google/wiki40b huggingface dataset:
Salme 22

Salme 22 er en salme i Salmenes bok i Bibelen. Den regnes i forskningen for å være en individuell klagesalme som har blitt redigert flere ganger og utviklet seg til å bli en kollektiv klagesalme med eskatologiske innslag. Salme 22 er en av de salmene som oftest er sitert ellers i Bibelen, særlig i Deutero-Jesaja (Jesaja 40-66) og i de nytestamentlige beretningene om Jesu lidelse og død.

Bakgrunn og tilblivelse

Utviklingen av teksten i Salme 22 har på grunnlag av formkritiske analyser vanligvis blitt delt i tre redaksjonelle hovedsjikt. Grunnsjiktet blir vanligvis identifisert som vers 2-3 og 7-23 som utgjør en klassisk individuell klage, av den type vi kjenner omfattende eksempler av fra Den nære orient. Disse tekstene er blitt brukt som tradisjonelle bønnetekster for mennesker i nød. I forbindelse med at salmen ble en del av et nasjonalt gjenreisingsprosjekt etter Israels eksil i Babylon (586 f. Kr. til 538 f. Kr.), ble vers 4-6 og 24-27 lagt til for å sammenføye privatreligionen og den offentlige religionen i Israel. Ved å henvise til historien og fedrene (v4-6), og ved å love kollektiv innsats etter bønnhørelsen (v24-27) gjorde man bruken av Salmen også til en erklæring om anerkjennelse av nasjonen og dens historie. Det siste sjiktet (v28-32) ble så lagt til ved inngangen til Hellenistisk tid da tradisjonene i jødedommen i større grad ble overlevert i lukkede religiøse grupperinger. I dette sjiktet ser man universalistiske og eskatologiske momenter som ikke passer inn verken i grunnsjiktet eller i de nasjonale anliggender man finner i mellomsjiktet. Det kan regnes for overveiende sannsynlig at salmen har vokst i den orden som her skisseres, men tidsangivelsene er usikre. Det regnes som svært usannsynlig at salmen skal være skrevet «av David» som overskriften antyder. Det regnes å være et tillegg for å stimulere senere leseres fantasi, og derved å gjøre teksten til en del av fortellingene om nasjonalhelten David.
Carl August Ehrensvärd (1892–1974)

Bakgrunn

Carl August Ehrensvärd ble født i Karlskrona som sønn av viseadmiral, greve Carl August Ehrensvärd (1858-1944) og friherrinne Lovisa Ulrika (Ulla), født Thott. Ehrensvärd tok studenten i Stockholm 1911 og offiserseksamen i 1913.

Karriere

Han ble fenrik (underlöjtnant) ved Svea livgarde (I 1) samme år, løytnant der i 1916 og ba om avskjed i 1918 for å delta i den finske borgerkrigen mars-august 1918 som finsk major og sjef for Skärgårdens frikår og besatte derunder Åbo. 
Etter Åbos fall opprettet lokale myndigheter en domstol som i henhold til 1772 års svenske lov dømte mindreårige til dødsstraff. Offiserer i Skärgårdens frikår uttrykte reservasjoner mot deler av den sivile domstolens utslag. Ehrensvärd ble på nytt løytnant ved Svea livgarde i september 1918 og senere adjutant ved regimentet.
Han ble kaptein ved den svenske generalstaben i 1926, avdelingssjef ved generalstabens centralavdelning 1935-1937, försvarsstabens arméoperationsavdelning 1937-1938, oberstløytnant og sjef Göta livgardes (I 2) stridsvagnsbataljon 1938-1939, oberstløytnant og sjef Svenska Frivilligkåren under den finske vinterkrigen i 1940, finsk oberst i 1940, oberst i svensk tjeneste 1940, sjef for Krigshögskolan (KHS) 1940-1941, tjeneste ved Södra skånska infanteriregementet (I 7) 1941-1942, seksjonssjef i försvarsstaben 1942-1944, generalmajor og tilforordnet sjef försvarsstaben 1944, sjef 1945, sjef I.militärområdet 1947-1948, generalløytnant og arméchef 1948-1957, general i generalitetets reserve 1957. I Finsk krigstjeneste 1918 og 1939-1940.
Ehrensvärd ble kjent med Axel Rappe og Helge Jung, og medvirket i 1927 i etableringen av Ny Militär Tidskrift. Ehrensvärd har spilt en fremtredende rolle i debatten om de svenske forsvarsprinsippene. Han utga blant annet boken Hårt mot hårt (1943). I motsetning til tidligere generasjoner arméoffiserer etablerte Ehrensvärd og kretsen rundt Ny Militär Tidskrift gode relasjoner med socialdemokratiske politikere som Rickard Sandler, Per Edvin Sköld og Tage Erlander.
Ehrensvärd er begravd på Tosterup kirkes kirkegård.

Familie

Carl August Ehrensvärd giftet seg i 1922 med grevinnen Gisela Bassewitz (1895-1946) - i hennes andre ekteskap - datter til greve Adolf Bassewitz-Behr og Dorothee, født Krell. I 1947 giftet han seg med Elisabeth Lachmann (født 1905). Barn: Louise (født 1925) og Jörgen (født 1932). Han var bror til Gösta Ehrensvärd (1885-1973) og onkel til Gösta Ehrensvärd (1910-1980). Hans farfars farfar var festningsbyggeren Augustin Ehrensvärd som spesielt er kjent for festningen Sveaborg ved Helsingfors.
Pudgalavāda

Pudgalavāda (sanskrit; kinesisk: 補特伽羅論者; pinyin: Bǔtèjiāluō Lùnzhě) eller den personalistiske skolen innenfor buddhismen, var en av de tidlige buddhistiske skolene. Den skilte seg ut fra Sthavira nikāya omkring 280 f.Kr. Fremtredende grupper som er klassifisert som Pudgalavāda innbefatter Vātsīputrīya nikāya og Saṃmitīya.
Ivo Pękalski

Oppvekst

Pękalski ble født i Lund, og vokste opp i bydelen Linero, øst i Lund. I 2006 begynte Pękalski på idrettslinjen på Polhemskolan, men byttet etter kort tid til det regionale fotballgymnaset i Landskrona på grunn av rekrutteringen i Landskrona BoIS.
Pękalski begynte svært tidlig å spille fotball i Linero IF, hvor hans far, Roman Pękalski, var trener. Som elleveåring gikk Pekalski, sammen med faren og lagkamerater, over til Lunds BK. I perioden 2005 til 2009 spilte han for Landskrona BoIS.

Malmö FF

Pękalski signerte for Malmö FF 27. juli 2009, en kontrakt med varighet til 2013. Han debuterte for klubben hjemme mot Örebro SK den 23. mars 2010, etter å ha blitt byttet inn etter drøyt halvspilt andreomgang. I løpet av 2010-sesongen spilte Pękalski seg inn på førstelaget, hvor han som regel spilte sammen med Wílton Figueiredo.

Landslagskarriere

Pękalski har spilt aldersbestemt landslagsfotball for Sverige. Pękalski, som en følge av sine polske foreldre har dobbelt statsborgerskap, kan være aktuell for landslagsspill for Polen i framtiden. I 2005 ble Pękalski kontaktet av det polske fotballforbundet, men hadde da allerede takket ja til Sverige.
Steingods

Steingods er artsnavn på gjenstander av brent leire med høyt innhold av kaolin, men som er gråaktig etter brenning i stedet for hvit slik ren kaolin blir som porselen. 
Brenning foregår i ovner under samme temperaturer som porselen. Ofte legges et lag farge-glasur utenpå, som vanligvis må brennes inn for seg. Glasuroppskrifter og påføringsteknikker er gjerne holdt litt hemmelige av kunstnere som har sin egenart.
Foruten bruksgjenstander som kopper og fat, brukes steingodsleire en del som kunstnermateriale, både til figurative og abstrakte figurasjoner. I slike sammenhenger kan den enkelte kunstner bruke også andre materialer i leiren for å oppnå den ønskede effekt.
Dolpa lufthavn

Dolpa lufthavn (IATA: DOP, ICAO: VNDP) er en flyplass i Dolpa-distriktet i Karnali i Nepal.
Flyplassen ligger 2 900 m over havnivået. Den har en rullebane, 06/24 dekket med jord, 663 m lang og 30 m bred.
William Barnes

Liv og virke

Barnes ble født i Rushay i sognet Bagber, Dorset, som sønn av en bonde. Etter å ha vært kontorarbeider for en advokat og holdt skole ved Mere i Wiltshire, ble han ordinert som prest i den engelske kirke i 1847, tok han en grad som BD fra St John's College ved University of Cambridge i 1851.
Han tjenestegjorde som kapellan ved kirken i Whitcombe i tiden 1847–1852, og på bytt fra 1862. Mellom 1860 og 1862 holdt han et kapellani ved Rotherham i Yorkshire. Han ble sogneprest av St Peter's Church, Winterborne Came i Dorset i 1862-1886. Han er gravlagt i kirkegården under et keltisk høykors. Korsets sokkel har en minneinskripsjon som forteller at det ble reist av hans barn og barnebarn.
Hans første diktbidrag på Dorset-dialekten, som han er best kjent for, var i tidsskrifter, blant annet Macmillan's Magazine. En samling i bokform under den beskrivende tittelen Poems of Rural Life in the Dorset Dialect ble utgitt i 1844. En andre samling, Hwomely Rhymes, fulgte i 1858, og en tredje samling kom i 1863. En kombinert utgave ble utgitt i 1879. En «oversettelse», Poems of Rural Life in Common English, kom allerede i 1868.
Barnes' dikt er karakterisert av enestående ynde og følsomhet, dyp innsikt i det enkle livet på landet og dets vesen, og med en utsøkt følelse for det lokale landskap.
Han filologiske verker besto av Philological Grammar (1854), Se Gefylsta, an Anglo-Saxon Delectus (1849), Tiw, or a View of Roots (1862), og en Glossary of Dorset Dialect (1863).
Blant hans andre skrifter var en tynn bok om The Advantages of a More Common Adoption of The Mathematics as a Branch of Education, or Subject of Study, utgitt i 1834.
Han var venn av Thomas Hardy, Alfred Tennyson og Gerard Manley Hopkins.
Ralph Vaughan Williams har satt musikk til to av Barnes' dikt, «In the Spring», og «My Orcha'd in Lindèn Lea», fra versjonen i Common English,

Språklig purisme

Barnes hadde en sterk interesse for språk; han var flytende i gammelgresk, latin og flere moderne europeiske språk. Han gjorde seg til talsmann for en renselse av engelsk språk (lingvistisk purisme) ved å fjerne greske, latinske og annen utenlandsk innflytelse i form av lånord. Han konstruerte ord som kunne erstatte disse ordene, eksempelvis det engelske ordet «photograph» (fra gresk lys+skrift) ga han ordet «sun-print»; andre benyttede begreper var «wortlore» (botanikk), «welkinfire» (meteor) og «nipperling» (tang).
Den «rene engelsk» minner om den «blåøyde engelsk» som senere ble adoptert av komponisten Percy Grainger, og tidvis oppdateringer av gammelengelske ord som ble gitt eller foreslått av David Cowley i How We'd Talk if the English had WON in 1066.
Foruten å unngå bruken av fremmedord i sin poesi, kunne Barnes ofte benytte en gjentagelse av konsonantlyder som minner meget om walisisk poesi, som cynghanedd (bokstavelig «harmoni»). Eksempel kan bli hørt i linjene «Do lean down low in Linden Lea» og «In our abode in Arby Wood».
Champawat (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 259 315 innbyggere i distriktet, mot 224 542 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 14,79 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,09 % i 2011 mot 17,79 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 870 i 2011 mot 934 i 2001.
Christen Kold

Bakgrunn

Christen Kold kom fra et fattig hjem, hvor særlig moren hadde innflytelse på barna, men hvor han fikk en sterk åndelig påvirkning. Han kom tidlig ut i virksomhet, først som skolelærer og siden som huslærer. I 1834 ble han med meget få forkunnskaper opptatt som elev ved Snedsted seminarium. Her sluttet han seg til læreren P.K. Algreen, som særlig forsøkte å påvirke elevene i kristen retning, for eksempel ved å holde små oppbyggelige forsamlinger. Kold deltok ved disse, og da han samtidig fikk han høre den fynske lekpredikanten Peter Larsen Skræppenborg, ble troslivet vakt i ham. Kort etter fikk han lese Ingemanns historiske romaner, som vakte stor begeistring hos ham; han ble henrykt over Danmarks historie.

Karriere

Han gikk ut av seminaret i 1836, og ble huslærer ved Solbjerg prestegård. Året etter ble han skolelærer i Østerjølby på Mors, men fikk ikke fast ansettelse, fordi han var for sterkt opptatt av religiøse forsamlinger. Han dro så til Sønderjylland, hvor han ble huslærer i forskjellige familier i Forballum. Det var her han erfarte at undervisningen var mest effektiv når den ble meddelt ved muntlig fortelling, og ikke ved leksepugging. Elevene var glade for Kolds nye undervisningsmåte, men da prost G. Koch kom til inspeksjon, og fant at barna ikke kunne Balles lærebok utenat, klaget han til biskop Tage Müller i Ribe. Da Kold nektet å bruke boken, gikk klagen videre til departementet. Fordi han nektet å bruke læreboken, kunne han heller ikke få arbeid som skolelærer.
I stedet reiste han ut som assistent for misjonæren L.D. Hass, som skulle til Lilleasia. Etter ett år som assistent for Hass, og fire år som bokbinder i Smyrna, dro han i 1847 med skip til Trieste. Herfra gikk han hjem til Thisted til fots. Da den første slesvigske krig brøt ut like etterpå, meldt han seg som frivillig, og tilbragte et år i hæren uten å komme i kamp. Deretter ble han huslærer i Søndre Felding, hvor han ble kjent med presten Birkedal.
Birkedal ble så begeisret for Kold, at han fikk ham med seg hjem til Ryslinge. I prestegården i Ryslinge grunnla Kold sin høyskole i 1851, idet han samlet 14–15 unge menn til undervisninge. Dette var begynnelsen til folkehøyskolene, som skulle sette dype spor i dansk åndsliv. I 1853 flyttet han skolen til Dalby ved Kjerteminde. Her opprettet han også en barneskole, som ble mønsteret for alle senere grundtvigske friskoler. Friskoleloven fra 1855 kom i kjølvannet av Kolds opprettelse av friskolen i Dalby. I 1862 flyttet han igjen til en større bygning i Hjallese. Året etter ble skolen også åpnet for jenter.
På skolen sin holdt Kold undervisning for gutter i fem måneder om vinteren, mens han underviste jentene i tre måneder om sommeren. Undervisningen var utelukkende muntlig, og det var svært få fag: bibelhistorie, fedrelandshistorie og verdenshistorie, geografi, litt skriving og regning. Hver time begynte med sang.
Philip Manshaus

Personlig liv

Manshaus er oppvokst i Bærum og er yngst av tre brødre. Foreldrene skilte seg da han var fire år gammel og en måned etter at de ble separert døde moren. Faren hans fikk senere en ny samboer og adopterte Johanne Ihle Hansen fra Kina sammen med henne. Ihle Hansen var dermed Manshaus' adoptiv-/stesøster.
Manshaus gikk på barne- og ungdomskolen på Eiksmarka skole og Østerås skole, senere på videregående på Sandvika videregående skole og Oslo By Steinerskole, og tok ex.phil. ved Universitetet i Oslo i 2016. Mellom 2018 og 2019 gikk han på Fosen folkehøgskole i Indre Fosen i Trøndelag, der han studerte «sjølberging». I tillegg var han medlem av en skyteklubb, en speidergruppe, og han deltok noen ganger på samlinger i en læstadiansk menighet, en vekkelsesbevegelse som står sterkt i Nord-Norge. Ifølge en bekjent av ham hadde han et konservativt kvinnesyn og var skeptisk til innvandring. Han skal ha blitt radikalisert i det året han gikk på Fosen folkehøgskole. Han var ved arrestasjonen bosatt i Oslo, og hadde tidligere jobbet på et salgskontor i Oslo. I fengslingsmøtet oppga Manshaus «trehugger» som yrke.

Fengslingsmøtene

Retten bestemte 12. august at Manshausen skulle sitte i varetektsfengsel med brev-, media- og besøksforbud i fire uker ved Ila fengsel og forvaringsanstalt, frem til 9. september. To av disse ukene var i full isolasjon. Tingretten anså at det forelå en sterk sannsynlighet for at han ville foreta nye lovbrudd av samme karakter, dersom han ikke ble fengslet. Mandag 26. august ble isolasjonen utvidet med to uker til på grunn av usikkerheten om han samarbeidet med andre om angrepet. Den 9. september ble varetektsfengslingen utvidet med fire uker igjen og på fengslingsmøtet strakte Manshausen ut armen sin for å hilse til de andre som var til stedet på møtet. Det er anslått at en straffesak mot ham vil skje sommeren 2020.
New Year's Eve

Handling

Filmen forteller om livene til ulike personer bosatt i New York på nyttårsaften, blant annet to personer som sitter fast i en heis, et par som skal føde og en mann som nyter hans siste nyttårsfeiring før han skal dø.
Ernæringsøkonomi

Ernæringsøkonomi er et syntetisk konsept som handler om samspillet mellom økonomiske systemer, ernæringsstatus og matsikkerhet, og hvordan endringene i det førstnevnte påvirker det sistnevnte.
Om økonomiske og miljømessige endringer i en samfunn påvirker tilgangen til mat, matsikkerhet, og mathelse, inntil da er dette samspillet mellom kultur og biologi i neste omgang knyttet til bredere historiske og økonomiske tendenser assosiert med globalisering. Ernæringsstatus påvirker den generelle, samlede helsestatus, potensielt arbeidsevner og generell potensial for økonomisk utvikling (enten i henhold til menneskelig utvikling eller tradisjonelle vestlige modeller) for enhver gitt menneskegruppe.
Hvammstangi

Hvammstangi er et tettsted i Miðfjörður på Nord-Island. Det tilhører kommunen Húnaþing vestra og 1. desember 2007 hadde det 601 innbyggere.
Waldheim-prosessene

Waldheim-prosessene er betegnelsen på en serie politiske prosesser som fant sted fra 21. april til 29. juni 1950 i tukthuset i den saksiske småbyen Waldheim i den daværende totalitære kommuniststaten DDR. Ca. 3 400 personer, overveiende konsentrasjonsleirfanger fra de sovjetopererte konsentrasjonsleirene i Bautzen, Buchenwald og Sachsenhausen, ble dømt i politiske skueprosesser for påståtte «krigsforbrytelser» og «nasjonalsosialistiske forbrytelser», noe som i realiteten betød at personene stod i opposisjon til stalinismen og SED-regimet. Hver enkelt rettssak varte gjerne bare noen minutter og noen kritisk gjennomgang av bevisene presentert av de stalinistiske myndighetene fant ikke sted. Prosessen ble nøye styrt av SED-ledelsen, og dommerne var ikke jurister, men såkalte folkedommere som var utvalgt på grunnlag av lojalitet til regimet og deretter gitt et kortvarig opplæringskurs. Dette skulle sikre at dommene var slik SED-ledelsen og de sovjetiske okkupantene ønsket. De få tilfellene hvor enkelte av dommerne oppviste motstand mot prosessen ble massivt undertrykt. Dommene skulle ikke være på mindre enn fem års tukthus. Hva forsvarerne angikk, i den grad slike var tilstedeværende, var dette utkommanderte statlige advokater.
Av de tiltalte ble 32 dømt til døden og 24 av disse henrettet. Bare 14 av de 3 400 personene fikk straffer på mindre enn fem år.
Prosessene førte til internasjonale protester, og mange dømte ble løslatt i 1952 og straffene til andre redusert.
Waldheim-prosessene ble erklært ugyldige og alle ofrene rehabilitert etter DDRs undergang. Noen av dommerne og statsadvokatene i prosessene ble stilt for retten ved tyske domstoler etter gjenforeningen. De ble tiltalt for blant annet frihetsberøvelse.
Pattaya

Pattaya   (thai: พัทยา, uttale: /pʰát-tʰá-jaː/) er en by i provinsen Chonburi i det østlige Thailand. Befolkningen anslås (2007) til 101 378. Da er det ikke inkludert arbeidere fra andre steder i landet som fortsatt er registrert i sin hjemby og langtidsboende fra utlandet.
Pattaya er en kystby og ligger mot Siambukten (som er del av Sørkinahavet). Flere andre byer ligger like ved, blant annet Bang Lamung
Pattaya er en av de mest kjente turistdestinasjonene i Thailand, med 5 mill. besøkende i 2004.
Opprinnelig var Pattaya en liten fiskerlandsby, inntil de rike i Bangkok "oppdaget" stedet på 1960-tallet og begynte å bruke byen som feriested. Ikke lenge etter begynte amerikanske soldater tilknyttet flybasen U Ta Pao i Rayong å benytte den til "Rest and Recreation" (R&R). Byen vokste raskt, ikke minst på grunn av nattelivet og go-go-barer. Da amerikanerne forlot området etter Vietnamkrigen ble byen kastet inn i en krise. Den ble så et mål for europeisk masseturisme. Selv om sexturismen fremdeles er nokså synlig, forsøker Pattaya å presentere seg som et egnet sted for familieturisme. Av aktiviteter som passer for turister som ikke søker go-go og natteliv kan en nevne attraksjoner som Sri Racha Tiger Zoo, over 20 golfbaner, Nong Nooch Tropical Garden og flere familieparker.

Strender

Pattaya Beach ligger langs Beach Road og går helt fra nord til sør i Pattaya. 
Jomtien Beach ligger lengre sør fra Pattaya sentrum. Denne stranden strekker seg flere km.
I Pattaya finnes et norsk konsulat som betjener den stadig økende turiststrømmen og det ikke ubetydelige antallet fastboende norske i denne delen av Thailand.
Også Den norske Sjømannskirke er representert i Pattaya.
Västra Klagstorp

Västra Klagstorp er et tettsted i Malmö kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 279 innbyggere.
Oestroidea

Skadedyr

En del av Oestroidea er alvorlige skadedyr, det gjelder særlig de tre familiene av bremser og gullfluene (Lucilia spp.) i familien spyfluer, som alle angriper husdyr.

Nyttedyr

På den andre side spiller spyfluene en viktig rolle som nedbrytere av åtsler og noen larver av denne familien kan brukes til å rense infiserte sår (bioterapi). Snyltefluene kan være viktige naturlige fiender for skadeinsekter.
Sjøheimevernet

Nedleggelse

Sjøheimevernet ble bestemt nedlagt av Stortinget. Dette fremgår av langtidsplanen for forsvarssektoren, vedtatt 15. november 2016. Nedleggelsen var kontroversiell, og flere politikere, fagfolk og eksperter var kritiske til nedleggelsen.

Organisering

SHV var pr 1. august 2008 organisert i Sjøheimevernets Utdanning og kompetansesenter (SHV UKS) og de fire SHV-kommandoene Sør-, Vest-, Midt- og Nord-Norge var nedlagt. Disse var erstattet av Sjøheimevern-gruppe Nord og Sjøheimevern-gruppe Sør, samt Sjøheimevern-kommandoen.
Gruppene hadde som oppgave å lede fredsoperativ virksomhet og lavintensitetsoperasjoner i eget ansvarsområde. Ansvarsdelingen mellom Nord- og Sør gruppen var etablert ved grensen til Nordmøre sjøheimevernområde.

Dykk

Dykk hadde som ansvarsområde å søke og klarere områder under vann langs kysten av Norge, for eksempel havneområder. I tillegg bisto avdelingen politiet og Tolletaten ved behov. Dette innebar blant annet søk etter savnede personer eller objekter.

Bording

Bordingslagene skulle ut fra  flerbruksfartøyene i Hårek- og Gyda-klasse kunne borde større fartøyer for visitasjon, kontroll og bistand til politiet.

Kystmeldepost

Kystmeldepostene (KYP) skulle ved bruk av mobil radar ha kapasitet til å overvåke, identifisere og rapportere maritim aktivitet i ansvarsområdet.

Flerbruksfartøy

Flerbruksfartøyene til SHV besto av Hårek- og Gyda-klasse. Båtene hadde en fast besetning på fire mann. I tillegg kunne båten ta ti passasjerer. Disse ville som oftest inngå i et bordingslag.
Classics (Ratatat-album)

Classics er det andre musikkalbumet fra Ratatat, utgitt 22. august 2006. Hele albumet er instrumentalt og varer i 42 minutter og 31 sekunder.
Khazanah Nasional

Khazanah Nasional Berhad er et statlig investeringsfond eid av Malaysias regjering. Fondet forvalter eierskapet til den malaysiske regjeringens kommersielle interesser. Malaysias finansminister forvalter aksjene i selskapet og er dermed generalforsamling. Statsminister Najib Tun Razak er styreleder i fondet.
Khazanah har eierinteresser i mer enn 50 selskaper og forvalter verdier verdsatt til 29 milliarder amerikanske dollar i 2012.
Khazanah Nasional har betydelig eierskap i selskaper som Axiata, Telekom Malaysia, Tenaga Nasional, CIMB Group, PLUS Expressways, Malaysia Airlines og Malaysia Airports. Khazanah Nasional har også en stor eierandel i IHH Healthcare, som eier Sørøst-Asias største private helseselskap Parkway Pantai og det private universitetet International Medical University.
Ham (bibelsk person)

Ham (hebraisk: חָם – Ḥām; i eldre oversettelser Kam) var ifølge Bibelen sønn av Noah og bror av Sem og Jafet. Sønnene til Ham var Kusj, Misrajim, Put og Kanaan. Gjennom dem ble han stamfar til en rekke folkeslag, deriblant i Afrika, men også i Kanaan og øyer i Middelhavet.