google/wiki40b huggingface dataset:
Les Sylphides

Les Sylphides (1909) er en kort ikke-narrativ (mangler fortelling) klassisk ballett (ballet blanc) i en akt, først koreografert av den russiske Michel Fokine med musikk av Frédéric Chopin i et arrangement av Alexander Glazunov. Man ser mange hvite sylfider (Corps de ballet) danser i måneskinn med en ung poet i svarte bukser og hvit topp. Den sies å være en handlingsløs variasjon over den La Sylphide fra 1832.
Første versjonen var kalt Chopiniana og fremført 1907 i Russland, der den fremdeles har dette navnet. Premieren av Fokine's ballett var to år etter, med Sergei Diaghilev sitt Ballets Russes, på deres første besøk til Paris ved Théâtre du Châtelet den 2. juni 1909, med blant andre Anna Pavlova, Tamara Karsavina og Vatslav Nizjinskij.
Ved Nationaltheatrets ballettskole, etablert i 1910, ledet Gyda Christensen en oppsetning i 1914 med hennes datter Lillebil Ibsen, som selv hadde gått i skole hos Michel Fokine. Elever ved Rita Toris danseskole danset den i 1940 (Tori hadde selv danset den ved Ballets Russes i Monte Carlo i 1930). Det ble debuten til Henny Mürer (på Chat Noir) og hennes søster Alice Mürer Siem (på Carl Johan Teatret). Rita Tori var koreograf for Den Norske Ballett fra starten, og «Les Sylphides» ble i 1954 deres første oppsetning. Ensemblet ble i 1958 til Operaballetten, som hadde flere runder med Les Sylphides, som i 1970 da Anne Borg var med på gjesteturneen til Venezia. Ved oppsetningene rundt 1980 var Leonie Leahy og Viktor Rona med, senere Indra Lorentzen og Chris Cody.
Gjestende balletter som har danset denne i Norge inkluderer Den Kgl. Danske Ballett på Det Nye Teater i 1950 med Inge Sand, Mona Vangsaae og Elin Bauer, American Ballet Theatre med Lupe Serrano i mai 1958, og London City Ballet i januar 1985 med Nigel Brown.
Tiber

Navn og etymologi

Det er sannsynlig at navnet «Tiber» har et førlatinsk opphav, som det romerske navnet Tibur (dagens Tivoli i Italia), og navnet kan være av italisk opphav. Samme rot finnes i det latinske praenomen Tiberius. Det finnes og etruskiske varianter av dette praenomen, som Thefarie (fra det faliskiske navnet på Tiber, *Tiferios, som bokstavelig talt betyr «(han) fra Tiber» > *Tiferis – «Tiber») og Teperie (via det latinske hydronymet Tiber) Selv om det ofte hevdes så finnes det ingen bevis som støtter et etruskisk opphav, og det er mer sannsynlig at etruskerne tok til seg disse begrepene fra de innfødte italiske befolkningene, særlig gitt det faliskiske språks karakteristiske f/b-lydkorrespondanse med latin som er bevart i etruskiske former.

Historie

Tiber gikk jevnlig over sine bredder, og dette skapte fuktige områder der malariamyggen trivdes. Som en følge av dette regnet man i 1869 med at to tredjedeler av befolkningen i Lazio-regionen, der Roma ligger, var kronisk malariasyke. Geriljalederen Garibaldi mente at løsningen måtte være å lede Tiber rundt Roma, men dette ble det aldri noe av. I stedet begynte man i 1907 en oppdemning av elven der den flyter gjennom hovedstaden. Skurene i slummen langs elven ble revet, og høye murer reist som et vern mot vannmassene.
The Unforgiven

Musikken

Sangen skiller seg ut fra bandets tidligere ballader ved at sangen har roligere, mer melodisk refreng og tyngre vers, med blant annet forvrengte gitarer. I sanger som «Fade to Black» og «One» har refrenget ofte vært tyngre og hatt lettere vers. Valthornet som kan høres i begynnelsen av sangen er tatt fra en westernfilm. Hornlyden er spilt av baklengs for å skjule hvilken film lyden er tatt fra, avslørte vokalist James Hetfield i dokumentaren Classic Albums: Metallica - The Black Album.  Selv om bandet aldri har avslørt akkurat hvilken film sangen er tatt fra, er det en populær teori om at hornlyden er tatt fra musikkstykket The Showdown som ble laget av Ennio Morricone til Clint Eastwood sin film For a Few Dollars More fra 1965.

Live

«The Unforgiven» ble spilt på de aller fleste av konsertene Metallica spilte på deres Nowhere Else to Roam verdensturne som varte fra 1991–1993. Den ble spilt igjen på verdensturneen i 2003, Madly in Anger with the World Tour. Den ble også spilt på Escape from the Studio '06  og Sick of the Studio Tour  i 2007. Metallica og Michael Kamen arbeidet lenge for å gjøre «The Unforgiven» en del av S&M setlisten, men fant ingen måte å forene sangen med klassisk musikk. Live-versjonen av sangen har også to soloer. Den ene som er med i studioversjonen og en ekstra mot slutten av sangen.

Musikkvideo

Videoen til «The Unforgiven» ble regissert av Matt Mahurin, som også regisserte videoen til deres fremtidige single, King Nothing. Videoen har to versjoner. Den normale versjonen har samme lengde som albumversjonen av sangen. Den andre versjonen er på ca. 15 minutter, og har en lang video etter den musikalske introen. Videoen hadde premiere 19. november på MTV.
Godalming

Godalming er en småby i grevskapet Surrey i sørøstre England.
Godalming tilhører distriktet Waverley, syv kilometer sør for Guildford. Byen, som har cirka 21.000 innvånere, ligger ved elven Wey og ligger innen Stor-Londons pendlingsområde.

Historie

Byen har eksistert siden angelsaksisk tid og nevnes i Domesday Book som «Godalminge», eid av Wilhelm erobreren og med 400 innvånere. Navnet kommer fra saksisk for «Godhelms Ingus», «Godhelms familie», og viser sannsynligvis til en tidlig eier av en eiendom på stedet.
I år 1300 fikk byen rett til å holde et ukentlig marked doruten et større årlig marked. På denne tid var byens hovednæring ullveving noe som senere bidro til byens økonomi frem til 1600-tallet. Da ble næringene utvidet til strikkede strømper, lærprodukter og papirproduksjon.
I 1764 ble det bygd en kanal til nabobyen Guildford, som i sin tur var knyttet til Themsen med en kanal. Ved midten av 1800-tallet hadde byen en befolkning på 6.500 innvånere, og begynte også å bli lokkende for togpendlere til London da jernbane ble bygget dit i 1849.

Elektrisitetsnett

Godalming ble berømt da byen i september 1881 ble den første verden med elektrifisert. Dette elektrisitetsnettet ble forsynt med elektrisitet fra en vekselstrømsgenerator fra en turbin i elven Wey ved Westbrook Mill. Tre år senere ble gassbelysning gjeninnført etter vanskeligheter for eleren Siemens. I 1904 kom elnettet i byen i gang i gjen.

Annet

Havearkitekten Gertrude Jekyll bodde i Munstead Wood i Godalming. Filmen The Holiday ble innspilt delvis i byen.
Hyttetur (Ole Ivars)

Musikkvideo

Musikkvideoen er filmet fra 15. til 18. november 1999, og starter med at medlemmene i Ole Ivars kjører avgårde til hytta i en Volkswagen Boble, og vokalist Tore Halvorsen måker snø, og resten av medlemmene drikker, ser på TV, osv. I deler av videoen vises medlemmene som spiller sangen på lydstudioet OB Studios.
Kommunistiska Partiet

Kommunistiska Partiet er et svensk parti som ble grunnlagt i 1970 av utbrytere fra Kommunistiska Förbundet Marxist-Leninisterna (KFML) under navnet Kommunistiska Förbundet Marxist-Leninisterna (revolutionärarna) – KFML(r). Utbruddet var først og fremst konsentrert til Göteborg, der det store flertallet gikk ut, men de fikk også med seg medlemmer fra andre deler av landet.
Årsakene bak bruddet var flere – de mente at KFML manglet riktig klasseinnretting, ikke klarte å ta et endelig oppgjør med sosialdemokratiet og var for opptatt av splittelsene i den internasjonale kommunistiske bevegelsen. For (r) var det viktig å være ett med arbeiderklassen, ikke heve seg over den kulturelt, samtidig som man forkastet sosialdemokratiet og alle dets organisasjoner – blant annet forkastet man de eksisterende fagorganisasjonene og gikk inn for en strategi for ville streiker. I 1976 skiftet partiet navn til Kommunistiska Partiet Marxist-Leninisterna (revolutionärarna), før de i 2005 fikk det navnet de har i dag.
Leder fra starten til 1998 var Frank Baude. Siden den tid har Anders Carlsson vært partileder. Partiet gir ut avisen Proletären som for tiden er ukeavis, men som i perioder har kommet oftere. Partiet har også stått for forlagsdrift og musikkutgivelser gjennom selskapet Proletärkultur.
Etter at Sveriges Kommunistiska Parti, Sveriges Kommunistiska Arbetarparti og Kommunistiska Partiet i Sverige gikk i oppløsning mot slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet har partiet vært enerådende innen den anti-revisjonistiske bevegelsen i Sverige, men har bare i begrenset grad vært i stand til å rekruttere medlemmer fra disse partiene.
Komunistiska Partiet kritiseres ofte for en ukritisk holdning til undertrykkende regimer som Cuba, Nord-Korea og Zimbabwe. De er klare på at disse landene ikke representerer noe ideal for Sverige, men de forsvarer dem på sine egne vilkår. Mye på grunn av dette ble partiets ungdomsorganisasjon Revolutionär Kommunistisk Ungdom fratatt all offentlig støtte.
Partiet har folkevalgte i Karlshamn, Lysekil og Gislaved. De stiller ikke til valg til Riksdagen eller Europaparlamentet.
Partiets mest kjente medlem er skuespilleren Sven Wollter, som ved flere tilfeller har vært listetopp i Stockholm.
To Be Continued

To Be Continued er et musikkalbum med Terje Rypdal og Miroslav Vitous, utgitt i 1981.
Fredløsmåler

Utseende

En liten til middelsstor (vingespenn 20 – 26 mm), slank, grå måler. Den er litt større enn slekten dvergmålere (Eupithecia spp.), som den ellers ligner men ikke er nært beslektet med. Det beste kjennetegnet er at bakvingen er markert innbuktet ved bakhjørnet. Forvingen er grå, middels bred. Langs forkanten er det oftest noen firkantede, mørke flekker (gjerne fire), men disse kan være utydelige. Midt i vingen er det gjerne to – tre små, trekantede, svarte flekker, men ikke spor av noe mørkt tverrbånd. Bakvingen er ensfarget grå, ytterkanten ganske sterkt bølgete, særlig er den markert innbuktet utenfor bakhjørnet. Begge vingepar har små, svarte flekker langs ytterkantene. Larven er slank, grønn på ryggen og blekgrønn på buken, med en smal, hvit sidestripe. Den har spredte, korte, lyse børster.

Levevis

Larvene lever bare på blader og blomster av fredløs (Lysimachia vulgaris), og arten finnes bare der denne vokser. De voksne målerne flyr i juni – juli, larvene kan man finne fra juli til september. Arten overvintrer som puppe.

Utbredelse

Arten finnes i hele Europa og også i Nord-Asia. I Norge er den funnet på Østlandet og på Sørlandet vestover til Vest-Agder.
Herøy gamle prestegård

Herøy gamle prestegård, iblant kalt Raft(e)nes eller Stokksund (gnr. 58), ligger nordvest for Indre Herøy kirke, nord på Gurskøya i Herøy kommune i Møre og Romsdal.
Hovedbygningen — et laftebygg med liggende panel og saltak — ble oppført i 1823 og påbygget i 1882 så den fikk dagens utseende. Presten fikk ny bolig i 1972, og den gamle prestegårdsbygningen forfalt. Presten, som bodde i den nye presteboligen, kjøpte imidlertid den gamle prestegården og pusset den opp på fritiden. Arbeidet ble belønnet med Godt vern-prisen for 2004.
Prestegårdsbygningen er fredet, og fredningen omfatter også en brygge fra 1843. Fredningen av driftsbygningen ble opphevet i 1993.
Fylkesvei 1320

Fylkesvei 1320 går mellom Fossby og Aremark kirke i Aremark. Veiens lengde er 10,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 863.
Haizhou (Fuxin)

Haizhou (kinesisk: 海州区, pinyin: Hǎizhōu Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Fuxin i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 97 km² og teller 280 000 innbyggere (2004).
Haya

Haya er en etnisk og språklig gruppe med hjemsted i Bukoba-, Muleba- og Karagwe-distriktene i Kagera-regionen i nordvestre Tanzania. I 1991 var haya-befolkningen på omtrent 1 200 000.
SuperRescue CD

SuperRescue CD er en tidligere kommersiell Linuxdistribusjon som var basert på Red Hat Enterprise Linux, og som rettet seg mot næringslivet. Den var en LIVE distribusjon som var plass til på en enkelt CD, og kunne benyttes som Rescue-CD. Den hadde også støtte for PCMCIA.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet KDE, og støttet datamaskinarkitekturene 32-biter x86.
SuperRescue CD 1.3.1.a ble lansert 1. mai 2001. Siste versjon var 2.1.2 fra 9. november 2002.
Southampton

Historie

Man har funnet spor etter bosetninger fra steinalderen i området, men den første permanente bebyggelsen er fra romersk tid. Byen var da kjent som Clausentum, og var havneby for Winchester og Salisbury.
Angelsakserne flyttet sentrum over elven Itchen, til stedet hvor byen ligger nå. Southampton fortsatte å være en viktig havn. I 1014 skal Knut den store ha slått den angelsaksiske kongen Ethelred den rådville. Det var under dette slaget Knut sies å ha kommandert tidevannet til å stoppe. Etter normannernes erobring av England ble Southampton den viktigste havnen for transport mellom Winchester, som var Englands hovedstad i en periode, og Normandie.
Melvin Burgess

Liv

Han vokste opp i Sussex og Surrey, og beskriver seg selv som et sjenert og utilpass barn. Han gjorde det bare måtelig på skolen, og hadde deretter ulike jobber mens han forsøkte å skrive og få utgitt sin første bok. På denne tiden bodde han i Bristol, i et miljø som kan gjenkjennes i Junk. I 1983 flyttet han til London, og intensiverte skrivearbeidet. Han debuterte med The Cry of the Wolf i 1990.
Han bor nå i Hebden Bridge.

Bøker

Burgess har blitt omtalt som «the "godfather" of Young Adult fiction in Britain»; flere av hans mest kjente bøker handler om vanskelige tema som tenåringssex, heroinmisbruk, Alzheimer eller kosmetisk kirurgi – det siste i Sara’s Face (2006).
I The Cry of the Wolf skildres en kamp mellom en ulveflokk, med noen menneskelige egenskaper, og en jeger som er besatt av å utrydde de siste ulvene i England. I gjennombruddsboka Junk skildrer han både ungdommelig hjemløshet og et ødeleggende heroinmiljø. Boka utmerker seg ved de stadige skiftene i førstepersonsforteller. Boka Doing It (2004) vakte debatt for sine detaljerte skildringer av tre tenåringsgutters seksuelle nysgjerrighet og debuter. Tenåringers seksuelle erfaringer var også tema i Lady: My Life As A Bitch (2001), med Sandra på 17 som hovedperson.
I Bloodtide (1999) og fortsettelsen Bloodsong (2007) skriver han handlingen fra Volsungesaga inn i et lovløst framtidssamfunn lokalisert i London. Burgess skrev også «romanversjonen» av filmen Billy Elliot (2000). 
På norsk finnes Den siste ulven (1992, The Cry of the Wolf) og 16 & sex (2005, Doing it). Junk ble oppført på Den Nationale Scene i 2000.
Flere av bøkene hans er filmet: Junk og An Angel for May som tv-drama i 1999 og 2002; Doing It ble til den kortvarige tv-serien Life As We Know It i USA 2004–05. Han har også skrevet serien The Well (2009) i fire episoder direkte for tv.
Trixoscelididae

Utseende

Små til middelsstore, slanke fluer. Hodet er ganske stort, med runde fasettøyne. Ved innerkanten av hvert fasettøye er det to bakoverbøyde børster (orbitalsetae), og et par ganske lange børster (ocellarsetae) sitter i nærheten av punktøynene, men utenfor trekanten (ocellartriangel) dannet av det tre punktøynene. Antennene er tre-leddete, nokså små. Det andre leddet har en kort børste på oversiden. Det tredje leddet er avrundet, og bærer an lang, hårete eller fjærgrenet, antennebørste (arista) nær roten. De har en tydelig kinnbørste (vibrissa). Brystet (thorax) er matt med kraftige børster. Vingene har vanligvis mørke felter, i alle fall er fremkanten og den ytre tverr-åren vanligvis formørket. Fremkanten (costa) har kraftige pigger som hos sumpfluer. Beina er ganske kraftige, leggene (tibiae) har en kraftig børste (preapikalseta) like før spissen. Bakkroppen er sylindrisk. Larvene er ukjente.

Levevis

Nesten ingenting er kjent om biologien til disse fluene, men det er sannsynlig at de er saprofager (dvs. lever av råtnende, dødt materiale). De fleste artene lever i tørre strøk. To arter har blitt klekket fra reir av svarttrost.

Kilder

Papp, L. 1998. Families of Heleomyzoidea. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 425-455. Science Herald, Budapest.
Nettressursen Fauna Europaea.
Fairchild AT-21

Fairchild AT-21 var et amerikansk spesialisert skolefly fra andre verdenskrig for besetningen i bombefly. Det var ment å trene besetningen i å bruke maskingevær på et fleksibelt fundament. Det hadde en kort karriere som skolefly før det ble modifisert som bombefly.

Konstruksjon og utvikling

United States Army Air Forces (USAAF) utga en spesifikasjon for et spesialisert skolefly for besetningen på bombefly og bestilte to prototyper fra Fairchild Aircraft. Det ene, XAT-13, ble drevet av to 450 hk Pratt & Whitney R-Fairchild AT-21 motorer.
Den andre prototype, benevnt XAT-14, var tilsvarende i utformingen, men var drevet av to 520 Hk Ranger V-770 opp-ned 12-sylindredede rekkemotorer. En ytterligere raffinering for tilpassing til opplæring til bombeoppdrag var fjerning av bevæpningen i nesen, noe som førte til betegnelsen XAT-14A. Begge prototyper hadde en uvanlig konstruksjon, i og med at de var bygget av "Duramold", plastikk-limet finér. Ved slutten av testperioden bestilte USAAC versjonen med rekkemotor som AT-21 Gunner, spesialtilpasset for skytteropplæring. AT-21 hadde en besetning på fem, pilot, co-pilot/skytter-instruktør og tre elever .
Fairchild Aircraft Company bygde et fly i Hagerstown, 106 ved sin fabrikk i Burlington, Nord-Carolina i 1943 og 1944, mens Bellanca Aircraft bygde 39 i Delaware i New Castle og McDonnell bygde 30 i sin fabrikk i St. Louis.

Operativ historie

AT viste seg uegnet som skolefly på grunn av tendenser til vibrasjon, så vel som ustabilitet på grunn av kort avstand mellom rorene og vingene som førte til uakseptabel vridning, selv ved den minste bevegelse av roret.
Siden det ikke ble ansett brukbart for sitt opprinnelige formål, ble AT-21 evaluert som et avansert skolefly. Dette virket heller ikke på grunn av lav motorytelse og gjentatte problemer med understellet. Flyet ble trukket fra tjeneste i 1944 og erstattet med trening i de aktuelle flytyper. Mange av AT-21 ble da «degradert» til slepemålsfly.
 
Et mindre antall AT-21s har overlevd som sivile eksemplarer. Et er eiet av Craig Cantwell og eksisterer fortsatt i Texas som en  "basket case" og venter på restaurering.
Svenska idrottsgalan 2000

Svenska idrottsgalan 2000 ble avholdt i Globen den 17. januar 2000. Dette var svensk idretts hedring av de beste idrettsutøverne i 1999 .
Grømstad-Posten

Historie

Da den lokale venstre-avisen Andvake ble nedlagt ca. 1886-87, var det krefter i sving for å starte en ny venstre-avis for Grimstad, og det ble dannet et interesseorgan Grimstad-Posten. I 1893 gikk de sammen med Lillesands-Posten og dannet organet Lillesand-Grimstad-Posten. I 1901 ble forlagsretten til Grimstad-Posten utskilt og et eget organ med dette navn ble etablert i desember samme år.
Avisen ble trykket av Lillesand-Grimstad-Postens bogtrykkeri i Storgaten 10. Første redaktør var John A. Schefte. Han ble imidlertid avskjediget på grunn av sin republikanske innstilling, og i februar 1908 overtok lærer Knut Dyvik (født 4. desember 1872) redaktørstillingen.
I 1926 ble avisens navn forandret til Grømstad-Posten. Det antas at endringen ble initiert av nynorsk-forkjemperen Kristen Stalleland, som var styreformann i selskapet på denne tiden.
Sommeren 1927 overtok Wilhelm Rogdo som redaktør. Han fratrådte høsten 1928, da aksjeselskapet med forlagsretten ble kjøpt av ekteparet Knut og Dina Dyvik sammen med deres nest eldste sønn Olav. Ved overtagelsen ble Dina Dyvik ansatt som redaktør, en stilling hun hadde frem til 1934. Hun er forøvrig omtalt som en av de første kvinnelige redaktører i journalist Jorunn Kvales bok Kvinner i norsk presse gjennom 150 år. I 1934 tok sønnen Olav Dyvik over redaktøransvaret.

Krigsårene

Etter den tyske invasjonen i 1940, nektet Olav Dyvik å etterkomme tyske redaksjonelle krav til avisen (på forsiden av 17. mai nummeret i 1940 var det blant annet bilde av Kong Haakon VII og bilde av det norske flagget). Avisen ble så innstilt den 19. november 1940. 
Hele Dyvikfamilien var forøvrig engasjert i motstandsarbeid. Knut Dyvik ble arrestert i februar 1941, satt syv uker i fengsel, og hadde resten av krigsårene daglig meldeplikt kl. 12:00 hos Ortskommandanten. Olav Dyvik ble arrestert sammen med sine fire brødre i januar 1943. Han ble dømt til døden og henrettet på Trandumskogen 9. mai 1944. De andre brødrene ble sendt i tyske konsentrasjonsleire. Tre av dem (Alv, Einar og Kaare) havnet i KZ Sachsenhausen og ble befridd av greve Folke Bernadotte våren 1945. Den fjerde (Oddvar) kom som NN-fange til Natzweiler-Struthof in Vogense, hvor han døde 25. juni 1944.

Etter krigen

Etter mange oppfordringer startet Knut Dyvik (da 72 år gammel) opp igjen utgivelsen av avisen høsten 1945, med sin sønn Einar som trykkeriansvarlig. Det skulle imidlertid vise seg vanskelig å gjenopprette den posisjonen avisen hadde før den ble stanset i 1940, og utgivelsen ble innstilt i mars 1952.
Den 27.4.1992 ble plassen foran Storgaten 10 i Grimstad offisielt tildelt navnet «Dyviks plass» ved enstemmig vedtak i Grimstad formannskap, og det ble videre vedtatt å plassere «en minnetavle over familien Dyviks store offer og innsats under krigen 1940-1945» på dette stedet.
Gaby Nestler

Resultater

Resultatene er hentet fra Det internasjonale skiforbundet (FIS).
French Bakery

French Bakery er et norsk industribakeri. French Bakery Company AS ble etablert i Oslo i 1985, og startet sin virksomhet med å produsere franske baguetter. Selskapet leverer om lag 100 ulike produkter til dagligvarebutikker i hele Norge.
French Bakery bygget en ny fabrikk i Lier i 2009 til 150 millioner kroner.
Tour de France 1962

Gjennomføringen av rittet

Rittet ble vunnet av Jacques Anquetil, som forsvarte sin seier fra 1961 og vant sin tredje sammenlagtseier i Tour de France. Den 20. etappen, som var en tempo, ble sterkt avgjørende for av Anquentil vant rittet. Han vant foran Jef Planckaert med 5 minutter, mens Raymond Poulidor kom på tredjeplass. Rudi Altig vant poengtrøya, og ble den første tysker i historien til å vinne den. Federico Bahamontes vant klatretrøya, og ble den første rytter til å vinne den tre ganger. Lagkonkurransen ble vunnet av det franske laget ACCB-Saint Raphael-Helyett-Hutchinson.

Endringer fra 1961

På over 30 år hadde det vært nasjonale lag i Tour de France, men i 1962 returnerte profesjonelle lag. Lagene besto av 10 ryttere, men for at lagene ikke skulle være for internasjonale måtte minst 6 at dem komme fra samme nasjon. Kalkuleringen av klatretrøya ble endret, og flere kategorier ble innført.

Mest offensive rytter

Kåringen av Mest offensive rytter ble gitt til Eddy Pauwels.
Flyveinformasjonsregion

En flyveinformasjonsregion (FIR) er et luftrom av bestemte dimensjoner der det ytes flyveinformasjonstjeneste og alarmtjeneste.
Flyveinformasjonstjenesten har som formål å gi råd og opplysninger av betydning for sikker og effektiv gjennomføring av flyvninger, mens alarmtjenesten har som formål å underrette redningstjenestens organisasjoner om luftfartøy som skal ettersøkes og som har behov for redningstjeneste, samt å bistå disse organisasjonene i den utstrekning det er påkrevet.
FIR er den største inndelingen av luftrom som benyttes idag. Enhver del av atmosfæren tilhører en FIR. Luftrommet over små land utgjør én FIR, mens større lands luftrom er inndelt i flere. Der er ingen standard størrelse på FIR, og det er opp til hvert land å avgjøre om og hvordan dets luftrom skal inndeles. I noen tilfeller kan luftrommet også være delt horisontalt, med øvre og nedre FIR.

Flyveinformasjonsregioner i Norge

Norsk luftrom er delt i to. Norway FIR dekker fastlandsnorge og havområdene sør for 63 grader nord. Bodø Oceanic FIR dekker havområdene i nord ut til 0-meridianen og nordover forbi Svalbard til 82 grader nord.
Fylkesvei 4824

Fylkesvei 4824 går mellom Kvalavåg og Kalstø i Karmøy. Veien er 5,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 850.
Ozodera

Utseende

En middelsstor, avlang, brun til svart trebukk, dekkvingene kan ha en gul tverrstripe. Oversiden er kraftig punktert og halvmatt. Antennene er kraftige og noe kortere enn kroppen. Pronotum er bredere enn langt, hver sidekant med to tenner. Dekkvingene er jevnbrede, beina nokså korte.

Utbredelse

Arten lever i Colombia.