google/wiki40b huggingface dataset:
Julebygdspelet

Julebygdspelet er en stiftelse som setter opp forestillinger i Julebygda i Sandnes. I 2010 ble Det skjedde i Julebygda spilt utendørs i desember måned. Stykket er skrevet av Arnt Olav Klippenberg, sangene av Ingvar Hovland og melodiene av Øystein Ellingsen.
Stykket forteller en historie som er lagt 200 år tilbake i tiden. Historien er om tømmermannen Josef som sammen med sin forlovede Maria kommer til Norge for å være med å bygge Lund kirke på Moi. Men for at han skal få arbeidstillatelse må han til sorenskriveren i Stavanger for å få leidebrev. På den strevsomme reisen mot Stavanger søker de to å få ly for vinternatten. Maria som venter barn har det besværlig. De møter embetsmannen, presten, lensmannen og storbonden men finner ingen hjelp hos dem. Det er ikke før de kommer til en liten bygd at de får husrom og hjerterom.
I historien hører også kjærlighet, en forbrytelse og en god dose humor med. Verdiene i stykket er kjærlighet, forsoning og varme og det har blitt sett av rundt 6 000 personer pr. desember 2012.
ESnurra

eSnurra er en metode for beregning av termin, gestasjonsalder og fostervekst utviklet av Sturla Eik-Nes (NTNU), Per Grøttum (UiO) og Håkon Gjessing (Folkehelseinstituttet). Den er basert på et norsk populasjonsmateriale bestående av om lag 40000 graviditeter. I motsetning til eldre modeller (som f.eks Naegeles regel), regner eSnurra seg ikke tilbake til siste mens for så å legge til et antall dager, men beregner gjenværende tid direkte basert på mål av fosterets lårben og hodediameter. eSnurra bygger på den eldre modellen Snurra, som har vært standard i Norge siden 1984.
Helsedirektoratet utpekte i oktober 2014 eSnurra som eneste godkjente nasjonale terminbestemmelsesmetode.
eSnurra er tilgjengelig som tradisjonelt regnehjul, som web-basert kalkulator, som App for iOS og Android og integrert i ultralydapparater og journalsystemer.
White Wolf

White Wolf, etablert i 1991, er et selskap som utgir rollespill. De er mest kjent for spillet Vampire: The Masquerade som foregår i spillverdenen World of Darkness. Andre spill er Werewolf – The Apocalypse, Mage – The ascension, Hunter – The Reckoning, Changeling – The Dreaming, Demon, Mummy, Wraith – The Oblivion med flere.
De fleste av selskapets spill dreier seg om konseptet storytelling game hvor vekten legges på fortellingen og et minimum av den terningtrillingen som ofte tar opp mye plass i andre rollespill. Det brukes bare tierterninger. Siden 1995 har det også kommet et samlekortspill, Vampire the Eternal Struggle.
Pseudotrigonogya

Utbredelse

Artene er utbredt i den neotropiske økosonen (Trinidad, Colombia, Ecuador).
Sigibert I

Historisk kontekst

I 558 hadde Frankerriket under fire konger igjen blitt samlet under en monark. Tre av sønnene til Klodvig I var døde, og en sto igjen, Klotar I. Dette eneveldet varte i tre år, i 661 døde også Klotar I, og etterlot sitt rike fordelt mellom fire sønner. De fire brødrene innså at de var i tevling med hverandre. Da den nest eldste broren, Karibert I, døde i 567, rykket de andre tre brødrene inn og fordelte hans territorier seg i mellom i en inndeling som kom til å prege Frankerrikets politikk i det neste århundret. Den nordlige delen, styrt av Sigibert I, kom til å bli hetende Austrasia. Dens hovedstad var opprinnelig Reims, men Sigibert flyttet den til Metz. Guntram styrte over Burgund. Kilperik I styrte over landene i sentrale og sørlige Frankerriket, et område som ble kjent som Neustria, og med byene Soissons og Paris. Burgund var den minste delen, mens Austrasia og Neustria var nær likeverdige i størrelse og styrke. Både Sigibert og Kilperik forsøkte å utmanøvrere hverandre, og Guntram var alliert snart med den ene, snart med den andre, alt hvordan den politiske utviklingen gikk.
Hovedkilden til perioden er Gregorius av Tours og hans verk Historia Francorum, men han er ikke upartisk; han var selv direkte involvert i hendelsene, og ga sin støtte til Sigibert I og hans dronning Brunhilda. Han var en tilsvarende uforsonlig motstander av Kilperik og særlig hans dronning Fredegund. Den senere Fredegars krønike, som fortsetter der Gregorius slutter i 591, er derimot tilsvarende fiendtlig innstilt til Brunhilda.
Gövhər Həsənzadə

Gövhər Həsənzadə er en aserbajdsjansk låtskriver. Hun har komponert musikk til blant andre Almaz Ələsgərova, Aygün Kazımova, Elnur Hüseynov, Fərid Həsənov og İradə İbrahimova. Həsənzadə skrev Aserbajdsjans bidrag i Eurovision Song Contest i 2008, «Day After Day», som ble fremført av Elnur Hüseynov og Samir Cavadzadə, og hun skrev «Yaşa» som ble fremført av Fərid Həsənov i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2013. Həsənzadə har blitt tildelt tittel som hedret artist i Aserbajdsjan av landets president.
Nan Hu

Sørsjøen (kinesisk: 南湖; pinyin: Nán Hú) er en innsjø sør for byen Jiaxing i Folkerepublikken Kina. Den har et areal på 0,54 km². Frm kalles også «mandarinandsjøen» på grunn av sitt omriss.
Innsjøen besøkes meget av turister, både for sin naturskjønnhet og fordi det er et mål for såkalt rød turisme.
Langs bredden er ruinene etter Disregntårnet, bygs på 900-tallet. I 1548 ble det foretatt dreneringer om fyllmassen lagt midt i sjøen slik at den dannet en liten øy der. Disregntårnet ble gjenreist på øya året etter, og etterhvert ble det fulgt på med andre byggverk og hageanlegg der.
Den første nasjonalkongress for det kinesiske kommunistiske parti i 1921, som ble innledet i Shanghai, ble henlagt til Jiaxing. Der ble Partiet grunnlagt på en lystbåt på Sørsjøen.
Bryting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1935

Bryting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1935. Bryting var en av fjorten sporter i de tredje sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i San Salvador i El Salvador i perioden 16. mars til 5. april 1935. Det var første gangen som bryting var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det ble konkurrert i fem vektklasser i fristil, kun for menn. Mexico ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Cuba med to.
Norsk Militært Tidsskrift

Norsk Militært Tidsskrift (NMT) er landets eldste fagtidsskrift, etablert i 1830, første utgivelse i 1831. Tidsskriftet eies av Oslo Militære Samfund, men har en fri stilling og drives redaksjonelt i henhold til redaktørplakaten.
NMT sin redaksjonelle profil legger vekt på analyserende fagstoff. Stoffområdene er sikkerhetspolitikk, totalforsvar, strategi og militære operasjoner, taktikk og ledelse samt andre forhold av interesse for Forsvaret.
Redaktør for Norsk Militært Tidsskrift er oberstløytnant Harald Høiback

Bibliografi

Norsk Militært Tidsskrift, boken om tidsskriftet 1830-1930, Oslo 1930. 
Rønneberg, Harald B H, Norsk militært tidsskrift. I: Forsvaret og samfunn. Utgitt i anledning Oslo Militære samfunds 150-års jubileum 1. mars 1975, side 307-316. 
Gjeseth, Gullow, Norsk militært tidsskrift de siste 25 år. I: Forsvaret og samfunn. Utgitt i anledning Oslo Militære samfunds 175-års jubileum 1. mars 2000, side 330-335.
Maria av Østerrike

Opprinnelse

Hun ble født i Brussel av Filip I av Castilla («Den smukke») og Johanna den vanvittige. Hennes besteforeldre på farssiden var Maximilian I av det tysk-romerske rike og dennes første hustru Maria av Burgund. Hennes besteforeldre på morsiden var Ferdinand II av Aragón og dennes kusine Isabella I av Castilla.
Maria var en yngre søster av Eleonore av Østerrike, keiser Karl V, Elisabet av Østerrike (også kalt for Isabella) og Ferdinand I av det tysk-romerske rike. Hun var den eldre søsteren av Katharina av Habsburg.

Dronning av Ungarn

Før Maria var noen år gammel ble hun lovet bort som hustru til den første sønnen som ble født av Vladislav II av Böhmen (og Ungarn) og hans fjerde hustru Anne de Foix. Denne sønnen ble født i 1506 og ble Ludvig II av Ungarn (og Böhmen).
De ble gift den 13. januar 1522 i Buda. Deres felles portrett eksisterer fortsatt. Både hans kappe og hennes antatt bryllupskjole er utstilt ved Ungarns nasjonale museum.
Maria tjenestegjorde som dronning av Ungarn og Böhmen i fire år og syv måneder. Den 29. august 1526 ble Ludvig drept i slaget ved Mohács mens han ledet sine styrker mot en muslimsk invasjonshær ledet av Süleyman I fra dagens Tyrkia eller Det osmanske riket. Maria og Ludvig var barnløse og felleskronen Ungarn og Böhmen gikk videre til hennes bror Ferdinand.

Guvernør av Nederlandene

Maria ville ikke gifte seg igjen. Hennes sjanse for å regjere kom fire år senere. Hennes tante på farsiden, Margarete, erkehertuginne av Østerrike, døde den 1. desember 1530, og etterlot seg posisjonen som guvernør av Nederlandene ledig. Hennes bror etablerte Maria som tantens etterfølger og hun ble i denne posisjonen fram til 1555. Karl V ga henne slottet Binche sør for Brussel som belønning for hennes trofaste tjeneste. Hun ombygde slottet i en bevisst etterligning av Fontainebleau, men det ble ødelagt av troppene til Henrik II av Frankrike i 1554, men to av maleren Tizians fire malerier som viste avstraffingen av opprørene, bestilt i 1548 for Binche, er oppbevart ved Museo del Prado i Madrid (se bilde). Hun ble etterfulgt som guvernør av Emanuele Filiberto av Savoia, hertug av Savoia.
Hun døde i Cigalos og i hennes testamente ønsket hun at hennes medaljong, en gang båret av hennes ektemann, formet som et hjerte, skulle bli smeltet og verdien fordelt blant de fattige.
Pastime with Good Company

«Pastime with Good Company», også kjent som «The Kynges Ballade», er en engelsk folkesang skrevet av Henrik VIII i begynnelsen av det 16. århundre, kort tid etter at han ble kronet. Det er den mest kjente av komposisjonene som med sikkerhet kan tilskrives kongen, og ble populær både i England og i andre europeiske land i renessansen.
Sellevåg Treskofabrikk

Sellevåg Treskofabrikk er en treskofabrikk som ligger i Sellevåg i Gulen i Sogn og Fjordane. Den ble startet i 1899 og produserte tresko frem til 1975. Fabrikkanlegget står på Riksantikvarens liste over verneverdige industrikulturminner.

Historie

Endre Torkjelsson kjøpte Sellevåg i 1870 og starta med å bruke Sellevågelva til mølledrift. Han dreiv mølla fram til 1899, då Jon Arnoldsson Kahrs kjøpte rettighetene i området. Kahrs oppretta Bergens Træskofabrik Ltd. Trematerialene fikk fabrikken fra jekter som kom fra indre Sogn. De ferdige treskoa blei frakta til Bergen, der det var en stor etterspørsel etter tresko rundt århundreskiftet. Sønnen til Endre Torkjelsson, Torkjel Olai bosatte seg på Sæternes og blei formann på fabrikken. Joakim, Torkjel Olais sønn arbeidet på fabrikken og tok over driften og eiendommen i 1952.

Nye tider

Da etterspørselen etter tresko begynte å synke, blei det lagt større vekt på sagbruksdrift. I 1975 tok treskoproduksjonen slutt, men damanlegget, rørgata og treskofabrikken står fortsatt som det var, med alt produksjonsutstyr intakt. Magne Sellevåg, eldste sønn til Joakim, Endre Torkjelssons oldebarn står i dag for drifta av sagbruket.
Hegewald

Hegewald var en tysk koloni i det av Nazityskland okkuperte Ukraina. Kolonien, som bestod i perioden 1942–1943, var bestemt for 10 000 nybyggere fra Volhynien, som var bedømt for å være Volksdeutsche. Ukrainere ble fordrevet eller drept for å gi plass til disse etnisk tyske.
Koloniprosjektet Hegewald ble presentert den 16. september 1942 av Reichsführer-SS Heinrich Himmler i hans egenskap av Rikskommissar for befestelsen av den tyske folkestamme. Prosjektet ble vanskeliggjort av partisanaktiviteter i området og i november 1943 måtte nybyggerne flykte for den fremrykkende Røde armé.
Valhalla Centre

Valhalla Centre er et lite sted nordvest for Edmonton i Alberta i Canada.
Området blir kalt for «The Peace Country» og nærmeste by er Grande Prairie.
Da Canada åpnet «The Peace Country» for nybyggere som ville drive jordbruk, reiste mange norske familier dit og slo seg ned. Mange av disse norske familiene hadde tidligere bodd noen år i USA. De kom først til Canada tidlig på 1900 tallet og etablerte seg på steder som Kingman, Bardo og Camrose, sør for Edmonton. Til The Peace Country og Valhalla kom de første norske i 1912.
Valhalla ble det nye senteret for nordmenn som kom til dette området i Canada. Den tidligere misjonær til Kina, Halvor Nilsen Rønning, etablerte den første lutherske kirke der og var den som gav stedet navnet «Valhalla», engelsk stavelse etter Valhall («Der gudene bor») i norrøn mytologi.
Valhalla var i mange år et blomstrende samfunn med drift på alle gårdene rundt. I dag er mange sluttet med gårdsdrift og flyttet inn til de nærmeste byene Grande Prairie, Edmonton og Calgary, men fremdeles finnes det både annen og tredjegenerasjons nordmenn i Valhalla og mange norske tradisjoner blir fortsatt holdt levende.
Reduksjonsmiddel

Et reduksjonsmiddel er et stoff som reduserer et annet, og da selv blir oksidert.
Tandsbyn

Tandsbyn er et tettsted i Östersund kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 374 innbyggere. Tandsbyn ligger cirka 20 kilometer sør for Östersund.
Det var dans bort i vägen

«Det var dans bort i vägen» er et svensk dikt skrevet av Gustaf Fröding. Det ble publisert i Gitart och dragharmonika. I 1899 tonesatte Helfrid Lambert diktet.
En innspilling med Lars Söderström lå på Svensktoppen i to uker i 1963, begge gangene som nummer to.
Sven Ingvars spilte inn en versjon av den på albumet I Frödingland i 1971. Den lå på Svensktoppen i seks uker i perioden 5. desember 1971-9. januar 1972. med nummer fire som høyeste plassering.
Date spilte den i Dansbandkampen 2009.

Norsk versjon

Gunnar Jørstad har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Det var dans borti vegen». Kjell Vidars har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Hjula i gang (Snowflake CLP 3033) i 1982.
Canadian Bacon

Plottet

Den amerikanske presidenten (Alan Alda) sliter med synkende meningsmålinger, og bestemmer seg for å gå til krig for å rette oppmerksomheten bort fra problemer innenriks. I og med at den kalde krigen er over, er det imidlertid få fiender igjen. Etter lang tids tenking, starter en massiv svertekampanje mot nabostaten Canada (everyone hates Canadians (alle hater kanadiere) der media blir brukt for å manipulere det amerikanske folket. Problemer oppstår imidlertid når den lokale sheriffen, «Bud B. Boomer» (John Candy) i en grenseby ved Niagra-fossen og assistenten «Honey» (Rhea Perlman, Cheers) går til aksjon mot nabolandet.
Luigi Luca Cavalli-Sforza

Liv og virke

Cavalli-Sforza fikk doktorgrad ved Universitetet i Padova i 1944. Etter studier av bakteriers genetikk ved Universitetet i Cambridge, vendte han tilbake til Italia og underviste i Milano, Parma og Pavia.
I 1970 flyttet han til Stanford University i USA og dermed til et som han oppfattet det åpnere og mer samarbeidsorientert forskningsmiljø, og ble professor der samme år. Han ble en av 1900-tallets mer fremstående genetikere. 
Sine hovedsakelige konklusjoner sammenfattet han i popularisert form under fem overskrifter i Genes, Peoples and Languages (2000), som ble lovprist av Jared Diamond for hvordan han anså at den «raserte vitenskapsmenns forsøk på å inndele mennesker i raser på samma måte som de inndeler fugler og andre dyr i arter». På den andre side mente Steve Sailer at Cavalli-Sforzas livsverk faktisk er «å særskille menneskets raser og sammenstille deres avstamning» men at han omhyggelig unnviker å anvende denne terminologi for å avskjære en politisk tolkning av sitt arbeide.
Cavalli-Sforza skrev også The History and Geography of Human Genes (1994 med Paolo Menozzi og Alberto Piazza), som ble et standardverk blant genetikere, og The Great Human Diasporas: The History of Diversity and Evolution (med sin sønn, Francesco).
Da mekanismene bak arv og genetikk vel var kjente var Cavalli-Sforza en av de første vitenskapsmenn til å spørre seg om genene hos befolkningsgruppene rundt om i verden kunne bære på disse folks historie. Demografi var da allerede en vel etablert vitenskap basert på lingvistiske, kulturelle og arkeologiske data, men vitenskapen var blitt belastet med den bruk som nasjonalistiske og rasistiske ideologier hadde brukt av funn og politisk og ideologiske styrte delfunn. Cavalli-Sforza åpnet et nytt forskningsfelt ved å kombinere konkrete funn fra demografi med nylig fremkomne analyser av blodgrupper i menneskelige populasjoner.
Tidlige funn av koblinger mellom befolkningsforflytninger og blodgrupper beskrevet av Robert Race, Arthur Morant og særlig Ronald Fisher ble i følge Cavalli-Sforza viktige drivkrefter for hans egen forskning.
Erigone whymperi

Utseende

Erigone whymperi er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Hanyang (Wuhan)

Hanyang (kinesisk: 汉阳区; pinyin: Hànyáng Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Wuhan, hovedstaden i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 108 km² og teller 480 000 innbyggere.
Grunnkretser i Midtre Gauldal kommune

Grunnkretser i Midtre Gauldal kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Midtre Gauldal kommune, Trøndelag, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Poitiers

Historie

Poitiers ble grunnlagt før romerriket av keltiske piktaver. Under slaget ved Poitiers 10. oktober 732 slo en frankisk arme under Karl Martell den fremrykkende arabiske armeen. 
Under hundreårskrigen stod det et annet stort slag ved Poitiers, da en fransk hær ble slått av engelske styrker den 19. september 1356. 
Karl VII av Frankrike grunnla byens universitet i 1432.
Onur Air

Flyflåte

Flyflåten består av seks Airbus A300-600, fjorten Airbus A320-214, ti Airbus A321-214 og fire Airbus A330-300.
Oksitansk

Språkets navn

Nyere historie
Navnet oksitansk kommer fra òc, det oksitanske ordet for ja. 
Den italienske poeten Dante var den første til å bruke betegnelsen «lingua d'oc». I sitt De Vulgari Eloquentia skrev han på latin: «nam alii oc, alii si, alii vero dicunt oïl» («noen sier oc, andre sier si, mens atter andre sier oïl»). Etter dette eksemplet har man klassifisert de romanske språkene i tre grupper etter hvert språks bruk av «ja»: oïl-språk (i nordlige Frankrike); òc-språk (i sørlige Frankrike) og si-språk ( i Italia og på Den iberiske halvøy). Dette er ikke, selvfølgelig, den eneste grupperingen av disse språkene.
Ordet òc kommer fra vulgærlatin hoc («det»), mens oïl opprinnelig kommer fra latin hoc ille («det (er) det»). Andre romanske språk derimot har tatt deres ord for «ja» fra latinske sic, «dette», som spanske sí, italienske sí, katalanske sí og portugisiske sim.
Andre navn for oksitansk
Gjennom flere hundre år, har de oksitanske dialektene (sammen med katalansk) blitt referert til som Lemosin eller Provençal, de to navnene på to regioner i det nåværende «Oksitania». Etter Mistrals Félibrige-bevegelse i det 19. århundre ble Provençal den mest populære betegnelsen for det oksitanske språket.
Nå til dags er betegnelsene Provençal og Lemosin brukt for å referere til spesifikke variasjoner i «Oksitania», men dette er omstridt. Uansett betegner mange uvitende språket fortsatt som Provençal, noe som skaper en del forvirring.

Historie

Senest på 1100-tallet begynte språket som hadde dannet seg fra folkelig latin i det området som nå er Frankrike å dele seg i to språk. Nord for elven Loire utviklet det seg til forløperen for dagens fransk, sør for elva til oksitansk. Det oksitanske språket spilte en viktig rolle som litteraturspråk på 1100- og 1200-tallet, spesielt innen trubadurlyrikken. Korstog og kriger endte denne blomstringstiden. Under eneveldekongen Ludvig 14. av Frankrike begynte den språklige sentraliseringen, og oksitansk ble avskaffet som undervisningsspråk i offentlige skoler og trengt tilbake i hverdagsbruken. Under den franske revolusjonen fra 1789 ble språkets posisjon enda mer svekket, mens sentraliseringen ble styrket.
Mazda CX-30

Mazda CX-30 (2019–) er en mellomstor SUV fra japanske Mazda.
Den er basert på Mazda 3, men noe større, bygd som en liten SUV med størrelse mellom SUVene Mazda CX-3 og Mazda CX-5.  Den fås i Norge med omkring 180 hestekrefters «Sky Active X» selvantennende bensinmotor. En liten 48 volts elmotor hjelper til ved oppstart og lades under kjøring, så den benevnes av produsenten som "mild hybrid".  Giring er manuell eller automatisk, og den kan fås med 2- eller 4-hjulsdrift.
Nedytisis

Utseende

Saperdini er middelsstore til ganske store (de nordiske artene er 9-30 millimeter), sylindriske trebukker, gjerne grå- eller brunaktige eller grønnlige på farge. Antennene er oftest noe kortere enn kroppen. Pronotum er forholdsvis lite, sylindrisk, mye smalere enn dekkvingene, som er parallellsidige med markerte "skuldre". Kroppen er ganske kraftig punktert, ofte er punktene mørke og kontrasterer mot den lysere fargen ellers.

Levevis

Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Borneo og i Vest-Malaysia.
Veliidae

Utseende

Små til middelsstore (1 – 10 mm), avlange teger. De minner om vannløpere (Gerridae), men kroppen er ikke like slank og beina kortere enn hos disse. Dessuten holder de mellom- og bakbeina bøyd i en vinkel, mens vannløperne vanligvis holder dem rette når de ikke er i bevegelse. På farge er de vanligvis mørke, ofte med to rader av røde flekker langs ryggen. Pronotum er stort og dekker hele oversiden av thorax.

Levevis

I likhet med familien vannløpere (Gerridae) lever Veliidae på overflaten av ferskvann, men ulikt vannløperne foretrekker de gjerne rennende vann. De kan mestre ganske sterk strøm, men holder seg helst i små bakevjer og ved bredden, og de sitter på bredden eller i vegetasjonen når de ikke er på jakt etter mat. De  beveger seg hurtig og rykkvis, men er ikke like raske som de mer langbeinte vannløperne. Om de trenger å bevege seg raskere, kan de skille ut en væske fra munndelene som reduserer vannets overflatespenning (virker som såpe) og får dyret til å skyte fart. Veliidae kan av og til samles i store "stimer", men det er uvisst hvilken funksjon disse har. De lever av smådyr, både levende og døde, som faller ned på vannoverflaten eller føres med strømmen. Den tropiske underfamilien Haloveliinae inneholder noen marine arter.
Veii

Veii (uttales VAY-ee; latinsk navn Veius og italiensk Veio) var i oldtiden en av de viktigste etruskiske byene, og lå kun 16 km nord-nordvest for Roma i Italia. Stedet ligger i dag i kommunen Formello i provinsen Roma.
Veii var den rikeste byen i det etruskiske forbundet, og lå ved sørgrensen til Etruria. Som den nærmeste byen til Roma, var Veii konstant i krig med romerne i nær 400 år. Den falt til slutt for den romerske general Camillus' hær i år 396 f.Kr., og forble okkupert etter seieren. Keiser Augustus’ hustru Livia hadde eiendom her i henhold til Suetonius’ De vita Caesarum. Stedet var berømt for sin billedhoggerkunst, blant annet en statue av Tiberius (i dag i Vatikanmuseene), og Apollo av Veii i terrakotta og fremstilt naturlig størrelse (i dag i Det nasjonale etruskiske museum, Museo Nazionale Etrusco i Roma).
Grunnet den nære beliggenheten til Roma, ble Veii forlatt allerede i antikken, og ble helt glemt inntil byen ble gjenoppdaget på 1600-tallet av fortidsminnegranskeren Raffaello Fabretti. Levningene av Veii ligger i dag i nærheten av den lille landsbyen Isola Farnese, men graver og andre kulturobjekter har blitt avdekket i de nærliggende områdene i Formello og Veio nasjonalpark.
Utenfor restene av byen er det levninger av et tempel. Det er også funnet gravhauger og graver som har blitt hugget ut av fjellet. Den mest kjente er Grotta Campana, avdekket i 1843, en kammergrav med de eldste kjente freskomalerier. Det er i tillegg lange tunneler som fører inn i byen, noe som kan være minnet i Titus Livius' redegjørelse av den romerske seier i slaget ved Veii.
Steinene som Serviusmuren rundt Roma ble reist med, ble hentet i steinbrudd i Veii.