google/wiki40b huggingface dataset:
Nakhodka

Nakhodka (russisk: Нахо́дка) er en havneby i Primorskij kraj i Russland. Innbyggertall: 148 826 (folketelling 2002), 160 056 (folketelling 1989). I tiden mellom 1950–1991, da den nærliggende store havnebyen Vladivostok var stengt for utlendinger og utenlandsk skipsfart, ble Nakhodka den viktigste dypvannshavna i Russlands fjerne østen.
Byens økonomi, som hovedsakelig er basert på havna og havnerelatert aktivitet som fiskeindustri, har hatt problemer etter 1991, da Vladivostok igjen ble åpnet for utenlandsk aktivitet. Den lokale industrien fikk seg også et slag i 1998 under den russiske finanskrisen. Men fremtiden ser nå lysere ut, da Nakhodka er blitt erklært som «økonomisk frisone», og styresmaktene i både Moskva (føderalt) og Vladivostok (regionalt) har virket interessert i å åpne byen ytterligere opp for utenlandske investeringer.
Nakhodkabukta, som byen ligger ved, ble oppdaget i 1859 av den russiske korvetten «Amerika», som søkte ly i bukta under en storm. Fra dette kommer Nakhodkas navn, som på russisk betyr «et heldig funn». Før 1950 var Nakhodka en liten fiskerlandsby, men alt det endret seg da de sovjetiske styresmaktene stengte Vladivostok for utenlandsk skipsfart, etter at det ble bestemt at den sovjetiske Stillehavsflåten skulle baseres der. Nakhodka vokste raskt. Mange av bygningene i byen er fra 1950-tallet, da japanske krigsfanger ble brukt som tvangsarbeidere for å bygge boliger for de kommende havnearbeiderne. Byens «gullalder» var tydeligvis på 1970- og 1980-tallet, da den nøt godt av å være den eneste stillehavshavna som var helt åpen for utlendinger. På den tid fungerte den også som det østlige endepunktet for passasjerdelen av den transsibirske jernbanen.
Rentefradrag

Makstak på fradrag ved kredittkjøp

Norsk skattelovgivning inneholder særregler for fradrag av gjeldsrenter. Fradraget er for eksempel begrenset til maksimalt 17 prosent dersom skattyter handler på kreditt. Bruken av kredittkort omfattes derimot ikke av forskriften, jmf. skatteloven § 60-40-1.
Hundre års ensomhet

Hundre års ensomhet (originaltittel: Cien años de soledad) er en roman av den colombianske forfatteren Gabriel García Márquez. Den ble først utgitt på spansk i 1967. Den ble en umiddelbar suksess og ble oversatt til mer enn 27 språk. Boken bidro til fremveksten og anerkjennelsen av latinamerikansk litteratur og sjangeren magisk realisme. Den ble også den mestselgende romanen på spansk i moderne historie, etter Don Quixote. Boken regnes som García Márquez' magnum opus.
Romanen forteller historien om familien Buendía og den colombianske landsbyen Macondo. Selv om tittelen antyder at fortellingen strekker seg i tid over ett hundre år, er det uklart hvor lang tid den egentlig dekker. Romanens tid og rytme er ikke entydig, og handlingen bærer preg av at tiden hopper, endrer hastighet og stopper opp i ulike deler av historien, og at alle hendelsene på et vis finner sted samtidig. Som mange andre av forfatterens romaner er Hundre års ensomhet sjangeroverskridende, med elementer av romantisk litteratur, historie og fantasy.
Luiz Carlos Pereira

Karriere

Han har spilt for Verdy Kawasaki og Consadole Sapporo fra Japan.
Bayernhymne

Bayernhymnen er Fristaten Bayerns offisielle nasjonalsang.
Melodien er komponert av Max Kunz i 1835, og den opprinnelige teksten på tre strofer stammer fra Michael Öchsner og ble skrevet i 1860. Begge var medlemmer av borgersangforeningen i München, som fremførte sangen første gang 15. desember 1860. Da sangen hurtig ble meget populær i befolkningen, kom etterhvert en rekke forskjellige versjoner i omløp. Den tredje strofen, den såkalte kongestrofen, ble strøket fra skolebøkene i 1918 etter at Bayern ble republikk.
Bayernhymnen ble offisielt Bayerns nasjonalsang i 1964.

Tekst

1. Gott mit dir, du Land der Bayern,

deutsche Erde, Vaterland!

Über deinen weiten Gauen

ruhe seine Segenshand!

|: Er behüte deine Fluren,

schirme deiner Städte Bau

Und erhalte dir die Farben

seines Himmels, weiß und blau! :|
2. Gott mit dir, dem Bayernvolke,

dass wir, uns'rer Väter wert,

fest in Eintracht und in Frieden

bauen uns'res Glückes Herd!

|: Dass mit Deutschlands Bruderstämmen

einig uns ein jeder schau

und den alten Ruhm bewähre

unser Banner, weiß und blau! :|
(Gott mit ihm, dem Bayer-König,

Vater Max aus Wittelsbach!

Über seinem Hause wölbe

Sich des Himmels schirmend Dach!

Gott erhalte uns den Herrscher,

Volkes-Glück in jedem Gau,

Reine Sitte, deutsche Treue,

Ew'ge Farben – Weiß und Blau.)
O Jesus du som fyller alt i alle

O Jesus du som fyller alt i alle er et musikkalbum med Jan Groth, utgitt i 2004.
Imingfjell Turistheim

Imingfjell Turistheim er en privateid turisthytte som ligger ved nordøstsiden av Sønstevatn på østsiden av Hardangervidda, ved Imingfjell i Nore og Uvdal kommune i Buskerud.
Imingfjell Turistheim ligger ca. 1070 moh.
Det musicalske Lyceum

Det musicalske Lyceum var en musikkforening som eksisterte i Christiania fra 1810 til 1838, for øvrig i nært samarbeid med Det dramatiske Selskab (av 1799).

Stiftelsen

Kildene er usikre med hensyn til å knytte stiftelsen til en bestemt person. Gunnar Rugstad og Kofod Olsen heller til den oppfatning at stifteren var den dansk-norske embetsmann og komponist Hans Hagerup Falbe.  Falbe kom til Christiania i 1809 og ble en meget sentral person i byens musikkliv. Samtidig var forretningsmannen Paul Thrane og hans familie meget viktige drivkrefter i Lyceet. I familiens hjem i Storgaten ble det jevnlig holdt huskonserter. Thranes datter Clausine Rehbinder, fremholder sin far som selskapets egentlige stifter. Blant stifterne var også kjøpmannen, skuespilleren og musikeren Lars Møller Ibsen.

Lyceets virksomhet

Forestillingene ble de første 17 årene fremført i Det dramatiske Selskabs lokaler i Grændsehaven. Fra 1827 ble forestillingene holdt i Hotel du Nord i Dronningensgate like ved Krigsskolen.
Lyceet var fra stiftelsen ansvarlig for de musikalske innslag i forestillingene til Det dramatiske Selskab og ble raskt hovedstadens musikalske sentrum. De to ensemblene fremførte mer enn 25 ulike syngespill mellom 1810 og 1838, og dessuten utdrag fra noen operaer, blant andre Rossinis «Barbereren i Sevilla» og Mozarts «Don Giovanni». Komponister som Dalayrac, Devienne og Boieldieu var populære, mens Bach, Händel, Haydn, Mozart og Beethoven var sjeldnere å se på konsertplakatene i hovedstaden. 
Hans Hagerup Falbe reiste etter en tid til Stockholm som statsråd og Waldemar Thrane overtok i 1817 som ensemblets mest sentrale musiker (orkesteranfører).  Senere ledere av Lyceet var dansken Frederik Carl Lemming, Ole Bull (1828) og den tyske fiolinisten August Schrumpf (1829). 
Det musicalske Lyceum fremførte i februar 1825 Waldemar Thranes Fjeldeventyret. Syngespillet ble en stor publikumssuksess og gikk for tre fulle hus i Det dramatiske Selskabs lokaler.    
Samvirkende årsaker gjorde at Lyceet fikk mindre oppslutning mot slutten av 1830-tallet.  Det offentlige theater gjorde at de profesjonelle musikerne ikke hadde det samme behov for engasjement som tidligere. I tillegg kom konkurransen fra studentersangmiljøene i dette tiåret. Mot slutten av sin virketid ble Det musicalske Lyceum en privat klubb som organiserte soareer og dans for medlemmene.
Ludvig Irgens-Jensen

Bakgrunn og utdannelse

Ludvig (Paul Jerndahl) Irgens-Jensen ble født inn i borgerlige kår. Hans far Peter Marinius Jensen fra Moss, begynte å studere jus, men avsluttet studiene for å gå inn i farens, Ludvig Christian Jensens møllerfirma. Ludvig Irgens-Jensens mor, Elisabeth Frederikke Gløersen var datter av justissekretær Paul Irgens Gløersen.
Opprinnelig studerte han filologi og tok klaverundervisning ved siden av. Som komponist var han selvlært, men med en imponerende beherskelse av form, kontrapunkt og instrumentasjon.

Kunstnerisk virke

Irgens-Jensen debuterte som komponist i 1920 med en rekke sanger som vakte betydelig oppsikt og som den gang virket svært radikale på mange. Vokalmusikk kom til å bli viktig i hans produksjon. Best kjent er kanskje sangen Altar til tekst av Halldis Moren Vesaas. I anledning 900-årsjubileet i 1930 for Olav den helliges død og Norges kristning vant oratoriet Heimferd, en "dramatisk symfoni" for soli kor og orkester, 1. pris i en statlig konkurranse. Verket (tekst: Olav Gullvåg) vakte enorm begeistring og måtte i løpet av de første måneder etter urfremførelsen settes opp 12 ganger for å møte publikumstilstrømningen. Heimferd anses som et nasjonalmonument både på grunn av innhold og musikalsk utforming og står som et hovedverk innen norsk oratorietradisjon. Av andre store vokalverker kan nevnes Der Gott und die Bajadere (tekst: Goethe) (1932) og Japanischer Frühling (dikt fra japansk lyrikk) (1957).
Irgens Jensen begynte tidlig å komponere større instrumentalverker, og orkesterverker som Tema con variazioni (1925/34) og Passacaglia (1927) anses som hovedverker i norsk orkesterlitteratur. Passacaglia (1927) vant andreprisen i den skandinaviske avdelingen av Columbia grammofonselskaps Schubert-konkurranse i 1928. Et av de få orkesterverker hvor nasjonale trekk er merkbare, er orkestersuiten Partita sinfonica (1939) som bygger på scenemusikken til Hans E. Kincks drama Driftekaren. 
Under krigen komponerte han sanger og korverk som ble offentliggjort uten opphavsmann fordi tekstene hadde patriotisk innhold. Under okkupasjonen skrev han også sin Symfoni i d-moll, som vant 1. pris ved en hemmelig konkurranse i 1943 i anledning av 25-årsjubileet til Norsk Komponistforening. Han var også innom andre kunstarter og tegnet og malte godt. Dertil var han en språkbegavelse med suveren beherskelse av hovedspråkene. Ludvig Irgens-Jensen karakteriseres gjerne som humanist og européer. Som person var han beskjeden og selvkritisk.
Yabello nasjonalpark

Dyreliv

Beskyttelse av den stedegne swaynes kuantilope var motivasjonen for opprettelsen av viltfredningsområdet i 1985, men den er pr. 2014 sjelden å se i Yabello nasjonalpark. Av de omkring 25 større Pattedyrartene som lever her er vanlig sebra, sjiraffantilope, grants gaselle, dik-dik, gullsjakal, stor og liten kudu.
Minst 210 forskjellige fuglearter er registrert her. Av Etiopias stedegne fuglearter lever hvithalesvale og den truede boranakråken i parken. Særlig for boranakråkene er Yabello nasjonalpark et viktig verneområde, siden de anslagsvis 9 000 hekkende parene bare finnes i det sørlige Etiopia. Svalefalk er en annen art som finnes i Yabello. Den er ikke en stedegen art, men er definert som sårbar (kategori VU) av Verdens naturvernunion (IUCN). Andre fuglearter som lever i parken er struts, krattdunrygg, korthalelerke, miombomeis, somaliirisk, gribbperlehøne, somalispurv, svarthettevever, tornattravn, stjernenattravn, gråkronevever og skjærestær.

Historie

Nedgangen i bestanden av swaynes kuantilope var bakgrunnen for at etiopiske myndigheter opprettet viltfredningsområdet Yabello Wildlife Sanctuary i 1985. Underbemanning og manglende investeringer i infrastruktur gjorde at driften og håndhevelsen av verneområdet ble forsømt. Resultatet var at Yabello viltfredningsområde i praksis kun eksisterte på papiret, og det lokale Borana-folket brukte det relativt uhindret til beiteland for buskapen sin og til vedhogst. Nye bosetninger ble bygd inne i fredningsområdet, og byen Yabello vokste seg også etterhvert inn på området. De knappe vannressursene ble i økende grad brukt til vanning av dyrket mark. I 2010 ble lokale myndigheter og lokalbefolkningen enige med føderale myndigheter om å oppgradere fredningsområdet til nasjonalpark, men med reduksjon av arealet. I 2011 fikk området formelt status som nasjonalpark, men arbeidet med å måle opp og stake ut grensene er pr. 2014 ikke fullført.
Ada Lovelace

Bakgrunn

Ada Byron Lovelace var datter av den britiske poeten Lord Byron og Anna Isabel «Annabella» Milbanke. Faren var ganske velstående, og moren var velutdannet og en svært selvstendig kvinne.
Ada ble oppkalt etter Byrons halvsøster Augusta Leigh, som var den som oppfordret ham til å gifte seg med Anna Isabel for å unngå skandale da hun ble gravid. I januar 1816 tok Annabella med seg den ett år gamle Ada og forlot ektemannen. Tre måneder senere underskrev Lord Byron skilsmissepapirene og reiste noen dager senere fra England for aldri mer å vende tilbake. Adas bakgrunn ga henne muligheter til en god utdanning innen både matematikk, astronomi, musikk og latin.
Ada Byron Lovelace giftet seg i 1835 med William King, den åttende baron av King, senere den første jarl av Lovelace. De fikk tre barn sammen: Byron, født 12. mai 1836, Annabella (Lady Anne Blunt), født 22. september 1837, og Ralph Gordon, født 2. juli 1839.

Faglig karriere

Ada Byron Lovelace var en svært begavet matematiker,, og vitenskapkvinnen Mary Somerville oppmuntret henne til å satse videre innen fagfeltet, noe som ikke var enkelt ettersom universitetene var forbeholdt menn.  I 1834 begynte Ada Byron Lovelace likevel å følge forelesningene til matematikeren Charles Babbage, som viste stor interesse for regnemaskiner. Babbage hadde planer om å bygge en regnemaskin som kunne foreta mange slags utregninger, i motsetning til de regnemaskinene som fantes, der man måtte konstruere en regnemaskin til hver oppgave som skulle løses. Denne nye regnemaskinen skulle hete Den analytiske maskinen. Ada tok kontakt med Babbage for å inngå et samarbeid med ham, men Babbage var for opptatt med å samle inn penger til prosjektet til å sette av tid til henne. 
I 1842 skrev imidlertid en italiensk ingeniør en artikkel om Babbages maskin. Lovelace tilbød seg nå å oversette artikkelen til engelsk, noe Babbage straks gikk med på. I tillegg ba han henne også skrive noen kommentarer til artikkelen. Disse kommentarene ble tre ganger så omfattende som selve artikkelen. Hun hadde flere tanker om hvordan maskinen kunne mates med ulike instruksjoner for å foreta beregninger. Hun regnes dermed som historiens første dataprogrammerer. 
Med støtte fra både Babbage og egen familie arbeidet hun videre langs disse tankebanene. Imidlertid ble Lovelace alvorlig syk, og den foreskrevne medisinen som inneholdt morfin, opium, alkohol og igler, gjorde henne ikke friskere.
Ettertiden har gitt henne en viktig plass i datahistorien. I 1979 bestemte den amerikanske regjeringen at det skulle utvikles et nytt programmeringsspråk for datamaskiner. Det fikk navnet Ada.
Svardalsvatnet

Fiske

Fiskebestandene i Svardalsvatnet ble på slutten av 1900-tallet sterkt skadd som følge av sur nedbør. Bestanden av røye i vatnet gikk tapt på 1980-tallet til tross for gode gyteforhold, mens bestanden av aure var overtallig. Bestanden av ørret ble redusert på 1980-tallet og ble i 1988 vurdert som «tynn». I 1997 ble den imidlertid vurdert som «delvis god», til tross for at vassdraget var meget surt og hadde høyt innhold av aluminium. En forklaring kan være at både saltinnholdet og innholdet av organisk stoffer i vassdraget var høyt, noe som trolig bidro til å redusere giftvirkningen av aluminium og hindre salttap. For å bøte på forsuringsskadene ble det satt igang bekkekalking i 1992, mens vatnet ble fullkalket i årene 1994 – 2002. Kalkingsprosjektet er nå avsluttet.
Vims

«Vims» er en norsk sang. Melodi og tekst ble skrevet av Arne Bendiksen. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1966, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1966 i Luxembourg.
Sangen ble framført på norsk av Anita Thallaug med lite orkester og så på nytt av Wenche Myhre med stort orkester. Den endte på en femteplass med fire poeng.
Susanne

Navnedag

Susan har norsk navnedag den 16. juli. Susanna har svensk navnedag den 11. august mens Susanne ikke lenger har navnedag. Også i andre land er det vanlig å feire navnedagen den 11. august, fordi den katolske kirken feiret den hellige Susanna denne dagen. Hun ble tatt ut av den katolske helgenkalenderen i 1969.

Annen bruk

Susanna er et oratorium i tre deler av Händel.
Susanne er navnet på en dansk film fra 1950 og en svensk film fra 1960.
«Oh! Susanna» er en kjent amerikansk sang fra 1840-tallet. I nyere tid har Leonard Cohen brukt navnet i sangen «Suzanne» og Espen Lind i «When Susannah cries (she cries a rainstorm)».
Puna

Puna økoregion er et biom med høysletter og ødemarker som finnes på altiplano i de sentrale delene av Andes i Sør-Amerika.
Punaen regnes som en av de åtte naturområderegionene i Peru, men den strekker seg videre sørover gjennom Bolivia og til det nordre Argentina og Chile. Området omfattes av økosystemene i det sentrale Andes, i høyder over tregrensen (3200–3400 moh.), men under den permanente snøkappen (4500–5000 moh.).

Økoregioner

Punaen ligger i den neotropiske sonen og består av varierte økosystemer. Den deles gjerne inn i to grunnleggende økoregioner: våt og fuktig puna og tørr puna.

Våt og fuktig puna

Våt og fuktig puna er en økosone som befinner seg i elevasjoner mellom 3200 og 5000 meters høyde, mellom det nordre Peru og det nordre Bolivia i Andes. Sonen preges av fuktige og våte montane grassletter i den sørlige montane Andesregionen, og den grenser i vest mot Sechuraørkenen og i øst mot den våte peruanske yungasen. Våtmarkspunaen karakteriseres av ei høyslette med platåer, dalfører og innsjøer, omkranset av høye snøkledde fjelltopper. Den årlige nedbørsmengden varierer (400–1000 mm i den fuktige sonen og 1000–2000 mm den våte sonen), i snitt cirka 1000 mm. Den største innsjøen i denne økosonen er Titicacasjøen (3812 moh.).
Regionen er faunistisk meget rik, og særlig er de tempererte regnskogene langs skråningene av Andesfjellene svært rike.

Tørr puna

Tørr puna (inkludert ørkenpuna) er en økosone som befinner seg i elevasjoner over 3500 meters høyde, mellom det nordre Chile og Argentina og østover til Bolivia. Vegetasjonen i denne tørre økosonen består for det meste av tropiske alpine urter og dvergbuskvekster. Tørr puna preges av saltsletter, høye platåer, snøkledde fjelltopper og vulkaner. Tørketiden varer cirka åtte måneder årlig og nedbørsmengden er beskjeden til svært beskjeden (100–400 mm årlig). I denne økosonen ligger de enorme saltslettene Salar de Uyuni (verden største) og Salar de Coipasa, samt de store innsjøene Uru Uru (3686 moh.) og Poopó (3686 moh.). Sistnevnte, som opprinnelig utgjorde ei vannflate på cirka 1340 km², tørket ut i 2015. Poopó har tørket ut tidligere også, men denne gangen ser det ikke ut til at innsjøen vil gjenoppstå. Den hadde en gjennomsnittsdybde på kun 3 m.

Ørkenpuna

Ørkenpuna er den tørreste punatypen. Den omfattes av ørkenområder i den sørlige delen av den tørre punaen, spesielt i trianglet mellom det sørvestre Bolivia, nordøstre Chile og det nordvestre Argentina. I denne økosonen er den årlige nedbørsmengden sterkt begrenset (0–100 mm årlig). Ørkenpunaen preges av steinørken (for eksempel Atacamaørkenen) og tallrike kaustiske varme kilder, store helt eller delvis uttørkede saltsjøer (som Salar de Arizaro) og tallrike kaustiske laguner (som Laguna Capina). I området ligger også noen store naturreservater, som Reserva Nacional Los Flamencos (på grensen mellom Chile og Argentina) og Eduardo Avaroa National Reserve of Andean Fauna (lengst sørvest i Bolivia). Området er blant annet et yndet habitat for horder av andesflamingoer og punaflamingoer, som er filteretere som beiter på blågrønnalger og kiselalger som trives under disse forholdene.
Das Judenthum in der Musik

«Das Judenthum in der Musik» (tysk: «Jødedom i musikken») (opprinnelig utgitt under tittelen «Judentum») er et essay av Richard Wagner, som hovedsakelig angriper jøder, blant annet Giacomo Meyerbeer og Felix Mendelssohn. Essayet ble utgitt under et pseudonym i Neue Zeitschrift für Musik (NZM) i Leipzig i september 1850. Den ble gjenutgitt i en langt mer utvidet versjon under Wagners navn i 1869.
Anja Lauvdal

Career

Anja Lauvdal er født og oppvokst i Flekkefjord, hvor hun var en del av musikkmiljøet rundt Fjellparkfestivalen.
Lauvdal studerte musikk på jazzlinja ved Trondheim musikkonservatorium, NTNU, der hun ble med i det akustiske jazzbandet 'Moskus' sammen med studiekammeratene Fredrik Luhr Dietrichson (kontrabass) fra Haugesund og Hans Hulbækmo (trommer) fra Tolga. Deres debyalbum Salmesykkel ble gitt ut i 2012. Lauvdal spiller også i bandet 'Your Headlights Are On' som ga ut et selvtitulerte album i 2011, and 'Avalanche' som debuterte med albumet Whiteout i 2012, med Hans Hulbækmo. 'Skadedyr' er et annet prosjekt som ble startet på NTNU sammen med Heida Mobeck, og de spilte på Victoria, nasjonal jazzscene i 2012.
Lauvdal spilte med bandet 'Ósk' på Parkteatret i 2013,et prosjekt som bygger på den narrative tradisjonen i gammel folkemusikk, og med klare singer/songwriter henvisninger beveger den seg mellom pop og jazz, der den formidler følelser eller sterke meninger. Oskar Yazan Mellemsether kom med sammen med musikerne Vegard Edvardsen, Heida Mobeck, Siv Øyunn Kjenstad og Thorstein Lavik Larsen i 2010 og dannet bandet 'Ósk'. I 2011 spilte de mange konserter, inkludert på "By:Larm" 2011, Pstereofestivalen", Nattrock og Storåsfestivalen.
I 2015 ga hun ut albumet Yoga med bandet Broen.
Kenzaburo Oe

Biografi

Oe flyttet til Tokyo som attenåring for å studere fransk litteratur ved Universitetet i Tokyo. Han begynte sin skrivekarriere i 1957 mens han fremdeles var student, påvirket av den samtidige skrivekunsten i Frankrike.
Oe har skrevet delvis selvbiografiske verker. Blant disse er Kojinteki na taiken (個人的な体験) fra 1964, som er historien om en mann som må takle at sønnen er tilbakestående. Oes egen sønn Hikari er hjerneskadet. Kojinteki na taiken ble oversatt til norsk av Masahiko Inadomi under tittelen Min egen sak.

Nobelprisen

Oe ble i 1994 tildelt Nobelprisen i litteratur. Svenska Akademien begrunnet prisen med at Oe «med poetisk kraft skaper en imaginær verden, der liv og myte fortlettes til et rystende bilde av menneskets tilstand i dag».
12. juli

Navnedag

Elias, Eldar.
Pynten Borettslag

Pynten borettslag er et borettslag på Lambertseter i Oslo. I Pynten borettslag finnes en av Lambertseters høyeste boligblokker.

Estetikk

Pynten inneholder mye friluftsområde og har lysløype og turvei direkte til Østmarka. Borettslaget har 567 leiligheter som er enten 2-roms-, 3-roms- eller 4-romsleiligheter. Boligblokkene har enten 3 eller 4 etasjer, med unntak fra en blokk som har 9 etasjer, og er dermed en av Lambertseter høyeste blokker. Lambertseter skole og badet ligger kun 10 minutters gangavstand unna.

Transport

Lambertseterbanen ender kun meter fra borettslaget på endestasjonen Bergkrystallen stasjon.

Kilder

«Om Pynten». Pynten borettslag (norsk). Pynten borettslag. s. 1. Arkivert fra originalen 6. desember 2008. Besøkt 8. januar 2009.
Hamarkameratene i 2016

Hamarkameratene 2

Hamarkameratene 2 spilte i 2016 i 3. divisjon, avdeling 9.
Føler en god harmoni

Føler en god harmoni er det femte, og siste, albumet til countrygruppa Western Swingers. Albumet ble spilt inn i Busk Lydstudio i Det hvite hus i Porsgrunn i 1997.
På sporet Martin og jentene synger Arne Løland sammen med sin datter, da 11 år.
5th Regiment Royal Artillery

5th Regiment Royal Artillery er et regiment i Royal Artillery, dannet i 1939 og med hovedkvarter i Catterick Garrison syd for Richmond i England.
Regimentet har oppgaver innen overvåkning og mållokalisering, med radar, akustisk lydpeiling og artillerijegere.
Regimentet består av seks batterier.
Jarmo

Jarmo er et arkeologisk funnsted og neolittisk bosted i Zagrosfjellene i det nordøstlige av dagens Irak. Det ble utgravet av arkeologen Robert Braidwood i et stort forskningsprosjekt like etter andre verdenskrig, og befant seg i fjellsonen som ble så viktig for utviklingen av tidlige teorier om hvorfor jordbruket utviklet sg her i den fruktbare halvmåne. På bakgrunn av utgravingene i Jarmo og i det sørvestre Iran, utviklet braidwood fjellsideteorien for jordbrukets utvikling.
Tidsmessig faller det ganske nøyaktig sammen med Ali Kosh, det vil si 8.800-7.800 f.Kr.