google/wiki40b huggingface dataset:
Jarl av March

Den skotske tittelen

Jarlene av March ved den skotske grensen nedstammet fra Crinan, hvis sønn Maldred giftet seg med Algitha, datter av Ughtred, jarl av Northumberland og Elgiva, som var datter av Ethelred den rådville. Maldreds sønn Gospatric (eller Cospatrick) ble utnevnt til jarl av Northumberland av Vilhelm Erobreren. Da han etter kort tid ble fratatt tittelen flyktet han til Skottland, hvor han ble tatt imot av Malcolm III av Skottland, som gav ham Dunbar og omegn. Det var først den åttende jarl av Dunbar som begynte å bruke tittelen jarl av March. Den siste av hans etterkommere fra den ellevte jarlen av Dunbar og fjerde av March, som ble henrettet etter falske anklager om høyforræderi. Titler og eiendom ble inndratt av kronen.
Den andre opprettelsen, i 1455, var for Alexander Stewart, 1. hertug av Albany. Da hans etterfølger John Stewart døde uten arvinger, døde tittelen ut med ham. Den ble gjenopprettet for Robert Stuart, men også han døde uten arvinger.
Den siste skotske opprettelsen var i 1697, for William Douglas, en yngre sønn av William Douglas, 1. jarl av Queensberry. Den tredje jarlen i denne opprettelsen, William Douglas, 4. hertug av Queensberry, var både hertug og marki av Queensberry og jarl av March. Etter hans død ble titlene igjen splittet opp. Jarledømmet gikk til Francis Wemyss Charteris Douglas, 8. jarl av Wemyss, og den skotske tittelen har siden dette vært en subsidiær tittel for jarlen av Wemyss.

Den engelske tittelen

Jarlene av March ved den walisiske grensen nedstammet fra Roger Mortimer. Han mistet sin tittel i 1330 på grunn av høyforræderi, men atten år senere klarte hans etterkommer Roger Mortimer å få den tilbake. Slekten døde ut med den femte jarlen, og tittelen gikk til Richard Plantagenet, 3. hertug av York. De gikk så videre til hans sønn Edward, hertug av York, og da han ble kronet som Edvard IV ble tittelen underlagt kronen.
I 1479 ble tittelen opprettet på nytt for Edward Plantagenet, hertug av Cornwall. Han ble kronet som Edvard V i 1483, og tittelen ble igjen underlagt kronen. Senere det åre ble Edvard avsatt og sperret inne i Tower of London, og ble aldri sett igjen.
Tredje opprettelse var for Esmé Stewart, 3. hertug av Lennox. Med den sjette hertugen døde begge titler ut.
Siste engelske opprettelse kom i 1675 for Charles Lennox, 1. hertug av Richmond og Lennox, og hans etterkommere har fortsatt jarletittelen som subsidiær tittel.
Jean-François de La Pérouse

de La Pérouses tidlige liv

Jean-François de Galaup ble født som sønn til en godseier. Godset het La Pérouse som han senere la til navnet sitt. Han startet 15 år gammel i den franske marinen og avsluttet sin offiserutdannelse i Brest med utmerkede karakter. Deretter tjenestegjorde han i Nord-Amerika under syvårskrigen (1754–1763) og ble senere utnevnt til (kommandørkaptein) etter noen framgangsrike kamper.
I årene 1772 til 1776 ledet han på oppdrag av den franske regjeringen en ekspedisjon til det Indiske hav til de franske territoriene fra Madagaskar, Mauritius, Réunion til Pondicherry i India. Under denne reise finslipte han sine geografiske kunnskaper.
Etter hjemkomsten ble han adlet og 1785 ble han bedt av kong Ludvig XVI å gjennomføre en liknende oppdagelsereise som James Cook hadde gjort.

Ekspedisjonen til Stillehavet

De La Pérouse forlot Brest den 1. august 1785 med fartøyene «Astrolabe» og «Boussole» sammen med en rekke forskere fra forskjellige fakulteter Oppdraget var å kartlegge Stillehavet fra nord til sør samt å skape nye handelsmuligheter.
Han krysset Atlanterhavet, rundet  Kapp Horn og nådde Påskeøya den 9. april 1786. Deretter styrte han forbi Hawaii og mot Alaska som han nådde i juni. Han ankret opp nær Mount St. Elias  mellom Alaska og Yukon og utforsket området. Etter dette opphold styrte de La Pérouse mot Monterey som han nådde i september 1786
Fra Monterey krysset han igjen Stillehavet og nådde Macao hvor han solgte alt pelsverk han hadde fått kjøpt i Alaska og delte inntektene med sine mannskaper. Herfra kartla han også store deler av Sørkinahavet, Japanhavet, Kurilene og Kamtjatka-halvøya. I byen Petropavlovsk-Kamtsjatskij overlot han tolken til Jean Baptiste Barthelemy de Lesseps ekspedisjonen i september 1787 som reiste tilbake til Paris. de Lesseps nådde Paris i oktober 1787 med de første rapportene fra ekspedisjonen.
Etter et lengre opphold i Kamtjatka fortsatte reisen mot Samoa hvor de La Pérouse ankom den 6. desember 1787, deretter besøkte han Tongaøyene og siden videre mot Australia hvor han ankom i Botany Bay den 26. januar 1788,  samme dag som kaptein Arthur Phillip flyttet bosetningen til Port Jackson (nåværende Sydney).
Fra  Botany Bay skulle reisen fortsette mot Ny-Caledonia, Santa Cruz-øyene, Salomonøyene, Louisadene og igjen til det sørlige og vestlige Australia og deretter hjem til Paris der de La Pérouse beregnet å ankomme i juni 1789. Etter at konvoien forlot Bounty Bay har de aldri senere blitt sett.

Ettermæle

Flere ekspedisjoner ble sendt ut for å lete etter de La Pérouse i de neste årene. 1826 fant den irske kaptein Peter Dillon spor etter ekspedisjonen i Santa Cruzøyene og 1826 fant også Jules Dumont d'Urville spor som tydet på at konvoien forliste på revrt rundt Vanikoro.
De La Pérouse hadde sendt en større del av sine notater og dagbøker sammen med en del brev og post med et engelsk fartøy fra Bounty Bay som gjorde at ekspedisjonens funn og arbeid derfor ikke ble tapt. Hans notater ble publisert postumt og har også kommet ut på andre språk.
Altnaharra

Altnaharra er en liten grend i Sutherland i høylandsregionen av nordlige Skottland. Grenden ligger ved vegen A836, rett ved forbindelse med B873. De nærmeste landsbyene er Lairg og Tongue. De innsjøer (lochs) som er i området er blant annet Loch Naver og Loch Eriboll.
Navnet Altnaharra er avledet fra skotsk-gælisk Allt-na-h-Aire i betydningen «Se-på-strømmen», og har sitt navn etter strømmen som flyter gjennom grenden.
Altnaharra er kjent for sitt Altnaharra Hotel som ble åpnet i 1820 og ble raskt et populært sted for engelskmenn som besøkte i de nærliggende innsjøene. I dag er hotellet også populært sted for fjellklatrere: Ben Hope og Ben Klibreck er de to fjell som ligger nærmest.
Noe annet som har gjort stedet kjent er den meteorologiske værstasjonen. Dens nordlige breddegrad og innlandsplassering gjør at det hyppige nevnes på da daglige værmeldingene for ekstremt vær i Storbritannia. Den 30. desember 1995 ble den laveste temperaturen værrekord for i Storbritannia målt her: −27.2 °C. Det er likt en tilsvarende måling ved Braemar i Grampian-fjellene den 11. februar 1895 og 10. januar 1982.
Mediemakt.no

mediemakt.no var en nettavis av og for ungdom, som ble lansert 8. mai 2007. Nettavisen var støttet av Sosial- og helsedirektoratet, og bak nettavisen sto 23 forskjellige ungdomsorganisasjoner. Prosjektet Ung Mediemakt ble avsluttet i desember 2008, og nettsiden ble da lagt ned.

Innhold og bidrag

mediemakt.no dekket et bredt spekter av saker som angår ungdom innenfor kategoriene innenriks, utenriks, kultur, sport, reise og media. Bidragene ble levert av ungdom fra de forskjellige organisasjonene, i tillegg til andre unge skribenter. Mediemakt.no fulgte Vær Varsom-plakaten og Redaktørplakaten.
Sibianor larae

Utseende

Sibianor aurocinctus er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Hodet har åtte øyne, to uvanlig store midt foran, og to litt mindre på hver side. De resterende fire øynene er plassert på siden av hodet. Hoppeedderkoppene skiller seg ut ved at de har evnen til i en viss grad å fokusere blikket.
Isabella av Napoli

Bakgrunn

Hun var datter av kong Alfonso II av Napoli med sin hustru Ippolita Maria Sforza.

«Mona Lisa»?

På 1970-tallet foreslo Robert Payne at Isabella var modellen til Leonardo da Vincis portrett Mona Lisa. Tradisjonelt var det antatt at modellen var Lisa del Giocondo. I 2003 sluttet den tyske historikeren Maike Vogt-Lüerssen seg til Paynes oppfatning og argumenterte at modellen må ha vært et medlem av huset Sforza grunnet mønsteret på modellens mørkegrønne kledning. 
I 2005 ble det oppdaget et notat av Agostino Vespucci som det er enighet blant historikerne at det avgjort identifikasjonen av da Vincis modell til å faktisk være Lisa del Giocondo, og ikke Isabella av Napoli.
Småbløtvinger

Utseende

Små (1-5 mm), slanke biller, med bløte, eller lite kitiniserte dekkvinger. Dekkvingene er avkortet og dekker bare noe av bakkroppen, slik at de underliggende flygevingene vises. Palpenes endeledd er smalere, ovalt og litt tilspisset og økseformet. Disse er små arter som er brunsvarte, mange har enden (spissen) av dekkvingene gulfarget. De har velutviklede flygevinger under de bløte dekkvingene. Hodet er ganske stort, fremstrakt, med små, runde, utstående fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske lange og trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre firkantet sett ovenfra. Beina er lange og kraftige. 
Larvene er tykke og pløsete, med korte bein og en forholdsvis liten hodekapsel. De kan særlig kjennes på at huden er fint og tett hårete, fløyelsaktig.

Levevis

Disse bløtvingene er dagaktive insekter. De oppsøker blomster på jakt etter nektar og pollen, men spiser også mindre dyr. De voksne (imago) tar lett til vingene eller kryper rundt i vegetasjonen, både i gresset og i trærne. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet men kan også finnes oppover i fjellet.
Parancylistes

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Madagaskar.
Linni Meister

TV

I 2008-09 hadde hun faste innslag i TV 2s ungdomsprogram Waschera. Her var konseptet at Meister skulle teste forskjellige slags yrker. I et av innslagene lærte Meister bort stripping, noe som fikk både TV-seere og TV2-ansatte til å reagere. I 2007 deltok hun på Robinsonekspedisjonen på TV3 og ble der nummer fire.  Hun har sitt eget TV-program, Linni, på TV-kanalen TV 2 Bliss. 
Tredje sesong har begynt.
Linni Meister var høsten 2012 å se både i NRKs program Hva har du i bagasjen, hvor hun reiser tilbake til morens fødeland; Sri Lanka, i TV 2 Bliss-programmet Tigerstaden og i sesong 8 av Skal vi danse hvor hun ble satt inn som erstatter for Marianne Aulie.
I desember 2013 var hun med på TV 2s julespesial av programmet Pengene på bordet.

Musikkarrière

Meister begynte tidlig med sang og sang i kor fra hun var syv år gammel. Den profesjonelle musikkarrieren begynte sommeren 2007 da hun spilte inn en coververjson av Destiny's Childs «Survivor» i forbindelse med at hun skulle være  med i Robinsonekspedisjonen. Låten ble gitt ut på C+C Records og fikk dårlige mottagelser blant anmeldere, deriblant terningkast 1 i VG. Året etter ga Meister ut singelen «Where my limo at», en ironisk sang om livet i rampelyset. I mai 2009 ga hun ut popsingelen «My Ass» som kom inn på iTunes Music Stores liste over de hundre mest solgte sangene i Norge. Melodien ble lansert i forbindelse med lanseringen av filmen Død snø i utlandet. Hun har også sunget i russelåt produsert av geniAL. Låta var for en russebuss.

Annet

Meister fikk oppmerksomhet i media etter at hun angivelig ble frastjålet private videoklipp med intime scener med sin tidligere kjæreste Kristian Hilberg på ferietur i 2006. Videoen ble deretter lastet opp på ulike pornografiske nettsider. Paret prøvde siden å inngå et samarbeid med pornofilmprodusenten Thomas «Rocco» Hansen for å kunne tjene penger på den stjålne filmen da skaden likevel var inntruffet. Paret trakk seg etter kort tid fra avtalen. Filmprosjektet ble avsluttet og aldri lansert. Situasjonen var medvirkende til at Meister ble løst fra sin kontrakt med Team Aylar.
Julen 2008 fikk Meister oppmerksomhet i forbindelse med en FHM-forside der leserne kunne skrape bort bikinioverdelen hennes. Hun har tidligere også arbeidet som sex-spaltist i samme blad.
I 2012 vant hun pris for årets kjendisblogg.
Hun har hovedrollen i Robert Rønning sin kortfilm Kelneren fra 2008.
Snøspurv

Biologi

Arten har sirkumpolar utbredelse og opptrer typisk i treløst, ukultivert steinete terreng fra 0–2 300 moh, ofte nær snø og klipper ved havet. Om vinteren finner man dem i åpent terreng, på steinete strender, strandenger, sanddyner og stubbefelt.
Hunnene overvintrer lenger sør enn hannene. Tidlig på våren flyr de nordover til hekkeplassene (hannene 3–6 uker før hunnene) og kan da sees i stor flokker på rasteplasser i Nord-Norge. Der bygger de opp energireserver til den lange flyturen over havet til hekkeplassene på Svalbard og Grønland. 
Fuglene måler typisk 14–18 cm og veier omkring 18–56 g. Snøspurvhannen har en hvit og svart hekkedrakt, om vinteren ligner den mer på hunnen som har lysebrune flekker på fjærdrakta året rundt. Hunnene ruger eggene i 12–14 døgn til eggene klekker. Eggene er gråhvite med rødbrune flekker. Snøspurven legger 4–7 egg og etter 12–14 dager skal ungene være flygedyktige og ute av reiret.
I senere år har fjellfuglene hatt stor tilbakegang i Europa, sa seniorforsker ved Norsk institutt for naturforskning John Atle Kålås i januar 2019. Snøspurvbestanden har i så måte blitt redusert med hele 35 % i Skandinavia, der nominatformen opptrer.
Prince of Wales Census Division

Prince of Wales Census Division er en tidligere folketellingsdivisjon i den amerikanske delstaten Alaska. I 1960 hadde området et areal på 11 165 kvadratkilometer, og omfattet øyene sør for Summerstredet og vest for Clarencestredet i den sørøstlige delen av delstaten, hvorav Prince of Wales og Dall er de største.
Etter folketellingen i 1970 ble Prince of Wales slått sammen med Outer Ketchikan til det nye Prince of Wales-Outer Ketchikan Census Area.
Grunnkretser i Strand kommune

Grunnkretser i Strand kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Strand kommune, Rogaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Amerikaner (kortspill)

Amerikaner er et kortspill som ligner mye på Bridge, Whist, og Spardame. Hele kortstokken brukes, det spilles med stikk, og spillernes kort er skjulte. Omstokk kan kreves når det du ikke har billedkort eller ess.

Målet med spillet

Målet med spillet er å samle så mange stikk som mulig i en omgang, og på den måten innhente poeng. Når en spiller har fått 52 poeng eller mer, stikker spilleren av med seieren. Et stikk kapres ved å legge på det høyeste kortet av den sorten som spilles, eller den høyeste (eventuelt den eneste) trumfen i en runde. Stikket åpner neste runde.

Poengberegning

Hvis kurtieren byr (for eksempel) 12 stikk, og klarer å samle 12 stikk eller mer, får han og makkeren 12 poeng. De øvrige spillerne får ett poeng per stikk. Hvis, derimot, han ikke klarer å samle 12 stikk i en omgang, får han og makkeren −12 poeng. De øvrige spillerne får poeng etter antall stikk de har tatt.
Verdensdagen for selvmordsforebygging

Verdensdagen for selvmordsforebygging er en internasjonal markering hvert år 10. september. Dagen er opprettet av IASP, Den internasjonale foreningen for selvmordsforebygging, i samarbeid med FNs Verdens helseorganisasjon. I Norge har Landsforeningen for etterlatte ved selvmord fått i oppdrag å koordinere arrangementene i hele Norge. Verdensdagen for selvmordsforebygging ble første gang markert på IASPs kongress i Stockholm 10. september 2003.
Sjálvstýri

Historie

Selvstyrebevegelsen har sitt opphav fra foreningen Føroya Framburðsfelag, som samlet de færøyske nasjonale kreftene etter julemøtet i lagtingshuset i 1888. Partiet har vært representert på Lagtinget siden 1906, selv om det ikke ble formelt stiftet før i 1909. Den første lederen var Jóannes Patursson. Partiet var opprinnelig betraktet som Sambandsflokkurins motpol, men denne rollen har blitt mer eller mindre overtatt av Fólkaflokkurin i dag.
Et av hovedpunktene for partiet i starten var å arbeide gjennom Lagtinget for å oppnå så stor innflytelse og selvstendighet for øyene som mulig, i overenskomst med den danske regjeringen og Riksdagen. Mange kjente selvstendighetsaktivister som Andrias Christian Evensen, Jákup Dahl og Símun av Skarði har representert partiet på Lagtinget. Frem til 1918 var partiet i mindretall, men fikk ved lagtingsvalget det året for første og eneste gang rent flertall med 11 mandater mot Sambandsflokkurin sine 9. Partilederen Jóannes Patursson ble deretter Færøyenes representant i det danske Landstinget. Etter at det andre nasjonale partiet, Fólkaflokkurin, ble opprettet av Jóannes Patursson i 1940, mistet Sjálvstýrisflokkurin en stor del av sin politiske påvirkning.
Ved lagtingsvalget i 1946 fikk partiet igjen to representanter, som tilfeldigvis også var brødre, Símun Petur Zachariasen fra Norðoyar og Louis Zachariasen fra Suðurstreymoy. Sjálvstýrisflokkurin stilte for eneste gang fellesliste med et annet parti, Javnaðarflokkurin. Javnaðarflokkurin var motstandere av en løsrivelse som kunne forringe færøyingenes levestandard, men felleslister var nødvendig for å oppnå representasjon. Dette var rett etter folkeavstemningen om færøysk selvstendighet, og situasjonen gjorde at partiet fikk større innflytelse enn det noen gang hadde tatt tidligere. Færøyenes hjemmestyrelov av 1948 var et resultat av et tverrpolitisk samarbeid på Lagtinget mellom representanter fra blant andre Sjálvstýrisflokkurin og Fólkaflokkurin.
Den første av Færøyenes regjeringer ble utgått av Sjálvstýrisflokkurin, Sambandsflokkurin og Javnaðarflokkurin. Denne regjeringen satt i to år, frem til 1950, og partiet var deretter kontinuerlig representert i ulike koalisjonsregjeringer fra 1954 til 1975. Sjálvstýrisflokkurin har senere sittet i regjering i tidsrommene 1981–1989, 1993–2004 og 2011–2013. Partiet er ofte i vippeposisjon når det skal dannes ny regjering. De mest kjente politikerne fra partiet på 2000-tallet har vært Helena Dam á Neystabø, Sámal Petur í Grund, Eyðun Elttør og Kári P. Højgaard. Helena Dam á Neystabø gikk over til Javnaðarflokkurin i februar 2002, etter å ha ligget i konflikt med Sámal Petur í Grund om formannsvervet i partiet. Sámal Petur í Grund trakk seg imidlertid etter to uker, og ble etterfulgt av nestformann Elttør. Højgaard var deretter partiformann 2003–2010, og overlot da vervet til Kári á Rógvi. Kári á Rógvi ble presset til å trekke seg året etter, og Højgaard kom tilbake i vervet.
Onthophagus (i snever forstand)

Utseende

Små til middelsstore, kraftige biller. Kroppsformen er kort, kraftig og hvelvet. Hodet er spadeformet og bredt, med små fasettøyne og korte antenner. Hos denne underslekten har hannene gjerne et par lange, tynne, krumme, bakoverrettede horn i pannen. Pronotum er stort og bredt (vanligvis tydelig bredere enn dekkvingene), gjerne med tydelig mikroskulptur, av og til metallglinsende. Dekkvingene er korte og hvelvede, ofte med tydelige lengdestriper.
Beina er kraftige gravebein.

Levevis

Gjødselgraverne er knyttet til møkk. De graver tunneler under møkka, som ofte kan være overraskende lange sammenlignet med billens størrelse, og leder ned til et ynglekammer der hunnen arbeider møkka til en ball som hun legger egg på.
Bitola

Bitola (makedonsk: Битола, albansk Manastir, tyrkisk: Manastır, vlach: Bitule) er en by i den sørvestlige delen av Nord-Makedonia, nær grensen til Hellas. Byen ligger ved breddene av Crna Reka (den sorte elven) og ved foten av fjellet Baba, høyeste topp er Pelister (2.601 moh). Bitola er den største byen i den fruktbare Pelagonija-dalen. 
Bitola kommune har 95 385 innbyggere (etter folketellingen i 2002), de fleste etnisk makedonere (88,7 %). Kommunen har også mindre befolkningsgrupper av albanere (4,4 %), roma (2,7 %), tyrkere (1,7 %) og vlacher (1,3 %). Kommunen var Makedonias tredje største etter folketellingen i 2002.
I kommunen ligger landets største kraftverk Bitola kraftverk på 675 MW, som produserer 70 % av landets elektrisitet.
Byen er hjemsted for St. Klement av Ohrid-universitetet i Bitola, Makedonias nest største universitet.
Neohesperilla

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter), kraftige, brune smygere, gjerne med små, hvite eller gule flekker på forvingene.

Levevis

Larvene lever på planter i grasfamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Queensland og på Ny-Guinea.
Landau an der Isar

Historie

Landau ble grunnlagt i 1224 av Wittelsbach-hertugen Ludwig av Kelheim. Byen hadde vært en Pflegamt i mange år og hørte til Landshut Rentamt i kurfyrstedømmet Bayern. 
Frem til kommunereformen i Bayern og Tyskland i 1972 var Landau kreisstadt eller administrasjonssete i en egen landkreis. Under reformen ble de tidligere landsbyene Frammering, Mettenhausen, Reichersdorf og Zeholfing, i tillegg til deler av Kammern og Ganacker, slått sammen med Landau. I 1978 ble også landsbyene Nieder- og Oberhöcking innlemmet.
Tubman Museum

Tubman-muséet, tidligere kjent som Tubman African American Museum, er et museum i Macon i Georgia i USA. Det ligger i byens museumsdistrikt, i nærheten av Georgia Music Hall of Fame og Georgia Sports Hall of Fame
Det opprinnelige 850 m² store muséet ble grunnlagt i 1981 og er dedikert til å ta vare på, og vise, afroamerikansk kunst, historie og kultur. Det tilbyr også en rekke utstillinger, programmer og publikasjoner rettet mot voksne, familier, elever og lærere i skoler og college. I muséet arrangeres det kurser i dans, drama, tromming, fotografi og billedkunst.
Fra åpningen og frem til 2015 lå muséet lå på hjørnet av Martin Luther King jr. stasjon og Walnut Street. Bygget ble så erstattet med et nytt 49 500 kvadratmeter stort bygning i front av Terminal Station, tvers over gaten fra Georgia Sports Hall of Fame. Den nye bygningen ble bygget for å erstatte den gamle bygningen fra 2001. Byggearbeidene ble påbegynt i 2001, men på grunn av den økonomiske krisen i 2007 og 2008 ble byggeprosjektet satt på vent. Den gamle bygningen ble stengt 10. april 2015 og det nye anlegget ble åpnet 16. mai 2015m under den pan-afrikanske festivalen som ble arrangert i sentrum av Macon. Muséets støttespillere marsjerte fra det gamle Tubman-muséet til den nye bygningen, hvor det fant sted en høytidelig åpning med taler og snorklipping.
Kåre Rønning

Kåre Rønning (født 24. september 1929 i Sør-Rana, Nordland, død 27. desember 1990) var en norsk politiker (Sp). Han ble innvalgt på Stortinget fra Nordland i 1973. Han var vararepresentant i perioden 1969–1973.
Rønning var varaordfører i Sør-Rana i perioden 1959–1961, og ordfører 1962–1963.