google/wiki40b huggingface dataset:
Bruno Heim

Liv og virke

Heim var sønn av stasjonsmester Bernard Heim-Studer og ektefellen Elisabeth. I 1938 ble han prest og i 1947 ble han personlig sekretær for erkebiskop Angelo Roncalli, den senere pave Johannes XXIII, da denne var nuntius i Paris. Bruno Heim tok 1938 doktorgraden i filosofi og han ble cand.jur. i 1946.
Heim er særlig kjent for å ha skapt og tegnet tallrike våpenskjold for katolske geistlige i en lang rekke land, blant annet i 1963 for katolsk biskop i Oslo John Willem Gran, samt for katolske biskoper i de andre nordiske landene. Slike biskopsvåpen består av skjold som er firedelt (kvadrert) med farger (tinkturer) og figurer fra embetsvåpenet gjengitt i 1. og 4. felt, og tilsvarende fra biskopens person- eller slektsvåpen i 2. og 3. felt. Skjoldet er lagt på en opprett korsstav og omgitt av øverst en prelathatt (med pull og vid brem) som det henger en snor med seks dusker ned fra på hver side av skjoldet. Under skjoldet står det et personlig valgspråk, vanligvis på latin, for biskopen.
Heim sto også bak våpenskjoldene til pavene Johannes XXIII, Paul VI, Johannes Paul I og Johannes Paul II. Heim var medlem av 20 lands heraldiske foreninger, blant annet Heraldisk Selskap, og medlem av Académie internationale d'héraldique.
The Thing (2011)

Handling

Filmen handler om en norsk forskergruppe som oppdager vraket av et fremmed romskip og et frosset romvesen, begravd dypt under isen i Antarktis. De bringer inn den unge amerikanske paleontologen Kate Lloyd (Winstead). Hun og noen andre engelsktalende karakterer blir dermed påskuddet til at også nordmennene for det meste snakker engelsk i denne filmen.
Forskerne oppdager for sent at romvesenet fortsatt er i live, og at det er i stand til å overta mennesker og gjøre dem om til imitasjoner. Paranoien setter inn når ingen lenger kan vite hvem som fortsatt er menneskelige, og hvem som er blitt «ting».
Filmen leder til slutt inn i begynnelsen på John Carpenters klassiske grøsser: Noen av de siste overlevende kaster seg inn i et helikopter og forfølger «The Thing» (nå i skikkelse av en hund) over isødet, like fram til en amerikansk forskningsbase. Jørgen Langhelles karakter «Lars» viser seg å være nordmannen som kort opptrådte i begynnelsen av Carpenter-filmen.
Punta Carena-fyret

Punta Carena-fyret (italiensk: Faro di Punta Carena) er et fyrtårn som ligger på sydvestspissen av Capri omtrent 3 kilometer sydvest av Anacapri. Fyrtårnet har vært i drift siden 1867; byggingen begynte i 1862.

Beskrivelse

Det består av et oktagonalt tårn av murstein med lykt og galleri over en to-etasjes bygning. Fyrtårnet ble malt i 2010, og er hvitt med røde vertikale striper, samt fyrvokterens hus i rødt.
Fyrtårnet har et roterende lys som blinker hvitt hvert tredje sekund. Lykten er plassert 73 meter over havoverflaten og har en rekkevidde på  25 nautiske mil (omtrent 46 km), og er derfor karaktersiert som et offshore-fyr. Det består av et 28 meter åttekantet mursteinstårn over en to-etasjes bygning.
José María Morelos (Quintana Roo)

José María Morelos er en by og administrasjonssentrum i José María Morelos kommune i den meksikanske delstaten Quintana Roo. I 2010 hadde byen 11 750 innbyggere. Den befinner seg i innlandet, ikke langt fra grensa til delstaten Yucatán.
Pans død

Sagnet om Pans død er et vandresagn som er kjent over et stort geografisk område. I Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog er sagnet ML 6070. I Norge er det nedtegna varianter fra alle landsdeler. Kjerna i sagnet er at det finnes vetter som lever side om side med menneskene, men som til vanlig er usynlige. Et menneske på reise hører en røst som ber ham overbringe et dødsbudskap når han kommer hjem. I norsk tradisjone er navnet på den døde ofte Dild. Budskapet er da Dild datt i eld, som også blir brukt som typetittel på sagnet. Men lokale varianter kan ha andre navn: I Telemark kan budskapet være Dagbak, Dagbak! bed 'en Nottfag til fara fort, lisle Tapp i fjølli er daud, På Helgeland kan det være: Du mann, hels ho Kyla at han Kjel er daud! og på Hålogaland kan det være: Hels han Krylekropp som 'pund bordet satt at han Bal i elden datt! Når den reisende kommer hjem og forteller hva han har hørt, gir et usynlig vesen seg til kjenne som pårørende (som regel mor) og forlater stedet i all hast.
Den eldste trykte varianten av sagnet finnes hos Plutark, som i Moralia forteller om Epiterses, som under en sjøreise opplevde å bli liggende i vindstille utafor øya Paxos. Mange om bord hørte at det ble ropt fra øya på Thamus, som var skipets egyptiske los. Det ropes tre ganger, og når Thamus til slutt svarer, lyder det: «Når du kommer til Palodes, så meld at den store Pan er død!» Når skipet seinere driver forbi Palodes, roper Thamus budskapet inn mot øya, og det reiser seg et klagekor av mange stemmer der inne, men ingen er å se.
Plutark forteller videre at tildragelsen vakte oppsikt i Roma da mannskapet kom tilbake og fortalte om den. Keiser Tiberius iversatte en gransking for å finne ut mer om Pan, og rådgiverne hans kom til at det måtte være den greske satyren Pan, sønn av Hermes og Penelope. Sagnet er blitt brukt av tidlige kristne menigheter som et bevis på at de hedenske gudene forsvinner ved Kristi komme.
I Norge er sagnet alltid knytta til underjordsfolket, og Dild er et huldrebarn som har falt i ilden. Mora befinner seg usynlig blant menneskene, der hun i noen varianter er i ferd med å stjele med seg mat el.l. Når hun får dødsbudskapet, skriker hun opp og blir et øyeblikk synlig før hun springer vekk.
Peter Chr. Asbjørnsen har to varianter av sagnet i «En aftenstund i et proprietærkjøkken» fra 1845.
Iskander (missil)

Historie

I november 2008 uttalte den russiske presidenten Dmitrij Medvedev at Russland ville utplassere Iskandermissiler i Kaliningrad som et mottrekk mot USA og NATOs planer om etablering av et «rakettskjold» i Polen og Tsjekkia.
I 2011 ble det utplassert Iskander-system til 26. bakke-til-bakke-missilbrigade i Luga sør for St. Petersburg. I 2016 var Iskander-systemet foreløpig plassert i 152. bakke-til-bakke-missilbrigade i Kaliningrad, og i begynnelsen av 2018 ble systemet tilført eksklaven permanent.

Iskander-M

Variant for de russiske væpnede styrker med to 9M723 kvasiballistiske missiler - skuddvidde 415 km. Toppfart 6-7 mach, flukthøyde opptil 6–50 km, hvor flukten er kontrollert hele veien - forberedt til å bære kjernefysisk stridshode. Den første og siste delen av fluktbanen vil missilet automatisk foreta en rekke unnvikende manøvrer mot eventuelle antiballistiske fiendtlige mottiltak. Missilet vil også foreta manøvrer under hele flukten.

Iskander-K

(K står for Krylataya som betyr "med vinger") Varianten er altså et kryssermissil, og igjen to varianter av disse:
9M728 (SSC-7) også kjent som R-500 – flukthøyde opptil 6 km, med publisert skuddvidde opp til 500 km  og automatisk justering av fluktbanen underveis med terrengfølgende radar. Missilet er utviklet fra  3M10, 3M54/3M14 og Kh-101/102 missiler og kan også avfyres fra plattformen til Iskander-M.

SSC-8 Novator

9M729 (SSC-8 Novator) – nytt langtrekkende missil som kan være basert på  3M14 (SS-N-30) Caliber-NK missilkompleks med skuddvidde opptil 5,470 km og kan også være basert på luft-til-bakke-missilet Kh-101 med skuddvidde over  5 500 kilometer (5 500 000 m). Mesteparten av apparaturen på 9M728 og 9M729 er den samme.
Missilet bryter trolig INF-avtalen dersom missilet blir utplassert i operative avdelinger i Russland. Missilet bruker fast brennstoff og navigerer som SSC-7 ISKANDER-K. Første prøveskyting fant sted 2. september 2015.
Anklagene om brudd på INF-avtalen kom fra USA i 2017 etter at SSC-8 skulle være utplassert i Kapustin Jar. Russland vil ikke tillate USA å inspisere disse missilene fordi USA ikke tillater Russland en tilsvarande inspeksjon på USA sine ubåter.
Totalt er det 7 forskjellige typer krysser- og ballistiske missiler innen Iskander-systemet.
18. oktober

Navnedag

Kjersti, Kjerstin

Helligdager

Lukasmesse til ære for evangelisten Lukas , i folketradisjonen ble dagen kalt Lukas våtmann fordi det nesten alltid regnet denne dagen.
Gulbrynkjernebiter

Etymologi

Da William Cooper opprinnelig beskrev arten (i Sault Sainte Marie, Michigan, USA, i 1825) var det under det vitenskapelige navnet Fringilla vespertina, som er et feminint. I en tid ble det imidlertid regnet som maskulint (jfr. H. vespertinus), men det er siden omgjort til feminint igjen (H. vespertina).
Hesperiphona er sammensatt av de to greske beskrivelsene hesperos (ἑσπερος) og phōnos (φωνος) som betyr henholdsvis kveld og lydhør, og har nok sammenheng med at arten kan være ganske lydhør (vokaliserer) og aktiv om kvelden.

Systematikk

Clements et al. (2010) plasserte de to artene i slekten Hesperiphona sammen med med Coccothraustes, men molekylære data fra en studie i 2012 slår fast at Coccothraustes er monotypisk og kun omhandler én art, som er vidtspredd i Eurasia, mens Eophona omhandler to arter i Øst-Asia og Hesperiphona to arter i Nord-Amerika. Kjernebiter (C. coccothraustes) er derfor eneste art i denne slekten, mens de to nordamerikanske artene gulbrynkjernebiter (H. vespertina) og tåkekjernebiter (H. abeillei) hører hjemme i slekten Hesperiphona. Denne plasseringen støttes også av HBW Alive og BirdLife International.
Régine Deforges

Liv og virke

Deforges ble født i Montmorillon, Poitou, i det vestlige Frankrike. I sin biografi har hun beskrevet hvordan hennes skolekamerater stjal hennes dagbok som avslørte hennes hemmelige tanker om at hun var hemmelig forelsket i en jevnaldrende pike. Foreldrene tvang henne til å brenne dagboken. «Mitt intime liv gikk opp i flammer. Jeg besluttet å hevne meg», har hun fortalt om det tidspunkt som fikk henne til å gjøre opprør.
Deforges var den første kvinne i Frankrike som eide og drev et forlag. I årenes løp har hun blitt sensurert, anklaget og idømt store bøter for å utgi «usømmelig litteratur». Den første boken hun utga var Le Con d'Irène (direkte oversatt «Irènes fitte»). Kun 48 timer etter at den var lagt ut til salg, den 22. mars 1968, ble den beslaglagt. Deforges ble deretter dømt for «krenkelse av sedeligheten» og fratatt sin borgerlige rettigheter.
I 1976 debuterte hun skjønnlitterært med romanen Blanche et Lucie, men slo først og fremst gjennom for den romantiske trilogien som begynte med La Bicyclette bleue, Den blå sykkelen i 1981. Denne boken solgte mer enn ti millioner eksemplarer over hele verden. Her fortelles det om den unge jenta Lea Delmas som var 17 år da den andre verdenskrig brøt ut. Da krigen nådde Frankrike engasjerte hun seg i motstandsarbeidet. Hennes arbeid, sorger og gleder ble populær lesning, også internasjonalt. Med de senere bøkene, sju i alt, om henne knyttet Deforges sin hovedfigur til en rekke historiske hendelser, som Vietnamkrigen og revolusjonen på Cuba. Bokserien ble en enorm salgssuksess i innland og utlandet som har gjort Deforges til en av de mestselgende franske forfattere noensinne. I 2000 ble bokserien filmatisert til en TV-serie, regissert av Thierry Binisti, med den vakre Laetitia Casta i hovedrollen.
Hun var tidligere president av Société des Gens de Lettres de France og medlem av juryen Prix Femina. Regine Deforges var mor til to barn og bodde i Paris.
John Comyn (sorte)

Bakgrunn

Etter at Margaret «jomfruen av Norge», som var kong Alexander III av Skottland siste ætling, døde i 1290, ble seks lorder og biskoper utpekt til Voktere av Skottland. Tittelen innebar at de hadde myndighet til å handle i regents sted. John Comyn (sorte) var en av vokterne som ble utnevnt i 1290. Den som ble valgt til konge over Skottland ble John Balliol.
Balliol-familien var en alliert av Comyn-familien. Etter kort tid ble John Balliols søster Eleanor giftet bort til John Comyn for å styrke alliansen. De fikk flere barn, deriblant sønnen John (kalt opp etter faren), som senere i livet skulle bli kjent som John Røde Comyn.
John Comyn støttet John Balliol da han kjempet mot og ble beseiret av Edvard I av England og satt fengslet sammen med Balliol i Tower of London. Etter at han ble løslatt, da Balliol ble sent i eksil til Frankrike, slo Comyn seg sammen med William Wallace i kampen for den skotske uavhengighet.

Sønnen

John Comyn (sorte) var selv en av de som hadde et legitimt krav til den skotske tronen, ettersom han nedstammet fra kong David I av Skottland. Da Balliol måtte dra i eksil ble sønnen Røde Comyn den mektigste mannen i Skottland ved siden av sin bitreste fiende, en annen som hadde et krav til den skotske tronen; Robert Bruce. John Comyn (røde) hadde dobbelt krav til tronen gjennom både farssiden (til David I) og morssiden (til Balliol). 
John Comyn (røde) delte kommandoen av de skotske styrkene med sin rival Robert Bruce etter at Wallace ble henrettet, og han hadde en viss suksess, blant annet i slaget ved Rosslyn. Men Robert Bruce aktet å sikre sitt krav til tronen og fikk Røde Comyn myrdet i en kirke i Dumfries i 1306. Seks uker senere ble Robert Bruce kronet til konge av Skottland..

Huset Comyn utryddet

John Comyn (den sorte) døde ved Lochindorb Castle i 1302. Etter kroningen av Robert Bruce i 1306 brøt det løs en bitter borgerkrig mellom Bruces fraksjon og Comyn-fraksjonen. Borgerkrigen endte med at huset Comyn ble fullstendig utradert. John Comyn (den sorte)s sønnesønn, John Comyn IV, som hadde vokst opp i England, deltok på engelsk side ved slaget ved Bannockburn i 1314 hvor han ble drept av Robert Bruces hær. Han var den siste gjenlevende Comyn, og ættens mektige posisjon i Skottlands historie var med hans fall på slagmarken over.
Norsk Tele Service

Norsk Tele Service AS var et selskap som drev serviceverksted for mobil-telefoner. Det ble stiftet i 1999 og hadde forretningskontor i Bergen (Åsane).
Norsk Tele Service samarbeidet med en rekke elektronikkjeder som selger mobiler, blant annet Expert, Elprice og Telekiosken. Selskapet ble slått konkurs i 2012.
Carl Richard Unger

Carl Richard Unger (født 2. juli 1817 i Christiania, død 30. november 1897) var en norsk filolog og professor ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Han sto bak utgaver av kongesagaene og en rekke andre norrøne verker.
Unger var medredaktør av kildeskriftutgivelsen Diplomatarium Norvegicum. Han var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim fra 1853 og Videnskabsselskabet i Christiania fra 1857.
Smedmyrkoia

Smedmyrkoia er en tømmerkoie med tilhørende stall, som inneholder utedo og vedskjul. Hytta ligger inntil blåmerket sti og skiløype, omkring hundre meter vest for øvre Lysedammen, og fem kilometer nord for Skansebakken, innerst i Sørkedalen i Oslo. 
Smedmyrkoia har alt man trenger av kjøkkenutstyr. Hytta består av fire rom og har 9 sengeplasser. Smedmyrkoia har ikke innlagt vann eller strøm. Til matlaging brukes propanbluss. Vann kan hentes i bekken langs skogsbilveien/skiløypa hundre meter nord for hytta. Fra hytta er det 3 km til Oppkuven-Smeddalen naturreservat. 
Smedmyrkoia er låst med DNT-nøkkel og kan brukes hele året. Soveplasser kan forhåndsbestilles på internett. Søndagene fra januar til mars, kl. 11.00-16.00, har Friluftsklubben saft- og vaffelservering på hytta. 
Bestyrere/hytteverter: Ubetjent, DNT Oslo og Omegn er driftsansvarlig
Tysk idealisme

Tysk idealisme er en betegnelse på en utvikling innenfor filosofien sent på 1700-tallet og tidlig 1800-tallet med røtter i deler av Kants filosofi og filosofene Fichte, Schelling og Hegel som hovedrepresentanter for retningen. Bevegelsen er på ingen måte en homogen retning, men har sterke fellestrekk.
Med utgangspunkt i Kants metafysikk og praktiske fornuft forfattet Hegel (og sannsynligvis også Hölderlin) et forsøk på et program for idealismen og etikken, Das älteste Systemprogramm des deutschen Idealismus (1796/97).
Idealismen forsøker å gi en ny utforming av metafysikken, en filosofi om det absolutte. Den menneskelige bevissthet som hos Kant måtte forlates til fordel for en absolutt bevissthet. Virkeligheten er en sammenhengende enhet, og forstås best ut i fra et prinsipp.
Subjektet forstås i tråd med Kant som fundamentalt skapende og produktivt, og er autonomt. Friheten former virkeligheten og står dermed i en diastase til virkeligheten som helhet og sammenheng. I skjæringspunktet mellom forsøket på å forene virkeligheten som helhet og friheten finner vi bestrebelsen til de tyske idealister. Hos Fichte det absolutte jeget som fordeler seg i de enkelte individer for å fremme sin moralske utvikling, hos Schelling det absolutte som kommer til bevissthet i individet for at menneskene skal kunne nyte den estetiske kontemplasjonen av bevissthetens og naturens enhet – og hos Hegel den absolutte ånd
Den tyske idealismen innledet og inspirerte i stor grad romantikken (med Goethe også som kilde). Andre filosofer som kan regnes til idealismen er Schleiermacher, Herbart og Arthur Schopenhauer.
Agrippina den yngre

Bakgrunn

Agrippina ble født i den byen som senere fikk navn etter henne, Colonia Claudia Ara Agrippinensium, kort: Colonia Agrippina (Köln). Hennes far Germanicus var stasjonert der som øverstkommanderende for de legioner som kjempet i Germania.

Ved maktens føtter

Hun var først gift med Cnaeus Domitius Ahenobarbus, som hun hadde sønnen Lucius Domitius Ahenobarbus med (han som ble keiser Nero), og senere Passienus Crispus, som skal ha tatt livet av for en stor arv.
Som sine søstre hadde hun et forhold til sin bror Caligula. Gjennom snedige manøvrer lyktes hun å få sin onkel, keiser Claudius til å gifte seg med henne i 49 og utnevne sønnen Nero til sin etterfølger. Hun skal ha forgiftet Claudius i 54 slik at Nero kunne overta makten. 
Hun hadde håpet å få styre riket sammen med Nero, og de første årene utøvet hun faktisk innflytelse på Neros regjeringsarbeid. Innflytelsen avtok kraftig over tid. Hun forsøkte så å få Claudius' sønn Britannicus som keiser, med det resultat at Nero lot han myrde. I år 59 lot Nero også sin mor drepe. Denne ugjerningen ble frem til begynnelsen av 1900-tallet sett på som utslag av en egenartet galskap som fremtrer hos enkelte mektige, cæsarisk galskap. Dette skulle være en spesiell form for hybris, stormannsgalskap og paranoia, som skal ha kjennetegnet enkelte romerske keisere. Senere er det fremkommet andre måter å se det på: Uttrykket betegner da ikke så meget en medisinsk tilstand, men snarere et knippe kjennetegn på en monark som er uegnet til sine høye oppgaver.
VM i turn 1934

Det 10. verdensmesterskapet i turn ble arrangert i perioden 11. juni til 12. juni 1934, i Budapest i Ungarn. 
I dette VM ble hopp tatt med som prøvegren for første gang, og dette var også det første VM i turn der kvinner fikk delta. 13 nasjoner deltok, som var det høyeste antallet siden VM i turn ble arrangert første gang i 1903.
Wam & Vennerød

Wam & Vennerød er en norsk film-duo, Petter Vennerød og Svend Wam, som produserte og regisserte en rekke norske filmer mellom 1975 og 1995.
De fleste av deres filmer hadde et mørkt dramapreg, men også noen komedier føyer seg inn i rekken. Betegnelsen Wam & Vennerød var ofte ensbetydende med filmer som befattet seg med sosialrealisme og hadde en dyster tone og dramatisk slutt. Flere av filmene deres ble godt mottatt i sin samtid av både kritikere og publikum. Duoen proklamerte seg selv som anarkister, og var bestemt på å lage filmer som skilte seg fra klassiske norske dramaer og komedier.
Filmselskapet Mefistofilm A/S ble etablert i 1975.
Rossija 1

Sovjet-tiden

Rossija startet i 1951 som Program 1 i Sovjetunionens sentral-tv, men flyttet over til Program 3 i 1965. To år senere ble den flyttet igjen til Program 2. De første årene sendte kanalen stort sett programmer laget av Sovjets utdanningsdepartement samt barneprogrammer. Da kanalen flyttet til Program 2s sendefrekvens, ble flere store programmer flyttet til kanalen – blant annet nyhetssendingen Vremja i 1968. I 1975 begynte Program 2 å sende i farger, og i 1977 ble kanalen riksdekkende for hele Sovjetunionen. 
Utover i 1980-årene begynte kanalens programprofil også å omfatte kultur-, kunst- og sportsprogrammer, og i 1984 skiftet kanalen navn til Kanal 2. Da Sovjetunionen ble oppløst, ble kanalen i 1990 gjort om til en russisk TV-kanal gjennom opprettelsen av VGTRK. Kanalen gjenoppsto året etter som RTR (Russlands radio og televisjon).

Russland

Utover i 1991 gjennomførte RTR flere omstruktureringer og endringer i sendeflaten, blant annet nyhetsprogrammet Vesti. I august samme år sluttet kanalen sine sendinger i Latvia, der kanalen ble byttet ut med LTV7. 
I november 1997 byttet kanalen navn til RTR-1, og året etter startet VGTRK med regionale TV- og radiosendinger. Utover 2000-tallet fulgte flere omstruktureringer i VGTRK.
I 2013 hadde Rossija 1 anslagsvis 117 millioner seere daglig.
Eiendom (anarkisme)

Anarkistene forkaster ikke eiendom, men de har et helt annet syn på den enn det som er vanlig i dag. På en måte er eiendom tyveri – når noen helt tilegner seg noe, så blir andre frastjålet dette. Anarkistenes syn er at en persons rett til goder ikke bygger på om han har produsert dem, funnet dem, kjøpt dem, bruker dem eller etter loven har rett til dem, men om han behøver dem – behøver dem mer enn noen annen. Dette er ikke snakk om rettferdighet eller naturrett, men menneskelig solidaritet og vanlig sunn fornuft. Dersom jeg har brød og du er sulten, så er brødet ditt. Dersom jeg har et hus og du mangler, så har du rett til å bruke et av mine rom.
I det praktiske liv i dagens samfunn er det kampen mellom de som produserer og de som eier produksjonsmidlene som er viktig, og her er anarkistene klare: Landet hører til de som dyrker det med sine egne hender; til jordbruks kommunene. Kapitalen og produksjonsredskapene tilhører arbeiderne; til arbeidernes organisasjoner.
Siden det i dag er noens enorme eiendom som fører til andres fattigdom, så er det lett å ønske å fjerne all eiendom. Men eiendom er samtidig frihet – å ha en tilstrekkelig mengde goder er en forutsetning for å kunne leve et godt liv. Anarkister er derfor for den private eiendom som ikke kan brukes til å utnytte andre – personlige eiendeler som vi samler fra vi er barn og blir en del av våre liv. Vi er imot den eiendommen som ikke er til nytte for eieren og som kan brukes til å utbytte andre mennesker, slik som jord og bygninger, produksjons- og distribusjonsmidler, råvarer, fabrikkvarer, og kapital. Prinsippet er at et menneske har rett til det hun produserer igjennom sitt arbeide, men ikke til det hun får fra andres arbeide. Hun har rett til det hun behøver og bruker, men ikke til det hun ikke behøver og ikke kan bruke. Så snart et menneske har mer enn hun trenger, så går enten noe til spille eller så hindrer det en annen i å få det en trenger.
Dette innebærer at rike folk ikke har rett til sin eiendom, for de er ikke rike fordi de har arbeidet mye, men fordi de har mange folk til å arbeide for seg. Og fattige mennesker har rett til rike folks eiendom, for de er ikke fattige fordi de arbeider for lite, men fordi de arbeider for andre. Faktisk har fattige mennesker nesten bestandig lengre og hardere arbeidstid og hardere jobb enn rike mennesker. Ingen har noen gang blitt rik på sitt eget arbeidet, du blir rik kun ved å utnytte andres arbeid.
Selv om det kan se sånn ut, så er ikke dette et økonomisk eller juridisk problem. Det som er viktig er ikke skattesystemet eller arvelover, men det grunnleggende faktum at noen mennesker arbeider for andre mennesker – akkurat slik som noen adlyder andre. Dersom vi nekter å arbeide for andre vil eiendommen forsvinne, akkurat som myndighetene vil forsvinne dersom vi nekter å adlyde.
Bryting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1938

Bryting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1938. Bryting var en av flere sporter i de fjerde sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Panama by i Panama i perioden 5. til 24. februar 1938. Det var andre gangen som bryting var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det ble konkurrert i fem vektklasser i fristil, kun for menn. Panama ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Cuba og Mexico med en hver.
EM i friidrett 1946 – Maraton herrer

Resultater

Det ble rapportert at lengden på løypen som ble benyttet til øvelsen ble målt til bare 40,1 kilometer. Vinnertiden ble derfor ikke anerkjent som ny mesterskapsrekord.