google/wiki40b huggingface dataset:
GMAFF Productions

GMAFF Productions er et musikksyndikat med opphav i Tinn i Telemark. Syndikatet består av Olav Haugan, Stein Michael Hansen og Helge Carlsen som i 2000 ga ut det som trolig var den første norskspråklige hiphopplata.
Opprinnelig var det kun Helge og Stein Michael som utgjorde det første bandet Vottlocks som ga ut et par EP-er med electronica og hiphop sent på 90-tallet. I 1998 ble Olav Haugan med som sjef i syndikatet og arbeidet med debutplata var i gang. Syndikatet var sterkt inspirert av kreativiteten til Duplex-gjengen rundt Gartnerlosjen.
Etter flere års jobbing og produsering så endelig Milandium dagens lys 16. januar 2000, bare noen måneder før Klovner i Kamp ga ut Schwin, som av de fleste oppfattes som første norskspråklige hiphop plateutgivelse.
Samme år vant bandet den lokale finalen av Ungdommens kulturmønstring og gikk videre til fylkesfinalen i Bø, men endte ferden der.
I forbindelse med utgivelsen av Milandium gjorde bandet en opptreden på den årlige Solfesten på Rjukan hvor Jørn Hoel var oppvarmingsartist.
Plata ble trykket opp i 300 eksemplarer og solgt lokalt i området rundt Rjukan og via nettet. Etterhvert ble også plata distribuert gratis som mp3 over nettet, noe som gjorde at låta «Tråkig pubbis» ble veldig populær blant fildelere.
Dette var også årsaken til at bandet i 2001 ble forespurt om de kunne opptre live under datatreffet The Gathering i Vikingskipet på Hamar. Rundt 5500 datainteresserte kunne dermed oppleve et sceneshow inneholdende dopapir, purreløk, stripping og knusing av dataskjermer. Bandet ble aldri spurt om å gjenta showet året etter.
Siden debutplata har bandet ligget i dvale, med unntak av en del spinoffprosjekter som kun har blitt publisert på nettet.
Highway Star

Historien bak

Sangen ble skrevet i 1971 under en busstur til Portsmouth, der bandet skulle spille konsert. En journalist spurte hvordan bandet skrev sine sanger. For å vise tok Ritchie Blackmore frem gitaren sin og spilte en enkelt note som han repeterte monotont. Ian Gillan sang en improvisert tekst, og bandet finpusset straks sangen. Deep Purple fremførte den under konserten samme kveld. I september 1971 ble sangen fremført på tysk TV. Denne versjonen er inkludert på DVD-en History, Hits & Highlights '68–'76 (2009).

Struktur

Sangen starter med en G-akkord som repeteres av gitaren og orgelet, med pulserende bass og trommer. Intensiteten bygges opp og Ian Gillan avslutter åpningssekvensen med et primalskrik. Den monotone rytmen og melodien til instrumentene holdes hele verset, mens Gillan sørger for melodien i sangen. Etter to vers spilles en orgelsolo, og gitarsoloen kommer etter det tredje verset. Det fjerde og siste verset er en repetisjon av vers nummer en, og sangen ender brått med et «krasj».

Alternative versjoner

På 25 års-jubileumsutgivelsen fra 1997 finnes det en remix-versjon som er 6 minutter og 39 sekunder lang. Man hører først lydteknikeren Martin Birch si "two", andre tagning. Denne versjonen har en lengre intro som starter med en bassgitar akkord spilt av Roger Glover. Ritchie lager motor-lydeffeker med gitaren under soloen.
Herreys

Herreys var en svensk popgruppe bestående av mormonbrødrene Per Herrey (født 9. august 1958), Richard Herrey (født 19. august 1964) og Louis Herrey (født 3. november 1966). De vant Eurovision Song Contest 1984 med sangen «Diggi-loo diggi-ley», og Sopotfestivalen året etter. 
På den tiden de vant Eurovision Song Contest, bodde og arbeidet brødrene i USA, og de snakket dermed både engelsk og svensk flytende. Den svenske teksten til «Diggi-loo diggi-ley» er skrevet av Britt Lindeborg og handler om en mann som finner et par med gylne sko som lar ham komme forbi enhver hindring. Herreys fortsatte å spille inn musikk og turnere i noen år, men fikk ingen flere sanger som ble like populære som Eurovision Song Contest-vinneren.
Gruppa ble gjenforent for å framføre «Diggi-loo diggi-ley» i pausen under en av semifinalene i Melodifestivalen 2002. Richard opptrådte dessuten på «Congratulations»-konserten i forbindelse med Eurovision Song Contests femtiårsjubileum i København i 2005. I februar 2006 ga han også ut sitt første soloalbum, Jag E Kung.
Ruudshagen

Ruudshagen er en eiendom som ligger i Gøteborggata 36 i Oslo. Eiendommen ligger rett over veien for eiendommen der møbelsnekker Ole N. Ruud etablerte sin møbelfabrikk. Møbelsnekkeren ble født i 1881. I 1906 tok han svennebrevet og i 1907 startet han møbelverksted. I løpet av få år ble arbeidet hans kjent og mange arkitekter brukte ham for å få spesialbygget innredninger og møbler.
JM Byggholt vil i løpet av 2010/ 2011 oppføre 53 leiligheter i Ruudshagen. Det blir et lukket gårdsrom og flotte takterrasser mot vest. Leiligheten er moderne, har gode planløsninger og balkonger.
Ruudshagen er det første av flere nye boligprosjekter i Gøteborggata, et område som har vært preget av små håndverksbedrifter.
Industrivärden

Industrivärden er et svensk investeringsfirma, det ble grunnlagt i 1944 og hovedkontor er i Stockholm. Industrivärden er kontrollert av Svenska Handelsbanken.
Shanxi-demningen

Shanxi-demningen er en demning med et vannkraftverk under planlegging i elva Jialing, ei venstre sideelv til midtre Chang Jiang i provinsen Sichuan i det sørlig-sentrale Kina. Installert effekt skal bli 87 MW.
Monte Brione

Monte Brione er et lite fjellparti i den italienske provinsen Trento. Monte Brione ligger på nordsiden av Gardasjøen og danner en naturlig grense og sperre mellom byen Riva del Garda i vest og landsbyen Torbole sul Garda i øst. På dens topp, som ligger 376 meter over havet, finnes det et militærbatteri fra det 19.århundre. Det går en tunnel gjennom fjellets sørside – SS249 – der den motoriserte trafikken beveger seg.
Octave Mirbeau

Bakgrunn

Mirbeau vokste opp i landsbyen Rémalard. Han begynte sin høyere skolegang i Vannes, i Collège Saint-François-Xavier, drevet av jesuittordenen. Men derfra ble han utvist da han var 15 år gammel.
Mirbeau var soldat og med på kampene under den fransk-tyske krig 1870-1871.

Karriere

Mirbeau begynte som journalist i 1879 ved å skrive for Le Gaulois. Han var sjefredaktør i Les Grimaces (1883). Han skrev deretter avisartikler, spesielt kunst- og litteraturkritikker, i Figaro, La France, Gil Blas, L'Écho de Paris og Le Journal (Combats esthétiques og Combats littéraires).
Han debuterte og fikk sitt litterære gjennombrudd med romanen Le Calvaire (1886), deretter fulgte L'Abbé Jules (1888) og Sébastien Roch (1890). Mirbeau som romanforfatterer er han best kjent Le Jardin des supplices (1899) og Le Journal d’une femme de chambre (En kammerpikes dagbok) (1900). Han mest kjente komedier er Les affaires sont les affaires (1903) og Le Foyer (1908). 
Mellom 1873 og 1913 var Mirbeau ekstremt produktiv og produserte 15 romaner, 9 komedier, 150 noveller og 2 000 avisartikler.
Mirbeau har aldri blitt helt og holdent glemt, og han har jevnlig blitt gjenutgitt. Dog er han til tross for sin enorme produksjon i dag kjent for hovedsakelig kun tre verker, og han har blitt betraktet som både litterært og politisk ukorrekt. I nyere tid har Mirbeau blitt gjenoppdaget og forsøkt presentert i et nytt lys.
Mirbeau er gravlagt på kirkegården Passy i Paris.
Pierre Clostermann

Bakgrunn

Clostermann var sønn av den franske generalkonsulen i Rio de Janeiro. Hans familie var av  elsassisk herkomst.
Han gikk på skole ved Ecole Notre-Dame i Boulogne-sur-Seine. 
Clostermann fikk flysertifikat i 1937 i Brasil og studerte deretter og til 1940 ingeniørvitenskap ved California Institute of Technology. Han meldte seg til tjeneste for franske myndigheter ved starten av krigen, men ble avvist. Han utdannet seg deretter til kommersiell pilot. Deretter fikk han amerikansk yrkesflygerlisens.

Krigsflyger, flygeress

I 1942 ble han innrullert i Royal Air Force. Han ble postet til den «frie franske» jagerskvadronen No 431 Sqdn RAF. Clostermann fløy Supermarine Spitfire fra 1943 til 1944 og Hawker Tempest i 1945. I løpet av den relativt korte tiden han tjenestegjorde som jagerpilot gjennomførte han 432 jagersortier. Han skjøt ned 23 fiendtlige fly (19 på egen hånd, 14 sammen med andre). Videre krediteres han med fem trolig nedskutte og enda 8 skadet. Ifølge loggboken hans ødela han 225 kjøretøyer, 72 lokomotiver, fem stridsvogner og to E-båter (tyske torpedobåter).

Politisk karriere

I 1946 var Clostermann medlem av den grunnlovgivende nasjonalforsamlingen. Han representerte Bas-Rhin i Nasjonalforsamlingen som medlem av Démocratique et socialiste de la Résistance. Fra november 1946 var han medlem av Nasjonalforsamlingen, igjen valgt fra Bas-Rhin. Han representerte Union démocratique et socialiste de la Résistance. Fra 1951 til 1955 representerte han Marne og Rassemblement du peuple français, så fra 1956 til 1958 Seine og partigruppen Républicain radical et radical-socialiste. Fra 1967 til 1969 representerte han departementet Yvelines og partigruppene Union pour la nouvelle République (1962–1967), Union démocratique pour la Vᵉ République (1967–1968) og Union des démocrates pour la République (1968–1969).
Fra 1963 til han gikk ut av nasjonalforsamlingen i 1969 var Clostermann nestleder i den nasjonale forsvarskommisjon og for komiteen for stridskreftene.

Algeriekrigen

I 1956 meldte han seg frivillig til krigen i Algerie. Fordi han var medlem av nasjonalforsamlingen fikk han ikke delta i kamphandlinger og innsatsen hans i flyvåpenet begrenset seg til observasjonsoppgaver. Fra 1957 fløy han i alt 116 oppklaringsoppdrag og ble til slutt dimittert som oberstløytnant.

Forfatter

Han ble kjent også som forfatter.

Utmerkelser

Clostermann ble tildelt storkors av den franske Æreslegionen og var medlem av den franske Frigjøringsordenen. Han ble tildelt Médaille militaire, Croix de Guerre, Croix de la Valeur Militaire med palme, Médaille de la Résistance med rosett, Médaille de l'aéronautique og Médaille commémorative des opérations de sécurité et de maintien de l'ordre.
Clostermann mottok de britiske utmerkelsene Distinguished Service Order og Distinguished Flying Cross med barre og de amerikanske utmerkelsene Silver Star og Air Medal.
Fisker & Nielsen

Nilfisk-Advance ⅍ er en dansk industrivirksomhet som er mest kjent for å fremstille Nilfisk-støvsugeren. 
Virksomheten ble grunnlagt i 1906 av Peder Andersen Fisker (1875–1975) og Hans Marius Nielsen (1870–1954) som Fisker & Nielsen. Opprinnelig produserte virksomheten elektromotorer, som senere ble grunnlaget for en rekke produkter som støvsugere, ventilatorer, vifter, slipemaskiner, bormaskiner og sågar motorsykler (av merket Nimbus_(motorsykkel)). Gennombruddet ble Nilfisk-støvsugeren, som så dagens lys i 1910. Fisker patenterte oppfinnelsen, og overtok senere hele virksomheten ved å kjøpe ut Nielsen. Det ble støvsugeren, som ble den store suksessen, og gradvis forsvant de øvrige produktene ut av sortimentet. Etterhånden begynte virksomheten også å produsere industristøvsugere. I 1954 rundet Nilfisk en milepel – da hadde de solgt 1 million støvsugere.
Klaus Riskær Pedersens Accumulator Invest forsøkte å overta virksomheten, men uten hell. Det ble i stedet det børsnoterede NKT Holding, som i 1989 overtok firmaet. Året tidligere var høytrykksspyler-produsenten Gerni blitt kjøbt. I 1994 endres navnet til Nilfisk A/S og i 1998 til det nåværende Nilfisk-Advance A/S. Samtidig overtok Nilfisk-Advance det svenske Electrolux' rengjøringsdivisjon, liksom den italienske produsent af feiemaskiner, Ecologica, og ALTO, som fremstiller høytrykksspylere og rengjøringsmaskiner, ble oppkjøpt i 2004. Amerikanske U.S. Products og kinesiske Viper kom til i 2007, og i 2008 overtok frimaet amerikanske HydraMaster, som lager mobile tepperensere. 
Produksjonen ligger i Europa, USA og Kina. Nilfisk-Advance er til stede på 80 markeder, primært i Nord-Europa, Det fjerne østen og Oseania. Utviklingen av produktene foregår i Sverige, Danmark, Tyskland og Sør-Korea.
I 2007 omsatte Nilfisk-Advance A/S for knappe 5,8 milliarder kr. og hadde ca. 3.800 ansatte.
Cecilie Løveid

Bakgrunn

Hun er oppvokst i Bergen hos sine besteforeldre på morssiden. Løveid debuterte på Gyldendal Norsk Forlag med Most i 1972. I 1982 debuterte hun som dramatiker på Den Nationale Scene i Bergen med Vinteren revner. Hun flyttet til Oslo i 1987. Hun har gått på Statens håndverks- og kunstindustriskole, og har dessuten studert teatervitenskap.
For hørespillet Måkespisere fra 1983 fikk hun Prix Italia. Nationaltheatrets oppførelse i 1994 av Maria Q, skuespillet om Vidkun Quisling og hans to importerte hustruer fra Sovjetunionen, fikk stor oppmerksomhet. De fleste av hennes skuespill er oversatt og framført i utlandet. Løveid har vært utgitt på Kolon Forlag siden 1999.
Diktet «Rug» fra 1983 er et av Norges mest antologiserte og gjennomanalyserte dikt. Om Løveids dikt er det sagt: «Løveids dikt besitter den egenskapen at de berører fordi de frastøter, og frastøter fordi de berører, men aldri på sentimentalt vis. (…) Noe av det beste som skrives av dikt i dag.» (Sindre Ekrem, B.T.)
Løveid var Festspilldikter ved Festspillene i Bergen i 1991.
Hun var bosatt i København fra 1999 til 2011, men flyttet tilbake til Bergen.
Gi meg en sebra!

«Gi meg en sebra!» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Carsten Klouman, og teksten ble skrevet av Dag Frøland. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1971, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1971 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Anita Hegerland som kun var ni år under den norske finalen. Hun er den yngste deltakeren som har deltatt i Melodi Grand Prix. Dagens regler krever at artistene må være 16 år for å kunne delta, og dermed vil Hegerland trolig forbli den yngste deltakeren gjennom konkurransens historie. I den norske finalen endte sangen delt fjerdeplass med 44 poeng.
Xenomelanophila

Utseende

En middelsstor (ca. 17 millimeter), bred, svart praktbille, dekkvingene med gule tegninger. Hodet er rundet, antennene ganske korte og tynne. Pronotum er avrundet firkantet med tverrbølget mikroskulptur. Dekkvingene er gule eller guloransje med brunsvarte flekker: langs sømmen (går over begge dekkvinger) er den en trekantet flekk nær roten og en stor, rombeformet flekk litt bak midten, dessuten store, skrå flekker i spissen som går inn til sømmen. Dessuten er det på hver side en trekantet flekk som nærmer seg rotflekken, og en liten flekk utenfor hjørnene av den rombeformede flekken.

Levevis

Larvene utvikler seg i einer-arten Juniperus occidentalis.

Utbredelse

Arten er utbredt i det vestlige USA (nord til Washington) og tilstøtende områder av Mexico.
Vinbergsnegl

Utseende

Skallhøyde er 38-45 millimeter og det har 5 vridninger. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridninger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger.
Kroppen er grålig, brun. Skallet er lyst på farge med mange avlange små diffuse brune flekker. Den lever på land ofte i åpen løvskog.

Levevis

Vinbergsnegler er tvekjønnet noe som gjør det lettere å finne en partner. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under parringen, befrukter hverandre gjensidig. De kjønnsmodne parrer seg om våren. Kroppene presses sammen, fot mot fot, rett overfor hverandre. Med vaggende bevegelser beføler de hverandre med leppene og tentaklene. Etter en tid vrenger den ene sneglen ut sin vaginaåpning og en pilsekk med en kalkpil som den stikker inn i partnerens kropp. Den andre sneglen gjør likeså og parringen kan begynne. De befrukter hverandre samtidig. Ettersom de er tvekjønnet kan begge legge egg. I naturen når den en alder på 6 til 8 år.
Phaedon

Utseende

Phaedon er mellom 4-10 (?) mm lange, brede, mørke bladbiller, oftest ganske blanke med metallglans. Kroppen har en oval form. Mange av artene er svært like hverandre og sikker artsbestemmelse kan bare skje ved undersøkelse av genitaliene.

Levevis

De finnes helst på bladene til urter., gjerne i korsblomstfamilien.  Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Eastern Washington University

Eastern Washington University er et delstatseid universitet i Cheney, delstaten Washington i USA. Universitetet har også en campus i Spokane. Det ble opprettet i 1882.
Ved EWU var det i 2006 i alt immatrikulert 11 161 studenter, som betalte US$ 4 565 i skolepenger dersom de var fra delstaten. Det tilbys kurs på åtte ulike steder i staten Washington, inklusive Seattle. I alt er det tilbud om ca. 100 fag, ti mastergradskurs og fire sertifiserte profesjonsutdanninger.
Høyeste studienivå er doktorgradstudier (Ph.D) i fysioterapi.
Rektor er dr Adolfo Arévalo.
Ergys Kaçe

Landslaget

Han ble tatt ut i Albanias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Babis Stefanidis

Klubbkarriere

Stefanidis, som er født i Skellefteå, startet karrieren i IF Brommapojkarna, etterfulgt av den greske klubben Iraklis Thessaloniki. I Sverige spilte han første seriekamp som profesjonell for Djurgården i 2001, og vant Allsvenskan med klubben i 2002 og 2003. I 2004 gikk Stefanidis til danske Brøndby IF, og laget vant i 2005 Superligaen. Samme år vendte han tilbake til Sverige, hvor han spilte for Helsingborgs IF.
Den 23. juli 2007 ble det klart at Stefanidis hadde signert en kontrakt med Helsingborgs rivaler Malmö FF, en kontrakt som skulle starte å løpe 1. januar 2008. Den 2. august samme år var det imidlertid klart at overgangen mellom rivalene ble fremskyndet, med en klausul om at spilleren ikke ville bli brukt i nærmeste lokaloppgjør mellom klubbene. Årsaken til at overgangen ble framskyndet, skal ha vært ubehageligheter fra enkelte av Helsingborgs supportere, samt anonyme trusler. De forutgående 42 årene hadde ingen spiller gått direkte fra Helsingborg til Malmö FF.
Under en trening med Malmö FFs U-21-lag, ble Stefandis skadet med brudd i beinet, og han var ute nesten hele 2008-sesongen. Etter skaden kom ikke Stefandis tilbake til A-lagsspill, og han ble i 2009 lånt ut til Landskrona BoIS.
Stefandis ble 11. desember 2009 klar for IF Brommapojkarna, som for første gang hadde overlevd en sesong i Allsvenskan.
Stefandis gikk til Akropolis IF i 2012, hvor han ble fram til han la opp for å satse som fotballtrener.

Landslagskarriere

Stefanidis har spilte en rekke kamper for det svenske laget på aldersbestemt nivå, men greide imidlertid ikke å komme seg inn på A-landslaget.

Trenerkarriere

Stefanidis har siden 2013 vært trener for den svenske fotballklubben Olympiacos Stockholm FC.
Sebben

«Sebben» var en isbjørn som bidro til myten om at det vandrer isbjørner i Tromsøs gater.
Vinteren 1946-47 overvintret fangstmennene Bjørvik Jacobsen, Odd Lønø og Knut Bjåen på Halvmåneøya.
De skjøt mange isbjørner, og en periode tok de også hånd om fem levende unger. Den minste av dem, «Sebben», viste seg å være den mest intelligente, og Jacobsen begynte å dressere ham.
Da sesongen var over, returnerte fangstmennene til Tromsø. De hadde med seg tre isbjørnunger. To av dem ble solgt til dyrehager i Europa, men Jacobsen beholdt «Sebben».
Det finnes historier om at «Sebben» både fikk bli med i drosje en gang været i Tromsø ble for varmt til at han orket å gå, og at han ble med inn på polet og skremte ekspeditørene da Jacobsen var innom der. 
Helge Ingstad tok opp en del film av isbjørnungen, blant annet badende i Prestvannet.
Da «Sebben» vokste seg for stor, sterk og farlig, måtte Jacobsen selge ham også.
Brunt kappefly

Utseende

Et nokså stort (vingespenn 41 – 46 mm), kraftig, lyst gråbrunt nattfly med smale forvinger. Forvingene er litt tannet lanmgs ytterkanten, lyst gråbrune, ofte med en gulaktig eller oker fargetone. De har mange mørke punkter og korte lengdestreker, men mangler klart definerte tegninger. Nyre- og ringmerkene er lysere enn resten av vingen, men lite fremtredende. Under nyremerket er det en kort, mørk lengdestrek. Langs ytterkanten går det en lys siksak-linje. Bakvingen er lyst brungrå, litt silkeaktig. Larven er naken og blek på farge.

Levevis

Arten finnes i løv- og blandingsskog og i skogkanter. Larvene lever på ulike busker og løvtrær, når de er blitt store også på urter. De voksne sommerfuglene flyr i september – oktober og overvintrer før de flyr igjen i april – mai.

Utbredelse

Artebn er utbredt i Europa, bortsett fra lengst sør og nord, og videre østover til Japan. I Norge er brunt kappefly nokså vanlig på Sørlandet og på Østlandet nord til Gudbrandsdalen. På Vestlandet er den påtruffet nord til Sogn og Fjordane, men den er sjelden.
X-Yachts

Historie

Etter verftets grunnleggelse og første båt X-79 som vakte oppsikt med sitt strykejernsformete skrog og stor suksess på regattabanene ble de fleste båter konstruert etter IOR-regelen. X-¾ Ton og «Fram IX» en X-1 Ton er eksempler på 1980-tallets IOR X-båter, men i 1990 gikk verftet bort fra regelen, og første båt uten for regelen ble X-412 som ble etterfulgt av 1990-årenes tresifrede X-turbåter som X-302, X-362 og X-482. I 1994 siktet verftet seg igjen inn mot regatta og lanserte IMX 38 konstruert etter IMS-regelen og IMX 40 og IMX 45 fulgte i 2000 og 2002. Særlig 40-foteren fikk mange bra resultater under IMS- og IRC-reglene. Etter flere år med disse betegnelser gikk verftet i 2003 over til to sifrete betegnelser med X-43 og i 2004 introduserte entypebåtene X-35 One Design etterfulgt av X-41 One Design i 2006. Året etter ble turbåtserien Xc 42 og Xc 45 presentert med den største modell som den første til at komme på vannet i 2008. I 2009 ble serien fulgt opp av Xc 50.

Produksjon

Alle X-Yachts båter er bygget i håndopplagt glassfiber med sandwich oppbygging. 
Og båtene har en innstøpt ramme i galvanisert stål som opptar kreftene fra rigg og kjøl. For å rasjonalisere produksjonen blir innredningen i teak levert av en underleverandør og montert i båtene før dekket monteres.
Espen Rud

Liv og virke

Rud ble med i frijazz-bandet Svein Finnerud trio (1967–74), studerte ved Norges musikkhøgskole (1968), var perkusjonist på Pompel og Pilt (1969), med på Min bul (1970) i trio med Terje Rypdal og Bjørnar Andresen, samt medvirkende på Karin Krogs Some other spring (1970), der også Dexter Gordon/Kenny Drew var med.
Han spilte også i Ivar Antonsen trio, samt ledet egen kvartett med Ivar Antonsen, Ditlef Eckhoff og Sture Janson (Moldejazz, 1969).
På 1980-tallet innledet han omfattende samarbeid med Rikskonsertene (1978–), i den senere tid med Hans Mathisen og Jens Fossum (Vi improviserer).  Han medvirket i Chet Baker Quartet, på utgivelsen The improviser (Cadence Jazz Records, 1983) sammen med Per Husby og Bjørn Kjellemyr, i opptak fra Club 7.  Han ledet også bandet Kråbøl (1978–83),  
hvorfra man kan høre fremføringer på Espen Ruds utgivelse Hotelsuite (Odin Records, 1984), med musikerne Rob Waring,
Elin Rosseland, Tore Brunborg, Karin Krog og Vigleik Storaas. Rud medvirket i New Cool Quartet (1980–89), og mottok Buddyprisen 1983.
På 1990-tallet var han i trio med Johannes Eick og Christian Wallumrød. Hans egen sekstett « Rudlende» ga ut
Rudlende (Taurus Records, 1998) og mottok Spellemannprisen 1998 i klassen jazz; musikerne var Tore Brunborg, Nils Jansen, Vigleik Storaas, Frode Nymo,  og Terje Gewelt. 
Rud var med på kvartettutgivelser med Ivar Antonsen, Terje Gewelt og Knut Riisnæs. Senere har han spilt med Staffan William-Olsson trio, Magni Wentzel sextet, og Halvard Kausland/Hans Mathisen.
Mira (navn)

Annen bruk av navnet

Mira var blant de hundre mest brukte hundenavnene og blant de hundre mest brukte kattenavnene i Norge i 2014.