google/wiki40b huggingface dataset:
Streptolabis

Utseende

En middelsstor, noe bred, halvblank, rødlig og svart trebukk. Hode, pronotum, antennenes første ledd og beina er mørkt brunrøde, resten av antenenne svarte, dekkvingene svarte med to ujevne, karminrøde tverrbånd. Antennene er kraftige, de indre leddene sagtakkede, litt kortere enn kroppen. Kjevene er noe forlengede og framstående. Pronotum er bredere enn langt, rundet. Dekkvingene er noe utvidet bakover, med kraftig, litt læraktig skulptur. Beina er nokså korte, lårene fortykkede.

Levevis

De voksne billene besøker gjerne blomster, og er dagaktive. De er aktive flygere.

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil, Ecuador, Peru og Bolivia.
Liu Songnian

Liu Songnian (født 1174, død 1224) var en kinesisk figur- og landskapsmaler tidlig under Songdynastiet.
Han begynte ved Song-malerakademiet i 1189, og var dets residerende maler 1190–1194. Under keiser Ningzong av Song mottok han en høy utmerkelse for sine verker. Liu fulgte Li Tangs tradisjon. Lius stil skulle senere influere Ma Yuan og Xia Gui.
I Was the One

«I Was the One» er en amerikansk sang, skrevet av Aaron Schroeder, Bill Peppers, Claude Demetrius and Hal Blair.
Elvis Presley spilte den inn i RCA Studios, Nashville, 11. januar 1956. «I Was the One» ble utgitt som B-siden til singlen Heartbreak Hotel (RCA Victor 20-6420 (78-plate) og RCA Victor 47-6420 (single)) i 1956. Produsent was Steve Sholes.

Andre versjoner

Det svenske bandet Streaplers hadde den på LP-platen Speed (Bohus Bglp 5010) fra 1978
Tonedøvhet

Tonedøvhet er manglende evne til å skille mellom forskjellige toner. En som er tonedøv har problemer med å gjengi en tone rett etter å ha hørt denne. Tilsvarende er det vanskelig å synge to eller flere toner med forhåndsbestemte intervall. Tonedøve kan også ha problemer med å holde rytmen, samt i det hele tatt å gjenkjenne eller skille sanger fra hverandre.
Det kan være vanskelig å diagnostisere tonedøvhet, da manglende musikalsk evne også kan komme av dårlig musikalsk trening og utdanning. Svært få mennesker er faktisk tonedøve: de aller fleste som regnes som "tonedøve" kan trene opp egenskapene med riktig hjelp. Det spekuleres om klinisk tonedøvhet kan skyldes hjernefeil eller hjerneskader.
Det diametralt motsatte av tonedøvhet er absolutt gehør. Mellom disse ligger relativt gehør som er det de fleste mennesker har.
Pseudocolynthaea

Utseende

En middelsstor, avlang, mørkbrunlig trebukk. Oversiden er matt og tydelig punktert. Antennene er kraftige og sagtakkede, litt kortere enn kroppen. Pronotum er rundet, noe innsnevret ved roten, litt bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede, i spissen rundede. Beina er middels kraftige, baklårene litt klubbeformede.

Utbredelse

Arten er utbredt i det østlige Brasil og nordøstlige Argentina.
Gjøs

Gjøs er et flagg som føres i forstavnen av et skip, vanligvis når fartøyet ikke er i fart eller når fartøyet er utsmykket for særlige anledninger. I militær sammenheng fører et lands orlogsfartøyer en offisiell fastsatt gjøs, kalt orlogsgjøsen. Dette kan være identisk med orlogsflagget, men gjerne i mindre format, eller det kan være et helt annet flagg. Handelsskip kan også føre gjøs, da gjerne rederiflagget for det selskap skipet tilhører eller også flagget for byen der skipet er registrert. Lystfartøyer kan i enkelte tilfeller føre vimpelen for foreningen båten tilhører som gjøs.

Orlogsgjøs i Norge

I Norge har orlogsgjøsen siden 1905 vært en kvadratisk og symmetrisk utgave av det norske nasjonalflagget. Fra 1844 til 1905 var den norske orlogsgjøsen identisk med unionsmerket eller «sildesalaten», men med proporsjonene 4:5, som i svenske unionsflagg. I norske unionsflagg var unionsmerket kvadratisk. Det svenske sjøforsvaret benyttet også unionsmerket som gjøs på sine fartøyer. Unionsgjøsen var det eneste felles flagg for unionen mellom Sverige og Norge, og det ble også brukt av De forenede Kongerigers diplomatiske representasjoner i utlandet.

Orlogsgjøs i Norden

Danmarks marine bruker en mindre versjon av orlogsflagget som gjøs. Dette var også Danmark-Norges gjøs før rikene ble skilt i 1814. Sveriges marine har siden 1905 også brukt en mindre versjon av orlogsflagget som gjøs. I Finlands sjøforsvar er gjøsen kvadratisk hvit med et rødt midtfelt hvorpå landets riksvåpen er plassert.
Tom Kimmo Eiternes

Involvering i høyreekstreme miljøer

Eiternes ble involvert i det høyreekstreme miljøet i Norge på begynnelsen av 1990-tallet, da han var mellom 16 og 17 år. Han tilhørte først Skinhead-grupperinger med utspring i Kopervik på Karmøy i Rogaland før han ble tilknyttet Birkebeiener-gruppen (grunnlagt av Jan Holthe i Brumunddal), før han søkte medlemskap i Templar Knights of the Ku Klux Klan. 21 år gammel ble han Grand Dragon for the Realm of Norway, men ifølge sin biografi trakk han seg fra stillingen (etter å ha mottatt betydelig økonomisk støtte fra Klanens hovedkvarter i Florida, midler som skal ha gått til terrorforberedelser bl.a. innkjøp av våpen) da han oppfattet KKK for å være en for liberal organisasjon. Sammen med Tommy Ormseth grunnla han gruppen Einsatz som blant annet skal ha planlagt å likvidere 30 blitzere på åpen gate og befri Varg Vikernes fra fengsel. 
Gruppen skal også ha hatt planer om statskupp. Det var opprettet et råd som hadde som formål å regissere en maktovertagelse i Norge. Med i rådet var Jan Holthe, og hans håndplukkede rådgiver i militær strategi ved en maktovertagelse var Tom Kimmo Eiternes, da 22 år gammel. 10. april 1997 ble Eiternes pågrepet, siktet etter Almindelig borgerlig Straffelovs paragraf 104 A, som går på deltagelse i en sammenslutning hvis formål er å forstyrre samfunnsordenen med voldelige midler.
I 1998 ble han dømt til ett år og fire måneders fengsel for legemsbeskadigelse, legemsfornærmelse og vold mot offentlig tjenestemann. I påvente av ankesaken ga retten Eiternes meldeplikt hos politiet, hver kveld 199 dager i strekk.

Senere liv

Samme år brøt han med nynazistene og etablerte seg under nytt navn. I 2002 utga han en bok om sitt tidligere liv, hvor han også takker sin forsvarer John Christian Elden for hjelp med å etablere et normalt liv. 
Eiternes tok så bachelorgrad i sosialt arbeid, så i 2011  mastergrad, også i sosialt arbeid. Han giftet seg og arbeidet deretter som sosionom.
Han var fraværende i samfunnsdebatter fra 2005 frem til terrorangrepet 22. juli 2011 da han advarte mot en innskrenkning av ytringsfriheten i en artikkel i VG. «Om de holder seg til et lukket debattforum hvor det bare finnes folk med like holdninger, vil en få radikalisering. Det er viktig at man trekker meningene fram og plukker dem fra hverandre,» uttalte Eiternes.
I nyttårsaften 2011 sa kong Harald:
«Jeg fikk nylig høre en løfterik fortelling om samtalens betydning i det forebyggende politiarbeidet. Ni tidligere nynazister har fortalt en forsker at en alvorsprat med politiet var viktig for at de trakk seg ut av et voldsorientert miljø. Manglerud politistasjon i Oslo har gjennom mange år utviklet en metode for å snakke med ungdom i faresonen. Såkalte bekymringssamtaler er blitt et viktig verktøy for politiet. Ingen må fortelle meg at samtaler er puslete greier».
Myrbuemåler

Utseende

En forholdsvis liten, middel slank måler, vingene er lyst gråbrune med mørke tverrbånd. Kroppen er mørkegrå, med ganske lange, utstående hår som gjør at arten virker litt rufsete. Forvingen er ikke innskåret bak vingespissen, vingen virker mer rundet enn hos de andre buemålerne (slekten Macaria). Vingene har tre brede, svartbrune tverrbånd, disse har en tydelig knekk i midten. Forvingen har også et ufullstendig, hvitt tverrbånd nær spissen. Vingenes ytterkant er mørk. Hårfrynsene langs vingenes ytterkanter er vekselvis hvite og mørke. Larven er forholdsvis kraftig, glatt og matt grågrønn på farge, med en lys stripe langs siden.

Levevis

Denne arten lever på myrlendt terreng og næringsfattige heier. Larvene lever på melbær (Arctostaphylos uva-ursi), der de spiser på unge skudd. De voksne målerne flyr om våren, i tide til at larvene kan klekkes når det nye årsskuddene spirer frem på næringsplanten. Denne arten overvintrer som puppe. I Mellom-Europa og Storbritannia, der områder med melbær er forholdsvis uvanlige, regnes denne arten for sjelden og truet, men den er vanligere i nord.

Utbredelse

Macaria carbonaria finnes fra fjellene i Mellom-Europa og Skottland nord til Skandinavia og videre østover til det nordøstlige Sibir. I Norge er den funnet i innlandet fra Østfold nordover til Finnmark, vanligst i nord.
Samuel Kuffour

Bayern München

Kuffour ble hentet til Europa av Torino FC i 1991 da han var 15 år, etter å ha spilt juniorfotball for lokale klubber i hjemlandet. I 1993, da han var 17 år gammel, gikk han til FC Bayern München. Etter å ha vært på utlån til 1. FC Nürnberg i 1995–96, fikk han sitt gjennombrudd i Bayern.
Kuffour tilbrakte 11 sesonger i Bayern Müunchen. Han var en viktig del av laget som vant Mesterligaen i sesongen 2000-01. 
Han var også med på laget som tapte Mesterligafinalen i 1999 for Manchester United.

AS Roma

Etter elleve sesonger i München og 175 bundesligakamper, forlot Kuffour klubben i 2005 og signerte en treårskontrakt med Serie A-klubben AS Roma. Det andre året ble han utlånt til Livorno. Han spilte 21 kamper i sesongen 2005-06, etter å vært bort en periode av sesongen for å spille i Afrikamesterskapet.

AFC Ajax

28. januar 2008 bekreftet Ajax at Kuffour hadde signert en kontrakt på seks måneder, med mulighet for forlengelse i ytterligere to sesonger.

Landslagskarriere

Kuffour spilte på Ghanas landslag i 13 år, og debuterte på landslaget 28. november 1993, bare 17 år gammel, i en kamp mot Sierra Leone.
Kuffour spilte en kamp under VM 2006, mot Italia. Etter å ha gjort en tabbe i åpningskampen mot Italia, som Ghana tapte 0-2, ble han satt ut av laget.
Sjakalen (1973)

Handling

Den fransk-algirske terrororganisasjonen OAS har planer om å drepe Frankrikes president Charles de Gaulle på grunn av hans bestrebelser med å trekke landet ut av Algerie. De leier den myteomspunnede leiemorderen Sjakalen for å utføre drapet. Fransk etterretning får et tips om hva som skal skje, men vet ingenting om hvem Sjakalen er. De setter sine beste etterforskere på saken. Det hele utarter til et kappløp med tiden.

Om filmen

Filmen ble godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 90 % på Rotten Tomatoes. Den ble også godt mottatt av de norske anmelderne. Blant annet så gav Aftenposten og Dagsavisen terningkast fem, mens VG og Dagbladet gav fire.
Filmen vant en BAFTA for beste beste klipp. Den ble i tillegg nominert til en Oscar og tre Golden Globe.
Spor - nytt fra fortiden

SPOR – nytt fra fortiden er et populærvitenskapelig tidsskrift som blir utgitt av Seksjon for arkeologi og kulturhistorie, NTNU Vitenskapsmuseet og Museumsforlaget. Tidsskriftet har utkommet siden 1986, med to nummer i året. SPOR publiserer artikler innen arkeologi og kulturhistorie og skal bidra til kunnskap om nye funn, ny forskning og moderne analysemetoder.
Broadchurch

Handling

I den søvnige lille kystbyen Broadchurch blir en dag den lille gutten Danny funnet død på stranden. Kriminalbetjent Alec Hardy (David Tennant) kalles inn for å lede etterforskningen sammen med den lokale politikonstabelen Ellie Miller (Olivia Colman).
Robsrud & DeaN

Robsrud & DeaN er et norsk teaterensemble, drevet av skuespiller Geir Robsrud og instruktør og dramatiker Kenneth Dean. Duoen har arbeidet sammen siden 1992 og forsker på sentrale teaterformer som, historisk sett, har hatt stor innflytelse på utviklingen av teater som kunstform i Europa, men som aldri fikk fotfeste i Norge.
Gruppen turnerer også skoler i hele landet , under Den kulturelle skolesekken, og har spilt over 2 000 forestillinger i dette systemet.

Priser og utmerkelser

I 2008 ble Robsrud & DeaN tildelt Birgit Strøms minnepris for forestillingen Fendelhorgens flokk.
Kjemikalieavgift

Kjemikalieavgift er en særavgift til statskassen.
Avgiften på de helse- og miljøskadelige kjemikaliene trikloreten (TRI) og tetrakloreten (PER) ble innført i 2000. Avgiftens formål er å redusere bruken av disse kjemikaliene.
Avgiftsplikten omfatter TRI og PER, herunder gjenvunnet TRI og PER. Videre omfattes TRI og PER som inngår som bestanddel i andre produkter dersom mengden av TRI og PER overstiger henholdsvis 1 pst. og 0,1 pst. av produktets totale vekt. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel. Det gis fritak for avgiften bl.a. for TRI og PER som er gjenvunnet til eget bruk.
Avgiftssatsene i 2010 er 62,06 kroner per kg ren TRI eller PER. For varer hvor kun en del av innholdet er TRI eller PER, blir det beregnet en forholdsmessig avgift. Satsene avspeiler innholdet av TRI eller PER i produktene.
Miljøverndepartementet har etablert en refusjonsordning for avfall som inneholder TRI og som innleveres til godkjent mottak eller behandlingsanlegg for farlig avfall. Refusjonsordningen administreres av Miljødirektoratet.
David Storl

Karriere som junior

Storl vokste opp i bydeln Döhlen i Seelitzer. Han begynte som mangekjemper i klubben VfA Rochlitzer Berg i tidligere Øst-Tyskland, men fra 2006 har han fokusert på kulestøt, etter at hans personlige mangekamptrener døde. Han byttet også klubb, til LAC Erdgas Chemnitz, der han ble trent av Sven Lang og tidligere OL-mester Ulf Timmermann.  
Etter å ha satt to tyske juniorrekorder deltok han ved ungdoms-VM i friidrett 2007, der han vant gull i kulestøt (5 kg) med ny personlig rekord og ny tysk U18-rekord. Året etter vant han også gull ved junior-VM i friidrett 2008 i Bydgoszcz i Polen. 
Ved junior-EM i friidrett 2009 i Novi Sad vant han et nytt gull, denne gangen støtet han 22,40, som var ny mesterskapsrekord. Han slo sølvvinner Mykyta Nesterenko med over to meter (20,22). Storls landsmann Hendrik Müller tok bronsen. 
I 2009 begynte han å støte med seniorkule, som er 7,26 kg, i innendørssesongen. Han satte personlig rekord på 19,48 meter i München i februar, og i juni satte han ny juniorverdensrekord med 22,34 meter, ved et stevne i Mannheim. Bare en måned senere økte han denne rekorden til 22,73 meter, ved et mindre stevne i Osterode.
Han begynte også å konkurrere på seniornivå i 2009, og fikk bronse ved det tyske mesterskapet for seniorer. Der støtet han 20,43 meter, som kvalifiserte til «A-standard», og kvalifiserte seg med det til VM i friidrett 2009 i Berlin. Ved VM ble han slått ut i kvalifiseringsrunden, med et bestestøt på 19,19 meter, som holdt til 28.-plass totalt.

Karriere som senior

Fra 2010 har han konkurrert som senior. Han fikk sølv både ved det tyske mesterskapet innendørs og utendørs i 2010. Ved VM i friidrett innendørs 2010 kom han på 7.-plass, og ved EM i friidrett 2010 kom han på 5.-plass. Hans bestenotering i 2010 var 20,77 både innendørs og utendørs. 
I 2011 kom hans store gjennombrudd som senior, da han vant gull ved VM i friidrett 2011 i Daegu i Sør-Korea. Han satte ny personlig rekord i kvalifiseringsrunden, med 21,50, som var 45 cm bedre enn nestemann på lista (Dylan Armstrong). I finalen forbedret han sin personlige rekord to ganger, først til 21,60, og i siste støt greide han 21,78, som holdt til VM-gull.
Han vant også gull ved U23-EM i friidrett 2011 i Ostrava, der han greide 20,45 meter, og satte ny mesterskapsrekord. I juni fikk han også gull ved Lag-EM i friidrett 2011 i Stockholm.
Ved VM i friidrett innendørs 2012 fikk han sølv, bak Ryan Whiting. Storl satte ny personlig rekord på 21,88, men med 22,00 meter og årsbeste i verden tok Whiting gullet. Senere på året, i juni, vant han sitt første EM-gull, da han vant kulestøt ved EM i friidrett 2012 i Helsingfors. Han greide 20,30 i kvalifiseringen, kun slått av Rutger Smith, men greide 21,58 i finalen, som var sesongbeste for hans del, og slo Rutger Smith med over en  meter (20,55).
Materialisten

Materialisten; tidsskrift for forskning, fagkritikk og teoretisk debatt var et norsk tidsskrift. Det ble opprinnelig grunnlagt i 1973 som et marxistisk tidsskrift utgitt av AKP(m-l), og formålet var å føre «en teoretisk kamp særlig mot Kommunistisk Universitetslag (kul) om hvem som var de rette forvaltere av den marxistiske arven». Etter en lengre pause gjenoppstod tidsskriftet i 1979, og ble utgitt frem til 2014, da det ble lagt ned. Materialisten var i mye av sin historie marxistisk orientert (sammenlign historisk materialisme) og tilknyttet ml-bevegelsen og AKP(m-l). De siste årene ble det utgitt av en uavhengig redaksjon og definerte seg som et frittstående tidsskrift for «forskning, fagkritikk og teoretisk debatt». Tidsskriftet ble i 2004 godkjent som vitenskapelig på nivå 1 i norsk vitenskapsindeks. Det utkom frem til 2014 med to enkeltnumre og ett dobbeltnummer i løpet av et år.
Blant bidragsyterne til tidsskriftet finner man bl.a. mange med tilknytning til Institutt for kriminologi og rettssosiologi, men også folk som ikke er akademikere, slik som Souhaila Andrawes og Stein Lillevolden.

Målsetting

Målsetningen fra grunnleggelsen i 1973 var å være et tidsskrift for debatt om marxismen, sett fra AKP(ml) sitt perspektiv og med særlig brodd mot Kommunistisk Universitetslag. Etter at Kommunistisk Universitetslag gikk i oppløsning ble også Materialisten nedlagt, før tidsskriftet gjenoppstod i 1979 med en mer generell ambisjon om å være et marxistisk orientert tidsskrift. Frem til nedleggelsen beskrev utgiverne målsetningen som å være et tidsskrift for «alle som er intellektuelt nysgjerrige, som ønsker å lære og forstå mer, som er opptatt av fagkritikk og samfunnskritikk, av forskningens grunnlag og vilkår, også hvordan forskning kan bidra i kampen mot undertrykking og urettferdige samfunnsforhold». Tidsskriftet fokuserer også på «vitenskapsteoretiske tema og sentrale problemstillinger innen ulike fag, både humaniora, samfunnsvitenskap og naturvitenskap».

Overvåket

I Lund-kommisjonens rapport gikk det frem at Overvåkningspolitiet hadde regnet det å være redaksjonsmedlem eller bidragsyter til Materialisten som indikasjon på ekstreme politiske holdninger og dermed grunnlag for å registrere personen det gjaldt i Overvåkningspolitiets register eller arbeidsregister. I et notat om politiske ekstremister fra 1984, lagt frem på et arbeidsmøte om subversjon i 1985 hvor det ble vedtatt en enhetlig registreringspraksis i Norge, oppføres Materialisten som underorganisasjon av AKP («AKPs bedrifter, publikasjoner o.l.»), med angivelse av at redaksjonsmedlemmer skal registreres i Overvåkningspolitiets register og bidragsytere i politiets arbeidsregister. Overvåkningspolitiets praksis i forhold til tidsskriftet etter 1996 er ikke kjent. Den dømte terroristen Souhaila Andrawes satt i flere år i redaksjonen.
Arbeidermesterskapet i fotball

Arbeidermesterskapet i fotball var en fotballturnering som ble arrangert av Arbeidernes Idrettsforbund i årene 1924 til 1939. I 1927 ble finalen grunnet økonomiske problemer utsatt til året etter. Sprint fra Moss er mestvinnende klubb, med seks mesterskap.
Mesterskapet ble stoppet ved utbruddet av den annen verdenskrig, og gikk etter krigen inn i cupen til det sammenslåtte Norges Idrettsforbund.
Glen Campbell

Bakgrunn

Glen Travis Campbell var sønn av den skotsk-ættede «sharecropperen» (en forpakter som betaler leie i form av en andel av avlingen) John Wesley Campbell og hans hustru Carrie Dell (født Stone). Glen var den syvende i rekken av 12 barn. 
Han begynte å spille gitar i ungdommen; det var onkelen Boo som lærte ham det.

Karriere

Campbell skapte historie ved å vinne Grammy i både country- og pop-kategoriene i 1967, ved at «Gentle On My Mind» vant i country og «By The Time I Get To Phoenix» i pop. I løpet av sine 40 år som sanger utgav Campbell mer enn 70 album, skjønt mange av disse er samlealbum av tidligere utgitte sanger. Han har solgt mer enn 45 millioner plater og samlet tolv gullalbum, fire platina-album og ett dobbelt platina-album. Av hans 75 listinger på hitlistene har 27 vært blant de topp 10.
Campbells dyktighet på gitar gjorde ham til en etterspurt studiomusiker på 1960-tallet og han var medlem av Phil Spectors berømte samling av studiomusikere kalt «The Wrecking Crew». Sammen med Campbell på gitar, bestod denne gruppen av Hal Blaine på trommer og Carol Kaye på bassgitar og disse var en del av den elitegruppen Spector og andre produsenter brukte på platesinnspillinger på denne tiden. De kan derfor høres på en rekke av Spectors «Wall of Sound»-innspillinger på denne tiden.
Campbell ble håndplukket av skuespilleren John Wayne for å spille sammen med ham i filmen Jente med mannsmot i 1969 som ga Wayne hans eneste Oscar. Campbell sang og hadde en hit med filmens tittelsang som ble nominert for en Oscar samme år.
Han vant flere amerikanske priser og var vert for et fjernsynsshow kalt «The Glen Campbell Goodtime Hour» på CBS i USA. Blant hans mest kjente sanger er blant annet «Galveston», «Wichita Lineman» «Gentle On My Mind», «By the Time I Get to Phoenix» og «Rhinestone Cowboy». En kort periode var han medlem av The Beach Boys som erstatter for Brian Wilson.
I 2005 ble Campbell valgt inn i Country Music Hall of Fame. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Keadby gasskraftverk

Keadby gasskraftverk  er et varmekraftverk i Lincolnshire i England, Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 720 MW, fordelt på en blokk med 2+1 gassturbiner. Det er også en reserveturbin på 25 MW.
Brenselkilden er naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 1990–1996 av Scottish Hydro. Operatør er selskapet Scottish & Southern Energy. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 36 332 tonn, betydelig over 2007-nivået og om lag dobbelt så mye som kvotemålet.
Lorry (Frederiksberg)

Lorry var et forlystelsessted på Allégade på Frederiksberg.
Stedet har sitt navn etter dets grunnlegger, Frederik Laurentius Feilberg, som også ble kalt Lorry (1858–1917). Han kjøpte i 1896 sangpaviljongen Café Chantant og omdøpte stedet til Operetten. I 1909 og 1913 etablerte han flere kabaret- og varietérestauranter i nabohusene, blant annet Drachmann Kroen og Landsbyen. Inspirasjonskilden var Haus Vaterland på Potsdamer Platz i Berlin. I 1914 ble det enda eksisterende teateret Riddersalen åpnet. Lorry gikk i betalingsstansning i 1977 og ble deretter overtatt av Frederiksberg Kommune.
Ved etableringen av TV 2/Lorry i 1989 leiet TV-stasjonen seg inn i bygningene. I 1999 kjøpte TV 2/Lorry stedet av kommunen. I dag rommer komplekset også en café, Café Grock.

Bygningen

Bygningen i  Allégade 7–9 er fra 1700-tallet og ble fredet i 1978.
Pilemostoma

Utseende

En middelsstor, oval, halvblank, gulaktig eller rødlig skjoldbille med variable, svarte tegninger, noen ganger nesten helt svart. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Oversiden er fint punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten Inula ().

Utbredelse

Arten er utbredt i Mellom-Europa og videre østover til Mongolia. Den skal også være funnet i Nord-Amerika (innført?).
Ryoji Yamanaka

Karriere

Ryoji Yamanaka startet sin profesjonelle karriere i Mito HollyHock i 2002.