Taungoo-dynastiet

Historie

Kong Mingyinyo grunnla det første Taungoo-riket i 1486 Taungoo, som ligger ved Sittangelva sør for Ava, mot slutten av Ava-dynastiets styre, og fram til 1510 var han en vasall under Ava. Etter at Ava ble erobret av de invaderende shanene i 1527, utvandret mange burmesere til Taungoo, som ble et nytt burmesisk maktsenter. Deretter erobret dynastiet mohnyinshanene i Nord-Burma.
Mingyinyos sønn Tabinshwehti forente så det meste av Burma, hvor han befestet sitt styre og erobret nye land i sør, hvor han invaderte Irrawaddy-deltaet og inntok monhovedstaden Pegu. I 1544 ble Tabinshwehti kronet til konge over hele Burma i den gamle hovedstaden Pagan. Nå hadde den geopolitiske situasjonen i det sørøstlige Asia undergått dramatiske forandringer. Shanene fikk makt i et nytt kongedømme i nord, Kongedømmet Ayutthaya (Siam), mens portugiserne hadde ankommet den sørlige delen av riket og erobret Malakka. På grunn av de nyankomne europeiske handelsmennene ble Burma igjen et viktig handelssenter, og Tabinshwehti flyttet hovedstaden til Pegu, siden denne byen hadde en mer gunstig plassering med tanke på handel. Han begynte så å samle en hær for å angripe kysten av Arakan i vest (også vist på kartet), hvor Tabinshwehtis styrker ble beseiret, men likevel klarte han å få kontrollen over Nedre Burma opp til Pyay. Han ledet så sin hær i dens tilbaketog østover til Ayutthaya, hvor han nå ble beseiret av thaistyrker i den burmesisk-siamesiske krigen i 1548-9, og også hans felttog i Ava i Øvre Burma ble mislykket. En periode med opprør og uroligheter blant folkene burmeserne hadde underkastet seg fulgte disse mislykkede felttogene, og i 1551 ble Tabinshwehti myrdet.
Tabinshwethi ble etterfulgt av sin svoger Bayinnaung, som styrte landet i tredve år, og som startet et militært felttog som førte til at burmeserne erobret flere andre stater, inkludert Manipur (1560) og Ayutthaya (1569). Bayinnaung var en energisk og effektiv leder og en dyktig militær kommandant, som gjorde Taungoo til Sørøst-Asias mektigste stat, og utvidet grensene fra Lao til Ayutthaya, nær Bangkok. Riktignok førte krigene hans til at Burmas ressurser ble brukt til krigføring, og både Manipur og Ayutthaya, som i femten år hadde ligget under Taungoo, ble fort uavhengige igjen. Bayinnaung skulle til å sette i gang et siste, avgjørende angrep mot kongedømmet Arakan da han døde i 1581. Hans sønn Nanda Bayin og hans etterkommere måtte slå ned opprør i andre deler av landet, og Arakan ble dermed aldri beseiret.
Taungoo-kongenes make ble utfordret av opprør i flere byer og fornyede portugisiske invasjoner, og trakk seg tilbake fra det sørlige Burma og grunnla et nytt dynasti i Ava, det gjenopprettede (andre) Taungoo-dynastiet eller Nyaungyan-dynastiet. Bayinnaungs sønnesønn Anaukpetlun forente nok en gang Burma i 1613 og beseiret portugiserne i deres forsøk på å overta landet, men over tid ble riket desintegrert. Anaukpetluns etterfølger Thalun gjenoppbygde det krigsherjede landet, og ut ifra Thaluns omsetting i 1635 har kongedømmets befolkning blitt anslått til to millioner.
Taungoo-dynastiet overlevde ennå et halvannet århundre, fram til Mahadammayazas død i 1752. Støttet av franskmennene i India gjorde Pegu endelig opprør mot Ava, som førte til at staten ble ytterligere svekket, før den brøt sammen i 1752, samme år som Konbaung-dynastiet overtok syter av landet.