google/wiki40b huggingface dataset:
Kristian Erslev

Utdannelse

Kristian Erslev ble født i København som sønn av forlagsbokhandler Jacob Erslev og Jacobine Marie, født Castenschiold. Da han ble født, bodde familien i Gothersgade 28, men da han ble døpt 19. juni, skjedde det «paa Frederiksberg», som det står i kirkeboken fra Trinitatis kirke.
10. juli 1870 gikk Erslev ut fra Mariboes Skole i København, og begynte studier ved Københavns Universitet i København.

Akademisk karriere

Etter at magistergraden var ferdig (i 1986) la han ut på en utenlandsreise som varte frem til august 1879. Reisen gikk til Tyskland, Italia, Hellas og Paris i Frankrike. Etter hjemkomsten ble han 8. november samme år dr.phil. med avhandlingen Konge og Lensmand i 16. Aarh. Studier over Statsomvæltningen 1536 og dens Følger for Kongemagt og Adelsvælde. Disputasen bygde på studier av de danske lensmenn og forleningsvilkårene for de danske len i perioden 1513–1596.
1. januar 1881 ble Erslev stipendiat ved Gehejmearkivet, og 1. mars 1883 ble han professor i historie ved Københavns Universitet. Året før var Erslevs gamle læremester, professor Caspar Paludan-Müller, blitt avløst av Johannes Steenstrup. Erslevs virksomhet innenfor historisk metode de kommende år ble på mange måte preget av et oppgjør med Paludan-Müllers metode, mens Steenstrup i høyere grad videreførte hans arv.
Han ble urnebegravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.
Atlantic Beach (Nord-Carolina)

Atlantic Beach er en amerikansk by i Carteret County, Nord-Carolina med en befolkning på 1781 (2000).
Fourth

Fourth, som utkom i 1971, er det fjerde ordinære albumet av den engelske gruppa Soft Machine, hvis musikk på dette tidspunkt hadde utvikla seg fra den opprinnelige psykedeliske og progressive rockestil til en mer jazzet stil. Fourth var også gruppens første instrumentale album. Trommeslager og sanger Robert Wyatt forlot gruppa etter Fourth. I 1999 ble albumene Fourth og Fifth samlet gjenutgitt på én CD.
Antonio Caballero de Santa María

Antonio de Santa María Caballero også kalt Antonio de Santa María eller Antonio Caballero (født 20. april 1602 i det nordlige Spania, død 13. mai 1669 i fengsel i Kanton i Kina) var grunnleggeren av fransiskanerordenens misjonsvirksomhet i Kina i den nyere tid. Han kom til Manila på de filippinske øyer i 1629 som lektor i teologi og sjelesørger for byens japanere. I 1633 dro han sammen med dominikanerpateren Juan Bautista de Morales via Formosa til provinsen Fujian. Han ble utnevnt til leder for de fransiskanske kinamisjoner i 1643 og virket fra 1650 med stor fremgang i provinsen Shandong. Han var fransiskanernes ledende motstander mor jesuittenes misjonsmetoder l landet og ble dermed en viktig aktør under den såkalte ritestriden i Kina.
Han døde i fengsel i Kanton som offer for Yang Guangxians kristenforfølgelse tidlig i Kangxi-keiserens regjeringstid.
Spøkelsesinsekter

Utbredelse

Spøkelsesinsektene har sin hovedutbredelse i tropiske strøk. Ingen arter finnes naturlig i Norge.

Utseende

Spøkelsesinsektene er store insekter med godt utviklede bakbein. De fleste arter ligner pinner eller blad og går således i ett med vegetasjonen. Ofte har hannen utviklede vinger og er flyvedyktig, mens hunnens vinger normalt er reduserte. Flere arter har reduserte vinger, eller de er helt vingeløse. Noen arter kan ha en kroppslengde på nær 30 cm.

Levevis

Spøkelsesinsektene er mestere i kamuflasje, både i farge og utseende. Selv om de er plassert i nær slekt med gresshopper kan de ikke hoppe slik som gresshoppene. De er aktive i mørke og sitter vanligvis ganske stille om dagen. Blir de skremt sitter de ofte helt stille og de kan være svært vanskelige å oppdage.  
Spøkelsesinsektene har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve (nymfe) til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Eggene slippes rett på bakken.
Hedersmann

Hedersmann er et musikkalbum med Matpackers, utgitt i 2005. Dette var gruppas siste plate under dette navnet.
Junkerdalsura naturreservat

Junkerdalsura naturreservat ligger i Junkerdal i Saltdal kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 13 725 dekar. Området er vernet for å bevare ei stor skogsli fra dalbunn til snaufjell med alt naturlig plante- og dyreliv og med alle de naturlige økologiske prosessene. Blant annet har området en av Nordens største kalkbjørkeskoger.
I tilknytning til Junkerdalsura naturreservat ligger Junkerdal nasjonalpark.
Håndball-EM 2018 for menn

Mellomspill

(Poeng vunnet fra innledende runde tatt med til mellomspillet, minus poeng vunnet mot eliminerte lag fra innledende.)
Jernovn

Jernovn eller støpejernsovn er en varmeovn laget av støpejern, som man kan legge ved eller annet brennbart materiale i, slik av ovnen avgir varme. Jernovnen ble trolig utviklet i Tyskland på 14- og 1500-tallet. Det var først og fremst i nordlige strøk slike ovner ble utviklet og brukt. Utformingen av dører med hengsler og regulerbare trekkhull gjorde at oppvarmingen ble mer effektiv. De relativt tynne platene ga god gjennomgang av strålevarme, noe som ble forsterket av at ovnene ble farget svarte.
Det produseres stadig jernovner i Norge, blant annet ved Ulefos Jernverk, en bedrift med kontinuerlig virksomhet i produksjonen gjennom mer enn 300 år. Et annet kjent norsk merke er Jøtul.

Jernovnen i Norge

Produksjon av jernovner i Norge tok til på 1800-tallet og de fleste norske jernverk produserte slike ovner, i et stort antall modeller. Før jernovnens tid var det vanlig å ha åpen ild, åre, inne i huset, og et hull i taket, ljore, til å lede ut røyken. Dette førte til mye røyk og sot, i tillegg til at behovet for trekk til ilden gjorde at man måtte ha døren åpen, noe som gjorde rommene kalde og trekkfulle. På 1500-tallet ble det etterhvert vanlig med pipe i stedet for ljore, men selv om dette førte til mindre røyk og sot inne, løste det ikke problemet med trekken. Da jernovnen ble vanlig i Norge på 1600-tallet, representerte det en stor forandring i folks dagligliv. Man kunne lukke døren og få det både varmt og trekkfritt inne. Fordi folk nå slapp å puste inn røykfull og kald luft, bidro jernovnen til bedre helse og dermed til den synkende dødeligheten på 1700-tallet. 
Jernovnene bygde på to ulike prinsipper for trekk og ventilasjon, bileggeren og vindovnen. Tradisjon og type brensel var avgjørende for hvilken type som ble valgt. Bileggeren ble fyrt fra naborommet, via en grue (peis) og har ingen åpninger mot rommet som skal varmes. Vindovnen fyres fra samme rom og har åpning for fyring og trekk. 
Jernovnene hører til de ypperste produkter innen norsk kunstindustri. Ovnene ble ofte støpt i barokk- og rokokkostil. Motivene kunne være fra Bibelen, eller avbildninger av konger og dronninger. Senere ble det også vanlig med motiver fra historiske begivenheter eller folkeeventyr.
Både i Norge og Danmark ble jernovner inntil slutten av 1900-årene som oftest kalt jernkakkelovner eller bare kakkelovner. En kakkelovn er en ovn av murverk med kledning av keramiske fliser eller kakler.
Szlachta

Szlachta (muligens avledet fra det gammelhøytyske ordet gislahti, «slekt», jf. moderne tysk Geschlecht) er betegnelsen på Polens historiske adel. Den oppsto i senmiddelalderen.
Szlachta utgjorde en usedvanlig stor del av befolkningen sammenlignet med andre land (gjennomsnittlig rundt 15 %, i enkelte områder opp mot 30). De nøt mange politiske privilegier og var som regel jordeiere. Medlemmene av szlachta var nominelt likebyrdige, selv om det i tidens løp dannet seg et høyere mellom- og overskikt bestående av godseiere og magnater. Overskiktet hadde betydelig politisk makt i den såkalte adelsrepublikken.
På slutten av 1700-tallet mistet szlachta sin betydning etter delingene av Polen mellom 1772 to 1795, og deres status ble helt avhengig av bestemmelser fra de tre makter som hadde delt Polen – Kongeriket Preussen, Det russiske keiserrike, og Habsburgmonarkiet; med opprettelsen av Den andre polske republikk ble adelskapet avskaffet med forfatningen av 1921.
Schiefloefurua

Schiefloefurua
I Steinkjer kommune, mellom Lauvvatnet og Sandtjønna i Ogndalsfjella står det en gammel furu med inskripsjonen «O.P.S.S. 29de apr. 1782».

Kilder

Kulturarven i Steinkjer kommune, Kulturminneplan for Steinkjer kommune s. 96
Solve Klove

Solve Huntjovsson Klove er en av de som etter sagaen kan sies å ha organisert en betydlig opposisjon mot Harald Hårfagre. 
Solve Klove var sønn av Huntjov, som rådde over Mørefylkene, og han hadde også en onkel, Nåkkve (Nökkvi), 
som var konge over Romsdal.
Solve deltok i begge slagene ved Solskjel. Han samlet stor støtte i kampen mot Harald, utover det som på den tiden kan sies å være vanlig fordi han gikk utenfor slekten, og til en 
annen konge. Hans argumentasjon for å overbevise kong Arnvid på Sunnmøre til opposisjon mot Harald, kan for være å beholde de gamle tradisjoner og verdier på Nordvestlandet. 
Solve Klove kan tolkes å være helt klar på at enten ville de vinne kampen, eller så ville de dø fri.
Å etterfølge kong Grytings eksempel med overgivelse var uaktuelt. 
Dette viser Solve Klove ved at han fortsatte kampen mot Harald etter det første slaget, først som viking med herjinger og drap på kong Haralds menn, så organiseringen av det andre slaget ved Solskjel. 
Heller ikke etter å ha tapt det andre slaget ved Solskjel ville Solve Klove be Harald om nåde og bli hans mann, men valgte å flykte. Senere, etter slaget ved Hafrsfjord kom han i kamp med en av kong Haralds sønner i Viken, Gudrød Ljome, som han drepte. Deretter forsvinner Solve Klove ut av sagaen.
Grønlands park – Botsparken

Beliggenhet og utforming

Parken er avgrenset av bebyggelse langs Schweigaards gate i syd, parkområdet Klosterenga og Oslo fengsel i øst, Åkebergveien og Politihuset og i nord og Grønlandsleiret og Borggata i vest. I vest grenser parken mot Grønland kirke, ellers er parken omgitt av tette kvartaler med bygårder.
Hoveddelen av parken ligger på Grønland, men de smale utløperne på begge sier av fengselsbygningen ender i strøket Galgeberg. Bygningene sør for parken, på nordsiden av Schweigaards gate, regnes på sin side klart som Gamlebyen.
I parkområdet ligger Politihuset, sentralarresten og Oslo fengsel. 
Parken består av en stor plen med noen trær i ytterkantene, og en lindeallé, sannsynligvis fra fengselet ble bygget, mellom Grønlandsleiret og inngangen til fengselet. Alleen fikk 25. august 2017 navnet Egon Olsens allé etter Egon Olsen i filmene om Olsenbanden. I passasjen mellom fengselet og Politihuset og mot Åkebergveien er det nyanlagt park etter 2005. Langs Politihusets nordside står noen store trær igjen, men bygningene gjør at disse er skilt fra parken. Mot Klosterenga er det tett gruppe av høye trær som gir hel skygge til gangveien. 
Parkdriften ivaretas av bydel Gamle Oslo og Statsbygg.

Navn og historie

Navnet på parken er ikke klart. Sannsynligvis har den vært kalt Botsparken fra parken ble anlagt i forbindelse med byggingen av Botsfengselet 1844-1851. Bygartner Marius Røhne kaller den Grønlands park i sin bok fra 1948. I en reguleringsplan for ny sentralarrest i 2004 kalles den nordlige delen for Botsparken.  Grønlandsparken er også i bruk. Navnene Fengselsparken  og Politiparken er også vanlig brukt, særlig i sosiale medier på 2000-tallet.
Fra Botsfengselet sto ferdig 1851 var området der parken i dag ligger hage og jorder, der fangene arbeidet bak plankegjerde mot Borggata (anlagt 1866) og Grønlandsleiret. Alléen foran hovedinngangen og de store tregruppene ble også anlagt da. Området var da utenfor den tette byen, boligkvartalene rundt parken kom først 20-50 år senere. 
Arealet syd for alléen til hovedinngangen ble kommunens grunn i 1912 og denne delen av parken ble anlagt i Parkvesenets regi i 1916-1917. Den resterende, nordlige delen ble anlagt i 1921-23. Da parken ble anlagt var det fortsatt plankegjerde noen meter ut fra fengselsmuren som holdt allmennheten borte. 
Politihuset (1978) betød at den nordlige delen av parken ble kraftig beskåret, sentralarresten som ble bygget 2006-2007 tok ytterligere en del slik at det nå bare er et lite parkområde igjen mot Åkebergveien.
Placentale pattedyr

Morkaken

Morkaken oppstod evolusjonært sett ved at fosterhinnene og allantois (som er fosterets «urinsekk» hos amnioter for øvrig) la seg inntil livmorens vegg. Morkaken er den egenskapen som gjør en forlenget graviditet mulig, fordi fosteret ellers ikke kunne ha blitt forsynt med oksygen og næring. På denne måten kan graviditeten hos placentale pattedyr vare opptil 21 måneder (hos elefant), mot maksimalt én måned hos pungdyr. De nyfødte ungene hos morkakedyrene er også større og bedre utviklet enn hos pungdyr og kloakkdyr.

Livmor og skjede

I stamarten til de placentale pattedyrene – og i mange av de nålevende representantene – fantes/fins det for øvrig fremdeles to livmorer. Derimot har de to skjedene, som man f.eks. finner hos pungdyr, smeltet sammen til én.

Tannsettet

Et ytterligere avledet fellestrekk for de placentale pattedyrene er at antallet tenner ble redusert med to fortenner og én jeksel. Stamarten hadde altså tre fortenner, én hjørnetann, fire premolarer og tre jeksler. I mange delgrupper har antallet tenner blitt videre redusert.
Bergen Ishockeyklubb

Historikk

Bergen Ishockeyklubb ble stiftet 12.12 1980 , stiftere var Ole Johan Steen og Sven-Arild Wågsæther.
Klubben ble stiftet fordi sportsklubben Baune som den gang hadde ishockeyavdeling. og som spilte i 3. div. ville legge ned sin ishockeyavdeling. Sesongen 1981/82 ble således klubbens første sesong i seriesystemet og man fikk overta Baune sin plass i 2. div. på denne tiden var det 4 ishockeyklubber i Bergen; Baune, Årstad, Djerv og Ulriken (Ulriken ble senere lagt ned og spillere gikk over til sportsklubben Djerv).
Bergen Ishockeyklubbs første draktsett var kopi av New York Ranges bortedrakter hvit/rød/blå. Sesongen 82/83 rykket klubben opp i 1. div. og samtidig endret klubben draktfarger til rød med hvit hjelm og røde/hvite strømper. Logo var Stadsporten med 7 pucker nederst (innerdel av den logo man har i dag). I 1986 inngikk man et sportslig samarbeid med Djerv som hadde vunnet 1. div. og dermed rykket opp i eliteserien. BIKs og Djervs A-lagspillere ble slått sammen til et elitelag under navnet Bergen/Djerv for spill i eliteserien 1986/87.
Bergen/Djervs drakter var hvite med rødblå stripe og blå bukser. Logo var lik BIKs logo i dag, med Djervs lønneblad og BIK (Stadsporten midt i lønnebladet).
Bergen Ishockeyklubb endret navn til Fønix som fortsatte med full ungdomsavd. samt et lag i 2. div. Sesongen 1989/90 endret Fønix navn tilbake til Bergen Ishockeyklubb fordi Bergen/Djerv ble lagt ned.
I årene som kom var klubben flere ganger i kvalik for opprykk til eliteserien men lykkes først i sesongen 2002/3.
I 1998/99 spilte Spectrum Flyers (omdøpt til Bergen Flyers) sine sluttspillkamper i Bergenshallen (Badekaret). Dette skyldtes initiativ fra lokale krefter som igjen ønsket å se elitehockey i Bergen.
Bergen Flyers "forsvant" i 2004/2005.
Bergen Ishockeyklubb har i skrivende stund et A-lag i 1.div.
- 2002/2003 vant klubben NM for damer.
- Publikumsrekord i Bergenshallen (Badekaret) er for eliteserie 5.450 tilskuere og i 1. div. 2.780 tilskuere ( BIK-Comet 1996/97)
Bergen Ishockeyklubb holder til i Bergenshallen på Slettebakken i bydelen Årstad i Bergen. Bergenshallen har kallenavnet «Badekaret».
Dønnesgodset

Dønnesgodset (av Dynjarnes, et nes hvorpå dønningene bryter (tvilsom forklaring av navnet) var et omfattende gods, en tid bestående av flere hundre gårder langs kysten av Nordland.
Hovedsetet var Dønnes hovedgård på nordenden av øya Dønna på Helgeland, et område der det er gjort arkeologiske funn fra jernalderen.
Storbonden Grankjell og sønnen Åsmund Grankjellson bodde sannsynligvis her rundt 900, da de kom i strid med Hårek av Tjøtta om rettighet til fangst og fiske i området, som nevnt i Olav den helliges saga. Gården omfattet da en rekke øyer og vær med rike muligheter for fangst og sanking av egg og fjær. Hårek hadde i 1027 raidet disse øyene, men folkene fra Dønnesgodset overrasket ham og hans medhjelpere på hjemturen. Hevnen kom året etter, da Dønnesgården ble nedbrent, men raskt oppført igjen.
Lendmannen Pål Vågaskalm bodde på Dønnesgodset rundt 1200, nevnt i Håkon Håkonssons saga og bygde en privat kirke og gravkammer. Bjarkøyætten kan ha overtatt eiendommen rundt 1300. Etterhvert ble Dønnesgodset en del av lensherre Erik Ottesen Rosenkrantz sitt landsomfattende kompleks av eiendommer på 1500-tallet.
I 1651 ble lensherre for Nordlandene, Preben von Ahnen ny eier. Han solgte i 1675 til amtmann Peder Christophersen Tønder, som fikk omregulert gården til stamhus (1679) og selv flyttet inn i 1691 etter utnevningen til ny lensherre av Nordlandene.  I 1714 omfattet gården 107 leilendingsgårder. Fra 1751 var den i slekten inngiftede Isach Jørgen Coldevin gårdsherre, og kjøpte i 1760 opp  Tjøttagodset, da eid av Petter Dass' sønnesønn Petter Dass.
På 1800-tallet var Coldevins sønnesønn med samme navn Isach Jørgen Coldevin, eier.
Våningshus og uthus gikk med i en brann i 1892, dagens bygning er fra 1894.  Godset ervervet seg i 1908 Norges første traktor.
Etter konkurs i 1911 kjøpte et konsortium med tyve husmenn gården, etter at leilendingsgårdene allerede var overtatt av brukerne.  Hovedbruket ble solgt i 1916 til en familie Løvdahl som i dag fremdeles eier og driver gården også i turistøyemed.
Coldevinske godsarkiv fra DønnesAxel Coldevin donerte gjennom mange år fra 1933 dokumenter og arkivalier fra Dønnesgodset til NTNU UB Gunnerusbiblioteket. Det inneholder dokumenter helt fra 1600-tallet. I 1979 ble det opprettet et eget privatarkiv for de omfattende samlingene. I katalogen finnes detaljert oversikt over hvilke brev, dokumenter, informasjon om gårder og personer mm som er bevart. Blant annet finnes genealogiske dokumenter om slektene Coldevin og Tønder og om husmenn på Dønnes. Axel Coldevin har forfattet en lengre beskrivelse av Dønnesgodset historie fra omkr. 1600-tallet i katalogen.
Lervik

Etymologi

Navnet Lervik er satt sammen av ordene leir (leire) og vik. Andre steder med samme språklige navneopphav er Lerwick på Shetland, Leirvík på Færøyene, og Leirvik i Hordaland m.fl.
Megumi Ogawa

Landslaget

Megumi Ogawa spilte 1 landskamp for Japans kvinnelandslag.
Katolikos av India

Katolikos av India er overhodet for den syrisk-ortodokse kirke av Malankara og samtidig biskopen av nesthøyest rang i den syrisk-ortodokse kirke, bare underordnet patriarken av Antiokia. Den nåværende (og første) innehaveren av tittelen er Baselios Thomas I (siden 2002).
Katolikos av India har sitt sete i Kothamangalam og er samtidig metropolitt og erkebiskop over alle syrisk-ortodokse biskoper i India. Han deltar også ofte i seremonier som gjelder den syrisk-ortodokse kirke i sin helhet. En ny katolikos blir valgt av de syrisk-ortodokse biskopene i India, men ordinert av patriarken. Motsatt er det en katolikos' privileg å ordinere nye patriarker.

Tittelens historie

Katolikos-tittelen går tilbake på den assyriske biskopen av Selevkia-Ktesifon, som fra 300-tallet ble omtalt som Østens katolikos. Den syrisk-ortodokse kirke videreførte tittelen inntil 1860. Den malankarisk-ortodoks-syriske kirke gjeninnførte tittelen i 1912 og løste seg dermed fra den syrisk-ortodokse kirke, som ikke anerkjente tittelens nye innehavere som rettmessige etterfølgere. Den syrisk-ortodokse kirkens synode gjeninnførte tittelen i 1964, i en periode da de to kirkene var gjenforent (1958–1975). Også etter det endelige bruddet mellom kirkene i 1975 ble tittelen videreført, men endret til katolikos av India i 2002.
JBL

Historie

JBLs grunnlegger James B. Lansing grunnla JBL etter å ha forlatt sin stilling som toppingeniør hos Altec Lansing. Lansing lagde først høyttalere som var beregnet på hjemme- og kinomarkedet.
James Lansing tok sitt eget liv den 29. september 1949 etter personalsaker og dårlige valg. Bill Thomas som var visedirektør under Lansing overtok driften av selskapet etter Lansings bortgang. De neste 20 årene skulle «JBL» bli et av de beste merkene på høyttalermarkedet, og produserte høyttalere som Hartsfield og Paragon. Dette er høyttalere som i dag ikke bare er samleobjekter, men blir sett på som høyttalere av øverste klasse.
I 1969 solgte Bill Thomas JBL til det som den gang het Jervis Corp. (senere Harman International). På 70-tallet kom JBL med L100-høyttaleren som slo alle salgsrekorder på høyttalermarkedet. På 70-tallet ble JBL også større på det profesjonelle høyttalermarkedet, på slutten av 70-tallet var det flere JBL-monitorer enn alle andre merker tilsammen i amerikanske studioer.
JBL har også samarbeidet med THX om å utvikle høyttalere for kinoer.
Ford valgte å bruke JBL-høyttalere i sine biler, noe Chrysler hadde gjort med Infinity-høyttalere og Nissan med Bose-høyttalere.
Jarlsberg prosti

Jarlsberg prosti, tidligere Túnsberg eller Vestfoldár prófastdœmi, var et tjenestedistrikt i Oslo bispedømme i Den norske kirke og omfattet kirkesognene i datidens Jarlsberg Grevskab. Prostiet eksisterte fra katolsk tid i middelalderen til delingen av prostiet i 1848.

Historie

Under sitt opprinnelige navn, Túnsbergs prófastdœmi, er prostiet blant de eldste kjente prostier i Norge. Prosten i Tunsberg opptrer første gang i skriftlige kilder fra 1218 og ved riksmøtet i Bergen er prostiet omtalt som ett av 9 (eller 10) i Oslo bispedømme. I 1348 pålegger kong Magnus Eriksson alle menn i Tunsberg prosti å betale det de skylder av tiende til kirken innen en måned. Andre historiske navn på prostiet er Thunsbergs profuastdæme og Vestfold profastadøme. Det siste henspiller på at prostiet omfattet det meste av det historiske Vestfylda.
Prostiet omfattet Tunsberg len i lenstiden og Jarlsberg grevskap fra opprettelsen i 1673. Prostiet kan ha endret navn fra Tunsberg (Tønsberg) til Jarlsberg prosti i den forbindelse. Etter grevskapenes avvikling i 1821, ble Jarlsberg grevskap slått sammen med Laurvig Grevskab til Jarlsberg og Laurviks amt. Det var to prostier i amtet; Jarlsberg og Laurvig prosti. I 1848 ble Jarlsberg prosti delt i Nordre Jarlsberg og Søndre Jarlsberg prostier.
Dagens Tønsberg domprosti er geografisk sett mye mindre enn det historiske prostiet.
Hvem kan hjelpe Neil Young å finne veien hjem

Hvem kan hjelpe Neil Young å finne veien hjem? er en  novellesamling av Audun Briseid utgitt av Cappelen i 1974. 
Briseid kalte selv boken for et «dobbeltalbum», og i den ytre formen er den lagt opp som et musikkalbum med et omslag som delvis minner om Neil Youngs plateutgivelse After the Gold Rush fra 1970. 
Boken består av flere lengre fortellinger; den lengste, og bokens første del, beskriver og skriver videre på Neil Youngs liv. Her skriver forfatteren inn seg selv som betraktende jeg-person. Forfatterens tese er at Neil Young et sted på vegen mistet retningen. Boken handler også om unge menneskers forsøk på å formulere hva moderne myter og idoler består av. De øvrige historiene forteller blant annet om hendelser i Norge; om en rockefestival på Sørlandet, om hvordan det er å stå på stand for første gang, om en gammel mann og eplehaven hans.
Notto Normann Thelle

Utdanning

Etter et studieopphold ved universitetet i Uppsala studerte han språk ved Nanjinguniversitetet i årene 1922–'23. Thelle tok deretter examen artium på Haagaas Artiumskursus' latinlinje i 1928, før han studerte teologi ved Universitetet i Oslo der han ble cand. theol. i 1931.

Misjonsprest 1922 – 1950

I 1926 hadde Reichelt stiftet Den Nordiske Kristne Buddhistmisjon (eller Den nordiske Østasia-misjon, senere Stiftelsen Areopagos), og dens arbeid var konsentrert om en institusjon nær Nanjing, ved navn Ching Fong Shan («Den lysende vinds berg»). I 1927 ble denne misjonsstasjonen rasert under et opprør, og Reichelt og Thelle måtte rømme byen. I to år arbeidet de så i Shanghai. I 1929 kom Reichelt til Hongkong, og opprettet Tao Fong Shan.
8. desember 1941 invaderte japanske styrker Hongkong, og misjonærfamilienes kvinner og barn ble evakuert fra Tao Fong Shan. Senere vendte de tilbake, og familiene ble fra «Black Christmas Day» (den sorte første juledag) 1941 sittende sivilinternert med felles ansvar. Da alle nordmenn ble internert i Stanley Internment Camp 22. februar 1943, fikk de bli på Tao Fong Shan under forutsetning at de ikke brøt japanske bestemmelser og selv sørget for alt de trengte.