google/wiki40b huggingface dataset:
Medaljen for frigjøring av Kuwait

Medaljen for frigjøring av Kuwait (arabisk: نوط تحرير الكويت) er en saudiarabisk medalje innstiftet i 1991, som tildeles for deltagelse i frigjøringen av Kuwait under Gulfkrigen 1990–1991, etter at Irak invaderte Kuwait i august 1990.
Det finnes tilsvarende medaljer innstiftet i Bahrain, Egypt og Kuwait, som på engelsk går under navnet Kuwait Liberation Medal, men dette er forskjellige utmerkelser.

Utforming

Medaljen for frigjøring av Kuwait består av et sammensatt sentralt element i gull satt på en sølvstjerne med femten vekselvis lange og korte stråler. Medaljen har en høyde på 50 mm og en bredde på 45 mm. Det sentrale elementet består av et sirkulært element med kart av Den arabiske halvøy i gull satt på en stilisert globus i sølv. Dette er omgitt av en bred bord med en krans av palmegrener som har en krone på toppen. Under dette finnes en banderolle i gull med innskriftene «frigjøring av Kuwait» på arabisk og engelsk. På toppen av det sentrale elementet står Saudi-Arabias riksvåpen, et palmetre med korslagte sabler, også dette i gull.
Medaljen for frigjøring av Kuwait er opphengt i et grønt bånd som har kantstriper i rødt, svart og hvitt. Fargene er felles for Saudi-Arabias og Kuwaits flagg. Båndstripen har samme mønster og i tillegg en metallknapp med Saudi-Arabias riksvåpen i gull.

Tildeling

Medaljen ble tildelt alliert personell som deltok i operasjoner i tilknytning til frigjøringen av Kuwait mellom 17. januar 1991 og 28. februar 1991. Tjeneste i landene på Den arabiske halvøy og Persiabukten kom i betraktning, likeså tjeneste i farvannene i Omanbukten, Arabiahavet, Adenbukten og Rødehavet. Medaljen ble tildelt i stort antall.

Gulfmedaljen og Norge

Gulfmedaljen ble også tildelt nordmenn og er godkjent til bruk på norsk militær uniform. I norsk militær sammenheng behandles Medaljen for frigjøring av Kuwait som tilhørende «Gruppe 5: Andre utenlandske dekorasjoner».
Blant mottagerne av Medaljen for frigjøring av Kuwait er generalmajor Kristin Lund.
Dagenham

Beskrivelse

På hjørnet av Whalebone Lane og Eastern Avenue lå engang en saksisk møtehall. Frem til begynnelsen av 1920-årene var Dagenham en landsby i Romford landdistrikt. Da byggingen av Becontree Estate begynte vokste stedet enormt. I 1926 ble stedet et eget urbant distrikt, Dagenham, og i 1938 fikk byen status som municipal borough. I 1965 ble Dagenham innlemmet i Barking and Dagenham og i Stor-London.
Under andre verdenskrig ble jordene utenfor Dagenham brukt av Royal Artillery, som installerte et stort antiluftskytsbatteri der. Senere i krigen ble dette erstattet av en krigsfangeleir.
Fotballklubben Dagenham & Redbridge FC holder til i Dagenham.
Det er tre undergrunnsstasjoner i eller rett ved Dagenham: Becontree, Dagenham East og Dagenham Heathway. Det er også to jernbanestasjoner, Dagenham Dock og Chadwell Heath.
Lukasmesse

Lukasmesse eller Lukas våtmann er merkedag den 18. oktober til ære for evangelisten Lukas. Dagen er avmerket på primstaven som et kors, en slaktebenk eller en okse.
I folketradisjonen ble dagen kalt Lukas våtmann, fordi det nesten alltid regnet denne dagen. Dagen markerte også at det nå var det tid for å starte med slaktingen.
Mbuji-Mayi

Mbuji-Mayi (tidigere Bakwanga) er hovedstaden i provinsen Kasaï-Oriental i sentrale Kongo-Kinshasa (Den demokratiske republikken Kongo). Byen har 1 546 705 innbyggere (2009), og er dermed den tredje største byen i Kongo, etter Kinshasa og Lubumbashi. Diamantutvinning er en viktig inntektskilde i området.
Populistiske arbeidsgrupper

Populistiske arbeidsgrupper (PAG) var en politisk gruppering som ble dannet i Bergen i 1971 og i Tromsø i 1973. PAG var aktive fram til begynnelsen av 1980-tallet.
PAG var partipolitisk uavhengige og samlet aktivister, mange av dem studenter, som sognet til partiene Venstre, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og også Sosialistisk Folkeparti. Ideologisk var PAG anti-kapitalistisk, men ble aldri så ytterliggående som ml-bevegelsen. Gruppene konsentrerte seg om distrikts- og miljøpolitikk og var involvert i flere bymiljøaksjoner. PAG var også engasjert i motstanden mot norsk medlemskap i EEC. Det politisk-ideologiske grunnlaget for PAG ble nedskrevet i boken Norsk populisme (Bergen, 1972).
Flaccilla aecas

Utseende

En middelsstor (vingespenn 30-35 millimeter), brun smyger. Oversiden er brun med rundede, perlemors-hvite flekker på forvingen. På undersiden er spissen av forvingen og det meste av bakvingen perlemor-skimrende.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Mexico til Brasil.
Rue de l'Abbaye

Rue de l'Abbaye er en forretningsgate i 6. arrondissement i Paris, oppkalt etter Abbaye de Saint-Germain-des-Prés. Den er 170 meter lang og løper fra Rue Guillaume Apollinaire til Rue de l'Echaudé. Gaten er fra 1800, skjønt området den løper over har en langt eldre historie.
Fotangel

Fotangler er små hindre som strøs på bakken for å stanse eller forsinke ferdsel til mennesker, hester, andre pakkdyr eller kjøretøy. De er som oftest utstyrt med fire 5-6 cm lange pigger, plassert slik at én vender opp uansett hvordan fotangelen blir liggende. 
Fotangler kan for eksempel brukes for å bremse eller stoppe fiender som rykker fram i krig eller beskytte mot tyver og innbrudd.
Forveksles ofte med spanske ryttere. En lignende konstruksjon, men større, er panser-hinderet tsjekkisk pinnsvin.
Dark Fantasy

Moderne dark fantasy

Man finner mye av sjangeren i moderne setting med filmer, TV-serier, bøker, spill og mer. De siste Harry Potter-filmene og spillserien Warcraft  er noen få eksempler på dark fantasy.
Anfu

Anfu (kinesisk: 安福县; pinyin: Ānfú Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.
Befolkningen var på 383 414 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Peng-klanens steinrelieffer i Dazhi (Dazhi Pengshi jiazu shike, 大智彭氏家族石刻) fra Ming-dynastiets tid ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Pseudostigmatidae

Utseende

Til dels svært store (vingespenn opptil 19 cm), meget langstrakte vannymfer. Vingene har gjerne store, fargede flekker i spissen.
Bakkroppen er svært slank og tydelig lengre enn vingene. Kroppen er mørk med en svak, metallisk glans.

Levevis

Pseudostigmatidae lever i tropisk regnskog og har meget spesialiserte levesett. Mens de fleste voksne øyenstikkere er generalister som fanger mange slags bytte, er denne familien sterkt spesialisert, såvidt man vet lever de bare av nett-byggende edderkopper som de plukker ut fra nettene. Vannymfen har en langsom, helikopter-lignede flukt og kan henge i ro i lufta. Når den har oppdaget og nærmet seg en edderkopp, flyr den først baklengs, så kjapt inn mot (men ikke i kontakt med) nettet, der den griper edderkoppen med de lange beina og napper den løs. De dreper edderkoppen, biter av beina og spiser den. På grunn av den spesielle flygeatferden unngår de å bli fanget i nettet, men bruker likevel gjerne litt tid på å fjerne nett-rester etterpå. Edderkoppnett som henger i solflekker er særlig utsatt for angrep, kanskje fordi vannymfen kan se disse bedre. De voksne insektene er temmelig langlivede, levetid på opptil 7 måneder i det voksne stadiet er kjent.
Regnskog-miljøet der de lever har få steder med åpent vann, og såvidt man vet har alle disse artene sine larver i vannfylte hulrom i planter, såkalte phytotelmata. Eksempler på slike kan være vannet som samler seg inne i bladrosettene til planter i ananasfamilien (Bromeliaceae), vannfylte hulrom i trær, råtnede palmeblader fylt med vann og store, vannfylte fruktskall. Larvene (najadene) lever av andre dyr i disse hulrommene, for eksempel mygg- og fluelarver, rumpetroll og andre øyenstikkeres larver.
Energiprinsippet

Historikk

Den greske filosofen Thales (635 f.Kr. – 543 f.Kr.) kan kanskje ses som en av de første som forestilte seg at naturen har noen form for konstanthet. Han var den første vi kjenner til som forsøkte å forklare naturens mangfold med noe innebygd i naturen og ikke utenfor. Men energiprinsippet ble først formulet av den tyske legen Julius Robert von Mayer (1814–1878) i artikkelen «Bemerkungen über die Kräfte der unbelebten Natur» i tidsskriftet Annalen der Chemie und Pharmacie, 43, 233 (1842). Oppdagelsen gjorde han da han var på en sjøreise, da han fant at noen patienter hadde rødere blod, ettersom de konsumerte mindre syre, for å holde høyere kroppstemperatur i kaldere klima. Han innså at varme og arbeide begge er varianter av energi, og kunne senere beregne kvantitive forhold når han hadde begynt å sette seg inn i fysikken. Året etter, 1843, presenterte James Prescott Joule sine eksperimenter der han hadde kommet frem til samme slutninger.

Klassisk mekanikk

I Newtons mekanikk er kinetisk energi Eₖᵢₙ = ½mv², der m er et legemes masse og v dets hastighet. Ved en elastisk kollisjon mellom to eller flere legemer er summen av alle kinetiske energier kontant. I kraftfelt finnes det også potensiell energi. Nær jordoverflaten kan denne stillingsenergien beskrivas med Eₚₒₜ = mgh, der g er tyngdeakselerasjonen og h høyden over en referaneslate. Ved fritt fall er summen av bevegelsesenergi og stillingsenergi konstant. En mekanisk pendel oscillerer mellom tilstand med høy potensiell energi og en tilstand med høy bevegelsesenergi. En annen form for potensiell energi er elastisk energi, som i en fjær. En kraft F utfører mekanisk arbeid på et legeme, betegnet som en energi W = Fs, der s er strekningen legemet forflyttes. SI-enheten for energi er joule = newton·meter = kg·m²/s². Friksjon gjør at mekanis energi ikke bevares, men går over i varmeenergi.

Aspekter

I et varmeaggregat eller kakkelovner er formålet å forvandle så mye som mulig av ilden til varme, i stedet for arbeid som går til å løfte opp røyken gjennom skorsteinen. Men derimot en glødelampe skal optimeres motsatt: der vil man minimere  slik at lampen nytter så mye som mulig av elektrisiteten til å stimulere elektronene, som så sender ut lys.
Codex Aleppo

Codex Aleppo (latin: (Codex Aleppensis, hebraisk כֶּתֶר אֲרָם צוֹבָא, «Keter Aram Tsova») er et manuskript av den hebraiske bibel, angivelig et verk av en av de innflytelsesrike masoreter, Aaron ben Asher, fra 900-tallet e.Kr. Det var i lang tid det eneste komplette manuskript av hele Det gamle testamente, men ca. en tredjedel har manglet siden 1947, også det meste av Pentateuken.
Teksten er av ytterst god kvalitet med en meget akkurat gjengivelse etter masoretiske prinsipper og med meget få avskrivningsfeil. Codex Aleppo er den høyeste autoritative kilde i utarbeidelsen av den originale hebraiske tekst til Bibelen.
Fagernut

Fagernut er en vokterbolig som ligger langs Bergensbanen ved Taugevatn i Ulvik kommune, ca. 10 kilometer vest for Finse. Den er oppført i 1904 og ble tegnet av arkitekt Paul Armin Due. 
Av totalt 77 vokterboliger som ble bygget langs Bergensbanen var Fagernut den høyest plassert med 1310 meter over havet, og den ble gjerne beskrevet som utposten blant utpostene. Den ble oppført tre år før jernbanesporet ble lagt over fjellet, og utenom stein som ble hentet ut lokalt måtte alle byggematerialer fraktes på hesteryggen fra Flåm, en strekning på 43 kilometer. På kjøkkenet var det grue med vedfyrt ovn, mens boligens øvrige rom var utstyrt med koksovner.
Bygningen ble først benyttet som bolig for ingeniører under byggingen, og etter at jernbanestrekningen ble ferdigstilt i 1909 ble bygget gjort om til bolig for jernbanevokter. Av strekningen på 5 567 meter som vokterne på Fagernut hadde oppsyn med var det bare 200-300 meter som lå i det fri, det øvrige strekket gikk under snøoverbygg. For å forhindre at banevokterne gikk seg bort i mørke og snøfokk var det strukket en metallstreng mellom boligen og det nærmeste snøoverbygget som de kunne følge.
Vokterboligen hadde plass til to familier, en i hver ende av huset. Det var innlagt vann som kunne benyttes om sommeren, og det var installert telefon. Da Bergensbanen ble elektrifisert på 1960-talet fikk også vokterboligen elektrisk strøm. Blant jernbanevokterne som var stasjonert på Fagernut var Gunnar Hjeltnes som også var en habil alpinist og representerte Norge under Vinter-OL 1952. Han startet som vokter i 1950 og bodde på Fagernut med kone og etter hvert tre barn i ti år.
I 1965 ble banevokterfunksjonen sentralisert, og Fagernut ble fraflyttet. Fra 1976 til 1990 ble Fagernut utleid til Statkraft. 
I 1993 ble Finsetunnelen åpnet, noe som medførte at jernbanen ikke lenger passerer Fagernut. Imidlertid går den populære sykkelruten Rallarvegen forbi her, og Fagernut benyttes i denne sammenheng som museum og kafé i sommersesongen. Bygningen ble i 2002 fredet som kulturminne.
Taku Watanabe

Karriere

Taku Watanabe startet sin profesjonelle karriere i Bellmare Hiratsuka i 1990. Han har også spilt for Cerezo Osaka, Consadole Sapporo, Mito HollyHock og Montedio Yamagata.
Jean Villot

Bakgrunn

Jean Villot var det eneste barn av Joseph og Marie (født Laville) Villot. Før han gjorde militærtjeneste til august 1924, studerte han til prest ved seminarer i Riom, Clermont og Lyon. Han ble novise hos maristene] den 7. september 1925, men avsluttet dette tre måneder etter.
Han studerte så ved Institut Catholique de Paris og ved det pavelige athenæum «Angelicum» i Roma, der han tok doktorgrader i kanonisk rett og i katolsk teologi i 1934 med et arbeide med emnet Le pape Nicolas II et le décret de 1059 sur l'élection pontificale.

Prest

Han ble presteviet i 1930 i Roma, og fortsatte så sine studier frem til 1934. Frem til 1950 hadde han forskjellige akademiske og pastorale stillinger i Frankrike, og han ble så utnevnt til apostolisk protonotar.

Biskop

Villot ble i september 1954 utnevnt til titulærbiskop av Vinda og hjelpebiskop i bispedømmet Paris. I desember 1959 ble han så titulærerkebiskop av Bosporo, og koadjutor-biskop med etterfølgelsesrett i erkebispedømmet Lyon. Etter å ha vært undersekretær det Andre Vatikankonsil (1962–1964) ble han i januar 1965 erkebiskop av Lyon.

Kardinal

Ved konsistoriet i februar 1965 ble han kreert til kardinalprest. 
I 1967 ble han prefekt for Kongregasjonen for konsilet (den nåværende Kongregasjonen for kleresiet), og i 1969 ble han kardinalstatssekretær og president for Den pavelige kommisjon for Vatikanstaten og Administrasjonen for Den hellige stols patrimonium.
Han ledet konklavet i august 1978 og konklavet i oktober 1978, ettersom han var den høyest rangerte kardinal med stemmerett da dekanus for kardinalkollegiet var over 80 år gammel. 
Han døde i Roma 9. mars 1979, og ble gravlagt i sin titulærkirke, SS. Trinità al Monte Pincio.
Lackland Air Force Base

Lackland Air Force Base er en av det amerikanske flyvåpens flystasjoner, og ligger nær San Antonio i Texas i USA. Den er en stor utdannelsesbase.
Flystasjonen er oppkalt etter brigadegeneral Frank Lackland.
Narathiwat (provins)

Samferdsel og økonomi

Riksvei 42 går nordover fra hovedstaden Narathiwat til Pattani i naboprovinsen. Det er lokal flyplass i Narathiwat, og hovedjernbanen Bangkok-Singapore går midt gjennom provinsen med stasjon i Ra-ngae.
Treslaget Lansitre (Lansium domesticum) er et mye brukt frukttre innen hagedyrking. Ellers dyrkes kokosnøtter, bananer og andre tropiske fruktslag. Fiske er viktig langs kysten.
Det er noe turisme knyttet til strendene Talo Laweng Beach og Narathat Beach, samt nasjonalparkene i fjellområdene.
Konrad IV av Tyskland

Biografi

Konrad var sønn av keiser Fredrik II av Hohenstaufen i hans annet ekteskap, med kongeriket Jerusalems arvtakerske Jolanta eller Isabella II av Jerusalem, og ble valgt til romersk konge i 1237 etter sin opprørske bror Henriks avslutning. Først etter 1245 begynte han imidlertid personlig å ta del i styret. 
Han fikk å kjempe mot den motkonge som ble valgt i 1246, landgreven Henrik Raspe, som i august 1246 slo ham mellom Main og Nidda, og dennes etterfølger, Vilhelm II av Holland. Hjep fant han hos byene og hertug Otto II av Bayern. Etter sin fars død (1250) oppgav Konrad striden i Tyskland for å redde sitt arverike Sicilia. Han dro i 1251 til Italia, erobret sammen med sin halvbror Manfred Apulia samt inntok (10. oktober 1253) også Napoli. 
I 1254 blv han ekskommunisert av paven, og døde samme år av malaria. Han døde mens han var i begrep med å stille opp en stor hær som han ville anføre for å gjenopprette sitt velde i Tyskland. 
Han ble 1. september 1246 gift med Elisabeth av Bayern, datter av Otto II av Bayern, og etterlot seg en toårig sønn, Konradin.
Disbreen

Disbreen er en bred isbre beliggende 78 kilometer vest for Carstensfjella på Kronprins Olav Kyst i Dronning Maud Land. Breen strømmer ut i havet rett øst for Disheia. Den ble kartlagt av en japansk ekspedisjon i 1957–62 som navnga den Kasumi Hyôga. Det norske navnet er en direkte oversettelse av det japanske.
Carrie Brown

Drap

Den hardt lemlestede kroppen av Carrie Brown, Bowery-prostituert i lang tid funnet i et rom i et skittent losjihus, kjent som East River Hotel den. 24. april 1891. Aviser var raske til å skrive om drapet som bevis på at Jack the Ripper var kommet til Amerika. Jack The Ripper var godt kjent for drap på prostituerte i Londons Whitechapel-distrikt var godt kjent i Amerika på den tiden. Nyheter om muligheten for at Jack the Ripper hadde kommet til New York var en utfordring for NYPDs Chief Inspector Thomas Byrnes som hadde kritisert Scotland Yard for dets manglende evne til å arrestere Jack the Ripper.
Dette drapet på den middelaldrende prostituerte ble snart et av de mest omtalte i byens historie. Avisene presset Byrnes til å løse mordet så raskt som mulig, og snart etter ble en algirer, Ameer Ben Ali (også kalt «Frenchy») arrestert for drapet. Men bevisene mot Ben Ali var i stor grad indisier og i hovedsak basert på påstanden om uidentifiserte blodflekker som hadde blitt funnet i rommet der Brown ble drept. Dette rommet hvor algireren bodde lå veg-i-vegg. Journalister som hadde vært på åstedet sa at det ikke var noen blodfekker der. Ben Ali ble tiltalt og dømt for andregrads mord og dømt til livsvarig fengsel, til tross for han påstod han var uskyldig.
Imidlertid påpekte en gruppe reformatorer feil i etterforskningen. Gruppen var i stand til å bevise at NYPD ikke hadde igjort noen forsøk på å finne en manglene nøkkel til et låst rom eller til en uidentifisert mann som vitner hevdet hun var blitt sett sammen med kvelden før.
År senere fant en mann på en gård i New Jersey den manglende nøkkel og en blodig skjorte i en kommodeskuff i et rom han hadde leid ut til en mann som hadde forsvunnet kort tid etter drapet. Overfor dette og vitneutsagn, kombinert med langvarig tro av mange i flere år etter at Ben Ali hadde blitt satt inn og det faktum at Byrnes hadde blitt fjernet fra sin stilling for korrupsjon, ble Ben Ali løslatt etter å ha sittet 11 år og reiste til hjemlandet, Algerie kort tid etterpå.
Selv om ingen bevis pekte på at Jack the Ripper var ansvarlig, forble saken uløst. Hvis mordet ikke var begått av Jack the Ripper kunne den den skyldige være George Chapman, en Ripper-mistenkt som kunne ha flyttet fra London til USA omtrent på den tiden,. Nyere forskning tyder på at han flyttet til USA etter drapet. Mer sannsynlig ville det da være Francis Tumblety, en allerede populær Ripper-mistenkt som hadde returnert til USA 24. november 1888.
Document.no

Historikk

Document.no startet 14. januar 2003 som en blogg av Hans Rustad, Gunnar Nyquist og journalisten Olav Andreas Øvrebø Den gang handlet bloggen mest av alt om invasjonen av Irak og den tiltagende anti-amerikanismen i Norge. Ifølge Rustad selv handlet det om å skape et «korrektiv» i det norske medielandskapet, mot et venstreideologisk hegemoni som har alliert seg med illiberale krefter.
Siden har Document.no beveget seg mot å være en nettavis, og beskrives som et «politisk nettmagasin» med journalistene Hanne Tolg og Christian Skaug.
I 2008 fremmet regjeringen et forslag om ny blasfemiparagraf i Norge. Forslaget ble møtt med motstand fra flere hold, og tidligere generalsekretær i Human-Etisk Forbund Lars Gule og journalist på Document.no, Nina Hjerpset-Østlie, laget sammen et opprop mot forslaget. Til slutt trakk regjeringen forslaget tilbake etter at det ble møtt med sterk motstand fra blant annet Norsk Presseforbund, Human-Etisk forbund, Den norske kirke, samt flere medier. Denne hendelsen omtales som første gang «bloggere» satte den politiske dagsorden i Norge.
I januar 2013 sendte NRK Dagsrevyen en reportasje om en romkvinne dømt for menneskehandel der man utelot opplysninger om at kvinnen også ble dømt for medvirkning til voldtekt av sin egen datter som på tidspunktet var 11 år. Document.no var de første som påpekte utelatelsen. NRK ble senere felt for dette i PFU etter at kvinnens datter hadde klaget saken inn.
I 2013 gav redaksjonen ut jubileumsskriftet Document for å markere tiårsjubileet for nettstedet. Etter denne første utgivelsen har nye tidsskrifter kommet ut med omtrent ett års mellomrom.
Nettstedet fikk global medieoppmerksomhet i 2011 da det ble kjent at Anders Behring Breivik hadde deltatt i kommentarfeltene der. Breivik deltok også på et åpent møte arrangert av document.no, populært kalt Documents Venner. Breivik var spesielt aktiv i 2009, men uttrykker i sitt manifest frustrasjon over å bli avvist av redaktøren og mente at document.no bare ville være en moderat «kulturkonservativ» tenketank og kuttet forbindelsene etter motstanden han møtte fra redaksjonen.

Politisk ståsted

Document.no har en islam- og innvandringskritisk profil, og blir også beskrevet med en nasjonalkonservativ eller verdikonservativ profil. Det redaksjonelle stoffet på nettstedet ligger innenfor det kommentatorer betegner som legitim religions- og innvandringskritikk, samtidig som gjesteskribenter og kommentatorer har bidratt med det kritikere betegnet som rasistiske og islamofobe ytringer.
Box Solutions

Box Solutions (før OSC, Oslo Container, Stevedor og Wajens) var et transport- og lagerfirma underlagt Posten Norge. De hadde sitt hovedområde i Oslo og omegn. Deres hovedfunkjson var å drive lagerdrift og containerdepot og transport. Administrerende direktør var Erik Mørch. I 2008 ble selskapet omorganisert som Bring Logistics.
Svømming under VM i svømmesport 2017 – 200 meter ryggsvømming menn

Semifinaler

Semifinalene ble svømt 27. juli fra kl. 19:03 lokal tid.
Klokkerelva

Elvas løp

Elva har utspring fra et lite vatn sørøst for Reinbogfjellet. Den renner først mot sørøst og passerer gjennom innsjøene Namahisjávri, Moalkegálšajávri og Galšaluoppal. Den renner så ut på den vidstrakte Ferdesmyra, hvor den snur mot nord og fortsetter gjennom den vide hoveddalen. Dalbunnen domineres av marine silt- og leiravsetninger som vekselvis er dekket av store myrer og flate terrasser dekt av bjørkeskog. De fattige myrene har partier med palsmyr. Myrvegetasjonen preges av finnmarkspors, og langs elva vokser tett bjørke- og vierskog. Både hovedelva og sideelva Markibekken har sterkt meanderende løp, som sammen med de vidstrakte myrene er et særtrekk ved vassdraget. Elva munner ut i Bugøyfjorden to kilometer øst for bygda Bugøyfjord.

Vern

Vassdraget ble i 1973 vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag. Vernegrunnlaget var vassdragets forgreinete elvesystem, som  med sine mange små innsjøer og store myrområder utgjør en sentral del av et lavtliggende landskap sør for Varangerfjorden. I nedre del finnes markerte terrasser, og elveløpsformer og store klassiske myrområder med arktisk vegetasjon og utforming er viktige deler av naturmangfoldet i området.
Den øverste og største av myrene, Ferdesmyra, er fredet som Færdesmyra naturreservat.
.et

Registrering

Registrering gjøres på tredje nivå, under etablerte, kategoriserte subdomener på andre nivå.