Året uten sommer

Året uten sommer blir, fortrinnsvis i Europa og Nord-Amerika, brukt som betegnelse på det uvanlig kalde året 1816.
Det er det kaldeste året siden man begynte å registrere værdata. Januar og februar var normale, mens det i mars begynte å bli merkbart kaldere enn normalt. I april og mai var det usedvanlig mye regn og sludd. I USA var det frost hver natt i juni og juli, i New York og New England falt det opptil én meter snø. I Mellom-Europa var det heftige uvær og mange elver oversvømmet breddene. I august kom frosten også til Europa, noe som førte til ødelagte avlinger. På vårparten 1817 steg kornprisene til det tidobbelte, og det brøt ut hungersnød på landet. Tusenvis av europeere som allerede led som følge av Napoléon Bonapartes kriger, emigrerte til USA.

Detaljer

De uvanlige klimaavvikene i 1816 hadde størst effekt i Nord-Europa, det nordøstlige USA og det østlige Canada. I disse områdene er i moderne tid senvåren og sommeren relativt stabile. Temperaturene stiger og kommer sjelden under 5 °C. Snø om sommeren er ekstremt sjeldent, selv om en til tider kan ha noe snøfall i mai. 
I mai 1816, tok frosten livet av de fleste avlingene som var blitt satt i jorden. I juni rammet to omfattende snøstormer Øst-Canada og New England og mange mistet som følge av dette livet. Det ble målt nesten 30 cm snø i Québec by tidlig i juni, og avlingene ble ødelagte. Resultatet var omfattende feilernæring, sult, epidemier, og økende dødelighet, kort sagt hungersnød. 
I juli og august var det is på elver og innsjøer så langt sør som Pennsylvania. Kraftige og raske temperatursvingninger var vanlige, og til tider svingte temperaturene 35 °C til nær null i løpet av timer. Selv om bøndene sør for New England klarte å dyrke noe mais og korn, steg prisene dramatisk. Prisen på havre ble for eksempel nesten åtte ganger høyere, og havre er nødvendig for en økonomi der hester er det viktigste transportmiddelet. 
I Kina tok det kalde været livet av tre, risavlinger og selv vannbøfler, særlig i Nord-Kina. Flommer ødela mange av de gjenværende avlingene. Tambora-utbruddet forstyrret monsunen i Kina, og førte til kraftige flommer i Yangtzedalen i 1816. I India kom monsunen senere enn vanlig og førte til kraftig regn som spredte kolera fra et område nær Ganges i Bengal og så langt som til Moskva.
Effektene var omfattende og varte ut året og gjennom den påfølgende vinteren. I det østlige Sveits var somrene i 1816 og 1817 så kjølige at det dannet seg en isdemning nedenfor Giétrobreen høyt i Val de Bagnes. Trass i forsøk på å drenere den voksende innsjøen bak demningen, brøt isdemningen til slutt sammen med katastrofale følger i juni 1818.

Noen direkte og indirekte følger

Værfenomenet innvirket på en del økonomiske og kulturelle måter på verdenshistorien: 
Det var svært ødeleggende for provinsen Yunnan i det sørvestlige Kina. Dette området gjennomled fram til 1818 stor nød, og mange desperate bønder gikk over til det økonomisk mest innbringende jordbruksproduktet tilgjengelig; opium. Dermed fikk opiumet en introduksjon på kinesisk jord som skulle berede grunnen for den senere britiske storimporten og til opiumskrigene.  
I India var den ovennevnte koleraen som fikk fotfeste av en ny og mer alvorlig og mer smittsom variant, og det var denne som ble 1830-årenes kolera-pandemi. 
Fra de sørvestlige tyske områder fant det sted en stor utvandring, særlig fra Württemberg som i 1816 opphevet sitt emigrasjonsforbud. Den russiske krone lokket med gode forhold og det førte til at den tyske utvandring til Sør-Russland, for eksempel til Bessarabia, nådde sitt høydepunkt i 1817/18.
Klimaforandringene i det nordøstre Nord-Amerika hadde også en demografisk virkning (i forlengelsen av at den utløste den første av kontinentets skikkelige økonomiske depresjoner). Nødlidende østkystbønder brøt opp i stort antall og dro opp i Appalachene, og senere til det fruktbare Ohio, Indiana og Illinois. I Vermont sank befolkningen så kraftig at de syv foregående års delvis innvandringsdrevne sterke folkevekst ble omintetgjort.
I Europa førte mangelen på / prisøkningen på havre til nytenkning på transportens område. Man måtte befrakte gods på annet vis enn med hester (som trengte fôr), og en tysk oppfinner, Karl Drais, utviklet nettopp i disse tunge årene det som er blitt kjent som dressinen, som senere i sin tur skulle videreutvikles til velocipeden, det vil si sykkelen.
På litteraturens område har skrekkhistorien Frankenstein som umiddelbar bakgrunn at Mary Shelley holdt seg innendørs i Villa Diodati på grunn av den strenge og våte sommeren i Genève, og tilbragte tiden med å skrive en debutbok som passet til det dystre uteklimaet.
Senvirkninger kan også sees i malerkunsten. William Turner malte en del landskapsbilder fra Italia blant annet i tiden etter, med mye oker og gult, og det kan godt være at fargespillet er en gjengivelse av det som var blitt typisk nettopp på grunn av støvinnholdet i luften og atmosfæren.