google/wiki40b huggingface dataset:
Oxathridia

Utseende

En middelsstor, kraftig, matt trebukk, lysbrunlig med kremhvite flekker. Antennene er tynne. Pronotum er avrundet trapesformet uten tenner på sidene, tydelig innsnevret ved roten, med et par kremhvite sideflekker.  Dekkvingene er nesten jevnbrede.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra det nordlige Brasil.
Den arabiske platen

Historie

Den arabiske platen var en del av Den afrikanske kontinentalplaten i mye av fanerozoikum (paleozoikum - kenozoikum), frem til oligocen i kenozoikum. Rødehavsriften begynte å utvide seg i eocen, og delingen mellom Afrika og Arabia skjedde omtrent 25 millioner år siden i oligocen. Siden har Arabiaplaten beveget seg sakte mot Den eurasiske kontinentalplaten. Åpningen av Rødehavsriften førte til omfattende vulkansk aktivitet. Gamle vulkanfelt som Harrat Khaybar og Harrat Rahat dekker mye av den vestlige delen av platen. Noe aktivitet forekommer fortsatt, spesielt i området rundt Medina, og det er også regelmessige utbrudd i Rødehavet.
Kollisjonen mellom Arabiaplaten og Eurasiaplaten presser opp Zagrosfjellene i Iran. Siden Arabiaplaten og Eurasiaplaten støter sammen, er mange byer, spesielt i det sørøstre Tyrkia, utsatt for jordskjelv, vulkansk aktivitet og tsunamier.
Philip Pedersens vei

Philip Pedersens vei er en vei i Bærum. Den ligger på Lysaker, ikke langt fra Stabekk og Fornebu.
Veien går i hovedsak parallelt med Drammensveien (E18). Den er en blindvei, og går ut fra Professor Kohts vei.
Det er fire bygninger med adresse Philip Pedersens vei, alle kontorbygninger. Philip Pedersens vei 1 disponeres av Cisco Norge, mens Philip Pedersens vei 7 (kalt «Lysaker Polaris») disponeres av Technip Norge AS. I 2016 ble Philip Pedersens vei 20 omgjort til transittmottak for asylsøkere, men ble lagt ned etter bare sju måneder. Før veien ble overtatt av kontorbygninger på 1990-tallet bestod bebyggelsen av rekkehus og lavblokker.
Veien er oppkalt etter ingeniør Karl Philip Pedersen (1889–1951), blant annet kjent som Norsk Teknisk Museums første leder.
Dhammapada

Dhammapada (pāli: धम्मपद, Dhamapada; sanskrit: धर्मपद, Dharmapada, på norsk «den sanne læres ord») er en hellig tekst innenfor buddhismen. Teksten inneholder en rekke utsagn, som angivelig skal ha bli uttalt av Buddha selv ved ulike anledninger som svar på spørsmål. En kommentar av den sørindiske munken Buddhaghosa fra det 5. århundre inneholder 305 fortellinger som prøver å gi en kontekst til utsagnene.
Av theravādaskolens hellige tekster, er Dhammapada uten tvil en av de mest leste og mest kjente. Dens popularitet har gjort den til en del av verdenslitteraturen.
I pali-versjonen består av teksten 423 vers fordelt på 26 kapitler.
Dhammapada er del av Khuddakanikaya, som er den siste av de fem tekstsamlingene (nikaya) som utgjør Sutta Pitaka, «den andre kurven» i Tipitaka, theravadabuddhismens kanon av hellige tekster.
Verket finnes i flere ulike versjoner. Disse har ulik lengde og ulikt innhold. Disse er skrevet på Gāndhārī, på buddhistisk hybridsanskrit (Patna-versjonen), i en «søster-versjon» kjent som Udanavarga som finnes både i sanskrit og på tibetansk, og i en kinesisk versjon. I tillegg finnes tekstsamlingen Mahāvastu, med noe av det samme innholdet.

Kinesiske oversettelser

I den kinesiske buddhistiske kanon foreligger det to bevarte oversettelser av Dhammapada. Den første ble oversatt av Fǎjù (法炬) og Fǎlì (法立) under det vestlige Jin-dynastiet i regjeringstiden til Keiser Hui (269–307) i 4 bokruller under tittelen Făjìu pìyù jïng (法句譬喻經). Den består av 700 vers fordelt på 39 kapitler. I flere av kapitlene er mellom 1 og 6 fortellinger (Apadānas) om Buddhas liv, som ellers er kjent fra Khuddakanikaya i pālikanonen, flettet inn. Totalt 68 slike fortellinger er gjengitt i teksten. Den andre ble foretatt av Vighna (維祇難) og Făjìu (法救) i året 424 e.Kr. i to bokruller under tittelen Făjìu jīng (法句經). Den bestod opprinnelig av 500 vers i 26 kapitler, som etterhvert ble utvidet til 752 vers fordelt på 39 kapitler. Det fremgår av tekstanalyser, at det indiske originalspråket ikke var sanskrit, men et middelindoarisk språk.
Arduino

Historie

Prosjektet begynte i Ivrea, Italia i 2005 med det mål å lage en anordning for å kontrollere prototypene til interaksjonsdesignstudenter på en billig måte. Prosjektet bygger på Wiring-plattformen, som igjen bygger på Processing og dets IDE-grensesnitt. Grunnleggerne Massimo Banzi og David Cuartielles oppkalte prosjektet etter Arduino d'Ivrea, byen Ivreas mest bedydningsfulle historiske figur. «Arduino» er et italiensk herrenavn med betydning «sterk venn». I mai 2011 er det beregnet å eksistere over 300 000 Arduinoenheter rundt om i verden.
Strid om merkevaren Ardunio har splittet det opprinnelige utviklermiljøet , med to ulike produkt/nettsider hhv arduino.cc og arduino.org  og . Arduinos programvare vedlikeholdes av begge miljøer, men med forskjellige versjonsnummer.  Begge har basis i samme åpen kildekode kretskort, ofte med mikrokontroller fra Atmel.

Maskinvare

Et typisk Arduino-kretskort består av en 8-bits Atmel AVR mikrokontroller med tilhørende I/O-grensesnitt. Mer spesialiserte kort bruker også opp til 32-bits prosessorer som f.eks Intel Curie eller Atheros AR9331 med linux Maskinvaren er tilpasset programmering og tilkobling til andre kretser. En vesentlig egenskap ved Arduino er det standardiserte oppsettet for tilkoblinger. Dette muliggjør en rekke uskiftbare tilleggsmoduler, kalt «shields». Dagens Arduino-kretskort programmeres for det meste via USB, men blåtann, USB-til-serieport og annet kan også benyttes. Kretskortet stiller mesteparten av I/O-pinnene til mikrokontrolleren til rådighet for eksterne kretser. Oppsettet varierer fra modell til modell. Eksempelvis har modellen «Uno» 14 digitale I/O-pinner og seks analoge input-koblinger. Disse pinnene er på toppen av kretskortet via 0,1 tommers hunnkoblinger. «Arduino Nano» har derimot hannpinner på undersiden av kretskortet for å kunne brukes med loddefrie koblingsbrett. Arduinoprosjekter kan både kjøres frittstående og kjøres fra datamaskin via f.eks. Flash, Processing eller MaxMSP. Designet av Arduino-kretskortene ligger fritt tilgjengelig under Creative Commons-lisens.
Araneus saevus

Utseende

Araneus saevus er en ganske kraftig bygd edderkopp, med en todelt kropp, en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bred, med fine, nedliggende hår. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Den har åtte øynene, fire forholdsvis store øyne i midten, som mer eller mindre danner et kvadrat, og et par ganske små øyne som sitter tett sammen på hver side. Chelicerene er korte, kraftige, med tenner på innsiden. Beina er middels lange og ganske kraftige.
Artene i denne slekten kan være ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Charlottenlund Travbane

Charlottenlund Travbane er en travbane i København-forstaden Charlottenlund på Sjælland i Danmark. Travbanen har arrangementer cirka 1 gang ukentlig. Ved travbanen ligger de to restaurantene Restaurant Pegasus og Restaurant Skjoldgården.
Charlottenlund Travbane ble oppført i 1891 av Det Danske Travselskab. De opprinnelige bygningene og stallene er tegnet av Gotfred Tvede.
Jun Nishikawa

Angrepet på den franske ambassaden i Haag i 1974

Fredag 13. september 1974 stormet de tre JRA-medlemmene Haruo Wako, Junzo Okudaira og Jun Nishikawa. den franske ambassaden i Haag, Nederland. De tok ambassadøren og de øvrige ansatte som gisler. Terroristene krevde at det fengslede JRA-medlemmet Yatsuka Furuya skulle løslates, i tillegg til å få utlevert en million dollar og et fly.
Uenighet mellom nederlandske og franske myndigheter om hvordan krisen skulle håndteres førte til at det gikk flere døgn før den fikk en løsning. Tirsdag 17. september tilbød den nederlandske regjeringen terroristene å løslate Furuya, samt 300 000 dollar. Frankrike stilte et Boeing 707-fly til disposisjon. Til gjengjeld måtte terroristene frigi samtlige gisler og levere fra seg sine våpen, bortsett fra to pistoler.
Etter å fått ulevert flyet, satt terroristene kurs mot Aden i daværende Syd-Jemen. Til sin store overraskelse ble de nektet landingstillatelse. Terroristene dro deretter til Damaskus i Syria, som motvillig gikk med på å ta dem imot. De overlot sine våpen og kontantene de hadde fått utlevert til flymannskapet. Pengene ble senere hentet av Frankrikes ambassadør i Damaskus.

Terrorplanlegging i Skandinavia

I 1975 var Nishikawa del av en rekogniseringsgruppe fra JRA som kartla terrormål i Oslo. Sammen med Toshihiko Hidaka og Kazuo Tohira gjorde han blant annet undersøkelser ved den japanske handelsdelegasjonen i Karl Johans gate, og Libanons konsulat i Prinsens gate. Gruppen ble hele tiden holdt under oppsikt av spanere fra Politiets Overvåkingstjeneste.
Etter tre dager dro japanerne videre til Stockholm der de gjennomførte liknende rekogniseringer. 5. mars ble Jun Nishikawa og Kazuo Tohira arrestert, sannsynligvis etter kommunikasjon mellom det norske og svenske politiet. De ble deretter utlevert til Japan og fengslet.
Toshihiko Hidaka unnslapp det svenske politiet, og deltok noen måneder senere i gisselaksjonen ved det amerikanske konsulatet og den svenske ambassaden i Kuala Lumpur, Malaysia. Terroristene fikk oppfylt sitt krav om at fem JRA-medlemmer, deriblant Jun Nishikawaw, skulle løslates og flys til Libya.

Arrestasjon og dom

I 1997 ble Nishikawa arrestert i Santa Cruz, Bolivia. Etterforskningen som førte til arrestasjonen ble utført av Interpol i samarbeid med Peru, Ecuador og Bolivia. Nishikawa ble deretter utlevert til Japan.
I 2007 ble Nishikawa dømt til livstid i fengsel for sin rolle i angrepet på den franske ambassaden i Haag i 1974 og for kapringen av et Japan Airlines-fly i 1977. I 2011 avviste Japans høyesterett Nishikawas anke og bekreftet at livstidsdommen blir stående.
Hastedt kraftverk

Hastedt kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Bremen i det nordvestlige Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 280 MW, fordelt på 2 blokker. 
Anlegget ble påbegynt omkring 1972 og stod ferdig i 1989. Brenselkilden er kull, råolje og naturgass. Operatør er energiselskapet SWB AG.
Bharatiya Janata Party

Bharatiya Janata Party (BJP) er et politisk parti i India. Navnet betyr Indias folkeparti. Det ble stiftet i 1980 og har blitt det andre, store, nasjonale partiet i indisk politikk, ved siden av Kongresspartiet. BJP er hindunasjonalistisk og ligger til høyre for sentrum i indisk politikk. 
BJP ble grunnlagt i 1980, som etterfølger etter Bharatiya Jana Sangh stiftet i 1951. Begge partier tilhører hindutva-bevegelsen og står i motsetning til det sekulære Kongresspartiets politikk. 
Ved valget til Lok Sabha i 1996 gikk BJP sterkt fram og ble det største partiet i underhuset, likevel uten å få flertall alene. Partiet dannet regjering under Atal Bihari Vajpayee, men klarte ikke å mønstre flertall og måtte gå av etter tretten dager. Etter nyvalg i 1998 dannet Vajpayee på nytt regjering, på grunnlag av en koalisjon kalt National Democratic Alliance. Denne tapte flertall i 1999 men kom styrket tilbake etter nyvalg og ble sittende hele valgperioden ut, til 2004. Partiet har deretter vært i opposisjon på riksplan.
Partiet benytter en stilisert lotus som sitt symbol og denne benyttes på stemmeseddelen for å indikere partitilhørighet.
Tsjekkisk Schlesien

Tsjekkisk Schlesien, Mæhresk Schlesien og før 1918 Østerriksk Schlesien (České Slezsko) er en av Tsjekkias tre historiske regioner. De viktigste byene er Ostrava 306 000 innbyggere, Karviná 63 000 innbyggere, Opava 60 000 innbyggere og Český Těšín 36 000. Regionens historiske hovedstad er Troppau/Opava.
Etter den østerrikske arvefølgekrig avstod Østerrike i 1742 det meste av Schlesien til Preussen. Det sørlige området, som forble østerriksk, ble kalt Østerriksk Schlesien eller Hertugdømmet Schlesien. 
Etter Østerrikes nederlag i første verdenskrig ble Østerriksk Schlesien en del av den nye staten Tsjekkoslovakia og ble kalt Mæhresk Schlesien eller Tsjekkisk Schlesien. Ved Versaillesfreden i 1919 fikk provinsen tilført en del av Prøyssisk Schlesien. Provinsen ble slått sammen med det nordlige Mähren til provinsen Sudetenland. Ved Münchenavtalen i 1938 ble tsjekkerne tvunget til å avstå den til det det nasjonalsosialistiske Tyskland. Etter krigens avslutning i 1945 kom området tilbake til Tsjekkoslovakia. Etter 1993 tilhører det Tsjekkia.
Thorvald Bogsrud

Familie

Thorvald Bogsrud var sønn av gårdbruker Torkild Thronsen Bogsrud og hustru Henrikke Martine Larsdatter. Han ble 11. desember 1894 gift i Kristiania med skuespilleren Augusta Bogsrud.

Liv og virke

Bogsrud var utdannet cand.philos 1889, før han studerte medisin. I perioden 1900-1902 drev han Fredrikstad Folketeater.
I 1900 publiserte han kriminalromanen Paa jakt efter seksti tusen. En norsk amatørdetektivs eventyr og skrev også eventyromanen I keiserens kjølvand. Et anarkisteventyr fra de norske fjorde. 1915-1919 publiserte Bogsrud under psevdonymet Frank Fender tre kriminal- og spenningsromaner.
Nils Nordberg er av den oppfatning at Bogsrud var forfatteren bak den kortlivede hefteserien om Normanden Willums. Det antas også at han det var han som under psevdonymet Fin/Finn Bratt skrev noen fortellinger om Knut Gribb i Lys & Skygge, blant annet 330 Fod under Jorden.  
Før han ble rammet av et slagtilfelle i 1923, arbeidet han med oppfinnelsen «Protector«, en sanitær innretning for vannklosetter.
Rekviem (Verdi)

Messa da Requiem av Giuseppe Verdi er hans tonesetting til den katolske dødmessen; rekviem. Det er et stort og mektig verk for orkester, kor og solister, og en fremføring tar normalt 85-90 minutter.

Historikk

Da Gioacchino Rossini døde i 1868, foreslo Verdi at noen italienske komponister skulle samarbeide om et rekviem til Rossinis ære, og begynte det hele med å skrive sin Libera me. I løpet av det neste året ble Messa per Rossini fullført, med bidrag fra 13 komponister (hvorav kun Verdi er godt kjent i dag). Premieren var planlagt til ettårsdødsdagen til Rossini i 1869, men framførelsen ble avlyst, og ble ikke framført i sin helhet før Helmuth Rilling satte det opp i 1988, 100 år etter Rossinis død.
I mai 1873 døde den italienske forfatteren og humanisten Alessandro Manzoni, som Verdi hadd møtt i 1868, og verdsatte høyt. Da Verdi hørte om dette, besluttet han å fullføre et helt rekviem for Manzioni. Han dro til Paris i juni, og begynte arbeidet på Messa da Requiem slik vi kjenner det i dag. Det inkluderte en revidert utgave Libera me rekviet til Rossini, og deler av den nyskrevne musikken var basert på denne. Verdis rekviem ble første gang framført på markeringen av ettårsdødsdagen til Alessandro Manzoni i San Marco-kirken i Milano i mai 1874. Verket er også av og til omtalt som Manzoni-rekviet.
Fangzi

Fangzi (kinesisk: 坊子区; pinyin: Fāngzi Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provins Shandong. Det tilhører byprefekturet Weifang. Fangzi har et areal på 345,55 km² og teller 239 500 innbyggere (2003).

Samferdsel

Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.
Kongen befaler

Beskrivelse

En person er konge og bestemmer hva som skal gjøres. Sier kongen «kongen befaler hopp», så må alle deltakerne hoppe. De som ikke gjør det er ute av leken. Hvis kongen derimot ikke sier «kongen befaler» først, men bare sier «hopp», skal kommandoen ikke utføres. Den som gjør det er ute av leken. Den (eller de) som står igjen til slutt vinner og får være konge i neste runde.
San Rafael (Montes de Oca)

San Rafael er et distrikt i kantonen Montes de Oca i Costa Rica. Det har 9 692 innbyggere (2011). San Rafael grenser til kantonene Goicoechea i nord og Curridabat og La Unión i sør, og til distriktene Sabanilla og San Pedro i vest.
San Rafael utgjør den østlige delen av Montes de Oca, og er det klart største av kantonens fire distrikter. Store deler av distriktet er skog og landlige områder. Her ligger blant annet Parque del Este. Sentrum av San Rafael ligger på en høyde av 1 340 meter over havet, mens den aller østligste delen av distriktet ligger på 1 900 meters høyde.
San Rafael omfatter følgende strøk (barrios): Alameda, Andrómeda, Begonia, Cuesta Grande (delvis), El Cristo (delvis), Estéfana (delvis), Europa, Liburgia, Mansiones (delvis), Maruz og Salitrillos.
Pareto-optimalitet

Paretooptimalitet, Pareto-effektivitet eller paretoeffisiens er en sosialøkonomisk teori av Vilfredo Pareto.
Pareto-optimalitet er det mest brukte effektivitetsbegrepet i økonomisk teori. Pareto-optimalitet utelukker de realiserbare allokeringer av ressurser som inneholder et visst element av sløsing. I den forstand sier teorien at vi har oppnådd Pareto-optimalitet når man har kommet til et punkt der ressursene er allokert slik at ingen kan få det bedre uten at noen får det dårligere. Hvis altså noen kan få det bedre «kostnadsfritt», det vil si uten at det går ut over noen, kan en allokering ikke være Pareto-optimal. Allokeringer som ikke er Pareto-optimale, utnytter ikke ressursene fullt ut; vi har et element av sløsing som krever en god begrunnelse for at man ikke skal ønske å få sløsingen eliminert. Paretooptimalitet forutsetter at nyttenivået er gitt på forhånd, og at en positiv/negativ endring av faktor x skal samsvare med nyttereduksjon/nytteøkning av faktor y.
Viksåsen naturreservat

Vikåsen naturreservat og Biliåsen landskapsverneområde ligger i Hole kommune i Buskerud og utgjør tilsammen 535 dekar. Områdene ligger rett nord for Vik sentrum og ble fredet 12. februar 1982.
Kalk- og næringsrik grunn, liten vanntilgang og høye sommertemperaturer danner grunnlaget for den særegne vegetasjonen en finner i verneområdet. Vanlige arter er rødflangre, blåveis, kantkonvall og blodstorknebb. Hvit- og gul bergknapp og bergmynte er også typiske. 
Kalksteinen som Vikåsen og Biliåsen (cuestaåser) består av, ble til i silurperioden for mellom 440 og 395 millioner år siden. Området var på den tiden dekket av et grunt hav. På bunnen levde store mengder koraller, skjell og andre dyr. I dag finnes spor av disse dyrene som fossiler.
Området er nasjonalt verneverdig og anses som den viktigste kalkfuruskoglokaliteten i Ringeriksregionen og en av de mest særegne i landet. Området har i lang tid vært brukt som ekskursjonsfelt for Universitetet i Oslo til undervisning i botanikk og paleontologi.
Dongeri

Dongeri, eller denim, er et sterkt, indigoblått bomullstøy som brukes mest i slitesterke fritids- og arbeidsklær, særlig bukser. Ordet dongeri betegner også klær som lagd av dette stoffet, særlig olabukser eller jeans.

Etymologi

Ordet dongeri kommer fra engelsk dungaree som er lånt fra hindi etter stedet i India der stoffet ble vevd, eventuelt etter betegnelsen på hindi for denne typen vevd, kraftig bomullstoff. Stoffet kalles også denim etter den franske betegnelsen serge de Nîmes, det vil si «stoffer fra (byen) Nîmes».

Historie

Dongeri er opprinnelig fra India der det ble brukt til seil og til klær for de fattige. I Vesten ble det utbredt blant annet via kleshandleren Levi Strauss som solgte bukser av dongeri til gruvearbeidere under gullrushet i California i 1849. Dette la grunnlaget for det kjente olabuksemerket Levi's.

Dongeritøy

Dongeri kan i dag brukes i praktisk talt alle slags plagg; jakker, skjorter og skjørt er vanlig, men også kjoler, barnetøy og vesker lages. Originalfargen er beige, men i dag farges dongeritøy mest i blått, og andre farger forekommer også.
Max Frauendorfer

Under nasjonalsosialismen

Frauendorfer ble medlem av nazipartiet i 1928 og i 1931 ble han rådgiver for riksledelsen i NSDAP.  Han fikk senere ansvaret for skoleringsvirksomheten i partiet og under  Rikspartidagene i 1935 innledet han om politisk indoktrinering sammen med naziideologen Alfred Rosenberg og lederen for den tyske arbeidstjenesten Robert Ley.
Etter Tysklands overfall på Polen i 1939 fikk han jobben som leder for departementet for arbeid i  generalguvernementet for Polen, under ledelse av Hans Frank.
Frauendorfer var SS-Obersturmbannführer, og fra 1942 utførte han krigstjeneste.

Etter krigen

Etter krigen levde Frauendorfer lenge under falsk navn. Senere ble han direktør for forsikringsselskapet Allianz Lebensversicherungs-AG, Stuttgart og Allianz Versicherungs AG, Westberlin-München.  I tillegg var han visekasserer i det bayerske kristeligsosiale partiet CSU.
På slutten av 1950- og 1960-tallet prøvde Frauendorfer å komme inn i den tyske Forbundsdagen gjennom partiet CSU, men måtte nøye seg med en plass som vararepresentant.  
4. juni 1970 var han med å starte «Det tyske seminar», en høyreekstrem gruppering som arbeidet for å frita Tyskland for ansvaret for den andre verdenskrig.
Nord-Hwanghae

Administrativ inndeling

Regionen er delt inn i tre byer («si») og 22 fylker («kun»).
Søndre Land prestegjeld

Søndre Land prestegjeld var et prestegjeld i Hadeland og Land prosti i Hamar bispedømme. Det ble opprettet ved kongelig resolusjon av 25. januar 1866, da det tidligere Land prestegjeld ble delt Nordre og Søndre Land prestegjeld. Gjeldet besto da av Fluberg sogn og Hov annekssogn.
Prestegjeldet besto ved avviklingen av prestegjeld på begynnelsen av 2000-tallet av sognene Søndre Land (Hov kirke og Enger kirke), Skute (Skute kirke) og Fluberg (Fluberg kirke og Landåsbygda kirke).
Lastelinjemerke

Et lastelinjemerke, fribordsmerke eller  uformelt et Plimsoll-merke, er en oppmerkning midtskips  på et skips skrogside som viser hvor dypt det er tillatt å laste skipet. Tilsvarende merker kan være påført nær begge ender.

Bakgrunn

Det uformelle navnet stammer fra briten Samuel Plimsoll som kjempet en utrettelig kamp for å forbedre sikkerheten til britiske sjøfolk. Denne kampen ble kronet med hell da parlamentet vedtok the Merchant Shipping Act i 1875. Loven påbød innføring av lastelinjer på alle handelsskip. Dette forhindret «flytende likkister» (engelsk coffin ship). 
En plimsoller er et folkelig uttrykk om et fartøy som er dårlig vedlikeholdt og ikke sjødyktig, gjerne overlastet. Ordet plimsoller brukes ikke i England.
International Union of Tenants

International Union of Tenants (IUT) er navnet på det internasjonale leieboerforbundet. IUT ble stiftet i Zürich i Sveits i 1926. Det første IUT-sekretariatet ble opprettet i 1927 i Wien hos leieboerforbundet i Østerrike, Mietervereinigung Österreichs (MVÖ).
IUT har i dag 57 ulike leieboerorganisasjoner i 44 land som medlemmer. Den svenske leieboerorganisasjonen (Hyresgästföreningen) har siden 1983 vært hovedbidragsyteren til IUT sin virksomhet. Den tyske leieboerorganisasjonen (Deutscher Mieterbund (DMB)) bidrag til IUTs EU-kontor i Brussel.
IUT ønsker gjennom samarbeid å beskytte og ivareta leieboernes interesser. IUT arbeider for at alle skal ha rett til en bra bolig og et godt bomiljø til en rimelig kostnad. I tillegg er IUT opptatt av at leieboerne skal ha demokratisk innflytelse.
I Norge er det Leieboereforeningen i Oslo (LBF) som er medlem av IUT.
I Danmark er det Lejernes Landsorganisation som er medlem av IUT.
.
Fylkesvei 2230

Fylkesvei 2230 går mellom Plassen og Gammelsetra i Alvdal. Veien er 4,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 686.
Galdhøpiggen Opp

Galdhøpiggen Opp er et motbakkeløp i Jotunheimen i Oppland som arrangeres av Aktiv i Lom.
Løpet ble første gang arrangert 11. juli 2009 og ble gjennomført av 35 deltakere. Løpet starter på Spiterstulen ca. 1100 meter over havet, og har målgang like ved toppen av Galdhøpiggen på ca. 2420 meter.
Den uoffisielle løyperekorden tilhører Reidar Bekkemellom og lyder på 1 time og 4 minutter satt i 1967.