Perus herrelandslag i fotball

Historie

Fotball ble introdusert i Peru av engelske seilere som var innom havnebyen Callao, en av de viktigste havnebyene i Stillehavet, på slutten av 1800-tallet. På fritiden spilte de engelske sjøfolkene fotball, og siden de trengte flere spillere inviterte de lokalguttene å være med. Det var i en av disse tidlige kampene at brassespark ble utført for første gang. Kampene mellom sjøfolkene og lokalbefolkningen fikk mye oppmerksomhet, og idretten spredte seg etterhvert til Lima. Det ble spilt kamper uten noen organiserte lag. Organiseringen skjedde først på begynnelsen av 1900-tallet. Blant de første klubbene var British Peruvian (english community's), Lima Cricket & Football Club, og ble senere fulgt av Ciclista Lima i 1896 og Club Atletico Chalaco (i byen Callao, 1899).
Tidlig på 1900-tallet gravde amerikanerne ut Panamakanalen, og denne ble åpnet i 1914. Dermed var ikke havnebyen Callao lenger så viktig, og skipstrafikken der gikk kraftig ned. Innen denne tiden hadde likevel flere peruanske byer stiftet sine egne fotballag, som for eksempel Cusco og Arequipa fra Lima. De viktigste klubbene som ble stiftet i denne perioden var Allianza Lima (1901), Cienciano (i Cusco, 1901), FBC Melgar (Arequipa, 1915), Circolo Sportivo Italiano (Lima, 1917), Atletico Grau (Piura, 1919), Alianza Atletico (Sullana, 1920), Universitario de Deportes (Lima, 1924), Sport Boys (Callao, 1927), og Coronel Bolognesi (Tacna, 1929). Fotballsporten vokste raskt i Peru, og men den viktigste amatørligaen var lokalisert i hovedstadsområdet. Det vokste opp en rivalisering mellom Lima- og Callaoklubbene. Mangelen på en sentralisert organisasjon frembrakte mange konflikter mellom klubbene. Det var en slik konflikt som førte til stiftelsen av Fotballforbundet i Peru i 1922, samt et nytt ligasystem under deres oppsyn (1926).
Selv om Fotballforbundet i Peru ble medlem av CONMEBOL i 1925, ble ikke landslaget med i det søramerikanske mesterskapet hverkeni 1925 eller i 1926. Dette skyldtes en restrukturering av den nasjonale ligaen, og selv om Peru hadde mange gode fotballklubber lyktes det ikke å skape et landslag før i 1927. Den første landskampen ble spilt mot den regjerende olympiske mesteren Uruguay. Peru tapte 0-4, selv om de beste spillerne fra ligaen ble brukt. Bare noen dager senere fikk imidlertid Peru sin første seier, da de overraskende vant 3-0 mot Bolivia. 
I de følgende årene spilte en rekke glimrende peruianere på landslaget, noe som økte fotballens popularitet både i hjemlandet og ellers i Sør-Amerika. På 1920- og 1930-tallet reiste landslaget en rekke ganger på turné på sitt eget kontinent, f.eks. til Colombia, Venezuela, og til Chile. 3 år etter Perus første landskamp, ble laget invitert til å delta i VM i fotball 1930 i Uruguay. Store spillere som Alejandro Villanueva, Teodoro Fernandez og Juan Valdivieso dominerte. 
VM i 1930 var et interessant eksperiment for alle involverte landslag. Peru spilte mot Romania i sin første VM-kamp. Dette ble en røff kamp, der en spiller fra Romania brakk foten. Dette og flere andre hendelser førte til VM-historiens første utvisning, på peruianeren Plácido Galindo. Romania endte opp med 3-1 seier, mye på grunn av utvisningen. Neste gruppekamp var mot VM-verten Uruguay. Denne kampen var den første på Estadio Centenario. Peru spilte en glimrende kamp, men tapte 0-1 mot Uruguay. Dette var en stor forbedring i forhold til kampen i 1927, da Peru tapte 0-4. Uruguay skulle senere under turneringen slå Romania 4-0, og ble etterhvert kåret til mester på hjemmebane.
Under Sommer-OL 1936 viste laget videre fremgang fra 1927. Grunnstammen fra VM 1930 var fremdeles med, men med en ny gruppe lovende unggutter. Peru fikk en glimrende start da de banket Finland 7-3. Mer overraskende var det at Peru vant 4-2 over Østerrike. Den tyske regjeringen påvirket Den internasjonale olympiske komité til å beordre omkamp. Etter denne skandalen valgte Peru å trekke laget fra videre spill under denne turneringen.