google/wiki40b huggingface dataset:
Ideelle rettigheter

De ideelle rettighetene (fransk droit moral) er de rettighetene av ikke-økonomisk art som tilfaller en opphavsmann. De ideelle rettighetene deles gjerne i to grupper: navneretten og respektretten. Navneretten innebærer at opphavsmannen har krav på å bli navngitt «slik som god skikk tilsier» når verket tilgjengeliggjøres for allmennheten, og ved fremstilte eksemplarer som er gjenstand for spredning. Respektretten innebærer at andre, som har rett til å tilgjengeliggjøre verket, ikke kan gjøre dette på en måte som er krenkende for verket eller opphavsmannen. Det vil således være forbudt å sette verket inn i en krenkende kontekst, eller bruke det i en sammenheng som er egnet til å svekke opphavsmannens anseelse. I norsk rett er dette regulert i åndsverkloven § 3.
De ideelle rettighetene er i prinsippet evigvarende, det vil si at de fortsatt gjelder etter at vernetiden har løpt ut, se nærmere § 48. De vil også bli værende hos den opprinnelige opphavsmann selv om opphavsretten overdras, se § 39. Rettighetene kan imidlertid i begrenset grad fraskrives ved avtale, så lenge bruken av verket det er snakk om «er avgrenset efter art og omfang» (§ 3 tredje ledd). Uansett kan opphavsmannen i slike tilfeller kreve at det presiseres at eventuelle krenkende endringer i verket ikke skriver seg fra ham, eventuelt at navnet hans ikke benyttes ved tilgjengeliggjøringen (fjerde ledd).
Frankrike og Tyskland var de første landene der ideelle rettigheter ble nedfelt i lov.
Gatekjøkken

Gatekjøkken er et utsalgssted hvor man selger hurtigmat.
Gatekjøkken er ofte lokalisert i bysentra eller langs trafikkert vei (derav navnet), ved parker eller på rasteplasser.
En SIFO-undersøkelse fra 1980-tallet viste at den typiske gatekjøkken-kunde var en mann under 30 år.
Naropa

Nāropā (prakrit; sanskrit: Nāropadā eller Naḍapāda, født 1016, død 1040) var en indisk buddhistisk Mahasiddha. Han var en disippel av Tilopa og bror til  Niguma ifølge noen kilder. Naropa's instruksjoner er en del av Vajrayana, spesielt hans seks yogaer av Naropa relevant for Gudsyoga i anuttarayogatantra.
Ellipse (skrift)

Historie

Ellipse har vært i bruk på engelsk siden 1588, og da besto ellipsen av streker - ikke prikker. (Bruken var i en oversettelse av  Terences komedie Andria.)

Annet

Aposiopese er et retorisk virkemiddel og en talefigur der en setning blir avbrutt i en syntaktisk sammenheng slik at mottakeren må tenke seg til resten. Da kan avsenderen antyde og hinte slik at andre må bruke fantasien og tolke tankene for å avslutte meningen.
KABB

Historikk

Den 22. juni 1933 startet Karl Gran og Hjørdis Minge Johannessen et lite vennelag som fikk navnet Østlandske Blindeforbunds Kristelige Vennekreds. I 1952 startet Magnhild Hammer lydbåndsirkelen, og det er dette som er utgangspunktet for dagens lydaviser. Aktiviteten i vennekretsen vokste og i 1972 ble Terje Nærland ansatt av Norges Blindeforbund for å ta seg av vennelagsarbeidet. På denne tiden skiftet organisasjonen navn til Norges Blindeforbunds Kristelige Vennelag. Senere ble dette forandret til Kristent Arbeid Blant Blinde, og ble utad presentert som en selvstendig del av Norges Blindeforbund.
KABBs virksomhet vokste i tiden med Terje Nærland. Noen kritikere mente imidlertid at Nærland gikk for langt. Norges Blindeforbund ville ha mer kontroll over KABB, men Landsrådet pekte på at arbeidet skulle være selvstendig og at de skulle fortsette arbeidet med produksjon og innsamling av midler. Til slutt vedtok Norges Blindeforbund i 1976 at KABB og Norges Blindeforbund skulle skille lag. Året etter uttalte generalsekretær Arne Husveg fra Norges Blindeforbund at forholdet til KABB var bedre enn noen gang, og de to organisasjonene arbeider i dag side om side.

Dagens KABB

KABB er en medlemsorganisasjon med nesten 500 medlemmer. KABB er en landsdekkende organisasjon og i dag har KABB fem lokallag, i Oslo/Akershus, Aust-Agder, Vest-Agder, Stavanger og i Trøndelag. KABB er en medlemsorganisasjon med ca. 420 medlemmer på landsbasis. Synshemmede, lesehemmede og dere pårørende/familie/verge kan bli medlemmer.
Fokuset til KABB er å gi produkter og tjenester til syns- og lesehemmede med kristent innhold. Også familiemedlemmer til syns- og lesehemmede kan bli medlemmer. 
I dag har KABB 12 ansatte; administrasjonen ligger i Askim. 
KABB driver et offentlig godkjent lydbokbibliotek med over 2000 boktitler og samarbeider med NLB om distribusjon av lydbøkene på CD og som lydfiler for streaming og nedlast. KABB har fire lydstudioer for innlesning av lydbøker og leser 80 - 100 lydbøker pr. år i tillegg til tidsskrifter og blader. Av kjerneaktivitetene ved siden av lydbiblioteket, utgir KABB lydaviser rettet mot barn, unge og voksne, arrangerer leirer for medlemmer i alle aldre, tilbyr samtaler, egne skriftlige publikasjoner (opplag 4.500), storskrift/punktskriftblad, aktiviteter på internett, offentlig høringsinstans og sentral partner for den norske kirke i saker som omhandler funksjonshemmedes situasjon i kirke og samfunn.  KABB driver også et omfattende likepersonsarbeid med flere arrangementer for synshemmede barn, ungdom og voksne.

Ny bibeloversettelse (2011)

Høsten 2011 lanserte Bibelselskapet en ny bibeloversettelse. KABB fikk arbeidet med å lese inn Bibelen på lyd og KABB engasjerte Magne Bruteig, Frank Tangen, Nils Ole Oftebro og Birgitte Bjørnstad Sæbø for å lage en god innlesning. Lydversjonen av bibelen på bokmål ble ferdig i 2012. I 2016 kom bibelen i punktskrift på både bokmål og nynorsk. Punktutgaven er kanskje Norges største bibel. Den består av 100 hefter i A4-størrelse og veier rundt 40 kilo.
ProgAtom

ProgAtom er et norsk progrockband etablert i 2012. Musikken er melodiøs symfonisk rock med ambiente trekk. Medlemmer er: Åsmund Mjelva - bass, Arild Sveum - tangenter, Mattis Sørum - gitarer, Rune Ulen - slagverk og Tore Christer Storlid - vokal. Gitarist Mattis Sørum, kjent fra bl.a. «Pictorial Wand», har lagd musikk til mange norske kortfilmer som  The Winter Story (2016) og  Little Grey Wolfy. Spring and Icy Drift (2017) Vokalist Tore Christer Storlid er kjent fra en rekke band som Sipher, Powerslaves, Oh Snap, Myrna Braza, Audrey Horne og i band med Eirik Søfteland. ProgAtom har gitt ut to album, Sagittarius A (2015) og Spiral (2018). Bandet har valgt å kun ha norske tekster. Begge album er spilt inn i Lydbildet Studio & Lydproduksjon og er utgitt av Mjelva Musikk. Bandet har fått omtale i internasjonal musikkpresse og er spilt på radiostasjoner over store deler av verden. Albumet Spiral ble kåret til et av månedens album i november 2018 av radiostasjonen BeProgRock i Brasil, og ProgAtom har musikk fast på spillelista til den amerikanske radiostasjonen «Progressive Rock AZUSA» i 2019.
Polarhare

Utseende, utbredelse og levevis

For å overleve i det barske klimaet har polarharen utviklet kortere ører og lemmer, mindre nese, tykkere fettlag og en tykkere pels en sine slektninger lenger sør. For å holde seg varm og å sove pleier den også å grave hull i bakken eller snøen. Polarharer observeres vanligvis alene, men kan også opptre i grupper med et dusin harer eller mer når de kommer sammen for å holde varmen.
Polarharen lever utelukkende av planter, som polarsildre, krekling og musøre. Musøre utgjør 95 % av dietten til polarharen, men den kan også nyttiggjøre seg en hel del andre planter.
Polarharen har svarte ørespisser og forøvrig helt hvit pels. Om sommeren får den en gråhvitt skjær på hodet. På Newfoundland og det sørlig Labrador skifter derimot individene farge til grå og brun om sommeren for å gå i ett med de skiftende omgivelsene. Polarharen er den største av hareartene, og blir også kjønnsmoden raskere enn andre harearter. Gjennomsnittlig lengde er mellom 43 og 70 cm (målt uten hale), og vekta ligger på 2,5 - 5,5 kg. De største individene kan veie opp mot 7 kg.
Paringstiden er månedene april og mai. Hannene kan pare seg med flere hunner, hvis revirene overlapper hverandre. Når de finner en make vil de lage et hi. Ungene blir født sent på våren eller tidlig sommer, med åpne øyne og tykk pels. Et typisk kull består av seks unger. Ungene blir hos moren i bare noen få uker før de må klare seg selv. Neste vår er de kjønnsmodne. Polarharen blir normalt 3 til 5 år gammel. 
Polarharen finnes i de nordlige og vestlige kystregionene på Grønland, i Det kanadiske polararkipelet, Newfoundland og i fastlands-Canada nord for skoggrensen. Den lever på tundraen, høyslettene og ved de treløse kystene.

Rovdyr

Blant rovdyr som lever av polarhare kan nevnes fjellrev, rødrev, ulv, kanadisk gaupe, røyskatt, snøugle, jaktfalk og fjellvåk. I tillegg driver mennesker jakt på polarhare. Til sitt forsvar kan en polarhare løpe med en fart på opptil 65 kilometer i timen på kortere distanser.
Olav Hestenes

Karriere

Han tok juridisk embetseksamen i 1954. I  starten av sin karriere var han generalsekretær i Riksmålsforbundet. I 1960 startet han som advokatfullmektig hos høyesterettsadvokat Alf Nordhus. 
Olav Hestenes så forsvar av personer som befant seg på «skyggesiden» av norsk samfunn, som en livsoppgave. I sin karriere var han forsvarer for over 200 personer som var tiltalt for drap. Foruten straffesaker avspeilte engasjementet seg også i en rekke arbeidsrettssaker for medlemmer av forskjellige forbund tilsluttet LO. Imidlertid var det etter hvert straffesaker som ble hans hovedbeskjeftigelse som advokat. 
Olav Hestenes var forsvarer for Fritz Moen i 1981 i saken om mordet på Sigrid Heggheim og var sterkt kritisk til rettens dom. I ettertid, etter at Fritz Moen ble frikjent for begge mordene, har spørsmålene vært reist om hvorfor media ikke reagerte på domsavgjørelsen.
Olav Hestenes var bror til journalist og filmanmelder Arne Hestenes.
Malcolm III av Skottland

Malcolm og Ingebjørg

Ifølge den normanniske kronikøren Orderic Vitalis var en av Malcolms første handlinger som konge å reise sørover til hoffet til Edvard Bekjenneren i 1059 for å arrangere et ekteskap med dennes slektning Margaret som hadde kommet til England to år tidligere fra Ungarn. Om det er riktig at han besøkte det engelske hoffet var han den første regjerende skotske monark som gjorde dette på mer enn 80 år. Om en ekteskapskontrakt ble inngått i 1059 er den ikke blitt bevart, og dette kan forklare den skotske invasjonen i Northumbria i 1061 da Lindisfarne ble plyndret. Likeledes, Malcolms hærtokt i Northumbria kan ha vært relatert til det bestridte «kongedømmet til kombrianerne» som ble reetablert av jarl Siward i 1054sogom kom under Malcolms kontroll i 1070.
Orknøyingenes saga forteller at Malcolm giftet seg med Ingebjørg Finnsdatter (i engelske kilder forvansket til «Ingibiorg»), enken til jarl Torfinn Sigurdsson Rike, en datter av Finn Arnesson og som vokste opp på Austrått. Selv om det er antatt at Ingebjørg døde kort tid før år 1070 er det også mulig at hun døde mye tidligere, en gang rundt 1058. Orknøyingenes saga nedtegner at Malcolm og Ingebjørg hadde en sønn, Duncan II (Donnchad mac Maíl Coluim) og som senere ble konge. Noen middelalderske kommentarer som følger William av Malmesbury hevder at Duncan var illegitim, men denne påstanden er propaganda som reflekterer behovet til Malcolms etterkommere med Margaret til å underminere kravene til Duncans etterkommere, klanen Meic Uilleim (MacWilliams). Malcolms sønn Domnall som ble rapportert død i 1085 er ikke nevnt av forfatteren av Orknøyingenes saga. Det er likevel antatt han må ha blitt født av Ingebjørg.
Malcolms ekteskap med Ingebjørg sikret ham fred i nord og vest. Snorre Sturlasons Heimskringla forteller at hennes far Finn Arnesson hadde vært en rådgiver for kong Harald Hårfagre og, etter at han ble uvenner med Harald, deretter gjort til jarl av Svein Estridsson, konge av Danmark og en uforsonlig fiende av norskekongen, noe som kan ha vært en annen grunn for Malcolm til å inngå ekteskapet. Malcolm kunne nyte et fredfylt forhold til jarlene på Orknøyene, styrt i fellesskap av hans stesønner Erlend Torfinnsson og Pål Torfinnsson (1064–1098). Orknøyingenes saga forteller også om strid med Norge, men dette er sannsynligvis feilplassert i sagaen ettersom det er assosiert med Magnus Berrføtt som ble konge av Norge først i 1093, det samme året som Malcolm døde.
Løvfrosker

Kjennetegn

De fleste løvfrosker tilpasset et liv i trærne. Mange av dem har øyne som er rettet framover slik at de får samsyn og derved muligheten til å beregne avstand. De fleste har også festeskiver på fingre og tær som hjelper dem å klatre. Hos ikke-klatrende slekter kan disse trekkene være redusert eller mangle helt, slik som hos Cylorana som er gravende og lever nesten hele livet under jorda i Australias ørken. De fleste løvfrosker lever av invertebrater, men noen av de største artene kan ta små virveldyr.

Formering

Mange løvfrosker legger eggene sine i små dammer slik det er vanlig hos de fleste frosker, men noen av dem legger eggene sine i trær. Noen regnskogsarter bruker Bromelia og andre planter som danner en liten vannpytt mellom bladene. Andre arter legger eggene direkte i vegetasjonen over dammer og elver, slik at rumpetrollet kan skli ned fra bladet og ned i dammen når de klekker. Noen få arter legger egg i bekker og elver med ganske sterk strøm. Rumpetrollene hos slike arter har en uvanlig tilpasning der munnen fungerer som sugekopp og lar dem feste seg til steiner slik at de ikke skylles ned med strømmen. Flere av artene pisker opp skumreir av et proteinholdig sekret fra kloakken, og legger eggene sine der. Reirene festes til vegetasjon over vann og elver. Etter hvert som rumpetrollene klekker, tar de seg ut av skumreiret og faller ned i vannet under. En uvanlig bruk av slike reir finnes hos enkelte søramerikanske løvfrosker, der hunnen bærer med seg skumreiret med eggene på ryggen til vel etter at rumpetrollene har klekket.
Rumpetrollene til de fleste løvfrosker har øynenen plassert på siden av hodet og en bred hale med frynsete tupp.
Margaret E. Hillestad

Utdannelse og arbeid

Hillestad er utdannet cand.oecon. fra Universitetet i Oslo i 1988. Hun er ansatt som forsker og prosjektleder i AgriAnalyse. Tidligere har hun hatt ulike stillinger i bl.a. MacGregor og NSB.

Politikk

Hillestad var leder for Senterpartiets studentlag 1980–1985, nestleder i Oslo Senterparti 1985–1990 og fylkesleder i Oslo Senterparti i periodene 1991–1995 og igjen 2009–2011. Hun var nestleder for Senterkvinnene 2003–2005 og leder for Senterkvinnene og sentralstyremedlem i Senterpartiet fra 2005 til 2010. Hun har også vært leder for Oslo Senterkvinner i flere perioder, og har hatt flere andre verv i Senterpartiet. Hillestad var i 2010 en sentral initiativtager til Forum for sentrumspolitikk, et samarbeidsforum for Senterpartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti.
Hun har vært Senterpartiets førstekandidat i Oslo ved en rekke stortingsvalg og kommunevalg, og var første vararepresentant til Stortinget fra Oslo i perioden 1993–1997, og møtte som stortingsrepresentant i 105 dager. Hun var varamedlem av Oslo bystyre 1991–1995, og var medlem av kontrollutvalget i Oslo kommune og varamedlem av samferdselskomiteen i samme periode. Hun har engasjert seg for vern av Oslos grønne lunger, bl.a. for vern av Husebyskogen, og har markert seg i Senterpartiet som forkjemper for miljøvern, likestilling og internasjonal solidaritet.
Hun var medlem av det regjeringsoppnevnte Barnefamilieutvalget som ble oppnevnt av regjeringen Brundtland. Hun var også medlem av KS' landsting og medlem av Kvaløyutvalget nedsatt av KS sitt sentralstyre i 1996, for å utrede forholdet mellom stat og kommune.
Hillestad var fylkesleder for Oslo Nei til EU 2002–2006. Hun har vært styremedlem og rådsmedlem (sammen med bl.a. Erna Solberg) i Stiftelsen Kvinneuniversitetet (på Løten), styreleder i Kvinneuniversitetet i Norden (i Nesna) og var medstifter av Norges kvinnelobby. Hun har også vært utnevnt av Helse- og omsorgsdepartementet som medlem av Vinmonopolets bedriftsforsamling.
Chamberlin

Chamberlin er et elektro-mekanisk keyboardinstrument som er forløperen til Mellotronen. Den ble funnet opp og patentert av Harry Chamberlin mellom 1949 og 1956, da den første modellen ble introdusert. Den mest stabile og fullendte modellen, Chamberlin M1 har et pianokeyboard. Under hver tangent er det et magnetisk lydbånd som dras i gang når tangenten trykkes ned. Båndene har ca. 8 sekunder lang spilletid, og når man slipper opp igjen tangenten spoles båndet tilbake til start.
Streetly Electronics i England ble introdusert for Harry Chamberlins oppfinnelse og satte i gang produksjonen av det som skulle bli mye mer kjent og populært, nemlig Mellotronen (uten at Harry selv visste om det). Mens Mellotronen ble brukt av alle de største artistene mellom 1967 og 1975 forble Chamberlinen en obskuritet. Harry Chamberlin fortsatte produksjonen i sin garasje frem til sin død tidlig på 1980-tallet. Hvorfor Mellotronen ble så mye mer kjent er et mysterium ettersom særlig de senere Chamberlin-modellene fra rundt 1970 har en lydkvalitet og mekanisme som er langt overlegent i forhold til Mellotronen.

Mottagelse

Utover 1990-tallet ble både Mellotron og Chamberlin populære igjen etter 1980-tallets digitale, rene og kalde samplebaserte synthesizere. Chamberlinen er et av de instrumentene alle vil ha, men ingen klarer å få fatt i. Rick Rubin, Jon Brion og en håndfull andre amerikanske superprodusenter har brukt Chamberlin flittig i de senere årene med artister som Fiona Apple, Johnny Cash, osv. Andre som har brukt Chamberlin er artister som Tom Waits, The Moody Blues, David Bowie, Sparklehorse, Magma, Ruphus Wainwright og Wobbler, for å nevne noen. I Europa er det ikke vanlig å komme over Chamberliner, selv om det er rapportert om 2 ødelagte Chamberliner i England (den ene brukte David Bowie på 1970-tallet), samt en Chamberlin Rhythmate (trommemaskin med ekte trommeloops) som befinner seg hos Mattas Olsson i hans Roth-Händle studio i Stockholm, og en Chamberlin M1 og Chamberlin Rhythmate som Lars Fredrik Frøislie eier i Norge.
Canones Nidrosienses

Canones Nidrosienses er en samling kirkerettsforskrifter som ble innført i Norge i forbindelse med opprettelsen av erkebispesetet i Nidaros i 1152-53 eller noe senere i forbindelse med kroningen av kong Magnus Erlingsson i 1163, eller i 1170-årene. Dokumentet med kirkereglene ble funnet i 1930-årene sammen med Magnus Erlingssons kroningsed i et engelsk manuskript fra 1200-tallet. Det er skrevet på latin, men er senere oversatt til norsk (nynorsk) av Eirik Vandvik.

Opprinnelse og datering

Canones Nidrosiensies er det eldste norske bevarte regelsett for den norske kirken, men det bygger på tidligere kirkelig lovgivning fra andre kilder. Tidspunktet for iverksettelsen av reglene er imidlerid sterkt omdiskutert. Det ble først antatt at det var den pavelige utsending, kardinal Nicholas Breakspear (Nikolaus av Albano), den senere pave Hadrian IV, som hadde med seg dokumentet da han kom til Norge i 1152 for å opprette det norske erkebispesetet i Nidaros (Trondheim).
Det er også hevdet, av Walther Holtzmann, at dokumentet skal stamme fra tiden rundt dåpen eller kroningen av kong Magnus Erlingsson i 1162 eller 1163, og da i forbindelse med den pavelige legat under kroningen, subdiakonen Stefano av Orvieto.
En grundig gjennomgang av dateringsspørsmålet er foretatt av Vegard Skånland (1969) og hans konklusjon er at dokumentet er noe yngre, fra 1170-tallet, og er utformet av Øystein Erlendsson som var erkebiskop i Nidaros etter at den første erkebiskopen Jon Birgersson var død i 1157.
Pip Pyle

Biografi

Pyles musikalske karriere startet i 1966 da han og barndomsvennen Phil Miller samt Phils bror Steve Miller grunnla bandet Bruno's Blues Band, som kort tid etterpå ble til Delivery. Han forlot bandet i 1970 etter en krangel med sangeren Carol Grimes og spilte deretter sporadisk i bluesbandene Chicken Shack og Khan. I 1971 fikk Pyle et tilbud av Robert Wyatt (fra Soft Machine) om å spille for han på et spor på Daevid Allens soloutgivelse Banana Moon. Etter denne innspillingen ble Pyle med Allen videre til Gong hvor han var medlem av bandet i rundt åtte måneder og deltok på studioutgivelsene Camembert Electrique og Continental Circus (begge utgitt i 1971). Pyle ble erstattet av Laurie Allan, men ble igjen medlem av bandet i en periode på 1990-tallet.
I 1972 arbeidet Pyle med sangeren Paul Jones (fra Manfred Mann) før han grunnla Hatfield and the North sammen med brødrene Miller. Steve Miller ble erstattet kort tid etter, og den endelige besteningen endte opp med Pyle, Phil Miller, Richard Sinclair (fra Caravan) og Dave Stewart. Debututgivelsen Hatfield and the North kom ut i 1974, mens oppfølgeren The Rotters' Club kom ut året etter. Begge disse hadde også låter som Pyle skrev tekst til, i tillegg til trommespill. Etter denne perioden dro Pip Pyle videre til National Health samt andre bandprosjekter som Soft Heap (med Hugh Hopper, Elton Dean og Alan Gowen). Han deltok for øvrig også på Neil's Heavy Concept Album (fra 1984), som var en spin-off fra fjernsynsserien The Young Ones hvor også Dave Stewart var involvert.
I 1984 møtte Pyle Sophia Domancich som han fikk et langvarig forhold til. Han startet i denne perioden også sitt eget band kalt Pip Pyle's Equip'Out, som også inkluderte Domancich og som gav ut utgivelsene Equip'Out, Up! and Instants. Pyle gav ut sin første soloutgivelse i 1998 kalt Seven Year Itch, og som inkluderte en rekke fremstående musikere som Phil Miller, David Sinclair, Dave Stewart, Elton Dean, Hugh Hopper, Jakko Jakszyk, Barbara Gaskin, John Greaves, François Ovide, Fred T. Baker, Paul Rogers, Lydia Domancich og Didier Malherbe. Pyle spilte også trommer i In Cahoots mellom 1982 til 2001, og var med på utgivelsene Cutting Both Ways, Split Seconds, Live 86-89, Live in Japan, Recent Discoveries, Parallel and Out of the Blue.
I 2005 gikk han sammen med Phil Miller og Richard Sinclair for en rekke turnekonserter med Hatfield and the North, som brakte dem rundt i Europa, Japan og USA. Han spilte sin siste konsert i Nederland to dager før sin død i Paris.
Orientalsk-ortodokse kirker

Lære

De orientalsk-ortodokse kirkene godtok ikke Kalkedon-konsilets lære om at Kristus har to naturer, den menneskelige og den guddommelige, slik de fleste kristne kirker – blant annet Den ortodokse kirke, Den katolske kirke og de protestantiske kirker – lærer. I kirkehistorien har de derfor polemisk blitt omtalt som monofysitter, en betegnelse kirkene selv avviser. Mer nøytralt kan de omtales som ikke-kalkedonske kirker.
I nyere tid har de orientalsk-ortodokse kirker kommet frem til at det egentlig er liten forskjell mellom deres lære og den læren som følges av den ortodokse kirke. Det har i kjølvannet av dette vært gjort forsøk på å gjenoppta kommunion mellom de ortodokse og de orientalsk-ortodokse, men dette er foreløpig kontroversielt i flere kirkelige miljøer.
De liturgiske ritene som brukes i de orientalsk-ortodokse kirkene, er noe ulike. Noen følger den alexandrinske ritus (den eritreisk-, etiopisk- og koptisk-ortodokse kirke), noen den antiokenske ritus (den indisk- og syrisk-ortodokse kirke), mens den armensk-ortodokse kirke følger sin egen ritus.

Ledelse

De orientalsk-ortodokse kirkene ledes av hver sin patriark og/eller katolikos. Den koptisk-ortodokse paven av Alexandria og patriarken av hele Afrika har æresforrang blant de seks kirkelederne. Han har imidlertid ingen faktisk jurisdiksjon over de andre kirkene, slik f.eks. den katolske paven har over de katolske særkirkene.

Utbredelse

De fleste orientalsk-ortodokse kirkene avleder seg selv fra to av de opprinnelige kristne patriarkatene: patriarkatet Alexandria og patriarkatet Antiokia. Derfor har de sitt historiske hovedutbredelsesområde i Midtøsten og det nordøstlige Afrika, men flere av kirkene har blitt spredt til store deler av verden.
Ulabrand (musikkgruppe)

Ulabrand er en norsk musikkgruppe, fra Eiker i Buskerud. De ga i 2008 ut sin første CD, Ulabrand, hvor Trond Wagelid har tonsatt ti dikt av Hans Aleksander Hansen (1911–1984). I 2009 kom singelen «Legdegutt». Orkesterets navn er tatt fra en fiskeskøyte tilhørende brødrene Wagelids bestefar. Albumet II fulgte i oktober samme år.
Høsten 2010 dro bandet til Dublin for å spille inn sin tredje plate, som ble utgitt i 2011. Albumet fikk navnet Dublin. Fra å ha tilhørt sjangeren visefolkpop i starten, må de i dag kunne sies å tilhøre folkrocken. Frontfigur er vokalist Olav Aas.