Banja Luka

Navn

Navnet Banja Luka antas å stamme fra den gamle adelstittelen ban og ordet for slette (luka), altså ban'ens slette.

Tidlig historie

Slaviske folkegrupper bosatte området på 600-tallet, men først i 1378 får byen en større offentlig bygning etter Kastel-festningen, nemlig det fransiskanske klosteret i bydelen Petrićevac. Under hele middelalderen var byen, som den gang het Vrbovski Grad, viktig for den middelalderske bosniske staten.

Under osmansk styre

Under osmansk styre var byen administrativ senter for Bosnisk Eyalet og de lokale stormennene bygde ut hoveddelen av dagens gatenett. Blant disse bygrunnleggerne var Ferhat-paša Sokolović, som i årene mellom 1566 og 1574 bygget mer enn 200 ulike bygninger, varierende fra butikker, staller, bad og moskeer. Denne ekspansjonen førte til at byen ble et økonomisk senter, etter hvert for hele Bosnia. I 1660 ble byen satt i brann av en østerriksk militæravdeling, men ble raskt bygget opp igjen. Stadige militære trusler fra Østerrike førte til at byen ble forsterket med militære installasjoner, og det ble et militært senter.
Utover på 1800-tallet ble det også etablert en rekke serbisk-ortodokse kirker og klostre i området, samtidig som også en rekke sefardiske jøder og trappister etablerte seg i området. Denne innvandringen bidro til industrialiseringen av området, blant annet ved bygging i møller, bryggerier, teglverk, tekstilfabrikker og andre virksomheter.
Området ble ikke modernisert før det ble okkupert av Østerrike-Ungarn i 1878, da både infrastruktur som veier og jernbane ble bygget, i tillegg til skoler og andre utviklingstiltak, noe som etter hvert gjorde byen til en moderne storby. Etter oppløsningen av Østerrike-Ungarn etter nederlaget i første verdenskrig, ble byen provinshovedstad innenfor Kongeriket Jugoslavia.

Andre verdenskrig

Under andre verdenskrig ble byen okkupert av tyske styrker og falt under marionettstaten med navnet Den uavhengige staten Kroatia. Dens diktator Ante Pavelić hadde planer om å gjøre Banja Luka til hovedstad i Den uavhengige staten Kroatia. Kort tid etter at de okkuperte byen begynte tyske okkupasjonsstyrker sammen med kroatiske Ustasja å deportere jøder, serbere, romfolk og kommunister til Jasenovac konsentrasjonsleir, men også andre konsentrasjonsleirer satt opp av nazistene i Europa. Den jødiske befolkningen ble nesten totalt utryddet. Den 7. februar 1942 ble 2 500 Serbere, hvorav dem 500 barn, massakrert av Ustasja i landsbyene Drakulić, Šargovac og Motike utenfor Banja Luka. Også den ortodokse kirken i byen ble ødelagt av Ustasja og tyske soldater. På den andre siden ble byen og omegn et viktig rekrutteringssenter for partisaner og Antifacsistike råd for nasjonal frigjøring Av Jugoslavia. Brutaliteten til tyske styrker og Ustasja gjorde at både serbere, bosnjaker og kroater fra Banja Luka sluttet seg til partisanene. Byen ga 18 av totalt 1 322 nasjonalhelter i den jugoslaviske frigjøringskampen. Etter harde kamper mellom tyske styrker og Ustasja på den ene siden og partisaner på den andre siden, ble byen befridd den 22. april 1945 og feires hvert år som byens dag.

Før Bosnia-krigen

Den 26. og 27. oktober 1969 ble byen utsatt for et kraftig jordskjelv som ødela store deler av byen, infrastruktur og industri. Etter felles bidrag fra hele Jugoslavia ble byen raskt gjenoppbygget. Denne gjenoppbyggingen førte også til en ny bølge av serbisk innflytting.

Samfunn

I Banja Luka ligger nasjonalforsamling, forvaltningsapparat og rettsvesenet til delstaten Republika Srspka, samt en avdeling av Bosnia-Hercegovinas sentralbank, Bosnias skatteetat. En rekke land har diplomatisk representasjon i byen, gjennom et generalkonsulat. I de senere årene har byen hatt et økonomisk oppsving og tiltrukket seg utenlandske investeringer særlig innen telekommunikasjon, blant annet fra Norge.