google/wiki40b huggingface dataset:
Cannabis-saken 2008

Cannabis-saken refererer til de mange kriminalsakene der ulovlige cannabis-plantasjer ble oppdaget i Norge i 2007 og 2008. Saken ble etter hvert en av Norges største narkotikasaker noensinne.

Bakgrunn

I november 2007 snublet brannmenn under utrykning tilfeldigvis over en stor cannabisfarm i Enger i Søndre Land, Oppland. Dermed startet opprullingen av det som trolig er stort narkotikanettverk for produksjon av cannabis.

Etterforsking

Kripos sa i en pressemelding i februar 2008 at de som etat «har et nasjonalt etterretningsansvar for narkotikasaker, og har siden slutten av januar involvert seg med etterretningsarbeid i hasjplantasjesakene. – Vi ser på hvilke knytninger som er mellom de ulike sakene, hvilke knytninger som er til utlandet og på hvilke bakmenn og nettverk som står bak, sier leder for taktisk etterforskningsavdeling i Kripos Atle Roll-Matthiesen». På et møte 5. mars skulle de foreløpige involverte politidistriktene og Kripos diskutere om etterforskningen skulle sentraliseres.
Kripos uttalte at sakene og plantasjene trolig kan forbindes videre til bakmenn i utlandet. Det er fellestrekk knyttet til både de involvertes vietnamesiske etnisitet, og den felles måten som plantasjene er bygget og drevet på. Både utstyret og metodene som ble brukt i dyrkningen, og tyvkoblingen av det elektriske anlegget på eiendommene har likhetstrekk på mange saker over hele landet.
Norsk politi uttalte at de mener at saken har koblinger til andre land, og nevner blant annet England, Nederland og Canada samt Norges naboland, Sverige og Danmark. Dansk politi deltok på et samordningsmøtet hos Kripos i Oslo 5. mars.

Siktelser og tiltale

Pr 5. mars 2008 er 80 personer mistenkt og siktet i saken for dyrking av den narkotiske planten, og over 40 av dem varetektsfengslet. Ni ulike politidistrikt (Follo, Gudbrandsdal, Hedmark, Oslo, Romerike, Søndre Buskerud, Vestfold, Vestoppland og Østfold) og Kripos samarbeider i saken.
3. april ble det kjent at politiet hadde mistanke til eieren av en butikkjede, de mente også at han stod bak de mange cannabisfarmene som er blitt avslørt. Vedkommende ble arrestert sammen med 4 andre personer, da politiet avdekket 500 cannabis-planter på en gård han eier i Enebakk i februar. Videre er hans telefonnummer funnet hos flere andre som er siktet i forbindelse med andre cannabis-funn andre steder. Personen nekter enhver straffeskyld.
Storbrean

Storbrean er en platåbre som ligger i Lesja kommune på grensa mot Skjåk kommune, Oppland fylke. Breen er den største i Lesja kommune og Reinheimen nasjonalpark. Den sammenhengende delen har et areal på 6,9 km² og varierer fra 1520 moh til 1950 moh. Smeltevannet drenerer både til Rauma (vestover) og Gudbrandsdalslågen (østover). Til Gudbrandsdalslågen drenerer den både via Otta-vassdraget og via Lesjaskogsvannet.
Albert Rust

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Frankrike. Han ble europamester i fotball i 1984.
Epitola

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 25–60 millimeter) dagsommerfugler. Denne slekten inneholder noen av de største artene i familien Lycaenidae. Hos hannene er oversiden mer eller mindre metallisk blå, hos hunnene vanligvis brunlig, ofte med hvite felter. Undersiden er mønstret i brunt og hvitt. Hannenes vinger kan være sigdformede.

Levevis

Larvene lever trolig av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer.
Disse sommerfuglene lever i skog.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Åger

Åger betyr i dagligspråk det å ta ulovlige eller urimelig høye renter på lån av penger. Ordet stammer fra norrønt. Både Bibelen og Koranen inneholder bestemmelser mot urimelig utbytte på pengelån. I middelalderen og tidlig nytid var det en lenge pågående teologisk/moralsk debatt om i hvilke tilfeller renter var regnet som syndig. Dette hindret imidlertid ikke kirken selv fra å foreta pengetransaksjoner som den ellers ville regnet som ulovlig som følge av finansieringsbehov.
Avery Dulles

Bakgrunn

Avery Dulles var sønn av den protestantiske politiker John Foster Dulles (USAs utenriksminister 1953-1959, som Washington Dulles International Airport er oppkalt etter) og hans hustru Janet Pomeroy Avery Dulles. Hans onkel var Allen Welsh Dulles, som var sjef for CIA (1953–1959). Både hans oldefar John W. Foster og hans grandonkel Robert Lansing hadde srt USAs statssekretærer (U.S. Secretary of State). Bestefar på farssiden, Allen Macy Dulles, var medlem av fakultetet på Auburn Theological Seminary og publiserte innen det teologiske fagområde ekklesiologi. 
Avery konverterte til katolisismen under sine studier ved Harvard. Han ble særlig interessert i ekklesiologi.

Jesuitt, prest

Etter militærtjenesten trådte han inn i jesuittordenen og fikk der en grundig filosofisk og teologisk utdannelse. Etter prestevielsen i  1956 ble han sendt til Roma for fordypningsstudier, og tok doktorgrad i teologi ved Det pavelige universitet Gregoriana. 
Fra 1960 til 1974 var han professor ved Woodstock og fra 1974 til 1988 ved Catholic University i Washington, D.C.. I tillegg var har gjesteforeleser ved en rekke andre universiteter, og forfattet over 600 bøker og artikler. Han var rådgiver for de amerikanske katolske biskopers kommisjon for dialogen med lutheranerne, og var president for USAs katolske teologiske selskap. Til tross for høy alder hadde han fortsatt undervisningspost ved Fordham University i New York.

Kardinal

Pave Johannes Paul II utnevnte Avery Dulles til kardinal i 2001.
Dulles døde den 12. desember 2008 på Fordham University i Bronx, der han hadde bodd i flere år. Han ble begravet på jesuittenes kirkegård i  Auriesville.
Zhanggong

Zhanggong (kinesisk: 章贡区; pinyin: Zhānggòng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Ganzhou i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 40,28 km² og teller ca. 556 000 innbyggere.

Samferdsel

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Tore Schei

Utdannelse

Schei avla juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1971 med karakteren 2.20. Schei hevder at han var en disiplinert student fra første stund, takket være sin interesse for faget og iveren det gav ham å ta seg frem på egen hånd.
Før han begynte å studere juss vurderte han sosialøkonomi og Norges tekniske høyskole da han faglig var best i matematikk og fysikk. Han vokste opp i en familie med jurister. Dette og det at konfliktløsning interesserte ham gjorde at han valgte juss, i tillegg til at det var utdanning med gode jobbmuligheter. Ettersom foreldrene hadde for høy inntekt, fikk ikke Schei ta opp studielån, og han bodde hjemme hos foreldrene det meste av studietiden. Mot slutten av studietiden giftet Schei seg med en medstudent på kullet over. Det sosiale miljøet ved fakultetet var godt og Schei husker spesielt ølmøtene og møtene ellers i Juristforeningen. Etter avlagt eksamen gikk Schei rett inn i sin avtjening av verneplikten, for så å begynne som advokatfullmektig hos Regjeringsadvokaten.

Jurist

I perioden 1972–1981 var han advokatfullmektig, senere advokat, Høyesterettsadvokat i 1974, ved Regjeringsadvokatembetet. 
Han hadde i denne perioden også et studieopphold i London. Fra 1975 til 1976 var han dommerfullmektig i Ytre Follo herredsrett. 
I 1981 ble han utnevnt som dommer i Eidsivating lagmannsrett, hvor han satt frem til 28. februar 1986. Schei var en av tre fagdommere da Treholt-saken var til behandling i 1985.

Høyesterett

18. oktober 1985 ble han, 39 år gammel, utnevnt til høyesterettsdommer. Han tiltrådte embetet 1. mars 1986. Han var høyesterettsjustitiarius i perioden 1. august 2002 til 29. februar 2016. 
Schei har også ledet det skandinaviske granskingsutvalget etter Scandinavian Star-ulykken i perioden april 1990 til januar 1991. Han satt også som leder av Tvistemålsutvalget, fra april 1999 til desember 2001, som la frem forslag til den nye tvisteloven. 
Han er dessuten (ikke lønnet) medforfatter av den omfattende kommentarutgaven til loven og skrev også kommentarutgaven til den tidligere gjeldende tvistemålsloven fra 1915.
Ifølge et portrettintervju i tidsskriftet Arbeidsmiljø er Schei en «svoren kappetilhenger». «Det er jo institusjonen vi representerer, ikke oss selv, så jeg liker skikken med kapper.» Schei representerer en Høyesterett som «ønsker åpenhet, innsyn og kommunikasjon med alle som ønsker å vite noe om domstolen».

Utmerkelser

Schei ble i 2002 utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Han er også tildelt Kongehusets 100-årsmedalje og Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991-2016.
Metadriopea

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Arten lever på Filippinene.
Zelotes longipes

Utseende

Zelotes longipes er en middelsstor, litt flat edderkopp med kraftige bein. Forkroppen er ganske bred bak, sterkt tilsmalnet forover (smalt hode). Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene danner to tverr-rader. De midtre øynene i den bakerste raden er mer eller mindre uregelmessig (ikke sirkelrundt) formet. 
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Zelotes longipes er nattaktiv og bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri. De bygger seg et skjulested av edderkoppsilke under steiner, mellom død vegetasjon eller lignende steder. Hunnen spinner en eggsekk av edderkoppsilke, hvor hun legger eggene.
Asfalt-cowboy

Handling

Joe Buck (Jon Voight) er en naiv ung mann fra Texas som drar til New York og tror han skal svinge seg til de store høyder ved å selge seksuelle tjenester til rike kvinner. Drømmene knuses imidlertid når han møter storbyens harde virkelighet. I byen møter han den småkriminelle Enrico "Ratso" Rizzo (Dustin Hoffman), som med letthet klarer å lure fra ham 20 dollar for så å forsvinne. Joe blir videre kastet ut av hotellet der han bor på grunn av manglende betalingsevne. Rent tilfeldig møter han på Rizzo igjen og de to ender denne gangen opp med å bli kamerater. Etter en stund blir Rizzo alvorlig syk og forteller sin kamerat at han ønsker å flytte til Florida. Etter å ha skaffet noen penger på tvilsomt vis, kjøper Joe bussbillett til seg selv og sin stadig sykere venn med destinasjon for Florida.

Om filmen

Filmen er både en tragikomisk skildring av to menneskeskjebner og et samfunnskritisk portrett av det moderne Amerika.
Midnight Cowboy ble den første Oscar-vinnende amerikanske filmen som fikk en X-rating ved kinoene. Den høye aldersgrensen skyldest at den ble ansett som nokså kontroversiell på den tiden.
Filmen fikk gode kritikker og ble også en kommersiell suksess.
I 1994 ble filmen funnet betydningsfull nok ("culturally, historically, or aesthetically significant") av USAs Library of Congress til å bli bevart av deres National Film Registry.

Priser

Filmen vant i 1970 tre Oscars, for beste film, beste regi og beste manus. Den vant samme år hele 7 BAFTA-priser, blant annet for beste film. I tillegg til dette vant Jon Voight en Golden Globe for beste nykommer i film.
Botoșani (fylke)

Administrativ inndeling

Fylket har to municipiu, fem byer og 67 comună.
Helgesens gate (Oslo)

Fra Fossveien til Toftes gate

Helgesens gate starter tilsynelatende ved Kubaparken ved Akerselva, men det første kvartalet heter Bergverksgata. De påfølgende kvartalene inneholder i all hovedsak leiegårder fra rundt 1890-tallet. Nummer 12 og 14 er et stort kompleks med bygninger inne i kvartalet. Her hadde opprinnelig Oslo Samvirkelag sitt hovedkontor. Det var også pølsemakeri i anlegget. 
Nr 10–24 (like nummer) tilhører det særskilte verneområdet Birkelunden kulturmiljø.
Ved Thorvald Meyers gate krysses trikkelinja over Grünerløkka. Her (i nr 18) ligger Sultan grønnsakhandel.
I nr 21 har Norges Kommunistiske Parti kontorer.

Langs Sofienbergparken

Nå følger et langt stykke der Sofienbergparken (med Sofienberg kirke og Sofienberg videregående skole) utgjør høyre side. På venstre side ligger først noen kvartaler dominert av eldre boliggårder i tre–fire etasjer og noe småindustri.
Fra om lag 1900 lå Christiania Dørvrider- og Laasefabrik i bakgården (nå revet) til nr 30. Et minne om fabrikken er et nøkkelhullforma vindu i forgårdens første etasje. I nr 44 lå fra 1897 Rodeløkkens apotek (tidligere navn Flora apotek).
På tomta til nr 52 ligger nå en del av Karlstadgata borettslag, et nybygg fra 1984 tegna av arkitektene Narud-Stokke-Wiig. 
Nr 60 er Rodeløkka trygdebolig. Nr 62 er Sofienbergsenteret (sykehjem) og Engelsborg eldresenter, begge drevet av Kirkens bymisjon. 
Nr 64 er Sofienberg menighetshus, som tidligere var barneasyl (oppført 1907, arkitekt Halfdan Berle).

Fra Trondheimsveien

Videre passerer Helgesens gate en rekke teglsteins boligblokker. Nr 78 var den første blokka som blei bygd i Oslo etter andre verdenskrig (Obos 1946, arkitekt Jens Selmer). Denne og flere andre bygninger er gode eksempler på tidas sosiale boligbygging – med plantegninger basert på en stor boligundersøkelse som Selskabet for Oslo Byes Vel gjennomførte under krigen. Blokka har fasade mot Finnmarkgata, og den var første ledd i virkeliggjøringa av en reguleringsplan som gjorde den gata til en del av ei ringgate i indre Oslo. Etter hvert blei det bygd flere tilsvarende parallelle blokker. Nr 79 er tegna av Knut Knutsen (Obos 1952).
Helgesens gate ender opp inne i parkanlegget nord for Tøyenbadet, som har adresse nr 90.
Løvenvold kino

Løvenvold kino, adresse  Løvenvoldgaten 11, er en vedtaksfredet kino i Ålesund. Den ble ferdigstilt og åpnet i 1923, med første forestilling 1. september dette året. Arkitekt var den da nyansatte byarkitekten Øyvin Berg Grimnes og de innvendige dekorasjonsarbeidene ble utført av Paul Ansteinsson. Dette er friser med framstiller av folkevisen «Villemann og Magnhild». 
Bygningen har fasader mot Løvenvoldgaten, Storgaten og Lihauggaten, hovedsakelig mot de to første. Fasaden består av sammensetning av flere elementer, som understrekes av at bygget står i hellende terreng. Fasadene har glattpussede overflater og er på mellom tre og fire etasjer med gesims. Framtredende er det høye partiet med spissegavler mot Storgaten og det runde hjørnet mot Løvenvoldgaten i naturstein. Bygningen framstår i nordisk nybarokk med noe preg av middelalder. Den ligner stilmessig på Aspøy skole (1919-22) som ble tegnet av arkitektkontoret Morgenstierne & Eide, hvor Grimnes tidligere var ansatt.
Salen har en kapasitet på 190 seter, og kinoen driftes med virkning fra 1. januar 2014 av det private selskapet Norsk Kinodrift AS. Kinoen gjennomgikk deretter en større oppgradering. Inkludert galleriet har kinoen en kapasitet på 310 sitteplasser.
På tomten lå det opprinnelig en staselig bygning med navnet Løvenvold, men denne gikk tapt i den store bybrannen i 1904.
Eiendommen var i kommunalt eie og ble i 1919 regulert for bygging av kinematograf, i tillegg skulle bygningen huse en rekke kommunale administrative kontorer, Aalesund Offentlige Sjømannskole og en politistasjon med fyllearrest.
I tillegg til kinoen, er det i dag kontorer for ulike bedrifter i bygningen.
Dataverse

Dataverse er en nettapplikasjon for deling, arkivering, sitering, utforsking og analysering av forskningsdata. Forskere, forfattere, utgivere, databidragsytere og tilknyttede institusjoner blir kreditert gjennom sitering med en persistent identifikator (DOI (digital object identifier) eller Handle).
En Dataverse-installasjon består av en hovedsamling (et såkalt root dataverse), som kan ha flere undersamlinger (såkalte sub-dataverses), og hver samling inneholder datasett og metadata som beskriver disse datasettene.

Bakgrunn om Dataverse

Dataverse er utviklet og forankret ved Institute for Quantitative Social Science (IQSS) ved Harvard University. Utviklingen av Dataverse (tidligere kjent under navnet Dataverse Network) begynte i 2006 under ledning av Mercè Crosas og Gary King. Arbeidet bygger på det tidligere Virtual Data Center (VDC)-prosjektet, som varte fra 1999 til 2006, og som ble ledet av Micah Altman, Gary King, og Sidney Verba som et samarbeid mellom Harvard-MIT Data Center (nå del av IQSS) og Harvard University Library. Forgjengerne til VDC går tilbake til 1987 og inkluderer bl.a. verktøy for overføring av katalogdata via FTP til enheter på andre universitetsområder til faste tider.

Harvard Dataverse

Harvard Dataverse er Harvard Universitys egen Dataverse-installasjon. Arkivet er et samarbeid mellom Institute for Quantitative Social Science (IQSS), Harvard Library og Harvard University Information Technology (HUIT). Harvard Dataverse er et arkiv for deling, arkivering, sitering, utforsking og analyse av forskningsdata. Arkivet er åpent for alle typer forskningsdata fra alle fagområder fra hele verden.

Programmeringsgrensesnitt (API-er) og interoperabilitet

Dataverse tilbyr flere åpne programmeringsgrensesnitt (API-er), som gjør det muglig å søke, arkivere og få tilgang til data.

Dataverse i Europa

Dataverse er også tatt i bruk i europeiske land for å arkivere og dele data fra forskningsmiljø i Nederland, Tyskland, Frankrike, Finland og Norge. Den største Dataverse-installasjonen er DataverseNL, som er en arkiveringsløsning for 11 nederlandske universiteter. En lignende tjeneste er nå under utvikling i Norge (jf. DataverseNO).

Alternative og lignende prosjekter/applikasjoner

En applikasjon som ofte blir sammenlignet med Dataverse, er DSpace. Også DSpace er brukt for å lagre vitenskapelige data. CKAN tilbyr lignende funksjonalitet og er mye brukt for åpne data.
Volltveitloftet

Volltveitloftet er et middelalderloft som har stått både på gården Volltveit i Sauherad, og Søndre Lognvik Gård i Rauland i Telemark.
Harald Didrik Kongshem kjøpte loftet på slutten av 1930-tallet fra samme gård som hans farmor kom fra. Harald restaurerte det, og satte det opp på sin gård i Rauland. Hans sønn, Torstein Halvor Kongshem ga det i 1961 til Telemark museum i Skien som gave til minne om sin far og i anledning museets 50-årsjubileum. Det har stått på museet siden 1962.
Loftet er fra ca. 1400, og det er tydelige tegn på at dette tidligere har vært et jardloft, det vil si at det stod rett på jorda uten stabber under.
Ułan

En ułan var en polsk lett kavalerist bevæpnet med lanse. Ułaner tjenestegjorde senere også i de prøyssiske og østerrikske armeene. Lignende soldater eksisterte også i andre europeiske armeer, hvor de var kjent som lansenérer.
Ulaner var vanligvis kledd i dobbeltspente jakker (kurta) med et farvet innfelt stykke (plastron) foran, et farvet belte og en lue med firkantet topp (czapka). Lansene deres hadde et splittet flagg (kjent som lansevimpel) rett under spydspissen.
Navnet ułan stammer fra det mongolske eller tartarske ordet oglan eller uhuan, som betyr tapper krigsmann.
Han shot first

«Han shot first» er et uttrykk som refererer til en kontroversiell endring i en scene fra Star Wars Episode IV: Et nytt håp. Endringen ble foretatt i en scene som omhandler en konfrontasjon mellom Han Solo (Harrison Ford) og Greedo (Paul Blake) på kantinen i Mos Eisley. I den originale utgaven av filmen som ble utgitt i 1977 var det bare Han Solo som avfyrte et skudd under konfrontasjonen, men ved gjenutgivelsen i form av en special edition versjon i 1997 ble det endret til at Greedo skjøt før Solo, men bommet. Scenen har senere blitt endret to ganger. Hvor den forrige endringen innebærer at de skyter samtidig. Uttrykket «Han shot first» er ment å henvise til at Han skjøt først og sist, og kan betraktes som en form for dagligdags motstand mot George Lucas sin påstand om at Greedo skjøt først.
Dioskur (motpave)

Liv og virke

Dioskur stammet fra Østromerriket, og virket antagelig i Alexandria.
Dioskur ble nødt til å flykte på grunn av sin motstand mot monofysittismen, og ankom Roma omkring år 506 under det laurentanske skisma. Der ble han tatt opp i det romerske klereis, og fikk snart betydelig innflytelse. Jeffrey Richards krediterer ham med å ha overbevist den østgotiske kong Teoderik den store til å anerkjenne pave Symmachus som den rettmessige pave. 
Allerede før 514 bekledte Dioskur høye kirkelige embeder under pave Symmachus, og senere likeså under pave Hormisdas.
Ettersom Dioskur var i besittelse av meget gode greskkunnskaper og kjente skikk og bruk i Østromerriket bedre enn andre, ble han i 519 den ledende forhandler i samtalene som søkte en avslutning av det akakianske skisma i Konstantinopel. Han var også i stand til å bevirke at pave Hormisdas tok avstand fra theopaskismen. 
Under pave Felix III (IV)' pontifikat ble han anføreren av det pro-bysantinske parti.  Da pave Felix døde i 530, var han en åpenbar kandidat til å bli hans etterfølger.

Pavevalg

Den 22. september 530 ble han så valgt til pave av et flertall av geistligheten forsamlet i Lateranpalasset. Antagelig var det seksti av de romerske prester som støttet Dioskur.  Men en antibysantinsk minoritet samlet seg i Basilica Iulia og utnevnte straks den mann som den avdøde pave Felix hadde anbefalt, goteren Bonifatius II. Pave Felix hadde selv formelt nominert ham, og under sin sykdom hadde han overgitt ham sitt pallium - med det forbehold at han skulle ha det tilbake dersom han frisknet til. 
Dioskur ble senere anerkjent som pave av Østkirken. Det så mørkt ut for den kirkelige enhet. Bare Dioskurs tidlige død (etter tre uker, midt i oktober 530) berget kirken fra skisma, ved det at nå var det bare Bonifatius som gjenstod som pave.

Problematikken motpave

Tilfellet Dioskur kan bidra til å tydeliggjøre problematikken rundt begrepet «motpave». Han ble faktisk valgt av et flertall av de stemmeberettigede i den romerske kirke. Bare det forhold at pave Bonifatius i desember 530 tvang alle klerikerne til å innrømme sin «feil», og deretter fordømme den avdøde Dioskur, gjorde at sistnevnte ble innordnet som en «motpave». Herfra blir det imidlertid motstrid kildemessig: Det er i Liber Pontificalis man kan lese at Bonifatius tvang presteskapet som hadde nominert Dioscorus om å undertegne en retractatio (tilbakekallelse) og fordømme Dioskurs' minne (damnatio memoriae). Dette dokument ble senere ødelagt, og her er det Liber Pontificalis har innbyrdes motstridende versjoner: I en passasje er det pave Agapetus I som brente dokumentet foran en forsamling ved begynnelsen av sitt virke, men i en annen passasje er det Bonifatius selv om brente dokumentet.
Vatikanet meddelte i 2001 at Dioskurs' pontifikat kan ha vært legitimt.