Sea Shepherd Conservation Society

Organisasjonen

Sea Shepherd er en frittstående og uavhengig miljøorganisasjon som ikke mottar statlig støtte, men har i USA fått skattelettelser. Rundt 85 prosent av organisasjonens midler benyttes på deres kampanjer og andre programmer, mens resten går til administrasjon. Organisasjonen sponses av så vel private givere som av bedrifter. De har blant annet fått finansiell støtte fra kjente personer og forretningsmenn som Steve Wynn og John Paul DeJoria.
Organisasjonen drives av frivillige og en liten gruppe fast ansatte med lønn, men Watson har som mål å beholde organisasjonen lite. Sea Shepherd blir styrt av en stiftelse som består av seks personer, inkludert Watson selv. En rekke rådgivere er også knyttet til organisasjonen.

Historie

Sea Shepherds forgjenger, «Earth Force Society», ble opprettet i 1977 etter at dets grunnlegger Paul Watson ble kastet ut fra styret i Greenpeace på grunn av uenighet med at hans strategi med direkte aksjoner ikke var forenlig med Greenpeaces pasifistiske etikk. Watson forlot deretter Greenpeace helt og holdent, innledningsvis uten økonomiske midler og med kun en liten gruppe tilhengere. I 1978 greide han å overbevise Cleveland Amory, leder for British Fund for Animals, til å finansiere Watsons første skip, «Sea Shepherd».
Den første direkte aksjon som ble utført av Sea Shepherd var mot kanadisk seljakt i Saint Lawrence-bukta i mars 1979. Også i 1979 skaffet gruppen overskrifter i media da de bevisst seilte inn et hvalskip for første gang. Slike hendelser fortsatte da Sea Shepherd hevdet at de var ansvarlig for eller å ha senket utallige hvalskip ved sabotasje eller ved kollisjon. Gruppen har også forsøkt å forstyrre russisk, spansk, norsk, islandsk, færøysk, det indianske makahfolkets, og japansk hvalfangst i tallrike kampanjer flere steder i verden. Ved å sette et mønster for framtidige år, greide gruppen å senke et portugisisk hvalfartøy. Selv om skipet «Sea Shepherd» ble beslaglagt og siden tapt, hevdet Watson at han benyttet penger han tjente på å selge historien til media til å kjøpe et nytt skip.
Virkemidler har vært blant annet å senke og sabotere hvalskip i havner, forstyrret kanadisk og namibisk seljakt, sabotere med laserlys i øynene på hvalfangere, borde hvalskip på havet, kaste flasker med illeluktende smørsyre om bord på skip, bemektigelse og ødeleggelse av fiskegarn til havs. Sea Shepherd hevder selv at deres aggressive aksjoner er nødvendige ettersom det internasjonale samfunnet har vist seg uvillig til å hindre hvalfangst og fiske etter utrydningstruede arter. Motstandere av deres voldelige taktikk har omfattet også de som fordømmer hvalfangst, slike som myndighetene i Australia og New Zealand, og andre miljøorganisasjoner som Greenpeace. Myndighetene i USA, Canada, og Japan har referert til Sea Shepherd som terrorister eller økoterrorister. 
Etter å ha tilbrakte det meste av 1980-tallet med deltagelse i en rekke kontroversielle og til dels farlige operasjoner til støtte for ulike maritime mål, har 1990-tallet blitt beskrevet som en endring i offentlige holdning. Etter tidligere å ha argumentert hovedsakelig fra en etisk synsvinkel, begynte Watsons gruppe på 1990-tallet også beskrive seg selv som håndhevere av loven ved å bruke sin tolkning av maritim- og fredningslover for å forhindre ulovlig krypskyting. I en del tilfeller på 2000-tallet har de samarbeidet med nasjonale myndigheter, blant i havene rundt Costa Rica, skjønt enigheten vart ikke lenge før det atter oppsto konflikter mellom gruppen og myndighetene.

Ady Gil-kollisjonen

Under «Operation Waltzing Matilda» i 2009/2010 ble den nyinnkjøpte superbåten Ady Gil påkjørt og delt i to av Shonan Maru No. 2. Ady Gil sank etter at Sea Shepherds «Steve Irwin» prøvde i taue den til Hobart. Det diskuteres fortsatt om hvem som har ansvaret for kollisjonen.