google/wiki40b huggingface dataset:
Ivar Ballangrud

Karriere

Ballangrud fikk sitt nasjonale og internasjonale gjennombrudd som langdistanseløper i 1924. Etter at en sesong ble ødelagt på grunn av reumatisme, kom han tilbake og ble verdens- og norgesmester i 1926. I VM vant han, som den første etter Oscar Mathisen og siste før Ard Schenk, alle fire distanser. Han vant sitt siste VM i 1938 og avsluttet den internasjonale karrieren med 4.-plass året etter. Han forsøkte å kvalifisere seg til OL som 43-åring i 1948, men lyktes ikke.
Ballangruds store sesong var 1936, da han vant NM, EM, VM og tre OL-distanser – 500, 5 000 og 10 000 meter – pluss sølvmedalje på 1 500 meter. 500-meterseieren var omdiskutert. Tilskuere med stoppeklokke hadde langt dårligere tid for Ballangrud enn den offisielle, og pressen mente at det hadde oppstått en misforståelse mellom tidtagere og protokollfører, noe som arrangørene unnlot å rette opp av prestisjehensyn. Seieren gikk dermed til Ballangrud istedenfor Georg Krog.
Han var norsk flaggbærer i vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Ivar Ballangrud vant til sammen fire verdensmesterskap, fire europamesterskap og fem norgesmesterskap, foruten fire OL-mesterskap. Han satte fire offisielle verdensrekorder, samt noen uoffisielle bestenoteringer; blant annet tangerte han Oscar Mathisens legendariske, 22 år gamle 1 500 meterrekord i 1936. I et testløp med fellesstart i forkant av OL 1932 gikk han 10 000 m på 16.46,4–31 sekund under gjeldende verdensrekord. Han detroniserte Oscar Mathisen fra toppen av Adelskalenderen i 1930, og toppet denne i syv år.
I tillegg til hurtigløp på skøyter var han aktiv i sykling og skihopping. Han var blant de første norske idrettsutøverne som konkurrerte i Sovjetunionen, men tilhørte aldri Arbeidernes Idrettsforbund. Under og etter idrettskarrieren drev han sportsbutikk; først i Drammen og senere i Trondheim.

Personlige rekorder

42,7 – 1.29,3 – 2.14,0 – 4.49,6 – 8.17,2 – 17.14,4
Tetrops

Utseende

Små (de nordiske artene 3-6 millimeter), avlange trebukker, blant de minste i denne familien. Kroppen er kledt med middels lange, oppstående hår, antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene og omtrent så bredt som hodet, sylindrisk, gjerne med en tverrfure bak midten. Dekkvingene er lange og parallellsidige. Beina er forholdsvis korte.

Levevis

Larvene lever i tynne, døde greiner av løvtrær.
Otto Nielsen

Oppvekst og ungdom

Otto Nielsen vokste opp i området ved Bispehaugen skole i Trondheim, først i Nonnegata 24, seinere Weidemanns vei 9. Faren var glassmakersvenn, seinere glassmester Karl Otto Severin Nielsen (1871–1942) og moren Anna Louise Kaspersen Berg (1879–1971).
Otto Nielsen tok murerpraksis som forberedelser til arkitektstudier ved Norges Tekniske Høgskole. Baktanken var at han skulle få anledning til å lage studentrevy i Studentersamfundet i Trondhjem, der han var med som forfatter og skuespiller i Mammon-Ra (1931) og Næmesis (1933). Nielsen tilbrakte mer tid i «Samfundet» enn på «Høyskolen» og studiene ble aldri fullført.

Gerd og Otto

Sammen med sin lillesøster Gerd dannet Otto Nielsen sanggruppa Gerd og Otto. De debuterte som duo på et arrangement for Bjørnsonforbundet på Trøndelag Teater i 1930 og spilte inn 21 78-plater i perioden 1934 til 1955. De var først tilknyttet merket His Master's Voice, senere Columbia, Telefunken og Musica. I 1982 gjorde Gerd og Otto nyinnspillinger av en del sanger på LP-platen Svanesang i stereo.

Grini fangeleir

Under andre verdenskrig drev Otto Nielsen med illegalt arbeid. Han ble arrestert 10. november 1943 og plassert i Grini fangeleir utenfor Oslo. Der satt han til frigjøringen.
Om oppholdet på Grini sa han: «Jeg tror aldri jeg har vært så produktiv.» Sammen med fangekameratene oppdaget Otto Nielsen at «smilet, det er et godt våpen». Flere av visene fant veien ut i friheten lenge før opphavsmannen, ikke minst Det har vi og den langt mer alvorlige Kjære lille Toril. Om valget av humor som innfallsvinkel, sa han: «Jeg var litt ergerlig for at de visene som eksisterte fra før. De var så traurige, og de var også litt for mye hår på brøstet, liksom, så tapre, og det likte jeg ikke i grunnen, for det var i grunnen ikke noen sak å bli arrestert. Det var nokså lettvint.»
I brakke 9, rom 8 var han med på å starte sanggruppa Grinikvartetten som ble aktive stemningsskapere i leiren, der høydepunktet nok var julekabareten i 1944. Deler av repertoaret var nyskrevne sanger av Otto Nielsen. Etter frigøringen var Grinikvartetten (med opptil åtte medlemmer) aktive i innsamlingskampanjer til inntekt for «ubemidlede frigitte fanger» og «politiske norske Tysklandsfanger og deres etterlatte». Gruppen var aktive i alle fall ut året og ga høsten 1945 ut to singelplater.

NRK

Otto Nielsen fikk fast ansettelse i Norsk Rikskringkasting i 1957. Her startet han det populære radioprogrammet Søndagsposten som han var redaktør for i 22 år. Den første sendingen gikk på lufta 6. oktober 1957. To faste medarbeiderne var på plass fra starten: Erik Bye som medprogramleder og André Bjerke med limerick-konkurranse. Ganske snart ble også Alf Prøysen medlem av redaksjonen.
Gjennom Søndagsposten var Otto Nielsen med på å hjelpe fram mange visekunstnere, både tekstforfattere, komponister og sangere. (Se egen artikkel om programserien.)

Familie

Han er far til programleder Atle Nielsen, forfatter og producer i NRK Ann-Cathrin Ramberg, som ga ut visebiografien Litjvisa mi om sin far, og til Hege Becker Nielsen ved Nationaltheatret.

Singelplater, Gerd og Otto

Se artikkelen om samlingen gitt ut 2004-05.
Mannen med den nakne pistol

Handling

Politietterforsker Frank Derbin i Los Angeles-politiet får i oppdrag å sørge for at det britiske dronningens besøk i Los Angeles går etter planen. Sammen med Vincentz Ludvig skal han utarbeide sikkerhetstiltak. Utilsiktet klarer Derbin å skape kaos og full skandale når Dronningen kommer til L.A. Etter at ting har roet seg ned finner han ut at det eksisterer et komplott mot Dronningen og at noen planlegger et attentat. Derbin er fast bestemt på å avsløre og stanse attentatet, men samtidig må han sloss mot det kaos som han selv til stadighet skaper rundt seg.

Popularitet og økonomi

Mannen med den nakne pistol ble en stor publikumssuksess, spesielt i USA hvor den innbrakte over $78 millioner og ble den åttende mest innbringende filmen i 1988.
Produksjonskostnadene var på $12 millioner.

Anmelderne

Den fikk god mottakelse av filmkritikerne, noen som gjenspeiles i at den har oppnådd så mye som 87 % på Rotten Tomatoes og 76 % på Metacritic. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin har gitt den 3 av 4 stjerner i sin Movie Guide.
Også de norske anmelderne gav den god mottakelse.

Priser

Nielsen ble nominert i klassen "morsomste mannlige hovedrolle i film" ved American Comedy Awards.

Annet

I Norge ble den lansert på kino med undertittelen «med rett til å gå i baret».
Capelocassis

Utseende

En middelsstor, oval, halvblank, gulbrunaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med rødbrunt midtfelt. Kroppens midtparti er rødbrunt, de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest npe foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er grovt og uregelmessig punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten Zizyphus (Rhamnaceae).

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige India.
Hagia Sofia

Beskrivelse

Det ble bygget som kirke i årene 532–537 av Justinianus I og anses for å være det største og mest imponerende bysantinske monumentet i Istanbul. Byggingen begynte 23. februar 532, og kirken ble åpnet 27. desember 537. Av bysantinerne selv ble den betegnet som acheiropoiet (gresk: «ikke av menneskehånd»). Byggverket er imidlertid ikke typisk for bysantinsk arkitektur fordi dimensjonene er ubysantinske og vestlige. Det ble et eksperiment aldri siden gjentatt i bysantinsk arkitektur. 
Kirken fikk likevel stor innflytelse, både arkitektonisk og liturgisk, på senere ortodokse og romersk-katolske kirker, men særlig på muslimske moskeer. Flere av de største osmanske moskeene i Istanbul er bygget med Hagia Sofia som forbilde, blant dem Şehzade-moskeen, Süleymaniye-moskeen og Rüstem Pasha-moskeen.
Kirken ble tegnet av arkitektene Anthemios av Tralles og Isidor av Milet, og arbeidet begynte i 532 i kjølvannet av Nikaopprøret. Kirken gjør et mektig inntrykk, og den store kuppelen ser ut til å sveve på grunn av vindusbåndet som omkranser hele kuppelen.

Mosaikkene

Mariamosaikken i apsiden skal være en av de første som ble laget etter ikonoklasmen, og vi kan ennå se de svake konturene etter korset som var i apsiden under ikonoklasmen. To av mosaikkene har temaer som blir gjentatt senere, det store Deesis bildet fra andre halvdel av det 13. århundre og mosaikken over døren med giverportrettet av Leo VI fra sent i det 9. århundre. 
Det er også runer i Hagia Sofia, spor etter vikinger (væringer) som besøkte denne helligdommen i Miklagard, kanskje mens de gjorde tjeneste i keiserens garde.

Moské

Da tyrkerne inntok Konstantinopel i 1453, ble mosaikkene i Hagia Sofia tildekket og Hagia Sofia ble ominnredet til moské. Men tyrkerne utførte også betydelige reparasjoner på Hagia Sofia, som på denne tiden trengte store reparasjoner, blant annet planlagt av arkitekt Mimar Sinan. Monumentet ble i 1934 sekularisert og gjort om til et museum.
Johann Friedrich Fasch

Liv

Fasch var det første barnet til skoledirektør Friedrich Georg Fasch og Sophie Wegerig. Etter farens død i år 1700 bodde Fasch hos morens bror, presten Gottfried Wegerig i Teuchern. Antakelig ble han her kjent med operakomponisten Reinhard Keiser. Som gutt var Fasch sanger i Weißenfels og ved Leipzigs Thomasskole under thomaskantor Johann Kuhnau.
I 1711 og 1712 skrev Fasch operaer for Opernhaus vorm Salztor i Naumburg, og begav seg i 1714 til Darmstadt for å studere komposisjon med Christoph Graupner og Gottfried Grünewald. Fra 1715 til 1719 var han kammerskriver i Gera, fra 1718 til 1721 organist i Greiz. Deretter ble han utnevnt til kapellmester hos grev Morzin i Praha, og til slutt ble han i 1722 hoffkapellmester i Zerbst. Hans sønn Carl Friedrich Christian Fasch ble født her den 18. november 1736.
Johann Friedrich Fasch regnes som en betydelig tysk komponist av instrumentalmusikk fra Bachs tid, og Johann Sebastian Bach satte ham svært høyt.
Frøyas perlemorvinge

Levevis

Larven lever på blokkebær (Vaccinium uliginosum) og rypebær (Arctostaphylos alpinus). De voksne sommerfuglene flyr alt i mai i lavlandet, lenger oppe i juni-juli. Arten er sirkumpolar (finnes i de nordlige delene av både Europa, Asia og Amerika) og finnes i Norge på Østlandet og i høyereliggende områder i Trøndelag og Nord-Norge.
Sonderkommando 1005

Sonderkommando 1005 (Spesialkommando 1005) var en enhet i det tyske SS som på ordre av Reichsministerium für die besetzten Ostgebiete (Riksministeriet for de okkuperte østområdene) fra 1942 ble satt inn i å ekshumere (åpne) massegraver, hovedsakelig i Ukraina og Polen, der den jødiske lokalbefolkninge og krigsfanger var henrettet og begravd. Likene ble brent, og de gjenværende knoklene ble knust av veivalser og deretter spredt. En egen teknisk nyvinning, en såkalt knokkelmølle, ble også brukt.
Kommandoen skulle for det første skjule de tyske krigsforbrytelsene, for det andre skulle verdisaker fra likene tas vare på. Arbeidskraften var for det meste jøder fra konsentrasjonsleiren Auschwitz, disse ble senere henrettet. Tvangsarbeiderne ble delt i tre grupper: Den første gruppa gravde opp gravene, den andre samlet likene i hauger og den tredje ransaket likene for gjemte gullgjenstander (f.eks. i tenner og ringer). Leder for disse gruppene var SS-Standartenführer Paul Blobel.
Kommandoens virksomhet ble kjent gjennom vitneutsagn i Eichmann-prosessen.
Knud Lavard

Bakgrunn

Han var sønn av Erik Eiegod og Bodil Thrugotsdatter, som før deres fravær på pilegrimsreise i 1102 overlot ham til oppfostring hos den sjællandske høvding Skjalm Hvide. Senere ble han oppfostret hos den saksiske hertug Lothar.

Jarl av Sønderjylland, konge over obroditene

Knud Lavard ble utpekt av kong kong Niels til jarl av Sønderjylland i 1115, en posisjon han utnyttet til å føre erobringskriger mot det vendiske folk obodriterne i Holsten. Dette pasifiserte en kilde til uro i det tyske riket, og etter dette ble han utnevnt til hertug av Holsten, og tok også samme tittel for sitt danske len, som heretter ble kjent som Hertugdømmet Slesvig. Under et familiebesøk i Haraldsted ble han 7. januar 1131  drept av sin fetter, kong Nils sin sønn Magnus den sterke, som så ham som en farlig konkurrent til tronen.
Knud Lavard har mer eller mindre indirekte vært årsak til de stridigheter som senere oppsto i Slesvigområdet (1848 og 1864), da han samtidig var underlagt den danske kongen og den tyske keiseren.
Han var også konge av obodriterne, og hans tilnavn betyr herre på saksisk og andre germanske språk, men opprinnelig betød tilnavnet brødgiver, jf. engelsk lord.
Knud Lavard var gift med Ingeborg av Kiev (Ingeborg Haraldsdatter), og med henne fikk han i 1131 den senere kong Valdemar den store. Han ble født bare 7 dager etter sin fars død. I tillegg hadde de tre døtre; Margret, gift med Stig Hvitelær (=Hvide) i Skåne, Kristin, gift med Magnus Blinde i Norge og Katarina (Karin).

Helgen

I 1169 fikk Valdemar paven til å oppta Knud Lavard som helgen.
Der Knud ble drept skal det etter sagnet ha sprunget fram en kilde, og selv om vinteren holdt gresset seg grønt der. Hans legeme ble tatt med til Ringsted kirke, og der kisten hans stod skal det også ha sprunget fram en kilde. Etter dette ble Ringsted Valdemar-slektens kongssted og gravsted.
Lavards dødsdag ble feiret som St. Knut 7. januar eller 13. januar.
3D Vision Records

3D Vision Records er et fransk psy-trance plateselskap startet av Christof Drouillet og Talamasca i 1998.
Miloš Veljković

Landslaget

Han ble tatt ut i Serbias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Macrodorcas striatipennis

Utseende

En liten til middelsstor (hannen 15-38 millimeter), avlang, svart hjortebille. Hannen har lange, nokså rette kjever med en bred tann (enkel hos små hanner) på innersiden nær spissen. Hunnen er mye mindre enn hannen, mangler forstørrede kjever, har markerte lengdestriper på dekkvingene og er blank med ganske kraftig punktering, særlig på hodet. Små hanner har også lengdestripete vinger.

Levevis

Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

Utbredelse

Arten er utbredt i Kina, Korea og Japan.
Drone

Forbudssoner

I Norge er det forbudt å fly droner i nærheten av flyplasser. Minsteavstanden er fem kilometer uten spesiell tillatelse fra tårnet. Årsaken er faren for at dronene kan kollidere med fly.  Frykten er ekstra stor for at de kan suges inn i flyets motorer, der dronens lett antennelige litium-polymerbatterier kan forårsake brann.

Historie

Droner ble først brukt under første verdenskrig, og fram til andre verdenskrig ble de brukt til å trene skyttere på luftvernartilleri.  Disse var i bunn og grunn bare store modellfly.  Etter hvert som det har blitt mulig å krympe elektronikk, samtidig som toleransen for egne tap har blitt lavere i vestlige samfunn, har ubemannede luftfartøyer blitt vanligere i militær sammenheng.  Tradisjonelt har de blitt brukt som sensorplattformer og mål, men i dag kan droner også være bevæpnet: RQ-1 Predator har avfyrt AGM-114 Hellfire i strid i Jemen. 
Israel og Israel Aircraft Industries har vært forgjengere innenfor moderne droner, med systemer i tjeneste så tidlig som 1982.  USA har tatt opp arven, blant annet ved å kjøpe IAI Pioneer, og senere utvikle sine egne systemer.
Veksten i den militære bruken av droner kan illustreres med krigen i Irak: I 2002 brukte amerikanske styrker rundt 200 droner, et tall som har vokst til rundt 3 200 i 2007.
Dronefoto og dronevideo er to begreper som virkelig har fått fotfeste de siste årene. For noen år siden var drone et hypermoderne instrument fra sciencefiction-verdenen. I dag brukes droner for å fotografere blant annet eiendom og bolig. Drone er blitt et verktøy som brukes daglig i enkelte bransjer.
Det finnes også en mer avansert hobby, ofte kalt «FPV» (stammer fra det engelske begrepet «first person view», forkortet «FPV»), som er droner laget for å fly fortere og mer smidig. De fleste innenfor denne hobbyen bygger sine egne droner slik at det er lettere å fikse de når de går i stykker i tillegg til at man enkelt kan bruke komponenter fra ulike produsenter for å få ønsket spesifikasjon og resultat.

I populærkulturen

I 2016 siterte og kommenterte Dagbladet årets bok fra Carsten Jensen, «Bruk av droner er oppgivelsens strategi, dent langtrukne nederlagets strategi, nihilisme i praksis». Sterke ord fra den danske forfatteren. Det er denne debatten om krigens mål og metoder det haster med å få i gang».
Mitsuo Kato

Japans herrelandslag

Mitsuo Kato spilte 1 landskamper for Japans herrelandslag.
FA-cupen 1903/04

FA-cupen 1903/04 var den 33. sesongen av den engelske FA-cupen. Manchester City møtte Bolton Wanderers i finalen, som ble spilt 23. april 1904 i Crystal Palace i London.
Shōjo

Shōjo (少女) er det japanske ordet for jente. Manga i denne sjangeren er rettet mot et hovedsakelig kvinnelig publikum, gjerne ungt. Siden har det også oppstått en kultur rundt denne gruppen. Den tilsvarende sjangeren for gutter er shōnen.
Vegemite

Vegemite er et salt pålegg som er laget av gjærekstrakt (et biprodukt fra ølbrygging), salt, vitaminer og grønnsaksekstrakt.
Even Pellerud

Aktiv karriere

I sin aktive periode spilte han for Brane Idrettslag, Kongsvinger Idrettslag, Grue Idrettslag og Vålerenga.

Trener for kvinnelandslaget

Even Pelleruds hovedinnsats som trener har vært for det norske kvinnelandslaget. Han tok over kvinnelandslaget rett etter EM i 1989, og fortsatte utviklingen av Norge som topplag. I 1991 gjentok han bedriften med å ta sølv i EM, og også i det første offisielle VM, i Kina, ble det sølv etter tap for USA. Dette var riktignok tredje finaletap på rad for Norge, men det var en klar fremgang, i og med at Norge ble beste europeiske nasjon.
Det ble Norge også i det påfølgende mesterskapet, EM. Norge vant ved å slå vertslandet Italia i finalen etter mål av Birthe Hegstad. I det påfølgende EM kom Norge ikke lenger enn til semifinalen, der et stygt bortetap ødela mot Sverige. Imidlertid var mesteparten av oppmerksomheten rettet mot VM samme år i Sverige. Norge gikk gjennom turneringen med bare seire, og vant i tur og orden mot de andre favorittene, USA i semifinalen og Tyskland i finalen. Norge hadde dermed blitt verdensmestre i fotball. Pellerud var trener til og med OL i 1996, der Norge ikke gjentok bedriften fra VM, men endte på 3.-plass etter semifinaletap mot USA.
6. desember 2012 kunngjorde Norges fotballforbund at Pellerud igjen skulle ta over som hovedtrener for kvinnelandslaget. Pellerud valgte å gå av som hovedtrener i 2015.

Lillestrøm

Pelleruds neste trenerjobb ble trener for Lillestrøm sammen med Per Brogeland i 1997. Brogeland hadde på egen hånd vunnet sølv med Lillestrøm året før, men samarbeidet ga ikke like store frukter, og Lillestrøm måtte greie seg med en 10.-plass det året. Pellerud skaffet seg flere motstandere etter at han solgte publikumsfavoritten Dennis Schiller. Som resultat av resultatene måtte Pellerud gå. Han ble erstattet av Arne Erlandsen.

Trener i Canada

Etter dette var Even Pellerud landslagsjef for det kanadiske kvinnelandslaget i fotball fra 1999 til 2008. Under Pelleruds ledelse gikk laget framover fra å være et relativt uviktig landslag til å snuse på semifinale i de store turneringene, sist i OL i 2008. Særlig imponerende var fjerdeplassen i 2003-VM, og denne innsatsen skaffet ham prisen for årets idrettsbragd i Canada. Det oppsto etter hvert kontroverser mellom Pellerud og enkelte av spillerne på landslaget. Pellerud trakk seg som landslagstrener etter OL i Beijing.

Kvinnesatsningssjef i Trinidad og Tobago

I 2009 begynte Pellerud som ansvarlig for kvinnesatsingen i Trinidad og Tobago, men han sa at han ville ansette en egen trener for kvinnelandslaget.
Thommessen

Thommessen (tidligere Thommessen Krefting Greve Lund) er et av de største advokatfirmaene i Norge og driver hovedsakelig med forretningsjus. Firmaet har over 200 advokater og advokatfullmektiger og kontorer i Oslo, Bergen og London. Firmaet har 29 advokater med møterett for Høyesterett.
Selskapet ble grunnlagt 19. januar 1856, da Hans Christian Grønn etablerte privat advokatpraksis i Oslo. Grønn ønsket å frigjøre advokatyrket fra embetsverket og kjempet for å gjøre forretningsjussen mer internasjonal. Grønn var regjeringsadvokat i perioden 1870-1873. Selskapet bisto ved opprettelsen av Norsk Hydro-Elektrisk Kvælstof-aktieselskap i 1905.
På 1990-tallet var det stor vekst og flere store fusjoner i den norske advokatbransjen. Denne utviklingen ble innledet med etableringen av «Thommessen & Krefting» i 1990, ved fusjonen mellom selskapene «Thommessen Karlsrud Heyerdahl & Brunsvig» og «Krefting & Løchen» (som var etablert i 1954). I 1991 fusjonerte «Thommessen & Krefting» med det som da var Norges største advokatfirma utenfor Oslo, selskapet «Greve, Greve, Greve & Lorentzen» i Bergen (som var etablert i 1928). I 1993 ble deler av advokatfirmaet «Lund & Co» ble innfusjonert og firmaets navn ble «Thommessen Krefting Greve Lund AS Advokatfirma». Fra den 1. september 2009 ble firmaets foretaksnavn endret til «Advokatfirmaet Thommessen AS».
Thommessen driver særlig med børs- og transaksjonsjuss, prosedyre og voldgift samt generell forretningsjuridisk rådgivning. Firmaets klienter er i hovedsak norske børsnoterte selskap og utenlandske foretak. Thommessen har vunnet en rekke kåringer de senere år, blant annet tittelen «Norwegian Firm of the Year» i Who is Who Legal i 2009, 2010, 2011 og 2012 og vinner av Chamber's Europe Award for beste norske advokatfirma i 2009, 2011 og 2013.
Alternate reality game

Et alternate reality game (ARG) eller alternativ virkelighetsspill er et spill eller en lek som spilles ut i den virkelige verden. En målsetning med spillet er ofte å svekke eller viske ut grensen mellom virkeligheten og spillet. Deltakerne forholder seg både til hverandre og til karakterer som er kontrollert av arrangørene. Et ARG involverer ofte utfordringer, oppgaver og gåter som må løses for å nå målet.