google/wiki40b huggingface dataset:
F. Scott Fitzgerald

Bakgrunn

Francis Scott Key Fitzgerald kom fra en familie i den øvre middelklasse. Hans navn fikk han fra sin berømte noe fjerne slektning Francis Scott Key og en av hans to avdøde storesøstre, Louise Scott, men hans tiltalenavn var Scott Fitzgerald. Hans foreldre var Mollie (født McQuillan) og Edward Fitzgerald, moren av irsk og faren av engelsk herkomst. I F. Scott Fitzgeralds første tiår vokste han for det meste opp i byen Buffalo i delstaten New York.
Senere studerte F. Scott Fitzgerald ved Princeton University og var i en tid yrkesaktiv som journalist.

Forfatterkarriere

Som forfatter kom han å bli regnet som 1920-tallets fremste amerikanske forfatter. Fortellerstilen er tidstypisk objektiv, klarsynt og desillusjonert, og handlingene kretser rundt hans egen samtid. Av den grunn kalles han også gjerne en generasjonsforfatter, selv om hans fortellinger regnes som moderne klassikere. Hans roman Tender is the Night (1934) bærer spor av hans tragiske privatliv med en psykisk kollaps, ekteskapsproblemer og alkoholisme.
Blant hans fortellinger fremheves vanligvis særlig The Great Gatsby (1925), selv om det anses at han behersket novelleteknikken mer ypperlig. Uten sentimentalitet gjengir Fitzgerald de tragiske livsskjebner rundt den mystiske Jay Gatsby, en mann som var blitt avvist av kvinnen han elsket for at han var fattig, og som ved romanens begynnelse har skapt seg en formue med skruppelløse metoder. Kvinnen, Daisy, er gift, og Gatsby kjøpte et hus i hennes nærhet på Long Island i New York, for å få henne. Menneskesynet er nesten gjennomgående kynisk, der alle som overlever utnytter og er troløse mot hvarandre, hvis liv går videre etter skjebnesvangre katastrofer. Bokens moral uttrykkes av den synlige fortelleren, Mr Carraway, som er romanens eneste virkelig sympatiske person. 
Novellen The Curious Case of Benjamin Button ble publisert først gang i magasinet Colliers 1922, og ett år senere i novellesamlingen Tales of the Jazz Age. Den ble omarbeidet til film i 2008.
F. Scott Fitzgerald døde i Los Angeles 44 år gammel. Året før hadde han begynt på sin hollywood-roman The Love of the The Last Tycoon (som ble fullført av andre).  Han ble rammet av hjerteslag, kanskje som følge av vedvarende høyt alkoholinntak helt siden tiden som collegestudent. Mot slutten av 1930-tallet hadde han også blitt rammet av, og overlevd, to hjerteslag.
Den 66. Golden Globe-utdelingen

Vinnere

Beste film – drama: Slumdog Millionaire
Beste kvinnelige skuespiller i film – drama: Kate Winslet – Revolutionary Road
Beste mannlige skuespiller i film – drama: Mickey Rourke – The Wrestler
Beste film – musikal eller komedie: Vicky Cristina Barcelona
Beste kvinnelige skuespiller i film – musikal eller komedie: Sally Hawkins – Happy-Go-Lucky
Beste mannlige skuespiller i film – musikal eller komedie: Colin Farrell – In Bruges
Beste kvinnelige birolle i film: Kate Winslet – The Reader
Beste mannlige birolle i film: Heath Ledger – The Dark Knight
Beste animasjonsfilm: WALL·E
Beste fremmedspråklig film: Waltz with Bashir (Israel)
Beste regi: Danny Boyle – Slumdog Millionaire
Beste manus: Slumdog Millionaire – Simon Beaufoy
Beste originalmusikk: Slumdog Millionaire – A. R. Rahman
Beste TV-serie – drama: Mad Men
Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – drama: Anna Paquin – True Blood
Beste mannlige skuespiller i TV-serie – drama: Gabriel Byrne – In Treatment
Beste TV-serie – musikal eller komedie: 30 Rock
Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie: Tina Fey – 30 Rock
Beste mannlige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie: Alec Baldwin – 30 Rock
Beste miniserie eller TV-film: John Adams
Beste kvinnelige skuespiller i miniserie eller TV-film: Laura Linney – John Adams
Beste mannlige skuespiller i miniserie eller TV-film: Paul Giamatti – John Adams
Beste kvinnelige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film: Laura Dern – Recount
Beste mannlige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film: Tom Wilkinson – John Adams
Seljeløvmåler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 26 – 29 mm), slank, grå- eller brunspraglete måler. Begge vingepar er spraglete med en liten, mørk ring midt på vingen (hvit i midten). Utenfor denne er det en tverr-rad av små, svarte flekker og ofte et diffust, rødbrunt tverrbånd. Larven er naken, slank, grønn med brune og rosa flekker.

Levevis

Arten har larver som lever på busker og trær i vierslekten, mest på selje (Salix caprea) og ørevier (Salix aurita). Den trenger frittstående, 1 – 3 meter høye busker, trolig fordi larvene er avhengige av god soloppvarming. Den har to generasjoner hvert år, de voksne målerne flyr i mai – juni og i juli – august.

Utbredelse

Arten finnes i hele Europa unntatt lengst i sørøst. I Norge er den funnet en del steder langs Oslofjorden og i Aust-Agder.
Vivendelfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 33–38 mm), lysgrått nattfly. Kroppen er kort og kraftig, kledt med lysgrå hår. Forvingen er lysgrå med mørkere tegninger. Nyre- og ringmerkene er lyse, mer eller mindre tydelig markerte, forbundet via en avlang, lys flekk i underkant. Ved roten er det en kort, svart rotstrek som har en oval, lys flekk over seg. Langs ytterkanten er den en rad av små, svarte pileflekker. Bakvingen er gråhvit med grå årer, den ytre og fremre delen grått bestøvet.

Levevis

Vivendelflyet lever i skogkanter, åpne områder, berg og urer der det vokser vivendel (Lonicera periclymemum), som er larvenes næringsplante. Arten overvintrer som puppe, og de voksne sommerfuglene flyr nokså tidlig på våren, fra slutten av mars til mai.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vest-Europa nordover til det sørligste Norge, mot øst til Italia og det vestligste Polen. I Norge finnes den langs kysten fra Østfold til Rogaland. Den er nokså vanlig fra Ytre Oslofjord til Vest-Agder, sjeldnere øst og vest for dette området.
Qingshuihe

Qingshuihe (kinesisk: 清水河县; pinyin: Qīngshuǐhé Xiàn) er et fylke i byprefekturet Hohhot i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Fylket hadde et folketall på 134 092 innbyggere i 1999.
I 2005 begynte fylket med utviklingen av en ny by, 20 km nord for det eksisterende fylkessetet. I 2007 slapp man opp for penger og byggeprosjektet ble innstilt på grunn av manglende tilskudd - med det resultat at området har en delvis utbygd og folketom by, og fylket har utilstrekkelige midler til drift og vedlikehold av den eksisterende by.

Den kinesiske mur

Det avsnittet av Den kinesiske mur som står i fylket Qingshuihe (Changcheng – Qingshuihe xian changcheng, 长城—清水河县长城) fra Ming-dynastiets tid, ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 109 løper gjennom området. Den knytter Beijing sammen med Lhasa i Tibet. Den løper vestover fra Beijing via Datong, Yinchuan, Lanzhou og Xining til Golmud før den vender sørvestover mot Lhasa.
Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.
Jonas Fjeldstad

Familie

Han var sønn av Johan Fjeldstad (1861–1947) og Emma Christine Ekman (1855–1936). I 1924 giftet han seg med Ellen Totland (1897–).
Félix Ruiz

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Spania. Han ble europamester i fotball i 1964.
Barkovbreen

Barkovbreen er en isbre i Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Den er åtte kilometer lang og ligger mellom Dallmannfjellet og Småskeidrista i østre del av Orvinfjella.
Breen ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Breen ble navngitt etter den russiske geografen Aleksander S. Barkov (1873–1953) av en sovjetisk ekspedisjon som gjennomførte kartlegging av breen i 1960–61.
Per Øisang

Bakgrunn

Øisang ble født i Tønsberg i 1920, men flyttet senere til Trondheim. Han var student da andre verdenskrig brøt ut og deretter under den tyske okkupasjonen av Norge. Han ble arrestert i Trondheim av tyske myndigheter 2. november 1943, og ble først plassert på Falstad fangeleir. 22. september 1944 ble han flyttet til Grini, der han satt frem til frigjøringen 8. mai 1945.
Han startet sin journalistkarriere i 1945 i Arbeider-Avisa, før han tok en Master of Science i Chicago i 1947 og deretter ble ansatt som redaksjonssekretær i Bergens Arbeiderblad i 1949. Fra 1954 var han styremedlem i Norsk Presseforbund og leder for foreningens avdeling i Bergen. Han forlot Bergen i 1959 for å bli stortingsmedarbeider for Norsk rikskringkasting. Blant annet var han ansvarlig og programleder for flere tv-debatter i forbindelse med en rekke politiske valg i 1960-årene. På denne tiden var programledernes rolle mer begrenset enn i dag, selve utspørringen av partirepresentantene ble gjort av andre partirepresentanter, en ordning som opphørte først i slutten av 1960-årene.
I desember 1964 ble Øisang ansatt som utenrikskorrespondent for nyhetsavdelingen i NRK og dukket jevnlig opp i Dagsrevyen. Han sluttet i stillingen sommeren 1966 og ble etterfulgt av Jahn Otto Johansen, som på denne tiden var den eneste faste utenrikskorrespondenten til Dagsrevyen. Øisang ble deretter ansatt som programleder i NRKs nyhets- og aktualitetsavdeling. Han døde imidlertid brått i januar 1967, kun 47 år gammel.
Marcel Poot

Biografi

Poot studerte orgel hos Gerard Nauwelaarts, komposisjon og instrumentasjon bij Arthur De Greef, José Sevenans, Martin Lunssens, Lodewijk Mortelmans og Paul Gilson ved det kongelige konservatoriet i Brussel og dessuten ved det kongelige flamske konservatoriet i Antwerpen. Videre studerte han også i Paris hos Paul Dukas ved École Normale de Musique. 
Etter at han var ferdig med studiet arbeidet han som musikklærer, musikkredaktør og frilans-komponist. Sammen med andre av Paul Gilsons musikkstudenter stiftet han gruppen Les Synthétistes i 1925. Les Synthétistes kan sammenlignes med gruppen av fem som var fremtredende i Russland, og den franske Le group de 6. Gruppens mål var å forene kreftene for å forbedre det konservative musikkmiljøet ved å forbedre autentiske samtidige musikkverk. René Bernier, Francis de Bourguignon, Théo De Joncker, Maurice Schoemaker, Jules Strens og Robert Otlet var gruppens andre medlemmer.
Poot arbeidet også femten år som publisist i tidsskriftene Le Peuple og La Revue Musicale belge, det siste hadde han startet sammen med Paul Gilson.
Fra 1939 av arbeidet han ved det kongelige konservatoriet i Brussel som dosent og professor for kontrapunkt og harmonilære. Han etterfulgte i 1949 Léon Jongen som direktør for konservatoriet, en posisjon han innehadde frem til 1966.
I 1960 grunnla han Unionen av belgiske komponister og ble dens første president.
Han var juryformann fra 1963 – 1980 under den internasjonale musikk-konkurransen Concours Reine Elisabeth, og skrev dessuten flere komposisjoner i oppdrag av denne konkurransen. Mellom 1969 og 1976 var han rektor for Muziekkapel Koningin Elisabeth. Han var dessuten medlem av Belgias kongelige flamske akademi for vitenskap og kunst.
Komposisjonen Vrolijke Ouverture (lystig overtyre) som han skrev i 1934 , og som var tilegnet hans tidligere lærer Paul Dukas, gjorde ham kjent ut over Belgias grenser.
Vennastranda Revylag

Vennestranda Revylag kommer fra Vennastranda i Snillfjord kommune i Trøndelag.
Laget ble etablert som en følge av kulturåret 1999 og har siden holdt en forestilling hvert år. Forestillingene blir spilt i påsken i Ven Flerbrukshus i en gymsal med plass for omtrent 200 tilskuere på hver forestilling. Medlemmene i revylaget skriver i hovedsak alle tekster selv og har også produsert egne sanger. 
Vennestranda Revylag vant prisen for beste tekst på Humorfestivalen i Hemne i 2006 med nummeret Yes.Per.Sen som omhandlet Otto Jespersens besøk i hjemkommunen, der han blant annet harselerte med ordfører og prest. 
Revylaget ble tatt ut til NM i revy på Høylandet med nummeret Eldreomsorg i 2007, men gikk ikke videre til finalen. I 2008 gikk to nummer fra jubileumsrevyen til Humorfestivalen i Hemne, ett av dem, Aillidrett, kom til finalen.
I 2009 ble revyen "Oinner Tusen" vist for fulle hus. Anmelderne i avisene Sør-Trøndelag og Søvesten ga revylaget stor skryt og skrev blant annet «faktum er at vi aldri før har sett og hørt mer lattervekkende og treffende ablegøyer fra en lokal revyscene». Tre av numrene er tatt ut til ungdomsforestillingen under NM i revy, disse stiller på lik linje med de andre forestillingene. 
Vennestranda Revylag har også turnert, blant annet på Hopsjøbrygga på Hitra i forbindelse med Hopsjødagene, på Fosen, på Eide forsamlingshus i Hemne kommune og det har dessuten hatt andre småoppdrag i kommunen.
Barbarenes Sverd

Handling

Handlingen er lagt til ca 10 000 år f.kr. Sverdmannen Sangraal (Torrisi), som er sønn av Ator, får sin kone myrdet av en kult rundt gudinnen Rani. Han sverger hevn over kulten og starter en reise til et sted som heter "Tempelriddernes Ark" for å få fatt på en magisk armbrøst som vil hjelpe ham med å oppnå sitt endelige mål.

Om filmen

Barbarenes Sverd er en av en rekke italienske eventyrfilmer som på 1980-tallet hentet sin inspirasjon fra den am. filmen Conan Barbaren (1981).
Filmen kan betegnes som en lavbudsjettfilm med et klart B-preg. I USA og det meste av Europa var det den engelskdubbede versjonen som sirkulerte.

I Norge

Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble lansert på video av OVC i 1983.
3. divisjon fotball for menn 1990

Opp- og nedrykk

Ett lag fra hver avdeling rykket opp til den nye 1. divisjon. De tre siste lagene i hver avdeling og de fire siste i avdeling F, totalt 19 lag, rykket ned til den nye 3. divisjon.
Opprykk: Drøbak/Frogn, Elverum, Haugar, Fana, Surnadal og Tromsdalen
Valdis Zatlers

Medisinsk karrière

Zatlers er utdannet ortopedisk kirurg fra Det latviske akademi for medisin i 1979. Etter studiene arbeidet han på Riga sykehus, og ble sjef for traumatologi-avdelingen der i 1985. Han var direktør i Det latviske hospital for traumatologi og ortopedi fra 1994, og var medlem i styret der fra 1998. Han forlot disse stillingene 5. juli 2007.
Zatlers deltok i oppryddingen etter Tsjernobyl-ulykken.
I april 2007 mottok han 3. klasse av Trīs Zvaigžņu Ordenis, Trestjerneordenen.

Politisk karrière

Zatlers var styremedlem i Latvijas Tautas Fronte (den latviske folkefronten), et anti-sovjetisk organ, i 1988-1989.
22. mai 2007 ble han offisielt utpekt til å være presidentkandidat for den sittende, parlamentariske koalisjonen. Han vant presidentvalget 31. mai 2007 og ble innsatt som president den 8. juli 2007. Zatlers ble 8. juli 2011 etterfulgt av Andris Bērziņš.
Zatlers er ikke medlem av noe politisk parti selv, men signerte Det latviske folkepartiets manifest da partiet ble stiftet i 1998.

Familie

Valdis Zatlers er gift med Lilita Zatlere, og har tre barn.
Shanidar

Shanidar er et arkeologisk funnsted og tidligere neandertalsk bosetting i en hule (Shanidarhulen) i Zagrosfjellene i dagens aller nordøstligste Irak. Shanidar hadde bosetting av neandertalere trolig fra omkring 50 000 f.Kr., men forble bosatt i ulike perioder til og med Homo sapiens i øvre paleolitikum, omkring 12 000 f.Kr.
Det er funnet rester ett begravelser av neandertalere fra antakelig 45 000 f.Kr, men også rester etter gravritualer og redskapsbruk hos moderne mennesker 30 000 år senere. Det store antallet graver over lang tid har stimulert teorier om at hulen også kan ha tjent som et slags gravsted i tillegg til hyppig boplass.
Sammen med Kebarahulen i Israel er Shanidar et viktig funnsted for neandertalsk jakt- og redskapskultur i Midtøsten, og strekker seg framover mot før-jordbruksutviklingen i den fruktbare halvmåne.
Solo: A Star Wars Story

Handling

Tematisert som en rom-western, er filmen sentrert rundt en ung Han Solo, en smugler som senere møter Obi-Wan Kenobi og Luke Skywalker i Mos Eisley Cantina i Star Wars (1977), og hans opplevelser med partneren Chewbacca, inkludert deres møte med Lando Calrissian.
Antarktishalvøya

Antarktishalvøya ei landtunge av det antarktiske kontinent som strekker seg nordover mot sørspissen av Sør-Amerika, til ca. 63°S. Antarktishalvøya har en oppreven kystlinje med mange fjorder, sund og øyer, men denne er for det meste dekket av isbremmer, slik at iskanten danner avslutning mot Sørishavet. Særlig er dette tilfelle på østsida mot Weddellhavet, der Larsen isbrem går nesten til nordspissen av halvøya. Det nordligste punktet er Prime Head på 63º13'S.
Opprinnelig ble halvøya kalt Graham Land av Storbritannia og Palmer Peninsula av USA. Etter en overenskomst i 1964 betegner nå Graham Land den nordlige delen av Antarktishalvøya og Palmer Land den sørlige delen. De spansktalende landene benytter navnet Península Antártica. Chile benytter navnet Tierra de O'Higgins parallelt etter politikeren Bernardo O'Higgins, mens Argentina av og til benytter Tierra de San Martín etter frigjøringshelten José de San Martín.
Ischyrolampra

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Skanled

Skanled er en rørledning for naturgass, som er planlagt bygget fra Kårstø i Rogaland til Rafnes i Grenland og videre til Sverige og Danmark. Planen er å transportere gass til Rafnes hvor et seperasjonsanlegg skal ta ut etan og tyngre hydrokarboner. Gassen skal så sendes videre til Sverige og Danmark. Ifølge fremdriftsplanen skal plan for anlegg og drift leveres til myndighetene i april 2009. Driftsstart for rørledningen er planlagt i 2012. Polske PGNiG vil i tillegg føre gass fra Skanled videre fra Danmark til Polen gjennom rørledningen Baltic Pipe, en annen planlagt gassrørledning. Dette er ikke en del av Skanled prosjektet
Rørledningen er kostnadsberegnet til 10 milliarder kroner. I tillegg vil det koste tre milliarder kroner for et gassprosesseringsanlegg i Grenland.
Ungdom mot Vold

Ungdom mot Vold (UmV) er en politisk uavhengig norsk stiftelse som arbeider med å forebygge kriminalitet blant ungdom. Stiftelsen ble etablert i 1995. Da Mannspanelet var i arbeid, hadde stiftelsen et medlem i panelet.
Det kriminalitetsforebyggende arbeidet er organisert i forskjellige tiltak rettet mot å forhindre at ungdommer i målgruppen havner på siden av samfunnet. Noen av tiltakene er etablert i samarbeid med en rekke skoler i Oslo og Akershus og er rettet mot å fange opp ungdom i risikosonen og løse konflikter som kan få voldelige utfall.
Som en del av dette samarbeidet tilbyr UmV motivasjon- og mestringssamtaler for enkeltindivider og hele klasser. Ungdommer som har uønsket atferd på skolen kan også utvises til UmV for å gjennomføre samtaler. UmV driver i tillegg oppsøkende arbeid på skolene for å få kunnskap om potensielle konflikter, og kan bistå med konfliktmegling dersom det er behov for det jf. Stortingsmelding 39 (2006-2007).
En annen gruppe tiltak har som mål å hindre at straffedømt ungdom begår ny kriminalitet, og er organisert i samarbeid med kriminalomsorgen. Ungdom som har blitt dømt for å utføre kriminelle handlinger kan dømmes til å sone samfunnsstraff hos UmV. I tillegg tilbyr UmV stabilitetsoppfølging for ungdommene i etterkant av soningen jf. Stortingsmelding 37 (2007-2008)
Bergens Handelsbank

Bergens Handelsbank var en forretningsbank i Bergen. Banken ble etablert i 1916. Banksjef var Oscar Seim. Engasjementet i det ulønnsomme dampskipsselskapet Britannia ble belastende for banken. I 1920 ble Bergens Handelsbank oppkjøpt av Den norske Handelsbank.
Chilasa

Utseende

Store, slanke, stort sett svarte og hvite sommerfugler. De fleste etterligner monarksommerfugler i slekten Parantica, og ligner sterkt på disse, det er ikke så lett å se at de er svalestjerter. De har ikke stjerter på bakvingene. Vingene er mørke med lyse lengdestriper og flekker, de fleste er nærmest svart-hvite. Bakvingen kan ofte være noe brunlig. Enkelte etterligner kråkesommerfugler (slekten Euploea) i stedet og er mer brune på farge.

Levevis

Flere av Chilasa-artene etterligner giftige monarksommerfugler (Danainae).
Fylkesvei 6064

Nasjonal turistvei

Sammen med delstrekninger av 63Fylkesvei 63, 663Fylkesvei 663, Fv6060Fylkesvei 6060 og Fv6070Fylkesvei 6070 har veien fått status som nasjonal turistvei Atlanterhavsvegen. Turistveien er 36 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv238.
François Achille Bazaine

Tidlig karriere

Etter at faren forlot familien rett etter at Achille ble født, hadde han ingen økonomisk støtte derfra. Han kom ikke inn på École Polytechnique og vervet seg i stedet som menig soldat til Fremmedlegionen hvor han først tjenestegjorde i Algerie hvor han utmerket seg slik at han ble forfremmet til offiser og steg raskt i gradene da han ble løytnant i 1835 og kaptein i 1837. Han tjenestegjorde deretter i årene 1835 til 1839 i Spania, hvor han sloss mot karlistene. I 1835 i Spania ble han tildelt Æreslegionen, etter bare fire år i hæren. Han ble major i 1844 og oberstløytnant i 1849. I 1850 ble han utnevnt til oberst og sjef for et regiment i Fremmedlegionen, stasjonert i Nord-Afrika.
Han ble utnevnt til brigadegeneral i 1854 og under Krimkrigen utmerket han seg under Beleiringen av Sevastopol. han tjenestegjorde i en felles militær enhet med Storbritannia, og ble for sine fortjenester under Krimkrigen tildelt Order of the Bath 25. juni 1856.
Han ledet en divisjon under den andre italienske frigjøringskrig i kampene mot Østerrike i Lombardia. Han deltok og ble såret under slaget ved Solferino.

Den franske intervensjonen i Mexico

I 1863 ledet Bazaine en fransk divisjon under den franske intervensjonen i Mexico, hvor han utmerket seg flere ganger og ble dekorert med Médaille militaire 28. april 1865 av keiser Maximilian. Keiser Maximilians uheldige skjebne skal ha gått inn på ham.

Den fransk-prøyssiske krig

Han ble tilbake ført til Frankrike med de øvrige franske styrkene i 1867, og da den fransk-prøyssiske krig brøt ut i 1870 ble han først sjef for 3. korps og etter 12. august fikk han kommandoen over Rhin-hæren. Etter de franske nederlagene i slaget ved Vionville og slaget ved Gravelotte ble han beleiret med restene av Rhin-hæren i Metz, hvor Bazain bare gjorde noen svake og mislykkede forsøk på å bryte ut, blant annet gjennom slaget ved Noisseville 30. august-1. september. Til slutt kapitulerte han 27. oktober med hele sin styrke på 180 000 mann.

Krigsrett

På grunn av dette ble han etter krigen stilt for krigsrett hvor han ble dømt til degradering og til døden, men straffen ble redusert til 20 års fengsel av president Patrice Mac-Mahon. Bazaine ble innsatt på festningen Île Sainte-Marguerite i Middelhavet utenfor Cannes, men han lyktes å rømme derfra i 1874 til Spania, hvor han ble tatt godt imot etter sine fortjenester i krigen mot karlistene. 
Han fikk tildelt en enkelt leilighet i Madrid, men hadde ikke særlig med penger, og ble avhengig av økonomisk støtte fra sin egen sønn og andre tidligere kolleger. Han slet med ettervirkninger av alle skadene han hadde fått i de kriger han hadde deltatt i og levde svært enkelt utenfor all offentlighet fram til sin død.