutherske reformasjon, og fortsatte med å hjelpe den til fullt gjennomslag.
Fra 1542 til 1543 foretok han kirkevisitas i hele hertugdømmet, og grunnla i 1544 universitetet i Königsberg. I den osiandriske strid stod han helt under innflytelse av Osiander, som han i 1549 hadde gjort til sogneprest i "Altständische Kirche" og til professor ved universitetet.
Albrecht var gift med Dorothea, kong Frederik I av Danmark og Norges datter av første ekteskap.
Sinsenbyen

Sinsenbyen er et stort boligområde på Sinsen vest for Gjøvikbanen i bydel Grünerløkka i Oslo. Det blei anlagt i 1935–39 og var den største private utbygginga i Oslo til da. Området avgrenses av Trondheimsveien, Siloveien, Sinsenterrassen, Olaf Schous vei og Konghellegata.
Sinsenbyen, som tidligere var jordbrukseiendom, blei bebygd med 45 lamellblokker. De hadde i alt 2562 leiligheter (herav 967 ettroms, 1061 toroms, 500 treroms og 34 større) og 75 næringslokaler. Rundt 10 000 mennesker skal visstnok ha flyttet inn her ved ferdigstillelsen. Blokkene er i all hovedsak i fire eller fem etasjer. Trondheimsveien 163 (bildet) er det viktigste unntaket med åtte etasjer. Her var det blant annet kino, men denne blei nedlagt i 1964. Fasadene er stort sett i rød tegl.
Blokkene er bygd i parallelle grupper og følger terrenget. Det blei satt ei minimumsgrense for avstand mellom blokkene på 25 meter, og målet var å få sol i alle leiligheter og flest mulig oppholdsrom.
Alle leilighetene hadde kjøkken med elektrisk komfyr, bad og sentralfyring.
Hovedarkitekter for prosjektet var Kristofer Lange (regulering) og Thorvald Christian Hauff (bygninger). Utbyggere var murmesterfirmaet Brdr. Johnsen, som hadde kjøpt heile Sinsen gård på om lag 170 mål. De oppførte Sinsenterrassen i 1934 og Schouterrassen i 1935, disse navnene er nå også gatenavn i området. Total kostnad var 32 millioner kroner.
Hvithval

Etymologi

Det vitenskapelige navnet Delphinapterus leucas betyr hvit delfin uten vinge og viser til dyrets hvite farge og nærmest ikke-eksisterende ryggfinne.

Beskrivelse

Markus er som navnet antyder nærmest hvit og blir cirka 3–5 m lang og veier normalt omkring 1 350–1 500 kg. Omkring 50 prosent av vekten er fett, og spekklaget er i snitt cirka 10 cm tykt. Hannene er gjerne noe større enn hunnene.
Hodet er rundt og nesten uten antydning til nebb, men med en karakteristisk pannekul kalt en melon. I hver underkjevehalvdel er det åtte til ti tenner. Kroppsfargen skifter med alderen. Ungene er grå eller svarte, men får senere blå eller gulaktige flekker for så å bli hvite i 4–5-årsalderen.

Atferd

Hvithvalen opptrer i flokker som kan bestå av alt fra noen få til flere tusen individer, selv om flokker på mer enn 200 dyr er sjelden å se. Det er kjent at hvithvalen kan gjøre dykk ned mot 650 meters dybde. Den viktigste føden er blekksprut, krepsdyr og fisk (særlig torsk), og som tannhvaler flest bruker arten ekkolokalisering når den søker etter føden og orienterer seg under dykking. Den karakteristiske melonen i pannen på dyret er en sentral biosonar, som sender og mottar klikkelydene arten sender ut. Melonen består av et hulrom som er fylt med akustisk fett, som trolig forsterker signalene.
Hunnene blir kjønnsmodne i 4–7-årsalderen, mens hannene blir det i 7–9-årsalderen. Paringstiden er normalt i perioden fra slutten av februar til begynnelsen av april. Etter at hunnene begynner å pare seg får de i snitt en unge hvert tredje år, inntil de når tjueårene. Da slutter de å reprodusere. Drektighetstiden er ca. fjorten måneder. Hunnene kan normalt leve til de blir omkring 32 år gamle, mens hannene kan bli omkring 40 år.
Hvithvalen har en særegen måte å kommunisere på, som har gitt den tilnavnet «havets kanarifugl», fordi lydene kan minne om en kanarifugl.

Utbredelse

Hvithvalen har en sirkumpolar utbredelse på den nordlige halvkule, der den trives i tilknytning til iskanten. En populasjon på omkring 10 000 dyr finnes i farvannene rundt Svalbard, men arten er av og til også å se i fjorder og tett opp til kysten, for eksempel i Finnmark.
IAAF World Indoor Tour

IAAF World Indoor Tour er en serie med innendørsstevner i friidrett, som første gang ble arrangert i 2016. Touren er etablert etter modell av Diamond League, for å promotere innendørs friidrett.
Whenever I Seem to Be Far Away

Whenever I Seem to Be Far Away er et musikkalbum med Terje Rypdal, utgitt i 1974.
British Mediterranean Airways

British Mediterranean Airways (BMED) er et britisk flyselskap som har franchise med British Airways på 16 destinasjoner i 15 land i Afrika, Midtøsten, Sentral-Asia og Europa. Selskapet har bevilling fra det britiske luftfartstilsynet til å fly passasjerer, frakt og post på flymaskiner med 20 eller flere seter.
2 Glynrhondda Street

2 Glynrhondda Street i Cathays i Cardiff skal være etablert allerede i 1860, og er da den første moskeen i Storbritannia. Imidlertid har denne datoen blitt bestridt og hevdet å være en transkribisjonsfeil av et anerkjent akademisk arbeid, slik at Liverpool Muslim Institute, etablert i 1891, blir den første.
Moskeen ble grunnlagt av sjømenn fra Jemen og Somalia på deres reiser mellom Aden og Cardiff Docks. Den ble registret i Register of Religious Sites (nå videreført av Office for National Statistics) som et registret sted for religionsutøvelse fra 1860, men dette kan være en feilføring i registeret.
Den er imidlertid fortsatt i bruk som moské med navnet Al-Manar Islamic & Cultural Centre.
Anisocanthon

Utseende

Små, mørkfargede skarabider. Oversiden er dekket av grå- eller brunlig bestøvning og ganske matt.

Utbredelse

Artene er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.
Rashad Sadygov

Landslaget

7. oktober 2001 fikk han sin første landskamp for Aserbajdsjan mot Sverige.
Glen (Jämtland)

Glen eller Glens lappläger (sørsamisk: Klïere eller Glijre) er et viste i Ovikens distrikt i Berg kommune som ligger i Arådalen i Oviksfjellene i Jämtland.
Glen fikk bilvei på slutten av 1950-tallet. Idag består vistet av tre familier, og stedet har en reinslakteplass. Området tilhører Tåssåsens sameby.
Oseaniatouren i landeveissykling 2012–13

Nasjon

Kilde: uci.html.infostradasports.com
Fayuantempelet

Fayuantempelet (kinesisk: 法源寺, pinyin: Fǎyuán Sì) er et gammelt buddhistisk tempel sørvest i det sentrale Beijing i Folkerepublikken Kina. Det er ett av byens mest navngjetne buddhisttempler. Det dekker et område på 6500 kvadratmeter, og ligger i det tidligere Xuanwumen-området.
Templet skal først ha blitt bygget i året 645 under Tang-dynastiets keiser Taizong. Det ble senere helt nybygd i Zhengtong-keiserens tid (1436–1449) under Ming-dynastiet. 
Templet rommer et stort antall historiske gjenstander, som gamle bronsefigurer, steinløver og figurer av de tre Vairocanabuddhaene. Her er også tekster fra både Ming- og Qing-dynastiene.
Belgaumia

Utseende

Middelsstore, noe brede, mørkt brokete praktbiller. Antennene er korte og tynne. Pronotum er rundet og minst like bredt som dekkvingene.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Bomvei

En bomvei er offentlige eller private veier hvor man må betale bompenger. Slike bomveier kalles også bompengefinansierte veier, siden innbetalingene er direkte knyttet opp til veianlegget, vedlikeholdet og nedbetaling av prosjektet. Andre veier finansieres gjennom alminnelig skatter. Flere bompengefinansierte veier kan danne en bomring.  
Bompengeveier finnes i flere europeiske land, vanligvis i tilknytning til motorveier av høy standard. Disse er med ujevne mellomrom forsynt med et galleri av kiosker for pengeinnkreving og sluser for andre betalingsformer, der det betales per kjørt distanse. Felles for disse, er at der finnes alternative veier som ofte er lengre (omveier) eller av forskjellige grunner tar vesentlig lengre kjøretid. 
En bomvei kan også sikte til en vei som er stengt med bom. De fleste bomveier er private veier med liten trafikk, for eksempel skogsveier som er laget for å frakte ut tømmer. Slike veier er vanligvis ikke dimensjonert for særlig stor trafikk, og blir stengt med en bom slik at slitasjen på veien blir begrenset til et nødvendig minimum. I hvor stor grad disse veiene er åpne for annen ferdsel varierer. Noen er fysisk låst og kan kun brukes av personer som har nøkkel. Andre er ikke låst, og tillates bruk dersom man betaler en avgift ved passering av bommen.
MGMT

Bakgrunn

Andrew VanWyngarden og Ben Goldwasser møttes på Wesleyan University i Connecticut i 2001. De fant ut at de hadde felles interesser, spesielt innenfor musikk hvor begge likte å høre på sær og dyster psykedelisk musikk. De hadde aldri noen intensjon om å danne et band, men i 2002, etter å ha oppholdt seg på rommet til Goldwasser og eksperimentert med forskjellige lyder og sjangere, ble The Management, senere kjent som MGMT, dannet.
I 2005, etter utdannelsen ved Wesleyan var ferdig, gav de ut EP-en Time to Pretend med seks spor. Goldwasser og VanWyngarden skiftet da også navn fra The Management til MGMT siden et annet band hadde brukt det opprinnelige navnet. Samme år varmet de opp for det amerikanske bandet Of Montreal på deres turné. Etter at de var ferdige med å turnere, var VanWyngarden og Goldwasser usikre på hva som skulle skje med MGMT fremover, og bandplanene ble lagt litt på hylla. Noen måneder senere fikk de e-post fra Maureen Kenny i Columbia Records som var interessert i å signere dem, og høsten 2006 fikk MGMT platekontrakt.
Den 22. januar 2008 gav MGMT ut sitt debutalbum Oracular Spectacular. Sangen «Kids» har toppet VG-lista Topp 20.
Monegaskiske euromynter

Monegaskiske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Monaco på revers. Monaco har fått anledning til å utstede euromynter, selv om landet ikke er medlem i EU.

Euro

Euro (€) er Den europeiske unionens offisielle valuta, som benyttes i mange av EUs medlemsstater samt enkelte andre stater utenfor unionen. Landene som benytter euroen kalles med et fellesnavn eurosonen. De lavere valørene av euroene utgjøres av mynter, mens de høyere valørene utgjøres av sedler. Euromynten har en felles europeisk side som viser verdien på mynten og en nasjonal side som viser et symbol valgt av medlemsstaten der mynten blir preget. Hver medlemsstat har således en eller flere symboler som er unike for landet.
For bilder av den siden myntene alle EU-land har felles og en detaljert beskrivelse av mynten, se artikkelen om euromynter.

Monacos nasjonale motiver

Monacos første serie hadde fire ulike design. De laveste valørene, 1-, 2- og 5-centmynten, bar Monacos riksvåpen. 10-, 20- og 50-centmynten hadde Monacos segl, mens de høyeste valørene, 1- og 2-euromynten, hadde bilder av fyrst Rainier III og prins Albert. Den første serien ble preget mellom årene 2001 og 2005. Monacos andre serie ble preget i tre ulike design. Anledningen for at Monaco begynte å prege en ny serie var at landets monark, Rainier III, døde i 2005. De laveste valørene, 1-, 2- og 5-centmynten, endret ikke design. 10-, 20- og 50-centmynten fikk derimot nytt, fyrst Alberts monogram, og de høyeste valørene, 1- og 2-euromynten, fikk portrett av fyrst Albert II. Den nye serien ble satt i produksjon i 2006.
Alla mynter, uansett serie, har også av pregingsårstallet og teksten MONACO. Til forskjell fra mange andre eurolands 2-euromynt har de monegaskiske ingen kanttekst, kun sifrene to og en stjerne, som gjentas seks ganger. Monaco har en separat valutaavtale med EU.
I tillegg til myntseriene har Monaco også preget minnemynter.
The E.N.D.

The E.N.D. er det femte studioalbumet til den amerikanske gruppa Black Eyed Peas. Det ble gitt ut 9. juni 2009. Albumet kan ut ifra priser og antall ganger lyttet til kalles for Black Eyed Peas mest suksessfulle album til nå. Titelnavnet på albumet The E.N.D. står for The Energi Never Dies, som på norsk betyr «energien dør aldri».
Fylkesvei 7630

Historie

Veien mellom Digermulen og Kongselv ble åpnet i 1976. Fra Kongselv var det fergeforbindelse til Hanøy og Kaljord. Da første del av Lofotens fastlandsforbindelse, E10, ble åpnet fra Fiskebøl til og med Raftsundbrua i 1998, ble fylkesveien langs Raftsundet bygd videre fra Kongselv til Raftsundbrua, og bygdene på østsiden av Raftsundet fikk dermed fergefri veiforbindelse til Svolvær.
Fergeforbindelsen fra Digermulen til Finnvika på Stormolla ble åpnet i 2001, etter at det var blitt bygd vei på vestsiden av Stormolla. Før det hadde det vært fergeforbindelse fra Digermulen til Svolvær via Ulvåg og Brettesnes på Stormolla.
Veien fra Holand til Storfjell sto ferdig i 1998.
Frøyningsfjelltromma

Frøyningsfjelltromma (eller Folldalstrumman, sørsamisk Freavnantjahke gievrie) er ei samisk sjamantromme, også kalt runebomme (sørsamisk gievrie), fra det sørsamiske området i Norge. Gjennom den siste kjente eieren er den knyttet til Frøyningsfjellet vest i Namsskogan.
Den er en av de best dokumenterte samiske trommene i Norge: eierne Bendix Andersen Frennings Fjeld og Jon Torchelsen Fipling-Skov møtte Thomas von Westen i 1723 og gav ham en forklaring på trommas symboler og deres betydning. Tromma ble «beslaglagt» det samme året, og har siden 1837 vært i Meininger Museum i Thüringen i Tyskland. Den svenske forskeren K.B. Wiklund identifiserte i 1910 tromma i Meiningen med den som var nevnt i det manuskriptet som Just Qvigstad publiserte i 1903.
Den svensk-norske religionshistorikeren Håkan Rydving har påvist at det er stor ulikhet mellom hvordan figurene blir tolket i det samtidige manuskriptet og hvordan Ernst Manker senere forklarer dem. Rydving ser dette i lys av et mønster hvor figurer som samene selv forklarer som kristne symboler eller figurer fra hverdagslivet, blir nytolket som vesen fra samisk mytologi.
Xianyangpalasset

Xianyangpalasset (kinesisk: 咸阳宮, pinyin: Xiányánggōng) var det kongelige palass fur Qinrikets sistea regenter og det keiserlige palasset for Qindynastiet (221-206 f.Kr.). Palasset lå øst for dagens Xianyang og ca 20 km nord om Xi'ans sentrum i Kina. I dag er det bare spor av ruiner igjen av palasset.

Historie

I 350 f.Kr. besluttet Hertug Xiao (秦孝公) seg for å flytte riket Qins hovedstad til Xianyang. Her bygde de da Xianyangpalasset hvorfra riket Qin ble styrt, og likeså Qindynastiet etter at Qin hadde erobert og forent Kina til ett rike etter den lange borgerkrigstiden De stridende staters tid (481-221 f.Kr.). Da Qindynastiet falt i 206 f.Kr. ble Xianyangpalasset brent ned av Xiang Yu, rivalen til Han Gaozu som skulle bli det påfølgende dynastiets første keiser.
Det betydelig større Epangpalasset var allerede blitt påbegynt i 212 f.Kr. for å avløse Xianyangpalasset, men Epangpalasset rakk man aldrei å ferdigstille innen dynastiet falt.
Våren 1974 fant man Xianyangpalassets bymur, og senere samme år fundamentet til Palass nr. 1 som antas å ha vært keiserens harem. Det finnes ikke mye rester igjen av de øvrige bygningene i palasset.

Utførelse

I de stridende staters tid bygde de forskjellige statene stadig større og høyere palasser for å vise sin overlegenehet over sine rivaler. I samband med flyttingen av hovedstaden anammet også Qin den arkitektur som andre stater hadde utviklet og bygde Xianyangpalasset på høye plattformer. Palasset var omgitt av en mur og opptok et areal på 510 000 kvadratmeter.
Palass nummer 1 i Xianyangpalasset antas ikke å ha vært palassets hovedbygning, men var keiserens harem. Bygingens midterste del var bygd på et 6 meter høyt fundament med sidene 60 ganger 45 meter. Fundamentet var omsluttet av rom langs dets kanter. Hovedbygningens andre etasje oppe på fundamentet kunne ha vært 17 meter høy basert på diameteren på dets bærende søyle. Et utførligt dreneringssystem av keramikkrør til mange av rommene i bygningen indikerer at det fantes flere baderom.

Xianyangpalasset idag

Ytterst lite er i dag igjen av Xianyangpalasset. Man kan besøke utgravningene ved Qin Xianyang Palace site Museum (秦咸阳宫遗址博物馆) og utgravde gjenstander er utstilt på Xianyang Museum (咸阳博物馆)

Kulturminne

Qin-byen Xianyang (Qin Xianyang cheng yizhi) ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner (3-207).
Thailands krones orden

Thailands krones orden (thai: เครื่องราชอิสริยาภรณ์อันมีเกียรติยศยิ่งมงกุฎไทย [kʰrɯ̂a̯ŋ ra:.tɕʰá ì.sà.rí.já.pʰon an mi:kìa̯t.jót jîŋ moŋ.kùt tʰaj]) er en thailandsk orden. Den rangerer som nummer sju av landets ordener. Ordenen ble innstiftet av konge Rama V 22. desember 1869.

Insignier

Ordenstegnene har Thailands krone som det sentrale motiv. Storbåndsinsigniene skiller seg ut ved at disse har Rama Vs monogram i diamanter mot blå bakgrunn. Ordensbåndet er mørkt blått med grønne kanter og smale røde og gule striper.

Tildeling

Thailands krones orden tildeles medlemmer av landets forsvars- og politistyrker, ansatte i offentlig tjeneste og ved enkelte anledninger også vanlige borgere for fortjenstfull innsats for land og folk. Ordenen kan også tildeles utlendinger, sivile og militære.
Tildelinger ved investitur finner normalt sted på kongens fødselsdag eller ved andre særlige anledninger.

Norske innehavere

Thailands krones orden er også blitt tildelt nordmenn. Blant disse er Jørgen Løvland, Sofus Arctander, generalløytnant Wilhelm Mohr, samt havnemester og honorær generalkonsul Geo Foss.
Rød dverg

En hovedseriestjerne klasse M, også kalt en rød dverg, er en stjerne med ca. en tredjedels solmasse og opp mot to tredjedels diameter. Disse lette stjernene er de vanligste stjernene ettersom de forbrenner brenslet svært langsomt og derfor blir svært gamle, til og med like gamle som universet dersom forholdene er de rette.
Røde dvergstjerner kan ha solsystemer, slik som stjernen Gliese 581, som har fem kjente planeter. Gliese 581 g, den første kjente eksoplaneten der mennesker trolig vil kunne overleve, er en av dem.
Et eksempel på en rød dverg er vår nærmeste stjerne (unntatt Solen), Proxima Centauri.
Fartsgrenser i Finland

Fartsgrenser i Finland er 50 km/t innen tettbygd strøk og 80 km/t utenfor tettbygd strøk, med mindre noe annet er skiltet. På motorveier er fartsgrensen normalt skiltet 120 km/t, mens andre hovedveier kan ha skiltet fartsgrenser opp til 100 km/t.
Finland var først i Norden med å innføre sesongjusterte fartsgrenser, og på vinterstid reduseres fartsgrensen på motorveier fra 120 km/t til 100 km/t, og de fleste andre veier med fartsgrense opp til 100 km/t får en vinterfartsgrense satt ned til 80 km/t. For tyngre kjøretøy, kjøretøy med slep og andre spesielle kjøretøy gjelder visse særlige begrensninger ut over de alminnelige fartsgrensene.
Bernt Oluf Karlgård

Personlig liv

Bernt Oluf Karlgård var sønn av gårdbruker Ola Karlgård og Bereth Tømte. Han ble født 1857 i Verdal. I 1918 giftet han seg med Astrid Hanssen, som han fikk tre barn med. Han døde i Oslo i 1973, 86 år gammel.

Utdannelse og karriere

Karlgård gikk på Sund Folkehøgskole fra 1905 til 1906. Deretter tok han eksamen ved Mære Landbruksskole i 1908 og ved Norges landbrukshøgskole i 1911. I perioden 1911 til 1913 var han gårdsbestyrer i Bærum, herredsagronom i Vestfold og lærer ved Jønsberg landbruksskole.
Senere var han kontorsjef ved Provianteringsdirektoratet i 1916, kontorsjef ved Statens Kornkontor i 1927, og kontorsjef i Statens Kornforretning fra 1929 til 1953. Fra 1940 drev han hjemgården Karlgarden i Verdal. Han var redaktør i Norske Landbrukskandidaters årbok fra 1919 til 1940. I tillegg skrev han landbruksspalter i dagspressen og andre faglitterære arbeider.
Stettefat

Stettefat er et fat til servering av kaker, ost, smør eller annen mat. Betegnelsen er brukt om alle fat med stett eller føtter. De kan være laget av tre, glass, keramikk eller metall.
Er (bibelsk person)

Er (hebraisk: עֵר, «våken, vekket»; gresk: Ἤρ) var ifølge den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) Judas førstefødte sønn og bror til Onan og Sjela. Er var gift med Tamar. I henhold til  Første Mosebok tok Jahve livet av Er,: «Er, Judas førstefødte, var ond i Herrens øyne, og Herren tok livet hans.» Det er ikke gitt ytterligere forklaringer.
På hebraisk når Er stavet baklengs gir det ordet «ond». I henhold til den franske rabbiner Rashi og andre rabbinere, forsøkte Er som Onan senere fraholde Tamar fra å føde, i Ers tilfelle grunnet at han ikke ville ødelegge Tamars skjønnhet. I teksten er Er framstilt som bror av Onan og av den yngste broren Sjela; men i Første Krønikebok er Er listet som en av Sjelas sønner.
Bibelforskere betrakter beskrivelsen av Er som en eponymisk etiologisk myte som angår variasjonene i grupperingene av Judas stamme og hvor den brå og plutselige døden til Er som en refleksjon av at en stamme døde ut, forsvant eller ble absorbert; tilstedeværelsen av en Er som en etterkommer Sjela i Første Krønikebok antyder at Er i virkeligheten var navnet på en stamme eller klan som opprinnelig var likestilt i status med den til Sjela, men som senere ble underordnet denne. Broren Onan kan representere en edomittisk klan ved navn Onam, ved at han er nevnt i en edomittisk genealogi i Første Mosebok.
Bibelforskere har argumentert at i fortellingen om Tamar, hvor beskrivelsen av Er er en del av, var de sekundære målene til enten å forsvare institusjonen av leviratekteskapet, eller presentere en etiologisk myte for dens opprinnelse. Ers rolle i fortellingen er således kun en bakgrunn for hovedhandlingen, hans død var årsaken for leviratekteskapet ble en vesentlighet. Emerton anser at beviset for dette er ikke overbevisende, skjønt klassiske rabbinske skribenter har argumentert at denne fortellingen angår opprinnelsen til leviratekteskapet.
Er er også et navn som listes i Lukasevangeliets versjon av Jesu slektsregister
Winchester (England)

Historie

Den tidligste kjente bosetningen er fra jernalderen, da det ble anlagt flere festninger omkring byen. I romersk tid het byen Venta Belgarum og hadde stor betydning.
I angelsaksisk tid ble byen hovedstad i kongedømmet Wessex under kong Alfred den store. Ettersom England ble samlet på denne tiden, ble den dermed også hovedstad i England fram til normannernes erobring i 1066.
Winchester bispedømme er et av de eldste bispesetene i England. En av biskopene, William av Wykeham (1366–1404) var ansvarlig for mye av katedralen slik den står i dag, og han grunnla også Winchester College. En annen kjent biskop i Winchester er sankt Svithun, som Stavanger domkirke i middelalderens Stavanger ble viet til.
I middelalderen var byen et viktig sentrum for ullhandelen, en næringsvei som etterhvert døde ut. Det var også et viktig sted for pilegrimmer, ettersom den gamle pilegrimsleden til Canterbury begynte der.
Forfatteren Jane Austen døde i Winchester i 1817 og er gravlagt i katedralen.