google/wiki40b huggingface dataset:
F 9 Säve

F 9 Säve, egentlig F 9 eller Kungliga Göta flygflottilj, var en svensk flygflottilj innen Krigsmakten, den var operativ fra 1940 til 1969. Flygflottiljen var forlagt til Göteborgs garnison i Säve i Bohuslän.

Bakgrunn

F 9 ble etablert ved försvarsbeslutet 1936, som en jaktflottilj for å kunne forsvare Sveriges importhavner på vestkysten.
Flottiljen ble opprettet den 1. juli 1940 og flyplassen stod ferdig i 1941. Den første sjefen var Magnus Bång (1892-1980), og han var sjef frem til 1948 da han ble etterfulgt av Arthur Åhmansson. Flottiljen hadde blant annet flytypene J 28 Vampire og J 29 Tunnan. Den siste flytypen var den britiske J 34 Hawker Hunter som ble fløyet frem til nedleggelsen den 30. juni 1969. Den siste sjefen for flottiljen var Ulf Cappelen-Smith, som siden ble sjef for flottilj F 10 Ängelholm der han avgikk med pensjon som oberst i 1979.
Flottiljen ble nedlagt den 30. juni 1969 gjennom försvarsbeslutet 1968. I forbindelse med avviklingen, ble 2. helikopterdivisjonen (2. Hkpdiv) omlokalisert fra Torslanda flyplass til Säve. Siden 1976 er flyplassen omdannet til sivil flyplass med navnet Göteborg City Airport.

Fjellhangerer

Flottiljen hadde to separate anlegg med flyhangarer i fjell. Bygging av den første fjellhangaren ble påbegynt i 1941 og den ble klar i 1943. Denne fjellhangaren hadde et areal på 8 000 m², i tilslutning til hangaren var det en kontor- og sambandsdel med blant annet kontrollrommet som skulle lede flottiljen i kamp. Hangarens golv ligger på nivå med betongplaten utenfor og tykkelsen på taket er i gjennomsnitt 8 meter fjell. Hangaren hadde fire porter av tre som ledet ut til betongplassen utenfor, inne i hangaren var det mulig å klargjøre og overhale fly.
Ettersom den gamle fjellhangaren ikke var bygd for å stå mot et angrep med Taktiske atomvåpen begynte man på 1950-tallet å bygge en ny og betydelig større fjellhangar på 22 000 m². Hangaren ligger på om lag 10 meters dyp og taket er nærmere 30 meter tykt. Mellom de to portene som beskyttes av porter i betong går den U-formede hovedtunnelen, fra hovedtunnelen går det ut seks sidetunneler der flyene ble oppbevart og vedlikehold. I hovedtunnelen var det faste klargjøringsplasser med tilkobling for strøm og drivstoff for flyene, samt plass for våpen og ammunisjon innfelt i tunnelveggen. I fjellhangaren var det også en kommandosentral for ledelse av enheten i krig.
Den nye fjellhangaren er i dag i bruk som opplevelsesentrumet Aeroseum som er åpent for besøk.
Californialaurbær

Beskrivelse

I det meste av utbredelsesområdet blir den 12–24 m høy med en stammediameter på 46–76 cm. På gode steder i nord blir den opptil 30 m høy med en stammediameter på 91–183 cm. Rekorden er en høyde på 53,3 m og stammediameter 404 cm. Hvis vekstforholdene er dårlige, for eksempel i chaparral, vokser californialaurbær som en busk, og nært havet kan den ha krypende vekst.
Krona er høyt kuppelformet med mange vertikale greiner. Barken er mørkegrå, glatt på unge trær og oppsprukket på eldre. Bladene er lansettformede, hele og lysegrønne på begge sider. Ved gnidning lukter bladene sterkt, og lukten kan gi hodepine. Blomstene sitter 5–10 sammen. Frukten er steinfrukt, som er 2 cm eller mer i diameter.

Økologi

Californialaurbær vokser i flere ulike klimatyper, men er avhengig av noe fuktighet i jorda. Den forekommer sjelden i rene bestander. De vanligste trærne den vokser sammen med er lawsonsypress, redwood, douglasgran, Notholithocarpus densiflorus, madrona, oregoneik,  Quercus chrysolepis og Quercus agrifolia.
Vanlige busker er søtmispel, Arctostaphylos, Berberis, einer, Morella californica, Myrica hartwegii, Quercus sadleriana og andre eikearter, Rhamnus, Rhododendron, Ribes, nutkabjørnebær, prydbringebær og andre Rubus-arter, Toxicodendron diversilobum, klaseberglyng, snøbær, asalspirea og Vaccinium. Urter omfatter blant annet amerikatrollbær, bjønnkam, bittergrønn, maure, iris, siv, linnea, einstape, vikke og fiol.
Arten er utbredt fra Douglas County i Oregon til San Diego County lengst sør i California. I Oregon og det meste av California finnes californialaurbær fra havets nivå opp til 1220 moh. I Sør-California finnes den ikke lavere enn 610 moh. og her går den opp til 1520 moh.
Regelmessige naturlige skogbranner forekommer i de fleste økosystemer med californialaurbær. Den tynne barken gir liten beskyttelse mot ilden, som dreper frøplanter og ødelegger toppen på unge og fullvoksne trær. Rothalsen er fortykket og kalles en lignotuber. Fire til seks uker etter brann om senvinteren og våren spretter nye skudd fra lignotuberen. Reproduksjonsevnen kommer raskt tilbake, og blomster er funnet på skuddene det første året etter brann.

Anvendelse

Trevirket betegnes myrtlewood og brukes til finere snekkerarbeider. Det har ofte et vakkert mønster. Rirkulene brukes til treskjæring. Bladene brukes av og til som krydder, men har en adskillig sterkere smak enn blad fra laurbærtreet som vokser i middelhavslandene.
Hypnoterapi

Hypnoterapi er bruk av hypnose som terapi for å forsøke å kurere problemer som fobier, nikotinavhengighet, stress, søvnproblemer eller angst. Metoden var tidligere benyttet av psykologer og leger, men fordi det ikke finnes evidens i forskningen for at hypnoterapi har reell effekt, regnes hypnoterapi som alternativ behandling.

Få det underbevisste sinn til å samarbeide med det bevisste

Under hypnoterapien er det meningen å henvende seg til det underbevisste sinn, slik at det kan samarbeide med det bevisste sinnet da disse to kan være i konflikt. Et eksempel på dette er når man i ditt bevisste sinn ønsker å slutte med røyk, men det underbevisste sinn ikke ønsker å slutte.

Lovlighet

I Norge var det i henhold til straffeloven av 1902 § 364, inntil 1. oktober 2015 forbudt å praktisere det å hypnotisere for de som ikke er leger eller psykologer. Straffeloven av 2005 har ikke noe slikt forbud.
1349 (band)

Historie

1349 er kjent for sin trommeslager Frost fra Satyricon. Bandets musikkstil og oppbygging ligner veldig på den andre bølgen av norsk black metal tidlig på 1990-tallet og inneholder ikke synthesizer. 1349 blir ofte sammenlignet med Enslaved, Emperor, Burzum, Gorgoroth, Darkthrone, Immortal og Mayhem. Bandet turnerer fra tid til annen. Liveopptredene deres starter ofte med ildspruting av Archaon og Frost. På deres debutalbum Liberation fremførte bandet en cover av Mayhems «Buried by Time and Dust». De har også covret Celtic Frost, et band som Ravn mener er hovedinnspirasjonen til 1349. De turnerte sammen med Celtic Frost i USA i 2006. Ravn opptredde også på Celtic Frosts album Monotheist. Han hadde gjestevokal på bonuslåten «Temple of Depression». Bandet er meget respektert i metalmiljøet.
Musikkvideoen til Sculptor of Flesh ble utgitt sammen med albumet Hellfire i 2005. Videoen bytter mellom bandets fremførelse av sangen og en operasjon.
Bandet ble nominert til Spellemannprisen 2014 i klassen metal for albumet Massive Cauldron of Chaos.
Navnet 1349 ble valgt fordi det er det året svartedauden kom til Norge.
Krasnojarsk kullkraftverk

Krasnojarsk kullkraftverk er et varmekraftverk i byen Zelenogorsk i Krasnojarsk fylke, 167 km øst for storbyen Krasnojarsk i Russland, i Sibir. Det har en installert produksjonseffekt på 1 250 MW. Anlegget ble påbegynt i 1955, og ferdigstilt i dagens form i 1983. Brenselskilden er kull.
Vympel R-33

Vympel R-33 (NATO-kallenavn: AA-9 «Amos») var et sovjetiskprodusert luft-til-luft-missil. Det er fortsatt i aktiv tjeneste i de russiske væpnede styrker.

Utvikling

R-33 ble utviklet som primærvåpenet til det planlagte jagerflyet MiG-31. Utviklingen av R-33 begynte på samme tid som utviklingen av MiG-31, i 1972.
På denne tiden var NATO den sovjetiske hovedmotstanderen, og R-33 ble derfor konstruert med tanke på strid mot NATO-flyene SR-71 Blackbird, B-1 Lancer og B-52 Stratofortress.
I 1984 ble R-33 tatt i bruk i aktiv tjeneste.
Vympel-fabrikken begynte på midten av åttitallet å arbeide med en forbedret versjon av R-33, som skulle få typebetegnelsen R-33E. Dette prosjektet ble etterhvert til missilet Vympel R-37.
Ninon de l'Enclos

Liv og virke

Hun var født som Anne de Lenclos i Paris, og hun ble kalt «Ninon» av sin far da hun var barn. I 1632 ble faren forvist fra Frankrike etter en duell, og da moren hennes døde ti år senere, gikk den ugifte Ninon i kloster, hvor hun var i rundt ett år.
Basert på hvordan hun levde resten av livet, er valget av et nonnekloster overraskende, men det var egentlig bare en del av den klare idé som drev hennes handlinger og hun var fast bestemt på å forbli ugift, uavhengig og å nyte gledene livet kunne by henne. For resten av livet forble hun ugift og uavhengig.

Kurtisane og forfatter

Tilbake i Paris, ble hun en populær figur i salongene, og hennes egen salong ble et senter for diskusjon og litterær kunst. Da hun var i begynnelsen av tredveårene var hun ansvarlig for å oppmuntre den unge Molière, og da hun døde testamenterte hun penger til sønnen til regnskapsføreren sin, en ni år gammel gutt som het François Marie Arouet, han skulle senere bli bedre kjent som Voltaire, slik at han kunne kjøpe bøker.
Det var i denne perioden at hennes liv som kurtisane begynte. Ninon hadde en rekke kjente og rike elskere, inkludert kongens fetter, Ludvig, Grand Condé; Gaston de Coligny og forfatteren La Rochefoucauld. Disse mennene ga henne ikke penger for livsopphold; hun var stolt av sin uavhengige inntekter. «Ninon hadde alltid en gruppe beundrere, men hun hadde aldri mer enn en elsker om gangen, og når hun ble trett av den nåværende, sa hun det rett ut og valgte seg en annen,» skrev Saint-Simon.
Denne formen for levemåte (ikke så akseptert i de dager som det ville bli noen år senere) og hennes meninger om religion førte henne opp i problemer, og hun ble fengslet og satt i Madelonnettes kloster i 1656 etter befaling av Anna av Østerrike, dronning av Frankrike og regent for sin sønn Ludvig XIV. Ikke lenge etter fikk hun besøk  av Christina, tidligere dronning av Sverige. Imponert skrev Christina til kardinal Mazarin på Ninons vegne og sørget for å få henne løslatt.
Hennes sterke ønske om å leve et godt liv uten religion ga hun blant annet uttrykk for i La coquette vengée fra 1659. Hun var også kjent for sitt vidd, blant hennes mange ord og uttrykk er «Det trengs mye mer intelligens for å elske enn for å kommandere armeer».
På slutten av 1660-tallet trakk hun seg tilbake fra kurtisanelivet og konsentrerte seg mer om sine litterære interesser. Hun levde til hun var over åtti år gammel og døde som en svært rik kvinne.

Ettermæle

Ninon de l'Enclos er en relativt uklar figur i den øvrige verden, men er langt bedre kjent Frankrike hvor hennes navn er assosiert med forstand og skjønnhet. Saint-Simon noterte at «Ninon skaffet seg venner blant de store hele livet, hadde vidd og intelligens nok til holde på dem, og samtidig, å holde dem på vennskapelig forhold til hverandre.» 
Dorothy Parker skrev diktet «Ninon De Lenclos [sic] On Her Last Birthday».
Dei Verbum

Dei Verbum var et katolsk læredokument fra Annet Vatikankonsil, ett av kirkemøtets fire konstitusjoner.
Det ble promulgert av pave Paul VI den 18. november 1965, etter at det var godkjent av godkännande av de forsamlede biskoper med stemmetallet 2.344 mot 6. Det utgjør ett av de prinsipiellr dokumenter fra konsilet, og i følge en av konsilets ledende personer, biskop Christopher Butler, konsilets grunndokument. 
Frasen «Dei Verbum» er latin for «Guds Ord» og kommer fra dokumentets første tekstrad, etter det som er praksis for viktige katolske dokumenter.
Michael Sars-ekspedisjonen

Michael Sars-ekspedisjonen i 1910 var et britisk-norsk samarbeide for å kartlegge Nord-Atlanteren og dens oseanografi.
Den var finansiert av den kanadiske oseanografen John Murray som i 1899 hadde blitt kjent med det norske marinbiologiske miljø ved en konferanse i Stockholm. Murray, som var kjent fra Challenger-ekspedisjonen i 1872-76, rekvirerte i 1909 S/S «Michael Sars» til et 4-måneders sommercruise i Nord-Atlanteren. Faglig leder var fiskeridirektør Johan Hjort. Med ellers var folk fra Bergens Museum og dets miljø, nemlig fiskerikonsulent og fotograf Thor Iversen, hans assistent Einar Koefoed, botaniker Haaken Hasberg Gran, oseanograf Bjørn Helland-Hansen og ekspedisjonens illustratør Thorolv Rasmussen fra Bergen.
Avreisen fra Bergen var 1. april 1910, og man gikk så Irland, Plymouth (der Murray kom ombord) til Gibraltar, Gran Canaria, Cape Bojador, Azorene, Newfoundland, Glasgow og retur til Bergen den 14. august. Det innsamlede materiale fra 120 observasjonsposter ble i hovedsak sendt til Bergens Museum for analyse, rundt 6 000 zoologiske prøver. Avhandlinger fra ekspedisjonen ble utført av blant andre konservator Paul Bjerkan og dosent August Brinkmann ved Bergens Museum, Kristine Bonnevie og Georg Ossian Sars ved Det Kongelige Frederiks Universitet og Hjalmar Broch som var konservator ved Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim. Også utlendinger tok del i etterarbeidet.
Daiquiri

Daiquiri (spansk: daiquirí) er en drink basert på rom, lime og sukkerlake.

Varianter

En variant av daiquiri er frozen daiquiri. I tillegg til rom, består den av lime, sukkerlake, knust is og frukt eller bær, oftest jordbær. Drinken blandes sammen med isen i en mixer inntil isen er pulverisert og drinken får en slushaktig konsistens og minner om en alkoholholdig smoothie.
Paraeclipta

Utseende

Middelsstore, lange og tynne, mørke trebukker med bronseaktig metallglans, beina ofte gulaktige. Antennene er tynne, noe kortere enn kroppen, utvidete mot spissen. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt. Dekkvingene er avsmalnende bakover med sider som vanligvis er noe innsvingede, og når til bakkroppsspissen. Beina er nokså lange og tynne, lårene tydelig klubbeformede.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Fransk Guyana i nord til Argentina i sør, med de fleste artene i Brasil og Bolivia.
Kaimur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 626 900 innbyggere i distriktet, mot 1 289 074 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 4,02 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,94 % i 2011 mot 20,93 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 939 i 2011 mot 940 i 2001.
Sophia av Slesvig-Holsten-Gottorp

Liv

Sophia var den eldste datter av hertug Adolf og hans hustru Christina av Hessen-Kassel. Den 17. februar 1588 giftet hun seg i Reinbek med hertug Johann VII av Mecklenburg (1558–1592). Da Johann skyldte huset Slesvig-Holsten-Gottorp en stor sum penger, kom de 20 000 dalerne fra svigerfaren aldri til utbetaling, og paret kom til å leve i armod. Ektemannen var plaget av vrangforestillinger, og lå i stadig konflikt med sin onkel Christoph (1537–1592) som ønsket å overta det forgjeldede landet. I mars 1792 stakk hertugen seg selv 7 ganger, hvoretter han døde noen dager senere. En annen onkel, hertug Ulrik III av Mecklenburg-Güstrow overtok heretter regentskapet, og Sophia trakk seg tilbake til sitt enkesete i Lübz. Etter hertug Ulrilks død i 1603 overtok hans yngre bror Karl (1540–1610). Da han hadde mere enn nok å se til, overlot han regentskapet til Sophia på vegne av hennes sønner. 
Sophia viste sosialt engasjement. I Lübz fikk hun opprettet en stiftelse som adelige og borgerlige enker kunne opptas i. Hun tok også initiativ til bygging av et Waisenhus, et fattighus og en ny skole. Hennes sønner vendte seg dog mot henne i den tro, at det var moren som var skyld i landets miserable forfatning. Under tredveårskrigen i 1628, erobret Albrecht von Wallenstein Mecklenburg og tvang Sophias sønner til å forlate landet, men lot henne selv bli. I januar 1632 skrev hun i innledningen til sitt testamente, sin egen selvbiografi. Hun døde den 14. november 1634 og ble begravet i Lütz bykirke. 
De senere storhertugelige linjer Mecklenburg-Schwerin og Mecklenburg-Strelitz nedstammer begge fra Sophia.
Strandafjellet

Strandafjellet er et skianlegg i Stranda kommune i Møre og Romsdal, åpnet for første gang i februar 1957. Kapasiteten den gang var 140 personer per time, trekt opp av en bensindrevet folkevognmotor.
Anlegget ble av Verdens Gang kåret til Norges beste skianlegg for offpist-kjøring.
Strandafjellet skisenter har 6 heiser; en telemix gondol/6-seter til Roaldshornet, en 4-seter stolheis til Langedalsegga, to t-krok, samt to tallerken-heiser. Anlegget ligger langt øst i Sunnmørsalpene, ca 60 km fra Ålesund sentrum.
På Strandafjellet foregår også det årlige skirennet, og folkefesten «Alperittet» som går fra toppen av Roaldshornet (1230 moh), og ca 6 km ned til kaikanten i Stranda sentrum. (3 moh.)
Første gang etter nysnø er det alltid folk som kommer lenge før heisen åpner for å være førstemann til Blådalen. Etter et langt bratt parti, kan man velge å enten kjøre tilbake til skitrekk-traséen eller fortsette nedover skogen mellom trær og hytter.
Ágnes Keleti

Biografi

Seksten år gammel vant hun sitt første av i alt ti ungarske mestertitler. Hun var kvalifisert til å delta i OL 1940 i Helsingfors, som ble avlyst på grunn av krigen. Faren døde i Auschwitz, mens moren og søsteren overlevde i et svensk hjem med papirer fra organisasjonen til Raoul Wallenberg. 
Etter andre verdenskrig gjenopptok Keleti turningen, men gikk glipp av OL 1948 på grunn av en skade. Fire år senere, i en alder av 31 år, deltok hun så i OL 1952 i Helsingfors. I lagkonkurransen kom Ungarn på andreplass, bare slått av laget fra Sovjetunionen. Ágnes Keleti kom på sjetteplass i mangekamp. I enkeltapparatene vant hun gull i frittstående og tok bronsemedaljen i skranke. I gruppegymnastikk var hun med på å ta bronse for Ungarn.
Under OL 1956 i Melbourne tok Ungarn sølvmedaljene i lagkonkurransen, 1,3 poeng bak Sovjetunionen. I apparatfinalene tok Keleti gull i skranke og bom. I frittstående tok hun delt gull med russiske Larisa Latynina. På grunn av et svakt resultat i hopp måtte hun nøye seg med sølv i mangekampen, 0,3 poeng bak Latynina. Ungarn tok også gull i den siste turnøvelsen, gruppegymnastikk.
Etter OL dro ikke Keleti tilbake til Ungarn, men søkte politisk asyl i Australia. Etter at også moren og datteren greide å forlate Ungarn, dro alle videre til Israel. Ágnes Keleti underviste i 29 år ved Wingate-instituttet, den israelske idrettshøyskolen i Netanja.
Acabanga pinima

Utseende

Middelsstore, kontrastrikt fargede trebukker. Artene etterligner giftige biller i familien rødvinger (Lycidae). Dekkvingene er kraftig utvidete bakover slik at dyret ser pæreformet ut ovenfra. Antennene er svarte og rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Hode og pronotum er gule med en svart midtstripe, dekkvingene farget i svart og gult. Pronotum er trapesformet. Dekkvingene har en jevnbred midt-del og brede sideflanker i den bakre delen. Hver dekkvinge har tre opphøyde lengderibber som er mest tydelige bak.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra det sørøstlige Brasil.
Wenshui

Wenshui (kinesisk. 文水县; pinyin: Wénshuǐ Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Lüliang.
Befolkningen var på 404 278 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.
Odeon (plateselskap)

Odeon var navnet på et tysk plateselskap. Det ble grunnlagt i 1903 av Max Strauss og Heinrich Zunz som en del av deres selskap International Talking Machine Company. Selskapet fikk navn etter det berømte teatret i Paris hvis kuppel vises på etiketten.
I 1904 var Odeon det første plateselskapet som gav ut dobbeltsidige grammofonplater.
I 1911 ble selskapet kjøpt av Carl Lindström, som eide flere andre plateselskap i Tyskland, og ble en del av hans Carl Lindström AG. Lindströms selskap ble kjøpt av  Columbia Grammophone Company i 1926 som igjen ble slått sammen med Electrola, HMV og andre til EMI i 1931. Odeon ble dermed en del av dette selskapet.
Odeon var et av de ledende tyske platemerkene i epoken for 78-plater. Det ble eksportert til et stort antall land både i og utenfor Europa. 
I 1920-årene førte Odeons nære samarbeid med  plateselskapene Okeh og Columbia til at mange innspillinger fra USA, blant annet av jazz, ble utgitt av Odeon i Europa. Spesielt kan nevnes «Odeon-Swing-Music-Series» som selskapet gav ut under Hitlers regime. Jazz og swing ble betraktet som «entartete Musik» i det tredje rike, og platene ble kun produsert for eksport.

Odeon i Norge

Odeon ble etablert i Norge cirka 1912. Ernst Rolf samt Stordahl og Engedahl gjorde flere innspillinger for Odeon.
De norske agenturene var Skandinavisk Odeon A/S, Storgaten 26, Kristiania, Nerlien A/S (til 1948) og Iversen & Frogh A/S (1948–1968).
I 1969 overtok EMI Norsk A/S ansvaret for den norske Odeon-etiketten.
Amandaprisen 2010

Amandaprisen 2010 fant sted i Haugesund fredag 20. august 2010.

Vinnere og nominerte

Vinnerne i hver kategori er uthevet.
Spleiselaget

Spleiselaget er et undervisningsopplegg om skatt og svart økonomi for elever i videregående skole. Hensikten er å engasjere og informere ungdom om samfunn og skatt, og å påvirke holdninger til svart arbeid.

Utgangspunkt

Dette er utgangspunktet for Spleiselaget:
«Noen venner setter seg ned en kveld med pizza, brus og en DVD de har leid. Sammen skal de spleise på utgiftene. Men hva skjer hvis en av dem nekter å betale sin andel? Opplever vi det samme i det norske samfunnet?»
Spleiselaget inviterer til at du skal ta dine egne valg, basert på nyttig informasjon om skattesystemet. Både skolebesøkene og web-siden vil kunne hjelpe til med valgene.
Det er Skatteetaten og Samarbeid mot svart økonomi som står bak satsingen.

Nettside

Spleiselaget har en egen nettside, http://www.spleiselaget.no. Nettsiden inneholder målrettet informasjon for ungdom, men har også en svartjeneste hvis man ikke finner svar på sitt konkrete spørsmål.
Nicci French

Personlig liv

Nicci og Sean ble gift i 1990 og siden 1999 har de levd i Suffolk i East Anglia, England. Nicci har to barn, Edgar og Anna, fra hennes første ekteskap, og paret har to døtre sammen, Hadley og Molly.

Skrivestil (som Nicci French)

Forfatterne benytter seg av selvpåførte restriksjoner: hovedfiguren er alltid en sterk og samtidig sårbar kvinne, uavhengig og sta. De benytter seg ikke av virkelige fakta, kun personlige anekdoter, møter eller reiser. De skriver vekselvis, og deretter skriver om hverandres tekster.
Vedfluer

Utseende

Vedfluer er slanke og lange og ligner noe på  parasittveps, som Ichneumonidae, men skilles lett fra vepser ved at vedfluer bare har ett par vinger og langt kortere antenner.  
Kroppen har en tynn hårbekledning. Beina har en endespore på hver legg. Vingene er godt utviklet med tydelig ribbenett.  Fra en markert diskalcelle, en lukket celle, omtrent midt på vingen, utgår det fire årer (ribber) mot vingekanten. Analcellen, en lukket celle bak på vingen, nær kroppen, er spiss og når helt til bak til vingekanten. 
Hodet er litt rundt, med en mer bred form, og ikke spesielt flatt i bakhodet.  Siden av hodet , fra kinnet og langt opp, nesten til toppen av hodet, dekkes av store, nesten utstående, fasettøyne.  Øynene er enten hårløse eller besatt av mengder av små korte rett utstående hår, mellom fasettene.  Oppe på hodet, mellom fasettøynene, er tre punktøyne (ocelli), i en trekant.  Mellom de store øynene er en smal pannestripe (frons) og et ansikt (face).  Antennene har to ganske korte ledd nærmest hodet (scapus og pedicullus), deretter ett ledd (det tredje) (postpedicel som i eldre litteratur benevnes flagellum) med tydelig oppdeling i 8 småledd.  Dette tredje leddet er spist utdratt (ténformet) og framover rettet.

Levevis

Vedfluer flyr på varme, solfylte dager. Voksne fluer oppsøker ofte trær som er skadd, der plantesaft siver ut.
Eggene legges i morkent tre, under bark. Larvene er noe flattrykte, men sylindrisk, lang og gulhvit, med mange korte børster.  Hodet og bak enden er mørker, noe brunlig. Bakkroppen har små folder som larven bruker for å kunne krype med.  De lever under bark, som rovdyr på barkebillelarver og fluelarver. De overvintrer som larver, og klekkes først neste sommer.  
Vedfluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium. Puppestadiet er i en fri puppe med blant annet synlige antenneanlegg.