google/wiki40b huggingface dataset:
Kjellevold

Kjellevold (Kjellevål) er en gård i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Kjellevold har matrikkelnummer 45. i Gulen.

Navn

Oluf Rygh skriver at navnet kommer av gammelnorsk: Kerlingevåll eller Kerlingehvåll, som er sammensatt av ordene kerling, som betyr «enke», og váll som kan bety «isolert høyde» eller «rydning» . Navnet uttales kje'dlevåol eller vål, og har blitt skrevet på ymse vis gjennom tidene, og først på 1800-tallet ble det som regel skrevet «Kjellevold». I skriftlige kilder er historiske skrivemåter av navnet listet opp: «Kiellingeuall» (1563), «Kellingeuold» (1567), «Kiellinguold» (1610), «Kielleuold» (1611), «Kiellingwold» (1667) og «Kiellingvold» (1723).
Når gårdsnavnet blir brukt som slektsnavn pleier det å skrives «Kjellevold».

Geografi

Gården ligger på østsiden av Eidsfjorden, en fjordarm av Gulafjorden, sør for gården Myre. Moldeelva skiller gården fra Molde, grannegården i sør. I en liten vik utenfor Kjellevål ligger to holmer, Storholmen og Småholmen, men de hører til gårdene Lund og Berge.

Historie

Kjellevål lå trolig øde i lang tid etter Svartedauden, kanskje frem mot år 1500. Jordeboken for Bergen Kongsgard fra 1519 nevner bare én bruker: Jon i Kerlingwol, som betalte 2 mk. i skatt. I 1563 er gården delt i to, mellom to brukere som het Gunnar og Magne, og Magne betalte 1 daler i skatt.
Mellom 1924 og 1925 ble det bygget kjørevei over Kjellevål og til Lund, og elektrisk kraft kom i 1945.
Skeppsbron 44

Historikk

Huset stod ferdig i 1910 og ligger mellom Södra Bankogränd og Norra Dryckesgränd. Det ble bygd for direktør Carl Smith etter tegninger av arkitekt Fredrik Dahlberg (1857-1932) og erstattet en eldre eiendom kjent som Levertinska huset etter med.dr. Jacob Levertin (1810-1887) som var eier av huset. Det var et lavere fire etasjes hus oppført i 1622 for brukseier Antoni Boijs.
Den nåværende bygningen ble oppført i en på den tiden moderne stålskjelettkonstruksjon som ble skrudd og nitet sammen. Konstruktøren var sivilingeniør Fritz Söderbergh. I husets sokkeletasje ble det innredet lokaler for en av Stockholms eldste restauranter, Zum Franziskaner, som har vært på stedet siden 1600-tallet, og som også hadde sine lokaler i det huset som ble revet i 1908. Restaurantlokalet bevarer og verdifulle jugendinteriører. 
Den mørkerøde fargen er gjennomgående i fasadens puss og i den høye sandsteinssokkelen. Den unike dekorasjonen over hovedinngangen, Hanrejen på Skeppsbron 44, har vært tema for queerstudier og har også gitt huset et litt vulgært kjælenavn. Ifølge folketroen fikk byggherren, Carl Smith, skulpturert det kvinnelige kjønnsorganet siden hustruen hadde vært utro. Det høye telttaket er tekket med glassert taktegl og krones av kule i kobber, som bæres av fire delfiner.
Huset trappehus inneholder kulturhistorisk verdifulle venetianske vindus- og veggmalerier av Georg Pauli. Skeppsbron 44 har fått en blå klassifisering av Stockholms stadsmuseum, noe som innebærer at eiendommens kulturhistoriske verdi innfrir kravene for byggnadsminner i Kulturmiljölagen.
Lille Lørdag

Min drømmeserie

Det andre året av Lille Lørdag inneholdt en seksjon kalt «Min drømmeserie», med handling fra Arendal (rutebilstasjonen m.v.) der Eia & Tufte Johansen spilte sørlandsguttene «Jan-Tore Kvålsvik» og «Vidar Stangenes». «Min drømmeserie» introduserte begrep som i dag er velkjent over hele Norge, for eksempel "blandings" – en blanding av ketsjup og sennep som man skal ha på sine "ruglete pomm frit".
Under navnet «Vidar & The Jan-Tores» ga duoen ut flere singler: «Min drømmesang» ble en landeplage sommeren 1996, mens deres andre singel «Sørlandets delfin» ikke ble fullt så populær.
Språk i Afghanistan

Det er to offisielle språk i Afghanistan, i tillegg til andre språk som snakkes. De to offisielle språkene er også de mest brukte talespråkene. Dari-dialekten av persisk snakkes som morsmål av om lag 50 % av befolkningen, men denne prosentandelen inkluderer også brukere av Hazaragi-dialekten, rundt to millioner mennesker. Pashto er også et offisielt språk og snakkes av ca. 35 % av innbyggerne i Afghanistan. I tillegg tales mange tyrkiske språk som turkmensk og usbekisk, samt over 30 andre mindre språk. En stor del av befolkningen er tospråklig.
Selv om pashto har egen litteratur har dari, språket som brukes i Kabul, vært det viktigste språket i kulturelle sammenheng, politikk og i næringslivet. Både pashto og dari skrives fremfor alt med det arabiske alfabetet, men det er gjort noen modifikasjoner. Hazarere snakker sin egen dialekt av dari. 11 % av befolkningen bruker tyrkiske språk, først og fremst turkmensk og usbekisk, mens nuristanerne snakker rundt syv ulike dialekter som tilhører den dardiske språkgruppen. Det er ca. 30 mindre språk som brukes av rundt 4 % av befolkningen. Av disse er balutsji og pashai de største.

Historie

I 1978-79 anerkjente Khalq, en fraksjon av Afghanistan sosialistparti, også uzbehey som offisielt språk i landet.
Dari (درى) – den offisielle afghanske betegnelsen på det østlige dialektet til persisk og avledet fra Fārsī-ye Darbārī (persisk: ‏دربار‎ – Darbār, «Kongehoff», «Det kongelige hoffets persisk») – har vært flertallsspråket og det dominerende administrasjons- og kulturspråket i regionen siden middelalderen. Det litterære skriftspråket persisk har fungert som offisielt og administrativt språk siden grunnleggelsen av staten Afghanistan. Mer enn halvparten av befolkningen i Afghanistan (hovedsakelig tadsjikere, hazarere, aimagh, men også mange pashtuner) snakker en dialekt av persisk som morsmål. Persisk er også språket som brukes av befolkningen i hovedstaden Kabul, dog som en dialekt som likestilles med dari – ikke bare som et administrativt og økonomisk språk, men også som lingua franca mellom disse folkegruppene som ikke taler et av de nasjonale språkene som morsmål.
Pashto er språket til pashtunerne og det nest største språket i Afghanistan. Det ble gitt status som offisielt språk i 1964. Tradisjonelt blir den afghanske nasjonalsangen sunget på pashto. Også militære titler er hentet fra pashtunernes språk. Likevel har pashto så langt ikke fått status som administrativt språk, og det er kun i stammeområdene til pashtunerne at språket benyttes i administrativ sammenheng. Andre folkegrupper betrakter pashtunerne som et sekundært folk, og spørsmålet om nasjonalsangen har alltid frembringet provoserende diskusjoner. Ethvert forsøk av regjeringen på å styrke statusen til pashto i befolkningen har hittil ikke lyktes.
I tillegg anerkjennes fem andre minoritetsspråk som offisielle språk i de regionene der flertallet taler disse. Det viktigste er usbekisk, men også turkmensk, balutsji, pashai og nuristani (kati) har opplevd en omvurdering under Karzais styre. For tiden jobbes det med å skrive og innføre ordbøker og læremidler for skoler i disse språkene, med støtte fra blant annet Tyskland.
Tabacalera (sigar)

Tabacalera er et filippinsk sigarmerke produsert av La Flor de la Isabela. De kommer i fire forskjellige størrelser. Tabacalera er Filippinenes eldste sigarmerke. Dette er La Flor de La Isabelas prestisjemerke.
Only Daddy That'll Walk the Line

Only Daddy That'll Walk the Line er en sang skrevet av Jimmy Bryant som ble spilt inn og gitt ut på singel med Jim Alley i 1967.
Ann-Margret og Lee Hazlewood spilte inn sangen og ga den ut på albumet The Cowboy & The Lady i 1969. På albumet ble sangen kalt Only Mama That'll Walk the Line.
Dosso Dossi

Liv og virke

Dossi var trolig elev av Lorenzo Costa og ble sterkt påvirket av venetiansk kunst. I 1512 var han i arbeid i Mantova og i 1532 i Trento. Ellers arbeidet han mest i Ferrara, der han fra 1514 virket for fyrstehuset i byen, for det meste av tiden som ledende hoffmaler. Her arbeidet han også med utsmykkinger av teaterrom og keramikk, såkalte majolikaer.
Han malte både alterbilder og mytologiske og allegoriske framstillinger. Dei fleste temaer hentet han fra antikken og fra kristendommen. Et visst romantisk drag i en del verker kan være inspirert av vennen og åndsbroderen Ludovico Ariosto.
Blat annet malte Dossi bilder som det allegoriske Menneskewts tre stadier, de antikke Circe og hennes elskere i et landskap og Aeneas og Akhates ved den libyske kyst, samt Kristi fødsel og Hvile under flukten fra Egypt, begge med tema fra Bibelen. Han malte ellers flere portretter, som for eksempel et hertug Herkules II av Este.
Dossi var den ledende maleren i Ferrara i det 16. århundr. Han utmerketa seg særlig ut ved bruken av lysende farger, og ellers med fantasi og humor. Dossi formet også det rene sjangermaleriet og la meget arbeide i gjengivingen av de små ting, som frukt og blomster. Han arbeidet en del sammnm med sin bror Battista Dossi; flere veggmalerier i Ferrara-slottet og en hei del andre verker synes å ha kommet i stand ved dette arbeidsfellesskapet.
Handelsblatt

Historie

Handelsblatt ble grunnlagt i 1946 av Friedrich Vogel, som i 1969 opptok Georg von Holtzbrinck som partner. I 1971 overtok Verlagsgruppe Georg von Holtzbrinck avisen. 
Georg von Holtzbrinck døde i 1983. Hans arvinger var Dieter von Holtzbrinck (1941-), Monicka Schoeller og deres halvbror Stefan von Holzbrinck. Dieter von Holzbrinck ble først løst ut av sine to søsken, med en nedbetalingsplan på 15 år. I 2009/2010 ble avtalen omgjort og Dieter von Holtzbrinck overtok gjennom sitt selskap DvH Medien, Handelsblatt, Berliner Tagesspiegel og en 50 % eierandel i avisen Die Zeit.
Nordmøre og Romsdal Fotballkrets

Historie

Romsdals Amts Fotballkreds ble stiftet 28. juni 1914 som en fotballkrets for hele Romsdals amt (i dag Møre og Romsdal fylke). 
I 1920 ble denne kretsen delt i Sunnmøre Fotballkrets og Romsdalske Fotballkrets. Sistnevnte krets byttet navn til Nordmøre og Romsdal Fotballkrets i 1930, mens i 1933 ble den delt i Nordmøre Fotballkrets og Romsdal Fotballkrets. I 1987 ble de to kretsene igjen samlet. Kretsen skiftet navn til NFF Nordmøre og Romsdal i 2017.
Brigadegeneral

Brigadegeneral er en militær grad som rangerer over oberst og under generalmajor. Den er den laveste generalitetsgraden. I visse land brukes graden brigader likeverdig. Den tilsvarende maritime graden er kommandør (engelsk: commodore; i Norge flaggkommandør).
I felten har en brigadegeneral som regel kommandoen over en brigade.
An (kinesisk navn)

An (kinesisk: 安; pinyin: Ān) er et kinesisk slektsnavn. Ordrett betyr ordet «fred» eller «ro», men det tjente som forkortet versjon av Anxi (安息), som var det kinesiske ordet for Det arsakidiske rike. Reisende til Kina som stammet fra områder kontrollert av det partiske arsakide-dynastiet tok gjerne An som kinesisk slektsnavn.
An kan også benyttes som personlig navn («fornavn») i Kina. Det er da nesten alltid et guttenavn, det til tross for at skrifttegnet som ligger mest til grunn for navnet betyr «kvinne, pike» (女, nǚ).
Grunnkretser i Fredrikstad kommune

Grunnkretser i Fredrikstad kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Fredrikstad kommune, Østfold, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
NM i svømming 1932

NM i svømming 1932 ble arrangert i form av ulike norgesmesterskapsstevner i Bergen og Oslo.
Asker

Geologi

Asker tilhører Oslofeltet. Åser av basaltiske lavabergarter preger landskapet og med kambrosilurske avsetningsbergarter som danner lavlandet med jordbruk og strandområder ned mot Oslofjorden.

Politikk

Asker kommunestyre 2011-2015 ble valgt 14. september 2015.

Historie

Askers historie kan føres tilbake til lenge før vikingtiden. Spor etter den tidligste bosetningen finnes i området omkring Asker kirke og både nedover mot Oslofjorden og oppover mot Skaugumsåsen og høydene omkring.
Asker har mange gamle kalkovner og kølabonner. Slike kulturminner finnes blant annet ved Semsvannet, på Brønnøya og Slependen.

Asker kommune

Asker kommune ble opprettet i 1837 i forbindelse med formannskapslovene, med utgangspunkt i Asker prestegjeld unntatt Bærum sogn som ble egen kommune. Folkemengden i 1825 var 2167 og i 1845 var det 2614 innbyggere i kommunen.
Kommunegrensene har vært så å si uforandret siden etableringen, med unntak av boligfeltet Rødsåsen (grunnkrets 1512) med ca 70 innbyggere som ble overført fra Røyken kommune 1. januar 1996.

Kommunereformen

I forbindelse med kommunereformen har Asker kommune inngått intensjonsavtale med Røyken og Hurum kommuner om sammenslåing. Den nye kommunen vil etter planen hete Asker, administrasjonssted vil være i Asker, og tentativ sammenslåing er 1. januar 2020. Den nye kommunen vil få drøyt 90 000 innbyggere og bli den 6. største i innbyggertall (med dagens kommuner). 
Tirsdag den 14. juni 2016 vedtok kommunestyret i Asker å søke om en sammenslåing med Røyken og Hurum med 42 stemmer for og 5 mot.

Kultur

En rekke frivillige kulturorganisasjoner, lag og foreninger hører til i Asker. Deriblant lokale historielag, korgrupper, dans- og kunstforeninger. I kommunen er det også en rekke skolekorps. I sentrum ligger Asker kulturhus med kino og bibliotek. Kommunen har også et eget kulturråd som arbeider for den kulturelle utviklingen i Asker gjennom samarbeid med organisasjoner, institusjoner og enkeltpersoner.

Asker museum

Asker museum er bygde- og friluftsmuseum for Asker kommune.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Semsvannsområdet.

Idrett og friluftsliv

Asker har et rikt idretts- og friluftsliv. Bygda har Frisk Asker som spiller i GET-ligaen i ishockey.
Hypoprasis

Utseende

En ganske stor, litt matt svart praktbille. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår. Undersiden, men ikke oversiden, har noe metallisk glans. Pronotum er ganske tett punktert, dekkvingene mer spredt, punktene danner ikke rader. Billen bærer gjerne med seg en sopp under dekkvingene, denne tyter gjerne fram som en gul, ullaktig frynse langs bakkroppens sider.

Levevis

Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved. Soppen den gjerne bærer med seg bryter trolig ned veden.

Utbredelse

Arten er utbredt i Chile og Argentina.
Den fjerde verden

Den fjerde verden er en fellesbetegnelse for verdens etniske urbefolkninger, herunder den opprinnelige befolkningen i både i- og u-land. Da betegnelsen også har vært brukt generelt om den fattigste del av verden, er det nå mer vanlig å bruke begrepet urbefolkning.
Begrepet er ikke allment akseptert. «Den fjerde verden» har også blitt brukt til å referere til andre deler av verden i forhold til tre-verdensmodellen.
Torgallmenningen

Torgallmenningen er en gate og plass, eller rettere sagt en bred aveny, i Bergen sentrum. Den strekker seg fra Torget i nordøst til Olav Vs plass i sydvest. Fra Strandgaten og sydvestover er den stengt for biltrafikk, og er en av byens viktigste sosiale møteplasser. Gaten var, som alle andre allmenninger i Bergen, opprinnelig en branngate, planlagt etter bybrannen i 1582. Fra 1660 het den Vågsallmenningen, et navn som nå brukes om den tidligere Kongens gate, og Torvallmendningen fikk navn etter bybrannen i 1702, og har i dag det fornorskede navnet Torgallmenningen. Gaten fikk i stor grad dagens utforming etter bybrannen i 1916.

Brann og regulering

Ved brannen i 1916 ble hele området lagt øde. Dette førte til en reguleringskonkurranse om hvordan det nye sentrum i Bergen burde bli. Konkurransen ble vunnet av Albert Lilienberg 1879–1967 med Georg Jens Greve 1884–1967 på andreplass. Disse to ble gitt oppdraget med å utforme det nye sentrum. Oppdraget med å tegne Torgallmenningen ble gitt til Finn Berner (1891–1947). Finn Berner hadde sin utdannelse fra arkitektavdelingen ved Norges tekniske høgskole i Trondheim. Etter at han i 1915 var ferdig, oppholdt han seg i blant annet England og Frankrike. Han hadde sin egen arkitektpraksis i Bergen fra 1920 til 1927, og ble etter dette professor i monumental arkitektur ved Norges tekniske høgskole. Berners bygninger er preget av 1920-årenes klassisisme, og han har ytet en betydelig innsats for norsk monumental arkitektur i klassisismens ånd. Foruten fasadene på Torgallmenningen har han tegnet Telegrafbygningen i Bergen, men denne sammen med Anton Kielland. Berner var formann for skjønnhetsrådet i Bergen fra 1923 til 1927.

Torvalmenningens Vel

Torvalmenningens Vel er en sammenslutning av huseiere og næringsdrivende på Torgallmenningen og tilstøtende nærområder. Velforeningen ble startet i 1930-årene og har som formål å bidra til at Torgallmenningen skal være et attraktivt sted for handel, kultur og sosiale aktiviteter.
Knut Andreas Olsen

Bakgrunn

Knutta vokste opp på Eydehavn, og begynte allerede med sang og musikk i søndagsskolen. Han kjøpte gitar for konfirmasjonspengene, og spilte 50-talls rock i ungdomstiden. Hans musikalske karriere var mer eller mindre basert rundt Folkets Hus Eydehavn. Han spilte i rockebandet Hot Five, bl.a  som var revyorkester for den tradisjonelle Granerevyen i Arendal i 1962 og 1963. Han debuterte i samme revy som tekstforfatter, komponist og artist i 1967, og var med i 16 revyer. 
Han arbeidet innen industrien før han han startet som profesjonell trubadur i 1982 på heltid, med utgivelse av LP-en Det har raba ifra tåga.... Han ga ut flere musikkalbum, og tok jobber som trubadur for kommuner, lag, foreninger og næringsliv i Vest- og Aust-Agder.

Priser

Knutta mottok Aust-Agder fylkes kulturpris i 1990 og Folkets Hus hederspris post mortem i 2008.
Han ble begravet i Stokken kirke 20. august 2008. Representanter fra lokalt arbeidsliv, idrettslag, Eydehavnmuseet, Filadelfia, Arbeiderpartiet med flere, møtte i begravelsen. Minnetale ble hold av bl.a fylkesordfører i Aust-Agder, Laila Øygarden, ordfører i Arendal, Torill Rolstad Larsen og arbeiderpartileder i Aust-Agder, May Britt Lunde.
Choranthus

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter), brunlige og oransje smygere. Hos de fleste artene dominerer den oransje fargen i vingenes indre del, noen er oransje med brune ytterkanter, men det er også et par arter som er nesten ensfarget brune. Undersiden er blekere og mer gråaktig.

Levevis

Larvene lever på gress og halvgress.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vestindia, Choranthus vitellius er også utbredt i Sør-Amerika (området rundt Amazonas).
Aegialiinae

Utseende

Små (2 – 5 millimeter) biller, nokså tettbygde med kraftige bein, antennene ender i en vifte. Kroppen er mer eller mindre sylindrisk, de fleste er glatte og svarte eller brunlige på farge. Beina er utviklet til kraftige gravebein. Larvene er såkalte scarabaeiforme larver, fete og hvite, mer eller mindre C-formede, med en kraftig hodekapsel, kraftige men ikke spesielt store kjever og tre par korte, kraftige bein.

Levevis

Aegialiinae er knyttet til sandete områder, særlig havstrender og elvebredder, der de graver i sanden.

Utbredelse

Gruppen er utbredt over store deler av Jorda men er ikke kjent fra Afrika.
Balkanforbundet

Balkanforbundet var en militærallianse inngått i 1912 mellom Bulgaria, Hellas, Montenegro og Serbia.
Opprinnelig var alliansen rettet mot Østerrike-Ungarns maktambisjoner på Balkan; alliansen ble derimot snart rettet mot Det osmanske rike.
Inspirert av italienernes seier over tyrkerne erklærte forbundet Tyrkia krig i 1912, og kom seirende ut av den første balkankrig. Forbundet gikk i oppløsning under den andre balkankrig i 1913, grunnet uenigheter om fordelingen av landområdene avstått av Tyrkia i 1912.
The Red File

The Red File er et musikkalbum med Beranek, utgitt i 1988.
Charles Ingalls

Biografi

Charles Philip Ingalls ble født den 10. januar 1836 i Cuba, New York. Han var det andre av i alt ni barn av Landsford Whiting Ingalls og Laura Louise Colby Ingalls, som Laura i sin første bok, «Little House in the Big Woods» (Det lille huset i den store skogen) kalte for «Grandpa» og «Grandma». I 1840 flyttet familien fra New York til byen Elgin i delstaten Illinois, før de flyttet videre til Wisconsin. Der møtte han på Caroline Ingalls, som han giftet seg med den 1. februar 1860. Sammen fikk de fem barn: Mary Amelia Ingalls, Laura Elizabeth Ingalls Wilder, Caroline «Carrie» Celestia Ingalls Swanzey, Charles Frederick «Freddie» Ingalls og Grace Pearl Ingalls Dow.
I Lauras bøker beskrives Charles som en mann med mye vandrelyst; han likte ikke å oppholde seg på tett befolkede steder. Først tok han med seg Caroline til Pepins i Wisconsin (huset ble bygd ca 14 km fra Pepins). Etter at Mary og Laura ble født (Laura var ett år gammel), flyttet de til Kansas hvor Carrie ble født. Da de etter et år i Kansas, og bare noen uker etter Carries fødsel fikk vite at de bodde på indiansk territorium, flyttet de tilbake til Wisconsin, for så å flytte til Walnut Grove, Minnesota. Deretter tilbragte de et år i Iowa før de flyttet tilbake til Walnut Grove, for deretter å flytte til De Smet i det som den gang het Dakota-territoriet (De Smet ligger i dag i Sør-Dakota) hvor han slo seg ned. Da hadde han lovet Caroline at de ikke skulle flytte mer, fordi Caroline blant annet var bekymret for barnas utdannelse. 
Etter at de flyttet til De Smet holdt Charles på med gårdsbruk i noen år, men etter at han hadde oppfylt kravene til Homestead Act, solgte han gården og bygde et hjem på Third Street i De Smet. Der bodde han resten av livet. Den 2. juni 1902 døde Charles av hjerteproblemer, 66 år gammel.
Redaktør Lynge

Redaktør Lynge er en roman av Knut Hamsun som ble utgitt i 1893. Den var den første av Hamsuns romaner som måtte bestilles i nytt opplag, og det allerede etter én uke. Med Redaktør Lynge går Hamsun bort fra den psykologiske romanen han gjorde seg bemerket med i Sult og Mysterier, og tar i stedet for seg politiske emner.
Hovedpersonen i boken, redaktør Lynge i avisen Gazetten, er en åpenbar karikatur av Olaf Thommessen, som var redaktør i Verdens Gang da boken ble skrevet.
I det eksemplaret Hamsun sendte til sin venn i Bergen, Køhler Olsen, skrev han som dedikasjon: «Dette Arbejde er fra de Dage da jeg mente mig kaldet til at tryte andre.» (Verbet tryte betyr visstnok «å gjøre slutt på».) Eksemplaret befinner seg i dag på universitetsbiblioteket i Bergen.
1 euro

1 euro-mynten er laget av to legeringer: Den innerste delen av kobbernikkel, den ytterste del av nikkelmessing. Den har en diameter på 23,25 mm, en tykkelse på 2,33 mm og veier 7,5 gram. Myntens rand består av vekslende segmenter, tre glatte og tre fint rillede. Alle myntene har en felles side og en nasjonal side.

Mynter før tilføyelse

Ifølge en ny lov skal alle eurolandene skrive deres navn eller forkortelsen av deres navn på alle deres euromynters nasjonale sider. Men landene bestemmer selv, hvor og når de vil starte denne endringen. Finland var første land til å gjøre dette med å starte med emblemet (FI) på sine mynter.
Circuito Interior

Circuito Interior (spansk for «Indre ring»), offisielt Circuito Interior Bicentenario, er en 42 kilometer lang motorvei som går i en sirkel rundt de sentrale delene av Mexico by. Den første delen av den ble åpna 3. juni 1961, og gikk de åtte kilometerne mellom Benito Juárez internasjonale lufthavn og Monumento a La Raza. Veien var en del av den urbanistiske reformen til den daværende borgermesteren Ernesto Uruchurtu. De østlige og vestlige delene av ringveien sto ferdige i 1976. En stor del av den følger løpa til de rørlagte elvene Río Churubusco og Río de la Piedad. Veien fikk tillegget Bicentenario i navnet etter ei omfattende renovering i 2010. Byen har også en ytre ringvei, Anillo Periférico.