Suger av Saint-Denis

Abbed Suger av Saint-Denis (født 1081, død 31. januar 1151 i  Saint-Denis utenfor Paris) var en fransk abbed, statsmann og historiker. Under både Ludvig VI og Ludvig VII hadde abbed Suger betydelig innflytelse på statsvesenet. Han bidro til å sanere finansene, forbedre justisvesenet, fremme jordbruk, handel og håndverksliv og forbedre byenes betingelser.

Bakgrunn

Man vet ikke sikkert hvor Suger ble født, men flere muligheter har blitt lanser, blant annet Chennevières-lès-Louvres. Hans familie hørte formodentlig til samfunnsklassen minores milites, en form for lavadel. Før han fylte ti år døde hans mor, og hans far Hélinand ga sønnen som oblat til klosteret Saint-Denis ved Paris. For familier i dette samfunnssjiktet var det å anbringe et guttebarn i kloster på denne måten, noe man gjorde for å sikre både guttens egne og familiens fremtidsutsikter. Suger gikk på skolen som klosteret drev, og frem til 1092 var også den senere kong Ludvig VI elev ved samme skole.
I 1106 sendte klosteret ham som sin utsending til paven. Etterhvert fikk han en rekke andre høye oppdrag, også som diplomatisk sendebud. Dermed kunne kan knytte kontakter med kongens hoff, paven og forskjellige franske fyrstehus.

Abbed

I  1118 sendt kong Ludvig IV ham til sør-Frankrike for å møte pave Gelasius II.  I 1121-1122 var han i Roma som kongens utsending, ved pave Calistus IIs hoff. Mens han befant seg der fikk han vite at abbed Adam i St. Denis var død, og at han selv hadde blitt valgt til ny abbed av munkene i hjemkirken. Han gjorde seg snart bemerket med reformeringer og saneringer der. 
I 1124 var det etter hans dyktige medvirken at de franske fyrster slo seg sammen med kongen mot et tysk-engelsk angrep. Under et besøk av pave Innocens II. i Cluny i 1131 var han kongen og hele det franske episkopats talsmann. 
I 1137 fulgte han den senere kong Ludvig VII, Ludvig den tykke, til Aquitaine der prinsen skulle inngå ekteskap med Eleanora av Aquitaine. I 1137 kunne Suger også begynne med ombyggingen av klosterkirken. Siden år 639 hadde alle frankiske/franske konger blitt gravlagt der. Kirkens nye kor ble innviet i 1144. 
Han var sterkt i mot kongens skilsmisse. Han var lenge motstander av et nytt korstog, men skulle endre mening: I 1147 oppfordret han sammen med Bernhard av Clairvaux til det annet korstog, som han selv hadde den intensjon å slutte seg til – til tross for sin svake helse. Da kong Ludvig VII brøt opp for korstoget, ble abbed Suger valgt til landets regent. Denne oppgave oppfylte han med bravur (1147-1148). Fra denne tid ble han også kalt «Fedrelandets far», ettersom han stilte alt sitt virke til den franske krones tjeneste. Tatt i betraktning kongens den gang fortsatt nokså smale maktbasis gjaldt det også å styrke kongens åndelige prestisje - som en verdslig Kristi stedfortreder.
Suger ble en av sin samtids fremste historikere. Han skrev en panegyrisk levnedsbeskrivelse om Ludvig VI (Vita Ludovici regis), og var med på å forfatte det kanskje mer upartiske historieverket om Ludvig VII (Historia gloriosi regis Ludovici). I sin Liber de rebus in administratione sua gestis og dets supplement Libellus de consecratione ecclesiae S. Dionysii drøfter han sine egne endringer av St. Denis-basilikaen, kirkens verdifulle objekter, og ombyggingsarbeidet. 
Sugers verker inspirerte munkene i St. Denis til å videreføre historiestudiene, og gav støtet til en lang serie av halvoffisielle historiekrøniker.

Død

Høyt foræret av alle døde abbed Suger den 13. januar 1151 i sitt kloster, og han ble begravet i klosterkirken i samme del der kongegravene var. 
Ved plyndringen av kongegravene i Saint-Denis under den franske revolusjon ble hans grav åpnet den 22. oktober 1793 og plyndret. Hans levninger havnet i en massebrav utenfor kirken.