Det republikanske parti (USA)

Historie

Det republikanske parti ble grunnlagt av anti-slaveri aktivister i delstaten Wisconsin 20. mars 1854. Partiet ble fort et opposisjonsparti til de to store partiene på tiden: Det demokratiske parti og Know-Nothingpartiet. Hovedårsaken til at partiet ble dannet var for å stanse utbredelsen av slaveri til delstaten Kansas gjennom motstand til Kansas-Nebraska-loven som ville gjøre slaveriet innført i Kansas. Etter etableringen av partiet brøt det ut opprør i Kansas, ofte kjent som ”Bleeding Kansas”. 
Partiets første offisielle konvent ble holdt 6. juli 1854 i Jackson, Michigan. I 1858 dominerte Det republikanske parti samtlige av Nordstatene. Republikanerne kom for første gang til makten i USA ved valget av republikaneren Abraham Lincoln i 1860 og kontrollen av Kongressen kort tid etter. Hovedsakene var nå ikke bare abolisjonisme, men også å holde statene sammen som en nasjon gjennom den amerikanske borgerkrigen. Slagordet i 1856 var: "free labor, free land, free men”. 
Tidlig på 1900-tallet valgte det forretningsvennlige partiet Theodore Roosevelt til sin presidentkandidat, en kandidat som støttet antitrust-lovgivning og ble dårlig tatt imot blant mange i næringslivet. Han forlot senere partiet og stilte som kandidat for Progressive Party imot tidligere partikollega William Howard Taft. Partiet holdt mye av makten sin frem til 1920-tallet. Partiets kampsaker var på denne tiden sterk motstand mot Folkeforbundet og høye tariffer, samt støtte for næringslivets interesser. 
Flere tiår i amerikansk politikk ble deretter styrt av demokraten Franklin D. Roosevelt og New Deal-politikken til regjeringen hans. I denne perioden mistet Det republikanske partiet mesteparten av de afroamerikanske velgerne som forlot partiet til fordel for Franklin D. Roosevelt på 1930-tallet. I 1934 gjorde partiet et katastrofevalg og endte opp med bare 25 senatorer mot demokratenes 71 senatorer. Da Det demokratiske parti etter krisetiden introduserte ”Second New Deal” ble dette sterkt kritisert av republikanerne. Republikanerne var i mindretall og fikk ikke blokket noen av demokratenes forslag til Kongressen. Republikanerne brukte dette til sin fordel og trakk likhetstrekk ved ”Second New Deal” med både sosialisme og klassekrig. Mange velgere og konservative demokrater forlot Det demokratiske parti og partiet styrte Kongressen igjen i 1946, etter og ha vunnet 13 plasser i Senatet og 55 i Representantenes hus. 
Mellom 1950 og år 2000 fikk partiet valgt presidentene Dwight D. Eisenhower, Richard Nixon, Gerald Ford, Ronald Reagan, George H.W. Bush og George W. Bush. Disse presidentperiodene har blitt kjennetegnet sosial konservatisme, anti-terror lovgivning, ideologidrevet utenrikspolitikk, fremming av demokrati på verdensbasis, sterkere utøvende makt, markedsøkonomi, samt støtte av liberal våpenlovgivning, deregulering og reduksjon av restriksjoner for næringslivet. I 2008 nominerte partiet senator John McCain fra Arizona til presidentkanditat og guvernør Sarah Palin fra Alaska som kandidat til visepresident. Valget tapte de til fordel for senator Barack H. Obama fra Illinois og visepresidentkanditat Joe Biden fra Delaware. 
2010 har vært det mest vellykte valget for GOP i moderne historie. Året startet med at Scott Brown vant senatsvalget i det liberale Samveldet Massachusetts, hvor senatsplassen hadde blitt holdt av Kennedy-brødrene i flere tiår. I november 2010 tok partiet tilbake majoriteten av plassene i Representantenes hus, majoriteten av guvernørplassene og økte antall senatorer i Senatet. Dette var det mest vellykte året for et amerikansk parti siden 1966, og dessuten det beste valget for Det republikanske parti siden 1928.
Republikanerne har i 2017 guvernøren i 34 delstater, samt territoriene Guam, Nord-Marianene og Puerto Rico.

Ideologi og politisk plattform

Både Det demokratiske parti, og Det republikanske parti har store variasjoner innad i partiet, med sterke fløyer som ofte er veldig uenige på mange spørsmål. På det nasjonale konventet hvert fjerde år vedtar partiene en plattform eller politisk program. Det finnes også folkevalgte politikere som avviker fra denne plattformen.

Økonomisk politikk

Republikanere legger sterkest vekt på frie markeder og individet som grunnlaget for økonomisk hegemoni. For å oppnå dette kjemper de for størst mulig grad av laissez-faire, en konservativ økonomisk politikk for å opprettholde budsjettbalanse, og samtidig mest mulig personlig ansvar for egen velferd.
Republikanerne kjemper for en mindre føderal stat som skal gjøre færre oppgaver mer effektivt. De fleste republikanerne støtter et sikkerhetsnett, men er skeptiske til hvorvidt den føderale staten skal gjennomføre dette. De er også meget skeptisk til omfanget av generøse velferdsordninger. For å sørge for et sikkerhetsnett for de som faller utenfor så støtter ofte republikanere overføringer til veldedighetsorganisasjoner. De er på generelt grunnlag for å behovsprøve langt mer av de offentlige ytelsene. Republikanske medlemmer av kongressen kjempet gjennom en velferdsreform i 1996 som ble signert av president Bill Clinton. Denne reformen førte til store endringer i det føderale velferdssystemet og sørget for at brorparten av de som tidligere var på ytelser kom seg inn på arbeidsmarkedet.

Miljøpolitikk

Det republikanske parti har vært en pådriver for beskyttelse av natur og miljø. Den republikanske presidenten Theodore Roosevelt var en kjent naturverner og sørget for opprettelsen av National Park Service. I dag finnes det minst en nasjonalpark i samtlige delstater, med unntak av Delaware. Verdens første nasjonalpark, Yellowstone National Park, ble opprettet under den republikanske presidenten Ulysses Grant 1. mars 1872. Forslaget var laget av den republikanske senatoren Samuel Pomeroy og vedtatt under en republikansk styrt Kongress. På 1970-tallet opprettet også president Richard Nixon ”Enviromental Protection Agency”. I delstaten California har tidligere guvernør Arnold Schwarzenegger vært en sterk pådriver for miljøpolitikk. Blant annet fikk han med 16 andre delstater på å saksøke de føderale myndighetene for å kunne ta i bruk strengere utslippslovgivning. 
På nasjonalt nivå har både demokrater som Bill Clinton og republikanere som George W. Bush gått sammen i sin motstand imot Kyoto-avtalen som de mente var urettferdig imot USA. George W. Bush argumenterte for sin motstand ved at Kyoto-avtalen kunne være skadelig for amerikansk næringsliv, samt at det var en dobbeltmoral ved at store utslippsnasjoner som Kina og India ikke skulle ha samme utslippsregler som det USA skulle måtte ha. Både George W. Bush, Rudy Giuliani, Duncan Hunter og flere andre i Det republikanske parti har tatt til orde for mer føderal investering i klimavennlig energikilder, som for eksempel atomkraftverk. Andre, som for eksempel senator John S. McCain har vært sterke pådrivere for det såkalte ”cap-and-trade” systemet som er et markedsbasert alternativ til å minske CO2-utslippene. 
De fleste republikanere støtter oljeutvinning i Arctic National Wildlife Refuge i North Slope Borough, Alaska. Dette for å sikre amerikansk energiuavhengighet. Dette har vært sterkt kritisert av mange miljøverne. Mange republikanere har i nyere tid tatt til orde for NOPEC-politikk, som for eksempel innebærer saksøking av OPEC-landene.

Homofiles rettigheter

Mange republikanere er motstandere av kjønnsnøytralt ekteskapslovgivning og har støttet føderale forbud mot likekjønnet ekteskap. Det republikanske parti også tok til orde for ”Don't ask, don't tell” som gjorde det ulovlig for homofile i militæret å være åpne om sin seksuelle legning. I 2009 var derimot 58 % av republikanere motstandere av politikken, som mange mente var diskriminerende. Pådrivere for homofiles rettigheter i partiet er blant annet organisasjonene Log Cabin Republicans (LCR) og GOProud. Kjente republikanere som Dick Cheney, Cindy McCain, Gary Johnson og Colin Powell støtter kjønnsnøytrale ekteskap. I 2010 stemte 31 % av USAs homofile republikansk, og 28 % av republikanere støttet kjønnsnøytralt ekteskap.

Kvotering

Det republikanske parti er sterk motstander av kvotering av kvinner og/eller minoriteter. Argumentene som brukes er for eksempel at kvotering er motvirkende for meritokrati og lite produktivt, i tillegg til at kvotering kan bidra til diskriminering.

Dødsstraff

Både Det demokratiske parti og Det republikanske parti støtter dødsstraff. 78 % av republikanske velgere støtter dødsstraff i 2010, mens 55 % av demokratiske velgere gjør det samme.

Våpenlovgivning

Republikanske velgere er ofte enda større pådrivere for liberale våpenlover for å sikre amerikaneres rett til å bære skytevåpen gitt i Second Amendment i Bill of Rights i Den amerikanske grunnloven. Republikanere i store byer er derimot ofte støttende til noen restriksjoner.

Skolepolitikk

De fleste republikanere støtter rett til fritt skolevalg, retten til å velge privatskoler og retten til hjemmeundervisning om ønskelig av foreldrene. I regjeringen til George W. Bush fikk partiet med seg stor støtte fra Det demokratiske parti i Kongressen til å få igjennom No Child Left Behind Act of 2011 (NCLB). No Child Left Behind sørget blant annet for at skolene måtte gjennomføre og score bra på nasjonale prøver for å kunne motta støtte fra føderale myndigheter. 
De sosialkonservative fragmentene i partiet støtter skolebønn i offentlige skoler, samt opplæring i kreasjonisme i tillegg til evolusjon. I 2009 trodde 51 % av USAs befolkning på kreasjonisme, mens bare 15 % trodde på evolusjon. I de seneste 20 årene har antallet kreasjonister økt i USA, og flere republikanere enn demokrater støtter opplæring av kreasjonisme i grunnskolen. Imens 60 % av republikanere er kreasjonister, er 38 % av demokrater det samme. Både Guvernør Mike Huckabee og visepresidentkandidat Sarah Palin var sterke støttespillere av kreasjonisme under presidentvalget i 2008. Under primærvalget i 2012 har kandidater som Rick Santorum, Michele Bachmann og Rick Perry uttalt at de støtter opplæring i kreasjonisme i grunnskolen, mens kandidater som Newt Gingrich, Jon Huntsman og Mitt Romney støtter kun opplæring i evolusjon.

Abort

68 % av republikanske velgere er motstandere av abort, mens bare 32 % av demokrater er det samme.

Stamcelleforskning

Majoriteten av republikanere er motstandere av stamcelleforskning.

Utenrikspolitikk

Det republikanske parti deles gjerne opp i to hovedfragmenter i utenrikspolitikk: en del av partiet ønsker en mer eller mindre isolasjonistisk utenrikspolitikk, mens den andre parten er idealister som støtter spredning av demokrati og markedsøkonomi til andre land. Opp til andre verdenskrig var partiet styrt av isolasjonistiske prinsipper, mens årene etter andre verdenskrig har partiet tatt til orde for en sterkere rolle på globalt plan. I moderne tid er det helst libertarianerne som har tatt til orde for isolasjonspolitikk. Kanskje mest kjent er kongressmannen Ron Paul som stilte som presidentkandidat i 2012 og har stemt imot både Irak-krigen og krigen i Afghanistan. Flere i Det republikanske parti har også tatt til orde for utmeldelse fra Forente nasjoner, samt tettere samarbeid med NATO. 
Etter Terrorangrepet 11. september 2001 svarte USA og president George W. Bush med krigen mot terror. Krigen har kostet USA mellom 800 milliarder og 1 billion dollar i Irak alene. USA har mistet 1780 soldater i Afghanistan og 4487 soldater i Irak. Krigen går derfor ned i historien som en av de dyreste av USAs kriger, både i tapte menneskeliv og økonomiske utgifter. Krigen har derimot ført til at Taliban mistet makten i Afghanistan i 2001, Osama bin Laden ble henrettet i 2011, Saddam Hussein mistet makten og henrettet i 2006 og Irak holdt demokratiske valg i 2005. USA trakk seg ut av Irak i 2011 under ledelse av president Barack Obama (D). Republikanere som Rick Santorum, Herman Cain og Michele Bachmann har kritisert Obama for å trekke ut av Irak for tidlig. 
Partiet støtter omfattende u-landsarbeid i mindre utviklet land. For eksempel, under George W. Bush ga USA det største beløpet i u-landshjelp i USAs historie. Dette inkluderte blant annet 18 milliarder amerikanske dollar i kampen mot aids i tillegg til at USAs regjering slettet afrikanske lån på 34 milliarder dollar.

Velgergrunnlag

Region: Det republikanske parti står sterkest i Sørstatene og Midtvesten. Svakest står de i kyststater på Vestkysten og New England-regionen. Siden 1930-tallet har også samtlige store byer stemt demokratisk, mens mindre byer, tettsteder og forsteder har stemt republikansk. 
Næringsliv: GOP er ofte sett mer næringslivsvennlig og har stor støtte fra mange i næringslivet. Republikanske velgere er også 50 prosent mer sannsynlig til å drive egen forretningsvirksomhet. 
Kjønn: Mellom år 1980 og 2010 har Det republikanske parti hatt flere mannlige enn kvinnelige velgere. I valget for Representantenes hus i 2006, stemte 43 % av amerikanske kvinner på republikanerne, mens 47 % av menn gjorde det samme. Denne trenden kan derimot ha sett ut til å snu. I mellomvalget i 2010 stemte amerikanske kvinner 49 % på Det republikanske parti og 49 % på Det demokratiske parti. 
Etnisitet: Historisk har Det republikanske parti stått sterkt blant afroamerikanere. Partiet ble etablert for å avvikle slaveriet og hadde stor støtte fra afroamerikanere gjennom hele det 19. århundre samt deler av 1900-tallet. Partiet hadde for eksempel den første afroamerikanske senatoren (Hiram Revels i 1870) og den første afroamerikanske partilederen (John Lynch i 1884). Populariteten blant den afroamerikanske befolkningen har derimot synket de senere årene. I de nasjonale valgene i perioden 1980 til 2010 har partiet fått i gjennomsnitt 15 % av de afroamerikanske stemmene. Partiet fikk derimot valgt to afroamerikanske representanter til Representantenes hus i 2010: Allen West fra Florida og Tim Scott fra South Carolina. Nylig har partiet også nominert afroamerikanske senatorer og/eller guvernører i delstater som Illinois, Ohio, Pennsylvania og Maryland. 
Partiet har i de seneste årene klart seg moderat blant latinamerikanere. I presidentvalget i 2004 fikk George W. Bush (R) 44 % av de latinamerikanske stemmene. Historisk sett så har Det republikanske parti for eksempel valgt den første latinamerikanske guvernør (Romualdo Pacheco i 1863) og den første latinamerikanske senatoren (Octaviano Larrazolo i 1928). De sterke anti-kommunistiske fragmentene i partiet har gjort partiet populært blant innvandrere fra kommunistiske stater. Kubanere, koreanere, kinesere og vietnamesere har tradisjonelt stemt mer republikansk ved nasjonale valg. Republikanerne fikk den første senatoren av asiatisk opprinnelse, Hiram Fong fra Hawaii i 1938. Partiet har også to guvernører i øyeblikket av indisk opprinnelse: Nikki Haley i South Carolina og Bobby Jindal i Louisiana, som var den første valgte guvernøren av indisk opprinnelse. 
For mer enn et århundre har et flertall av hvite amerikanere identifisert seg som demokrater. Dette endret seg i på midten av 1990-tallet; majoriteten av hvite amerikanere identifiserer seg nå som republikanere. 58% av hvite amerikanere stemte på Donald Trump ved Presidentvalget i 2016.
Familie: Det republikanske parti har sin største støtte blant gifte par med barn som bor hjemme. Ugifte eller skilte stemmer i mye større grad demokratisk enn republikansk.  
Inntekt: Amerikanere med lavere inntekt er noe større sannsynlig å stemme demokratisk enn republikansk, men det var arbeiderklassen som gav Trump seieren i 2016. Av de fattigste 20 % av befolkningen fikk George W. Bush bare 41 % av stemmene i 2004. Derimot fikk han 55 % av stemmene til de rikeste 20 % av USAs befolkning. Denne trenden er snudd av president Donald Trump, og arbeiderklassen i det såkalte rustbeltet var med på å gi Trump seieren på tross av at fagforeningene gav pengestøtte til Clinton. 
Militæret: 57 % av aktive soldater i det amerikanske militæret identifiserer seg som republikanere og 66 % av offiserene gjør det samme. I de mer "aktive" grenene som USMC og spesialstyrkene stemmer en enda større andel republikansk. 
Utdannelse: Republikanske velgere er mer sannsynlig til og ha en utdanning. Dette til tross for at hele 89 % av professorer ved universiteter identifiserer seg selv som demokrater. 
Seksualitet: I valgene etter år 2000 har i gjennomsnitt bare 25 % av USAs homofile stemt republikansk ved nasjonale valg. Dette tallet økte til 31 % i 2010. Politiske hjertesaker som motstand mot kjønnsnøytral ekteskapslov, kjønnsnøytral adopsjonslover og ”Don't ask, don't tell” har bidratt til liten støtte hos homofile amerikanere. Disse kampsakene er derimot ikke gjeldende for alle republikanere, men særlig hos de sosialkonservative i Sørstatene og Midtvesten. 28 % av republikanske velgere støtter kjønnsnøytralt ekteskap i 2011. Mens hele 78% av homofile stemte på Hillary Clinton i 2016, stemte et flertall av heterofile på Donald Trump.
Religion: Religion er og har alltid vært en viktig skillelinje i amerikansk politikk. Mens Det demokratiske parti har stått tradisjonelt sterkt blant katolikker og jøder, har Det republikanske parti stått sterkest blant protestanter. Dette har derimot endret seg i de seneste årene; til tross for at John Kerry er katolikk stemte 52 % av katolikker på George W. Bush i 2004. Hele 59 % av protestanter gjorde det samme. Metodister, lutheranere, presbyterianere og anglikanere stemte i gjennomsnitt 55 % republikansk ved valget i 2010. 59% av protestanter stemte på Donald Trump ved valget i 2016. Mens jøder stemte 80 % demokratisk ved valget i 2004, stemte 80 % av muslimer på George W. Bush. Det republikanske parti står veldig sterkt blant mormonere; hele 89 % av mormonere stemte på George W. Bush i 2004.

Symboler

Karikaturtegneren Thomas Nast laget under valgkampen i 1874 en tegning av demokratenes esel i løveham (symboliserte de seierrike demokratene). Eselet skremte vettet av alle dyrene i dyrehagen. På en bortløpende elefant hadde Nast skrevet: «Republikanernes stemmer». På samme måte som demokratene brukte eselet tok nå republikanerne i bruk elefanten som symbol for partiet.
Avisen Chicago Tribune kommenterte i 1888 valgresultatet i en lederartikkel: «La oss glede oss over at under ledelse av Grand Old Party ...»(Det store, gamle partiet). Dermed var forkortelsen GOP skapt. Den brukes den dag i dag.