Grace Marguerite Hay Drummond-Hay

Tidlig liv

Grace Lethbridge var eldste datter av Sidney Thomas Lethbridge og hans kone, Grace Emily (født Willis). Hun ble gift i 1920 med Robert Hay Drummond-Hay (1846–1925), 25 år gamnel. Hennes mann var nesten femti år eldre. Ektemannen var født i Tanger i Marokko og hadde vært britisk generalkonsul i mange år i Beirut i Libanon. Han hadde tidligere vært gift med Euphemia Katrina Willis Flemming som han hadde fire barn med. Barna var alle betydelig eldre enn sin nye stemor, den yngste, Florence Caroline var 15 år eldre. Etter 15 års ekteskap døde ektemannen, da hun var 41 år. Som ung aristokratisk enke bodde hun i sin leilighet i  London.

Karriere

Etter å ha skrevet for engelske aviser som The Sphere, ble hun som journalist engasjert i William Randolph Hearsts aviser sent på 1920-tallet. Som journalist skrev hun for The Chicago Herald and Examiner som en av passasjerene ombord i den første transatlantiske flyvning med en sivil passasjer-zeppeliner i 1928.
Dette luftskipet, LZ 127 «Graf Zeppelin» var også det første til å fly jorden rundt i 1929. Denne jordomflyvningen skjedde i august 1929 med start i Lakehurst, New Jersey og retur 21 dager senere, etter stopp i Friedrichshafen (Tyskland), Tokyo og Los Angeles. Drummond-Hay var eneste kvinnelige passasjer. Blant hennes reisefølge var den australske oppdager George Hubert Wilkins, den amerikanske multimillionæren William B. Leeds, US Navy Commander Charles Emery Rosendahl, og Jack C. Richardson, den amerikanske Hearst-korrespondenten Karl H. von Wiegand, Hearst-fotografen Robert Hartman, den spanske aviskorrespondenten Joachim Rickard, den tyske korrespondenten Heinz von Eschwege-Lichbert, og Geronimo Megias, lege og livlege til den spanske kong Alfonso XIII. Kaptein på denne turen var Hugo Eckener. Drummond-Hay ble berømt etter at hun kom til New York. Hennes karriere som journalist var sikret  for de kommende tiår.
Hun reiste til krigsskueplasser som Etiopia og var utenrikskorrespondent i Mandsjuria. Drummond-Hay arbeidet tett sammen med sin eldre kollega Karl H. von Wiegand. Hun ble rost og verdsatt for sin ekstraordinære skjønnhet, vittighet og intelligens og måten hennes artikler var skrevet.  Drummond-Hay var i sin tid en kjent og respektert journalist. Da hun var død ble hun lagt i kisten med en verdifull juvel som hun hadde fått av den etiopiske keiser Haile Selassie.

Siste år

Under andre verdenskrig ble Drummond-Hay og Karl H. von Wiegand internert i en japansk leir i Manila. Da de ble satt fri i 1945 var hun svært syk. De returnerte til USA, men under et opphold i New York døde Drummond-Hay av blodpropp i Lexington Hotel. Til hennes begravelse møtte mange notable personer for å vise henne den siste ære, inklusive William Randolph Hearst og Marion Davies. Etter kremasjonen ble hennes aske bragt til England av hennes mangeårige venn og kollega Karl von Wiegand.

Ettermæle

Hennes navn er nevnt i flere bøker skrevet om de tidlige zeppelinerflyvninger, men ingen stor biografi eller annen betydningsfull dokumentasjon er skrevet om hennes liv.
En australsk dokumentar, The Airships: Ship Of Dreams, ble produsert i 2004. Den inneholdt klipp fra hennes tur med luftskipet.

Halvdokumentaren Farewell

I 2009 kom en nederlandsk halvdokumentar kalt Farewell den var redigert av Ditteke Mensink på grunnlag av Gerard Nijssens granskning. Den inneholdt klipp av henne og LZ 127 «Graf Zeppelin» i den første jorden rundt flyvning. Filmtidsskriftet Variety beskrev dokumentaren som «besnærende».
Denne dokumentaren ble senere sendt i Storbritannia på BBC Four som Around The World by Zeppelin den 7. februar 2010. Dette åtti minutter lange programmet var i sin helhet basert på klipp fra filmaviser og ukerevyer som viste i detalj hvordan luftskipet operere. Kommentarene (lest av Poppy Elliott) var vesentlig fra Drummond-Hays artikler og viste at hun var blitt fortalt av Hearst at Karl von Wiegand skulle være hennes mentor under reisen. Hun var svært bekymret fordi de to nylig hadde avsluttet et forhold seks uker tidligere som han hadde tatt initiativet til og som hun beklaget. Dette var en sak av betydelig menneskelige dimensjoner og klart førte til spenninger. Tydeligvis, forholdet ble en kort tid gjenopptatt under oppholdet i Tokyo, men opphørte etter at han fikk telegram fra sin kone. Etter turen ble de igjen kompanjonger frem til Drummond-Hays død sytten år senere.
Likevel, noe av dokumentaren er ikke riktig; luftskipets halefinne røk ikke under jordomflyvningen, det hadde hendt under en tidligere transatlantisk flyvning i oktober 1928. Så skipet behøvde ikke å gå ned på havet for reparasjoner.