google/wiki40b huggingface dataset:
Dougie Thomson

Karriere

Thomsons musikalske karriere begynte i august 1969, da han ble med i et lokalt Glasgow-band, The Beings. 
I september 1971 begynte han å spille med The Alan Bown Set hvor han arbeidet en kort periode sammen med sin fremtidige Supertramp-kollega John Helliwell. I februar 1972 møtte Thomson Supertramp og endte med å spille med bandet på flere konserter som en midlertidig stand-in. I 1973 ble Thomson medlem av Supertramp som bassist og han hjalp også til med forretningsledelse sammen med Dave Margereson. Han overtalte også John Helliwell til å bli med i bandet.
Thomson spilte med Supertramp på Crime of the Century, Crisis? What Crisis?, Even in the Quietest Moments…, Breakfast in America, Paris, …Famous Last Words…, Brother Where You Bound og Free as a Bird.
Etter at Supertramp ble oppløst i 1988, ble Thomson forlegger i musikkindustrien, stiftet Trinity Publishing og arbeidet med et managerfirma i Chicago.
Thomson ble gift i 1989, og er bosatt i Chicago (1998). Han har fire barn, Laura, Emma, James og Kyle. Han har interesse for seiling, og har deltatt i konkurranser for seilyachter.
Grocland

Grocland, Groclant eller Groclandia, var en fiktiv øy som skulle ha ligget vest for Grønland.
Den opptrådte på flere kart i det sene 16. århundre, var mindre enn Grønland med en lang og tynn form og ikke ulik Baffin Island. En av de første gangene øyen dukket opp var hos Gerhard Mercator i 1569, mens den siste gang ses hos Mathias Quadus i 1608.
Freddie Sears

Landslag

Sears har (per mars 2009) enda ikke spilt for Englands A-landslag, men han har spilt for U-19-laget.
Melzerina

Utseende

En middelsstor, avlang, kontrastrikt farget trebukk. Grunnfargen er matt fløyelsaktig svart, men sidene av pronotum og et bredt tverrbånd på dekkvingene er gulaktige. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Pronotum har en butt tann langt bak på hver sidekant, dekkvingene er jevnbrede.

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil.
Severnaja kraftverk

Severnaja kraftverk (russisk: Северная ТЭЦ, betyr Nordlige kraftverk) er et varmekraftverk under bygging i St. Petersburg i Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en effekt på 500 MW. Brenselstype er naturgass og mazut.
Byggingen av kraftverket begynte i april 1970, og første byggetrinn sto ferdig i 1975.
Kampeskadronen

Nedleggelse/omorganisering

Avdelingen ble 1. januar 2019 nedalagt på Rena og reetablert under 2. bataljon på Porsangmoen som Kavalerieskadron 2 i Finnmark landforsvar.
Synth rock

2000-årene

I 2007 ble mange inspirert av Synth rock og Synth pop.
Mesembrina mystacea

Utseende

Det er flere ytre kjennetegn som skiller familiegruppen møkkfluer fra andre nærstående fluer. For en generell beskrivelse se hovedsiden om møkkfluer.
Mesembrina mystacea  etterligner humler og ligner overfladisk på humleblomsterfluen (Volucella bombylans) i familien blomsterfluer. Den er vakkert farget i svart, gul og hvit pels.

Levevis

Mesembrina mystacea hører til møkkfluene, en gruppe som både kan være plagsomme og smittespredere, men regnes ikke å være blant de skadelige.
Larvene  lever av dødt materiale (saprofager), og bidrar til nedbrytingen og dermed til stoffkretsløpet. 
Mesembrina mystacea tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie,  en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres.  Helt mot slutten av puppestadiet blåser fluen opp en «ballong», bak spalteåpning kalt frontalsuturen. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret. Utviklingstiden eller generasjonstiden er avhengig av temperaturen.
Søppelspann

Søppelspann, søppeldunk eller søppelcontainer er en beholder som blir brukt til midlertidig oppbevaring av søppel. Disse er robuste og slitesterke enheter som også kan tilpasses etter behov.

Søppelspann

Vanlig husholdningsstørrelse er ca. 140L. Disse beholderne finnes i alle slags farger og fasonger, avhengig av hva slags bruk de er beregnet til. Søppelspann fungerer som et viktig mellomledd fra forbruker til avfallsanlegg. Man deler også søppelspann inn i ulike kategorier med egne fargekoder for å gjøre det enklere å kildesortere avfallet. En vanlig norsk husholdning har som regel to søppelspann hvor det ene er til restavfall, og det andre kun til papir og papp. Restavfall er avfall som ikke kan kildesorteres eller resirkuleres. Søppelspann er en viktig del av et effektivt gjenbruk innad i et samfunn. Man er avhengig av at hver enkelt husholdning har ulikt kategoriserte søppelspann for å opprettholde en korrekt kildesortering. Kildesortering vil si å sortere ulike materialer i egne kategorier slik at de kan smeltes om og brukes på nytt. Dette er for å begrense forbruket av de materialene det gjelder, hovedsakelig for å redusere forurensning og generelt forbruk. Resirkulering er mer et samlet begrep for kildesortering, da resirkulering i bunn og grunn betyr gjenbruk, og er en grunnleggende del av kildesorteringen.

Søppeldunk

En søppeldunk er en beholder av plast eller metall av en viss størrelse som skal brukes til å oppbevare avfall. De er laget for å stå utendørs og plasseres helst lett litgjengelige for søppelmenn, og har gjerne en viss fasong eller design som skal passe til søppelbilens utforming. Søppeldunken er avfallets siste stoppested før det fraktes med søppelbil til søppelannlegget.

Søppelcontainer

En avfallscontainer, eller -konteiner, er en container for avfall, konstruert for å oppbevare avfall og frakte det ved hjelp av søppelbiler.
Mange bedrifter, leilighetskomplekser, kontorer og industrielle områder vil ha en eller flere avfallscontainere for å lagre avfall som blir generert. Disse containerne blir tømt av frontlastende søppelbiler. Bilene har store klyper foran, som blir innstilt og satt inn i «armene» (eller sporene) på containeren. Hydraulikken løfter deretter klypene, som er festet til containeren, og snur den opp-ned. Innholdet blir så tømt ned i bilens avfallsbeholder og fraktet til nærmeste søppelfylling.
Iaidō

Iaidō (居合道; iaidou, «kunsten å trekke et sverd») er en japansk kampsport.
Framtid i Nord

Framtid i Nord er en avis som utgis i Nord-Troms, og utgis to ganger i uken, på tirsdag og fredag. Før 3. mars 2017 ble avisen utgitt på tirsdag, torsdag og lørdag.
Fyrstedømmet Theodoro

Fyrstedømmet Theodoro, også kjent som goternes land (gresk: Γοτθία) var et lite fyrstedømme på Krims sørvestre del. Riket ble grunnlagt av krimgotere tidlig på 1300-tallet og eksisterte frem til det ble erobret av de tyrkiske osmanene i år 1475. Dets hovedstad var Doros, også kalt Theodoro, som i dag er kjent som Mangup. Fyrstedømmet var en nær alliert av Keiserdømmet Trapezunt.

Historie

Fyrstedømmets befolkning var en blanding av grekere, krimgotere, alaner, protobulgarer, kumaner, kiptsjaker og flere andre etniske grupper. Hovedreligionen i riket var ortodoks kristendom – med en muslimsk minoritet – og dets offisielle språk var gresk. Innledningsvis var fyrstedømmet under Keiserdømmet Trapezunts kontroll, men ble senere utviklet til en fullt selvstendig stat.
Fyrstedømmet nevnes første gang på det tidlige 1300-tallet, med tidligst gitte data av den etterfølgende bysantinske historiker Theodore Spandounes som skrev om Andronikos III som «goternes prins». Flertallet andre kilder oppkommer senere på 1300-tallet, for eksempel der flere allvitere nevner Dmitry, en av tre tatarske prinser som deltok i slaget ved det blå vann som prins over goterne. Navnet Theodoros' opprinnelse er omtvistet, men prinsene etter i det minste 1420-årene kalte seg Herre over byen Theodoro og dens marine region (gresk: αὐθέντης πόλεως Θεοδωροῦς καὶ παραθαλασσίας).
Fyrstedømmet hadde vennskapelige relasjoner med dets nordlige nabo Den gylne horde, der de betalte en årlig tributt som vasallstat. Imidlertid lå man i stadig konflikt med Adelsrepublikken Genova og dens kolonier som lå rett sør for fyrstedømmet, og som derfor blokkerte store deler av kysten. Denne kystremsen som løp fra dagens Balaklava til Alusjta lå fra først av under Fyrstedømmet Theodoros kontroll, men gikk under diverse stridigheter over til genovesisk herrevelde. Således gikk størstedelen av handelen via havner som tilhørte en annen fraksjon, men for å motvirke dette anla Theodorito en ny havn ved munningen av elven Çorğun. Der ble det også bygd en festning.
Den 6. juni 1475 erobret den osmanske hærfører Gedik Ahmed Pasha byen Kaffa fra de genovesiske handelskoloniene, og mot slutten av samme år, etter seks måneders beleiring falt også den gotiske hovedstaden Mangup. Samtidig ble den resterende delen av fyrstedømmet erobret av Krimkhanatet, som nå var en osmansk vasall. Hele det tidligere fyrstedømmet Theodoro og den resterende del av sørlige Krim ble nå administrert direkte fra Høyporten i Istanbul.
Gustav Vasas bibel

Gustav Vasas bibel er det vanlige navn på den svenske bibeloversettelse utgitt i1540-41. Hele tittel, som vist på illustrasjonen til høyre: Biblia / Thet är / All then Helgha Scrifft»: Bibelen / det er / hele den Hellige Skrift /.
De som stod bak oversettelsen var Laurentius Andreae og brødrene Petri, Olaus og Laurentius. Blant disse er det erkebiskop Laurentius som betraktes som største bidragsyter.
Bibelen følger tett den tyske versjonen av Martin Luther fra 1526, ikke bare i språk, men også i typografi og bruk av fonter i det hele.
18. etappe i Tour de France 2005

Info

Michael Rasmussen er sikret klatretrøya etter denne etappen, såfremt han fullfører de resterende etappene. Ingen har mulighet til å ta ham igjen i poengsammendraget.
Zizhong

Zizhong (kinesisk: 资中县; pinyin: Zīzhōng Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Neijiang.
I 1999 hadde fylket et folketall på 1 308 291 innbyggere.

Kulturminner

Både det lokale Konfuciustempelet og Krigsgudtempelet i Zizhong (Zizhong Wenmiao he Wumiao, 资中文庙和武庙) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Jernbane

Chengdu-Chongqing-jernbanen betjener området; den fører fra Chengdu til Chongqing.

Vei

Kinas riksvei 321 løper gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i Sichuan.
Frederik Raben-Levetzau

Karriere

Frederik Raben-Levetzau ble født på Lekkende Gods, Mern, som sønn av Josias Raben-Levetzau (1796–1889) og hustru Siegfriede Victorine von Krogh (1823–1898). Han var gift med Lillie Suzanne Moulton (19. desember 1864 til 9. mars 1946).
Frederik Raben-Levetzau ble student i 1870 og cand.polit. i 1877. Han var attaché ved de danske ambassadene i Paris og Wien 1877–1880. Han var generalkommissær ved Verdensudstillingen i Paris år 1900. 
Frederik Raben-Levetzau var utenriksminister i regjeringen J.C. Christensen 1905–1908. Etter bedrageriavsløringen av Alberti i 1908 innleverte Frederik Raben-Levetzau sin avskjedssøknad og fremkalte derved regjeringens fall. Han satt i Landmandsbankens bankråd. Han deltok ikke siden i politikk.
Frederik Raben-Levetzau eide grevskapet Christiansholm (oppløst i 1921), Bremersvold, Beldringe og Lekkende. 
Frederik Raben-Levetzau var første visepresident (siden æresmedlem) i Det Kongelige Danske Geografiske Selskab. Han var også ordensskatmester (fra 1918), hoffjegermester og kammerherre. Han var medlem av styret for Den Raben-Levetzauske Fond. Han var også president for Københavns Golfklub og for komiteen for Danmarks deltagelse i de Olympiske leker i Athen. Han var formann for Dansk Automobil Klub, for Nysted sogneråd og i byggeutvalget for Christiansborg.
Joktan

Joktan (hebraisk: יָקְטָן – Yåqṭān) er i Det gamle testamentet en stamfar som er sønnesønn av Sjelah, sønn av Eber og bror til Peleg (1 Mos 10,25). 
Joktans tretten sønner regnes som forfedre til flere folk, først og fremst i det sørlige Arabia.
Oscar Strugstad (den yngre)

Felttoget i Norge i 1940

På vei til å melde seg for Hærens overkommando ble Strugstad den 19. april 1940 beordret om å stå til rådighet for sjefen for Østerdalsgruppen. Etter oppløsningen av Østerdalsgruppen den 24. april 1940 ble han beordret til å ta over kommandoen i Tynsetavsnittet og samle de igjenværende avdelingene av Østoppland infanteriregiment nr. 5 (IR 5).

I utlandet

Strugstad var militærattaché i Stockholm fra 1940 til 1941, deretter sjef for den norske brigade i Skottland i perioden 1941–1942. I februar 1942 ble han generalmajor, og fra 1943 til krigens slutt var han leder for Den norske militærmisjon (Nor M M) som representerte Forsvarets overkommando til Scottish Command med sjef Andrew Thorne og den Øverste allierte ledelse i Europa (SHAEF) i London. Etter krigen tjenestegjorde han som sjef for Distriktskommando Trøndelag (DKT).
3. etappe i Tour de France 2006

Info

Etappen hadde både sprint og klatreelementer og startet i Esch-sur-Alzettei Luxembourg og går gjennom Belgia før den endte opp i Valkenburg i den nederlandske provinsen Limburg.
Tre ryttere måtte bryte etter etappen, deriblant en av favorittene til å vinne touren, Alejandro Valverde, som ble skadet etter en velt. Fred Rodriguez, en av Robbie McEwens viktigste hjelperyttere måtte også bryte etter et velt.
Thor Hushovd stivnet i de siste bakkene og mistet dermed den gule ledertrøyen til Tom Boonen som da fikk både den grønne og den gule trøyen.
Jansenismen

Jansenismen var en retning innen kristen filosofi som har sitt navn fra sin grunnlegger og fremste eksponent, den flamske teolog Cornelius Jansen (1585–1638). Den ble aldri noen massebevegelse, men hadde en viss betydning blant det lesende publikum, i borgerskapet og i aristokratiet.
De forfektet en kristen variant som ble oppfattet som en krass motsetning til vanlig katolsk tankegodt. Særlig fremtredende var en lære om at den guddommelige nåde bare tilkommer de som er på forhånd utvalgt til den (som ved predestinasjon). Den vendte seg skarpt mot jesuittenes sjelesorg, og jesuittene kritiserte sterkt jansenistenes teologi.

Historikk

Jansen, som var en motstander av jesuittene, gikk inn for at man skulle vende tilbake til de filosofiske og teologiske fundamenter man etter hans mening fant hos den hellige Augustin. Hans posthumt publiserte verk Augustinus (1640) fikk en betydelig innflytelse, og blant de tenkere som tok til seg «jansenismen» var Racine og Pascal. I Frankrike ble jansenismen forbundet med klosteret i Port-Royal-des-Champs, som drev en rekke av de skoler som utdannet Racine og Pascal, med forfatterskapet til Pasquier Quesnel.
Jansenismen ble fordømt som heretisk i en rekke pavelige buller, fremfor alt av pave Innocens X og av pave Klemens XI (Unigenitus). Det er verdt å merke seg at ettersom Jansen selv var død innen hans hovedverk og fordi han hadde tatt med erklæringer om sin beredvillighet og lydighet overfor den katolske kirke, ble han selv aldri betraktet som noen heretiker. Den endelige avvisning av jansenismen kom fra pave Pius X, som gikk inn for hyppig, gjerne daglig, kommunion, og som anbefalte barnekommunion fra ca. åtte års alder.
I Frankrike forsøkte kong Ludvig XIV, under innflytelse fra jesuittene, å få en slutt på jansenismen. Et særlig fokus var i den forbindelse klosteret i Port-Royal. I 1710 ble de siste nonnene sendt derfra og klosteret derpå jevnet med jorden. Tilhengere til jansenismen som flyktet fra Frankrike slo seg ofte ned i Nederland, og særlig i område rundt Utrecht. Dette kan sees i sammenheng med den gammelkatolske bevegelsen og utviklingen av Utrechtunionen i slutten av 1800-tallet.

Teologi

Jansenismen la stor vekt på arvesynden, det menneskelige forderv, den guddommelige nådes nødvendighet, og predestinasjon. I jansenistisk tenkning var menneskene født onde, og uten guddommelig hjelp kunne det aldri bli godt. Dette betød at man måtte være svært omhyggelig med hvilke valg man fattet, legge for dagen et høyt nivå av fromhet og moralsk rettskaffenhet, og forberede seg grundig ved bønn og skriftemål før man mottok kommunion (og dermed tenderte jansenismen mot svært sjelden mottakelse av nattverdens sakrament). Jansenismens forestilling om predestinasjonen, med grunnlag i Augustins verker og med stor likhet til kalvinismens predestinasjonslære, var at bare et svært begrenset antall mennesker, de «utvalgte», var forutbestemt den evige frelse.
Kontrast: Molinisme
Penza

Historie

Penza ble grunnlagt i 1663 som en grensepost på det som da var Russlands grense mot sørøst. Byen er oppkalt etter elva den opprinnelig ble bygget ved. Ettersom byen opprinnelig lå i et grenseland ble de fleste husene bygget av tre og byen utviklet uten noen overliggende plan. På 1700-tallet ble Penza et viktig handelssenter.
I 1774 ble Penza tatt av opprørshæren til Jemeljan Pugatsjov, etter at byens borgere slapp kosakkene inn i byen. De første husene i stein begynte å dukke opp etter 1801, og i 1809 var Penzas befolkning vokst til over 13 000 mennesker.
Under den russiske borgerkrigen startet de tsjekkoslovakiske legioner et anti-bolsjevikisk opprør i Penza. I sovjetperioden utviklet byen seg som et regionalt industrielt senter.

Dagens by

I dag anses Penza som et regional senter for høyere utdanning. Byen har seks universiteter, 13 høyskoler og 77 offentlige skoler. Penza er også vertsby for tre teatere, fire muséer og tre kunstgallerier.
Topografisk sett skiller Penza seg betydelig fra de omkringliggende byene, med sitt bølgende bakkelandskap og omkringliggende skoger.
Madman Across the Water

Korister og forfattere

Lesley Duncan, Sue og Sonny, Barry St. John, Liza Strike, Roger Cook, Tony Burrows, Terry Steele, Dee Murray, Nigel Olsson, Chris Spedding.
Publisert av Dick James Music Limited.
Norgesmesterskapet i orientering 2001

Norgesmesterskapet i orientering 2001 bestod av flere arrangementer som i 2001 kåret norgesmestere i orientering.
Hovedmesterskapet ble arrangert i Klæbu 6.-9. september. Kongepokalene ble vunnet av Hanne Staff og Bernt Bjørnsgaard.
SpareBank 1 Østlandet

Historie

Banken er en fusjon mellom flere tidligere, lokale sparebanker, hvorav Hof Sparebank fra 1845 var den eldste, men først innfusjonert i 1993. Den store, avgjørende fusjonen fant sted i 1988, mellom Østerdalen Sparebank, Vinger Sparebank og Sparebanken Hedmark. Denne første Sparebanken Hedmark var dannet i 1982 ved en fusjon mellom Hedemarken Sparebank og Nord-Østerdal Sparebank.
I juni 2006 kjøpte banken seg opp i SpareBank 1 Gruppen AS, og overtok begge SpareBank 1s kontorer i fylket. I 2016 utvidet banken sitt markedsområde ytterligere gjennom kjøpet av de resterende aksjene i Bank 1 Oslo Akershus AS, som så ble fusjonert inn 1. april 2017.

Fusjon med Bank 1 Oslo Akershus

Bank 1 Oslo Akershus var eid av andre banker i SpareBank1-systemet og Landsorganisasjonen i Norge (LO). I 2013 kjøpte Sparebanken Hedmark 40,5 prosent av aksjene, og i desember 2015 ble det kunngjort at Sparebanken Hedmark kjøper de resterende aksjene. Bank 1 Oslo Akershus blir etter dette et heleid datterselskap av Sparebanken Hedmark. Kjøpet blir delvis finansiert av en rettet emisjon mot LO og de øvrige bankene. Etter dette blir LO den nest største eieren i Sparebanken Hedmark Sparebankstiftelse, med 15,1 prosent eierandel. Fusjonen mellom de to bankene ble gjennomført med virkning fra 1. april 2017.
Maurice Bardèche

Den tredje republikken og Vichy

Bardèche var et produkt av de mulighetene til utdannelse som åpnet seg med den tredje republikken. Han fikk stipend og gikk på Lycée Louis-le-Grand, der han møtte og ble venn med Thierry Maulnier og sin fremtidig svoger Robert Brasillach. I 1928 begynte han på École normale supérieure, og ble ferdig i 1932.
Bardèche ble først kjent gjennom sitt samarbeid med Brasillach, sammen skrev de historiske verk om film og om den spanske borgerkrigen, det siste er et manifest for forsvar av orden, mot «paralyserende demokrati, det samme som malaria». Han var professor i fransk litteratur ved Université des Sciences et Technologies de Lille fra 1942 til 1944, og ble anerkjent som kritiker.  
Etter opprinnelig å ha vært rojalist, begynte han i 1938 å skrive for den fascistiske avisen Je suis partout («Jeg er overalt»). Han konsentrerte seg fullt om politikk etter 1945, da Vichy-regimet og andre verdenskrig var over og Brasillach var henrettet som kollaboratør.

Etter andre verdenskrig

Han skrev Lettre à François Mauriac (Brev til François Mauriac) i 1947, der han angrep det han så som streng behandling av tilhengerne til Philippe Petain etter krigen. I 1948 fulgte han det opp med Nuremberg ou la Terre Promise («Nürnberg eller det lovede land»), hvor han gikk løs på Nürnbergprosessen. Denne boken første til at han ble idømt ett års fengsel (aldri avtjent) og fikk status som en av de fremste tenkerne innen nyfascismen.
Han var en av grunnleggerne av Mouvement Social Européen i 1951 og ble nestleder, dette brakte ham i kontakt med personer som Oswald Mosley, Karl-Heinz Priester og Per Engdahl. Han utga også et tidsskrift, Défense de l'Occident («Forsvar av Vesten»), fra 1952 til 1982, som uttrykte de samme ideene om europeisk nasjonalisme og enhet.
I motsetning til noen av sine samtidige gjorde Bardèche ingen hemmelighet av sin fascisme, og skrev i innledningen til sitt verk Qu'est-ce que le fascisme? («Hva er fascismen?») i 1961 «Jeg er en fascistisk forfatter». Han prøvde å utvikle en mer tidsriktig ideologi, som han kalte fascisme amélioré («forbedret fascisme»). Bardèche var også holocaust-benekter og skrev mye om dette emnet på slutten av sitt liv.
Han døde i 1998 og hans hustru Suzanne døde i 2005.
Amandaprisen 1996

Amandaprisen 1996 var utdelingen av Amandaprisen i 1996. Både filmer fra 1995 og 1996 var nominerte.

Vinnere

Vinnere:
Nadrana

Utseende

Middelsstore (6,7 - 9,5 millimeter), brede, glatte og blanke, svarte eller metallisk glinsende bladbiller, kan ha oransje tegninger å dekkvingene. Kroppen er litt pæreformet. Antennene er trådformede. Pornotum er firkantet, mye bredere enn langt, mye smalere enn dekkvingene.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær.

Utbredelse

Slekten forekommer i området kalt Sundaland: Vest-Malaysia, Sumatra og Borneo.
Poltergeist (2015)

Handling

En familie blir hjemsøkt av onde krefter og må stå sammen for å redde deres yngste datter etter at gjenferdene kidnapper henne.
Den eritreisk-ortodokse kirke

Historie

Kirken fikk sin autokefali i 1998, og er således den yngste av de orientalsk-ortodokse kirkene. Som trossamfunn er den imidlertid mye eldre, fordi den har eksistert helt siden kristendommen ble statsreligion i kongeriket Aksum i begynnelsen av 300-tallet. Frem til 1959 var den eritreiske kirke en del av den koptisk-ortodokse kirke, dvs. underlagt paven av Alexandria og patriarken av hele Afrika. 1959 ble den etiopisk-ortodokse kirke grunnlagt og fikk sin egen patriark. Etter Eritreas nasjonale frigjøring fra Etiopia ønsket også den eritreiske kirke selvstendighet. Erkebiskopen av Asmara, Abune Philipos, begynte å forhandle om autokefali med den etiopisk- og koptisk-ortodokse patriarken i 1993. Da begge kirkene samtykket, ble Philipos i 1998 viet til patriark av Eritrea gjennom patriark Shenouda III av Alexandria.
Philipos ble etterfulgt av patriark Abune Yaqob i 2002, også han hadde først vært erkebiskop i den etiopisk-ortodokse kirken. I 2004 ble Abune Antonios ordinert til kirkens tredje patriark. Han har markert seg som en uredd talsmann mot regjeringens forsøk på å ta kontroll over kirken. I januar 2006 ble Abune Antonios satt i husarrest av regjeringen og erklært for avsatt. Regjeringen oppnevnte Abune Dioskoros som ny patriark. Han ble godkjent av den eritreisk-ortodokse synoden i 2007. De resterende orientalsk-ortodokse kirken (og bl.a. den katolske) anser derimot avsettelsen av Antonios som ikke-kanonisk og godtar ikke Dioskoros som rettmessig patriark.
Andrej Razumovskij

Liv og virke

Andrej Razumovskij var sønn av marskalk Kirill Razumovskij, den siste hetman over zaporizjakosakkene, og av Katarina Narysjkina, en kusine av keiserinne Elisabeth av Russland. Han var også brorsønn av Aleksej Grigorievitsj Razumovskij, kalt «nattens keiser». Han fikk utdannelse hjemme av strassburgeren Ludwig Heinrich von Nicolay.
Razumovskij viet seg først til sjøkrigstjenesten for Russland, og tjenestegjorde på britiske skip og deltok på sjøslaget ved Khíos mot tyrkerne.