Shogi

Shōgi (japansk «generalenes spill», 将棋) er et strategisk brettspill fra Japan som er nært beslektet med sjakk.
Opprinnelig antas det oftest å stamme fra det indiske brettspillet chaturanga, og det kalles gjerne japansk sjakk i Vesten. Spillet skiller seg ut fra andre sjakkspill ved at brikker aldri fjernes, men derimot skifter tilhørighet svært ofte. Det er også kjent for en uhyre lav remisprosent (cirka 1-2%) med voldsomt aggressivt spill.
Hva brettspill angår, er Shogi særdeles populært i Japan hvor det spilles profesjonelt og dessuten regnes som en del av tradisjonell japansk kultur med noterte partier som går tilbake til 1607. Det er lite kjent ellers, men har noen tusen spillere i Vesten. Spillet kan finjusteres ved bruk av handikap.

Mål

Spillets mål er å fange motstanderens konge. I motsetning til sjakk er det mulig å fjerne kongen fra brettet, men det er vanlig å resignere partiet før dette skjer.

Rangeringer

Spillestyrke måles på en skala som går fra 15 kyū (級) til 1 kyū, og deretter til en skala fra 1 dan (段) og oppover for de mest avanserte spillerne. Dette kan sammenlignes med praksis i blant annet karate og go. Profesjonelle spillere opererer med sin egen skala, fra profesjonell 4 dan til 9 dan for elitespillere.

Spillets gang

Spillerne flytter etter tur, med Sort eller Sente først. Det er mulig å enten flytte en brikke som befinner seg på brettet, eller å droppe en brikke som er blitt tatt til fange. Disse alternativene beskrives nedenfor.
Profesjonelle partier spilles med tidsbegrensninger, men med unormalt mye tid på klokken sammenlignet med for eksempel sjakk (som for eksempel 9 timer per spiller pluss ekstra tid i den særdeles prestisjefylte Meijin-tittelmatchen), og forøvrig forventes ikke spillerne å selv ta ansvar for tidskontroll. Det er vanlig at en lærling utnevnes til å gjøre dette ved bruk av stoppeklokke. Felles for profesjonelle og amatørspillere er den hyppige bruken av byō-yomi (秒読み, «sekundtelling»), hvilket vil tilsi at man etter at ens ordinære spilletid har løpt ut har et visst antall sekunder på seg til å gjøre sitt trekk, gjerne under ett minutt. Spesielt de ti siste sekundene telles ned, og amatører bruker gjerne elektroniske klokker for lignende formål.

Flytt og slag av brikker

Hvis en spiller kan flytte en av sine brikker til et felt hvor en av motstanderens brikker står, er det mulig å slå denne brikken ved å fjerne den og erstatte den med den gjeldende brikken. Det lar seg ikke gjøre å gå til eller gjennom et felt som er okkupert av egen brikke, eller gjennom et felt okkupert av motstanders brikke. Det er ikke uvanlig å bruke et slags trestativ eller komadai (駒台) for brikkene (se bilde ovenfor), men det viktigste er å holde brikkene synlige ettersom fangede brikker har en virkning på spillets gang.
Springeren kan som eneste brikke hoppe over andre brikker, dette være seg egne eller motstanders. Den er allikevel en begrenset variant av springeren i sjakk.
Lansen, løperen og tårnet har det felles at de kan beveges et antall felt i en rett linje som kun begrenses av kanten på brettet og eventuelle brikker som står i veien. Sjakkspillere vil lett forstå dette.
Alle brikker unntatt springeren beveges enten ortogonalt (altså i en av retningene til et plusstegn, +) eller diagonalt (på skrått).

Obligatorisk forfremmelse

En bonde, springer eller lanse som når den borteste raden er nødt til å forfremme ettersom alternativet ville være å ikke ha et lovlig trekk igjen. Således må også en springer forfremmes når den når den nest borteste raden.

Dropping

Fangede brikker er bokstavelig tatt fanget i Shogi. Det er vanlig å snakke om brikker som man har «på hånden», og som kan bli satt i spill igjen av den spilleren som fanget dem. En spiller kan velge, framfor å flytte en brikke på brettet, å sette inn en av hans brikker (men ikke i forfremmet tilstand) hvor som helst på brettet med et fåtall restriksjoner. Dette kalles gjerne «dropping».
Det er ikke tillatt å fange en brikke ved dropping, men det er ingen ting i veien for å slå en brikke eller forfremme i påfølgende trekk.
Av hensyn til lovlige trekk kan ikke bønder, springere eller lanser droppes på borteste rad, ei kan springere droppes på nest borteste rad.
En bonde kan heller ikke droppes i samme vertikale rekke som en annen uforfremmet bonde tilhørende samme spiller. Som alle andre ulovlige trekk medfører denne feilen (som ofte går under navnet nifu, 二歩 eller «to bønder») øyeblikkelig tap av parti.
Bønder kan dessuten aldri droppes slik at kongen fanges («settes matt», se under) øyeblikkelig i det trekket. Derimot er det ingenting i veien for å matte kongen med et vanlig bondetrekk, eller matte øyeblikkelig med andre brikker.

Sjakk og matt

Når en spiller gjør et trekk som truer motstanderens konge (det vil si, som medfører at kongen kan fanges i neste trekk dersom man ikke foretar seg noe), sies det gjerne at man «sjakker» kongen; kongen «står i sjakk». Selv om sjakkmatt ikke eksisterer i Shogi, er en mattsituasjon (altså, en brettsituasjon hvor kongen ikke kan unnslippe å bli fjernet fra brettet i neste trekk) for alle praktiske formål slutten av spillet. Det er også vanlig som i sjakk å resignere partiet før det kommer så langt, hvis man innser at slaget ikke kan vinnes.
Det er viktig å notere seg at selv om et parti kan ende i en slags remis ved repetisjon (samme stilling med brikker på brettet og «på hånden» for begge spillere som har oppstått fire ganger), er det ikke tillatelig å sjakke på denne måten. Faktisk medfører dette tap.

Åpningsfasen

Det er to grunnleggende strategier i Shogi: bevegelig tårn (hvor tårnet flyttes over til midten eller venstre side av brettet) som går under navnet furibisha (振飛車), og statisk tårn eller ibisha (居飛車). Bevegelig tårn innebærer gjerne å vente på en mulighet for motangrep mens man lager en godt beskyttet rokade; statisk tårn tar sikte på å komme i gang med et angrep, men ofte med en noe dårligere rokade. Det er heller sjeldent at begge spiller bevegelig tårn, og spillet blir ofte langsomt som følger av denne strategien. Bevegelig mot statisk er svært vanlig, hvor angrep antageligvis vil komme fra siden. Statisk mot statisk er også populært, og innebærer gjerne et frontalangrep.
Sjakkspillere vil merke at det ikke er mulig å rokere i ett enkelt trekk, mens det derimot er rom for stor variasjon i beskyttende rokader eller «borger» (囲い eller «kakoi») som man kan bygge opp. Vanligst er det å ta tre generaler til hjelp; to gull og en sølv. Gullgeneralen er nemlig en utmerket forsvarsbrikke, mens sølvgeneralen er en typisk angrepsbrikke. Etter å ha bestemt hvor tårnet skal stå og muligens utviklet en sølvgeneral fra bakerste rad nærmest der hvor tårnet skal stå, flyttes kongen vekk fra det ettersom tårnet er den primære angrepsbrikken og kongen helst skal holdes unna angrep. Løperdiagonalen åpnes svært ofte i første trekk (1. P-7f eller 1... P-3d), men bevegelig tårn vil gjerne lukke den fort for å unngå løperavbytte og ubehagelige dropptrekk (eksempelvis 2. P-6f eller 2... P-4d). Tårnbonden spilles tidlig opp (gjerne i første trekk) for å signalisere statisk tårn, og det anses som ufordelaktig å uten videre tillate bytte av tårnbonden (da den åpne tårnlinjen og bonden på hånden er en reell fordel).
Det anses for ideelt å kunne arrangere angrep med tårn, løper, sølv og springer. Randbønder kan spilles ett steg fram som ventetrekk, «luft» for kongen, eller av andre strategiske årsaker og er et strategisk kapittel for seg selv. Generelt sett kan spillerne i åpningsfasen utvikle sine brikker i ro og fred og i langt mindre grad være avhengig av hva motstanderen gjør enn i sjakk. På den annen side tenderer Shogi mot et stadig høyere tempo med resirkulerende brikker inntil endelig matt, framfor en gradvis forenkling. Det er nettopp dette som gjør remis til nesten et ikke-tema i Shogi. Dessuten finnes det flere mønstre som involverer spesifiserte trekk fra begge spillere.

Norsk forbund og turneringer

Norsk Shogi arrangerer NM i shogi og andre turneringer hvert år. NM ble første gang arrangert i 1997.