Opal Kunz

Bakgrunn

Svært liten informasjon er tilgjengelig om Opal Logan Giberson og hennes bakgrunn. Selv om nedtegnelser for hennes sosialtrygd indikerer at hun var født i 1894, oppgir hennes gravopptegnelser at hun var født i 1896. Gravkortet indikerer også at hennes mors fødselsnavn var Gribble. Hennes fødenavn var Opal Logan Giberson, datter av Edward F. Giberson fra St. Louis. Hun hadde utdannelse fra Dana Hall School, kostskolen kun for kvinner i Wellesley i Massachusetts. Under den første verdenskrig drev hun veldedighetsarbeid og drev kampanje for Liberty Bond, en krigsobligasjon, og arbeid tilknyttet å påtegne pass. Hun var interessert i politikk, samfunnsøkonomi og musikk, og bodde i Three Arts Club en tid før hun giftet seg.
Hun giftet seg med George Frederick Kunz den 15. mai 1923, som hans andre hustru. Han var mineralog og ekspert på edelsteiner, og dobbel så gammel som henne. Deres bryllup var den store sosietetshendelsen i 1923, og amerikansk presse unnlot aldri siden å nevne den store aldersforskjellen på 43 år mellom dem. Den 21. november 1929 ble deres ekteskap gjennom sju år annullert. Årsakene til annulleringen er ikke blitt oppgitt, men de fortsatte å leve vennskapelig sammen og hun fortsatte å benytte hans etternavn. Ved hans død den 1. juli 1932 arvet hun halvparten av hans eiendom, verdi over en million dollar. I brev har hun indikert at det var hennes ektemanns finansielle støtte og forståelse som gjorde det mulig for henne å forfølge sine interesser som pilot og hun fikk sitt flysertifikat som pilot den 7. juni 1929.

Som pilot

Det var et overskudd av små, velbygde og relativt billige fly etter den første verdenskrig. Det førte til en voldsom vekst entusiaster innen den amerikanske middelklassen. Hver eneste flyplass hadde en flyklubb, men de fleste var segregert (adskilt) ved hudfarge, etnisk opprinnelse og kjønn. Eksempelvis måtte asiater danne sine egne klubber, og kvinner som var utestengte fra hvite, mannlige flyklubber, opprettet egen klubb og interesseorganisasjon.
Kvinnelige flypionerer som Amelia Earhart og Opal Kunz tok initiativet til interesseorganisasjonen for kvinnelige piloter, som Ninety-Nines på norsk «Nittini». Navnet har sin årsak at det var 117 kvinnelige piloter som hadde flysertifikat på denne tiden som ble invitert, men det var 99 kvinnene som var tilstede eller som uttrykte interesse i å opprette organisasjonen. Opal Kunz’ ektemann George Frederick Kunz, visepresident av juvelfirmaet Tiffany & Co., designet den offisielle pin for Ninety-Nines.

Betsy Ross Air Corps

Opal Kunz organiserte to flyklubber for kvinner, Betsy Ross Air Corps (1931–1933), og «Lady Birds». Førstnevnte var opprettet som en paramilitær tjeneste for gi å støtte til det amerikanske flyvåpenet og for å kunne handle under naturkatastrofer som oversvømmelser, jordskjelv og lignende. Korpset ble dannet for å kunne fly fraktfly, drive undervisning og instruksjon, delta i flytevlinger for å samle inn midler og for å gi førstehjelp. Kunz skaffet rundt hundre medlemmer og holdt organisasjonen gående i rundt tre år. Hun indikerte siden at hun personlig benyttet så mye penger som hun klare, «jeg brukte alle mine ressurser i forsøket på å danne «kvinnenes reservekorps». Sistnevnte, «Lady Birds», synes å være en gruppe av kvinnelige piloter i California av hennes Betsy Ross Air Corps, ettersom en artikkel i Newark Star-Eagle plasserer henne i Los Angeles hvor hun introduserte dem.

«Pudderkvastløpet»

Det første kvinnelige transkontinentale flyracet, Women's Air Derby, senere nedsettende kalt for «The Powder Puff Derby» («Pudderkvastløpet») av humoristen Will Rogers, tok av fra flyplassen Clover Field (i dag Santa Monica lufthavn) ved Santa Monica i California og hadde Cleveland i Ohio som mål. På denne tiden var det kun 70 kvinner med flysertifikat i hele USA og kun 40 var kvalifisert for å delta i denne tevlingen. Kvalifikasjonene var det samme som for menn: minst 100 timer med soloflyving, inkludert minimum 25 timer med langdistanseflyvning fra et punkt til et annet. Tjue kvinner deltok i tevlingen og av disse var det atten fra USA. Over 500 000 billetter ble solgt som forløp over ti dager og som omgående ble en tilskuersport. Flyvningene var begrenset til dagslys og pilotene navigerte ved bestikknavigasjon, og ved å benytte kommersielle veikart over de delstatene de fløy over.
Det var åpenbar sjåvinisme og kvinnediskriminering mot de kvinnelige pilotene fra begynnelsen av. En av de merkelige kvalifikasjonene var at flyene måtte ha hestekrefter «passende for en kvinne». Opal Kunz ble fortalt at hennes fly var for raskt for en kvinne å håndtere, og måtte skaffet seg et annet fly eller holde seg borte fra konkurransen. «...Selv om Opal Kunz eide og fløy sitt eget fly av typen 300 hk Beech Travel Air, ble det ikke tillatt da det ble bedømt av dommerne å være 'for raskt for en kvinne å fly'. Med 25 000 dollar i prispenger som innsats fant hun et fly med færre hestekrefter for å kunne delta i løpet.» Vinneren av flytevlingen var Louise Thaden, og Opal Kunz kom på åttendeplass.
Thea Rasche og Claire Fahy hevdet etterpå at noen hadde klusset med deres fly, og både Bobbi Trout og Opal Kunz hevdet at deres instrumenter var feiljustert før flyene lettet fra California. En annen deltaker, Marvel Crosson, krasjet sitt fly i Arizona og ble drept. En undersøkelse av politiet angående anklagene om sabotasje ble tatt mer alvorlig, men ingen årsak for hennes flykrasj ble noen gang avklart.

Flykrasj

Opal Kunz hadde en eventyrlysten og risikofylt karriere som flyver. En avisoverskrift i New York Times den 24. juni 1929, ikke lenge etter at hun hadde tatt sitt flysertifikat den 7. juni samme år, fortalte at «Fru Kunz krasjet med sitt fly» i Morris Plains i delstaten New Jersey med mekanikeren Verne E. Moon om bord. Begge ble skadet. En del aviser kunne ikke unnlate å antyde en utenomekteskapelig affære, som Daily News med overskriften «Gem Man’s Wife Crashes On Night Flight With Gob».
Den 10. april 1930 rapporterte New York Times at Opal Kunz kom uskadd fra et flykrasj etter å ha tatt av fra Philadelphia med kurs for Allentown i Pennsylvania, men måtte ta en nødlanding ved Bethlehem flyplass (i dag Lehigh Valley internasjonale lufthavn). Under nødlandingen falt flyet framover, skadet propellen og den ene vingen, mens hun selv ble fanget inne i cockpiten, men fikk ingen personlige skader.
Kaptein John Owen Donaldson, flyveress fra første verdenskrig, hadde vunnet en tevling med fly utstyrt med motoren Curtiss OX-5, og etterpå lånte han Opal Kunz’ kraftigere og mer moderne fly for å delta i American Legion Air Races i Philadelphia den 7. september 1930. Hun hadde selv benyttet flyet ved en flytevling i Chicago kun ti dager tidligere og havnet på tredjeplass. Hans lånte fly falt fra en høyde av rundt 550 meter og han ble drept da flyet krasjet mot flyplassen foran 40 000 forskrekkede tilskuere.
Den 30. april 1931 annonserte avisen New York Sun at hennes dyktighet som flyver reddet henne da hun fikk bensinlekkasje i cockpiten. Hun fikk bensin i ansiktet, men greide ved «mesterlig utførelse av pilotdyktighet» å lande på den nå tidligere flyplassen ved Washington, D.C.. Hun kom igjen uskadet fra hendelsen.

Flyinstruktør

Med trusselen av en ny verdenskrig fornyet Opal Kunz sitt flysertifikat etter å ha tatt oppfriskningskurs ved Hagerstown i Maryland, og begynte deretter å undervise flyelever ved Arkansas State University. Hun flyttet senere til Rhode Island og ved krigsutbruddet ble hun instruktør på Rhode Islands flyplass for marinekadetter og det statlig støttet treningsprogram for sivile piloter under krigen (1938–1944), og trente over 400 unge menn hvordan å fly.
For Opal Kunz var dette den gamle drømmen med Betsy Ross Flying Corps som ble virkeliggjort ved å hjelpe og trene unge menn i å fly kampfly. «Hun hadde en mors tillit til sine ‘gutter’, og de gjengjeldte det med respekt og entusiasme.» Senere i hennes hjem i California så hun med glede tilbake på erfaringen: «Jeg trent rundt 400 gutter og det var et høydepunkt i min karriere. Jeg ble en form for fostermor for dem.»
Etter krigen ble hun inspektør for Aerojet i California. Hun giftet seg aldri på nytt, og bodde alene i et beskjedent hus med tre hunder. Selv om hun aldri hadde mye penger, kunne hun leve rimelig på arven fra sin ektemann og pensjon fra Aerojet.
Etter den historiske romturen til den russiske kosmonauten Jurij Gagarin, som ble det første menneske i verdensrommet den 9. april 1961, skrev hun et brev til president John F. Kennedy den 14. april 1961 for å melde seg frivillig som amerikansk astronaut. «Det synes for meg at alt russerne greide var å sende en menneskelig dukke opp. Alt var kontrollert fra bakken. Alle kunne ha greid det, selv jeg kunne ha greid det… Jeg ville være glad for å fly et hvilket som helst innretning som min regjering kan tilby meg for å overgå denne rekord-romturen til russeren. Jeg er en enke og etterlater ingen som sørger i tilfelle jeg ikke kommer tilbake.»  Mens et brev fra en eldre kvinne som ville bli astronaut ikke ville bli tatt seriøst, ble det avdekket da myndighetene sjekket hennes bakgrunn at hun både var en kvalifisert flyver og hadde teknisk erfaring. Hun fortjente alvorlig betraktning og et høflig svar, og fikk begge deler fra president Kennedy.

Død

Opal Kunz døde alene i sitt hjem i Auburn i California i 1967, og ble gravlagt i en av de offentlige kirkegårdene. Da det senere ble oppdaget en kvinnelig flypioner lå i en umerket grav i Auburn, ble det samlet inn penger for å skaffe en offisiell markør til hennes minne. Den ble avduket i september 2013 av medlemmer av den sørvestlige seksjonen av Ninety-Nines.