Juana Inés de la Cruz

Bakgrunn

Juana ble født i den lille landsbyen San Miguel Nepantla nær Amecameca de Juárez. Hun var  utenomektenskapelig datter av den kreolske Isabel Ramírez de Santillana og den spanske Pedro Manuel de Asbaje y Vargas Machuca. Hun bodde som barn med sin mor hos sin morfar som eide en eiendom i Amecameca.
Juana var fra tidlig barndom en hengiven leser og gjemte seg ofte i haciendaens kapell for å lese sin morfars bøker fra det tilgrensende biblioteket. Hun skrev sitt første dikt da hun var åtte år gammel. Som tenåring hadde hun gjort omfattende studier i gresk logikk og underviste ved tretten års alder små barn i latin. Hun hadde også lært seg nahuatl, det aztekiske språk som ble talt i det sentrale Mexico, og hun skrev noen korte dikt på det språket.

Mexico by

Etter sin morfars død ble hun sendt til Ciudad de Mexico for å bo med sin mors søster. Hun lengtet etter å forkle seg til mann for å kunne studere ved universitet, men fikk ikke tillatelse av sin familie til å gjøre dette. Hun fortsatte med privatstudier og ved seksten års alder ble hun hoffdame til visekongen Marquis de Manceras hustru María Luisa. Da hun var sytten samlet visekongen et panel av lærde for å undersøke hennes intelligens. De store kunnskaper og ferdigheter som hun oppviste for panelet ble berømte over hele Mexico.
Hun var uinteressert av ekteskap og ville fortsette med sine studier.

Nonne

Juana kom til klostret uskodde karmelitter av St. Joseph, der hun bodde i noen måneder som postulant. I 1669 trådte hun inn hos hieronymittenes orden og kloster, der hun skulle forbli frem til sin død.
I klosteret hadde Sor Juana sitt eget studierom og bibliotek og kunne ofte tale med lærde fra hoffet og universitetet. Foruten å skrive dikt og teaterstykker studerte hun musikk, filosofi og naturvitenskap. Hennes små værelser var fylte med bøker, vitenskapelige instrumenter og kart. 
Til tross for sin dannelse var Sor Juana gjenstand for kritikk av sine politiske og religiøse overordnede. Da visekongen og hans hustru forlot Mexico i 1688 mistet hun dessuten meget av den beskyttelse hun var vant med.
I sine dikt kritiserte hun kolonitidens mannsdominerte samfunn, og lot stemmer blande seg fra de forskjellige etniske grupper i datidens samfunn. Da biskopen av Puebla uten hennes tillatelse utgav en av hennes skrifter under pseudonymet «Filotea de la Cruz» og kritiserte hennes interesse i sekulære studier svarte hun igen med det berømte Respuesta a Sor Filotea de la Cruz («Svar til Søster Filotea») hvor hun i skarpe toner forsvarte kvinnens rett til å tilegne seg viten og hennes likestilling med mannen i intellektuell kapasitet. Brevet er blitt hyllet som en slags første feministiske manifest. Dette svar medførte ytterligere kritikk, og erkebiskopen og andre krevde at hun skulle avstå fra ikke-religiøse bøker og studier. 
Kontroversen omkring Sor Juanas skrifter og presset fra omgivelsene, blant dem hennes skriftefar Núñez de Miranda, resulterte i at Sor Juana ble påtvunget en avsvergelse. Hun solgte alle sine bøker og tilhørigheter og viet seg deretter til et strengt botsliv, og gav opp alle studier og sin skriving. 
I 1695 rammet pesten klosteret. Den 17. april døde hun av sykdommen ved 44 år gammel.