Bergen-Belsen

Bergen-Belsen  var en konsentrasjonsleir ca. 20 km nordvest for Celle i Niedersachsen, Tyskland.  Mellom 1943 og 1945 regner man med at over 50 000 sivile døde her. Det var i denne konsentrasjonsleiren at Anne Frank, hennes søster Margot Frank døde av tyfus på slutten av krigen etter at leiren var fylt opp av fanger overført fra østlige leirer og hadde et mye høyere belegg enn det var kapasitet til. I leiren fantes det ikke gasskamre, folk døde av sult, sykdom og tortur.  På stedet ligger det nå et minnemonument, en minnepark og et museum.

Historie

Bergen-Belsen ble opprettet i 1940 av Wehrmacht (den tyske hæren). Den ble opprinnelig anlagt som en fangeleir for 600 franske og belgiske soldater. Den ble i mai 1941 gitt betegnelsen Stalag 311 (XI C). Fra juli 1941 ble det også internert ca. 20 000 russiske krigsfanger. Russerne ble internert under åpen himmel. Innen våren 1942 var 14 000 fanger døde av kulde, sult og ulike sykdommer.
Først i slutten av 1941 ble det bygget brakker som fangene kunne bo i. Før dette bodde fangene i telt og leirhuler
I april 1943 ble en del av leiren overgitt til SS. Deres del av leiren ble brukt som et "Aufenthaltslager" – en oppholdsleir for jøder med utenlandsk statsborgerskap. Tanken bak var at disse kunne byttes mot tyskere som var internert i utlandet, eventuelt byttes mot utenlandsk valuta. Den tyske hæren brukte den delen av leiren som fortsatt var under deres kommando til lasarett for krigsfanger.
Konsentrasjonsleiren Bergen-Belsen ble delt i fem adskilte underleirer. I fangeleiren ble det fra februar 1944 holdt 500 jødiske fanger som skulle ferdigstille resten av leiren. Fangeleiren ble oppløst 23. desember 1944. Resten av fangene ble da deportert til Sachsenhausen.
I spesial- og nøytralleiren (Sonder- und Neutralenlager) ble det holdt 350 jøder med papirer fra ulike, hovedsakelig søramerikanske land, og andre nøytrale land. Her satt 4 100 (juli 1944) fanger som var tenkt til utveksling. I leiren for ungarer ble det holdt 1 684 ungarske jøder.
I mars 1944 ble Bergen-Belsen omgjort til en ordinært konsentrasjonsleir. Den ble da fylt med arbeidsudyktige jøder, tvangsarbeidere og senere også med innsatte fra andre leirer som ble tømt før de allierte kom. Den opprinnelige leirinndelingen ble derfor opphevet.
Leirkommandanter i Bergen-Belsen var SS-Hauptsturmführer Adolf Haas (1943/1944) og Josef Kramer (1944/1945).
Da de britiske troppene nærmet seg ble det i tidsrommet fra 6. til 11. april 1945 fylt tre tog med såkalte "utvekslingsjøder". Disse ble stuet sammen i 45 kuvogner for å bli transportert til konsentrasjonsleiren Theresienstadt. Den siste av de tre transportene ble, etter to ukers frem og tilbakekjøring i hele Tyskland, befridd av den fremrykkende røde arme i nærheten av Tröbitz i Brandenburg.

Frigjøring

På den 13. april 1945 ca. klokka ett på natta ble en avtale signert mellom britiske- og tyske styrker. Avtalen gjaldt en nøytral sone på 48 kvadratkilometer rundt leiren. Et flertall av SS på stedet fikk forlate, og et mindretall av menn og kvinner i SS, inkludert leirkommandanten Kramer, ble værende «for å opprettholde orden innafor leiren».
Kamp utafor Winsen og Walle, forsinket britenes plan om å rekke fram til leiren på den 14. april.
Den 15. april 1945 på ettermiddagen klokka 15 ankom britenes 63. panservernregiment, under kommando av oberst Taylor, Bergen-Belsen. Forut for dette var det blitt inngått en lokal våpenhvile. Denne kom istand etter ordre fra Reichsführer-SS Himmler. En sone på 48 kvadratkilometer rundt konsentrasjonsleiren ble erklært nøytral. Som avtalt trakk SS ut 3/4 av sine soldater. 250 av vaktpersonalet ble trukket tilbake, mens 50 soldater fra forvaltningen og 30 sekretærer ble igjen. Blant dem som ble igjen var leirkommandanten SS-Hauptsturmführer Josef Kramer. Han hadde overtatt kommandoen i Bergen-Belsen i desember 1944. Før det var han stasjonert i Auschwitz. Tysk infanteri og et regiment fra Ungarn, utstyrt med hvite armbind, erstattet SS-vaktsoldatene. Iht. avtalen skulle disse soldatene etter overgivelsen  trekkes fritt tilbake til de tyske linjene.
Det er uklart hvorfor Himmler overga leiren uten kamp, men  den store epidemifaren kan ha spilt en sentral rolle. Blant de avkreftede fangene herjet flekktyfus og tuberkulose.