google/wiki40b huggingface dataset:
Søstermarihand

Utseende

Søstermarihand er en særegen orkide i norsk flora idet den forekommer i to fargevarianter: gul og rød. Der begge fargevariantene vokser sammen finnes også mellomformer som ligner mest på den røde. I Norge finnes imidlertid bare den gule formen. Forskere vet ennå ikke sikkert hvorfor arten har disse to fargeutgavene
Søstermarihand kan bli rundt 20–30 centimeter høy, og kan opptre i store bestand på flere hundre planter. De lysegule blomstene har røde prikker på underleppa, og planta får 4–5 grønne og brede blader ved basis.

Forekomster i Norge

Planta finnes i et geografisk lite område vest på Østlandet, som strekker seg fra Arendal i sør til Sigdal i nord og fra Tokke i vest til Øvre Eiker og Lardal i Øst. Planta finnes altså i fylkene Aust-Agder, Telemark, Buskerud og Vestfold, og den er fylkesblomst i Telemark. Nærmeste voksesteder er Sør-Sverige og Jylland.
Søstermarihand er trolig den Dactylorhiza-arten som er mest knytta til gammeldags drevet kulturmark. Den er avhengig av ugjødsla slåtteenger og beitemarker. Med dagens jordbruk er disse landskapstypene i rask tilbaketrekning, og søstermarihand er derfor både rødlista som sårbar og totalfreda i Norge.
Sanming

Sanming  (kinesisk: 三明; pinyin: Sānmíng) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Befolkningen anslås (2004) til 2,7 millioner.

Historie

Sanming var en mellomstasjon for en periode for hakkaene på deres vandreing fra det nordlige Kina og til Sørkina. Omrtådet omtales derfor gjerne som hakkaenes vugge. Det gjelder især landsbyen Shibi, nær grensen mot Jiangxi.
I Sanming lever etterkommere av historiske personligheter som Li Shimin (keiser under Tang-dynastiet; her ble også den ledende neokonfucianske filosofen Zhu Xi (Song-dynastiet), født.

Samferdsel

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.
Graviditetsgingivitt

Graviditetsgingivitt er en form for tannkjøttbetennelse som rammer gravide. Tilstanden oppstår vanligvis i slutten av 1. trimester, øker gradvis, og når en topp rundt 8. mnd. for så å forsvinne gradvis. Betennelsen rammer ca 60-75 % av gravide. Under graviditet kan mengden av hormonet progesteron bli opp til ti ganger høyere enn normalt, dette fører til fysiologiske endringer, blant annet hevelser i tannkjøttet og økt blodvolum . Tilstanden arter seg likt med «vanlig» gingivitt: tannkjøttet oppleves ømt, blir rødt, blør lett og noen ganger kan tennene oppleves som løse.
Adam Dukovich

Karriere

Dukovich debuterte internasjonalt ved Americas Cup 2005, der han fikk sølv. Ved VM i boccia 2006 kom han på 31.-plass, og ved World Cup i 2007 kom han på 4.-plass.
Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing. Individuelt kom han på 2.-plass i gruppespillet, med to seire og ett tap, og gikk ikke videre til finalerundene. Canada deltok også i lagkonkurransen, der Dukovich spilte sammen Hanif Mawji, Tammy Lee McLeod og Brock Richardson. Canada tapte begge kampene i gruppespillet, og gikk ikke videre til finalerundene.
Ved Americas Cup 2009, som ble arrangert i Montréal i Canada fikk han en ny internasjonal medalje. Han vant gruppe B i gruppespillet, med to seire på tre kamper, og gikk videre til sluttspillet. Han tapte semifinalen 2-5 mot colombianske José Carmona, men slo brasilianske Henriques i bronsefinalen, og fikk dermed bronse individuelt i dette mesterskapet. Pablo Cortez fra Argentina tok gullet, og José Carmona tok sølvet. I lagkonkurransen (BC1-2) vant både Argentina og Canada vant fire av sine fem kamper, men Argentina tok gullet, og Canada sølvet. De andre på Canadas lag var Brock Richardson, Chris Halpen, François Bourbonnière og Sylvain Dupuis.
I 2010 deltok han ved VM i boccia 2010 i Lisboa i Portugal. Individuelt vant han to av sine tre kamper i gruppespillet, og gikk videre til sluttspillet. I sluttspillet vant han de tre første kampene, men tapte 1-6 for kinesiske Yan Zhiqiang i semifinalen. Dermed måtte han spille bronsefinale mot slovakiske Tomas Kral, som Dukovich vant 5-3, og fikk med det VM-bronse. I lagkonkurransen ble Canada slått ut av Kina i 1/8-finalen.
Ved World Cup i boccia 2011 i Belfast kom han på 30.-plass individuelt, etter å ha blitt slått ut av japanske Hirose Takayuki i 1/16-finalen. I lagkonkurransen ble Canada lått ut i kvartfinalen, av Storbritannia. Han vant sin første internasjonale gullmedalje senere i 2011, da han vant gull i klassen BC2 ved Parapanamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico. Han vant alle sine kamper i den individuelle konkurransen, og slo til slutt argentinske Pablo Cortez 4-1 i finalen. 
Ved VM i boccia i 2006 kom han på 10.-plass, og ved World Cup 2007 kom han på 31.-plass. Han deltok ved sine første paralympiske leker i 2008 i Beijing, der han kom på femteplass individuelt. Han deltok også ved lagkonkurransen ved Paralympics i 2008, i klassen BC1-2, men Irland ble slått ut av Kina i kvartfinalen. Her spilte han sammen Gabriel Shelly, Tom Leahy og Roberta Connolly. Han deltok også ved EM i boccia 2009, der han kom på femteplass individuelt, etter å ha blitt slått ut i kvartfinalen av Antonio Marques. I lagkonkurransen i klassen BC1-2 kom Irland på 4.-plass. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 5 i verden i klassen BC2.
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han både individuelt og i lagkonkurransen. Individuelt ble han slått ut av Maciel Sousa Santos i 1/8-finalen. I lagkonkurransen tapte Canada begge sine kamper i gruppespillet, og gikk ikke videre til finalespillet.
Ytre Andamsfjorden

Ytre Andamsfjorden er en fjord i Karlsøy kommune i Troms. Den ligger mellom Rebbenesøya i vest og øya Andammen i øst, og er 8,5 km lang. Den har innløp mellom Mulneset i vest og Andamsmulen i øst, og midt i innløpet ligger Sandholman. Fjorden går sørover langs vestsida av Andammen til Kobbenasen hvor den møter Indre Andamsfjorden, som kommer sørover langs østsida av Andammen. Andamsfjorden fortsetter et stykke lenger inn på Rebbenesøya. Det er ingen bosetninger langs fjorden.
Nord for Ytre Andamsfjorden ligger Grøtøysundet og Grøtøya.
Familien (TV-serie)

Handling

Herman og Fanny lever i et tilsynelatende perfekt ekteskap med tre vellykkede barn i et fantastisk hus. Herman driver også suksessrikt det arkitektbyrået som hans far en gang grunnla. Når familien er samlet for å feire den yngste sønnens 16-årsdag ringer politiet på døren. Herman er mistenkt for grovt skattebedrageri og underslag. Han skylder på sin døde bror Valdemar. Hermans sønn Hans har i hemmelighet funnet Valdemars avskjedsbrev. Herman blir løslatt fra arresten av mangel på bevis. Historien tar en ny vending når Hans bestemmer seg for å overlevere Valdemars selvmordsbrev til politiet. Fanny har et forhold til sønnens baskettrener André. Herman forlater hustruen og flytter midlertidig hjem til Hans, som blir stilt foran en vanskelig beslutning: Skal han samarbeide med politiet eller advare faren? Samtidig blir Fannys og Andrés forhold satt på prøve.
Stemningen er trykket når hele familjen er samlet ved farfar Gerhards sykeseng. Familiefirmaets framtid blir også truet når Hermans datter Hedda forteller at hun har skaffet seg arbeid i København. Gerhard er alvorlig syk og blir pleiet i hjemmet. Herman flytter hjem igjen for å kunne være behjelpelig, men stemningen mellom far og sønn er spent. Et oppgjør kommer alt nærmere. Gerhard kryper til korset og ber barnebarnet Hedda om å hjelpe ham med familiefirmaet. Samtidig planlegger Fanny og André ett liv sammen. Hans har blitt forelsket i farfarens sykepleierske Kristin, men på farfarens begravelse får han konkurranse av sin far. Herman blir for beruset og begynner å legge an på Kristin foran Hans og alle gjestene.
Det blir sure miner når Gerhards testemente blir lest opp. Utblottet og fornedret svelger Herman sin stolthet og prøver å forhindre at Fanny reiser bort med André. Familien har blitt splittet og huset har blitt solgt. Det ser ut til å bli en ensom jul for Herman som står alene igjen blant alle flyttekartongene. Det hele tar imidlertid en uventet vending.
Nussir (selskap)

Sjødeponi

Nussirs har planer om at gruveavfallet skal slippes ut i Repparfjorden (såkalt sjødeponi). Nussir mener det ikke utgjør noen fare for fisken, men Fiskeridirektoratet er uenig og har fremmet innsigelse for reguleringsplanen med konsekvensutredning for Nussir.

Reindrift

Nussir vil legge beslag på reinbeiteareal i et kalvingsområde. De berørte reinbeitedistriktene og Sametinget har fremmet innsigelse for reguleringsplanen.
Zhang Liren

Zhang Liren var katolsk undergrunnsbiskop av Hohhot i Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Han ble bispeviet sent i juni 1989. I desember samme år ble han arrestert av sikkerhetspolitiet. Han ble løslatt i april påfølgende år.
Mahafalyanus

Utseende

En middelsstor (12-15 millimeter), avlang, brun oldenborre. Forkroppen er tett kledt med lyse hår. "Snuten" (clypeus) er avrundet. Antennene består av ti ledd, de sju ytterste danner en vifte der det innerste bladet er kortere enn de andre.

Utbredelse

Slekten er utbredt på det sørlige Madagaskar.
Hjellegjerde

Historie

Hjellegjerde møbler ble etablert i 1941 av brødrene Otto og Mindor Hjellegjerde i bygden Sykkylven i Møre og Romsdal. Bedriften startet med møbelproduksjon i kjelleren hjemme hos Otto og Henny Hjellegjerde. I 1946 ble også den tredje broren Ingvald Hjellegjerde med i firmaet.
Bedriften har opplevd to branner, den største av disse i 1981, der halvparten av fabrikken, ca. 4500 m² gikk tapt. Et helt livsverk gikk opp i røyk, men andre generasjon sammen med de ansatte klarte å rydde opp igjen etter brannen og få produksjonen i gang igjen. Allerede måneden etter var produksjonen i gang igjen. I 1981 åpnet fabrikken en ny og moderne bygning.

Dagens situasjon

Siden starten i 1941 vokste Hjellegjerde fra å være en liten familiebedrift til å bli et stort, børsnotert konsern med markedspredning over tre kontinenter; Europa, USA og Asia. 
Selskapet har iløpet av 2000-tallet omstrukturert produksjonen og verdikjeden for øvrig. Dette har kommet som en konsekvens av markedsutviklingen internasjonalt, og mulighetene som selskapets produksjonsanlegg i Litauen og Thailand innbyr til. Selskapets utviklingsavdeling er fremdeles basert i Sykkylven.
Høsten 2010 overtok Stavangerselskapet Interstil AS aksjene i det børsnoterte selskapet og tok selskapet av børs. Eierskapet til Hjellegjerde ligger idag i holdingselskapet Interstil Holding AS
Selskapets tidligere fabrikkeiendom i Sykkylven eies nå av Hjellegjerde Eiendom AS, og det er nå Hjellegjerde Næringseiendom som samler leietagere i lokalene.
Ålands flagg

Ålands flagg, slik vi nå kjenner det, ble vedtatt av Ålands Landsting (selvstyreforsamling) i 1953 og godkjent av republikken Finlands president i 1954. Ålands flagg følger mønsteret for Nordens korsflagg. Fargene mellomblå, gult og rødt er Ålands og Finlands våpenfarger. Flagget kan også tolkes som det svenske flagget med et rødt kors i midten.
Flagget er i størrelsesforholdet 17:26. De blå feltene er 6:8 ved stangsiden og 6:13 i flaggets frie ende. Korsets bredde tilsvarer 5 enheter hvorav de gule kantene tilsvarer 1,5 enheter hver og det røde korset 2 enheter.

Flagglovgivning

Ålands flagg er lovregulert gjennom Landskapslag (1992:41) om Ålands flagga. Her fastsettes flaggets størrelsesforhold og det gis bestemmelser om flaggets anvendelse. Flaggloven bestemmer at Ålands flagg kan benyttes som handelsflagg av fartøyer som er hjemmehørende i landskapet. Fartøyer som drives av landskapsmyndighetene er pålagt å føre Ålands flagg. Loven gir videre bestemmelser om et eget spesialflagg for fritidsfarkoster. dette er senere fastsatt til å ha splitt, samt båt- eller seilforeningens merke i øvre felt på stangsiden av flagget.
I 2004 utga Landskapsstyrelsen retningslinjer for fargene i Ålands flagg. Her gis det spesifikasjoner for fargene i Natural Colour System, Pantone Matching System og CMYK.

Tidligere flagg

Et flagg for Åland ble skapt allerede i 1922; det besto av en vannrett gul stripe på blå duk, men ble ikke offisielt vedtatt. Dette flagget ble kjent som «trevådsflaggan». Formen blir forklart som det svenske flagget uten den vertikale korsarmen og viser til den ålandske befolkningens bestrebelser på å bevare sin svenske kultur og fremme tilhørigheten til Sverige.
Stiftelsen Selma Lagerlöfs litteraturpris

Stiftelsen Selma Lagerlöfs litteraturpris ble innstiftet i 1984 og deles ut av en stiftelse med samme navn i forbindelse med kulturuken i Sunne. 
Prisen er tenkt som belønning for fremstående forfattere i Selma Lagerlöfs ånd, og prissummen er på 100 000 svenske kroner.
Aukland (Lindesnes)

Navnet

Navnet stammer fra auke — augeland — tillegg eller utviding av slåttemark. Gårdsbrukere fra Tryland har ryddet opp slåtter på heiene, og dermed, økt slåttemarken, for gården er trolig utskilt av Tryland.
Godkjente skrivemåter av navnet er Aukland (fra 1959) og Augland (fra 1973).
Benjamin Sewell

Benjamin Sewell (født 26. juni 1845 i Graz i Østerrike, død 4. mars 1895 i Montreux Sveits) var ingeniør, forretningsmann og britisk konsul i Skien. Han regnes som grunnleggeren av papirfabrikken Union Co.. Han kom fra den norsk-britiske slekten Sewell.
Foreldrene var forretningsmannen Thomas Sewell (1815–1892) og Cathrine («Thinka») Nathalie Meyer (1815–96), datter av Jacob Peter Meyer.
Sewell tok utdannelsen i Tyskland og arbeidet både i London og Brasil før han slo seg ned i Skien på begynnelsen av 1870-tallet. Han giftet seg med sin kusine Emma Brooke som han fikk tre barn med. Selv om han døde i Sveits ble han begravet i Skien. Han startet treforedlingsselskapet Union A/S i Skien 1873. Etter flere år med vanskeligheter og motgang klarte han å gjøre firmaet til det ledende papirfabrikken i landet. På Klosterøya i Skien ses en statue av ham.
Verdens største show

Handling

Filmen utspiller seg på et stort amerikanske sirkus kalt "Ringling Bros". Holly (Betty Hutton) og The Great Sebastian (Cornel Wilde) er to trapesartister som konkurrerer om å havne i det store rampelyset. Brad Braden (Charlton Heston) er sirkusdirektøren som har ansatt Sebastian, til tross for at dette har bidratt til å skyve Holly vekk fra rampelyset. Barden og Holly er kjærester, men snart oppstår det et trekantdrama. En annen karakter er klovnen Buttons, som aldri tar av seg sminken. Det viser seg at han har en fortid som ikke tåler dagens lys. I tillegg havner sirkuset i økonomisk problemer etter en togulykke.

Priser

Oscar for beste film og beste manus. I tillegg nominert i kategoriene regissør, kostyme og klipp. Golden Globe for beste dramafilm, beste regissør og beste foto.
Norgesmesterskapet i fotball for jenter 19 år 2012

Norgesmesterskapet i fotball for jenter 19 år 2012 eller Telenor Cup var en norsk fotballturnering for jentelag med spillere under 19 år. I 2012 ble turneringen arrangert for 5. gang. Arna-Bjørnar ble norgesmester etter å ha slått Stabæk 4-0 i finalen.
Turneringen ble arrangert med 32 lag i 5 runder, der 5. runde er finalen. NFF hadde fordelt de 32 plassene på forbundets 18 kretser med 1-3 plasser pr. krets. Det ble arrangert kretsvise kvalifiseringer i løpet av vinteren. I 2012 deltok over 90 lag i kvalifiseringen.
Sopelime

Sopelime er en feiekost laget av et treskaft og et knippe bjørkeris som er bundet til ene enden av skaftet med de tynne endene nederst. Sopelimer er blitt laget mange steder i verden, også i Norge, der de ble laget på gårdene og reparert etter behov. Surringen var fra gammelt med vidjeknute, men ståltråd overtok raskt da den ble tilgjengelig.
Produksjon av sopelimer ble en viktig attåtnæring for enkelte bygder. Christiania ble for eksempel forsynt med sopelimer fra Nesodden, noe som ga bygden omdømme som «Sopelimebygda».
Ifølge folketroen kunne hekser lage en smøring som kunne få dem og kostene til å fly. Denne kunsten ble brukt ved heksehøytider for å reise til et samlingssted, gjerne Blokksberg og andre fjell som var kjent som møtesteder for heksesabbater.
Tupolev TB-1

Tupolev TB-1 (forkortelsenTB står for Тяжёлый бомбардировщик (Tyazholy Bombardirovschik), russisk for tungt bombefly. Navn under prosjekteringen ANT-4) var et viktig bombefly som tjente som ryggraden i Sovjets luftforsvar i mange år, og var det første store hel-metall fly bygget i Sovjetunionen.

Konstruksjon og utvikling

I 1924 instruerte Sovjets luftforsvar, det sentrale aerodynamiske institutt, (Центра́льный аэрогидродинами́ческий институ́т (ЦАГИ) – Tsentralniy Aerogidrodinamicheskiy Institut om å konstruere et tungt bombefly. TsAGI ga oppgaven til en avdeling, ledet av Andrej Tupolev. Tupolevs team konstruerte et to-motors hel-metall monoplane med korrugert duralminium skrog, basert på Tupolevs tidligere arbeider ved bruk av hel-metall konstruksjonsteknikk, først brukt av Hugo Junkers i 1918 — og drevet med Napier Lion motorer. Typen ble benevnt ANT-4.
Den første prototypen ble bygget i løpet av 1925 i Tupolev's fabrikk i Moskva. Det ble nødvendig å rive en vegg for å få flyet ut i deler. Etter å ha blitt satt sammen i Moskvas Khodynka Aerodrome ble det fløyet 26. november 1925.
Testingen var vellykket og det ble bestemt å bygge ANT-4 som TB-1. Byggingen ble forsinket på grun av mangel på aluminium og behovet for å finne en erstatning for den dyre importerte Lion motor. BMW VI (og den senere Soviet lisensbygde versjon,Mikulin M-17). Bygingen startet tilslutt ved den tidligere Junkers fabrikk i Fili i Moskva i 1929. Etter to prototypeF ble det bygget 216 eksemplarer. Produksjon fortsatte frem til 1932. Den ble bygget både med hjulunderstell og flottører (totalt 66 ANT-4 sjøfly ble bygget).

Operativ historie

Det først produserte fly var en sivil, ubevæpnet versjon som fikk navnet Strana Sovyetov (Sovjeternes Land) for en propagandatur fra Moskva til New York. Den tok en østlig kurs via Sibir, nådde sin destinasjon den 3. november. Det fløy 21 242 km i løpet av 137 timer. TB-1 ble Sovjets flyvåpens første standard tunge bombefly. Det ble også utstyrt med flottører for bruk som torpedobomber (TB-1P), og for rekognosering.
Det ble også i utstrakt grad brukt for eksperimentering. Det var det første "mothership" som ble brukt i Zveno-prosjektet Parasittfly prosjekt, bar to I-4 jagerfly over flyets vinger.
TB-1 ble erstattet som tungt bombefly av tilsvarende, men den større fire-motors Tupolev TB-3, og nange ble konvertert til sivile fraktfly (betegnet G-1) for Aeroflot og Aviaarktika, Aeroflot's polardivisjon. Et Avia Arktika ANT-4, fløyet av Anatoly Liapidevsky, spilte en viktig rolle da det reddet mannskapet på dampskipet G;"Chelyuskin" som  sank den 12. februar 1934 etter å ha sittet fast i isen i Beringstredet. Liapidevsky fikk tittelen "Russlands Helt" . G-1 forsatte sin tjeneste ved Avia Arktika frem til 1948.

Museale fly

En ANT-4, tidligeåre Aviaarktika Tupolev G-1, er bevart i Ulyanovsk Aircraft Museum.
Konsthögskolan Valand

Konsthögskolan Valand, tidligere Valands konstskola, opprinnelig Göteborgs Musei Ritskola er en kunsthøyskole i Göteborg som ble grunnlagt i 1865.
Da Göteborgs Musei Ritskola ble grunnlagt 4. oktober 1865 av landshövdingen Albert Ehrensvärd, lå den i lokalene til Svenska Ostindiska Companiet, det nåværende Göteborgs stadsmuseum. Skolen ble grunnlagt etter forslag av Styrelsen för föreläsningars hållande. Fra begynnelsen hadde man om lag 170 elever per år med jevn kjønnsfordeling. I 1869 opprettet man den første klassen i maleri. På grunn av elevantallet og av at skolens retning hadde gått fra å ha fungert som en kompletterende støtteundervisning for elever i byens skoler, til å være mer rettet mot en utdanning for blivende profesjonelle kunstnere, endret man navn til Göteborgs Musei-, Rit- och Målarskola, og i 1886 flyttet man inn i Aktiebolaget Valands lokaler på hjørnet Kungsportsavenyn og Vasagatan 41, der selskapslokalet Valand ligger i dag. Det var i og med denne flyttingen navnet Valand ble knyttet til skolen.
Omkring år 1900 underviste blant andre Carl Larsson, Bruno Liljefors, Georg Pauli, Hanna Hirsch Pauli og Carl Wilhelmson ved kunstskolen. I 1925 flyttet de fra Valandhuset til lokaler bak Göteborgs konsthall i Ekmansgatan. Disse lokalene hadde tidligere vært utstillingslokaler under Jubileumsutstillingen i Göteborg i 1923. I denne perioden var Tor Bjurström lærer, og han hadde elever som Inge Schiöler, Ivan Ivarson, Nils Nilsson og Ragnar Sandberg, kunstnere som senere skulle få epitetet «Göteborgskoloristerna».
I 1950 flyttet skolen til Dr Saléns gata på Södra Guldheden og byttet navn til Valands konstskola. I 1951 startet man utdanning i skulptur, ledet av kunstneren Palle Pernevi.
I 1970 ble skolen overtatt i kommunal regi og flyttet til Lindholmen på Hisingen. I 1977 overtok staten ansvaret for skolen, og fikk høyskolestatus under Göteborgs universitet og fikk det nye navnet Konsthögskolan Valand. På 1990-tallet flyttet kunsthøyskolen tilbake til Vasagatan, men denne gang til huset på skrå overfor Valandshuset i Vasagatan 50.
Akademin Valand er i dag en institusjon i Konstnärliga fakulteten ved Göteborgs universitet.
Købmagergade (København)

Historie

Købmagergades historie kan følges tilbake til vikingtiden hvor den utgjorde en del av veien fra Roskilde til overfartsstedet til Amager og Skåne ved dagens Højbro. I jordeboken fra 1380 står Købmagergade med navnet Bjørnebrogade, som kan vise til en «bjørn» (= demning over vollgraven) eller til en bro over byens renne (= åpen kloakk). Dette var en liten elv som het Rosenåen og den rant gjennom Købmagergade.
I middelalderen solgte byens slaktere kjøtt fra bodene sine på gaten. Av hygieniske grunner ble slakterne forvist til den østlige siden av Rosenåen av Frederik II i 1583. Slakterne tømte blod og slakteavfall ut i elven. Dengang kalte man slaktere kjødmangere og etter hvert ble gatens navn Kjødmangergade. I 1432 var navnet Køtmanger Bodher, i 1475 Køthmangerstrede, i 1504 Kjødmanger Gaadhen.
I 1530-årene ble bodene flyttet til dagens Skindergade som derfor i en periode kom til å hete Slagterboderne. Med tiden utviklet slaktingen inne i byen seg til et sunnhetsmessig problem. I 1577 ble slakting innenfor vollene forbudt og slakterne flyttet i stedet ut til Vesterbro.
Ettersom tiden gikk glemte københavnerne alt om de gamle slakterbodene og Kjødmangergade ble til Købmagergade (folkeetymologi). Første gang man støter på navnet Købmagergade er rundt 1660, men først på 1800-tallet er navnet alminnelig utbredt.
Ole Bjarne Østby

Diskografi

(ufullført)