google/wiki40b huggingface dataset:
Pungsanhund

Opprinnelse og alder

Pungsanhund minner mye om koreansk jindo og kan ha et felles opphav med denne og østsibirsk laika (slik noen hevder), men dens nærmeste slektning er den i vesten helt ukjente miryanghunden fra regionen Sør-Gyeongsang i Sør-Korea. 
Pungsanhund ble erklært å være en nasjonalskatt i Korea i 1942. Under andre verdenskrig ble denne og andre lignende koreanske hunder (ikke koreansk jindo) slaktet ned av japanske invasjonsstyrker for skinnets skyld. I ettertid har det blitt anslått av forskere at inntil 300 000 hunder (alle raser inkludert) måtte bøte med livet for at japanske soldater ikke skulle fryse. Etter at Koreakrigen endte i 1953, har det imidlertid vært vanskelig å få tilgang på adekvat informasjon om pungsanhund. Man vet imidlertid at nordkoreanske myndigheter tok affære for å sikre hundens framtid. Det ble blant annet bygd kenneler for avl, som kontrolleres av myndighetene. Alle kull blir nøye registrert og skjebnen til hver enkelt hund styrt. Hunden brukes for det meste som brukshund av de milliære styrkene i landet.
I dag hevdes det at renrasede pungsanhunder kun finnes blant de militære styrkene i Nord-Korea. Den 13. juni 2000 ble imidlertid to ekte pungsanhunder (valper) gitt i gave til den sørkoreanske presidenten Kim Dae-jung av nordkoreanske myndigheter, i forbindelse med toppmøtet som fant sted mellom de to statene. Valpene fikk navnet Woo-ree og Doo-ree , som betyr henholdsvis vi (sammen) og to. På 1990-tallet begynte det imidlertid å spre seg et rykte om at pungsanhunder var blitt smuglet ut av Nord-Korea. Snart dukket det også opp oppdrettere utenfor landet som hevdet å kunne tilby ekte pungsanhunder, men dette ble tilbakevist av nordkoreanske myndigheter. Så langt kjent har denne hunden aldri blitt eksportert ut av hjemlandet før 2000. 
Dessverre er ellers svært lite kjent om denne urhunden, som trolig er minst like gammel som jindohunden, men noe større og kraftigere. Den er hvit eller kremhvit i fargen, og pelsen er tettere og kraftigere enn jindohundens. Pungsanhund skal, i likhet med koreansk jindo, være en usedvanlig dyktig jakthund, som alene nedlegger villsvin. Russiske jegere skal også ha brukt denne hunden som jakthund på tiger. Den blir imidlertid ikke akseptert av de store internasjonale kennelklubbene.

Annet

Pungsanhund og amerikansk poongsan er ikke identiske. Sistnevnte er en moderne nordamerikansk gjenskapning som ble avlet fram på 1990-tallet i USA. Opphavet er uekte pungsanhunder som kom til USA fra Asia, under dekke av å være ekte pungsanhunder smuglet ut fra Nord-Korea. Dette medførte imidlertid ikke riktighet.
Den hvite viking

Handling

Handlingen utspiller seg i Norge og på Island i det siste året av Olav Tryggvasons kongetid, det vil si fra 999 til år 1000. På bryllupsnatten blir den islandske høvdingsønnen Askur og Embla tatt til fange av kong Olav og hans menn. 
Ettersom giftermålet inngås etter gammel hedensk skikk akter kong Olav å straffe Asgur ved å bruke han som middel i kampen om å vinne kontroll over Island, som i 999 fremdeles var utenfor den norske kongemaktens kontroll. Vakre Embla blir sittende som gissel i kongens varetekt, Askur får ikke hustruen tilbake før han har reist og kristnet Island. Askurs misjonsforsøk blir komiske og mislykkede, særlig fordi han bare har noen få timers opplæring i den kristne tro.

Produksjon

Filmen hadde et budsjett på 35 millioner kr (tilsvarer 56 millioner i 2014-verdi). Viktigste finansieringskilde var via de statlige fjernsynsselskaper i Norden. Filmen knekte økonomien til den norske filmprodusenten Filmeffekt AS. 
Filmen var i stor grad et fellesnordisk prosjekt. Produsent var norske Dag Alveberg, klipper var den svenske Sylvia Ingemarsson, scenograf var finske Ensio Suominen og komponist var danske Hans Erik Philip.

Anmelderne

VG gav den terningkast fem, mens Dagbladet gav den to. Aftenpostens Per Haddal var mest negativ og skrev at: «Nesten ustyrlig vilter vikingvisjon, både imponerende og pinlig». Han skrev videre at «"Den hvite viking" er tenkt som en drøyt fire timers TVserie. Av dette materialet har man klippet ut det mest ungdomsvennlige, så å si, til en kortere kinoversjon på to timer og ti minutter: Kjærlighetshistorien mellom Askur og Embla, eller åsatroens Adam og Eva, som her får spise av kunnskapsfrukten så saftspruten står.»

Annet

Filmen var Maria Bonnevies debutfilm. Hun var kun 16 år da filminnspillingen tok til. Bonnevie uttalte replikkene sine på islandsk, men stemmen ble i filmen dubbet av den islandske stemmeskuespilleren Steinunn Tórhallsdóttir.
En fire timer lang TV-versjon basert på samme opptak som filmen ble vist over fire episoder på NRK høsten 1992.
Ilabekken (Oslo)

Ilabekken – tidligere kalt Akersbekken – er en i dag overhvelva bekk i Oslo. Bekken har sitt utspring på Tåsen, renner gjennom Voldsløkka, og følger derfra Uelands gate ned Iladalen. Bekken krysser Maridalsveien nedenfor Gamle Aker kirke og renner ut i Akerselva ved Nedre Foss. På Tåsen og ved Nordre gravlund renner flere småbekker inn i hovedløpet både øst- og vestfra.
Akersbekken ble lukka fra utløpet til Alexander Kiellands plass mellom 1887 og 1898. Øvre del av løpet, som også kalles Tåsenbekken, ble lagt i rør mellom 1898 og 1920. 
Bekkedalen ble fram til lukkinga kalt Ringsdalen, og var en markant terrengform mellom Maridalsveien og St. Hanshaugen/Lovisenberg. I Iladalen er terrenget enkelte steder fylt opp hele 12 m, slik at terrenget ikke lenger minner om den forsvunne Ringsdalen.
Det forelå noen år på 2000-tallet planer for gjenåpning av Ilabekken på enkelte strekninger. I 2012–2013 ble vannanlegget på Alexander Kiellands plass reparert, og da ble tidligere planlagt henting av vann fra Ilabekken forlatt. Vann til parken tas fra det kommunale ledningsnettet.
Platyphora

Utseende

Middelsstore, bredt ovale bladbiller, ofte ganske fargerike. De minner overflatisk om marihøner, men skilles lett fra disse på antennenes form.

Levevis

Slekten kan finnes på mange ulike planter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika. Slekten er særlig artsrik i Brasil der det er registrert ca. 180 arter.
Aker Topphåndball

Aker Topphåndball (stiftet 21. april 2016) er en norsk håndballklubb etter en felles avtale mellom SK Njård og Ullern IF. Avtalen bygger på enighet om å samle elitesatstningen i håndball for kvinner, slik at satsingen på barn, ungdom og voksne i lavere i divisjoner kan få mer plass og fokus i moderklubbene.
I den første sesongen, 2016/17, tok den nye klubben over SK Njårds plass i 1. divisjon kvinner, og Ullerns IFs plass i 2. divisjon kvinner. Den nye klubben har også satsing på junior elite/J18.
Leith

Leith (skotsk-gælisk Lite) er en tidligere burgh i Skottland, men er nå et distrikt nord i City of Edinburgh. Leith ligger ved munningen av elven Water of Leith på Firth of Forths søndre bredd og er Edinburghs havneby.
Byen har en særegen karakter, og det var stor motstand da den i 1920 ble innlemmet i City of Edinburgh, fordi den da ble knyttet nærmere til storbyen. Den er fortsatt en egen by, men administreres sammen med Edinburgh.
Leith har i 2009 ca. 90 000 innbyggere. Grensen mot Edinburgh ble lenge markert av gaten London Road. Fra London Road går det to gater nordøstover og inn i Leith, Leith Walk og Easter Road. Grensen mellom Leith og Edinburgh (mot øst) gikk opprinnelig midt i Leith Walk. De som bodde vest for gaten Leith Walk, bodde i Leith, mens de som bodde øst for Leith Walk, bodde i Edinburgh. Ett hundre meter før Duke Street (som forbinder Leith Walk i nord med Hermitage Place i øst ved parken Leith Links) gikk grensen så rett mot øst, slik at også de som bor øst for Leith Walk, nærmere enn ett hundre meter fra Duke Street, bodde i Leith. Med andre ord var det lenge bare den nordligste delen av Easter Road som tilhørte byen Leith. 
I dag har det britiske postvesenet (Royal Mail) laget en ny postgrense mellom Edinburgh (EH6) og Leith. Denne nye grensen har faktisk øket arealet for havnebyen Leith. Grensen skjærer nå i en mer eller mindre rett linje fra vest mot øst, der gaten Craighall Road i Newhaven Harbour er grensen mot vest, og halve Leith Walk og Easter Road (de nordlige delene) tilhører igjen Leith. Hibernian FCs stadion, Easter Road Stadium, i Albion Place lå også opprinnelig i Edinburgh, og har egentlig aldri tilhørt byen Leith, selv om mange tilhengere av fotballklubben i nordøst har likt å tenke at også dette var Leith. Grensen til Leith går imidlertid bare tretti meter nord for North Stand på Easter Road Stadium.
Den norske forfatteren Gabriel Scott (1874–1958) ble født i Leith, der faren hans var sjømannsprest.
Leith er basen til transportselskapet Christian Salvesen Plc som i 2007 ble kjøpt opp av franske Norbert Dentressangle. Leith Harbour på Syd-Georgia, der Salvesen drev hvalfangststasjon fra 1909 til 1963, er kalt opp etter byen.
I Leith lå Norges første sjømannskirke. Den norske sjømannsmisjonen startet arbeidet sitt der ved presten Johan Storjohann (1832–1914) allerede i 1863, og i 1868 stod det første kirkebygget ferdig. Den første stasjonen til Sjømannskirken ble åpnet i Leith høsten 1865. Sjømannsmisjonens arbeid i Leith ble stanset i 1973, men kirken er vernet og i dag holder en kunstskole hus der (The Leith School of Art i 25-27 North Junction Street).
Witless Protection

Handling

Filmen handler om en sheriff i en liten by som blir vitne til det han tror er en kidnapping. Han forsøker å redde kvinnen som er i ferd med å bli kidnappet, men kidnapperne viser seg å være FBI-agenter som har som oppgave å beskytte henne og levere henne til en rettssak i Chicago. Det viser seg etterhvert at FBI-agentene likevel er slemme, og forsøker å ta livet av kvinnen.

Mottakelse

Filmen mottok stort sett negative omtaler fra filmkritikerne. Ifølge nettsiden Rotten Tomatoes er det pr. januar 2009 gitt 24 omtaler av filmen, og ingen av dem er positive. Metacritic rapporterte at filmen har en gjennomsnittspoengsum på 17 av 100, basert på seks omtaler.
Til den 29. Razzie-utdelingen ble filmen nominert til 3 Golden Raspberry Awards, for «verste skuespiller» (Larry the Cable Guy), «verste kvinnelige birolle» (Jenny McCarthy) og «verste par på skjermen».
Romersk greve

Romersk greve er en alminnelig betegnelse på den grevelige adelstittelen som tidligere ble tildelt av paven i egenskap av verdslig hersker. Adelstittelen ble hovedsakelig gitt til utlendinger, både geistlige og verdslige personer som gjorde seg fortjent i kirkestatens tjeneste, og kunne både være arvelig (i regelen mannlig-primogenitur) eller gitt på livstid.
To personer med tilknytning til Norge ble utnevnt til romerske grever. Overhodet til Den katolske kirke i Norge i perioden 1887-1922, senere erkebiskop Johannes Olav Fallize, var opprinnelig fra Luxembourg, ble adlet i 1912. I 1923 ble godseier og pavelig kabinettskammerherre Christopher Tostrup Paus utnevnt til romersk greve. Tittelen er bl.a. også gitt til noen svenske familier.
Paven fortsatte å tildele adelstitler også etter 1870, da Italia okkuperte hele Pavestaten bortsett fra Vatikanet. I henhold til Lateranoverenskomsten av 1929 bekreftet og anerkjente den italienske regjeringen pavens rett til å tildele titler, og titlene tildelt av paven ble anerkjent som likeverdige med italienske titler. Den romerske grevetittelen ble dermed formelt også anerkjent som italiensk grevetittel.
I 1946 ble Kongeriket Italia omdannet til republikk, og i 1948 avskaffet landet adelens offisielle stilling. Dermed ble også romerske grever betraktet som «utenlandsk» adel. Pave Pius XII fortsatte å tildele noen få adelstitler, pave Johannes XXIII bekreftet noen, men siden har ingen adelstitler blitt tildelt av Den hellige stol.
The Air I Breathe

Handling

Fire historier om fire mennesker som alle vil forandre livet sitt – "Happiness", "Pleasure", "Sorrow" og "Love". "Happiness" (Forest Whitaker) er en bankmann som stiller store spørsmål ved livet. Han skjønner ikke helt higet etter og forventningene om suksess som det krever, og leter etter en vei ut. Men når han finner den, ved å spille på et fikset hesteveddeløp og et forsøk på å rane en bank, starter han en kjede av reaksjoner. "Pleasure" (Brendan Fraser) er en synsk gangster som gjør alt han får beskjed om, men som begynner å bli lei av å bli herset rundt med i mafialivet. Han møter sangstjernen "Sorrow" (Sarah Michelle Gellar), og bestemmer seg for å bli kvitt det. "Sorrow" på sin side er lei av popstjernelivet, og vil gjerne leve et normalt liv. Men det skal vise seg å være lettere sagt enn gjort. "Love" (Kevin Bacon) sliter med kjærlighetssorg – han er forelsket i sin beste jentevenn (Julie Delpy), som er gift med hans beste guttevenn (Clark Gregg). Disse vidt forskjellige historiene blir vevet inn i hverandre ved hjelp av den hensynsløse mafialederen "Fingers" (Andy Garcia), som gjerne vil ha en bit fra alle kanter.

Om filmen

The Air I Breathe spilte inn totalt 2,5 millioner dollar på verdensbasis. Anmelderne var ikke særlig begeistret for filmen; den står med svake 12% på nettstedet Rotten Tomatoes. På det brukerbaserte nettstedet Internet Movie Database har filmen derimot en langt høyere anseelse. Der ligger den på et gjennomsnitt på 7,0 etter over 24 000 stemmer.
John Richard Green

Liv og karriere

Green ble født som sønn av en kjøpmann i Oxford. I hjembyen fikk han naturlig nok også sin høyere utdannelse, først ved Magdalen College School, og deretter ved Jesus College, begge ved University of Oxford.
Etter at han forlot Oxford ble han presteviet i 1860 og begynte som prest i kirken St Philip's i Stepney, en bydel i London. I mellomtiden begynte Green også å studere historie og skrive artikler for Saturday Review, et London-magasin. Som meget interessert i historie benyttet han den lille fritiden han hadde til forskning.
I 1869 ga han endelig opp sitt arbeid som geistlig og fikk en stilling som bibliotekar ved Lambeth i London, men ble syk kort tid etter av tuberkulose.
Han hadde lagt planer om å skrive forskjellige historiske verker, inkludert en historie om den engelske kirke som en serie om livene til erkebiskopene av Canterbury, og hva han tenkte på som mesterverk, magnum opus, var Englands historie under Angevin-kongene. Hans sviktende helse tvang ham til å oppgi sine ambisiøse prosjekter og isteden konsentrere energien om et mer håndterlig format, hans Short History of the English People. Boken kom ut i 1874, og ga ham en sikker plass som en eminent engelsk historieforfatter.
Etter å ha forlatt prosjektet om Angevin-kongene konsentrerte han seg om å utvide sine Short History til et verk på fire bind, A History of the English People (1878–80). Dessuten skrev han The Making of England, men som kom ut i kun ett bind og stoppet i året 828 da han døde ved Mentone i Frankrike mars 1883, 45 år gammel. Etter hans død utkom hans siste bok The Conquest of England, fullført av hans hustru.
Om hans Short History ble det sagt at verket startet en ny epoke i historieskrivningen i England ved å gjøre den sosiale, industrielle og moralske utvikling til bokens hovedtema. Green var hovedsakelig opptatt av å underholde sine lesere. Det oppnådde han ved at hans bøker var illustrerte og at han skrev i en informativ-fortellende stil, men han ble også kritisert – særlig i forhold til sin første bok – at han ikke var nøytral og overdrev hendelser. The Short History of the English People ble en av de mest solgte historiebøker på 1800-tallet, bare overgått av Thomas Babington Macaulays The History of England from the Accession of James the Second (1848).

Personlig liv

I 1877 giftet han seg med Alice Stopford, selv historiker, særlig i irsk historie, og ble senere også nasjonalist og arbeidet for irsk selvstendighet. I løpet av 1870-tallet led Green av alvorlige lungeproblemer. Hans hustru hjalp ham å utføre og til slutt fullførte hans verk om den normanniske erobringen av England da hans ødelagte helse fratok ham stadig mer av arbeidet i løpet av hans siste år.
Krisiun

Krisiun er et brasilliansk brutalt death metal-band. Bandet ble stiftet i Porto Alegre, Rio Grande do Sul i 1990. Bandet flyttet i 1992 til São Paulo.

Alle medlemmene i bandet er brødre, men Alex Camargo bruker sin mors etternavn, i motsetning til de andre, som bruker sin fars etternavn. De tre brødrene har vært med siden bandet startet. Krisiun prøvde seg en kort periode med en ekstra gitarist, men bestemte seg for å gå tilbake til en gitarist.
Navnet Krisiun kommer av Mare Crisium, et av kratrene på månen.
Counter-Strike

Historie

Counter-Strike begynte som en Half-Life-modifikasjon utviklet av amerikanerne Minh Le og Jess Cliffe. Første versjon ble utgitt i 19. juni 1999. Valve, utviklerne av Half-Life kjøpte opp spillet da de så at det raskt ble et av verdens mest populære internettspill. Siden har det blitt kontinuerlig oppdatert av Valve. I 2003 ble det utgitt en versjon til Xbox, og våren 2004 offentliggjorde Valve Counter-Strike: Condition Zero, som foruten oppdatert grafikk og spillbarhet, introduserte en enspillerdel. Da Half-Life 2 kom ut med den nye spillmotoren Source, ble CS om laget for å bruke denne motoren, og lansert som Counter-Strike: Source. Den siste versjonen til den originale Half-Life-modifikasjonen er 1.6, og er det mest populære Counter-Strike-spillet, til tross for sin teknologisk gamle grafikk sammenlignet med Counter-Strike: Source.
Nationwide Mutual Insurance Company

Nationwide Mutual Insurance Company & Affiliated Companies er et amerikansk forsikrings- og finanskonsern grunnlagt i 1926 under navnet Farm Bureau Mutual Automobile Insurance Company. Hovedkontoret ligger på Nationwide Boulevard i Columbus, Ohio, der selskapet eier flere skyskapere.
NM i svømming 1925

NM i svømming 1925 ble arrangert i Moss 1.-2. august 1925.
Opel Astra

Astra F

Astra F debuterte i 1991, og dermed adopterte også Opel Astra-navnet, et navn som ble brukt for de to siste generasjoner Kadett (Kadett D og Kadett E) i Storbritannia under Vauxhall-navnet. Modellen var tilgjengelig som tre- eller femdørs kombi, sedan og stasjonsvogn, kjent som Caravan. En cabrioletutgave var også tilgjengelig, designet og bygget av italienske Bertone. Astra F gikk ut av produksjon i 2001.
Astra F ble lansert i Sør-Afrika i 1992, hvor den ble produsert på lisens av Delta. Her ble Kadett-navnet beholdt frem til 1999 for hatchback-modellene, mens sedan og stasjonsvogn het Astra.
Astra ble tilgjengelig under Holden-navnet i Australasia, først i New Zealand i 1995, så i Australia fra 1996. De første modellene ble importert fra Storbritannia, mens dagens modell produseres i Belgia. Den opprinnelige Holden Astra var en Nissan Pulsar med Holden-logoer.
Astra F fikk en ansiktsløftning i 1995, da Opel lanserte sin nye Ecotec-motor.

Astra G

Astra ble lansert i Europa i 1998. Den var tilgjengelig som tre- eller femdørs hatchback, firedørs sedan og to spesialutgaver: Astra Coupé og Astra Cabrio, begge designet og bygget av Bertone.
Produksjonen av Astra G fortsatte på GMs fabrikk i Polen, og selges også som Chevrolet Astra i Brasil.

Astra DTM

Astra G-serien var også basis for en løpsutgave av Astra, som konkurrerte i Deutsche Tourenwagen Masters (DTM)-serien. Til tross for at flere biler deltok i løpene tok kun én bil noen god plassering, med Manuel Reuter bak rattet, en andreplass i 2000-sesongen. Bilene hadde blant annet måkevingedører, og var utstyrt med en 4.0-liters V8-motor med omkring 500 hestekrefter.

Astra XTreme

Astra XTreme var en konseptbil presentert på bilutstillingen i Genève i 2001. Den var utstyrt med en 4.0-liters V8-motor med 444 hestekrefter, måkevingedører, fempunkts setebelter og en rekke karosserideler i karbonfiber.

Astra H

Astra H ble lansert i Europa i mars 2004. Den var basert på GMs nye Delta-plattform, og størrelsen hadde økt betraktelig fra de tidligere generasjoner. Astra H ble først lansert som femdørs hatchback, før en femdørs stasjonsvogn og en sportsligere tredørs hatchback ble tilgjengelig fra sent i 2004.

Astra OPC/VXR

I 2005 introduserte Opel sin OPC-utgave av Astra GTC (kalt Astra VXR i Storbritannia), som er utstyrt med en 2.0-liters turbomatet Ecotec-motor med 240 hestekrefter. Standardutstyr er blant annet sekstrinns manuell girkasse, xenon-hovedlykter og 18" lettmetallfelger.

Google street view

Google har i samarbeid med Opel en avtale om å benytte Opel Astra G og nå Opel Astra H som basis for sine kamerakjøretøy i europa.
Kaputiei

Kaputiei er en by i utkanten av Nairobi i Kenya, om lag 60 km sør for byens sentrum. Byen ble etablert etter at organisasjonen Jamii Bora i 2007 vant en rettssak om retten til området, en langstrakt slette i utkanten av Kenyas hovedstad. 
Byen bygges som et ledd i et arbeid for å gi nye muligheter til 10 000 mennesker fra Nairobis slumområder, som kan flytte fra bølgeblikk, papir og søppel til hus bygget av murblokker produsert i prosjektet og omgitt av grønne trær. I løpet av 2007 er det reist 300 hus, planen er å bygge 2000 små hus på 50 kvadratmeter. Området vil få gode sanitære løsninger, det er funnet en god vannkilde 85 meter under bakken. 70% av vannet er planlagt resirkulert. 
Infrastrukturen i byen etableres blant annet gjennom samarbeid med ulike organisasjoner i Norge og Sverige. I Norge bidrar Strømmestiftelsen, Agder Energi og ABCenter med midler for å bygge skole i byen.
Delilah (sang fra 1968)

«Delilah» er en britisk sang, skrevet av Les Reed (melodi) og Barry Mason (tekst). Den ble spilt inn av Tom Jones i 1968 og utgitt på singlen Decca F 12747 i februar 1968. Produsent var Peter Sullivan.

Innhold

Jones fremfører sangen som en bedratt elsker som spionerer på sin kvinne, der hun fremstår i en siluett på vinduet, mens hun har samleie med en annen mann. Selv om han innser at hun ikke er til gagn for ham, blir han midlertidig sinnssyk. Han venter til at hennes elsker har forlatt henne, banker på døren, finner henne leende og stikker henne til døde. Så ber han henne om tilgivelse før politiet kommer for å hente ham bort.
Navnet "Delilah" er en referanse til den bibelske kvinneskikkelsen Dalila fra Dommernes bok i Det gamle testamente. Det var hun som førte helteskikkelsen Samson ut i ulykken, og navnet hennes er blitt stående som prototypen på en femme fatale.

Coverversjoner

Sangen har blitt innspilt i coverversjoner av mange artister, innbefattet Ray Adams, en tyskspråklig versjon med Peter Alexander (Tekst: Kurt Feltz), en reggaecover med Horace Andy, gothrockbandet Inkubus Sukkubus på albumet Wild, det irske punkrockbandet Flogging Molly på livealbumet Alive Behind the Green Door samt The Sensational Alex Harvey Band. Denne nådde en syvendeplass på den britiske singlelisten.
I 1988 spilte Paddy Goes to Holyhead inn en coverversjon. Den versjonen finnes på boksen med fire CD-plater, The Hannover Sessions, med The Sweet.
Det finske rockbandet Leningrad Cowboys fremførte en versjon av denne sangen på Total Balalaka i 1993.

Norsk versjon

Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den også tittelen «Delilah».
Nordic Records Norge

Nordic Records Norge er et norsk plateselskap etablert i 2002.
Fylkesvei 3560

Fylkesvei 3560 går mellom Libru og Assæ i Arendal kommune. Veien er 2,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 184.