google/wiki40b huggingface dataset:
Skandinaven

Skandinaven var en avis skrevet på norsk, utgitt i Chicago, Illinois fra 1866 til 1941.

Bakgrunn

Skandinaven ble etablert av tre norske immigranter; John Anderson (Knut Andersen Saue), Knud Langeland og Iver Lawson (Iver Larsen Bøe). John Anderson administrerte forretningssiden av avisen. Iver Lawson leide ut lokaler og utstyr. Knud Langeland var den første redaktøren for Skandinaven.
Knud Langeland var en immigrant fra Samnanger, Hordaland. I 1843 hadde Langeland kommet til USA og slått seg ned i Racine County, Wisconsin. Høsten 1849 hadde Langeland og svogeren, O. J. Hatlestad, kjøpt trykkpressen til ukeavisen Nordlyset, fra Even Hansen Heg og James DeNoon Reymert. Den norskrevne pioner avisen stoppet utgivelsen på grunn av dærlig økonomi i oktober 1851. Høsten 1859 ble Langeland innvalgte av velgere fra Racine County til Wisconsin State Assembly. Langeland var redaktør for Skandinaven inntil 1881. Han døde i 1883.
Iver Lawson var en investor som ble rik på å kjøpe og selge eiendommer i Chicago på midten av 1800-tallet. He gikk også inn i politikken i byen, og ble medlem av bystyret i 1864. Etter Iver Lawson død i 1872 tok sønnen hans Victor F. Lawson over ansvaret for forretninger, som også innbefattet interesser i Skandinaven. Victor Lawson ble etter hvert eier også utgiver av Chicago Daily News, den mest leste publikasjonen i Chicago under der seine 1800-tallet.
John Anderson, som var tatt med av sine foreldre fra Voss, i Hordaland til Chicago i 1845, arbeidet opprinnelig for Chicago Tribune. Anderson besluttet i 1866 å forlate Chicago Tribune for å starte sin egen avis med tekst på norsk. Anderson kjøpte abonnementslisten til Norske-Amerikanerne, en norskskrevet avis som hadde sviktende opplag. Langeland og Lawson hadde en kort tid en konkurrerende avis, Amerika. Skandinaven ble slått sammen med Amerika i 1873 og dannet Skandinaven og Amerika.

Drift

Fra 1870-tallet utga Skandinaven et magasin som inneholdt interessante artikler, historier, og poesi. Den fikk artikler fra norskamerikanske forfattere som Hjalmar Hjorth Boyesen og Rasmus B. Anderson. Skandinaven ble en av de mest innflytelsesrike og fremgangsrike avisene i det skandinaviske immigrant samfunnet. Gjennom fremgangen med avisen ble Anderson i stand til å danne et utgiverselskap som ble det største av sitt slag. I 1890 ble firmaet et aksjeselskap under navnet John Anderson Publishing Company.
Fra 1892 til 1911, Nicolay A. Grevstad redaktør for Skandinaven. Etter år 1900 begynte nedgangen for selskapet. Den gradvise assimilasjonen av norske immigranter inn i den amerikanske befolkningen resulterte i en minkende lesekrets. Anundsen Publishing Company fra Decorah, Iowa kjøpte Skandinavens abonnementer, i den hensikt å slå sammen abonnementslisten med den som han hadde i den norskskrevne avisen Decorah Posten. Den siste utgaven av Skandinaven ble utgitt den 31. oktober 1941.
Da Skandinaven la ned utgivelsen, etablerte Reidar Rye Haugan den norskskrevne avisen Viking i Chicago der han både var redaktør og utgiver. I 1958 tok, journalisten Bertram Jensenius, fra Chicago, over Viking, og skiftet navn på avisen til Vinland og ga det ut inntil sin død i 1976.
Naturvern

Naturvern omfatter vern av naturen og naturressursene mot overdrevne eller unødige menneskelige inngrep, for slik å sikre det biologiske mangfoldet (og derav framtiden) for planter og dyr (inkludert mennesket). Naturvern gjennomføres gjennom forskjellige tiltak som vern av bestemte dyre- og plantearter (artsvern), oppretting av områder med ulik vernestatus, (områdevern), forbud mot inngrep i intakte naturområder og forbud mot bruk av eller utslipp av skadelige stoffer.
Verdens naturvernunion (IUCN) har som mål at alle land skal verne minst 15 prosent av alle naturtyper.

Naturvern i Norge

Norge ratifiserte i 1993 konvensjonen om bevaring og bærekraftig bruk av biologisk mangfold. Norge har også sluttet seg til en internasjonal IUCN-kampanje om vern av nye arealer fram mot 2010. Pr. 2016 har Norge vernet omtrent 17 prosent av sitt landareale. Riksrevisjonen erklærte i 2007:
«Dagens arealforvaltning bidrar til en nedbygging av områder som Stortinget har vektlagt skal ivaretas.»
Bjørnholt videregående skole

Historie

Byrådet i Oslo vedtok 14. desember 2006 at skolen skulle hete «Peer Gynt-skolen». Navnevalget var kontroversielt, da elever, det lokale bydelsutvalget, navnerådet, ungdomsrådet og eldrerådet ønsket et navn med lokal tilhørighet. Etter lang tids diskusjon gikk bystyremøtet 28. mars 2007 imot dette navnevalget, og ba byrådet gjøre om avgjørelsen. Skolen fikk i stedet navnet Bjørnholt, som tidligere tilhørte ungdomsskolen i samme område.

Gründercamp

Hvert år arrangerer Bjørnholt skole en gründer-/forskercamp der elever skal bryne seg på forskjellige oppgaver. I 2008 gikk den andre campen i gang, med 1300 elever som deltagere, siden også ungdomsskolen deltok. Det tilbys også veiledning til alle elevene fra fagfolk og Vg3-elever.

Bjørnholtrevyen

Bjørnholtrevyen arrangeres av elevene og i 2008 hadde skolen sin første forestilling med revyen Hvis griser kunne fly i skolens sal.
Defense Contract Audit Agency

Defense Contract Audit Agency (DCAA) er en amerikansk etat underlagt Forsvarsdepartementet med ansvar for revisjon av kontrakter og økonomisk rådgivning til alle departementents enheter som driver innkjøp og innleie.
DCAA ble opprettet 8. januar 1965 og har rundt 4 000 ansatte ved mer enn 300 distriktskontorer i USA, Europa og stillehavsområdet.
Tokke

Natur og geografi

Denne nordvestlige delen av Telemark tilhører det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de gotiske og senere svekonorvegiske fjellkjedeforldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1 600 - 1 450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt med noe hornblendegneis, og ovenpå dette sure overflatestrukturer av både granitt og granodioritt (henholdsvis 1 250 - 1 000 mill år gammelt, og stedvis 1 550 - 1 480 millioner år gammelt). I kommunen er det ca. 1 000 millioner år gammel svekonorvegisk granitt, samt et 1 270 - 1 000 millioner år gammelst lag av sandstein, konglomerat, ryolitt og basalt som dominerer de øverst strukturene. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går både i sørvest-nordøst retning, og i sør-nord retning hvor det går en stor forkastningslinje.
De største innsjøene i kommunen er Bandak, Borsæ, Botnedalsvatn, Byrtevatn, Folurdvatnet og Skredvatn.
Bob Wills

Bakgrunn, tidlig virke

Jim Rob, som han var kjent som i sine yngre leveår, vokste opp som eldstemann i en barneflokk på seks i landlige deler av delstaten Texas. Foreldrene og besteforeldrene lærte ham å spille fele. 
Han var ti år gammel da han stod på en scene og opptrådte for første gang. Han ble utdannet frisør, men forsøkte seg innen en rekke andre jobber og yrker før han i  1929 sluttet seg til et Medicine Show som dro rundt og besøkte og opptrådte på det ene årsmarkedet etter det andre. En av hans brødre Johnny Lee Wills, som selv skulle gjøre musikalsk suksess i sitt band Johnny Lee Wills & His Boys og hadde en rekke store hits i 1950-årene i Western Swing-stilen.

Musikalsk gjennombrudd og karriere

Bob Wills opptrådte i løpet av 1930-tallet i Oklahoma. Wills dannet flere band og spelte på radio sør og vest i USA. I 1934 dannet han «Texas Playboys» med seg selv på fele, Tommy Duncan som sanger og  pianist, June Whalin som rytmegitarist, Johnnie Lee Wills på tenor-banjo og Kermit Whalin på stål- og bassgitar. Gruppa spelte mykje på en radiostasjon i Tulsa i Oklahoma. Den ble etterhvert utvidet med Leon McAuliffe på stålgitar, Al Stricklin på piano, Smokey Dacus på perkusjon og en blåseseksjon.
Bob Wills laget jazz-aktige arrangement, og «Texas Playboys» hadde vedvarende popularitet også på 1940-tallet med slagere som «Steel Guitar Rag», «New San Antonio Rose», «Smoke On The Water», «Stars And Stripes On Iwo Jima» og «New Spanish Two Step».
Wills and the Texas Playboys gjorde innspelingar for fleire ulike plateselskap som Vocalion, Okeh, Columbia og MGM. I 1950 hadde Wills to sanger på Topp 10-listen, «Ida Red Likes The Boogie» og «Faded Love». I årene som fulgue slet Wills med dårlig helse og økonomi. Gruppen fortsatte å turnere, selv om musikkstilen deres ble mindre populær som følge av framveksten av rock and roll.  I 1962 hadde Wills et hjerteinfarkt, og måtte oppløse «Playboys». Han fortsatte likevel med å gjøre soloopptredender. 
Country Music Hall of Fame tok inn Wills i 1968, og den lovgivende forsamling i Texas æret han for hans bidrag til amerikansk musikk. 
I 1973 var han i ferd med å spille inn et album med Merle Haggard da et slag sendte han i koma frem til han døde i 1975. Rock and Roll Hall of Fame tok med Wills and the Texas Playboys i 1999.
Salem Skudeneshavn

Salem Skudeneshavn er en kristen frikirkelig menighet på Skudeneshavn, i Karmøy kommune,  Rogaland. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Salem Skudeneshavn ble stiftet i 1935. 
Menigheten har 211 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer.  For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon

Salem Skudeneshavn er engasjert i misjonsarbeid og støtter norsk pinsemisjons arbeid og er utsendermenighet for misjonær Kjellaug Palma Sjølund.   De støtter Reach the nations sitt arbeide.
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 2002

Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 2002. Roing var en av flere sporter i de nittende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i San Salvador i El Salvador i perioden 19. til 30. november 2002. Det var sjette gangen som roing var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var atten øvelser, tolv for menn og seks for kvinner. Mexico ble beste nasjon med elleve gullmedaljer foran Guatemala med seks.
Skårfjellet naturreservat

Skårfjellet naturreservat ligger sørøst for Vennesund i Sømna kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 410 dekar, og er vernet for å sikre et variert og artsrikt skogsområde med til dels store innslag av alm, hassel og rognasal.
Aphonus texanus

Utseende

En forholdsvis liten (15-17 millimeter), kort og bred, hvelvet, blank, rødbrun hornbille. Hodet er uten horn, pronotum er rundet, fint punktert og svært blankt. Dekkvingene har kraftige punktrader. Artene i denne slekten har få slående særtrekk. Et anatomisk fellestrekk er at dekkvingene mangler såkalte stridulasjonsriller på undersiden.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Nord-Amerika . Denne arten forekommer i Texas og Kansas.
Or (elv)

Or (russisk: Орь) er ei elv i Orenburg oblast i Russland og Aktobe oblys i Kasakhstan. Den er ei venstre sideelv til elva Ural. Or er 332 kilometer lang og har et nedbørfelt på 18 600 km².
Elva dannes ved samløpet av tilløpselvene Sjijli og Terisbutak, som har utspring på vestsiden av Mugodzjarhøydene, og munner ut i Ural ved byen Orsk. Mesteparten av vannføringen er fra snøsmelting. Middelvannføringen 61 kilometer fra munningen er 21,3 m³/sek. Vårflommen varer fra april til midten av mai. Resten av året er vannføringen svært lav. Elva fryser til i andre halvdel av oktober, og er islagt til månedsskiftet mars/april. Elva benyttes til irrigasjon og vannforsyning.
Innocent Egbunike

Annet

Egbunike er trener for Angelo Taylor, gullvinner i 2008-OL (400 meter hekk).
Abdera

Abdera (gresk Άβδηρα, Avdira) er en tidligere gresk by på kysten av Trakia, 17 km nordøst for munningen av Nestos. Kommunen ligger dag i Xánthi prefektur i Hellas og har 3 917 innbyggere (2001). Setet for kommunen er Genisea.
De som bodde i Abdera ble tradisjonelt regnet som noe enfoldige, til tross for at filosofer som Demokrit, Hekataios og Protagoras kom derifra. Byen skal ha blitt grunnlagt av Herakles til minne om hans venn Abderos. Abdera var i begynnelsen en fri by, men den ble senere underlagt kongeriket Makedonia og etter hvert Romerriket.

Historie

Byens mytiske grunnleggelse er tilskrevet Herakles på vegne av sin døde venn Abderos. Den historiske grunnleggelsen er som en jonisk koloni fra Klazomenai på kysten av Anatolia, i nærheten av Izmir i dagens Tyrkia. Den historiske opprettelsen ble tradisjonelt datert til 654 f.Kr., noe som ikke er verifisert, skjønt det er arkeologiske bevis i gresk keramikk fra 600-tallet f.Kr. Byens blomstringsperiode synes å ha skjedd fra 544 f.Kr. da flertallet av folket i den joniske byen Teos i Anatolia flyktet til Abdera, inkludert poeten Anakreon, for å unnslippe persisk undertrykkelse. Den fremst mynttypen, griffon, er identisk med den tilsvarende fra Teos. Den rike sølvmynten er kjent for sin skjønnhet og mangfoldige avbildninger på dens motsatte side.
I 513 og 512 f.Kr erobret perserne også Abdera. I 492 f.Kr. kom perserne tilbake og erobret byen på nytt, denne gangen under Dareios I av Persia. Byen ble senere en del av det athenske sjøforbundet og kjempet på Athens side i Peloponneskrigen.
Abdera var en rik by, den tredje rikeste i sjøforbundet, grunnet dens status som den fremste havnen for handelen med det indre av Trakia og det odrysiske rike.
Som et verdifullt bytte ble byen gjentatte ganger herjet og plyndret: av triballere (fra dagens Serbia) i 350 f.Kr.; senere av makedonske Lysimakhos av Trakia, Selevkideriket, ptolemeerdynastiets Egypt, og makedonerne på nytt. I 170 f.Kr kom henholdsvis den romerske hæren og den til Eumenes II av Pergamon, beleiret byen og herjet den.
Byen synes å ha mistet betydningen etter 350-tallet f.Kr. I Athen ble luften i Abdera nedsettende omtalt i ordspråk som årsak til dumhet, men blant byens mest framstående borgere var filosofene Demokrit, Anaxarkos og Protagoras, historikeren og filosofen Hekataios, og den lyriske poeten Anakreon.
Ruinene av byen kan fortsatt ble sett ved Kapp Balastra (40°56'1.02"N 24°58'21.81"E); de dekker syv små høyder, og strekker seg fra en østlig til en vestlig havn; på de sørvestlige høydene er det levninger av middelalderens bosetning Polystylon. Abdera er et titulær bispedømme for den romersk-katolske kirke i provinsen Rhodope på sørkysten av Trakia, i dag kalt for Bouloustra.
Herman Harris Aall

Bakgrunn

Herman Harris Aall var sønn av Nils Anton Aall (1833–96) og Mathilde Susanne Dahl (1842–1910). Faren var sogneprest. Hermann var bror til Anathon Aall.

Karriere

Etter examen artium i 1891 fra Kristiania katedralskole ble Herman Harris Aall cand. jur. i 1900 og praktiserte senere som sakfører i Kristiania og som manuduktør i filosofi. 1908 studerte han rettsvitenskap og sosiologi i Brussel og Berlin. Foruten avhandlingen Mere klarhed i samfundsspørgsmaal (1908) har offentliggjorde han et omfangsrikt Filosofisk og sociologisk undersøgelse om Interessen som normativ idé (2 bd., Videnskabernes Selskabs Skr. II. Hist-filos. Klasse, 1913), som skaffet ham den filosofiske doktorgraden i 1913. Hans hovedstudium var rettsideene fra filosofisk og sociologisk synspunkt.
Herman Aall skrev dessuten blant annet Mere klarhed i samfundsspørgsmaal (1908) og de av første verdenskrig inspirerte tendensskriftene Faren for Skandinavien (1915), Nordens skjæbne (1917) og Undervandskrigen og verdensdespotiet (1918), alle rettet mot ententen. Han talte varmt for Tysklands sak under den første verdenskrig, noe som skaffet ham mange tyske kontakter og en æresdoktorgrad i Berlin.
Aall publiserte også dramaene Gesandten 1917 og Guden i mænnesket (1922).

Nasjonal Samling

Aall var medlem av Nasjonal Samling (NS), Vidkun Quislings nasjonalistiske fascistparti før og under andre verdenskrig, fra stiftelsesåret 1933. Våren 1939 var Aall invitert til feiringen av Adolf Hitlers 50-årsdag, der han vant utenriksminister Ribbentrops øre og dessuten sluttet forbindelse med tysk utenlandsspionasje, som i den intetanende rettsfilosof fant en nyttig kamuflasje for sin spionsentral i Malmö.  Aall hadde i noen år deltatt i partiets hovedstyre, rekrutterte også Quisling til sentralen som filosofisk utreder. Sammen reiste de to til Berlin i desember 1939, der Quisling ble fanget inn av storadmiral Erich Raeder og ledet like til Hitler selv, noe som fikk skjebnetunge følger, idet Hitler nå for alvor vendte sin oppmerksomhet mot nord.
Høsten 1940 ble han utnevnt til professor i rettsvitenskap. I NS var han stadig på kant med Quisling og partiledelsen, men ble like fullt betrodd vervet som leder av den meget viktige Undersøkelseskommisjonen av 1943. Den skulle søke å avsløre kongens og regjeringens angivelige dobbeltspill før 9. april, da man mente at nøytraliteten ble brutt ved underhåndskontakter med Storbritannia. Også kongehusets arvefølge og dronning Mauds påståtte infertilitet ble undersøkt. Dette kan ha vært en medvirkende årsak til at et av kommisjonsmedlemmene ble likvidert på gaten i Oslo 1944. Kommisjonens oppdrag ble aldri fullført. Aall mistet helt tiltroen til NS-styret. 
Han meldte seg ut av partiet i 1944.

Etterkrigstiden

I landssvikoppgjøret ble han i 1947 idømt 15 års tvangsarbeid. Dommen ble ikke fullbyrdet av hensyn til Aalls helse og høye alder (76 år).

Familie

Herman ble i 1907 gift i København med Gerhardine Jochomine Gersdorff de Serène d'Acqueria (1868–1944), som var datter av godseier Oscar Ferdinand de Serène d'Acqueria (1814–80) og Catharina Elisabeth Wasserfall Rosenørn (1831–1916). Dette var en fransk-dansk adelsslekt.
Israelsk couscous

Israelsk couscous, også kalt ptitim (hebraisk: פתיתים) er en type pasta formet som små kuler, laget av hvetemel til forskjell fra vanlig couscous, som er laget av semulegryn. I Israel er det en yndet rett hos barn, og finnes derfor også i fasonger som stjerner og sirkler.
Ptitim ble oppfunnet i Israel da det var mangel på ris på slutten av 1940- og 1950-tallet, og hadde først en fasong som riskorn. Senere ble det formet til runde kuler, og ble kalt «couscous». Utenfor Israels grenser er det kjent som blant annet israelsk couscous og har blitt brukt i gourmet-matlaging.
Ramblin' Jack Elliott

Bakgrunn

Han rømte hjemmefra som femtenåring og reiste noen måneder med en rodeo, før han etter en tid slo seg sammen med Woody Guthrie og reiste med ham som en slags læregutt.

Musiker

Elliott kjente etter hvert Guthries sanger svært godt, og lærte dem og Guthries teknikk videre både til Guthries sønn Arlo Guthrie og den unge Bob Dylan. Elliott formidlet og tolket gamle sanger til nye publikum i større grad enn han skrev selv; han fikk for vane å introdusere sanger av Bob Dylan med «her er en sang av min sønn, Bob Dylan», noe som førte til at Dylan skal ha figurert som Elliotts sønn. Elliott var med på Dylans Rolling Thunder Revue og opptrer også i filmen Renaldo and Clara, som «Longheno de Casra».
Elliott spiller akustisk gitar i tradisjonell 'flatpick'-stil, og synger ofte humoristiske, men lakoniske sanger, og spiller og munnspill. Han spiller amerikansk folkemusikk fra en rekke sjangre, deriblant country, blues, bluegrass og folk.
Tilnavnet «Ramblin'» skal ikke ha noen sammenheng med Elliotts omflakkende livsstil, men snarere at han gjenga en lang rekke fortellinger og historier før han svarte på de enkleste spørsmål.
Arius

Biografi

Arius' bakgrunn før 318 e.Kr. er lite kjent. Epiphanius av Salamis skriver at Arius kom fra Libya. Det er vanlig å regne med at han var elev av teologen og filosofen Lucian av Antiokia, som var en origenistisk platoniker. Kildene antyder at han ble ordinert til prestbyter av biskop Achillas. Han sto som nummer to i rang blant prestbyterne i Alexandria, og han gjorde sin tjeneste i Baucalis området i byen. Arius skal ha vært en mann med god moral, ifølge kildene. Videre ble det sagt at at han særlig hadde støtte blant unge kvinner i Alexandria og havnearbeiderne på kaia i Alexandria. De siste skrev han visstnok en rekke sjømannsviser for, med noe kristelig innhold.
I ca. 318 e.Kr. brøt det ut en konflikt i Alexandria mellom Arius og biskopen Alexander, denne striden kalles gjerne for den arianske strid. Arius var ifølge den nevnte Epiphanius ca. 60 år i 318 e.Kr. Det hele startet med at biskopen (patriarken) Alexander holdt en preken der han uttrykte at Jesus var like evig som Faderen. Arius reagerte kraftig på denne påstanden, og det brøt ut strid mellom Arius og Alexander.
I 325 e.Kr. ble Arius, sammen med de som var tilhengere av ham – bl.a. biskop Eusebius av Cæsarea, fordømt. I 327 e.Kr. returnerte Arius fra eksil og ble gjeninnsatt på keiser Konstantins befaling, men Athanasius (som var blitt biskop) nektet å gjeninnsette Arius. Arius ble påny fordømt i 333 e.Kr, og erklært en hedning og fiende av den kristne tro.
I 336 e.Kr., etter å ha blitt kalt til Konstantinopel av keiseren for å rehabiliteres, dør Arius.
Caproni

Historie

Caproni konstruerte det første italienske flyet i 1911, tilrettelagt byggingen av det første italienske jetflyet, Campini Caproni N.1, i 1940. Hans karriere som luftfartøyingeniør var ikke alltid ledeført av økonomisk suksess som firmadirektør, og dermed måtte selge sitt firma til den italienske staten i 1913. Under første verdenskrig utviklet Caproni en serie tunge bombefly som ble brukt av flyvåpenet i Italia, Frankrike, Storbritannia og USA. Etter krigens slutt satt Caproni med et mye større firma enn tidlig under hans eie på nytt.
I mellomkrigstiden kjøpte Caproni opp en rekke mindre selskaper og utviklet seg til et større firma under navnet Società Italiana Caproni. Noen av datterselskapene var Caproni Bergamasca, Caproni Vizzola, Reggiane og motorkonstruktøren Isotta-Fraschini. Flyene som ble produsert i mellomkrigstiden var hovedsakelig bombefly og lette transportfly. Caproni var sterkt inspirert av sin venn Giulio Douhet om å utvikle et «luftslagskip», og bygde gigantflyet Ca.90 i 1929 som slutten på en serie av bombe- og transportfly, og skulle overlate mer og mer av design- og konstruksjonsarbeidet til andre luftfartøyingeniører. De fleste nyere fly etter år 1930 var egentlig designet av hans luftfartøyingeniører fremfor ham selv, som Campini som var mannen bak det unike jetflyet CC.2.
Società Italiana Caproni ble nedlagt i 1950. I de siste tjue årene opplevde konsernet alvorlige problemer som skyldes kvalitetsfall i produksjonsfremstillingen, overdrevne diversifisering med mange datterselskaper i et lite flymarked som det italienske og vansker med å følge tendensene innenfor den luftfartøyteknologiske utviklingen. Isotta-Fraschini som flymotordatterselskapet (kjøpt i 1932) overlevde videre etter nedleggelsen, sammen med Caproni Vizzola som konsentrert seg om seilfly og småfly. Det siste flyet som bar navnet Caproni var C-22 Ventura, et toseters småjetfly basert på et seilfly. I 1983 ble Caproni Vizzola assimilert inn i Agusta.

Caproni Bergamaschi

Bare to av Caproni-konsernets datterselskapene hadde moderne flydesign i serieproduksjon ved krigsutbruddet og gjennom krigsårene i andre verdenskrig, Reggiane og Caproni Bergamaschi. Sistnevnt var grunnlagt i 1927 som Cantieri Aeronautici Bergamaschi. Det ble kjøpt og absorbert av Caproni i 1931. To år senere fikk luftfartøyingeniør Cesare Pallavicino ansvaret for selskapet som straks moderniseres under hans ledelse, og dermed var langt forut i forhold til resten av Caproni-konsernet. En typisk regel var at disse i Bergamaschi datterselskapet benyttet 300-tallet over sine flytypene som Ca.309 og Ca.313.