Peter & Gordon

The Lennon – McCartney Songbook

Duoens største hit "A World Without Love" ble spilt inn i Abbey Road Studios 21. januar 1964. Den var spesialskrevet for dem av Paul McCartney alene, men bar likevel forfattermerket Lennon – McCartney. Peter Asher og Gordon Waller skrev også selv en del låter selv, men det var atskillig større oppmerksomhet omkring de Lennon – McCartney signerte sangene. Singelen toppet den britiske NME-listen og fortrengte ironisk nok The Beatles' "Can't Buy Me Love" fra førsteplassen. I to uker holdt "A World Without Love" posisjonen som #1, og singelen lå inne på listene i hele 14 uker. Sangen toppet listene i ni land til.
Med mer eller mindre medvirkning fra John Lennon mottok Peter & Gordon både "Nobody I Know" og "I Don't Want To See You Again» fra Paul McCartney. "Nobody I Know" ble en #10 i UK og #12 i USA, mens "I Don't Want to See You Again" ikke gjorde seg det minste bemerket i England, men nådde #20 i USA. Det å ha populærmusikkens største komponister på lag var ingen dårlig ballast for duoen. Først og fremst for å teste om hans komposisjoner virkelig var så gode, men også for å prøve ut om Peter & Gordon kunne klare seg på egen hånd, skrev Paul sangen "Woman" for duoen under pseudonymet "Bernard Webb". Sangen nådde 14.-plassen på de amerikanske hitlistene og #28 på de britiske platebarometrene.
Peter & Gordon hadde fri tilgang på Beatleslåter, og ble gjort kjent med dem allerede før de var utgitt. De valgte således å spille inn sin egen versjon av John Lennons "If I Fell", og spilte også inn Meredith Willsons "Till There Was You", som allerede var utgitt av The Beatles på albumet With The Beatles, med Paul McCartney som vokalist.

Andre listetravere

Peter & Gordon sang godt og klarte å plassere seg på hitlistene også med annet enn Beatlesstoff. Deres første singel for 1965 var Del Shannons "I Go to Pieces", som nådde de #7 i USA. Sangen fikk de som gave etter de møtte Shannon under deres turné Down Under i Australia i 1964. De laget også coverversjoner av Buddy Hollys "True Love Ways" og Phil Spectors store hit for The Teddy Bears fra 1956; "To Know Him Is to Love Him", som for anledningen ble gjort om til "To Know You Is To Love You." Deres neste hit dette året kom med "Baby I’m Yours", skrevet av Van McCoy. Den hadde nettopp vært et kjempehit i USA med den svarte soulartisten Barbara Lewis, men hadde ikke gjort seg gjeldende på de britiske hitlistene. Platen ble derfor sluppet i England, og nådde også #20, mens deres amerikanske plateselskap syntes den kom for kort tid etter en slik etablert slager at de lot singelens A og B side bytte plass. Deres selvkomponerte B-side, Don’t Pity Me, hadde imidlertid ikke ingen hitpotensiale og slo slett ikke an i USA.
I Amerika og resten av verden var Simon & Garfunkel i ferd med å bli store publikumsyndlinger. Peter & Gordon spilte til og med inn deres "Homeward Bound", og det var ikke til å unngå at de to musikkduoene ble sammenliknet med hverandre. Paul Simon skrev slagere på løpende bånd og satte en ny standard. Stadig oftere ble Peter & Gordon omtalt som de engelske Simon & Garfunkel, en forsmedelig karakteristikk å få overfor et par nykommere i bransjen. Det var på høy tid å gi seg.
Sin siste store hit hadde Peter & Gordon i 1967 med "Lady Godiva" som nådde #6 i USA. De hadde sju UK hits på tre år og det dobbelte i USA i løpet av fire år. I februar 1967 ble det offentlig annonsert at duoen i fremtiden ville jobbe hver for seg, men muligens fra tid til annen gjøre innspillinger sammen. "Sunday for Tea", som var den første singelen de slapp etter at nyheten om arbeid separat ble sluppet, nådde #40 på de amerikanske platebarometrene, mens oppfølgeren The Jokers bare var innom barometeret i en uke og ble deres siste listeplassering. Heller ikke "Knight In Rusty Armour" ble noen hit.

Oppløsning av duoen

Duoen ble formelt oppløst i september 1968. Gordon hadde allerede utgitt et par solosingler, og Peter Asher ønsket også å fortsatte med musikk og ble A&R manager ved det Beatles-styrte Apple Corps Limited. Som sådan kom han til å bli en fremgangsrik plateprodusent.

Gjenforeningskonsert

2. august 2005 spilte Peter & Gordon sammen igjen i NYC for første gang på mer enn tretti år. Anledningen var en støttekonsert for å hjelpe Mike Smith fra 60-tallsgruppa Dave Clark Five som var blitt lammet etter et fall i hjemmet. Foruten Peter & Gordon spilte også sekstitallsgruppene The Zombies og Billy J. Kramer & the Dakotas, samt artistene Denny Laine og Paul Shaffer (orkesterleder i David Lettermans «Late Show»). Tre år senere døde Mike Smith av skadene han hadde pådratt seg.
Da Paul McCartney fikk høre om gjenforeningen sendte han dem en gratulasjonshilsen. Konserten ga mersmak og de to har senere fortsatt å turnere sammen. De har senere spilt i Chicago, New Jersey og for Festival for Beatles Fans i Las Vegas 1. og 2. juli 2006. Ifølge journalist Peter Palmiere i Beatlefan Magazine, var opptredenen til Peter & Gordon festivalens høydepunkt. Peter and Gordon both told Palmiere at the Las Vegas. Planen var også å spille på The 2006 Adopt-A-Minefield show med Paul McCartney, men konserten ble avlyst av Paul på grunn av skilsmissetvisten han kom opp i med Heather Mills.