google/wiki40b huggingface dataset:
Johan Meyer

Liv og virke

Johan Meyer var prestesønn. Faren var sogneprest Wollert Dankertsen Meyer (1820–97) og moren Christiane Bolette Wesenberg (1831–1908). 
Johan Meyer vokste opp i Saltdalen og i Tysnes. Han tok eksamen ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt 1880, og studerte deretter ved Polytechnische Hochschule i Hannover, og arbeidet som assistent for arkitekt Heel i Hannover 1883-85. Fra 1885 var han lærer ved Tegneskolen i Kristiania, og fra 1889 til 1910 ved Den kvindelige Industriskole og ved Kristiania tekniske Skole. 
Han giftet seg 2. mai 1889 med Olga Marie Bergesen (5.4.1867–1948), datter av prost Ole Bergesen (1832–99) og Marthe Marie Sophie Jensen (1830–1908).

Fortidsminneforsker, arkitekt

Gjennom 1880- og 90-årene arbeidet Meyer med flere omfattende registreringer av fortidsminner og historisk arkitektur, og i noen grad med restaurering av gamle bygninger. Arbeidene omfattet blant annet Lysekloster, Selja, Hovedøya, Mariakirken i Bergen, Stavanger domkirke, Hoff kirke, Finneloftet, Moster kirke og Utstein kloster. Sammen med Lorentz Dietrichson besøkte han i 1900 Orknøyene, hvorfra de to skrev  Monumenta Orcadica. 
Da NTH ble opprettet i Trondheim i 1910, ble Meyer professor i form- og ornamentlære og arkitekturhistorie. Hans hovedinteresseområder var middelalderens stein- og trearkitektur, og arkitektur og husbunad fra bondekulturen. 
Meyer var 1905-1933 medlem av tilsynskomiteen for restaureringen av Nidarosdomen, og støttet Olaf Nordhagens løsningsforslag. 
Som utøvende arkitekt tegnet Meyer Nordlia kirke og Heensåsen kirke i Oppland, Gjøra kapell i Sunndal, en villa på Slemdal i Aker og et sommerhus for sin kones bror Sigval Bergesen d.e.  
Han ble Ridder av St. Olavs Orden i 1910 og kommandør fra 1930. Meyer ble statsstipendiat i 1909, men rakk ikke å utnytte stipendet i lang tid før han ble professor.
Indiamuntjak

Beskrivelse

Indiamuntjak har en rødbrun- eller gråbrun kort og myk pels, som av og til kan ha innslag av mer kremfarget behåring. Den blir ca. 30-60 cm i skulderhøyde og veier gjerne omkring 15-35 kg. 
Bukkene utvikler gevir som består av en hornstilk som kan måle opp mot 15 cm. Geviret felles årlig og nytt vokser ut. Hannene er ekstremt territoriale og gjerne svært voldsomme i forhold til størrelsen. De vil utfordre andre bukker som kommer inn på territoriet og slåss med både horna og de forstørrede øvre hjørnetennene som våpen. De er også kjent for å kunne forsvare seg godt mot ulike mindre rovdyr, eksempelvis løshunder.
Arten parer seg året rundt. Kalvene blir kjønsmodne i 6-12 måneders alderen og må forlate mora når de er omkring 6 måneder gamle. Hunnen går drektig i omkring 6 måneder. Hun føder 1-2 kalver, som ved fødselen veier omkring 500 gram.

Ernæring

Arten er nærmest altetende, selv om frukt, bær, urter, skudd og planter utgjør hovedføden. Det er imidlertid også kjent at indiamuntjaken spiser fugleegg og smådyr, herunder også kadaver, om anledningen byr seg.

Annet

Arten har stått oppført på IUCNs rødliste som  LR/lc (lav risiko, ikke bekymringsfull) siden 1996, men flere underarter er allikevel truet. Jakt og tap av habitat er de vanligste årsakene.
Nils Hertzberg (sorenskriver)

Biografi

Han var sønn av den senere statsråd Nils Hertzberg (1827–1911) som var av Hertzberg (slekt) og lærer ved Asker seminar da sønnen ble født.  Mora het Martha Cathrina Marie Clauson (1844-1928).  
Etter examen artium fra Aars og Voss' skole i 1883 og cand.jur. i 1888, ble han i 1889 dommerfullmektig hos sorenskriveren i Romsdal, fra 1891 sakfører i Molde og fra 1893 høyesterettsadvokat. Samme år giftet han seg med Gudrun Onsum fra Veblungsnes. I 1898 ble han redaktør av Romsdals Tidende.  Hans advokatkontor brant bort under bybrannen i 1916. Han ble sorenskriver i Romsdal 1919 og fra 1926 til 1936 var han sorenskriver i Nord-Jarlsberg, bosatt i Holmestrand.  I 1932 utga han ei slektsbok om Hertzberg (slekt).

Verv

Nils Christian Egede Hertzberg engasjerte seg på mange felter i samfunnet. Han var kommunestyrerepresentant i Molde i 1898-1901 og 1905-1907 og ordfører 1908-1910 og 1914-1916. Han hadde en rekke kommunale verv i Molde, og etter bybrannen der i 1916 fikk han en hedersgave av kommunen og befolkningen for sin innsats. Han var medlem av Molde sparebanks direksjon,  Den norske sakførerforenings hovedstyre, jernbaneforeningen og reiseforeningen i Møre og Romsdal. Han hadde flere tillitsverv innen idrettsforeningen og var skidommer i 35 år.
Arkimedes' skrue

Arkimedes' skrue er en trykkløs pumpe oppkalt etter oppfinneren, den greske matematikeren Arkimedes (287-212 f.Kr.). Innretningen ble laget for å transportere vann oppover. Den består av en stor skrue som er skjult i et rør. Skruen er som en slags renne så vannet ikke renner ut. Når spiralen blir sveivet rundt med håndmakt, løftes vannet høyere opp og er til slutt på toppen.
Pumper som er konstruert etter dette prinsippet, brukes fortsatt i noen deler av verden, for eksempel for å pumpe opp vann fra kanaler og annet, og det samme prinsippet brukes også i gruver og under boring av tunneler for å transportere ut den utgravede masse. Arkimedes' skrue slik den ble beskrevet av Vitruvius kan ha vært en forbedret utgave av innretningen som ble brukt til å vanne Babylons hengende hager.
Det er mange meninger om hvorfor Arkimedes laget Arkimedes' skrue. Noen mener han hadde fulgt med på kvinnene som hentet vann, og han tenkte at det måtte være en enklere måte å gjøre det på. Andre mener at han var på vei tilbake fra Egypt og på reisen så at det kom mye vann inn i båten, og at han da så behovet for en slags pumpe for å fjerne vannet igjen.
Apomempsoides

Utseende

Middelsstore, kraftige, gråbrune trebukker. Oversiden er knudrete med to skarpe pigger på hver side av pronotum og flere oppstående igger på dekkvingene. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er noe hvelvede, med rundede sider.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest-Afrika (Gabon, Kamerun og Bioko).
Beat Street

Handling

Filmen følger livene til to brødre og deres venner, alle tilknyttet forskjellige elementer av tidlig hiphopkultur. Kenny Kirkland (Guy Davis) er en DJ og rapper, og hans yngre bror Lee (Robert Taylor) er en b-boy som danser med Rock Steady Crew og New York City Breakers. Kennys beste venner er Ramon (Jon Chardiet), en graffiti artist kjent som «Ramo», og Chollie (Leon W. Grant), hans manager.
Når Kenny møter jazzartisten Tracy Carlson (Rae Down Chong), planlegger han å rømme fra ghettoen, men Ramon dør i en togulykke, og Kenny må velge mellom å satse på DJ-ingen eller å tilby dem som minnesmerker.
Cooperative Linux

Cooperative Linux er en tidligere Linuxdistribusjon som var basert på Slackware og var konstruert for å kjøre i parallell med Microsoft Windows på samme datamaskin.
Første versjon ble lansert 25. januar 2004. Siste versjon er 0.7.9 og ble lansert 9. april 2011.
Gnomodes

Utseende

En middelsstor, blankt svart trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er litt timeglassformet, lengre enn bredt, omtrent så bredt som hodet og betydelig smalere enn de jevnbrede dekkvingene, som har rader av grove punkter. Beina er nokså lange med litt klubbeformede lår.

Utbredelse

Arten lever på New Zealand.
Tann

En tann er en emaljedekket benvekst i munnen på pattedyr, krypdyr, amfibier og fisk. Det er bare virveldyr som har virkelige tenner, selv om strukturer med tilsvarende funksjoner finnes hos mange virvelløse dyr. Tennene er festet til kjevebeinet gjennom røtter. Tenner kan regnes som en del av fordøyelsessystemet, selv om både nyttegraden og bruken varierer mye mellom artene.

Generelt om tenner

Ulike arter har ulikt antall tenner. Haier og krypdyr har gjerne et høyt men variabelt antall, og tennene skiftes løpende. Pattedyr har derimot et fast antall tenner, og bytter tenner bare en gang i livet (melketennene). De første pattedyrene hadde 44 tenner, men hos de aller fleste er dette antallet sterkt redusert og gjerne nøye tilpasset artens kostholdsvaner. Hos flertallet av pattedyr finnes tre grunnleggende tanntyper; fortenner, hjørnetenner og kinntenner (forjeksler og jeksler).
Tennene sier mye om et pattedyrs kostvaner, og en zoolog vil kunne fortelle mer om et ukjent dyr ved å se på tennene enn ved å se et foto av dyret. Siden tennene også er kroppens hardeste bestanddeler, og derved forholdsvis lett blir fossiler, er studiet av tenner viktig i paleontologien. Mange grupper kjennes bare fra funn av nettopp tenner. Særlig gjelder dette de første virveldyrene (conodonter) og tidlige pattedyrene fra kritt-tiden.
Noen arter har utviklet tennene til å bli spesialredskaper, og da kan enkelte tenner benevnes som noe annet. For eksempel har rovpattedyrene utviklet fire av sine kinntenner til å bli et spesialisert kutte- og skjæreredskap som benevnes som rovtenner. Hoggtenner er et annet eksempel. Dette er hjørnetenner som har vokst seg spesielt lange og gjerne fungerer som et kombinert gripe-/drepe redskap hos endel arter. Smilodon er et nå utdødd eksempel på en art som utviklet hjørnetennene i overkjeven til det ekstreme. Noen arter har også utviklet såkalte støttenner. Dette er helst omdannede fortenner som vokser seg svært lange og gjerne stikker ut (ofte fra kinnene) foran ansiktet på dyrene. Slike tenner bruker både til forsvar, angrep og andre nyttige oppgaver. Elefanter er et godt eksempel på dyr som har utviklet støttenner.

Oppbygning

En tann er bygd opp lagvis. Det innerste laget er pulpa, med nerven. Siden kommer dentinet, som er ganske porøst. Ytterst kommer tannemaljen som består av et tynt lag. Emalje er det hardeste stoffet i kroppen.

Inndeling / Nomenklatur

Tannsettet deles inn i fire kvadranter, som er nummerert 1-4. Man begynner å telle fra høyre halvdel i overkjeven: Kvadrant 1 er oppe til høyre; kvadrant 2 er oppe til venstre; kvadrant 3 er nede til venstre; og kvadrant 4 er nede til høyre. Tennene nummereres dernest fra en til åtte, hvor man teller fra fortannen nær midten og ut mot siden. Seksårsjekselen, for eksempel, er tann nummer 6. Tolvårsjekselen er tann nummer 7 i rekken.
Baglersagaene

Forskjeller mellom den eldre og den yngre versjonen

Baglersagaene er, med unntak av Magnus Lagabøtes saga, de dårligst bevarte av kongesagaene. Den eldste versjonen er bevart i to håndskrifter; Eirspennill og Skålholtsbok. Den fullstendige versjonen av den ynge versjonen er tapt, men den finnes i en avskrift av Peder Claussøn Friis fra slutten av 1500-tallet.
Begge sagaene starter der hvor Sverres saga slutter; med at kong Sverre dør i 1202. Den eldre og kortere versjon slutter med bryllupet til Philippus og Kristina Sverresdatter i 1209. Den senere og lengre versjonen fortsetter fortellingen med Inge Bårdssons kongedømme inntil hans død i 1217. 
Den eldre versjonen er noenlunde nøytral i sin beskrivelse av hendelsene uten en klar skjevhet for verken birkebeinerne eller baglerne. Den var sannsynligvis skrevet ikke lenge etter at den ble avsluttet, en gang etter 1209, men før 1218. Sagaen er trolig ganske nøytralt fremstilt fordi den ble skrevet kort tid etter Kvitsøyforliket i 1208, et forliksmøte mellom birkebeinerne og baglerne. I 1217 døde kong Filippus, og i 1218 blusset striden mellom de to gruppene opp igjen. 
Den nyere versjonen ble sannsynligvis skrevet av en som ønsket å utvide den gamle versjonen med mer stoff om birkebeinerne og fortsatte fortellingen til den også dekket kong Inges kongedømme. Den ble sannsynligvis ikke skrevet senere enn tidlig på 1220-tallet, muligens med et eller flere senere tillegg. Forfatteren av denne senere versjon er klart på birkebeinernes side og viser personlige sympatier med kong Inge, også i hans tvistemål med sin bror, jarl Håkon Galen. Inge har sannsynligvis hatt sin egen saga, som er blitt bakt inn i den yngre versjonen av Baglersagaene, men Inges opprinnelige saga er tapt. Baglersagaene er i det hele tatt ufullstendige og dårlig bevarte, slik at det er vanskelig å vite hvordan sagaene opprinnelig har sett ut.

Forfattere og kilder

Forfatterne av begge versjoner er ukjente. Det er påpekt indikasjoner som kan bety at de begge var opprinnelig fra Island, men det er ikke bevist. Alexander Bugge hevder den yngre versjonen kan være skrevet av den samme personen som skrev siste del av Sverres saga, som en fortsettelse av denne.
Arnbjørn Jonsson (død 1240), først bagler- og senere birkebeinerhøvding, var trolig en av de muntlige kildene forfatteren av den eldre versjonen brukte.
Luca Hänni

Bakgrunn

Hänni ble født i Sveits' hovedstad Bern i 1994. Allerede i barnehagen fikk Hänni undervisning i trommer, og som niåring lærte han egenhendig å spille gitar og piano. Etter skolegangen gikk han i lære som murer, men avbrøt læretiden i 2012 for å satse på musikkarrieren.

Deutschland sucht den Superstar 2012

I 2012 deltok Hänni i den niende sesongen av tyske Idol, Deutschland sucht den Superstar. 28. april 2012 nådde han finalen og vant hele konkurransen over Daniele Negroni med 52,85 prosent av stemmene. Han var da den yngste vinneren i konkurransen, den første ikke-tyske vinneren.  
2. mai 2012 ga han ut sin første singel, «Don’t Think About Me», komponert av Dieter Bohlen. Fire dager senere hadde singelen solgt til gull i Sveits og nådde førsteplassen på singellistene i Sveits, Tyskland og Østerrike. 
Debutalbumet My Name Is Luca ble utgitt 18. mai 2012 og nådde førsteplassen i Østerrike og Sveits, og en andreplass på den tyske albumlisten. Albumet ble sertifisert med gull i både Sveits og Østerrike. Oppfølgersingelen «I Will Die for You» ble utgitt 24. august samme år. Den hadde mindre listesuksess og nådde plass 54 i Tyskland, 46. i Østerrike og 37. i Sveits. Høsten 2012 holdt han en omfattende turné, Luca Hänni & Band – Live on Tour, med 32 konserter i Tyskland, Østerrike og Sveits. 
I mars 2013 mottok Hänni pris under Swiss Music Awards i klassen «beste nasjonale gjennombrudd». Han ble samtidig nominert i tre klasser i den tyske musikkprisen Echo. 
Albumet Dance Until We Die ble sluppet i april 2013 og nådde en sjetteplass på den sveitsiske albumlisten. Vinteren 2015 dro Hänni til Los Angeles der han produserte sitt fjerde studioalbum.
I 2019 ble han valgt til å representere Sveits i Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv med sangen «She Got Me». Han deltok i semifinale 2 torsdag 16. mai 2019 og kvalifiserte seg til finalen. Dette var første gang siden 2014 at Sveits kvalifiserte seg til en finale i Eurovision Song Contest. I finalen endte Hänni på fjerdeplass med 364 poeng, Sveits' beste plassering i konkurransen siden 1993.

Andre oppdrag

I juni 2012 engasjerte det sveitsiske selskapet Migros Luca Hänni som modell for undertøysmerket Nick Tyler. Selskapet presenterte en undertøysserie for menn, kalt Nick Tyler by Luca. I tillegg ble det lansert en damekolleksjon kalt Luca's Favorite Edition. 
Han har også hatt flere tv-opptredener, blant annet som programleder for RTL II-showet BRAVO The Hits 2012 – The Show. Under det ellevte verdensmesterskapet i wok i Oberhof, deltok Hänni i det sveitsiske firemannslaget som endte på en sjetteplass.
Zanjónpakten

Zanjónpakten (Paz de Zanjón eller Pacto de Zanjón) er en fredsavtale som endte tiårskrigen på Cuba i 1878. Slavene som hadde kjempet mot Spania ble frigitt. Maceo brødrene nektet å underskrive avtalen og fortsatte å kjempe til de gikk i eksil for seinere å vende tilbake. Calixto Garcia ble løslatt fra spansk fengsel.
Arizona (sang)

«Arizona» er en amerikansk sang, skrevet av Kenny Young og innspilt av forhenværende medlem av Paul Revere and the Raiders, Mark Lindsay, i 1969.

Teksten

Sangen handler om en mann som forteller sin hippiekjæreste, med navn Arizona, om å slutte å oppføre seg som en teeny bopper og følge ham i stedet. Teksten nevner at jenta skal «get rid of her hobo shoes, rainbow shades, and Indian braids». Sangen ble også innspilt i 1969 av The Family Dogg og en coverversjon ble senere innspilt av den franske sangeren Eddy Mitchell.

Norsk versjon

Burre har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er den samme som originaltittelen.

Listeplassering

Singleversjonen til Mark Lindsay lå på en niendeplass i to uker i USA i begynnelsen av 1970 og ble tildelt en RIAA Gold Disc i april 1970.
Cassius Marcellus Clay

Bakgrunn

Cassius M. Clay var sønn av general Green Clay, nevø til den amerikanske utenriksminister Henry Clay og til guvernøren av Alabama, Clement Comer Clay. Faren Green Clay var en av de meste velstående plantasjeeiere og slaveholdere i Kentucky.
Clay studerte ved Yale University i Connecticut til 1832 og arbeidet deretter som advokat i Madison County. Han inngikk sitt første ekteskap i 1833 med Mary Jane Warfield, og fikk ti barn med henne. De skilte seg i 1878.

Politisk, militært, diplomatisk virke

Etter at han i perioden 1835 til 1840 flere ganger var medlemm av representantenes hus i Kentucky, og hadde tatt sterke inntrykk fra abolisjonisten William Lloyd Garrison, som han en gang i studietiden hadde hørt tale på Yale, trådte han frem i 1841 som en markant motstander av negerslaveriet i USA. Han var på dette tidspunkt medlem av partiet Whigs, og han hadde deltatt på dets nominasjonsmøte i 1840 da de tok stilling til hvem som skulle være deret presidentkandidat. 
Da han i 1845 grunnla ukeavisen True American, som han benyttet som sitt talerør mot slaveriet, opplevde han at slaveritilhengere ødela hans trykkeri. Han flyttet da over til Cincinnati og utgav avisen derfra. Senere la han trykkeriet til Louisville, og endret avisnavnet til Examiner.
I 1846 kritiserte den amerikanske innmarsj i Texas, som første til den meksikansk-amerikanske krig. Han meldte seg imidlertid som frivillig for fedrelandet og ble kaptein i spissen for en enhet. Han ble med sine menn tatt til fange av den meksikanske hær og innesperret i festningen Perote. Der satt de til general Winfield Scott sørget for deres befrielse.
I flere statsøkomoniske og filosofiske skriftet forfektet Clay en radikal gjennomdrivelse av det  demokratisk-republikanske prinsipo. Han anses derfor som en av grunnleggerne av Det republikanske parti.
I et væpnet sammenstør i Kentucky på grunn av slaverispørsmålet ble han alvorlig såret, men etter at han hadde kommet seg fortsatte han sin kamp mot slaveriet.
Etter Abraham Lincolns valgt til president ble Clay utnevnt til ambassadør til Russland.
I 1862 vendte han tilbake til Amerika og bidro sterkt til at Lincoln fikk tatt de siste og avgjørende skritt mot slaveriet med emansipasjonsproklamasjonen av 1. januar 1863, som opphevet slaveriet i samtlige delstater. Under borgerkrigen tjenestegjorde Clay som generalmajor (major general) i naordstatenes hær av frivillige, men kom aldri i kamp. 
I mars 1863 fro han tilbake til ambassadørposten i St. Petersburg. I 1869 vente han tilbake til Kentucky og sluttet seg til Det demokratiske parti.
I 1894 giftet han seg i en alder av 84 år med den femtenårige Dora Richardson; dette eksteskapet endte etter noen år også i skilsmisse.
Thorbjørn Rygh

Familie

Han var sønn av ingeniør Egil Andreas Rygh (1891-1954) og Margit Høyli (1893-1984). I 1949 giftet han seg med skulptøren Aase Texmon.

Panelovner for Jøtul

Den gamle jernovnsprodusenten Jøtul A/S tapte markedsandeler etter andre verdenskrig da befolkningen i stadig større grad gikk over til parafinovner og elektrisk oppvarming. I 1961 begynte firmaet å produserte elektriske ovner. To av dem var tegnet av Rygh, henholdsvis modell VP og modell VL. Disse to modellene ble i 1965 tildelt Merket for god design.

Aluminiumsprodukter for Il-O-Van

Fabrikken Il-O-Van ble grunnlagt i 1922 i Moss. I 1951 tegnet Rygh – alene eller sammen med fabrikkens egen produktutvikler – aluminiumskjelen som fabrikken kalte henholdsvis Modell 251 og Modell 951 (den ble produsert i litt ulike varianter) og som i produktkataloger ble betegnet Skjenkekjele, men som på folkemunne ble kalt Vørterkaka. Kjelen ble raskt en salgssuksess, og frem til produksjonen ble innstilt i 1976 solgte Il-O-Van hele 800 000 slike kjeler.
Ettersom skjenkekjelen hadde slått så godt an satte Il-O-Van tidlig på 1960-tallet i produksjon et matchende sukker- og fløtesett utformet av Thorbjørn Rygh. Dette settet fikk produktnummer 862.

Brøyt A/S

I 1963 ble industridesigneren Thorbjørn Rygh engasjert av firmaet Brødrene Søyland A/S, senere Brøyt A/S, som ble grunnlagt som «Bryne Jern og Treindustri» i 1949 av brødrene Kristian Søyland og Ingebret Søyland.
Oppdraget gikk ut på å gi form til en nyutviklet gravemaskin (modell X3), som var konstruert uten fremdrift på hjulene, der prinsippet var at grabben skulle trekke maskinen fremover. Bedriften hadde utviklet en prototyp som så ut som gravemaskiner gjerne gjorde på den tiden, et halvt dansk rugbrød. Rygh ga maskinen det som etter hans skjønn var mer fremtidsrettet formuttrykk, innenfor de rammer som bedriftens enkle produksjonsutstyr tillot. Han var ansvarlig for utformingen av hele gravemaskinen, etter anvisninger fra ingeniørene. Etterhvert ble han løpende konsultert ved den minste forandring ved maskinene, om det så bare var plasseringen av bokstaver for typebetegnelse. Samarbeidet varte frem til 1975.
Rygh ønsket å gjøre førerhuset til en ergonomisk mønsterarbeidsplass. Dette mente han skulle bli Brøyts fortrinn i den stadig sterkere konkurransen fra utenlandske produsenter. For å lykkes med det, studerte han rapporter med analyser hva slags belastningsskader gravemaskinførere var utsatt for, og hvor ofte slike skader forekom. Rygh rakk imidlertid ikke å realisere sine planer for førerhuset før bedriften måtte nedlegge.

Utmerkelser og priser

Foruten å ha blitt tildelt Merket for god design ble Rygh i 2002 tildelt Norsk Forms Hederspris.
Anne Carson

Biografi

Carson er født i Toronto i Ontario. Hun studerte klassiske studier ved University of Toronto, og har senere undervist ved McGill University, University of Michigan og Princeton University.
Sortlandssundet

Sortlandssundet er sundet mellom Langøya og Hinnøya i Vesterålen. Sundet krysses av Sortlandsbrua mellom Sortland på Langøya og Strand på Hinnøya.
Sør for Sortlandssundet skiller Hadselfjorden Hadseløya på den ene siden og Hinnøya og Austvågøya på den andre siden. Nord for Sortlandssundet skiller Gavlfjorden Langøya og Andøya, og Risøysundet skiller Andøya og Hinnøya.
Hurtigruta går gjennom Sortlandssundet, med anløp på Sortland mellom Stokmarknes og Risøyhamn.
Før bruene i Vesterålen ble bygd gikk det flere ferger over Sortlandssundet. I tillegg til ferga mellom Sortland og Strand, gikk det ferge mellom Sortland og Maurnes, og mellom Sortland og Djupfjorden.
Fredrik Hognerud Træland

Fredrik Hognerud Træland (født 29. mai 1986) er en norsk skuespiller. Han hadde rollen som «Pinky» i Kaptein Sabeltann-forestillingene og debuterte i filmen Drømmen om Kaptein Sabeltanns rike i 1996. Træland fikk rollen som en ung «Pinky» i 1998, i forestillingen Kaptein Sabeltann og skatten i Kjuttaviga, en rolle han delte med Morten Usterud som spilte en eldre "Pinky" senere i samme forestilling. Træland hadde rollen som "Pinky - verdens yngste sjørøver" fram til og med 2001. Han er nå vokalist i bandet Vifåssé.