Kadampa

Kadampa-linjen

Etter Atishas død (1054) organiserte hans hoveddisippel Lama Dromtonpa (Drom-tön Gyal-we Jungne, 1005 – 1054) overføringene hans i det som er kjent som "De Fire Guddommeligheter og Tre Dharmaer" – en tradisjon hvor den enkelte praktiserende kunne oppfatte alle doktrinene fra sutraene og tantraene som å være uten selvmotsigelser og bruke dem personlig som komplementerende metoder for å oppnå oppvåkning. Etter hvert ble denne linjen kjent som Atishas Kadam-tradisjon, Syv Guddommelige Dharmaers Storartede Arv.
Lama Dromtonpa overførte de forskjellige linjene fra Athisha ved å dele dem mellom De Tre Edle Brødre. Til en ga han skriftlige tradisjoner, til den andre ga han muntlige overleveringer, og til den tredje marg-instruksjonene. De Tre Edle Brødre var Geshe Putowa (Puto Rinchen Sal), Geshe Chenngawa (Chengawa Tsultrim Bar) og Geshe Phuchungwa (Phuchungwa Shönu Gyaltsen).

De Muntlige Overleveringers Linje

Geshe Chenngawa (Chengawa Tsultrim Bar) fikk ansvaret for å bevare den muntlige tradisjonen av instruksjoner (muntlig overlevering). Disse overleveringene handlet i hovedsak om De fire edle sannheter. En av hans studenter, Jayulwa, arvet en spesiell praksis som het Changa Kague og som ble del av Dagpo Kagyu-linjen.

Marg-instruksjonenes linje

Geshe Phuchungwa (Phuchungwa Shönu Gyaltsen) mottok overleveringen og ansvaret for å bevare læren som heter Marg-instuksjonene i Kadampas Seksten Sirkler. Som støtte mottok han også fullmakter, instruksjoner og hemmelig instruksjoner fra En Lampe på Stien mot Oppvåkning (En. Lamp for the Path to Enlightenment Sanskrit: Bodhi Pradipa, Tib: byang chhub lam gi rdon mey). Marg-instruksjones linje stammer fra de hemmelige muntlige overføringene fra Athisha og er samlet i En Juvel-Bønnekrans av Dype Instruksjoner i Bodhisattva-metoden. Denne teksten regnes som hovedteksten for Kadampaene, og kalles også Den Dyrebare Boken. Disse instruksjonene ble bare overlevert til en student i hver generasjon i en enkeltstående overføring frem til hemmeligholdet ble opphevet på Narthang Shönu Lodrö sin tid. Senere ble denne læren tatt inn i Karma Kamptsang Kagyu-linjen av Pal Tsuglak Trengwa og i Gelug-tradisjonen av den første Dalai Lama, Gyalwa Gedun Drup.

Lojong-linjen

Disse muntlige overleveringene er kjent som "Instruksjonene for å trene sinnet i Mahayana-tradisjonen" (Tib., Theg-chen-blo-sbyong-gi-gdampa-pa). Ifølge Gyalwa Gedun Drup hadde Athisha mottatt tre linjer med Lojong-overleveringer: En fra den indonesiske mesteren Serlingpa (Tib. gSer-gling-pa), også kjent som Suvarnadvipa, en fra den indiske mesteren Maitriyogi, og en tredje fra den indiske mesteren Dharmarakshita. Atisha overleverte dem i hemmelighet til sin hoveddisippel, Lama Dromtonpa.
På De Tre Edle Kadampa-Brødrene sin tid ble mange av disse muntlige overleveringene samlet sammen i teksten Doktrinens trinn (Lam Rim; tib.: sTan-rim). Likevel ble linjen fra Atishas indonesiske mester Dharmakirti (Lojong – Læren om hvordan man trener på bodhicitta) fortsatt hemmeligholdt på denne tiden.
Da tiden var inne ble Lojong-Læren offentliggjort. Først publiserte Geshe Kham Lungpa Åtte sesjoner for å trene sinnet (Tib., bLo-sbyong-thun-brgyad-ma), og så skrev Geshe Langri Tangpa (1054–1123) Åtte vers for å trene sinnet (Tib., bLo-sbyong-tshig-brgyad-ma). Etter dette forfattet Sangye Gompa En Offentlig Forklaring (Tib., Tshogs-bshad-ma) og Geshe Chekhawa (1102–1176) skrev Syv Punkter om å Trene Sinnet (Tib., bLo sbyong-don-bdun-ma).
På denne måten kom læren fra de muntlige overleveringene av Lojong frem i lyset og ble kjent for allmennheten. Før de ble avdekket var den hemmelige linjen som følger: Dharmakirti → Atisha → Dromtonpa → Potowa → Sharawa (1070–1141) → Chekhawa (1101–1175). Fra Khamlungpa, Langri Tangpa og Chekhawa og fremover ble de offentlig kjent og senere integrert i alle de fire skolene innenfor tibetansk buddhisme. (Disse Kadampa-Lojong-tekstene ble samlet i antologien Hundre tekster for å Trene Sinnet (Tib. bLo-byong-brgya-rtsa)).

Arven etter Athisha

Je Athisha hadde to hovedstudenter ved siden av den berømte Dromtonpa (Drontön Gyalwe Jungne) som stiftet Radreng-klosteret. De to andre var Khu (Khutön Tsöndru Yungdrang) og Ngok (Ngok Legpe Sherap). Ngok etablerte dharma-senteret i Sangphu Neuthok, og dette instituttet ble senere utviklet videre av hans nevø, oversetteren, Ngok Loden Sherap, og det ble kilden for alle de tibetanske sentrene for avanserte studier (Shedra). Ngatso Lotsawa Tsultrim, en oversetter som bragte Atisha til Tibet, og som tjente under ham i 19 år var en annen viktig student under Athisha. Ngatso Lotsawa Tsultrim mottok undervisning fra Athisha, Jnana Akara og andre, og hans hovedlinje kalles Ngatso Kagyu.
Det blir sagt i den tibetanske buddhist-tradisjonen at den som holder Kadampa-linjen har sine kropper utsmykket med de fire goddommene (Shakyamuni, Avalokiteshvara, Tara and Achala). Deres tale er smykket med de tre Pitakaene (Kurvene): Vinaya pitaka, Surra pitaka og Abidharma pitaka. Deres sinn er smykket med praktiseringen av de tre læresetninger (etisk disiplin, meditasjon og visdom). Det blir sagt at Kadampaene praktiserer Syv Guddommelige Dharmaer: De fire guddommene og de tre pitakaene. Kadampaene la hovedsakelig vekt på Sutra-stien (Unionen av Barmhjertighet og Visdom).
Generelt kan man si at læren etter Kadampaene blir holdt i hevd av alle de fire skolene innenfor tibetansk buddhisme.

"Den Nye Kadampa-tradisjonen" av Geshe Kelsang Gyatso

I 1991 stiftet Geshe Kelsang Gyatso (Dge-shes Bskal-bzang Rgya-mtsho), en buddhistmunk som ble utdannet ved Gelug-universitetet Sera, en ny vestlig organisasjon som han kalte "Den Nye Kadampa-tradisjonen" (en. New Kadampa Tradition). NKT hevder at de representerer den gamle Kadampa-tradisjonen, og Geshe Kelsang kaller sin lære om buddhisme for "Kadampa-Buddhisme", men dette er svært omstridt blant tibetanske buddhister.