Rotenon

Hvordan virker rotenon

Giftvirkningen av rotenon skyldes stoffets spesifikke virkning på cellene. Rotenon blokkerer elektrontransportsystemet i mitokondriene, noe som medfører at cellenes åndedrett nedsettes. Rotenon er svært giftige for fisk på grunn av at gjellene raskt og effektivt tar opp stoffet. Fugler og pattedyr er motstandsdyktige mot rotenon både tilført gjennom munnen og huden i de konsentrasjoner som benyttes ved rotenonbehandlinger. For pattedyr og mennesker er det innånding av stoffet som er giftig. Rotenon er et krystallisk stoff. Damptrykket for rotenon er derfor svært lavt. Det vil derfor ikke dampe skadelige mengder rotenon hverken av behandlet vann eller konsentrert løsning under en behandling. Ved spyling med rotenonholdig vann brukes det vernemaske for at behandlere ikke skal bli eksponert for aerosoler (sprøytetåke) av fortynnet CFT-Legumin.

Hvordan gjennomføres en rotenonbehandling?

Rotenon tilføres i alle vannforekomster hvor problemet (fremmede arter) finnes. Ved bekjempelse av lakseparasitten Gyrodactylus salaris må rotenon tilsettes alle vannforekomster hvor laks kan oppholde seg. Utfordringen består i å sikre tilstrekkelig høy konsentrasjoner av rotenon selv i de mest kompliserte områdene. En rotenonbehandling kombineres ofte med bygging av fiskesperrer. En fiskesperre gjør det mulig å dele opp området som skal behandles, og således forenkle behandlingen. Ved en rotenonbehandling vil rotenonløsning tilføres vassdraget i en forholdsvis kort periode (få timer). Rotenonbehandling foregår normalt om sommeren og høsten. Virkningen av rotenon er best og nedbrytingen raskest ved høye vanntemperaturer. Hvilket utstyr som benyttes for utdosering av rotenon, avhenger av størrelsen på området som skal behandles og om det er en innsjø eller elver/bekker det dreier seg om. I innsjøer benyttes båter med pumper og slanger for utdosering av rotenon, mens i elver og større bekker blir rotenonløsningen pumpet gjennom en perforert slange som strekkes over vassdraget for å sikre god fordeling i vannmassene. I tillegg spyles elvebreddene på begge sider for å sikre god behandling i overgangssonen mellom vann og land. I mindre bekker benyttes dryppstasjoner som gir en konstant tilsetning av rotenon.

Hvor mye rotenon benyttes?

Fisk er blant de mest ømfintlige organismene for rotenon. Det er derfor mulig å benytte konsentrasjoner som utrydder fisken mens mye av den resterende faunaen overlever. Konsentrasjonen som normalt benyttes ligger på om lag 1 liter CFT-Legumin (som inneholder 33 gram rotenon) per million liter vann (1000 m³). For bekjempelse av karpefisk må konsentrasjonen være noe høyere.

I hvilke sammenhenger benyttes rotenon?

Rotenon brukes for å fjerne alvorlige parasitter og sykdommer, slik som lakseparasitten Gyrodactylus salaris. Det brukes også rotenon i situasjoner hvor det naturlige biologiske mangfoldet blir truet av fremmede fiskearter som har blitt spredt utenfor sitt opprinnelige utbredelsesområde ved menneskelig hjelp. For hvert enkelt tilfelle vurderes hvilken biologisk konsekvens den nye introduksjonen har, og hvilken spredningsmulighet arten har til nye vann og vassdrag.

Hvordan påvirker fremmede fiskearter det naturlige økosystemet?

Fremmede fiskearter kan medføre store endringer av det naturlige miljøet i ferskvann ved å:
·        konkurrere med stedegen fisk om mat og leveområde
·        ernære seg av stedegen fisk 
·        hybridisere med nærstående arter som vil medføre genetisk innblanding og tap av de naturlig genetiske ressursene  
·        ernære seg av dyreplankton med det resultat at planteplanktonet blomstrer opp og skaper dårlig vannkvalitet
·        bringe med seg og spre fremmede parasitter og sykdommer
·        desimere eller utrydde andre dyregrupper (f eks bunndyrarter, salamander, frosk) fra aktuell lokalitet.

Er rotenon skadelig for allmennheten og mannskapet som gjennomfører behandlinger?

Titalls millioner kroner er brukt på forskning og uttesting av rotenon både i laboratorier og i naturen. Det er gjennomført en rekke tester på både korttidseffekter og langtidseffekter. Rotenon er ikke kreftfremkallende, bioakkumulerer ikke, fører ikke til genetiske forandringer, framkaller ikke fosterskader og påvirker heller ikke evnen til reproduksjon. Som et ekstra sikkerhetstiltak vil allmennheten bli holdt på avstand fra selve behandlingen, og mannskapet som gjennomfører behandlingen benytter sikkerhetsutstyr for å minimalisere direkte kontakt med konsentrert rotenonløsning (CFT-Legumin). Se lenger opp for link til sikkerhetsdatablad.

Hva er sikkerhetsgrensen for rotenonpåvirkning?

Det er ikke utarbeidet grenseverdier for rotenon i drikkevann eller sikkerhetsgrenser for bading i vann som er behandlet med rotenon i Norge. Konsentrasjonen av rotenon i et vassdrag under en behandling er imidlertid så lav at den ikke medfører noen kjent helserisiko for mennesker. Et vilkår for behandling av vassdrag er at hensynet til drikkevannskilder skal ivaretas. Dette vil si at det tas vannprøver i alle brønner eller andre vannforekomster som kan benyttes til drikkevann under en eventuell behandlingssituasjon. Bading i rotenonbehandlet vann er ikke forbundet med helserisiko for mennesker, men ut fra rent praktiske hensyn blir likevel bading frarådet under pågående behandling.

Kan bruk av rotenon i fiskeforvaltningen forårsake Parkinsons sykdom?

I 2000 ble det publisert en artikkel som tydet på at rotenon kunne frambringe kjennetegn på Parkinson’s sykdom hos rotter. I dette forsøket ble høye konsentrasjoner med rotenon sprøytet direkte inn i hovedpulsåra til hjernen over en periode på 5 uker. Rotenon var i tillegg blandet med to kjemiske stoffer (dimethyl sulfoxide og polyethylene glycol) som gjør det enklere for rotenon å trenge gjennom cellemembranen. Noen av rottene utviklet skader som er karakteristisk for Parkinson’s sykdom. Dette forsøket kan ikke benyttes som modell for bruk av rotenon til fiskeformål. Injeksjon av hvilket som helst kjemikalium direkte inn i levende vev kan gi alvorlige konsekvenser. Rotenon er et svært ustabilt stoff i naturen, og brytes raskt ned (halveringstid på noen dager). Dersom pattedyr og fugler får i seg rotenon ved å drikke behandlet vann vil stoffet nøytraliseres gjennom enzym-aktiviten i tarmen, og skilles ut i lever og nyrer. Det er også gjennomført tester på rotter ved oralt opptak av rotenon. Rotter ble fóret med høye verdier av rotenon over en periode på to år uten at det ble registrert noen skader.

Er det farlig å spise fisk som er død av rotenon?

Fisk som er død på grunn av rotenonbehandling skal ikke benyttes som menneskeføde eller dyrefor. Dødfisk samles inn og avfallsbehandles som animalsk biprodukt, kategori 2. Rotenonrester i fiskekadaver vil raskt brytes ned ved fysiske og biologiske reaksjoner. Dyr og fugler som spiser fiskekadaver vil derfor ikke bli påvirket.

Hvordan er det mulig å avgrense effektene av en behandling til et begrenset område?

For bekjempelse av G. salaris er det bare anadrom strekning (så lang opp laksen kan vandre) av vassdraget som behandles. Rotenon vil havne i sjøen hvor fortynning og nedbrytning gjør at effekten opphører. For å bekjempe fremmede fiskearter i innlandet er det mulig å avgifte rotenon for å hindre fiskedød nedstrøms behandlingsområdet som følge av at rotenonholdig vann blir ført med bekker nedover i vassdraget.

Hvor lenge vil rotenon vedvare i vann?

Når man gjennomfører rotenonbehandlinger for å fjerne G. salaris vil all rotenonholdig vann bli ført med strømmen ut i sjøen. Det betyr at rotenon bare vil være tilstede i vassdraget i de timene behandlingen pågår. Rotenon brytes raskt ned, og akkumuleres ikke i næringskjeden. Nedbrytningshastigheten er svært avhengig av temperatur, oksygen, lysforhold og alkalinitet.  Fra bekjempelsesaksjoner i USA er det rapportert om halveringstider på 1- 3 dager. Dette tilsvarer norske forhold på sommeren med høye vanntemperaturer.  Ved behandlinger på lave vanntemperaturer vil nedbrytningen ta lengre tid. Behandlingen i den 16 meter dype Vikerauntjønna i Trondheim kommune den 25. september 2014 viste en halveringstid på 7 dager. Alt rotenon var nedbrutt etter 3 og en halv måned. I dype innsjøer med temperatursjiktning med store mengder kaldt bunnvann vil nedbrytningen ta lengre tid.  Ved rotenonbehandling like før islegging kan rotenon bestå i flere måneder. Man forsøker derfor å gjennomføre rotenonbehandling på den tiden av året når temperaturen ikke er veldig lav. Erfaringer viser at løsningsmidlene og emulgeringsmidlene brytes ned raskere eller like raskt som rotenon. Når rotenon er bort fra vassdraget er også løsningsmidlene borte. Ved behandlinger med CFT-Legumin blir det derfor kun analysert for konsentrasjon av rotenon i vannet som et mål på nedbrytning av CFT-Legumin.   

Kan rotenon påvirke grunnvannet?

Rotenon har liten evne til å trenge gjennom substratet og ned til grunnvannet fordi stoffet binder seg sterkt til organiske partikler i bunnsubstratet. Flere undersøkelser av grunnvann i forbindelse med rotenonbehandling viser at rotenon ikke forurenser grunnvannet.

Dreper rotenon alt liv i vannet?

Ofte kan vi høre i media at rotenon dreper alt liv. Dette er en seiglivet feiloppfatning. Rotenon er selektivt giftig for dyr som puster med gjeller. Rotenon er en forbindelse som svært raskt brytes ned i naturen. Denne nedbrytingen skjer gjennom kjemiske prosesser (hydrolyse og fotolyse) og biologiske mekanismer. Hastigheten på nedbrytingen øker med økende vanntemperatur og sollys. Rotenon er svært giftig for fisk fordi stoffet raskt blir tatt opp over gjellene.  Konsentrasjonen som brukes vil medføre at fisk i den delen av vassdraget som behandles dør. Rotenon vil også medføre en midlertidig reduksjon av antall bunndyr og vannlevende insekt innenfor det behandlete området. De mest følsomme dyregrupper som f.eks. larver av døgnfluer og steinfluer blir kraftig påvirket, mens mindre følsomme grupper som snegler og muslinger blir lite påvirket. Undersøkelser dokumenterer at bunndyrbestandene tar seg raskt opp igjen etter en rotenonbehandling. I elv er det vist at etter ett år vil 90-95 % av artene normalt være tilbake. Ingen arter er registrert forsvunnet som følge av rotenonbehandling. Reetableringen skjer hovedsakelig ved driv av bunndyr fra de deler av vassdraget som ikke behandles, fra egg og dyr i hvilestadier som har høyere rotenontoleranse, og naturlig innvandring fra nærliggende vassdrag. Dette gjelder i stor grad for tjern og innsjøer også, selv om påvirkningstiden av rotenon er lengre der. Rotenonbehandling av vann og vassdrag har tilnærmet ingen direkte påvirkning på fugler og pattedyr. En midlertidig indirekte effekt vil oppstå ved at fugler og dyr som lever av fisk og bunndyr vandrer ut av området for å skaffe seg mat. Disse vender tilbake når fisk og bunndyr er reetablert i vassdraget. Kreps kan overleve rotenonkonsentrasjoner mange ganger høyere enn fisk. Lengden på eksponeringstiden vil også spille inn. Kreps som oppholder seg i grunne soner hvor nedbrytingen av rotenon skjer raskest har gode muligheter til å overleve. Amfibier, med unntak av rumpetroll som dør raskt av rotenonpåvirkning, har en rotenontoleranse et sted mellom fisk og kreps.

Vil dyrelivet bli påvirket av å drikke vann eller spise fisk som inneholder rotenon?

Fugler og dyr har naturlige enzymer i fordøyelsessystemet som nøytraliserer rotenon i de konsentrasjoner som benyttet under rotenonbehandlinger. De vil derfor ikke bli påvirket av å drikke rotenonholdig vann eller spise fisk som er død. Rotenon akkumulerer ikke i fiskekjøttet, reststoffer av rotenon brytes raskt ned i miljøet, og rotenon vil ikke bli absorbert gjennom tarmen til fugler og dyr som spiser fisk eller drikker rotenonholdig vann. 

Kritikkverdige forhold

Hele laksestammen i elva Homla i Hommelvik mistenkes å ha blitt utryddet som følge av rotenonbehanding i fire tjern tilknyttet vassdraget. Prøvesvar fra et gammelt avfallsdeponi framligger ikke enda (mistanke om avrenning fra gammelt avfall), så endelig årsak er ikke fastsatt.