Ecker Hill

Historie

Utahs første hoppbakke ble bygd i 1915 i Dry Fork Canyon, og senere fulgte flere bakker av moderat størrelse. Den første virkelig store bakken i delstaten ble bygd i Parley's Canyon i 1928 av Utah Ski Club, som hovedsakelig besto av norske immigranter. Under det første rennet 22. februar 1929 satte Alf Engen bakkerekord med 164 fot (50 meter). 2. mars 1930 fikk bakken navnet Ecker Hill, til ære for skiklubbens leder Peter Ecker.
Anlegget hadde to bakker, den store Class A-bakken og den lille Class B-bakken. Ved enkelte anledninger ble det også bygd et tredje hopp lenger opp i lia, som muliggjorde enda lenger hopp. Dette hoppet ble hovedsakelig brukt av én mann – Alf Engen.
Det ble holdt renn i Ecker Hill både for profesjonelle og amatører. Alf Engen hoppet i flere år som profesjonell, og gjorde mange lange hopp i bakken. I januar 1931 hoppet han 254 fot (77,4 meter) i Ecker Hill. Dette hoppet er med på enkelte lister over verdensrekorder, men ifølge Harold "Cork" Anson ble ikke rekorden anerkjent på grunn av at Utah Ski Club på det tidspunktet ikke var blitt medlem i idrettsforbundet Western American Winter Sports Association. Senere samme år hoppet Engen 266 fot (81,1 meter), men heller ikke den rekorden ble godkjent, fordi den ikke ble satt i et offisielt renn.
Alf Engens anerkjente bakkerekord i Ecker Hill var 281 fot (85,6 meter), satt 26. februar 1933. Han hoppet imidlertid lenger på trening. 1. juledag 1934 hoppet han 296 fot (90,2 meter), og vinteren 1935 strakte han seg til 311 fot (94,8 meter). Også det siste hoppet var lenger enn verdensrekorden, men ble heller ikke anerkjent som rekord.
22. februar 1934 døde Calmar Andreasen etter et stygt fall i Ecker Hill. Andreasen var Utahs amatørmester av året, og hoppet vanligvis i den lille bakken, men hadde fått spesiell tillatelse til å prøve seg i den store bakken. I sitt andre hopp i den store bakken falt han på kulen. Det er uvisst hva som forårsaket fallet; én teori går ut på at skjerfet han hadde rundt halsen blåste opp i øynene på ham så han ikke så hoppet, andre mente at den store farten og muligens sterk sidevind gjorde at han mistet balansen i overgangen til hoppet.
Den eneste kvinne man vet om som hoppet i Ecker Hill, var norske Johanne Kolstad. Hun gjorde to parhopp sammen med Alf Engen 26. februar 1933.
USAs nasjonale mesterskap i hopp ble arrangert to ganger i Ecker Hill, i 1937 og 1949. På den tiden kunne utlendinger vinne USA-mesterskapet, og begge mesterskapene i Ecker Hill ble vunnet av nordmenn: Sigmund Ruud i 1937 og Petter Hugsted i 1949. Hugsteds seier i 1949 var omstridt. På vei til Park City gjorde dårlig vær i Denver at han ble forsinket, og han nådde ikke fram innen rennet begynte. I strid med hoppreglementet, som sa og fremdeles sier at alle hopperne må være på plass når første omgang starter, fikk Hugsted delta i mesterskapet selv om rennet var i gang da han kom. I pausen mellom første og andre omgang fikk han ett prøvehopp, gjorde så sitt første konkurransehopp, og deltok deretter i andre omgang som vanlig.
Etter det siste nasjonale mesterskapet sank aktiviteten i Ecker Hill, særlig på grunn av at bakken var blitt for liten og hadde foreldet bakkeprofil. Det siste rennet i bakken ble holdt rundt 1960. I 1986 ble Ecker Hill tatt med på National Register of Historic Places, USAs offisielle liste over bevaringsverdige steder. Det er i dag (2010) lite igjen av bakken, men ei minnetavle er satt opp på sletta i bakken.
Ecker Hill må for øvrig ikke forveksles med Becker Hill, som var en mindre hoppbakke i Ogden ved Park City rundt 1930.