google/wiki40b huggingface dataset:
ATEX-direktivet

Sammendrag

ATEX-direktivet anvendes for utstyr som benyttes i eksplosjonsfarlige områder, inkludert utstyr som er designet for å forhindre eksplosjoner. Sikkerheten for arbeidstakere er dekket av et annet direktiv (ATEX92/99/EC).
Direktivet omfatter kun utstyr som tilfører energi, elektrisk eller mekanisk, til en potensiell eksplosiv atmosfære. Direktivet har ikke definert atmosfæriske betingelser, men har gitt en føring på -20 º til 60 ºC og 0,8 til 1,1 bar. Derfor er trykktanker og kjemiske reaktorer ekskludert.
Andre ekskluderinger inkluderer, men er ikke begrenset til, gassbrennere, drivstoffsystemer og integrert utstyr i prosesstanker. 
Tilknyttet utstyr som bidrar til sikkerheten, men er plassert utenfor det eksplosjonsfarlige området, er dekket av direktivet. 
Direktivet ble satt i kraft i juli 1996. Utstyr som var tatt i bruk før denne dato trenger ikke være i samsvar med direktivet, men utstyr som overhales eller oppgraderes skal derimot samsvare med direktivet. Ethvert produkt som føres inn til EU etter juli 1996, uavhengig av produksjonsdato, skal være i samsvar med direktivet.
Myndighetene kan pålegge produsenter å tilbakekalle eller erstatte ethvert produkt med feil. Direktivet inkluderer krav til sikkerhet for valg av material, merking, brukerinstruksjon, design og konstruksjon for å gjøre sannsynligheten for antennelse av en eksplosiv atmosfære neglisjerbar.  
Utstyr for bruk i høyrisiko eksplosive atmosfære kreves en uavhengig sertifisering av et godkjent organ, mens i lavere risiko atmosfærer kan det være tilstrekkelig med en selvsertifisering.

Formål

ATEX-direktivet er en av en serie forholdsregler introdusert under artikkel 100a i Roma-traktaten. 
Artikkel 100a direktivene har alle det primære mål om å etablere et enkelt europeisk market for varer og tjenester, med en målsetting om å gi produsenter og forbrukere stordriftsfordelene som dette markedet gir.
Målsettingen for direktivet har vært å introdusere identiske krav til sikkerhet for utstyr i eksplosjonsfarlige atmosfærer i alle stater innen Det europeiske økonomiske samarbeidsområdet (EØS).
Navnet på direktivet kommer fra fransk: ATmospheres EXplosibles.
Forut for introduksjonen av direktivet, hadde de fleste stater i EU system for sertifiseringen av elektrisk utstyr og krevde bruk av slikt utstyr i spesielle områder slik som gassholdige gruver. Men det var mange uregelmessigheter i lovgivningen.
ATEX-direktivet 94/9/EC dekker utstyr. Et komplimenterende direktiv 1999/92/EC, dekker spesifikt arbeidstakeres sikkerhet og plasserer krav til arbeidsgivere med arbeidstakere som vil kunne arbeide i en eksplosiv atmosfære.
I mange henseender er direktivet kun regulerende for elektrisk utstyr for bruk i eksplosive atmosfærer. Men der er også viktige endringer. For første gang er ikke-elektrisk utstyr omfattet og i noen tilfeller sertifiseringskrav. Områder med brennbart støv er også omfattet av direktivet.
Pakur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 899 200 innbyggere i distriktet, mot 701 664 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 7,50 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 19,50 % i 2011 mot 20,52 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 965 i 2011 mot 964 i 2001.
Kalpin

Kalpin (kinesisk: 柯坪县; pinyin: Kēpíng Xiàn; uighur : كەلپىن ناھىيىسى / Kelpin Nahiyisi) er et fylke i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger under prefekturet Aksu.
I 1999 hadde det en befolkning på 40 123 innbyggere.
Glossar

Et glossar, også kjent som et vokabular, er en alfabetisk liste over betegnelser i et spesielt kunnskapsdomene med definisjonene for de betegnelsene. Tradisjonelt opptrer et glossar på slutten av en bok og inkluderer betegnelser innen den boka, som enten er nylig introdusert, uvanlige eller spesialiserte. Mens glossarer er vanligst i fagbøker, kommer skjønnlitteraturromaner i noen tilfeller med et glossar for ukjente betegnelser.
Et tospråklig glossar er en liste over betegnelser i ett språk definert i et annet språk eller ved synonymer (eller i det minste nær-synonymer) i et annet språk.
I generell betydning inneholder et glossar forklaringer av konsepter relevant for et spesielt studie- eller handlingsfelt. I denne betydningen er betegnelsen relatert til ontologi. Det har også blitt gitt automatiske metoder som transformerer et glossar til en ontologi eller et komputasjonelt leksikon.

Kjerneglossar

Et kjerneglossar er et enkelt glossar eller definerende ordbok som muliggjør definisjon av andre konsepter, spesielt for nybegynnere i et språk eller studiefelt. Det inneholder et lite arbeidsvokabular og definisjoner for viktige eller ofte møtte konsepter, vanligvis også idiomer eller metaforer som er nyttige i en kultur.
Seaborgium

Egenskaper

Seaborgium er et kunstig fremstilt transisjonsmetall. Svært lite er fremstilt, noe som gjør at de kjemiske og fysiske egenskapene for en stor del er ukjente. Basert på dets plass i periodesystemet antas det at det er et fast stoff med egenskaper som minner om wolframs.

Isotoper

Seaborgium har ingen stabile isotoper. Pr. 2018 er 11 isotoper kjent, og de mest stabile er ²⁷¹Sg med halveringstid 2,4 minutter, ²⁶⁶Sg med halveringstid 21 sekunder, og ²⁶⁵Sg med halveringstid16,2 sekunder. De fleste av isotopene kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon). 
CAS-nummer 54038-81-2.

Forekomst

Seaborgium forekommer ikke naturlig, men blir fremstilt i laboratorier.

Anvendelse

Det finnes pr. dags dato ingen bruksområder for seaborgium, bortsett fra forskningsformål.
Bărăgan

Bărăgan, eller Bărăgansletten, (rumensk: Câmpia Bărăganului) er en lavlandsslette i den sørøstlige delen av Romania og omfatter fylkene Călărași, Ialomița  og delvis Brăila. Bărăgan er en del av den valakiske lavlandssletten.

Geografi

Bărăgan blir geomorfologisk inndelt av elven Ialomița i Bărăganul Călmățuiului i nord og Bărăganul Ialomiței i sør. Det blir gjerne kalt Romanias kornkammer som følge av den næringsrike svartjorden som for det meste består av løss. 
Geografisk er dette et tynt befolket steppelandskap, hvor bl.a. de vernede trappefuglene, en slags traner, ennå kan finne livsrom. Klimaet er kontinentalt preget. Somrene er varme og tørre og vintrene kalde. Beryktet om vinteren er den såkalte Crivăț, en kald kontinental vind fra nord, hvis utgangspunkt er i uralfjellene og som bringer med seg vedvarende vind, snø og kulde.

Historie

Bărăgan ble etter den andre verdenskrigen endestasjon for deportasjoner av politisk forfulgte personer. Det gjaldt bl.a. de såkalte banatschwaberne som var en tyskspråklig gruppe fra den rumenske delen av Banat. De fleste av dem mistet det meste av sine eiendeler, men kunne etter noen år flytte tilbake til sine hjemsteder. Forvisningene rammet også andre folkegrupper. I juni 1951 ble 12 791 personer forvist til Bărăgan fra et grenseområde mellom Romania og daværende Jugoslavia. Forvisningen skjedde som følge av spenninger mellom på den ene side Jugoslavia under dette landets ledelse Josip Broz Tito og resten av østblokken under ledelse av Josef Stalin. Det rumenske kommunistpartiet forviste personer de anså kunne være til hinder for utviklingen av kommunismen i området. Det dreide seg om gårdeiere, industrialister, handelsfolk, bessarabiske og makedonske flyktninger og deres familier, tidligere medlemmer av Wehrmacht, utlendinger, kontrarevolusjonære, politiske aktivister og ledere av det etniske tyske samfunn. Bărăgan ble valgt fordi det ble det ansett gunstig å kolonialisere dette tynt befolkete område.
Totalt ble 40 320 personer forvist til Baragan; deportasjonene omfattet mer enn 30 000 rumenere, serbere, bulgarere og ungarere, samt 9 410 tyskere. Til minne om Bărăgandeportasjonene ble det 23. juni 2001 reist et minnesmerke i Fundata ved Slobozia med navnene på de deporterte.
Dalane

Dalane er et distrikt i den sørligste delen av Rogaland fylke, mellom Jæren i nord og fylkesgrensen mot Vest-Agder i øst. Det omfatter de fire kommunene Bjerkreim, Eigersund, Lund og Sokndal med til sammen 24 333 innbyggere (1. januar 2015) og et samlet areal på 1 786,43 km². Regionsenteret er byen Egersund.
Dalane er et bølgende, karrig landskap som geologisk domineres av Rogaland anortosittprovins – en formasjon av lyse, sterkt omformede dypbergarter av gabbro-typen, inklusive de økonomisk interessante bergartene ilmenitt, mangeritt og apatitt. Sistnevnte er rikt på fosfor og skaper næringsrike lommer med sterk lokal vegetasjon. Berggrunnen består hovedsakelig av 930 millioner år gammel granitt.
Avisen Dalane Tidende har hovedkontoret sitt i Egersund. Dalane folkemuseum har to avdelinger i Egersund. En avdeling er fajansemuseum, mens hovedutstillingen er et folkemuseum. Dalane har også gode kommunikasjoner f.eks. jernbane (Sørlandsbanen og Jærbanen), E39 og selvsagt Nordsjøveien (riksvei 44).

Stortingsvalgene 1906-1918

Dalane var en valgkrets i Stavanger amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Dalane valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Dalane bestod av herredene Sogndal herred/Sokndal landsogn, Lund, Heskestad, Bjerkreim, Helleland, Egersund herred/Eigersund landsogn og Ogne/Ogna, samt Sogndal ladested og Egersund ladested med rundt 15 000 innbyggere og 7 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Guiyang

Luftfart

Guiyang Longdongbao internasjonale lufthavn betjener byen.

Vei

Kinas riksvei 320 (G320) går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Kinas riksvei 321 deler trasé med G320 på dette avsnittet. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Vesteraalens

Vesteraalens, tidligere Vesterålens Hermetikkfabrikk, er en norsk sjømatprodusent. Fabrikken ble etablert på Sortland i Nordland 19. april 1912 og er særlig kjent for Vesteraalens Fiskeboller.
Fabrikken har hatt flere eiere siden starten, men er i dag eid av holdingselskapet Vesteraalens AS. I 1917 produserte Vesteraalens Hermetikkfabrikk proviant til Roald Amundsens ekspedisjon gjennom Nordøstpassasjen 1918–1920. Blant de viktigste hendelser i fabrikkens historie var brannen natt til 13. desember 1991, som medførte produksjonsstans i 15 måneder. Daværende eier Norway Foods ønsket å flytte fiskemat produksjonen permanent til Sverige, men fikk ikke tillatelse. Lokale eiere kjøpte fabrikken, og produksjonen på Sortland startet opp igjen 19. mars 1993.
Pedirkaørkenen

Pedirkaørkenen (engelsk: Pedirka Desert) er en liten ørken i Australia. Den ligger i delstaten Sør-Australia, rundt 100 km nordvest for Oodnadatta og 250 km nordøst for Coober Pedy. Ørkenen har et flateinnhold på 1 250 km².
Fasettøye

Fasettøyne forekommer hos de fleste insekter samt hos krepsdyr, dolkhaler og den fossile gruppen trilobitter. Noen insekter har også punktøyne / medianøyne. Fasettøyne mangler hos noen arter maur og termitter (arbeidere), noen parasittiske arter, samt hos noen hulelevende insekter.
Fasettøyne er to «store» øyne litt foran, på siden av hodet. De består av mange små enkeltøyne (ommatidier) samlet i ett «stort øye». Hvert slikt ommatidium er sekskantet. Det enkelte fasettøye kan inneholde fra noen få til opp imot 30 000 små sekskantete fasetter. Øynene er enten hårløse eller forsynt med mengder av små korte og rett utstående hår mellom fasettene. Fasettene øverst på øyet kan hos noen arter være større enn fasettene nederst. 
Hos noen arter er fasettøynene metalliske og lysreflekterende, som hos kleggene (se bilde). Andre arter har mindre fargesprakende fasettøyne.  
Hos enkelte fluer dekker de store øynene nesten hele hodet. Ganske ofte har hannen større øyne enn hunnen, øyne som møtes på toppen av hodet (holoptiske). Vanligvis er øynene skilt med en pannestripe (dioptiske).
Noen arter av insekter kan se farger, særlig blå og fiolette farger. Noen, særlig bier og veps, kan oppfatte ultrafiolett lys. Dette gjør det lettere å finne blomster med nektar. Dagflygende insekter har generelt et skarpere syn enn de som er skumrings- eller nattaktive.
Ochroptera

Utseende

En middelsstor til stor (30-35 millimeter), avlang trebukk. Arten skiller seg fra de aller fleste andre Prioninae på fargen: hode, pronotum, antenner og bein er svarte med en svak, fiolett glans, mens dekkvingene er blekt gulbrune (nærmest blekt oker eller beige) med mørke kanter. En slik påfallende tofargethet er uvanlig i denne gruppen av stort sett nokså ensfargede biller. Antennene er tynne og noe over halvparten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis lite. Pronotum er trapesformet med en liten knekk på hver sidekant og en utstående pigg på bakhjørnet. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre".

Levevis

Larvene lever i død ved, utviklingstiden er flere år.

Utbredelse

Arten er endemisk for Madagaskar.
Powers of Ten

Relaterte verk og referanser innen populærkultur

Det finnes også en bok fra 1982 av samme tittel, skrevet av by Philip Morrison og Phylis Morrison . Den inneholder en serie bilder som beveger seg fra universets ytterpunkt ned til underatomisk størrelse.
Under Twisted Logic Tour i 2005 og 2006, brukte popgruppa Coldplay Powers of Ten som bakgrunnsvideo mens de fremførte sangen The Scientist. 
Mot slutten av filmen Men in Black er det en sekvens i Powers of Ten-stil som tar publikum med ut fra jorden til enden av universet, som igjen zoomes ut av pupillen på en av hovedkarakterenes øye.
Artisten Shawn Lane har gitt ut et album kalt "Powers of Ten".
Filmen vises årlig på en orienteringsforelesning ved «Columbia University Science Honors Program».
Antonio Canova

Bakgrunn

Antonio Canovas far var steinhugger. Han døde da gutten var tre år gammel, og hvoretter Antonio ble oppdratt av en onkel. I en alder av 14 år begynte Canova i lære hos den venetianske billedhuggeren Giuseppe Bernardi, som kalte seg Torretti, etter sin egen læremester. Etter læremesterns død i 1773 arbeidet Canova så med Bernardis nevø, billedhuggeren Giovanni Ferrari, også han hadde vært i lære hos Torretti

Karriere

I 1775 begynte Canova sin selvstendige karriere i Venezia, der han skulpterte skikkelser som har mange likheter med figurene i Tiepolos fresker. 
I 1779 besøkte Canova Roma, der han følgende år slo seg ned for godt. Han ble bekjent med en internasjonal, og først og fremst britisk gruppe kunstnere, arkeologer og teoretikere, og begynte å utvikle en ny, streng og kompromissløs idealistisk skulpturstil. I 1787 fullførte han monumentet over pave Clemens XIV i kirken Santi Apostoli i Roma, og dette førte til at han fikk internasjonal berømmelse og dessuten tallrike bestilninger, blant annet monumentet over pave Clemens XIII (1792) i Peterskirken. 
Canova overgikk suksessivt til å skulptere frittstående skulpturer med motiv hentet fra den klassiske mytologien. Hans Amor og Psyke (1793) skildrer det øyeblikket da Amor ifølge Apuleius versjon av fortellingen vekker den døende Psyke, et komplisert bilde av kjærlighet og død.
Verket er ikke heller mindre komplisert om det utelukkende betraktes som en tredimensjonal komposisjon av sammenkoblede former i kontrapunktisk harmoni. Skikkelsene, som helt har sunket hen i hverandre og ikke gir tilskueren et eneste blikk, utgjør en selvstendig enhet. Foruten at Canova i sine samtidiges øyne gav skulpturkunsten en renessanse, befridde han den fra de arkitektoniske innrammingene som de fleste arbeider utenom portrettene var bundet til siden 1600-tallets begynnelse. Det er også et tidens tegn at en del av hans nye skulpturer var avsett for muséer – de første store kunstverk som ble laget spesielt med dette for øye. Muséer ble først på denne tiden betraktet som institusjoner som var beregnet for almenheten. 
Som overoppsynsmann over Kirkestatens kunstskatter (fra 1802) var han i 1815 ansvarlig for tilbakeføringen av kunstverkene som var blitt stjålet av Napoleon. Han utløste skandale da den avsatte keisers søster, Pauline Borghese, satt modell for ham naken. Skulpturen er nå på museet Galleria Nazionale d'Arte Antica i Palazzo Barberini.
Andre verker er blant annet Ebe (1816), museet i Forlì.
Fekting under Middelhavslekene 1967

Fekting under Middelhavslekene 1967. Fekting var en av flere sporter under de  femte middelhavslekene ble arrangert i Tunis i Tunisia i perioden 8. til 17. september 1967. Det var femte gangen som fekting var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i tre øvelser, kun for menn, individuelt i florett, kårde og sabel. Frankrike ble beste nasjon me to gullmedaljer foran Italia med en.
Midtdalen

Midtdalen er et popularisert navn på Midt-Gudbrandsdalen og består av de tre såkalte midtdalskommunene Nord-Fron, Sør-Fron og Ringebu.
I perioden 1967-1976 var Sør-Fron og Nord-Fron slått sammen til en kommune Fron, og det de seneste årene har det igjen kommet ulike forslag om kommunesammenslutning for disse to eller alle tre kommunene. Det siste ville gi omkring 13 500 innbyggere i en storkommune.
Røvassdalen

Røvassdalen er et dalføre i Rana kommune i Nordland. Elva Røvassåga renner gjennom dalen, og munner ut i Langvassåga like øst for Langvatnet. De store elvene Blakkåga og Svartisåga munner også ut i dalen. Den øverste delen av dalføret ligger innenfor Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark.
I Røvassdalen ligger flere kalksteinsgrotter, hvorav de mest kjente er Grønligrotta og Setergrotta. Begge grottene er åpne for publikum.
Nedenfor nasjonalparkgrensa er dalen bred og flat, med unntak av en rundt to kilometer lang strekning nedstrøms fra Bjørnneset, hvor elva går gjennom ei trang kløft. Det ligger gårdsbruk langs dalen over stort sett hele den nederste strekningen. Fv354 følger østsida av dalføret, mens det går en kommunal vei langs vestsida. Tidligere var det skole og butikk i dalen, men disse er nå nedlagt.
Ingrid Bjoner

Bakgrunn

Ingrid Bjoner var datter av gårdbruker Johan Bjoner (1877–1950) og Alma Prestangen (1890–1982). Hun utdannet seg først som farmasøyt, men begynte sangstudier etter eksamen.

Sangerinne

I 1951 fikk hun strålende kritikk etter en konsert i Oslo domkirke. Hun studerte senere sang i Frankfurt og Düsseldorf.
Hun debuterte i New York City i 1957 i rollen Donna Anna i Don Giovanni av Mozart. 
Hun giftet seg i1960 med direktør Thomas Reynolds Pierpoint jr. (1922–1999).
I Stockholm fremtrådte hun på anbefaling av Kirsten Flagstad i tittelrollen i Händels Rodelinda på Drottningholmsteatern 1960. Oppmuntret av nettopp Kirsten Flagstad søkte Bjoner seg tidlig videre utenlands, først til Tyskland der hennes faste hjemmescene under hoveddelen av karrieren ble Bayerische Staatsoper i München. 
Hun hadde engasjement ved Metropolitan Opera i New York. Hun har sunget ved store operahus som Wiener Staatsoper, Bayreuth Festspielhaus, Royal Opera House, Palais Garnier i Paris, La Scala i Milano, Covent Garden i London og en rekke andre steder.
Ingrid Bjoner sang først lyrisk-dramatiske partier som Donna Anna i Mozarts Don Giovanni, Elsa i Wagners Lohengrin, Senta i samme komponists Den flyvende hollender osv., men repertoaret ble snart dominert roller som passet en rendyrket dramatisk sopran: Brünnhilde i Wagners Der Ring des Nibelungen, Isolde i samme komponists Tristan und Isolde, dertil tittelrollen i Puccinis Turandot og Keisarinnen i Richard Strauss' Die Frau ohne Schatten. 
Hennes sistr nye rolle ble tittelpartiet i Richard Strauss' opera Elektra. Rollelisten var meget omfattende da sangerinnen hadde en svært anvendbar røst, med hvilken hun under hele karrieren kunne aksle både lyriske og dramatiske partier og som dessutet hadde en uvanlig letthet for høydetoner og partier med høy tessitura.
I 1964 ble Bjoner utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs Orden, og forfremmet til kommandør av samme orden i 1980.
Hun ble i 1992 professor ved Norges musikkhøgskole, og i 1991 gjesteprofessor ved Det Kgl. Danske Musikkonservatorium.
De unges Forbund

De unges Forbund er et drama av Henrik Ibsen utgitt i 1869. Stykket hadde premiere på Christiania Theater 18. oktober 1869.

Bakgrunn

Daniel Hejre, som er en kvikk, ful kar, som har mistet sin formue, anses å være basert på Knud Ibsen, Ibsens far.

Handlingen

Sakfører Stensgård er en ambisiøs ung mann som ønsker å gjøre politisk karriere i en liten norsk by. På en 17. mai-feiring holder han en flammende politisk tale og angriper den lokale jernverkseier, kammerherre Bratsberg. Han erklærer at han vil stifte et nytt radikalt parti, De unges forbund. Bratsberg tror imidlertid at angrepene i talen er rettet mot hans konkurrent og motstander, proprietær Monsen. Stensgård blir derfor til å begynne med en velkommen gjest i kammerherrens hus.
Stensgård har tidligere beilet til Monsens datter Ragna, men bestemmer seg nå for at han vil gifte seg med Bratsbergs datter Thora i stedet. Han gir Bratsberg en storslagen offentlig unnskyldning, men kammerherren blir rasende og viser ham døren.
Når Stensgård får rede på at Bratsbergs sønn Erik har forfalsket en veksel med farens underskrift for å skaffe penger til noen risikable forretninger han har med Monsen, vender han for et øyeblikk oppmerksomheten tilbake til Ragna, og planlegger å fri til henne. Men siden også Monsen risikerer å bli skandalisert gjennom disse forretningene, frir Stensgård i stedet, for sikkerhets skyld, til den rike enken madam Rundholmen.
Det viser seg imidlertid at det bare var Monsen og ikke Bratsberg som var involvert i vekselfalskneriet, og Stensgård flytter igjen oppmerksomheten og planene om frieri tilbake til Thora. Men nå vil hun ikke lenger ha ham, og madam Rundholmen har også, på grunn av et kjærlighetsbrev som ble forbyttet, valgt å forlove seg med Monsens sønn, Bastian. Resultatet blir at Stensgård står tilbake uten noen ekteskapspartner. Han forlater byen, og alt faller tilbake til sine vante former, bare med den forskjell at byen nå har en rekke nyforlovede og lykkelige par.
Mandatfordeling

Mandatfordeling er fordelingen av mandater til et beslutningsorgan eller annen forsamling. Mandater kan fordeles etter geografi, politisk overbevisning og partitilhørighet, popularitet, kjønn eller andre kriterier. I dagligtale brukes ordet om fordelingen av Stortingsplasser etter geografi eller parti, og brukes både om prosessen med å fordele , og om resultatet av prosessen .
Innen spillteori om valgordninger er mandatfordeling det systemet som fordeler et gitt antall mandater etter et valg til de ulike aktørene som stiller (vanligvis politiske kandidater eller partier) innenfor en valgkrets). Valgordninger inndeles gjerne i to hovedgrupper: Flertallsvalg der det er ett mandat i hver valgkrets, og (2) forholdstallsvalg der det er flere mandater i hver valgkrets. Mandatet kan være et parlamentsmedlem (som stortingsrepresentant), president eller andre. Når så minst to kandidater stiller til valg må det vurderes hvem av dem som får det ene mandatet, eller fordelingen av mandatene til alle kandidatene basert på stemmer gitt til kandidatene.
Mandatfordelingen er altså utdeling av mandater til politiske kandidater/lister basert på et valgresultat. Dette står i kontrast til kandidatkåring der vurderingen av hvilke(n) kandidat/kandidater som skal få mandatet først etter at det er tildelt partiet (kun hvis valgordningen benytter partilister).

Norsk politikk

I Norge var den geografiske mandatfordelingen til Stortinget fra 1814 slik at hver by eller amt hadde mellom ett og fire mandater avhengig av folketall. Denne ble endret flere ganger, og fra 2005 har Norge hatt en mandatfordeling der hvert fylke får et antall mandater basert på folketall og areal, samt at ett utjevningsmandat gis til hvert fylke for å gi en mer proporsjonal representasjon i Stortinget. Fordelingen av mandater til hvert fylke gjøres etter Sainte-Laguës metode, mens fordelingen av mandater til hvert parti innen fylket gjøres etter Sainte-Laguës modifiserte metode.
I Norge må mandatfordeling basert på kjønn, alder eller popularitet ivaretas gjennom nominasjonsprosessen til hvert parti ettersom Stortingsvalg bruker delvis lukkede lister der man i liten grad kan endre rekkefølge på kandidatene til hvert parti. Ved kommunevalg brukes åpne lister slik at velgerne direkte kan påvirke mandatforedlingen også etter andre kriterier enn parti og geografi.