google/wiki40b huggingface dataset:
Sikring (mekanisk)

En sikring er en mekanisk innretting som hindrer maskineri i skade operatøren eller andre. Normalt vil en sikring koble ut kraftkilden fra maskineriet eller blokkere bevegelige deler. Slike sikringer finnes vanligvis på maskineri som trykkluftbor, våpen, slåmaskiner og andre innrettninger som har en sterk kjemisk eller elektrisk kraftkilde. Noen ganger kan slikt maskineri ha flere former for sikringer, som kombinasjon av jording og sikring på trykkluftbor. Særlig maskiner med høyt omdreiningsmoment, som sirkelsager blir noen ganger utstyrt med sikringer som stopper bevegelige deler.
Sikringen kan være en separat bryter som må vris om eller slås på, eller en del av håndtaket, slik at operatøren må være korrekt posisjon i forhold til maskineriet før det kan startes/avfyres. Et beslektet fenomen er dødmannsknapp, som vil kutte krafttilførselen til maskineri.
Middlesex

Middlesex-forkortelse: Middx) var er et tradisjonelt grevskap i England. Nesten hele Middlesex ble i 1965 innlemmet i Stor-London. Det var et av de 39 historiske grevskapene, som opprinnelig inkluderte blant annet City of London, som ble selvstyrt allerede i 1200-tallet. Middlesex er ikke lenger verken et administrativt eller seremonielt grevskap, men er fortsatt en betegnelse på et geografisk område som brukes av blant andre postvesenet.
Grevskapet var lokalisert i sørøstlige England som i dag er hovedsakelig en del av Stor-London, men mindre seksjoner i nabogrevskap. Det historiske grevskapet omfattet land som strakte seg nord for elven Themsen i 5 km øst til 27 km vest for City of London og med elvene Colne og Lea og en åskam som de andre grensene. Det stort sett lavtliggende landet, dominert av leire i nord og alluvium med grus i sør, var det nest største i areal i 1831. For årene 1801 til 1881 utgjorde det 734 km², mens det i 1961 utgjorde 601,7 km².

Historie

Navnet viser til at dette er midten i angelsaksernes område, og er først belagt i 704 i formen Middleseaxan. I Domesday Book (1086) var Middlesex delt i seks områder (hundreds): Edmonton, Elthorne, Gore, Hounslow (senere Isleworth), Ossulstone og Spelthorne.
Området hadde i løpet av andre halvdel av den 19. århundre begynt å bli stadig nærmere knyttet til London, spesielt på grunn av jernbanen. I 1888 ble store deler av det innlemmet i grevskapet London. Dette inkluderer dagens bydeler Camden, Hackney, Hammersmith and Fulham, Kensington and Chelsea, Islington, Tower Hamlets og Westminster.
I løpet av de neste tiårene ble det meste som gjensto av grevskapet urbanisert. Flere av de nye byene som hadde vokst frem krevde etterhvert å få status som grevskapsdistrikter, noe som hvis det hadde blitt innvilget ville betydd at det administrative grevskapet Middlesex hadde bestått av tre distrikter i forskjellige deler av grevskapet.
Dette var ikke en praktisk løsning, og i 1965 ble alt unntatt Potters Bar, som gikk til Hertfordshire og Spelthorne som gikk til Surrey, innlemmet i Stor-London. De bydelene som ble opprettet er Barnet (delvis fra Middlesex), Brent, Ealing, Enfield, Haringey, Harrow, Hillingdon, Hounslow og Richmond (delvis fra Middlesex). Landsbyen Poyle i Surrey ble i 1995 overført til Slough.
Grevskapets flagg og våpen er rød, med en gul krone over tre sverd i gul og sølv.
Grammatikk

Utviklingen av grammatikk

Grammatikk har utviklet seg ved bruk av språk (skriftlig og muntlig), og ved separasjon av menneskepopulasjoner. Ved skriftlig bruk har formelle regler oppstått. Formell grammatikk er standardisering av ordbruken, som bygger på observasjoner. Ettersom reglene blir etablert og utvikler seg, oppstår et standardisert konsept om grammatisk korrekthet. Dette skaper ofte et gap mellom midlertidig ordbruk, og det som er akseptert som korrekt.  
Tidligere var grammatikk også betegnelsen for arbeid med lærde historiske skrifter, særlig fra den greske antikken. Slik bruk av ordet gjenspeiles i navnet Saxo Grammaticus (dvs. Saxo Grammatikeren) – han var historiker. Slik opptatthet av antikken gjorde grammatikk til noe tvilsomt i kristne øyne. Da pave Gregor den Store fikk vite at en viss biskop underviste i grammatikk og leste romerske diktere, bebreidet han ham: «Det har nådd frem til oss, som vi ikke kan nevne uten å rødme, at du underviser noen venner i grammatikk; hvorved vi er så krenket og full av forakt at vår tidligere oppfatning av deg er snudd til sorg. Den samme munn synger ikke lovprisninger av Jupiter og lovprisninger av Kristus.» Tertullian og Hieronymus delte pave Gregors holdning, for grammatikk var på det nærmeste synonymt med hedensk litteratur. 
Den formelle grammatikklæren er en viktig del av utdanningen, men reglene som læres i skolen er ikke «grammatikk» på samme måte som språkforskere bruker uttrykket, da skolegrammatikken ofte er mer preskriptiv, og ikke deskriptiv.
Kunstige språk blir mer og mer vanlig i moderne tid. Mange av dem har blitt laget for å hjelpe menneskelig kommunikasjon (f.eks. interlingua, esperanto eller lojban), eller laget som del i fiksjon (f.eks. klingon eller alvisk). Begge disse språkene har sin egen grammatikk.
Grammatikk i isolerende språk er forskjellig fra i syntetiske språk. Isolerende språk bruker syntaks for å overbringe informasjon som er vist med bøyning i syntetiske språk. Med andre ord, ordplassering er ikke viktig mens morfologi er veldig viktig i et rent syntetisk språk. Isolerende språk er motsatt. Kinesisk og afrikaans, for eksempel, er veldig isolerende, og meningen er derfor veldig avhengig av sammenhengen. (Begge har litt bøyning, og hadde flere før; altså blir de mer og mer isolerende). Latin, som er veldig syntetisk, bruker affikser og bøyninger for å overbringe den samme informasjonen som kinesisk overbringer ved syntaks. Siden latinske ord er nesten (men ikke helt) selvforklarende, kan en forståelig latinsk setning bli laget av elementer plassert i en nærmest vilkårlig orden.
Legalisme

Legalismen (kinesisk: 法家, pinyin: Fǎjiā) var et filosofisk system som vokste frem på 200-tallet f.Kr. i antikkens Kina mot slutten av Zhou-dynastiets tid.
Denne filosofiske skoleretning la bak seg den eldre kinesiske filosofis funderinger rundt mennesket, himmelen og naturen, og konsentrerte seg utelukkende om herskerens makt. Forskjellige filosofer gikk inn for at maktutøvelse burde understøttes ved hjelp av rundhåndede belønninger på den ene side og ved strenge avstraffelser på den annen. Man utviklet systemer for statsmannskapets og maktutøvelsens virkemidler. Filosofen Han Feizi (død 233 f.Kr.) laget en syntese av de tre fremherskende retninger i legalismen så langt, og ble skoleretningens fremste eksponent.
Skoleretningen hadde enkelte elementer til felles med andre skoler, som alle menneskers likeverd, og behovet for at navn og aktualitet overensstemmer med hverandre. Men den fant ingen plass for taoismens vektlegging av den rette vei – tao, konfucianismens moralske rettesnor jen, eller mohistenes religiøse rettesnor «himmelen».

Legalismen som statsfilosofi i Qin-dynastiet

I løpet av 300-tallet f.Kr. ble legalismen nærmest enerådende, og dens filosofi ble gjort gjeldende i det kortlivede Qin-dynastiet (221-207 f.Kr.), da et hensynsløst totalitært regime forente de aller fleste av de kinesiske kongedømmene og holdt dem i et jerngrep med terrorvelde, bokbrenning (213 f.Kr. ) og andre orwellianske styringsmetoder.
Men kort tid etter fikk konfucianismen vind i seilene og mindre enn et århundre etter var den blitt den statsbærende filosofi som så godt som fullstendig fortrengte legalismen.
Frederic Wakeman jr.

Livsløp

Hans far var forfatteren Frederic Wakeman, sr. som ofte tok med familien når han i perioder bodde utenlands. Dette gjaldt blant annet Bermuda, Frankrike og Cuba. Han ble uteksaminert fra Harvard University i 1959, der han hadde fordypet seg i europeisk historie og litteratur. Etter Harvard tok han mastergrader ved University of Cambridge og Institut d'études politiques i Paris. Mens han studerte i Paris slo han over til studiet av kinesisk historie. Han fikk også en studieperiode i Taiwan. 
I 1962 skrev han romanen Seventeen Royal Palms Drive under navnet «Evans Wakeman».  Wakeman tok, under veiledning fra professor Joseph Levenson, Ph.D.-graden i Østasiatisk historie ved University of California i Berkeley i 1965. 
Samme år begynte han å undervise ved Berkeley, og der fortble han hele sin karriere. Wakeman var direktør for  Institute of East Asian Studies ved Berkeley fra 1990 til 2001. Han ble pensjonist i mai 2006, og fikk da universitetes høyeste utmerkelse, the Berkeley Citation.
Hans faginteresse fokuserte på Ming- og Qing-dynastiene, men etterhvert konsentrerte han seg mest om 1900-tallets politiske og urbane historie i Kina, særlig politiets og det hemmelige politiets rolle i den republikanske era. 
Fra tidlig i 1970-årene ledet Wakeman også akademiske komitéer for fremme av kulturelle og akademiske kontakter med Folkerepublikken Kina. Ofte var han og hans kolleger de første vestlige sinologer til å knytte forbindelser til kinesiske forskere etter 1949. I 1978 var Wakeman rådgiver for U. S. Inter-Agency Negotiating Team on Chinese-American International Exchanges, og bidro til å hjelpe amerikanske forskere innen sosialfagene og humaniora til egnede forskningsprosjekter i Kina. I 1987 var han med på å utarbeide en appell undertegnet av 160 amerikanske forskere som oppfordret de kinesiske myndigheter til å stanse med å undertrykke intellektuelle. Wakeman ble også president for American Historical Association i 1992 og var president for Social Science Research Council fra 1986 til 1989.
Han skrev syv bøker om kinesisk historie, seks av dem publisert av University of California Press. Hans første monografi, publisert i 1966 og basert på hans doktoravhandlig, var Strangers at the Gate: Social Disorder in South China, 1839-1861. Strangers at the Gate fokuserte på den sosiale uorden i Perleflodens delta etter første opiumskrig, og benyttet seg meget av dokumenter beslaglagt av britene fra kontoret til generalguvernøren i Guangdong-Guangxi. Det største av Wakemans verker er The Great Enterprise: The Manchu Reconstruction of Imperial Order in the 17th Century, som han offentliggjorde i 1985. I 2003 offentliggjorde han Spymaster: Dai Li and the Chinese Secret Service, om Chiang Kai-sheks beryktede etterretningssjef.  
Historikeren og forfatteren Jonathan Spence kalte Wakeman «quite simply the best modern Chinese historian of the last 30 years.»
Mafjorden

Mafjorden er en fjord på Ingøya i Måsøy kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Stokkneset i sørvest og Finneset i nordøst, og den strekker seg 3,5 kilometer sørøstover til Vikran innerst i fjorden. Det ligger flere holmer ved innløpet til fjorden, Terningen, Sandholmen og Mafjordholmen. Nord for disse ligger Fruholmen fyr.
Fiskeværet Finnes ligger på østsiden helt ytterst i fjorden og litt lenger inn ligger Steinvik. Vikran er en grend helt innerst i fjorden. Langnes er et nes som strekker seg nordover i fjorden. Østerbotn ligger på østsiden og Vikranleira på vestsiden. Særlig Vikranleira er langgrunn og fjæra strekker seg over 700 meter utover i fjorden.
Lunnarp

Lunnarp er et tettsted i Tomelilla kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 339 innbyggere.
Collinsia holmgreni

Utseende

Collinsia holmgreni er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Leonberg

Leonberg er en by i den tyske delstaten Baden-Württemberg, rundt 16 kilometer vest for delstatshovedstaden Stuttgart. Det bor rundt 45 000 personer i Leonberg (2010).
Imperiets overanstrengelse

Imperiets overanstrengelse (engelsk: imperial overstretch eller imperial overreach) er en hypotese om at imperier kan få en slik utstrekning at de mister evnen til å opprettholde eller utvide sin militære og økonomiske rekkevidde.
Hypotesen ble popularisert av historieprofessor ved Yale University Paul Kennedy i sitt verk The Rise and Fall of the Great Powers fra 1987. Begrepet har ikke oppnådd samfunnsvitenskapelig konsensus. Det har ofte blitt brukt om prosessene forut for oppløsningen av Det britiske imperiet og Sovjetunionen, men også om amerikansk utenrikspolitikk i samtiden.
Cryptocercidae

Utseende

Middelsstore (voksne er 20-30 mm), ovale, avlange, kortbeinte og helt vingeløse kakerlakker. Antennene er ganske korte. På farge er de gjerne mørkrøde.

Liv og utvikling

Som hos andre kakerlakker utvikler eggene seg i en hornaktig eggkapsel (oothek) som hunnen bærer med seg til eggene klekkes. Kakerlakkene har ufullstendig forvandling, og nymfene ser ut som små versjoner av de voksne (særlig hos de artene der de voksne ikke utvikler vinger).
Slekten Cryptocercus utmerker seg ved at disse kakerlakkene lever av død ved som de fordøyer ved hjelp av mikroorganismer i mage-tarmkanalen, og at de danner samfunn. En hann og en hunn holder sammen i flere år (monogami er sjeldent mellom insekter) og avler opp et ungekull sammen. Avkommet får i seg mikroorganismene de trenger ved å spise sekreter fra foreldrenes tarm. Slik ligner de sterkt på termitter, og man har trodd at Cryptocercus representerer en gruppe som står nært til termittenes forfedre. Nyere forskning tyder på at dette er tvilsomt, og at likhetstrekkene mellom Cryptocercus og termitter er utviklet parallelt, uavhengig av hverandre.

Utbredelse

Cryptocercus finnes først og fremst i Nord-Amerika, med fem arter, videre er det kjent én art fra Russland og én fra Kina.
De elskende på Montparnasse

Om innspillingen

Filmen ble påbegynt av Max Ophüls som døde av revmatisk feber tidlig i innspillingen. Hans venn Jacques Becker overtok regiansvaret og fullførte filmen.

Handling

De elskende på Montparnasse en biografisk film om den italienske maleren Amedeo Modigliani.
Erebia

Utseende

Middelsstore, gjerne nokså mørkt brune sommerfugler, vingene ofte med en fløyelsaktig glans. Oversiden av vingene har gjerne en bred, gul eller oransje stripe i den ytre delen der det sitter noen små øyeflekker.

Levevis

De fleste av Erebia-artene lever i fjellet, men noen er også vanlige i skog eller på myrer. I Norge finnes fløyelsringvinge (Erebia ligea) over det meste av landet, men mangler kanskje ytterst ved kysten. Larvene lever på gress (Poaceae).

Utbredelse

Erebiina er utbredt i Holarktis. De fleste artene lever i høytliggende områder og har ofte meget begrensede utbredelser, gjerne bare ett fjellområde eller ett enkelt fjell.
Leptosia

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 35-50 millimeter), spinkle, hvite sommerfugler med brede, avrundede vinger. På oversiden har den en litt uregelmessig, svart flekk litt bak spissen , svart spiss på forvingen og gjerne også smalt svart ytterkant på bakvingen. Undersiden av bakvingen har vage, lysbrune tegninger (vatring).

Levevis

Larvene lever på planter i familien Capparidaceae.
Disse sommerfuglene finnes gjerne på halv-åpne lokaliteter, for eksempel skogkanter, mark under gjengroing, hager og dyrket mark. De besøker gjerne blomster. Både i utseende og adferd (blant annet den langsomme, vinglete flukten) ligner de på den palearktiske slekten Leptidea, men de er ikke beslektet med denne.

Utbredelse

Sju av de åtte artene lever i Afrika, der slekten er utbredt over det meste av Afrika sør for Sahara. Den åttende arten, Leptosia nina, er utbredt fra India i vest til Australia i øst.
Calle Schewens vals

«Calle Schewens vals» er ei svensk vise med melodi og tekst av Evert Taube. Iblant kalles den «I Roslagens famn», fordi teksten begynner slik.
Visa kom til da Evert Taube skulle bli medlem av ordensselskapet Pelarorden i 1931, da han ble «tatt til fange» og ikke ble sluppet fri før han på Albert Engströms ordre hadde skrevet ei vise om «den Stockholmska skärgården och Roslagens högsommarlukt och småningom allt dunklare julinätter». Carl von Schewen var en av medlemmene i ordenen, og det var han som ble udødeliggjort som Calle Schewen.
«Calle Schewens vals» ble spilt inn av Karin Juel, akk. av Waldimirs orkester i Stockholm 7. mars 1936. Den ble utgitt på 78-platene His Master's Voice X 4582 i Sverige og His Master's Voice A.L. 2246 i Norge. 
«Calle Schewens vals» ble spilt inn av Gunnar Engedahl, sang, Erling Stordahl, trekkspill, Willy Andresens orkester 8. februar 1957. Den ble utgitt på 78-platen Odeon ND 7310 og på EP-platen Sang og dans med Engedahl (Odeon GEON 11)
Melodien ble spilt inn på plate i 1998 av Göteborgs Sinfonietta med instrumentalt arrangement av Tomas Blank, som også dirigerte. Denne innspillingen har også blitt ofte spilt på radio.

Norske versjoner

Tom Brown og Einar Kristoffersen har skrevet norske tekster. I Browns versjon bærer den tittelen «Skipper'ns vals». Kristoffersens versjon heter «Kalle Sjømanns vals»
Belinskij

Belinskij (russisk: Белинский) er en by i Penza oblast i Russland. Den ligger 110 km vest for Penza. Innbyggertall: 8 800 (2005 est), 8 837 (folketelling 2002).
Stedet ble grunnlagt i 1713. Bosetningen fikk i 1784 bystatus og navnet Tsjembar. I 1948 fikk byen navnet Belinskij etter Vissarion Belinskij, som vokste opp i byen.
Hertha Marks Ayrton

Tidlig liv

Hertha var født i Portsea i Hampshire i England, med navnet Phoebe Sarah Marks, den 28. april 1854. Hun gikk på Girton College i Hampshire, der hun studerte matematikk. På den tiden ga Girton College bare ut sertifikater til kvinner, ikke grader. Hun fullførte en ekstern undersøkelse og mottok en B.Sc.-grad fra universitetet i London i 1881.

Arbeid

Den 6. mai 1885 giftet hun seg med William Edward Ayrton, som var lærer ved teknisk College ved Finsbury. Hun hjalp han med eksperimenter innen fysikk og elektrisitet, og begynte sin egen forskning og gransking til egenskapene til den elektriske lysbue.
I slutten av det nittende århundre var elektrisk lysbue i stor bruk for offentlig belysning, men det var ett stort problem med dette. Lyset hadde en tendens til å flimre, blafre og suse. I 1895 skrev Hertha en serie artikler for The Electrician der hun forklarte at dette var ett resultat av att oksygen kom i kontakt med karbonstengene som brukes i lysbuene. Hun ble det første kvinnelige medlem av Institution of Electrical Engineers (IEE).
Hun var ikke like godt mottatt av Royal Society. Hun ble foreslått som medlem i 1902, men det ble avslått av rådet i Royal Society fordi de fant ut at gifte kvinner ikke var kvalifisert som medlemmer. Men i 1904 presenterte hun ett papir til Royal Society, hvor det viste bevegelser av krusninger i sand og vann. På grunn av denne forskningen og hennes arbeid med elektrisk lysbue mottok hun Hughesmedaljen i 1906.
Hertha oppfant en tegners enhet som kunne brukes for å dele en linje inn i to like deler, samt utvide og forminske tallene. Hun var også aktiv i å utforme og løse matematiske problemer, mange av disse ble publisert i “Mathematical Questions and Their Solutions” fra Educational Times.
Ayrton var agnostiker, men hadde nære bånd til det jødiske samfunnet. I tenårene fikk hun navnet Hertha etter en heltinne av ett Swinburne-dikt som kritiserte organisert religion.
Hertha og Williams datter Barbara Bodichon Ayrton (1886–1950), som var oppkalt etter feministen Barbara Bodichon, var suffragette.
DAPs 25-punktsprogram

25-punktsprogrammet var partiprogrammet til Det tyske Arbeiderparti (Deutsche Arbeiterpartei (DAP) av 24. februar 1920. Samme dag fikk DAP det utvidede navnet Det nasjonalsosialistiske tyske Arbeiderparti (NSDAP).
Adolf Hitler var en av forfatterne av 25-punktsprogrammet. Her er det allerede tale om en Fører, om opphevelse av Versaillestraktaten, og Tysklands forening med Østerrike og om at jødene skulle miste sitt tyske statsborgerskap. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 ble etterhvert mange av punktene satt ut i livet.
Ikke alle sosialistiske elementene i programmet ble virkeliggjort, ettersom Hitler ville ha både Reichswehr og industriherrene på sitt lag. Da ledelsen for SA heller ønsket at «revolusjonen» skulle fortsette og at programmet skulle settes ut i livet i alle sine enkeltheter, fulgte drapene av Ernst Röhm og den øvrige SA-ledelsen.
Følgende tyske menneskerettigheter ble strøket eller forandret etter Riksdagsbrannen:
1. Retten til fritt å uttale sin mening (privat)
2. Retten til fritt å trykke sin mening (avissensur)
3. Foreningsretten
4. Retten til ikke å få sine brev lest av offentlige tjenestemenn/posten
5. Husundersøkninger uten fullmakt
6. Statlig konfiskasjonsrett
7. Begrensing av eiendomsretten (staten kunne konfiskere alt fra en bolig til et fabrikkonsern)
Linux Mint

Utgaver

Samtlige Linux Mint-utgaver kommer med støtte for 32-bit og 64-bit maskinvare. Linux Mint benytter hovedsakelig Ubuntu som pakkebase for installasjon av programvare.

Hovedutgaven

Hovedutgaven (Main Edition) av Linux Mint benytter seg av skrivebordmiljøet Cinnamon.
Også andre skrivebordmiljøer for Linux Mint finnes, som Mate, KDE og Xfce. Bak disse utgavene står imidlertid ikke opphavsmannen Clement Lefebvre selv, men bidragsydere i fellesskapet rundt Linux Mint.

Linux Mint Debian Edition (LMDE)

Linux Mint Debian Edition (LMDE2 Betsy), som ble publisert i april 2015, er basert på Debian og har ingen avhengigheter av Ubuntu.
LMDE mangler noe funksjonalitet og mangler blant annet støtte for spesialtilpassede eller personlige programkilder, såkalte PPA-er. Det er mindre brukerbase og samfunnet som kan gi hjelp og støtte er mindre. LMDE er derfor beregnet for mer erfarne brukere.

OEM og «No Codec»-utgave

OEM-utgaver for maskinvareleverandører samt «no codecs»-utgaver som ble laget av hensyn til lovgivning ble fra Mint 18 (Sarah) fjernet for å redusere vedlikehold av antall installasjonsversjoner. Dette er nå ivaretatt gjennom valg i løpet av selve installasjonen.

Versjoner

Linux Mint benytter Ubuntu som base og følger derfor dens utgivelsesyklus. En ny Linux Mint-versjon er gjerne tilgjengelig rundt to måneder etter Ubuntu-versjonen. Hver versjon av Linux Mint får et kallenavn etter jentenavn.
Opprinnelig var det to Linux Mint-utgivelser per år. Etter Linux Mint 5 i 2008, ble hver fjerde utgivelse en såkalt LTS-versjon (langtids støttet i fem år).
En ny utgivelsestrategi ble lansert med Linux Mint 17, hvor nye hovedversjoner (f.eks fra versjon 17 til versjon 18) skal bygge på en LTS-versjon med Ubuntu som base.
Ved ny hovedversjon oppdateres systemets kernel og drivere. Dette skjer imidlertid ikke ved mindre punktoppdateringer (f.eks fra 17.1 til 17.2 osv). Punktoppdateringer ansees derfor som tryggere og gjøres enkelt i systemets oppdateringsbehandler
Det er mulig å oppdatere mellom hovedversjoner (f.eks fra versjon 17 til versjon 18), men da gjennom en spesifikk rutine Linux Mint-teamet mener er tilpasset mer erfarne brukere.
Linux Mint-teamet sin filosofi er likevel «If it ain’t broke, don’t fix it». Om alt fungerer, bør brukere vite at det alltid er en fare for problemer ved installasjon av ny versjon.
Municipal Pérez Zeledón

Municipal Pérez Zeledón er en costaricansk fotballklubb fra Pérez Zeledón. Den ble stifta 28. september 1991, og spiller i dag i Primera División. Klubbens hjemmebane er Estadio Municipal Pérez Zeledón, og draktene er blå og hvite. Lagets kallenavn er «Guerreros del Sur» («Krigerne fra sør»). Pérez Zeledón har vunnet Primera División én gang, i Apertura 2004, Apertura 2017.
KNI

KNI a/s (Kalaallit Niuerfiat, eller Grønlands Handel) er Grønlands største handelsselskap. Selskapet er offentlig eid; det eies i sin helhet av Grønlands hjemmestyre.

Historie

KNI kan spore sin historie tilbake til 1774, da Den Kongelige Grønlandske Handel (KGH) ble etablert. Dette var den danske statens handelsselskap mot kolonien Grønland. Dette selskapet hadde monopol på all handel med Grønland fram til 1950.
KNI a/s ble etablert 1. desember 1992.