Asyut

Navn

Navnet på byen er avledet fra tidlig egyptisk Zawty (Z3JW.TJ) (senegyptisk Səyáwt) som ble adoptert inn i koptisk som ⲥⲓⲟⲟⲩⲧ, Syowt, som har betydningen «Vokteren» av den nordlige ankomsten til Øvre Egypt. I gresk-romersk Egypt ble byen kalt for Lykopolis (gresk: Λυκόπολις), «ulvebyen», også forkortet til Lycon eller Lyco.

Oldtidens Asyut

Oldtidens Asyut var hovedstad i trettende nome i Øvre Egypt (Lycopolites Nome) i tiden rundt 3100 f.Kr. Byen var lokalisert på vestbredden av Nilen. De to mest framtredende gudene var Anubis og Upuaut. Begge var guddommer for begravelser.
Under første mellomepoke i Egypt var de lokale herskerne eller nomarkene, Khety I, Tefibi, og Khety II, tilhengere av kongene i byen Herakleopolis Magna (som byen ble hetende i gresk tid). Asyut og trettende nome utgjorde da den sørlige grensen. Konflikten mellom denne nomen og de sørlige under styret til 13. dynasti endte med Teben seiret og Asyuts betydning fikk en nedgang.
Lykopolis har ingen bemerkelsesverdige ruiner, men i undersøkte gravkamre i berget rett ved har det blitt funnet mumier av ulver, noe som bekrefter opprinnelsen til byens navn, foruten også en tradisjon omtalt av Diodorus Siculus, at da en etiopisk hær som invaderte Egypt, ble forvist hinsides Elefantine, av en flokk ulver. Osiris ble dyrket under symbolet av en ulv i Lykopolis. I henhold til en myte hadde han kommet «fra skyggene» som en ulv for å støtte Isis og Horus i deres kamp mot Set. Monumenter fra oldtidens Egypt er Asyuts nekropolis, vest for den moderne byen, graver som er datert til dynastiene 9, 10. og 12. dynasti, og graver til vesiren Siese (12. dynasti) og myndighetspersonen og legen Amenhotep (19. dynasti).
I gresk-romersk ble det snakket en særskilt dialekt av koptisk i Asyut, omtalt som lykopolittisk etter det greske navnet på byen.
En stor bysantinsk depotfunn, omtalt som Asyutskatten, ble oppdaget i 1909 i nærheten av byen. Funnet er beskrevet som mystisk, da det ikke var ved profesjonelle arkeologer. Det besto av smykker i gull og edelsteiner, og har siden blitt fordelt rundt mellom museer i Europa. Trettiseks objekter bestående av noe av det mest detaljerte kunsthåndverk i høy kvalitet som har overlevd fra senantikken.
Asyut var endepunktet for Førtidagersveien som knyttet byen til Darfur i vestlige Sudan via oasene Selima og Kharga. Veien, kjent av lokale gjetere som Darb el-Arbein, går tilbake over 700 år. Den ble benyttet som vei eller sti for store karavaner på opptil 12 000 kameler på 1300-tallet da trafikken var på sitt største.

Moderne Asyut

Dagens by Asyut har en befolkning på 389 307 i 2006, beregnet til 462 061 for 2017. Den er den byen med høyest koptisk-kristen konsentrasjon med omtrentlig 50 prosent. Byen har eget universitet, Assiut-universitetet, et av de største i Egypt. Det er også et barnehjem grunnlagt og oppkalt etter den amerikanske misjonæren Lillian Trasher, som arbeidet for fattige og foreldre i Asyut fra 1911 og til sin død i1961.
Byen er en av få byer i verden som fortsatt gjør sjal med sølvapplikasjoner og her i tillegg en stor tekstilindustri. Det blir også produsert fin keramikk, trearbeider med innlegg og tepper.
Det ble rapportert at jomfru Maria viste seg i Asyut den 17. august 2000. Denne overnaturlige framtoningen er anerkjent som offisiell av den koptisk-ortodokse kirke.
Asyut er endestasjonen for oljerørledning Ras Shukheir-Asyut, endestasjonen for gassrørledningen Kairo-Asyut, og begynnelsen på den foreslått gassrørledningen Asyut-Qena, de siste to en del av Nile Valley Gas Company Pipeline Project. Rett ved Aysut ligger Asyutdammen på motsatt side av Nilen i nabohavnen Al-Hamra. Dammen ble bygget i 1902, fullført i 1903 og et vannkraftverk lagt til på 1980-tallet.