Deep Throat (film)

Handling

Filmens hovedperson, en seksuelt frustrert kvinne (Linda Lovelace, kreditert som å spille «seg selv») ber sin venn Helen (Dolly Sharp) om råd for å få orgasme. Helen anbefaler henne å besøke en lege (Harry Reems) som oppdager at Lindas klitoris er lokalisert i halsen på henne, og denne umulighet til tross, hjelper han henne å utvikle hennes orale evner. Ettersom legen selv ikke har tid til å hjelpe henne til flere orgasmer, utnevner han henne til sin assistent, eller fysioterapeut, og hun reiser rundt på hjemmebesøk til hans andre klienter og får stimulert seg selv og andre på den måten som tittelen Deep Throat («dypt ned i halsen») antyder. Til sist finner hun en som hun gifter seg med. I mellomtiden dokumenterer legen hennes bedrifter, samtidig som jevnlig har sex med sin sykepleier (Carol Connors). Filmen slutter med teksten «The End. And Deep Throat to you all.»
Filmen på 61 minutter hadde til hensikt å være en pornografisk komedie, med vittig dialog og sanger, og med fyrverkeri så går og bjeller som ringer under Linda Lovelaces orgasmer.

Mottagelse

Filmanmelder Roger Ebert omtalte Deep Throat i en artikkel tidlig i 1973, ga den 0-stjerne i vurdering, og skrev «Det er alt veldig godt og bra for Linda Lovelace, filmens stjerne, å forfekte seksuell frihet, men den energi hun gir sin rolle er mindre formidabel enn det er nedslående. Om du du må arbeid så hardt som dette for seksuell frihet, kanskje det ikke er verd anstrengelsen.»
Pornografen Al Goldstein skrev en omtale i sitt magasin SCREW med totalt motsatt fortegn: «Jeg har aldri blitt så beveget av noen teatralsk framføring siden jeg stammet med gjennom min egen bar mitsva.» Uten Goldsteins omtale ville filmen ikke ha blitt en suksess i New Yorks World Theater, ville aldri ha blitt angrepet av sedelighetspolitiet, ville aldri ha avkommet en mediaomtalt First Amendment-sak (amerikansk lovtillegg om ytringsfrihet), og ville kanskje heller ikke ha ført til den omfattende amerikanske pornoindustrien.

Porno chic og påvirkning på popkulturen

Deep Throat hadde offisielt premiere i kinoen World Theater i New York den 12. juni og det ble reklamert i avisen The New York Times under den neddempete og pyntelige tittelen Throat.
Filmens popularitet bidro til for en kortvarig periode interesse for den øvre middelklasse i å se pornografi, referert til av Ralph Blumenthal i New York Times som «gullalder for porno-chic», i betydning at filmen for en kort tid ble en sensasjon som gjorde at det ble noe alle bare måtte se. Flere kjendiser innrømmet å ha sett Deep Throat, inkludert Martin Scorsese, Brian De Palma, Truman Capote, Jack Nicholson, Johnny Carson., Spiro Agnew, og Frank Sinatra. Barbara Walters nevnte i sin selvbiografi å ha sett filmen. Jimmy McMillan uttalte provokatorisk at det var hans yndlingsfilm.
Filmens tittel ble i seg selv en popkulturell referanse, mest kjent da Howard Simons, den gang daglig redaktør The Washington Post, valgte «Deep Throat» som kodenavn for informant i Watergate-saken, mange år senere avslørt å være W. Mark Felt.

Filmen

Filmen varer i 61 minutter, og var en lavkostnadfilm som ble spilt inn løpet av noen dager i New York og ytterligere 6 dager i Miami. Idéen til filmen kom da regissøren ble imponert av Linda Lovelaces evner til å svelge en penis, så dypt at den først stoppet når hun kom til roten. 
Linda Boreman hevdet i ettertid i flere bøker, hvorav én, Marerittet, er utgitt på norsk, at hun ble tvunget ved trusler om vold og våpen til å medvirke i filmen, og hun var fram til hun døde i en bilulykke i 2002 engasjert i kampen mot porno. At hun ble truet med revolver, er vanskelig å bestyrke; det benektes av andre som var til stede, personer som likevel medgir at det under innspillingen ble opptrådt svært bestemt mot henne, og til tider voldelig. «I virkeligheten gikk hun fra å være stolt over sine meritter på film til å bli industriens motkjemper, og hevdet hardnakket i ettertid at hun ble presset til å delta i filmen av sin tvilsomme ektemann. «Hver gang dere ser Deep Throat, ser dere meg bli voldtatt», var en av hennes senere påstander om sin rolle i filmen.»
Det ble også gjort en oppfølger for å profittere på filmens suksess. Deep Throat Part II – skrevet og regissert av Joseph W. Sarno og hadde de samme skuespillerne Linda Lovelace og Harry Reems på nytt. Den ble filmet i New York City tidlig i 1973, og hadde premiere i New York i februar 1974.
Da Bergen Filmklubb i 1999 satte opp filmen under henvisning til film- og kulturhistorien reiste Linda Boreman dit for å protestere mot filmen sammen med pornomotstandere, noe som bidro til at det ble stor debatt rundt filmen.
«Deep Throat er på ingen måter verken en god film eller en god pornofilm. Men sett i lys av dens rykte, senest forsterket gjennom dokumentaren Inside Deep Throat, er dette en film som de fleste filmentusiaster burde ha sett,» var konklusjonen til omtale i Trondheim Filmklubb.