google/wiki40b huggingface dataset:
Natt til 17.

Handling

Filmen foregår i et ungdomsmiljø i det multikulturelle Oslo. 
Filmen åpner med scener fra Oslo sentrum i 2-tiden om natten til 17. mai. 
Filmen foregår både på øst- og vestkanten av Oslo. 
Det er sterke vennskapsbånd i gjengen som er ekstremt lojale, men lojaliteten settes på en hard prøve når den vakre Thea kommer mellom Sam og Amir. 
Amir har nettopp gjort det slutt med Thea, angrer og vil ha henne tilbake, men i mellomtiden har bestevennen Sam begynt å rote med Thea bak ryggen til Amir. Dette fører til trøbbel på Theas hjemme-alene-fest.

Om filmen

Filmen er Svenssons andre spillefilm etter En som deg.  
Filmen er spilt inn i Oslo. 
Filmen inneholder alt fra intime samtaler i gjengen (om alt fra jenter til krig), og i det neste øyeblikket stjeler gjengen øl og havner i slåsskamper.
En ungdomsgjeng med de to bestevennene Sam og Amir i sentrum tegnes med både råhet og kjærlighet. 
Filmen har også komiske øyeblikk. 
Regissør og hovedrolleinnehavere fikk gode kritikker for filmen. 
Skuespillerne var unge og hadde liten eller ingen skuespillererfaring. En av de eldre ungdommene, Thea Sofie Loch Næss, var 16 år når filmen ble spilt inn og hadde drømt hele livet om å bli skuespiller.  
Skuespillerne fikk med unntak av Soldal kritikk for å takle de store følelsene bedre enn de mer rolige øyeblikkene. Regissøren fikk rosende omtale for filmingen av klinescenene. 
Manus og dialog er særegne for sjangeren. Manuset ble skrevet på svensk og de uerfarne unge skuespillerne fikk ikke ferdig skrevne replikker å forholde seg til og måtte utvikle dialogen selv. Den kvinnelige hovedrolleinnehaveren, Næss, sier om prosessen: «– Dialogen er det jeg har vært mest fornøyd med under hele prosessen. Da jeg først fikk rollen var jeg redd for at jeg skulle spille i en klassisk dårlig norsk ungdomsfilm som kom til å bli veldig overfladisk. Men Eirik jobber på en måte som er veldig fin. Han har selvfølgelig et manus og en plan han jobber etter, men jeg satt aldri hjemme og leste manus, sier Næss.»
Filmen fikk middels til gode omtaler, terningkast 3 av Fredriksstad Blad og terningkast 4 av VG, Adresseavisa og Aftenposten. 
Sunnmørsposten ga filmen terningkast 3 og skrev: «At en pen og dannet jente  (Thea Sofie Loch Næss)  fra Oslos vestkant er kjæreste med en somalisk gutt (Samakab Omar) - og også får morens velsignelse for forholdet - virker ganske urealistisk.» Dette førte debatt. Sunnmørsposten beklaget formuleringen i etterkant.
Aristides Pereira

Virke

Pereira arbeidet som telegraftjenestemann. I 1947 flyttet han til Portugisisk Guinea, der han senere ble sjef for televerket.
I 1951 møtte han Amílcar Cabral og han ble engasjert i den antikolonialistiske bevegelsen. Sammen med Cabral, Fernando Fortes, Júlio de Almeida og Elisée Turpin grunnla han i 1956 Det afrikanske partiet for Guinea-Bissau og Kapp Verdes uavhengighet (PAIGC). I 1960 reiste han i eksil til Guinea og ble medlem av frigjøringsbevegelsens krigsråd.
Fra 1964 var Pereira visegeneralsekretær i PAIGC og etter at Cabral ble drept i 1973, ble han partiets generalsekretær. Da Kapp Verde ble en selvstendig stat i juli 1975, valgte nasjonalforsamlingen ham til landets første president.
Pereira var tilhenger av union med Guinea-Bissau. Han lovet demokrati da han ble valgt til president, men etter et kupp i Guinea-Bissau i 1980, slo han ned på opposisjon. Etter dette ble også partiet  Det afrikanske partiet for Kapp Verdes uavhengighet (PAICV)  opprettet i 1981, med Pereira  som leder.
Han styrte etter et marxistisk program, med nasjonalisering og jordreform. Landet ble en ettpartistat. I Pereiras presidentperiode la Kapp Verde til rette for forhandlingene om tilbaketrekking av kubansk soldater fra Angola, om selvstendighet for Namibia og presidenten hjalp Angola, Cuba, Sør-Afrika, Portugal og USA med å etablere kontakt seg imellom.
I 1990 åpnet PAICV for flerpartisystem med tanke på valg av ny nasjonalforsamling så vel som president. Pereira trakk seg som leder i PAICV og forsøkte å innta en rolle over partipolitikken. Pereira tapte det demokratiske valget i 1991 til António Monteiro.
Vatne (Gulen)

Vatne er et sted i Gulen kommune i Sogn og Fjordane fylke. Vatne ligger på veien fra Rutledal til Dingja sørøst for Sygnefest. Vatne ligger vet et lite tjern som det renne flere småbekker ut i. Fra Tjernet renner det en elv ned til Dingevatnet. Vatne ligger omkring 115 meter over havet og er vernet mot vind og vær av Riseheiane og andre fjellrygger. Derfor vokser skogen frodig her selv om det er nær Sognesjøen og havet.

Navnet

Vatne har fått navn etter det vesle tjernet, Vatne-tjørna. Navnet blir uttalt va'ttne. Det ble skrevet Vatne i 1603, Wadtne i 1611 og Watne i 1723. Navnet er en dativsform.

Historie

Det er usikkert når folk bosatte seg på Vatne, men et sagn forteller at Vatningene var med å vakte veten på Gråfjellet nå kalt Brosviksåta fra først av. Vetene ble reist på Håkon den godes tid. I fjellet opp mot Gråfjellvarden er det merke etter gamle støler. Etter 1825 var det mye stølsdrift her. Stølene ligger på en grønn voll med et lite vann omkring 400 meter over havet. Selen som står der nå er fra 1900.
Vatningene har hatt kvernhus og malt kornet sitt ved den lille elven. Nå er det en kløvd kvernstein tilbake.
Vatningene skal ha vært plaget av ulv og bjørn som herjet i buskapen. Navn som Bjørndalen, forteller om dette. Det har også vært vilt som hjort i skogene og her finnes navn som Dyregrov, Dyreknolten og Hjartås som betyr hjorteåsen.
Selv om Vatne er en innlandsdal så har folket vært knyttet til havet. De har hatt båtnaust og båter i Sygnefest. Vatne fikk vei til Sygnefest i 1935 og til Brosvik i 1968. Elektrisk strøm fikk de i 1957. Folk på Vatne var aktivt med i veibygging, og de kjøpte en kompressor som ble brukt til bygging av veien Vatne-Brosvik.

Gårder

Den første brukeren på Vatne kan ha vært Baltzer Wadtne i 1611. Han hadde gården frem til 1657 da den ble delt i to bruk, Øvre og Nedre Vatne. I 1882 ble det tatt unna et stykke under Svefjellet som fikk navnet Nore-Svea og som ble skilt ut som eget bruk. Det fjerde bruket, Fjellheim ble utskilt i 1890 og besto av et utmarkstykke kant Myra. I 1920 ble Bjørkheim skilt ut som eget bruk.
Fort Worth

Historie

Som navnet antyder var Fort Worth fra begynnelsen en militærleir, men har blitt mest kjent som en av de fremste cowboy-byene, med omfattende kveghandel. Etter at man begynte å utvinne olje i vestre Texas ble også denne bransjen en del av Fort Worths identitet.

Kommunikasjon

Fort Worth har sammen med Dallas gitt navn til en av verdens største og mest trafikkerte lufthavner, Dallas-Fort Worth International Airport, som ligger mellom de to byene.
Hans Ludvig Martensen

Bakgrunn

Martensen ble student på Østre Borgerdydskole og inntrådte deretter i jesuitterordenen i 1945. Han ble presteviet i Jesu Hjerte Kirke i Stenosgade på Vesterbro den 15. august 1956.

Biskop

Pave Paul VI utnevnte ham den 22. mars 1965 til biskop av København, det katolske bispedømme som dekker hele Danmark medregnet Færøyene og Grønland.
På det tidspunkt han ble utnevnt var han 37 år og dermed landets yngste biskop. Han leste på Gregoriana-universitetet i Roma og var i gang med sin doktordisputas om Martin Luther. Biskop emiritus Theodor Suhr viet Martensen til biskop den 16. mai samme år; medkonsekratorer var John Willem Nicolaysen Gran, biskop av Oslo, og Paul Verschuren, koadjutorbiskop av Helsingfors.
Martensen fratrådte sitt embede av helbredsgrunner den 22. mars 1995. Han ble ridder av 1. grad av Dannebrog i 1994.
For sin vitenskapelige innsats ble biskop Martensen i 1969 utnevnt til æresdoktor ved Loyola University Chicago, i 1984 ved universitetet i Bonn og i 1993 ved Københavns Universitet. Han supplerte senere sin teologiske eksamen med en cand.mag. i kristendomskunnskap og dansk. Han har skrevet «Dåb og kristenliv» og «Dåb og gudstro» samt «Martin Luther – Jesu Kristi Vidne» fra 1986.
PPE (universitetsstudium)

Philosophy, Politics and Economics, kjent på folkemunne som PPE, er et tverrfaglig universitetsstudium som omfatter fag innenfor disiplinene filosofi, politikk og økonomi.

Historie

Den første utdanningsinstitusjonen som tilbød gradsutdanninger innen dette studiet var University of Oxford på 1920-tallet. Studiet var da tenkt som et moderne alternativ til «klassiske studier» ("Literae Humaniores", studiet av oldtidens sivilisasjoner samt latin, gammelgresk og filosofi), som gjerne var studert av de som skulle inn i politisk offentlighet i Storbritannia. Studiet ble raskt populært, og har i dag utdannet svært mange kjente personer innenfor britisk offentlighet. Deriblant er flere av Storbritannias tidligere statsministere (eksempelvis David Cameron) og forfatteren Christopher Hitchens.
I ettertiden har studiet blitt etablert ved flere andre britiske universiteter. King's College London var først ute i 1980. Deretter har blant annet University of Warwick, University of Manchester og London School of Economics fulgt etter.
Utenfor Storbritannia tilbys studiet ved blant annet Lunds Universitet, Vrije Universiteit Amsterdam og Universitetet i Venezia, samt flere andre institusjoner verden over.
Med lokk og lur

«Med lokk og lur» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Toralf Tollefsen og teksten ble skrevet av Juul Hansen. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1965, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1965 i Napoli i Italia.
Sangen ble framført på norsk av Nora Brockstedt med lite orkester og så på nytt av Grynet Molvig med stort orkester. Den endte på en andreplass med 5104 stemmer.
Bråtesten

Bråtesten eller Brå-testen er et motbakkeløp i Bymarka i Trondheim. Løypa er ca 5 km lang og stiger 200 høydemeter. Løypa er valgt ut av langrennsløperen Oddvar Brå, og ble fra 2006 brukt for å indikere fysisk kapasitet hos langrennsløpere.
Fra 2013 har det vært arrangert offisielle Bråtesten motbakkeløp.
Cruz del Eje-demningen

Cruz del Eje-demningen er en demning med vannkraftverk i elva Río Cruz del Eje i det nordlige Argentina, vest i provinsen Córdoba. Anlegget stod ferdig utbygget i 1943, etter tre års utbygging fra 1940. Siden er anlegget totalt modernisert 1977–80. 
Vannkraftverket har installert vannkraftproduksjon på maksimalt 1,7 MW fordelt på to turbiner. Årsproduksjonen av elektrisk kraft er 16 GWh.
Demningen er en 40 meter høy og 3.080 meter lang gravitasjonsdam i betong og granitt. Reservoaret er på 10,9 – 13,3 km² areal og 201 millioner m³ vannvolum, og drenerer et 1.840 km² nedbørsområde.
MS «Oasis of the Seas»

Historikk

«Oasis of the Seas» ble bestilt i februar 2006 og prosjektet ble først kalt «Prosjekt Genesis», noe som skulle vise seg å bli verdens største skip nemlig Oasis-klassen. Skipet ble fullført og overlevert Royal Caribbean Cruises 28. oktober 2009. To dager senere forlot hun verftet i Åbo i Finland. Den 31. oktober 2009 klokken 00.15 passerte hun under Storebæltbroen med en klaring på 1,5 meter. Skipet, som var syv meter for høyt for broen, klarte med teleskopsenkede skorsteiner og høy fart å komme seg under broen med ca. 60 centimeters klaring. Skipet satte så kurs for sin hjemmehavn i Fort Lauderdale i Florida.

Nabolag

Det nye med «Oasis of the Seas» var at skipet var inndelt i syv «nabolag», hvert med spesielle særtrekk.
Sam Hinds

Liv og virke

Hinds er utdannet kjemiingeniør i Canada.
Han ble første gang statsminister i oktober 1992 og satt til 1997 da president Cheddi Jagan døde i embetet og Hinds overtok denne posten. Hinds var president fra 6. mars til 19. desember 1997, da han etter nyvalg overlot posten til Jagans enke Janet Jagan. Hinds gikk da tilbake til posten som statsminister og satt fra desember 1997 til 9. august 1999. Da Janet Jagan ble syk i 1999 og ønsket Bharrat Jagdeo som sin etterfølger, forlot Hinds statsministerposten slik at Jagdeo i henhold til grunnloven kunne erstatte Jagan da hun gikk av. Hinds ble så statsminister på nytt 11. august 1999. Han ble 20. mai 2015 etterfulgt av Moses Nagamootoo.
OB-stjerne

OB-stjerner er varme, massive stjerner av spektralklasse O eller B som dannes i løst organiserte grupper kalt OB-grupper. De er kortlevde og beveger seg derfor ikke langt fra der de ble dannet før de forsvinner.
Pagbilao kullkraftverk

Pagbilao kullkraftverk er kullkraftverk i provinsen Quezon i Filippinene. Det har en installert produksjonskapasitet på 734 MW, fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1992, og stod ferdig i 1996. Brenselkilden er kull.
Grorud prestegård

Til Grorud sogn hører Grorud prestegård, eller Nedre Grorud gård som den opprinnelig het. Gården ligger på toppen av Rasmusbakken. Gården er kjent for sin vakre hage, og som del av Groruddalssatsingen er den restaurert tilbake til slik den så ut midt på 1800-tallet. Hagen ved gården er nå regnet som en offentlig park.
Gården som har røtter tilbake til 1600-tallet har til tider vært å regne som en storgård. Med tilgang på elva Alna og fire vannfall der, ble det drevet kvernbruk og hele fire sager for tømmereksport. Alle driftsbygninger er gjennom tidene fjernet. Takst fra 1844 nevner i tillegg til hovedbygningen, bryggerhus, drengestue, rullebod, ladebygg, stall, fjøs, vognskur, vedskjul, fehus og stolpebod med matklokke (stabbur). Bortsett fra hovedbygningen er det bare stabburet fra 1790 som er vernet. Det ble i 1994 restaurert og flyttet til Nordtvet gård.
Etter at kirken stod ferdig i 1902 var personellkapellan fra Østre Aker kirke, Johannes Blaauw kallskapellan på Grorud. Gaten ved kirken har fått navn etter den første kapellanen. Han hadde boplikt i området og flyttet inn i huset Heimdal. Grunnet sykdom måtte Blaauw avslutte sitt virke på Grorud i 1922. Axel Bugge ble utnevnt til kallskapellan i 1923 og ble den første som flyttet inn i det som nå ble presteboligen på Grorud, hovedhuset på Nedre Grorud gård. I 1935 tok Hans Finstad over kallet. Finstad ble arrestert i januar 1943 og satt som fange på Grini ut krigen til mai 1945. Familien hans måtte flytte ut av prestegården i august 1943 da tyskerne rekvirerte gården til kontor. Natt til nyttårsdag 1945 brant hovedbygget til grunnen.
Finstad bidro til at gården ble bygget opp igjen. Den stod klar i 1947, da med en etasje mindre. I 1949 ble Finstad domprost på Hamar. Lorentz Ulrik Pedersen var konstituert sokneprest en kort periode før Anton Jervell Bøckmann tok over i 1950. Han var sokneprest til han gikk av med pensjon i 1961. Hans Høvik tok da over og viket frem til 1969 da han ble domprost i Bergen. Leif Kristian Flørnes var sokneprest fra 1969 til 1977, da han ble sokneprest i Sandar i Vestfold. Deretter var Kjell Petter Dahl sokneprest frem til mai 1981 da han fikk en stilling i Oslo Indremisjon. Torleiv Hausken tok over kallet i 12 år og ble pensjonist i 1992. Våren 1993 flyttet sokneprest Ola Beisvåg inn på gården. Han blir pensjonist sommeren 2014 og vil med sine 21 år på gården være den presten med lengst botid på gården.
Xinhe (Aksu)

Toksu eller Xinhe (kinesisk: 新和县; pinyin: Xīnhé Xiàn; uigursk: توقسۇ ناھىيىسى / Toksu Nahiyisi) er et fylke i prefekturet Aksu i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 134 335 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Restene av Tangtidsbyen Tonggusibashi (Tonggusibaxi chengzhi, 通古斯巴西城址) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Sør-Xinjiang-jernbanen betjener Toksu (Xinhe).
Paradise Alley

Om filmen

Paradise Alley ble ingen publikumssuksess i USA hvor den innbrakte $8 millioner.
Den fikk lunken mottagelse av anmelderne.
Kristiansand politikammer

Kristiansand politikammer var et politikammer på Agder. Kristiansand fikk egen politimester i 1767. Foruten byen kom politidistriktet etter hvert til å omfatte nabokommunene vest og nord for Kristiansand. Fra 2002 ble Kristiansand politidistrikt en del av det nyopprettede Agder politidistrikt.

Historikk

Allerede ved reskript 8. august 1738 ble byfogdene beskikket til politimestre i de byene der særskilte politimesterembeter ikke var opprettet. Kristiansand fikk formelt sin politimester ved reskript 8. mai 1767, men embetet ble fremdeles knyttet til byfogdembetet. Først etter at byen fikk sin egen politianordning gjennom instruks 5. juni 1776, kan man si at politiet her var kommet på lik linje med politiet i de tre andre stiftsbyene.
I 1813 ble det i tillegg opprettet et embete som politifullmektig. Byfogden og politimesteren var en og samme person i mange år. Ved kgl. res. 23. juli 1834 ble det lagt opp til en deling av de to embetene, men delingen ble først gjennomført i praksis i 1841. Fram til 1904 hadde politimesteren bare byen som sitt embetsdistrikt. 
Ved kgl. res. 6. november 1897 (til gjennomføring av lov om delvis omordning av det sivile embetsverk 21. juli 1894 nr. 5) ble det bestemt at distriktet til politimesteren i Kristiansand skulle utvides og omfatte herredene Tveit, Oddernes, Randesund, Vennesla, Øvrebø, Hægeland, Søgne, Finsland, Bjelland og Åseral av Mandal fogderi, foruten hele Setesdal fogderi. Bestemmelsene fra 1894 og 1897 ble for Lister og Mandals vedkommende iverksatt fra 20. juli 1904, etter kronprinsregentens res. 16. april 1904. Tilsvarende iverksettelse for Aust-Agder kom først etter kgl. res. 14. februar 1919, med virkning fra 20. april 1919, og først da ble Setesdal lagt inn under politimesteren i Kristiansand. Finsland, Bjelland, Grindheim og Åseral ble fra 1. oktober 1921 overført til politimesteren i Vest-Agder (etter kgl. res. 16. juli 1921).
Fra 1. januar 2002 ble Kristiansand politidistrikt en del av det nyopprettede Agder politidistrikt, ledet av en politimester i Kristiansand.

Arkiv

Arkivet etter Kristiansand politikammer er avlevert til Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet har et omfang på nærmere 400 hyllemeter. Det består av to deler. Den første inneholder de eldste periodene, mens den andre stort sett inneholder nyere perioder.
Landmine

En landmine er eksplosiver som plasseres på eller under bakken og som utløses av en tredjepart, som et menneske eller et kjøretøy uten at den som har plassert minen må foreta seg noe. Som militært våpen benyttes landminer for å nekte fiendtlige styrker adgang til et område, og det kan være en effektiv måte å kanalisere fiendtlige styrker inn i et mindre område der en organisert mindre styrke kan nedkjempe dem. Fordi landminer ikke kan skille mellom stridende og sivile bryter de med distinksjonsprinsippet i krigens folkerett. Antipersonellminer er totalforbudt under Minekonvensjonen.
Landminer i forskjellige former har sannsynligvis eksistert like lenge som eksplosiver. Fra 1700-tallet kjenner vi bombefeller kjent under den franske betegnelsen fougasse, senere videreutviklet under den amerikanske borgerkrigen. Den moderne landminen ble utviklet i årene fram mot første verdenskrig. Forskjellige modeller ble introdusert i flere land omtrent samtidig. En av landminens "fedre" var den norske oppfinneren Nils Waltersen Aasen.
Det finnes et utall utløsningsmekanismer for landminer. Den mest brukte er trykk, men det finnes også miner som reagerer på lyd, bevegelse, magnetisme og vibrasjon.
Den kinesiske Type 73 er antageligvis verdens mest brukte landmine. De koster omtrent 25 kr stykket bestilt i større kvanta og kan sprenge bort benet til den som tråkker på den. Siden landminer er såpass billige blir de ofte brukt i «lavkost» konflikter, slik som for eksempel borgerkriger.
Siden landminer ofte blir liggende igjen lenge etter at konflikten er over, blir de en vedvarende fare for sivilbefolkningen i landet flere år etter konflikten. I enkelte konflikter har også landminer blitt brukt som rene terrorvåpen mot sivilbefolkningen.
Minekonvensjonen (offiselt navn The 1997 Convention on the Prohibition of the Use, Stockpiling, Production and Transfer or Anti-Personnel Mines and on Their Destruction) av 3. desember 1997 forbyr de statene som har ratifisert den å bruke landminer. Avtalen er gjeldende folkerett fra mars 1999. Pr. august 2008 har avtalen 156 statsparter, deriblant Norge. 37 land har ikke undertegnet avtalen, deriblant Russland, USA, Finland og de fleste statene i Midtøsten.
Nobels fredspris 1997 ble tildelt Den internasjonale kampanjen mot landminer og dens leder Jody Williams, USA.
Paul Lambert

Aston Villa

Den 2. juni 2012 ble det klart at Lambert tok over den ledige jobben som manager i Aston Villa FC. Han ledet laget til en 15.-plass i sin første sesong for klubben.

Avgang

Etter en rekke med dårlige resultater annonserte klubben den 11. februar at Paul Lambert forlater klubben med umiddelbar virkning.
Paul Dukas

Biografi

Paul Dukas ble født inn i en velstående fransk-jødisk familie med høye dannelsesidealer. Faren, Jules Dukas, var en bankier med sterk interesse for litteratur og historie. Moren Eugénie var en svært begavet pianist og inspirerte tidlig sønnen til klaverstudier.
Dukas studerte ved Conservatoire de Paris:  klaver, harmonilære med Théodore Dubois og komposisjon med Ernest Guirad. Her ble han også kjent med Claude Debussy. Senere underviste han her selv, og til hans elever teller m. a. Jehan Alain, Maurice Duruflé og Olivier Messiaen. I tillegg var Dukas musikk-kritiker fra 1892, han anmeldte blant annet Debussys Pelléas et Mélisande og oppføringen av Wagners Nibelungens ring i London 1892 under ledelse av Gustav Mahler. 
Paul Dukas var svært selvkritisk og avbrøt mange påbegynte komposisjonsforsøk, dessuten destruerte gjerne det han var misfornøyd med, slik at lite av det han skrev er bevart. Hans tidligste bevarte verk er den energiske symfoni i C (1896) som i mangt påminner om Beethovens og César Franck. I likhet med den eneste symfonien Franck skrev, har Dukas' tre satser i stedet for de vanlige fire: Allegro non troppo, ma con fuoco; Andante espressive e fuoco; Allegro spiritoso.  
L'apprenti sorcier (Trollmannens læregutt) var et orkesterverk som kom ut året etter symfonien. Verket er basert på Goethes dikt «Der Zauberlehrling». Verket ble brukt i Walt Disney-filmen Fantasia.
For piano skrev han to komplekse og teknisk krevende skalaøvelser, en sonate i Ess-moll (1901) og Variations, Interlude et Finale sur un thème de Rameau (Variasjoner, mellomspill og finale over et tema av Rameau). Operaen Ariane et Barbe-Bleue (Ariane og Blåskjegg), som han arbeidet med fra 1899 til 1907, blir ofte sammenlignet med Debussys Pelléas et Mélisande, delvis på grunn av musikalske likheter og dels fordi begge er basert på en libretto av Maurice Maeterlinck. Den storartede balletten La Péri (1912) var Dukas sitt siste større verk. 
I de siste delene av livet ble Dukas en kjent komposisjonslærer med mange kjente elever, som Joaquín Rodrigo, Maurice Duruflé, Olivier Messiaen, Jehan Alain og Carlos Chávez.
Dukas døde 17. mai 1935 og ble gravlagd i Père Lachaise-gravlunden.
Kommuneplanens arealdel

Kommuneplanens arealdel eller (arealdelen) i plan- og bygningsloven er omtalt i § 11–5.
«Kommunen skal ha en arealplan for hele kommunen (kommuneplanens arealdel) som viser sammenhengen mellom framtidig samfunnsutvikling og arealbruk. Det kan utarbeides arealplaner for deler av kommunens område. Kommuneplanens arealdel skal angi hovedtrekkene i arealdisponeringen og rammer og betingelser for hvilke nye tiltak og ny arealbruk som kan settes i verk, samt hvilke viktige hensyn som må ivaretas ved disponeringen av arealene. Kommuneplanens arealdel skal omfatte plankart, bestemmelser og planbeskrivelse hvor det framgår hvordan nasjonale mål og retningslinjer, og overordnede planer for arealbruk, er ivaretatt. Plankartet skal i nødvendig utstrekning vise hovedformål og hensynssoner for bruk og vern av arealer.»