google/wiki40b huggingface dataset:
Jesusbønnen

Jesusbønnen er en bønn som gjentar ordene «Jesus Kristus, miskunn deg over meg!» eller i en noe lengre utgave: «Herre Jesus Krist, Guds sønn, miskunn deg over meg, en synder!»
Bønnen er den samme som den blinde Bartimeus ifølge Det nye testamentet da han sto i veikanten ved Jeriko, og ropte da Jesus gikk forbi,, og som den kanaaneiske kvinnen ropte etter Jesus da datteren hennes ble plaget av en ond ånd.
Bønnen blir særlig brukt innen ortodoks kristendom, på samme måte som den blinde mannen gjentar bønnen flere ganger, nærmest på en meditativ måte, slik Paulus sa i den første brevet til tessalonikerne: «Be uavlatelig!» En komboskini blir ofte brukt til å telle antall repetisjoner av bønnen.
På gresk lyder bønnen «Kyrie eleison», og i denne formen blir i en tilsvarende bønn brukt i gudstjenesten i de ulike norske kirkesamfunn.
Regjeringsråd

Regjeringsråd har i norsk statsskikk vært betegnelsen på to ulike forhold.
1) Da prins Christian Frederik tiltrådte som norsk regent oppnevnte han ved instruks av 2. mars 1814 et råd. Dette fikk betegnelsen regjeringsrådet, og medlemmene var regjeringsråder. På bakgrunn av bestemmelse i Grunnloven blei betegnelsen endra til statsråd fra og med 19. mai.
2) Fra 16. november 2001 ble betegnelsen regjeringsråd tatt i bruk for embetet som departementsråd ved Statsministerens kontor. Regjeringsråden leder den faste staben ved kontoret og har rådgivningsoppgaver for statsministeren og regjeringa for øvrig i spørsmål vedrørende de øvrige statsmaktene, samt kongehuset.
Regjeringsråden er sekretær ved regjeringskonferansene og har ansvar – etter oppdrag fra statsministeren – for å ivareta samordningsoppgaver for regjeringa. Til embetet er også lagt funksjonen som statsrådsekretær, som innebærer ansvaret for forberedelse og gjennomføring av Statsrådets saker.
Det er også oppretta et embete som assisterende regjeringsråd.
Regjeringsråd er Anne Nafstad Lyftingsmo.
Spåkvinnen fra En-Dor

Spåkvinnen fra En-Dor var ifølge Første Samuelsbok i Det gamle testamentet en åndemaner og ei spåkone som bodde i landsbyen En-Dor i bibelens Israel. Fortellinga om spåkvinnen beskriver hvordan Saul, den første kongen for Det gamle Israel, henvendte seg til henne kvelden før slaget ved Gilboa der han ble drept av filisterne.
Saul oppsøkte spåkvinnen i håp om å komme i kontakt med og få råd av Samuel, profeten som hadde salva Saul til konge, men som siden døde. Ifølge Moseloven, de angivelig gudegitte levereglene for Guds utvalgte folk israelittene, var det strengt forbudt å vende seg til «dødningemanere» og gjengangere. Dette forbudet gjaldt fortsatt da Saul besøkte kvinnen, og hun frykta derfor dødsstraff da kongen befalte henne å påkalle ånden etter profeten. Samuels gjenferd fortalte Saul at Gud kom til å straffe israelittene fordi de ikke drepte fiendestammen amalekittene slik Gud hadde befalt, og at Gud ville la filisterne få nedkjempe og erobre israelsfolket. Saul ble utslått av beskjeden, men lot kvinnen leve, og hun ga ham mat.
Spåkvinnen fra En-Dor er det mest kjente spiritistiske mediet i fortellingene i bibelen. Hun har også blitt omtalt som heks, trollkvinne, spåkone, sannsiger og annet.
Santería

Santería er en synkretistisk religion som oppsto som en blanding av kristendom (katolisisme) og afrikansk gudetro, særlig fra jorubareligion i Nigeria. Religionen ble skapt eller heller "tilpasset" katolisismen av slaver fra en rekke stammer og land i Afrika.
Santeria oppsto på Cuba men finnes i beslektede former på Haiti (Voodoo), i Brasil (Candomble) og i USA blant annet i Florida og Los Angeles, særlig blant karibiske innvandrere. De har, i tillegg til mere oppbyggelige ritualer, også innslag av sort magi, slik som å kaste forbannelse over fiender. Det finnes forskjellig former for utøvelse av santeria. Å bruke den til egen vinning ansees som lite klokt da slike ting sies å vende mot den som kaster forbannelsen ettersom tiden går. De mest ekstreme utøverne av en beslektet religion finner man antagelig blant paleros.
Den haitianske slektning av santeria, Voodoo, har vært et yndet tema i amerikanske skrekkfilmer der såkalte zombies er mennesker som har vært utsatt for et spesielt avstraffingsrituale.
Hugo Damian von Schönborn

Bakgrunn

Hugo Damian von Schönborn var tredje sønn av i alt 18 barn av den kurmainzske statsminister, og var nevø av kurfyrst-erkebiskop Lothar Franz von Schönborn. Hans brødre var fyrstbiskopene Franz Georg von Schönborn, Friedrich Carl von Schönborn og Johann Philipp Franz von Schönborn. Selv om han fikk en religiøs utdannelse, var han først ikke tiltenkt den geistlige stand. Etter studier i Würzburg, Mainz, Roma, Leiden og Löwen var han fra 1699 kompanifører i den keiserlige hæren.

Kardinal

Fra 1706 var han gesandt ved hoffet i Wien, men etter forslag fra Friedrich August II av Sachsen og Polen ble han av pave Klemens XI utnevnt til kardinal. Han deltok på to konklaver, men fikk ingen innflytelse ved kurien.

Biskop

I 1719 ble han valgt til fyrstbiskop av Speyer, takket være onkelens innflytelse. Hans mer enn tyveårige regjeringstid var en fredelig epoke, og han gikk inn for reformer i forvaltning og næringsliv. I 1722 innførte han allmenn skoleplikt.
Etter heftig strid med rådet i (den protestantiske) riksbyen Speyer la han sin residens til Bruchsal, hvor han lot bygge et slott, bl.a. med hjelp fra sin brors byggmester Balthasar Neumann. I 1722 ble han koadjutor til bispedømmet Konstanz, men fikk først 18 år senere tatt dette bispedømmet i besittelse, da han etterfulgte Johann Franz Schenk von Stauffenberg.
Hugo Damian døde av malaria, som  han hadde blitt smittet av i Roma. Hans levetid markerte høydepunktet for den mektige Schönborn-familiens innflytelse i det tyske rike. Han er en slektning av nåværende kardinal Christoph Schönborn, som også bærer hans fornavn.
Olaf Hammen

Bakgrunn

Olaf Hammen vokste opp på Hammen, langt nord i Froland kommune i Aust-Agder, like ved grensen til Åmli kommune. Han kom tidlig ut i arbeidslivet. Først som gjetergutt hos sin onkel, senere som skogsarbeider, gruvearbeider, forsikringsagent, bokselger, kjøpmann m.m. 
Faren ble syk og i 1912 måtte familien flytte til Øyestad utenfor Arendal. Her var han i mange år en aktiv deltaker i det sosiale, kulturelle og politiske liv. Han var organisert avholdsmann og hadde alle Godtemplarordenens grader. I 1917 ble han valgt som formann for det nystiftede ”Øyestad Socialdemokratiske Ungdomslag”, og ble siden gjenvalgt som formann gjennom lagets korte, men virksomme levetid.

Diktningen

Midt opp i alt det hverdagslige strevet og foreningsarbeidet lå diktertrangen og ulmet som en sterk glød. Han skrev mye i ungdomstiden, dikt og prosa, og sendte det til avisene i Arendal og utover landet, samt blader som Norsk Ungdomsblad og Folkets Venn. Han debuterte som forfatter som 19-åring i 1914, med romanen Ungdom på Erik Gunleiksons forlag i Risør. Det var et driftig og velkjent forlag i sin tid, som mange unge dikterspirer søkte til.

Sykdom og død

Den siste delen av livet sitt levde han syk og tilbaketrukket, preget av svake nerver og depresjon. Men i gode stunder fortsatte han med skrivingen, som fikk mer og mer preg av en personlig kristendomsforkynnelse. Denne fant han varme og vakre uttrykk for i salmer og sanger. Han døde av lungebetennelse 4. oktober 1948 og ble begravd fra Bjorbekk kapell under stor deltakelse tre dager senere. Etter talen ble en av hans salmer sunget, noe av det siste han skrev.
Kansas' flagg

Kansas' flagg er blått og har delstatens segl midt i duken. Over seglet er delstatens heraldiske hjelmtegn plassert og under står delstatens navn med store bokstaver. I sin nåværende versjon ble flagget innført 30. juni 1963. Flagget ble opprinnelig innført 23. mars 1927, men da uten delstatsnavnet.
Hjelmtegnet i flagget viser en solsikke plassert på en vulst i delstatens blå og gule farger. Solsikken er delstatens offisielle blomst, vedtatt i 1903. Kansas har også et offisielt banner, innført 30. juni 1953, der solsikken forekommer. Banneret er blått med en solsikke i midten. En tidligere versjon, innført 27. februar 1925, besto av delstatsseglet og med navnet i en bue over, det hele på blå bakgrunn. Banneret benyttes i begrenset grad, da mest i offisielle militære sammenhenger.
Delstatsseglet viser en detaljert scene som skal symbolisere delstaten Kansas og dens historie. Seglet inneholder 34 stjerner, en henvisning til statens nummer i unionen, og mottoet "Ad Astra per Aspera".
ISO 3166-2:BI

ISO 3166-2:BI er Burundis del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Burundi er det definert koder for 17 provinser.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er BI, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Burundi. Andre del er to bokstaver.
Metro (britisk avis)

Metro er en britisk gratisavis som gis ut i tabloidformat. Den gis ut av DMG Media på hverdager, utenom feriedager. Den begynte å bli gitt ut 16. mars 1999.
Einar Bruu

Biografi

Einar Bruu vokste opp på Bekkelaget i Oslo sammen med gitarist, komponist, tekstforfatter og produsent Thore Engen. De spilte sammen i flere band, før de ble med i det lokale bandet Empty Coffin/Autumn Serenade i 1970. Bandet endret navn til Lucifer Was. I 1974 ble bandet splittet og Bruu la bassgitaren på hylla. 
Han utdannet seg ved Oslo yrkesskole og deretter tok han kjøretøylinja på Sogn yrkesskole. Han fikk fagbrev etter endt læretid hos Isbergs A/S i 1975.
Bruu ble etter dette lydtekniker for bandet Harry & the Big Plattfuts og var med bandet frem til 1982. Han tok igjen opp gitaren og ble med i bandet Respons sammen med Kai Frilseth (trommer), Tor Langbråten 
(sang/gitar) og Frank Sveen (rythmguitar). Bandet holdt det gående til 1986, hvorpå Bruu igjen fant sammen med Thore Engen og etablerte bandet Napoli Brothers. De spilte mest coverlåter og holdt det gående et par år. Bruu hadde igjen en pause i spillingen. 
Bruu arbeidet ved Frogn videregående skole og tok utdannelse som lærer og spesialpedagog når han i 1995 samlet medlemmene fra Lucifer Was og tok opp spillingen igjen. I 1997 gav de ut sitt første album, Underground and Beyond, med flere låter fra 1970-tallet.
Bruu bidro som tekstforfatter og komponist på låten Windows of Time som kom ut på albumet In Anadi's Bower i 2000. Bandet har siden gitt ut ytterligere 5 album, sist i 2014.
Våren 2015 gikk han fra stilling som avdelingsleder ved Oslo Voksenopplæring Skullerud til stilling som avdelingsleder for utdanningsprogrammene bygg- og anleggsteknikk og teknikk og industriell produksjon ved Kuben videregående skole.
Lex loci arbitri

Lex loci arbitri (latin for «loven på stedet hvor voldgift finner sted») er et begrep i internasjonal privatrett som viser til loven der voldgiftdomstolen har sitt sete.
Michel Verrault

Michel Verrault er en canadisk dommer i Kortbaneløp på skøyter fra Lac Beauport i Quebec. Han avla Den olympiske ed på vegne av dommere og funsjonærer under Vinter-OL 2010 i Vancouver, etter at ishockeyspilleren Hayley Wickenheiser avla utøvernes ed. Verrault har vært funsjonær under fire tidligere olympiske leker, blant annet under Vinter-OL i Canada, Calgary 1988.
Indognorimus

Utseende

En middelsstor, noe langbeint, svart gullbasse.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sørøst-Asia (det nordlige India, Assam).
Buka

Buka (eller Buka Island) er en øy i Papua Ny-Guinea i det vestlige Stillehavet.

Geografi

Buka-øyen utgjør en del av den autonome regionen Bougainville og ligger cirka 850 km nordøst for Port Moresby og bare ca 1 km nordvest for øyen Bougainville.
Øyen er av vulkansk opprinnelse og har et areal på ca 492 km² med en lengde på cirka 50 km og er cirka 20 km bred. Det høyeste punktet er i Parkinsonfjellene på cirka 500 moh.
Øyen Buka har ca 50 000 innbyggere og befolkningen bor for det meste i små byer langs kysten. Hovedbyen Buka ligger vest på øyen.
Utenfor vestsiden av øyen ligger det noen småøyer sammen med de større øyene Hetau, Pororan, Jame og Petats.
Øyen har en liten flyplass (flyplasskode "BUA") for lokaltrafikk.

Historie

Buka har sannsynligvis blitt bebodd av melanesiere fra cirka 1500 f.Kr. Den ble oppdaget av den britiske kapteinen Philip Carteret i 1767.
Området havnet i 1886 under tysk overhøyhet som del av Tysk Ny-Guinea. Området ble til å begynne med forvaltet av handelsselskapet Neuguinea-Kompagnie.
Etter første verdenskrig havnet området under australsk kontroll og Australia fikk seinere også offisielt mandat over hele Bismarckarkipelet av FN.
Fra 1942 til 1945 ble øyen okkupert av Japan og var åstedet for harde kamper, men gikk siden tilbake til å være under et australsk forvaltningsmandat til Papua Ny-Guinea ble selvstendig i 1975.
Sighișoara

Klima

Som resten av det translivanske platået, har byen innlandsklima.
Årlig gjennomsnittstemperatur er 8,2°C. Årlig mengde nedbør er 650-700 mm. Mai-juni har mest nedbør (i gjennomsnitt 90-100 mm/m²), mens november-desember har minst (20-30 mm/m²).

Hydrologi

Elven Târnava Mare renner gjennom byen fra vest til øst. Byen har også flere bekker: Valea Șaeșului, Valea Dracului, Valea Câinelui, Valea Șapartocului og Valea Scroafei. Bare Târnava Mare, Valea Șaeșului og Valea Câinelui har permanent vann.
Det finnes bare en innsjø innenfor byen: Șercheș (cca. 0,8 ha).

Grunnleggelse

Sighișoara ble grunnlagt i annen halvdel av det 12. århundre av tyske innvandrere som for det meste kom fra Sachsen-området. I året 1280 blir det nevnt for første gang i dokumenter, som Castrum Sex. I 1298 blir byen nevnt som Schespurch hhv. Schaesbrich og i 1337 med det ungarske navnet Seguzwar. I 1367 blir byen nevnt for første gang som by (civitas). I 1435 blir byen nevnt skriftlig for første gang på rumensk, som Sighișoara.
Byen er mest kjent for sin borg, som er omringet av en høy mur som er 950 m lang. Muren ble påbegynt bygd i 1350. Den opprinnelige høyden var 4 m, men i det 15. årh. ble den forhøyet med 3-4 m. Muren hadde 15 tårn (et for hvert laug) og fire bastioner. I dag (2019) er det ni tårn og tre bastioner igjen. 
Som de fleste andre middelalderbyer i Europa, ble Sighișoara også rammet av pestepidemien. Ifølge noen kilder,døde 2000 mennesker av pest i 1603, og i 1709 var det så mange som 4000 (fire femtedeler av hele byens befolkning).

Laugene

De opprinnelige 19 laugene i Sighișoara ble offisielt opprettet i 1376, da de fikk statutter som var basert på eldre lover og skikker. De foreskriver hvordan råmateriale skulle anskaffes, hvordan konkurransen skulle bekjempes, osv. Den første laugrepresentanten som fikk plass i borgrådet (noe som tidligere var forbeholdt de føydale patrisierne), en viss Nikolaus, var fra goldsmedlaugen. Dette skjedde i 1393, og var et tegn på laugenes nyervervede status.
Laugene ble avskaffet i 1884, ettersom de hadde mistet sin betydning.

Slaget ved Segesvár (1849)

Med slaget ved Segesvár den 31. juli 1849 gikk byen også inn i historien av den revolusjonære bevegelsen i Europa i det 19. århundret. I dette slaget mistet blant andre den ungarske nasjonaldikteren Sándor Petőfi livet.

Dracula

Den litterære figuren Dracula av Bram Stoker blir ofte satt i forbindelse med byen Sighișoara, ved at det blir hevdet at Vlad Țepeș, også kalt Dracul, (sønn av Vlad II. Dracul), ble født i byen. Hans far, Vlad II. Dracul, bodde nemlig i byen mellom 1431 og 1435 (eller 1436). Han hadde fått lov av kongen av Ungarn, Sigismund av Luxemburg, å bo i byen som en slags guvernør av Transilvania.  
I 1601 ble byen overfalt og plyndret av Giorgio Bastas armé, men ble spart for ytterligere skader ved å betale 50 000 floriner.

Demografi

Ifølge Folketellingen i 2011
Park Avenue

Historie

Park Avenue ble også kalt «Fourth Avenue». På 1830-tallet gikk New York og Harlem togrute langs Park Avenue, togruten var delvis dekket med vei og gress i midten akkurat som vi ser den i dag.
Slagene ved Ningyuan

Det andre slaget ved Ningyuan

Ming-styrkene brukte nå samme strategi på Jinzhou som de hadde brukt på Ningyan, og etablerte en militærbase der. Ningyuan ble hovedkvarteret for Ming-hæren, med Yuan Chongyuan stasjonert der. Det andre slaget om Ningyuan (som også inkluderte kamper ved Jinzhou) skjedde et år etter det første, i 1627, og der led også Huang Taiji et stort taktisk og strategisk nederlag for Ming-styrkene. Men nå la Huang en plan for å få Yuan myrdet.
Selv etter Yuan Chonghuans død klarte ikke mandsjuene å ta Ningyuan-garnisonen. Garnisonen ble riktignok beordret å komme til unnsetning mot en hær med opprørere i Beijing. Beijing hadde riktignok falt til opprørerne før garnisonen kom fram, og ble senere tatt av mandsjuene, som fortsatte krigen i mange år, helt til de hadde erobret hele Kina.
Videospillkonsollenes tredje generasjon

Videospillkonsollenes tredje generasjon (noen ganger referert til som 8-bit æraen) begynte 15. juli 1983, med den japanske utgivelsen av både Nintendos Nintendo Family Computer (som senere ble kjent som Nintendo Entertainment System og i resten av verden) og Segas SG-1000. Denne generasjonen markerte slutten på Videospillkrakket, og et skifte i dominansen i markedet fra USA til Japan, og overgangen fra blokk-basert grafikk til maskinvaredrevet scrolling og sprite-basert grafikk, noe som var et viktig steg i spilldesign.
Den mest solgte konsollen i denne generasjonen var NES, etterfulgt av Sega Master System og deretter Atari 7800. Selv om den forrige generasjonen med konsoller hadde også brukt 8-bit-prosessorer, så markerte denne generasjonen starten på trenden om å beskrive hjemmekonsoller etter deres antall «bit». Dette kom også til mote med 16-bit-systemene som Mega Drive/Genesis og ble markedsført for å skille mellom generasjonene. I Japan og Nord-Amerika var denne generasjonen først og fremst dominert av NES, mens Master System dominerte det europeiske og brasilianske markedet. Slutten av den tredje generasjonen kom til en slutt da 8-bit prosessorene ble utdaterte og foreldret i sammenligning med 16-bit-konsollene.
Forholdstallsvalg

Bruk

Forholdstallsvalg brukes i de fleste direkte og indirekte valg til politiske verv i Norge. Valg til Stortinget, fylkesting og kommunestyre avgjøres ved forholdstallsvalg. De fleste indirekte politiske valg, som for eksempel sammensetning av formannskap og kommunale utvalg, eller fordeling av komitélederverv og antall seter i Stortingets presidentskap, avgjøres også etter forholdstallsvalg.

Utregningsmetoder

For å hindre at ordningen skal gi slik partioppsplitting at det blir vanskelig å danne stabile regjeringer, har mange land innført forskjellige terskler. I Norge skjer «diskrimineringen» gjennom selve utregningsmetoden for mandattildeling. Listestemmene deles på 1.4, 3, 5 osv. (Sainte-Laguës metode) siden 1953 (Sverige 1952, Danmark 1953) (tidligere bruktes D'Hondts metode, med delingstall 1, 2, 3 osv.). Diskrimineringen ligger i det første delingstallet: partier som får få stemmer, får redusert sitt konkurranseutgangspunkt. Det er også vanlig å ha sperregrenser for representasjon; de varierer gjerne fra to prosent (Danmark) til ti (Tyrkia). I forbindelse med at Norge fra Stortingsvalget 1989 innførte utjevningsmandater, og slik gav små partier en ekstra mulighet til representasjon, ble det innført en sperregrense på fire prosent for tildeling av utjevningsmandater. Fra 1989 var det 8 utjevningsmandater ved Stortingsvalg; dette ble 2005 økt til 19 – ett fra hvert fylke.
Proporsjonale valgordninger fordeler setene enten ved å bruke det høyeste gjenstående stemmetallet, slik som i den Norske versjonen av Sainte-Laguës metode. En annen metode, den største brøks metode, er å regne ut på forhånd hvor mange stemmer som trengs for å få et mandat. Valgkvoten kan regnes ut f.eks. etter Hare-modellen , eller Droop-modellen .
Når antallet stemmer som trengs er bestemt får alle partiene kandidater i forhold til dette.
Aceh

Religion

Aceh var inngangsporten for islam til de Ostindiske øyer, og det var her muslimenes religion først slo rot i Øst-Asia. Allerede i 804 var det muslimske kongedømmet Perlak etablert i det som i dag er Aceh. Men Aceh er ikke fullstendig muslimsk: I 2000 fantes det i provinsen 91 protestantiske kirker, 19 katolske kirker (del av erkebispedømmet Medan), fem buddhistiske templer og fire hinduistiske templer. Samme år var det registrert 3 796 027 muslimer, 31 631 protestanter, 5 662 katolikker, 708 hinduer og 9 971 buddhister.
Den katolske kirke har også to martyrer som døde i Aceh i 1638. De ble kanonisert av pave Leo XIII i Roma i 1900: De salige Dionysius av Jesu fødsel og Redemptus av Korset.
Antonio Rattín

Biografi

Rattín var fan av Boca Juniors fra ung alder av, og ble med i ungdomsavdelingen til klubben. Han debuterte for klubben mot Bocas hovedrival, River Plate, den 9. september 1956. Han ble etter hvert fast i laget som nummer 5. Rattín spilte aldri for noe annet lag, og vant seriemesterskapet med klubben i 1962, 1964 og 1965. I tillegg cupen i 1969. Rattín hadde kallenavne «El rata» («rotta») på tross av at han var 191 centimeter høy.
I 1959 debuterte Rattín på landslaget. Han var med på VM i Chile i 1962. Innsatsen i nabolandet ble ikke særlig god for verken landslaget eller Rattín. Med draktnummer 16 fikk han bare spille én kamp, mot England. Denne tapte Argentina 1–3. I de to andre kampene ble det seier og uavgjort, men Argentina endte bak England på målgjennomsnitt, og kom derfor ikke videre.
I neste VM var Argentina noe bedre. Rattín, denne gangen med draktnummer 10, var kaptein for Argentina og spilte samtlige kamper. Han var med på å slå Spania 2–1, spille uavgjort mot Vest-Tyskland og slå Sveits. Argentina gikk dermed videre til kvartfinale mot England. Rattín ble som en av tre argentinske spillere advart (dette var før gule og røde kort) av dommeren allerede etter ett minutt. Etter 35 minutter viste dommeren ut Rattín. Utvisningen ble begrunnet med stygt språk, på tross av at den tyske dommeren Rudolf Kreitlein ikke snakket spansk. Rattín mente at det hele var et komplott for å gi fordeler til England, og nektet å forlate stadion. Til slutt forlot han stadion, men satte seg demonstrativt ned på den røde løperen beregnet til Elizabeth II. Til slutt fikk Rattín politieskorte ut. Denne utvisningen, og kampen generelt, var instrumentell i rivaliseringen mellom Argentina og England.
Dette var Rattíns siste VM. Han la opp som spiller i 1970, men ga seg på landslaget året før.
Årstadposten

Årstadposten er en nettavis som dekker tidligere Årstad kommune i Bergen.
Årstadposten ble startet som papiravis i august 1993 og het Landås-Solheimposten til 1995, da navnet ble endret til Landåsposten. Siden 2002 har navnet vært Årstadposten. Avisen kom i mange år med 11 nummer i året, fra 2010 med 6 nummer. Avisen ble distribuert i cirka 10 000 eksemplarer til husholdninger, butikker, offentlige kontorer m.v. i dekningsområdet. Siste nummer av papiravisen kom tirsdag 8. desember 2015. Fra samme dato ble nettavisen satt i drift. Redaktør og utgiver for papiravis og nettsted er Hans D. Fasmer, som sammen med Gustav Gundersen i 1978 startet lokalavisen Fanaposten.
Typhaeus typhoeus

Utseende

En ganske stor (15-24 millimeter) og kraftig, hvelvet, blankt svart bille. Begge kjønn har fremoverrettede horn på pronotum, hos hannen er disse tre lange horn, de to ytterste når foran hodet, hos hunnen er det fem korte pigger. Pronotum er mye bredere enn langt. De korte, hvelvede dekkvingene har dype punktstriper. Beina er kraftige gravebein, som vanlig hos tordivler.

Levevis

Denne arten lever på steder med sandete jord som det er lett å grave i. Hunnen graver ut en 1-1,5 meter dyp sjakt som har flere sidesjakter, larvene utvikler seg nede i disse. De fores med møkk, arten ser ut til å foretrekke kaninmøkk.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vest-Europa fra middelhavsområdet til det sørligste Sverige.