google/wiki40b huggingface dataset:
Crossair

Crossair var et sveitsisk flyselskap som ble startet av Moritz Suter på,slutten av 1970-tallet. Crossair var det første flyselskapet som fløy Saab 340 og Saab 2000. Øvrige flytyper i selskapet var Fairchild Swearingen Metro, Fokker 50 og Douglas DC-9/MD80 under 1980-tallet og 1990-tallet, BAE 146/Avro RJ85 & RJ100 og år 2000 Embraer ERJ 145.
Ved Swissairs konkurs høsten 2001 ble Crossairs aksjekapital utvidet  og Crnissair overtok en del av Swissairs fly. 2002 byttet Crossair navn til Swiss International Air Lines.
Crossair hadde nærmere 90 fly og nesten over 1 000 piloter ved Swissairs bankerott. I juni 2006 gjenstod kun ca 280 piloter og ca 28 fly av den opprinnelige Crossairs-flåten I november 2005 ble pilotene ifra det opprinnelige Crossair overført til et nystartat heleid datterselskap av Swiss Int. Airline med navnet "Swiss European". På så måte har Swissair gjenoppstått. Som Swiss Int. Airline med datterselskapet Swiss European som siden 2005 er eid av Lufthansa.
Siste flygningen med Saab 2000 var sist oktober 2005, og siste linjeflygningen av Embraer 145 skjedde i juli 2006. Antall fly igjen i linjetrafikk er ca 25 st RJ85/100.
Licentia technicae

Licentia technicae, forkortet lic.techn. (latin for teknisk lisensiat(grad)), var en akademisk grad som tidligere ble tildelt i Danmark og Norge. Graden er en lisensiatgrad som ble brukt i mange land, men med ulikt akademisk nivå.
I Norge ble den fra 1956 til 1978 tildelt ved NTH. Graden ble da avløst av dr.ing.-graden. Den ble til engelsk oversatt som PhD; i Danmark er ph.d. også den offisielle videreføringen av lisensiatgraden. Det var vanlig å ta lic.techn.-graden på de fleste institutt ved NTH. På institutt for teknisk fysikk var det totalt 54 personer som ble tildelt graden. Flere av disse tok seinere dr.techn.-graden eller en PhD-grad i USA.
Sverige og Finland har en tilsvarende grad, men den blir i disse landa ikke rekna som likeverdig med en doktorgrad.
Sigridsbu

Sigridsbu er en ubetjent turisthytte som eies og drives av Kongsberg og Omegns Turistforening, et lokallag av Den Norske Turistforening (DNT). Sigridsbu ligger i Notodden kommune i Telemark, sør på Blefjell, på vestsiden av Sigridsfjell. Den andre DNT-hytta på Blefjell er Eriksbu.
Sigridsbu ligger ca. 1175 moh.
Kasus

Kasus i dagens norsk

I moderne norsk bøyes personlige pronomen i nominativ, akkusativ og genitiv, selv om de to førstnevnte oftest kalles «subjektsform» og «objektsform». Eksempelvis heter det Jeg spør deg og Du spør meg. Imidlertid er skillet mellom noen av formene forsvinnende; det er ikke lenger en selvfølge å bruke «ham», «henne» og «dem» som akkusativsform av «han», «hun» og «de».
Norsk har også genitiv med –s som ending, som i «hans», «landets» eller «Hansens». Eieform kan også uttrykkes på norsk ved hjelp av preposisjonsuttrykk eller garpegenitiv.
Enkelte dialekter praktiserer fortsatt bruk av dativ. I standard østlandsk har visse retningsbetegnende adverb og substantivet «hjem» en akkusativ og en dativ/lokativ-form i tillegg til grunnformen. Sistnevnte brukes i dativ/akkusativ betydning: «Jeg går hjem/ned/opp/inn/ut/bort» (grunnform), «Jeg går hjemom/nedenom/oppom/innom/utenom/bortom» (akkusativ) og «Jeg er hjemme/nede/oppe/inne/ute/borte» (dativ/lokativ). Ellers finnes det mange gamle kasusuttrykk som har overlevd i frosset tilstand, som preposisjonsuttrykk med «til» (genitiv) eller «av» (dativ): Til sjøs, Gå mann av huse, Tatt av dage.
Ifølge språkeksperten Per Egil Hegge finnes det også en frossen vokativform (tiltaleform) i norsk, nemlig «folkens», for eksempel «hei, folkens», altså i henvendelser eller tiltale.

Kasus i andre språk

Norrønt hadde fire kasus: nominativ, akkusativ, genitiv og dativ. Tysk, islandsk og færøysk har de samme. Japansk bruker ikke kasus i det hele tatt, men markerer nomenenes funksjon i setningen ved hjelp av postposisjoner.
Ungarsk har 20 kasus og finsk har 15 (16 i noen østlige dialekter). Disse har, som andre språk med så mange kasus, få eller ingen pre- eller postposisjoner. Finsk har i tillegg til mange kasus også en relativt utbredt bruk av postposisjoner og preposisjoner. Latin har seks kasus (i tillegg til de fire som norrønt hadde: vokativ og ablativ). Det keltiske språket irsk har et felleskasus (nominativ/akkusativ), samt dativ, genitiv og vokativ.
Nordsamisk har seks eller sju kasus: nominativ, illativ, lokativ, komitativ, essiv og akkusativ/genitiv. (Akkusativ og genitiv har like former, men ikke lik funksjon.)

Vanlige kasus

Vanlige kasus er nominativ (for subjekt og subjektspredikativ), akkusativ (for direkte objekt), dativ (for indirekte objekt) og genitiv (for tilhørighet). Andre kasus som er brukt i andre språk er vokativ (for tiltale), lokativ (for sted) og instrumentalis (for middel eller bruk). Latinsk ablativ er slått sammen av lokativ, instrumentalis og den «opprinnelige» ablativ (fra-kasus). I ergativspråk finner man ergativ og absolutiv.

Kasus i medisin

I forbindelse med for eksempel medisinsk litteratur kan kasus også være en pasient eller dennes sykdomshistorie. Innenfor andre fag, for eksempel sosiologien, brukes nå gjerne også det engelske ordet case når man studerer et bestemt tilfelle.
Araniella cucurbitina

Utbredelse

I Norge er den vanligst i sør, men den er registrert nord til Vargfjorden i Kjeldebotn i Ballangen kommune.

Utseende

Araniella cucurbitina er en ganske kraftig bygd edderkopp, lyst grønn på farge. Den har en todelt kropp, en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er olivengrønn eller ofte litt rødbrun, bred, med fine, nedliggende hår. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet, blekgrønn på farge. Hodet har åtte øynene, fire forholdsvis store øyne i midten, som mer eller mindre danner et kvadrat, og et par ganske små øyne som sitter tett sammen på hver side. Chelicerene er korte, kraftige, med tenner på innsiden. Beina er middels lange og ganske kraftige med mørke børster eller torner. Hunnen har grønnlige bein, mens låret hos hannen er mer rødlig, mens resten er lysere brunlig med mørke ringer.
Artene i denne slekten kan være ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd. Den er svært lik Araniella opisthographa. Hanner kan ofte skilles på en tornrekke på undersiden av fremste lårpar, A. opisthographa har mange torner i en sammenhengende rekke, mens A. cucurbitina har torner i to områder, inne ved kroppen og ute ved kneet. Hunner kan ikke skilles på ytre utseende.

Levevis

Araniella cucurbitina er ganske vanlig og kan finnes en rekke steder ofte i vegetasjonen, på busker og kratt. De spinner små fangstnett i bladverket, ofte så små som selve bladet. Edderkoppens grønnlige farge gir den god kammuflasje.
De er kjønnsmodne (imago) utpå seinsommeren.
Amphiceratodon argonautes

Utseende

Middelsstore (7-11 millimeter), sylindriske, brune eller svarte, blanke skarabider. Kroppen er avlang og sylindrisk, spredt og grovt punktert. Hannen har to korte horn på hodet. Antennene er korte, med en spredt, tre-leddet klubbe ytterst. Pornotum er minst så langt som bredt, tvert avkuttet foran og avrundet på sidene og bak. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Beina er nokså korte, leggene med fine pigger på yttersiden.

Levevis

Disse billene graver i sandig jord nær vann.

Utbredelse

Arten forekommer i det sørlige Afrika.
I Know (Perry Como)

«I Know» er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Edith Lindeman og Carl Stutz.
Perry Como with Mitchell Ayres' Orchestra and The Ray Charles Singers spilte den inn i RCA Victor's Studio A, New York City, 14. mai 1959. «I Know» ble utgitt på singlen RCA Victor 47-7541. Produsenter var Charles Grean og Lee Schapiro. B-siden var «You Are In Love».

Norsk versjon

Karsten Isachsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Jeg vet».
Coniopteryx tineiformis

Utbredelse

Coniopteryx tineiformis er ganske vanlig og finnes i hele Norge.

Utseende

Coniopteryx tineiformis har vokskjertler på kroppen, slik at denne blir dekket av et vokslignende substans. Bare litt av beina er udekket. Voksen er helt hvit og derfor er det lett å se en middløve, selv om den er liten.
Hodet er nedoverbøyd, med de bitende munndelene på undersiden (ortognath). Både fram og bakvingen har normal form.
De ulike artene av middløver kan være vanskelige å skille fra hverandre, særlig slekten Coniopteryx. Hunner av Coniopteryx tineiformis kan ikke artsbestemmes, det er bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn.

Levevis

Coniopteryx tineiformis er rovdyr og lever vanligvis av midder. Arten er tilknyttet skog.
Seabiscuit

Seabiscuit var en amerikansk veddeløpshest født 23. mai 1933 og død 1947, etter Hard Tack og under Swing On. Hard Tack var etter en annen berømt veddeløpshest, Man O' War, som også er kalt Big Red og tapte bare ett løp som toåring.

Historie

Seabiscuit var en såkalt eventyrhest. Som unghest ble han ikke ansett som dugelig som konkurransehest. Han fikk hard medfart og ble sett på som uhåndterlig. Så ble han kjøpt av Charles Howard som tok ham hjem til sin ranch og fikk en trener, Tom Smith, som kunne håndtere Seabiscuits gemytt og fant frem til rett treningsmetode.
Hesten vant en hel del løp med Red Pollard som jockey, blant annet mot War Admiral som ble ansett som den beste hesten på den amerikanske vestkysten.
Etter et uhell der Seabiscuit røk en sene i det ene frambenet mente veterinæren at hesten aldri mer skulle kunne konkurrere, men takket være Tom Smith, Charles Howard og Red Pollard som ga han en ny sjanse vant han Santa Anita Handicap og flere andre løp.
Den 10. mai 1940 avsluttet Seabiscuit sin konkurranse karriere og gikk i pensjon på Ridgewood Ranch nær Wilch i California.

Legenden

Seabiscuit er en av historiens mer kjenda hester, blant annet for det legendariske løpet mot War Admiral.
Da han døde, 14 år gammel, ble han begravd på Ridgewood Ranch, stedet som gav ham en andre sjanse i livet.
Vannfjorden

Vannfjorden (også skrevet Vassfjorden, nordsamisk: Váttavuotna) er en fjord på sørvestsiden av Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Vannfjordnæringen i nord og Straumsnæringen i sør og strekker seg 7,5 kilometer nordøstover til Austerbotn i enden av fjorden.
Fjorden har flere små bukter langs fjordsidene. I den indre delen finner en Kobbholet, Vesterbotn, Austerbotn og Svarthola.
Fjorden er 163 meter på det dypeste, om lag midtfjords helt ytterst.
Det er ingen bosetninger ved fjorden.
Khalilullah Sediq

Utdanning og yrkeskarriere

Han fullførte grunnskolen i Chahar Asyab district utenfor Kabul, og gikk videre på Habibia High school. Han studerte ved samfunnsøkonomisk fakultet ved Universitetet i Kabul, og fikk der en bachelorgrad i makroøkonomi i 1970. 
Etter endt utdanning, i 1971, begynte Sediq å jobbe ved sentralbanken, og jobbet i ulike avdelinger fram til 1980. Han ble generaldirektør i avdelingen for utenrikshandel i 1980, og ble generaldirektør i forskningsavdelingen i 1981. Fra 1971 til 1981 jobbet han også tett sammen med IMFs rådgivere i forskningsavdelingen. I 1982 ble han utnevnt til første visesentralbanksjef. Denne stillingen hadde han i fire år, deretter jobbet han fra 1986 til 1989 som rådgiver for sentralbanksjefen. 
I 1991 ble han utnevnt til sentralbanksjef, men på grunn av den utrygge situasjonen i Afghanistan flyttet han til USA i 2001, og jobbet for SunTrust Bank i Maryland fram til 2006. Han flyttet da tilbake, og ble administrerende direktør i Afghanistan International Bank (AIB), en stilling han hadde fram til 2015. Han har også vært styreformann i Afghanistan Banks Association (ABA) i over to år. 
Han ble utnevnt til sentralbanksjef i januar 2015, og overtok stillingen i juli 2015.
Ved siden av disse stillingene har han bl.a. vært styremedlem i Afghanistan Investment Climate Facility (Harakat) fra 2009 til 2015, USAs handelskammer i Afghanistan fra 2013 til 2014 og Afghanistan Institute of Banking and Finance fra 2011 til 2014.
Slaget ved Tara (980)

Slaget ved Tara fant sted i 980. På den ene siden sto en vikinghær fra Dublin med støtte av styrker fra Hebridene under ledelse av Olav Kvåran. Den andre siden ble ledet av Máel Sechnaill mac Domnaill. Hans styrke besto av irske tropper fra Míde, sannsynligvis med støtte av tropper fra Leinster og Ulster. Slaget endte med et knusende nederlag for vikingene fra Dublin.

Bakgrunn

Dublin hadde gått fra å være en enkel norrøn bosetning, og nærmest bare et brohode for plyndringstokter, til å bli et maktsentrum i Irland. Byen framsto som et selvstendig kongedømme, som vekselvis var i krig eller allianse med de forskjellige irske regionale kongene. Dublin hadde i lengre tid vært i allianse med Leinster mot den sørlige grenen av Ui Neill-dynastiet i Meath. I 976 hadde denne alliansen med Leinster tatt slutt. Uten allierte innledet Olav Kvåran en offensiv mot Leinster og Ui Neill, og hadde framgang de første årene. Mange tror at Olav håpet å kunne utvide Dublins territorium, og etablere et kongedømme lik det som fantes i Jorvik (York) i England.

Slaget

Olav Kvårans hær hadde i 980 trengt langt inn i Meath, og sto ved Tara. Tara var det symbolske senter for den irske kongemakten, ikke bare i provinsen Meath, men i hele Irland. Den kongen som hersket over Tara ble regnet som overkonge over hele landet. Det at slaget stod her, og at Dublinhæren hadde støtte fra Hebridene, tyder på at dette var en lenge planlagt hovedoffensiv som hadde til hensikt ramme selve hjertet i det Ui Neill-kontrollerte området.
Detaljene rundt selve slaget er ikke kjent, vi vet ikke hvor mange menn som deltok på hver side eller nøyaktig hvor selve kamphandlingene fant sted. Men den nye lederen for Ui Neill, Máel Sechnaill, vant en knusende seier. Annalene beskriver det som «en grusom nedslaktning av de fremmede».

Etterspill

Olav Kvåran trakk seg tilbake til klosteret på øya Iona på nordvestkysten av Skottland, hvor han like etter døde. Dublinhærens nederlag åpnet veien for at Máel Sechnaill senere kunne beleire Dublin, og tvinge byen til å frigi alle irske slaver, oppgi sitt krav om å dominere Ui Neill-kontrollerte områder og å overlevere store verdier. Dublin var nå indirekte under Máel Sechnaills kontroll, til Olavs sønn Sigtrygg fikk kontroll over byen i 989
Synssenteret

Synssenteret ligger helt bakerst i hjernen. Her blir nerveimpulsene fra netthinnen behandlet og tolket. Sanseinntrykket blir sammenlignet med tidligere synsinntrykk og det er denne tolkningen som gir synsinntrykket mening.
Tallaght-martyrologien

Tallaght-martyrologien (engelsk: Martyrology of Tallaght) er en irsk martyrologi, eller liste over helgener og deres festdager, fra 700- eller 800-tallet. Den ble satt sammen av Máel Ruain og/eller Óengus ved Tallaght-klosteret nær Dublin. Den er nært beslektet med Félire Oengusso (Martyrology of Óengus the Culdee) som også er tilskrevet Óengus. men i motsetning til Félire er Tallaght-martyrolgien skrevet som prosa og ikke som dikt.
Tallaght-martyrolgien inneholder to seksjoner for hver av årets dager, en generell og en for irske helgener. Den har også en prolog og en epilog.
Orang

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), en rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 20 ri (landsby).
Åmänningen

Oljeön

I 1876 ble det startet et oljeraffineri kalt Engelsbergs oljefabrik på øya Barrön i Åmänningen, som nå kalles Oljeön. Fabrikken var i drift i 26 år, og er i dag verdens eldste bevarte oljeraffineri. Raffineriet på øya er åpent for besøkende om sommeren. Oljeön er et miljø i Ekomuseum Bergslagen og eies av Preem. Øya er tilgjengelig fra Ängelsbergs stasjonshus via en kort båttur med båten «Petrolia».
Nasjonalteateret i Hamburg

Nasjonalteateret i Hamburg (formelt kalt Hamburgische Entreprise) var et teater i Hamburg som eksisterte fra 1767 til 1769. Det var det første forsøket på å etablere et tysk nasjonalteater, og hadde Det Kongelige Teater i København og Ludvig Holbergs tanker om «nasjonalteateret» som forbilde. Teateret er særlig kjent for å ha ansatt Gotthold Ephraim Lessing som verdens første dramaturg; Lessings arbeid ved Hamburgische Entreprise munnet ut i skriftet Hamburgische Dramaturgie, som definerte og navnga faget dramaturgi.
Hamburgische Entreprise var eid av en gruppe forretningsmenn i Hamburg, hovedsakelig av den tidligere valutaspekulanten Abel Seyler og hans kompanjonger. Seyler brukte hele sin resterende formue på driften av teateret. Da midlene var slutt måtte teateret stenge, og Seyler grunnla dets faktiske etterfølger, Seylersche Schauspiel-Gesellschaft.
Philipsdemningen

Konstruksjon

På slutten av 1976 ble arbeidet på demningen startet. Det første man gjorde var å anlegge en 96 hektar stor arbeidsøy på sandbanken Plaat van Vliet og å bygge den sydlige delen av demningen. Deretter bygget man sluser for lystbåter og elvebåter, før man gikk over til å bygge den nordlige delen av demningen. I byggeperioden ble Oosterscheldekeringen stengt, akkurat som da Oesterdemningen ble bygget. Slik kom tidevannet til å spille en mindre dominerende rolle under byggingen. Krammerslusene ble ferdigstilt 20. oktober 1983. For å ferdigstille den nordlige delen av demningen måtte man stenge to smale sund, Slaak og Krammer. 7. september 1986 ble Slaak stengt og 17. april 1987 Krammer. Krammerslusen ble så populær blant lystbåteiere at man måtte gjøre ferdig sluse nummer to. Denne var allerede forberedt under byggingen av den første, og 6. juni 1994 ble den  tatt i bruk. 
Den 96 ha store arbeidsøyen ble lagt på sandplaten Plaat van Vliet midt i Krammer-sundet. Den skulle blant annet tjene som anleggsområde for Krammerslusene. Fra byggestart til arbeidsøyen var ferdig, tok det omtrent halvannet år. Til slusene ble det brukt omtrent 370 000 m³ betong og 27 000 tonn armeringsjern. To slusekompleks ble bygget, et for skipsfart og et for lystfartøy. 
Parallelt med byggingen av slusene ble demningen påbegynt. Sanden som ble fjernet slik at slusene ble dype og brede nok, ble brukt til å legge grunnlaget for selve demningen. Videre ble en 700 meter lang midlertidig bro bygget mellom arbeidsøyen og Sint Philipsland. Dette for å lette transport av personell og materiell.

Slusene

Slusene var meget komplekse  å bygge, de ble utstyrt med et pumpe- og rørsystem som sørget for at utvekslingen av salt- og ferskvann mellom Oosterschelde og Volkerak ble minimal. For å få til dette gjorde man bruk av prinsippet at ferskvann er lettere enn saltvann (1,00 kg/dm³ mot 1,03 kg/dm³) og dermed vil saltvannet synke. Om et skip som befinner seg i den stengte slusen skal fra Krammer til Oosterschelde, pumpes laget med ferskvann bort mens saltvann pumpes inn fra undersiden av slusen. Når vannivået i slusen er like høyt som vannet i Oosterschelde åpnes slusedørene slik at skipet kan fare videre. Det er ikke til å unngå at noe ferskvann blir sluset inn i Oosterschelde hver dag, men dette har ingen betydning for biotopene der.

Veiforbindelse

Som de fleste andre demningene, brukes også denne som veiforbindelse. Over demningen er en bilvei (fylkesvei) og en sykkelsti anlagt. For å krysse slusene ble en bro anlagt, denne er omtrent 800 meter lang, og 18,5 meter over sjønivå. For den kommersielle skipsfarten gjelder en fri maksimumhøyde på 14,5 meter. Over en av slusene for yrkesskipsfarten kan broen åpnes, den er konstruert etter basculesystemet (en motvekt sørger for at broen åpnes og lukkes).

Naturen

Demningen har forårsaket en forandring i naturen og landskapet rundt den, for eksempel har antallet leirbanker (ned.: kwelders) økt. Dette har ført til et rikere fugle- og dyreliv rundt disse, noe som igjen trekker fugleobservatører til området.
Triatlon under Sentralamerikanske leker 2017

Triatlon var en av øvelsene under Sentralamerikanske leker 2017. Konkurransen ble arrangert 16. og 17. desember 2017 i San Juan del Sur i Nicaragua.
Løypa var 1500 meter svømming, 40 km sykling og 10 km løping.
Volkswagen Crafter

Volkswagen Crafter er den største varebilmodellen fra Volkswagen i klassen 3-5 tonn. Crafter ble introdusert i 2006, og erstattet den 31 år gamle Volkswagen LT-serien.Volkswagen Crafter. Mercedes Sprinter er byget på Volkswagen Crafter, (EDIT. VW Crafter produseres av Mercedes Benz ved Daimler's Mercedes-Benz Düsseldorf and Ludwigsfelde production plants) og hovedkonkurrentene i Europa er Opel Movano, Ford Transit, Fiat Ducato og Iveco Daily.
CD-spiller

CD-spiller (CD fra engelsk Compact Disc) er en elektronisk mekanisme for å spille lyd og musikk fra CD.
CD-spillere finnes for stereoanlegg i hjemmet, i biler, i portable systemer (som walkman) og på personlige datamaskiner. CD for datamaskiner kan også inneholde annen informasjon som video, tekst og bilder.
En vanlig CD-spiller kan bare spille av CD-R. Noen nye CD-spillere kan også spille av CD-RW. De aller nyeste CD-spillerne kan også spille av MP3-formatet.
CD-spillere finnes i flere varianter. Noen er bærbare, mens andre er konstruert for hjemmet. CD-spillere er ganske rimelige.
Komposittmateriale

Historie

Egypterne var trolig de første til å blande ulike byggematerialer, da de allerede for 3000 år siden blandet siv i leiren som armering da de bygde hus. I dag har denne materialgruppen utviklet seg til å bestå av svært avanserte materialer som mest brukes i produkter der lav vekt er viktig.

Anvendelse

Produkter der det er vanlig å bruke kompositter er:
 
Sportsutstyr, tannfylling, trykktanker, rør, båter, skuddsikker vest, hjelm, flydeler og vindturbinblader.
Euronics

Norge

Euronics Norge AS er opprinnelig et norsk selskap med hovedkontor i Fredrikstad. 1. januar 2016 ble Euronics Norge AS formelt et datterselskap av svenske Elon Group AB. Samtidig gikk Euronics-butikkene inn som eiere av rundt 10 % av Elon-gruppen.  
Selskapet driver salg av forbrukerelektronikk og elektriske husholdningsapparater gjennom 50 butikker i Norge per oktober 2018. Internasjonalt består Euronics International Ltd av over 11 000 forhandlere i 35 land. 
I januar 2019 skifter Euronics navn til Elon.
Løveordenen (Senegal)

Løveordenen (fransk: Ordre national du Lion) er en senegalesisk orden innstiftet 22. oktober 1960. Ordenen tildeles for fremragende sivile eller militære fortjenester. Den kan også tildeles utlendinger. Løveordenen rangerer som Senegals fremste, foran Fortjenstordenen. Presidenten er ordenens stormester. Ordenen administreres av et ordenskanselli ledet av en ordenskansler valgt av presidenten blant ordenens medlemmer.

Insignier

Ordenstegnet for Løveordenen består av en forgylt, hvitemaljert femtagget stjerne, med kuler i endene og med stråler i vinklene mellom taggene. Midtmedaljongen er i gull og viser en løve og en stjerne. Medaljongen er omgitt av en rød bord med innskriften «REPUBLIQUE DU SENEGAL» i den øvre buen og nasjonalmottoet «• UN PEUPLE • UN BUT • UNE FOI •» (ett folk, ett mål, én tro) i den nedre halvbuen. Reversen har Senegals flagg som motiv. Ordenstegnet er opphengt i båndet i to korslagte palmegrener. Det varierer i størrelse etter grad og er opphengt i bånd av forskjellig type.
Ordensstjernen er rund og består av et stort antall stråler. Den har ordenstegnet i midten. 
Ordensbåndet er ensfarget grønt.

Tildeling

Løveordenen tildeles mer sparsomt enn Fortjenstordenen, noe som skal bidra til ordenens prestisje som landets fremste utmerkelse. Utnevnelse skjer vanligvis til ordenens lavere trinn, med mulighet for avansement til høyere grader. Ordenskansleren er alltid innehaver av storkors.

Norske innehavere

Torild Skard ble i 1998 utnevnt til kommandør av Løveordenen. Etter en sjøforsvarsøvelse i 2005, der norske styrker deltok sammen med enheter fra Senegal, Italia, Nederland, Spania, Storbritannia og USA, ble to norske offiserer i Sjøforsvaret utnevnt til riddere av ordenen.
Aparescus

Utseende

En middelsstor, litt bred, blank, mursteinsrød trebukk. Antennene er svarte, tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum har en avrundet tann midt på hver sidekant og er innsnevret (med "krage") både foran og bak. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum, parallellsidige uten påfallende hår eller punktering. Beina er svarte.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørøstlige Afrika (Tanzania, Mosambik og Zambia).