google/wiki40b huggingface dataset:
Ferjesambandet Seierstad–Ølhammeren

Seierstad–Ølhammeren er et ferjesamband i Fosnes kommune over Seierstadfjorden. Det er del av fylkesvei 777 og forbinder Seierstad ferjekai på Jøa med Ølhammeren ferjekai på Elvalandet. Sambandet drives av FosenNamsos Sjø.
Sambandet er på 680 m med en overfartstid på 5 minutter, og blir betjent av MF «Geisnes» 25 ganger daglig om hverdagen. 2014 var årsdøgntrafikken 179 kjøretøy.
Da sambandet ble tatt i bruk 1989 ble det drevet av Namsos Trafikkselskap og betjent av MF «Foldereid». Fra 1992 til 1999 ble det trafikkert av MF «Olav Duun». Dagens ferje, MF «Geisnes», ble satt inn i sambandet 1999. 2008 overtok FosenNamsos Sjø driften.
Clubstrophobia

Clubstrophobia er et band som spiller jazza kafémusikk, bigbeat, house, drum&bass og funk.
Bakgrunnen til bandet er på Bergens No.1 Klubb Agora, og de har senere spilt på flere av landets festivaler og mindre og større klubber.
Medlemmer av gruppen har samarbeidet med Tommy Tee, Baba Nation, Atakama, Subtune, Bobby Hughes Experience, David Farell og Klovner i kamp.
Committee to Protect Journalists

Committee to Protect Journalists (CPJ) er en uavhengig og ideell organisasjon basert i New York i USA, som arbeider for pressefrihet.
Organisasjonen ble grunnlagt av en gruppe amerikanske utenrikskorrespondenter i 1981, som svar på trakassering av journalister fra autoritære regimer.
CPJ organiserer offentlige demonstrasjoner og arbeider gjennom diplomatiske kanaler for å få til endring. Organisasjonen formidler også informasjon om forhold som angår pressefriheten, og utgir to ganger i året magasinet Dangerous Assignments.
Hvert år utgir organisasjonen en liste over journalister som har mistet livet under arbeidet over hele verden.
CPJ er også en av grunnleggerne av International Freedom of Expression Exchange
Arrivederci Roma

«Arrivederci Roma» er en populærmusikksang med melodi av Renato Rascel og original italiensk tekst av Pietro Garinei samt Sandro Giovannini. Sangen ble publisert i 1953. Carl Sigman skrev den engelske teksten.
Den ble introdusert i spillefilmen Romas syv høyder (Seven Hills of Rome)
En ny engelsk tekst ble skrevet til samme melodi av Jack Fishman med tittelen «Arrivederci Darling». Den ble spilt inn av de britiske sangerne Anne Shelton og Edna Savage.

Norsk versjon

Otto Nielsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Arrivederci Roma».
Grunnkretser i Harstad kommune

Grunnkretser i Harstad kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Harstad kommune, Troms, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Deadpool (film)

Om filmen

Filmen er den åttende i filmserien om X-Men. Den hadde kinopremiere i Norge 12. februar 2016.

Handling

Wade Wilson ble offer for et eksperiment som gjorde at han fikk akselererte helbredende evner, og adapterer alter egoet Deadpool for å ta opp jakten på mannen som nesten ødela livet hans, alt med en mørk og vridd sans for humor.

Kino

Deadpool har spilt inn i overkant av 6,25 milliarder kroner noe som gjør den til den sjette mest innbringende filmen fra Marvel Comics. Filmen er per 11. mai 2016 den mest sette filmen på norsk kino i 2016 med 311 788 besøkende.

Anmeldelser

Rotten Tomatoes gir filmen en vurdering på 83% basert på 258 anmeldelser, med en oppsummeringen - «Rask, morsom og hensynsløs. Deadpool bryter ned den typiske formelen for superheltfilmer med et veldig underholdende, og lite familievennlig resultat.»
Birger Vestmo i Filmpolitiet på NRK P3 mente at filmen er «rasende morsom underholdning for alle over 15 år» og kalte den for et friskt pust med bitende sjangersatire.

Oppfølger

Allerede før filmen hadde kinopremiere kom ryktene om at 20th Century Fox var i gang med en oppfølger der Rhett Reese og Paul Wernick igjen skriver manuskriptet. Filmstudioet bekreftet dette 14. april 2016.
NM i friidrett 1980

Norgesmesterskapet i friidrett 1980 bestod av en rekke arrangementer som i løpet av kalenderåret 1980 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert på Aspmyra Stadion i Bodø i perioden 4. til 6. juli.
Arrangør var IK Grand Bodø. 
Kongepokalvinnere var Knut Hjeltnes og Mona Evjen. 
Se også NM i mangekamp 1980.
Schlesiske hertugdømmer

De schlesiske hertugdømmer er fellesbetegnelsen for en rekke hertugdømmer, som oppstod etter at det opprinnelige hertugdømmet Schlesien ble oppløst på et tidspunkt etter 1138.
I overensstemmelse med Bolesław IIIs siste vilje og testamente ble kongeriket Polen ved hans død oppdelt i fem arveprovinser, som ble fordelt mellom hans sønner. Blant disse var den såkalte Seniorprovinsen, hertugdømmet Kraków, reservert til hans eldste sønn, som samtidig ble tildelt tittelen erkehertug av Polen. Dette innledet den prosessen, som seinere ble benevnt som Polens oppdeling, i den perioden Piast-slekten var dominerende i området.
Under hele oppdelingsperioden var den polske kirke med på å fastholde en vis enhet i landet, og i slutten av 12-tallet ble problemet med flere og flere mindre og mindre stater åpenbart, noe som førte til at det ble påbegynt forsøk på å samle landet igjen. Det var allikevel først med de siste Piast-herskere, Władysław 1. av Polen og hans sønn Kasimir 3. den Store, at Polen noenlunde ble samlet igjen, men omkring den samme tiden ble Schlesien en del av det bøhmiske kongeriker.
NOU 1983:27, Tempoutvalget

NOU 1983: 27 «Petroleumsvirksomhetens framtid» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt av regjeringen 5. mars 1982 for å utrede «alle forhold som er av særlig betydning for vurderingen av den framtidige utviklingen av petroleumsvirksomheten.» Utvalget overrakte utredningen til Olje- og energidepartementet 20. april 1983. Utvalget ble ledet av Hermod Skånland og ble referert til som både «Utvalget for petroleumsvirksomhetens framtid» og «Tempoutvalget»
Kimene til mange av de styrende prinsippene for langsiktig norsk makroøkonomisk politikk og formuesforvaltning – slik som opprettelsen av et petroleumsfond, at dette bør bestå av en veldiversifisert internasjonal portefølje, og behovet for en handlingsregel for finanspolitikken – kan bli funnet igjen i denne utredningen.
Utvalget la vekt på at produksjon av olje og gass ikke var produksjon i tradisjonell forstand, men for en stor del omplassering av formue.  Et nært relatert og sentralt begrep var «frikobling» mellom inntekt og inntektsanvendelse.  
Argumentene som «Tempoutvalget» fremførte, var viktige for at Statens petroleumsfond ble opprettet ved lovvedtak i 1990.  Men tanken om et oljefond ble av utvalget karakterisert som helt urealistisk:  «Ut fra de holdninger vi kjenner både i det politiske miljø og generelt i befolkningen, er det vanskelig å tenke seg at hundretalls av milliarder blir plassert som fordringer i utlandet, samtidig som en står overfor udekkede behov innenlands, og kanskje også sviktende sysselsetting som nære og påtrengende problemer».
Utvalget drøftet også en handlingsregel basert på at bruken av petroleumsinntekter over statsbudsjettet tilsvarer realavkastningen av Petroleumsfondet.
Utvalget foreslo en langsom uttømming av petroleumsformuen. Begrunnelsen var at man ikke tiltenkte de politiske myndighetene evnen til å spare. Ble penger tjent, ville de bli brukt. Den realistiske måten å spare oljepenger og fordele formuen mellom generasjoner var ikke å tappe oljen ut av Nordsjøen. Så langt har historien vist at det kan gå annerledes. Stikk i strid med anbefalingene og vurderingene fra Tempoutvalget har petroleumsreservene blitt tappet ut i høyt tempo samtidig som det politiske systemet har klart å sette til side betydelige beløp til de neste generasjonene gjennom Petroleumsfonds-mekanismen.
Landplanter

Egenskaper

Fellestrekk (homologier) for landplantene er kutikulaen som beskytter planten mot uttørking, og frøemnet.
Landplantenes stamart hadde også en generasjonsveksling mellom en sporeproduserende generasjon (sporofytten) og en generasjon med kjønnet formering (gametofytten). Dette gjelder fremdeles hos all landplanter bortsett fra frøplantene.
Sporene danner en haploid (enkle kromosomer) gametofytt, som er det dominerende livsstadiet hos mosene. Gametofytten danner to spesialiserte forplantningsorganer, det hunnlige archegonium og det hannlige antheridium, sistnevnte også kalt sædgjemme. Sædcellene, som hos enkelte arter kan skytes ut med en slik kraft at de lander et stykke fra morplanten, er avhengige av en vannhinne å bevege seg i for å finne egg de kan befrukte. 
I motsetning til sædcellene forlater ikke eggcellene morplanten, men oppbevares i flaskeformede strukturer. Når et egg blir befruktet av en sædcelle, dannes en diploid (doble kromosomer) sporofytt. Sporofytten er først helt avhengig av gametofytten for å vokse, en avhengighet som aldri forsvinner hos mosene. Hos karsporeplantene blir sporofytten etter hvert det dominerende stadiet, og gametofytten visner bort.
Hos frøplantene er den haploide generasjonen redusert til noen få celler, og inngår i dannelsen av frøet. 
Hos de første landplantene synes gametofytten og sporofytten å ha vært relativt likestilt,
 men siden den gang har utviklingen gått i to ulike retninger; moseplantene hvor gametofytten er dominerende og som aldri har utviklet større former, og karplantene som har gjennomgått en voldsom utvikling av sporofytten. Denne synes først å ha utviklet seg til en krypende jordstengel som vokste horisontalt oppå bakken, og kunne formere seg vegetativt ved å skyte ut nye skudd. Hårlignende utvekster på undersiden tok opp vann og mineraler. Fra denne stengelen vokste det opp vertikale og forgrenede sporebærende strukturer. Med tiden spesialiserte de ulike delene seg, og den krypende stengelen ble til en underjordisk rot mens de sporebærende elementene tok seg av fotosyntesen og utviklet etter hvert blader. Kråkefotplantene hadde utviklet ekte røtter i tidlig devon, men det er ikke påvist røtter blant andre karplanter før midtre devon.
Mesoveliidae

Utseende

Små (1,2 – 4,5 mm), avlange teger, tett kledt med korte, fløyelsaktige hår, oftest grønne eller brunlige. Kroppen er avlangt oval, beina forholdsvis lange med pigger på leggene (tibiae). Hodet er stort og avlangt, og når et godt stykke foran de nokså store og utstående fasettøynene. Punktøyne (ocelli) finnes, unntatt hos vingeløse voksne individer. Antennene er lengre enn hodet, tynne og fire-leddete, sugesnabelen består av tre ledd. Det finnes både langvingede og vingeløse eksemplarer. Hos de langvingede er vingen nokså homogen i strukturen, ikke delt i læraktige og membranøse deler. Scutellum er to-delt hos de langvingede formene. Føttene er tre-leddete, det innerste leddet er svært lite.

Levevis

En del av artene lever på overflaten av ferskvann, som vanlig for Gerromorpha, men det finnes også en del arter som kan finnes på fuktige steder langt fra åpent vann. Enkelte lever i huler, og familien er også representert i fjæra. Mesoveliidene lever av levende og døde smådyr, for eksempel mygglarver.
Li (fornavn)

Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
20 år i takt

20 år i takt er et musikkalbum med Stensgård & Midtliens kvartett, utgitt i 1997.
Newzealandsk mesterskap i alpint 2016

Newzealandsk mesterskap i alpint 2016 ble arrangert som to arrangementer i august og september 2017.
Karaganda-2 kraftverk

Karaganda-2 kraftverk (russisk: Карагандинская ТЭЦ-2) er et varmekraftverk nær Temirtau i Karaganda oblast i Kasakhstan. Det eies og opereres av stålselskapet ArselorMittal Temirtau, og har en produksjonskapasitet på 435 MW. Brenselstypen brukt der er kull.
Byggingen av kraftverket begynte rundt 1973, og første byggetrinn stod ferdig i 1975. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet.
Baishui

Baishui (kinesisk: 白水县; pinyin: Báishuǐ Xiàn) er et fylke i byprefekturet Weinan i provinsen  Shaanxi i Folkerepublikken Kina. I 1999 var befolkningen på 271.991 innbyggere.

Kulturminner

Cang Jies grav og tempel (Cang Jie mu yu miao, 仓颉墓与庙) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 
Cang Jie er en mytologisk skikkelse, og flere andre steder i Kina påberoper seg å være hans gravsted.
Tale

Tale (språk)

Tale er som alle språk, inklusivt tegnspråk, en lingvistisk handling i en form for språk som kan kommunisere informasjon fra en avsender til en tilhører. Fonetikken er vitenskapen om den menneskelige tale.
All form for tale, alle «talesignaler», har visse egenskaper som formidler den språklige budskapet, med andre ord det som sies. Det forutsetter at taleren benytter seg av et språklig system hvor man etter behov skiller mellom ulike språk, dialekter, sosiolekter og ideolekter. Om kommunikasjon skal lykkes forutsetter det dessuten en tilhører som kjenner det språklige system som taleren benytter seg av. Gjennom å bruke en fonetisk skrift kan man nedtegne det språklige budskapet tilnærmet nøyaktig.
Utover tale finnes det også andre former for informasjon som tilhøreren kan oppfatte, men som ikke kommer med i en fonetisk transkripsjon. Det kan være det som framgår av talerens røst og hans måte å tale på. Man kan her skille mellom organisk betingende faktorer som er gitt av talerens anatomi og som avslører til en viss grad hans alder og kjønn, og ekspressivt betingede faktorer som i talerens attityde og emosjonelle tilstand og som påvirker styrken i røsten, røstnivået, livligheten, tydeligheten og hastigheten i talen.
Foruten variasjonene av talerens presentasjon, som kan finnes hos talesignaler som i alle språklige avsendere er identiske, finnes det også transmisjonsbetingede eller «perspektivske» variasjoner som har sitt utspring i romlige og stundom også i tekniske forhold. Begrepet «perspektivske» benyttes først og fremst som det som kan oppfattes med øynene, men er også nyttig her ettersom synsinntrykket også kan spille en stor rolle i talekommunikasjonen (se McGurkeffekten).
Tale kan også skje på innsiden av ens eget hode, intern eller personlig kommunikasjon, eksempelvis når en tenker eller ytrer lyder for bekreftelse eller avkreftelse. På et dypere nivå, kan en også ta den ubevisste prosessen i betraktningen, inkludert drømmer hvor aspekter av en selv kommuniserer med hverandre (se Sigmund Freud), som en del av en intern og personlig kommunikasjon, selv om de fleste mennesker ikke synes å ha direkte tilgang til denne kommunikasjonen.
Tale er forbeholdt mennesker, skjønt noen få dyr er i stand til å imitere menneskelig tale. Det mest kjente eksempelet er papegøyer, skjønt noen hunder og delfiner har også i liten grad vist små eksempler på å kunne gjengi bestemte lyder fra menneskelig tale.

Tale (offentlig, muntlig ytring)

Begrepet «tale» kan også bety en lang eller kort muntlig, ofte høytidelig ytring framført for et publikum. Det er gjerne en poengtert, oftest skrevet framstilling som formidles ved visse anledninger, ved fester, tilstelninger og i andre spesielle situasjoner, for å hylle, minnes eller markere noen eller noe. Det kan også være for å oppfordre til en spesiell innsats eller handling. Talene kan for eksempel være radiotaler, nyttårstaler, politiske taler, åpnings- og velkomsttaler,  fest- og skåltaler, takketaler, bryllups- eller gravtaler. Ved større fester er det vanlig i Norge å holde «Takk for maten-tale», men også «Herrenes tale» og «Damenes tale».
Helga Eng

Liv og virke

Helga Eng vokste opp i Rakkestad som nummer fire i en søskenflokk på åtte. Faren Hans Andersen Kirkeng var lærer, kirkesanger og småbruker, og alle hennes søsken ble også lærere. En av hennes brødre var døvelæreren Hans Eng.
Hun tok eksamen ved Asker seminar i 1895, og arbeidet deretter som lærer i folkeskolen, og var lærerinne i Kristiania fra høsten 1900. I 1903 tok hun artium som privatist og begynte deretter på studier innen barnepsykologi. Eng var blitt «fengslet av barnesjelen», som hun selv sa det. Det fantes ikke noe miljø for barnepsykologi i Norge, men Eng ble lagt merke til og mottok stipend. Hun fikk mulighet til studieopphold i Tyskland, og hadde opphold ved kjente læresteder som Leipzig, München og Hamburg.
I 1913 disputerte Helga Eng til doktorgrad på avhandlingen «Abstrakte begreper i barnets tanke og tale». Eng ble den tredje norske kvinne med doktorgrad, og samtidig Norges første barnepsykolog.
Som doktor gav Eng ut mange sentrale arbeider innen barnepsykologi. «Kunstpædagogik. Nutidspædagogik», fra 1918 var basert på hennes første forelesningsserie ved universitetet. Med publikasjonen av "Barnetegning", i 1926 ble Eng internasjonalt kjent. I dette arbeidet satte hun utviklingen av barns framstillingsevne i sammenheng med deres generelle begrepsutvikling, og viser hvordan abstrakte språklige ferdigheter og tegneferdighet henger sammen. Boken var en studie av Engs nieses tegninger fra hun var 10 måneder gammel til hun var 8 år. En ny, revidert utgave kom ut i 1959. Den ble oversatt til flere språk. «Margrethes tegning, fra det 9. til det 24.», var en oppfølgingsstudie som ble publisert i 1944. Originaltegningene til «Margrethe» ble gitt i gave til Universitetet i Oslo fra Helga Engs familie.
Helga Eng ble i 1938 utnevnt til professor i pedagogikk. Hun ble da første kvinnelige professor ved Det historisk-filosofiske fakultet, Universitetet i Oslo. Hun var med å starte, og ble bestyrer for «Pedagogisk forskningsinstitutt» ved universitetet. Instituttet ble et allsidig miljø omkring faget pedagogikk under Engs ledelse.
Til sin 70-årsdag fikk Helga Engs festskriftet «Fra pedagogikkens arbeidsfelt», hvor hennes pionerånd blir framhevet. Eng ble oppfordret til å fortsette som vikarierende professor etter «pensjonsalder» i 1945, og fortsatte til 1948.

Helga Engs hus

Institutt og fakultet ved Universitetet i Oslo støttet et forslaget fra Det akademiske kollegium om at lavblokken ved Eilert Sundts hus på Blindern, som i sin tid ble bygd for psykologi og pedagogikk skulle få navn etter Helga Eng. Det var en verdig hedring for kvinnen som bygde opp Pedagogisk forskningsinstitutt. Eva Nordland holdt talen ved navnesettingen av Helga Engs hus den 8. mars 1983: «Hun bygde opp et nytt studium, skapte nye forskningsområder og førte inn metoder og strømninger utenfra. Men først og fremst gjorde hun sin gjerning ved å være et mønster for dem som skulle følge etter». Helga Eng døde i 1966. I dag er det en annen og større bygning som bærer hennes navn – huset til Det utdanningsvitenskapelige fakultet, på nedsiden av Blindernveien.

Biografier

Elisabeth Lønnå: Helga Eng. Psykolog og pedagog i barnets århundre, 2002.
Neohyphus

Utseende

Middelsstore (ca. 25 millimeter), blankt svarte biller. Hannene mangler horn på hodet, men utmerker seg ved at fotleddene og særlig klørne på frambeina er sterkt forstørret. Oversiden er blank, hårløs og middels kraftig punktert.

Levevis

Lite ser ut til å være kjent om biologien til denne slekten.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Indonesia (i alle fall på Sulawesi) og på Filippinene.
Sett (album)

Sett er et musikkalbum med Tonje Unstad, utgitt i 2006. Dette er hennes første plate som soloartist.
Meininger Museum

Meininger Museum er navnet på seks kulturhistoriske muséer i kretsbyen Meiningen i den tyske delstaten Thüringen. Muséene huser den største kunstsamlingen i delstaten. Hoveddelen befinner seg i Schloss Elisabethenburg, og er plassert i den tidligere residensen til hertugene av Sachsen-Meiningen. Slottet ligger i den vestlige delen av byens sentrum, og muséene blir støttet av Kulturstiftung Meiningen.
I den barokke trebygningen, som er en fløy av Schloss Elisabethenburg, ligger en omfattende kunstsamling i to etasjer på 52 rom, med en 3400 kvadratmeters utstillingsflate. Samlingen presenterer teaterhistorie, regional historie, musikkhistorie og Max-Reger arkivet. Ytterligere syv rom er beregnet for midlertidige utstillinger og gallerier.
MT «Fjord Champion»

Brannen i 2005

Brannalarmen i maskinrommet ble utløst kl 20.35 5. mars 2005, mens skipet var på vei gjennom Skagerrak fra Liverpool i Storbritannia til Rostock i Tyskland i ballast. Skipets posisjon var da 16 nautiske mil sørøst av Mandal. Skipet selv sendte meldingen «security» kl 21.50, men etter kontakt med skipet sendte Tjøme Radio «mayday» og varslet Hovedredningssentralen på Stavanger Lufthavn, Sola kl 21.55.
Brannen i maskinrommet ble i første omgang meldt slukket av nøytralgassanlegget og brannmannskap og røykdykkere ble trukket tilbake da kapteinen mente det ikke var behov for hjelp. En halv time senere anmodet imidlertid kapteinen på ny om assistanse. Det var sterk vind og strøm i området og skipet drev mot land med tre knops fart.
Brannen hadde blusset opp igjen i to lugarer på styrbord side i skipets overbygning og alarmen gikk på nytt kl 00.16. Mannskapet klarte ikke å slukke brannen, og kl 05.30 den 6. mars ble samtlige evakuert med redningshelikoptre.
Skipet var i drift og grunnstøtte sørøst av Udvår i Søgne. Her ble skipet liggende å hugge i syv timer. Redningsskøyta RS «Ægir» fikk trosser i begge propellene og ble berget ut av brenningene av Søgne Dykkerklubb før kystvaktskipene KV «Agder» og KV «Eigun» fikk sleper ombord i Fjord Champion, men først da slepebåten Haabull nådde frem kl 13.00 etter å ha vært underveis fra Stavanger fra kl 01.00 og fikk kappet ankerkjettingen, ble Fjord Champion trukket av grunnen. Det brant fortsatt kraftig i overbygningen.
Båten ble om ettermiddagen 5. mars slept ut i rom sjø og siden inn til Fluene sør for Flekkerøy i Kristiansand. Den ble holdt i posisjon av to slepebåter mens man forsøkte å slukke brannen med vannkanoner. Omkring kl 13.00 6. mars kunne mannskap fra Kystverket gå ombord for å inspisere. Skipet fikk stadig sterkere slagside. Slukkingsvann, 150 tonn pr time, førte til at det sank ca. 5 cm dypere for hver time.
Det ble derfor besluttet å starte nytt slep til grunt farvann for å få kontroll uten risiko for at skipet skulle synke på dypt vann.
Fjord Champion ble slept tilbake til Søgne, denne gang til beskyttet farvann nord for Vassøyan nordvest for Udvår ved innløpet til Komlefjorden. Her lå det om kvelden 6. mars med 12 ° slagside mens lensepumpene gikk for fullt.
I løpet av 7. mars tok røykdykkere seg ombord og fikk slukket de siste restene av brann. Samtidig inspiserte dykkere fra Kystvakten skroget utvendig. I løpet av dagen var skipet igjen stabilt og under kontroll.
Politikere fra alle partier fra Ap til FrP, fylkesmannen i Vest-Agder samt samtlige ordførere i kystkommunene i Aust- og Vest-Agder uttrykte i løpet av dagen at de var overrasket over den dårlige beredskapen som «Fjord Champion»-havariet avdekket på norsk side av Skagerrak.
8. mars kl. 06.00 ble skipet tatt under slep igjen med Kristiansand som mål. Slepet foregikk utenskjærs. Omkring kl 14.00 var skipet fortøyd i Kristiansand.
Planen var å tømme skipet for olje ved land. Fjord Champion hadde 746 tonn bunkersolje og 83 tonn diesel ombord.
Sjøforklaring ble avholdt i Kristiansand 9. og 10. mars 2005.
Ringerike sorenskriveri

Ringerike sorenskriveri var et sorenskriverkontor i Buskerud fylke. Sorenskriveriet ble opprettet ved kongelig resolusjon 9. august 1825, etter at Ringerike og Hallingdal sorenskriveri ble delt i to. Ringerike sorenskriveri bestod opprinnelig av to tinglag Norderhov (med Hønefoss) og Hole. Hønefoss ble kjøpstad 3. september 1851. 24. mars 1916 ble vestre Hole utskilt som eget tinglag ved navn Tyristrand. I 1964 ble hele Ringerike med Hønefoss slått sammen til Ringerike kommune. Embetet skiftet navn til Hønefoss byfogd i 1963, men endret navn tilbake til Ringerike sorenskriveri i 1977. Fra 2002 ble navnet endret til Ringerike tingrett.

Arkiv

Arkivet etter Ringerike sorenskriveri er avlevert til Statsarkivet i Kongsberg. Arkivet inneholder i hovedsak rettsprotokoller og saksdokumenter for sivile saker (tvister), skjønn, straffesaker, skifter, auksjoner, tinglysing, firmaregistrering og borgerlige vigsler.