Loft

Loft betegner i Norge en spesiell bygning til oppbevaringsformål og boligformål. Loftet er en staselig bygning som hørte til i tunet på storgårder i Norge i middelalderen. Mange er bevart som kulturminner. Betegnelsen loft brukes også om øvre etasje og rommene like under taket i en større bygning.  Den siste betydningen er avledet av den første.

Loftet i middelalderen

Loftet er en middelalderbygning, beregnet på boligformål. Loftet er alltid i to etasjer og har utvendig trapp. Det har svalgang på en eller flere vegger rundt andre etasje. Loftet kunne ha ildsted. Loftsrommet er et soverom, og til å oppbevare klær og tekstiler. Bur og stabbur derimot er til oppbevaring av mat. De fleste gårder klarte seg uten loft, men alle skulle ha bur eller stabbur. Loftet er en alderdommelig bygning, den hørte hjemme i røykstuenes tid. Disse var åpne til mønet, og loftsetasjen var i tilfelle begrenset til den ene gavlen, over koven. På en stor gård ville det i middelalderen være både røykstue, loft og bur ved siden av uthusene. I noen avsidesliggende distrikter fortsatte man å bygge loft også på 1600-tallet. 
 
I loftet var det som regel veggfaste senger, og her sov gjerne gårdens ugifte jenter i sommerhalvåret. Alle loft fra middelalderen er fredet. Det er bevart mange loft fra middelalderen, spesielt i Setesdal, Telemark og Buskerud. 
Vindlausloftet på Eidsborg i Telemark er Norges eldste profane trebygning og  datert ca. 1167.
Rygnestadloftet er kanskje det best kjente bevarte loftsbygning. Den ligger  på Rygnestad i Valle kommune i Setesdal, og skal være bygd av den kjente Vonde-Åsmund.

Loft og stabbur

En loftsbygning må ikke forveksles med et stabbur, selv om det ikke alltid er lett å se forskjell. Kjennetegnet er bl.a. at loftet har utvendig trapp, mens stabburet har innvendig trapp. Loftet sto aldri på stolper som et stabbur, men mange loft er sekundært brukt som stabbur, som f.eks. Tveitoloftet fra Telemark som i dag står på Norsk Folkemuseum i Oslo. En runeinnskrift daterer dette huset til 1300. Opprinnelig sto det på bakken, men på 1700-tallet (trolig) ble det løftet opp og satt på stabber.

Moderne loft

Da byggeskikkens nye mote med pipe, jernovn, glassvinduer og bygninger i to etasjer ble innført fra 1500-tallet av fikk også begrepet loft et nytt og etterhvert et mer diffust innhold. Øverste etasje i et bolighus kalles gjerne for loftsetasjen, og over loftsetasjen kan man ha et øverloft.  Loftet ble nå en etasje i et større hus, mens middelalderens loft var en bygning. 
Ofte blir også loft nyttet som soverom eller lignende. Beboelsesloft var gjerne utstyrt med kvister, arker eller karnapper, alternativt skråstilte vinduer innfelt i taket. 
I bygårder (perioden 1850–1950) var det gjerne et stort åpent loft over boligetasjene. Loftet ble ofte benyttet til klestørk (tørkeloft). Her var det god gjennomlufting og varmen fra etasjene under steg opp. Loftet kunne også brukes til boder for lagerformål (bodloft eller roteloft). 
Fra kunsthistorien vet vi at loftsatelier med nordvendt vindu var ønskedrøm for kunstmalere, spesielt i sydligere land, der vinterkulda ikke var så plagsomt kald som her nord. De første fotografene foretrakk også atelier av denne type med store vinduer. 
Et loft over en stall eller fjøs i et uthus kalles for trevet.
Nyere bolighus med liten takvinkel har krypeloft eller smygeloft.

Loftsleiligheter

I storbyene er det blitt vanlig å innrede tidligere tørkeloft i gamle bygårder til boligformål. Dette kan komme i konflikt med brannforskriftene.