Lewi Pethrus

Kall og utfordring

Pethrus var pastor i baptistmenigheten i Lidkøping, da pinsebevegelsen kom til Norge ved møtene til Thomas Ball Barratt i Cristiania (Oslo) desember 1906. Pethrus ble interessert i de omtalt åndelige fenomenene. Han hadde selv opplevd noe lignende tidligere, men manglet kunnskap. 
Rundt nyttår i 1907, befant 22 år gamle Pethrus seg i Christiania, på møte i baptistkirken i Hausmannsgaten. Barratt kjente ikke Pethrus. Under en forbønn på kne, spurte Barratt Pethrus personlig, «Vil du bli hva som helst for Jesus? Vil du gjøre hva som helst for Jesus? Vil du gå hvor som helst for Jesus?» Pethrus tenkte en kort tid, utfordringen var enorm men krevde et ærlig og oppriktig svar. Tilsist svarte han bekreftende til utfordringen. Barratt bad for Pethrus, men han opplevde ingen åndsdåp med tungetale, i møtet.  Pethrus mottok åndsdåpen i tro, han hvilte i Guds løfter fra et bibelvers han «hadde fått».

Åndsdåpen til Sverige

Den 22. februar 1907 ble han i et kveldsmøte utfordret av en mor til å legge hendene på og be for hennes 17 år gamle sønn, slik at han kunne få åndsdåpen, slik pastoren selv vitnet om at han hadde. Pethrus kjente en innvendig kamp, fordi han selv ennå ikke hadde talt i tunger og erfart åndsdåpen. I tro, stolte han på Guds løfter og la hendene på den unge gutten, som falt ned på gulvet «under Guds kraft» og begynte å tale i tunger. Like etter dette fikk Pethrus selv erfare åndsdåpen med tale i tunger, tydning og sang i ånden. Åndsdåpen hadde kommet til Sverige og det ble vekkelse og fremgang for baptistmenigheten i Lidkjøping.

Filadelfiaforsamlingen i Stockholm

Pethrus stod på fjerde året i en intens pastorgjerning og vekkelse i Lidkjøping. Han var 26 år gammel og følte seg utbrent. Han var deprimert og ønsket å slutte som fritidsforkynner og pastor. Han bodde hos familien Blomgren, og en dag trakk deres 6 år gamle datter et mannakorn som fikk stor betydning for Pethrus. Det var fra profeten Jeremia 1, 17-19, «Jeg gjør deg idag til en fast borg, til en jernstøtte og en bronsemur mot hele landet. De skal stride mot deg men ikke vinne, for jeg vil være med deg og berge deg.» Pethrus opplevde også et nattlig syn, der to av hans venner, Oskar Jansson og O. L. Bjørk, kommer inn i soverommet og går bort til sengen og der siterer de et vers fra bibelen. Det var Matteus-evangeliet 6, 23. «Er nå selve lyset i deg mørke, hvor dypt blir da mørket!». Lewi Pethrus opplevde et nytt møte med Gud denne natten og tanken på å forlate forstandergjerningen ble lagt bort. 
30. august 1910 ble Stockholms syvende baptistkirke grunnlagt med navnet Filadelfiaforsamlingen. Menigheten hadde 29 medlemmer og ønsket Lewi Pethrus som pastor, men han følte seg bundet til baptistmenigheten i Lidkjøping, og stod samtidig i vekkelsen der. Menigheten i Stockholm bad og og fikk løfter i form av mannakorn på at Lewi Pethrus skulle være deres pastor.  Mannakornene de trakk var fra Apostlenes gjerninger 10, 5 og 12, 7-8. Begge handlet om apostelen Peter, som har navnet Petrus på svensk, og kunne tolkes slik at Lewi Pethrus var bestemt for pastorgjerningen i menigheten.
Noen uker senere fikk han brev fra Filadelfiaforsamlingen i Stockholm, med kall til å bli deres pastor. Brevet med de to mannakornene gjorde et sterk inntrykk og Lewi Pethrus svarte ja til invitasjonen.  
9. januar 1911 var det velkomstfest for Pethrus i baptistmenigheten.  Pethrus var en «dynamisk leder» og det gikk ikke lenge før han kom litt på kant med baptistene. Blant annet gav Pethrus nattverd til andre enn medlemmene i baptistsamfunnet. Denne uenigheten var blant årsakene til at  Filadelfiaforsamlingen fra 29. april 1913 ikke lengre var en del av det svenske baptistsamfunnet.

Pinsebevegelsen

Den nå selvstendige menigheten, Filadelfiaforsamlingen, fortsatte å oppleve framgang. Den 15. september ble T. B. Barratt og hustruen Laura, døpt av Pethrus. De var på besøk i menigheten under en gjennomreise til Finland. 
Stockholm var preget av mye fattigdom og menigheten begynte med bespisning og matutdeling for hundrevis av fattige og arbeidsløse. I 1915 var medlemstallet 729, hvorav hele 601 var kvinner. Det vil si at menigheten hadde 82% kvinner som medlemmer.  Omtrent tre-fjerdedeler av kvinnene var enslige og gjennomsnittsalderen var rundt 30 år. Mye av menighetens fremgang skyldes disse kvinnene som gav dobbelt tiende (2x10% av årslønnen) til menigheten. Pethrus ble kalt for «lederen av Sveriges største kvinnebevegelse».  
I 1920 hadde menigheten 1 830 medlemmer, i 1930 var tallet økt til ca. 4 000 og i 1940 hele 6 068 medlemmer.
Pethrus var en dyktig organisator og leder. Pinsebevegelsen spredte seg snart til hele Sverige. Bevegelsen hadde eget trykkeri og bokforlag, det ble utgitt egen avis og sangbok. Bibelskole og ikke minst et stort misjonsarbeid ble startet i flere land. Da Pethrus døde i 1974 var det 92 000 medlemmer i den svenske pinsebevegelsen.
Det er skrevet flere biografier og bøker om Lewi Pethrus og den svenske pinsebevegelsen, deriblant P. O. Enquists kritikerroste roman Lewis resa fra 2001.

Skribent

Pethrus har skrevet flere bøker og sanger.