google/wiki40b huggingface dataset:
Gloppeelva

Lakseelv

Grunneierne er organisert i Gloppen Elveeigarlag og Indre Gloppen Elveeigarlag. Disse lagene forvalter lakseforekomstene i elva, og leier ut rettigheter til laksefiske. De står også for vedlikehold av to laksetrapper i elva.

Dyreliv

Deltaet og området rundt legger til rette for et allsidig innslag av vadefugler, og området er fredet under navnet Bukta fuglefredningsområde. 
På grunn av det gode fisket i området trekker elva til seg rovdyr og fugl. Området har tidvis hatt mange otrer, noe grunneiere ikke setter pris på, da de mener dette truer villaksbestanden i elva. Grunneierne har ved flere tilfeller fått fellingsløyve på oter i elva.
I 2007 ble det observert et havørnpar ved elvemunningen.
São Paulo (delstat)

Økonomi

São Paulo står for om lag en tredjedel av Brasils BNP og en tredjedel av landets energiforbruk. Delstaten har omfattende industri, dette innebærer både stål-, mekanisk- og elektronikkindustri. Flere bilkonsern har fabrikker her og flyprodusenten Embraer har sitt hovedkvarter i denne delstaten. 
Innenfor landbruk er blant annet kaffe en viktig inntektskilde.

Politikk

Politikken i São Paulo er kontrollert av Arbeiderpartiet (PT) og av Sosialdemokratene (PSDB). Begge disse partiene har sin opprinnelse i denne delstaten.

Historie

Den første bosettingen i delstaten er registrert tilbake til 1532, med etableringen av Vila da São Vicente. I 1554 ble det etablert en jesuitt-misjon som skulle kristne tupi-indianerne i området. Denne misjonen ble senere til det som i dag er byen São Paulo.
Delstaten fikk sitt første økonomiske oppsving på 1900-tallet med etableringen av flere kaffeplantasjer i området. For å kunne eksportere kaffen gjennom havnebyen Santos ble det i denne perioden bygget både veier og jernbaner.
Veksten i kaffeplantasjene gjorde at et stort antall innvandrere kom til delstaten fra midten av 1900-tallet og utover. Innvandrerne kom fra land som Tyskland, Italia, Libanon og Japan. I tillegg til innvandrere, har delstaten også opplevd en stor innflytting fra andre deler av Brasil, spesielt fra delstatene i nordøst.

Byer

Viktige byer er  São Paulo (hovedstad), Santos, Campinas, Osasco, São José dos Campos og Ribeirão Preto. 
Andre byer er: Araraquara, Araçatuba, Barretos, Bauru, Franca, Jacareí, Jundiaí, Marília, Piracicaba, Presidente Prudente, São Carlos, São José do Rio Preto og Sorocaba.
Dvergbryllupet

«Dvergbryllupet» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for Alle» i 1957. Visa er av ukjent opprinnelse, og også kjent under tittelen «Syerpiken».

Teksten

1.Ung Ellen satt en midnatt, men lampen den var tent,

hun var en syerpike i landet viden kjent,

de fingre små seg rørte, stakk nålen inn og ut,

et silkeskrud hun sydde til herremannens brud.
2.Gid også jeg i silke til gilde kunne gå,

meg lyster ei som terne ved døren kun at stå,

i gyldenstykkes hue jeg skikkelig ble smukk

men den jeg får vel aldri hun tenkte med et sukk.
3.Med et som opp av jorden en selsom skapning kom,

en liten gammel kvinne med frykt hun så seg om:

Hun neide dypt og talte: Min datter skal stå brud,

du låner meg vel saksen av skjære hennes skrud.
4.Først si meg, sagde Ellen, hvor skal det bryllup stå,

i høyden hist her ute, var svaret, Du kan gå

dit hen ved neste midnatt men vokt deg for at le

og tal ei, kun den tyste får slike ting at se.
5.Jeg tie kan, var svaret, og saksen her er den,

den lille kone talte: Jeg bringer den igjen.

Når gildet er til ende samt takk for lån dertil,

jeg liker godt at gjerne man nesten hjelpe vil.
6.Bort gikk den lille kone, den neste midnattstund

gikk Ellen ut til høyden med fingren på sin munn.

Grønnsværet gled til side, der åpnet ble en lem

hun skuet inn og stirret på Alvefolkets hjem.
7.Det var en gildestue hvor hundre lys var tent,

og prakt og glans hvis mage hun aldri hadde kjent.

Og brudebord og benke med fløyelsehynde på

seølvbegere og skåle men allting i det små.
8.Og bryllupsgjester var det vel i hundrede i tall

og brud og brudgom dansede midt i den lyse sal,

og strengeleken tonet og brudeskaren sang

så liflig ingensinne her ovenpå det klang.
9.Jo lengre Ellen lyttet og stirret der inn

jo mere ble hun henrykt og frydefullt i sinn,

allting var fint og prektig og fine var de små

de bukkede og neide tilbords de skulle gå.
10.Først gikk så brudeparet og moderen der nest

til setet frem ble leden av en høy fornem gjest,

han kneiser frem for alle ved denne bryllypsferd

en fjær han har i hatten og ved sin lend et sverd.
11.Og Ellen ser til mannen hun sverdet kjenner straks

det henger i et gullbånd ja det er hennes saks.

Han setter seg dog mannen til sverdet er for kort

det vipper han av setet og langt på gulvet bort.
12.Med stille smilen Ellen til saksen måtte se,

men da den mannen vippet da måtte høyt hun le,

i latter ut hun bryter da lukkes høyden til

forbi er prakt og glede og dans og strengespill.
13.Hun atter står i mørket og ganske ung i sinn

hun iler hjem til huset og går i stuen inn.

Sin lampe straks hun tenner og se på hennes bord

der ligger saksen atter som nyss var dypt i jord.
14.Ved saksen ennu henger det lille bånd av gull

den hviler på en bue der er av penger full.

En gyldenstykkes hue, og penge, hvilken fryd

men opp fra jorden høres en trist og sakte lyd.
15.Til takk for lån du tage den skatt du finner der

til høytid kan du drake men glem nu ikke der,

når man er med i gilde man høvisk må seg te

og går der nogen ille da vokt deg for at le.
Francisco F. Feliciano

Utdannelse

Francisco Feliciano hadde grunnutdannelsen sin innen komposisjon fra Hochschule der Künst i Berlin, mastergrad i komposisjon fra University of the Philippines og master- og doktorgrad i musikk fra Yale School of Music. 
Hans lærere i direksjon var Arthur Weisberg og Martin Behrmann, og hans lærere i komposisjon var Jacob Druckman, Isang Yun, H.W. Zimmerman og Krzysztof Penderecki.
Anqiu

Anqiu (kinesisk: 安丘; pinyin: Ānqiū) er et byfylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det tilhører byprefekturet Weifang.
Befolkningen var i 1999 på 1 096 469.

Kulturminner

En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 206, som går gjennom Anqiu, løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.
Sjømine

En sjømine er en selvstendig eksplosiv enhet som plasseres i vann for å skade eller ødelegge overflateskip eller ubåter. I motsetning til synkeminer,  utløses sjøminer av direkte kontakt med skip.

lagt ut og til venstre for å vente til de er utløst av tilnærming av, eller ta kontakt med, ethvert fartøy. Naval miner kan brukes offensivt, for å hindre fienden frakt bevegelser eller låse skip i en havn, eller defensivt, for å beskytte vennlig skip og lage "trygge" soner.
Eivind Olaf Bødtker

Utmerkelser

Bødtker var ridder av St. Olavs Orden og mottok Kroningsmedaljen 1906.
NM i bandy for damer 2005

Det 22. Norgesmesterskapet i bandy for damer ble vunnet av Stabæk etter finaleseier 11-5 over Bergen. Stabæk vant også seriespillet.
Søfartsstyrelsen

Søfartsstyrelsen er en dansk etat under Erhvervs- og Vækstministeriet som skal arbeide for å sikre helse, miljø og sikkerhet innen landets skipsfart og legge forholdene til rette for økt konkurranseevne for den danske handelsflåten.
Etaten ble opprettet i 1988 gjennom en sammenslåing av seks organer som dengang ivaretok skipsfartadministrasjonen.
Vestfold Distriktslag for Idrett

Vestfold Distriktslag for Idrett (stiftet 27. april 1919) var et organisasjonsledd under Norges Landsforbund for Idrett 
og et fellesorgan for idrett i Vestfold i perioden 1919-1940.
Vestfold Distriktslag for Idrett ble dannet sammen med 20 andre distriktslag i 1919. 
Etter sammenslåingen med Vestfold Arbeideridrettskrets ble Vestfold idrettskrets dannet i 1945.
The Way, Way Back

Handling

14 år gamle Duncan (Liam James) drar på sommerferie med moren Pam (Toni Collette), hennes kjæreste Trent (Steve Carell) og Trents datter Steph (Zoe Levin). Innadvendte Duncan finner seg ikke til rette i den nye situasjonen han er inne i, men han ser et glimt av håp når han møter den sympatiske mannen Owen (Sam Rockwell), som etterhvert fungerer som en mentor for ham. Gjennom hans nye hemmelige vennskap med Owen, begynner Duncan sakte, men sikkert å finne sin plass i verden mens sommeren utvikler seg til en han aldri vil glemme.
Candidatus juris

Candidatus juris, for kvinner candidata juris, (latin for juridisk kandidat; forkortet cand.jur.) er en femårig (tidligere seksårig) akademisk grad i rettsvitenskap i Danmark. Graden ble innført ved Københavns Universitet, det eneste universitetet i Danmark-Norge, i 1736, og ble også tildelt i Norge frem til 2007. I Norge har graden blitt erstattet av master i rettsvitenskap.

Historie

Graden ble innført i Danmark-Norge, og beholdt i Norge etter 1814. Den samme gradsbetegnelsen, jur.kand. (altså juridisk kandidat), brukes også i Sverige.
Betegnelsen kandidat kommer av candida, som betyr «hvitt». I Romerriket var det gjengs at menn som aspirerte mot et politisk embede bar togaer som var kalket eller bleket helt hvite. Betegnelsen ble derfor ensbetydende med «embedssøker». Det juridiske studiet tjente først og fremst til å utdanne embedsmenn, derav betegnelsen.

Danmark

I Danmark består det juridiske studiet, eller studiet av jura («(begge) rettene»), av to deler. Man tar først en treårig bachelorgrad. Deretter tar man en toårig kandidatutdannelse som leder frem til graden cand.jur., oversatt til engelsk som LL.M. eller Master of Laws. I Danmark kan studenter dermed oppnå graden etter fem år, men selv om studiet formelt er normelt til fem år , bruker mange studenter i praksis lengre tid.
Personer som er cand.jur. kan senere ta forskerutdannelsen i rettsvitenskap, ph.d.-graden. Det er også mulighet for å ta den juridiske doktorgrad, dr.jur. (i Danmark er ph.d. ikke en doktorgrad).
Den latinske betegnelsen jura (flertall av jus) brukes fordi faget og studiet i et historisk perspektiv omfatter vitenkapen om begge rettene, altså den verdslige rett og kirkeretten.
Tidligere hadde juridiske kandidater monopol på stillingen som politimester (nå betegnet politidirektør), men cand.jur. er ikke lenger et formelt krav. Alle med disse stillingene utnevnt til nå har imidlertid vært jurister.

Norge

I Norge var det juridiske studiet som ledet til graden cand.jur. i moderne tid normert til 6 års studier (tidligere var det ingen formell normering). Etter Kvalitetsreformen innen norsk høyere utdanning ble graden cand.jur. erstattet av graden master i rettsvitenskap, som er normert til fem år. Cand.jur.-graden ble delt ut siste gang våren 2007.
Graden kvalifiserer kandidaten til å praktisere juss, som advokatfullmektig, dommerfullmektig eller annen type jurist. Etter to år som fullmektig kan kandidaten på visse ekstra vilkår få bevilling som advokat.
Siden 1837 har studenten sverget følgende ed: «Aldri vidende at ville vige fra Ret og Retferdighet, mindre raade nogen til ufornøden Trætte eller i anden Maade med Raad eller Daad befordre nogen uretvis Sag eller Idræt.» Eden uttales ikke lenger, men er underforstått med et håndtrykk idet dekanen overrekker vitnemålet, bortsett fra ved Universitetet i Tromsø. Her krever fakultetets interne regler at studenten må avsi eden før vitnemålet utstedes.
Graden cand.jur. kvalifiserte for avleggelse av den juridiske lisensiatgrad (lic.jur.) og den juridiske doktorgrad (dr. juris). Disse gradene er nå avskaffet og erstattet av ph.d. Det er ikke noe krav å være jurist for å avlegge ph.d.-grad.
St. Gallen bispedømme

Historie

Området for dagens bispedømme lå inntil begynnelsen av 1800-tallet delvis i bispedømmene Konstanz og Chur, men storparten hørte til det eksempte fyrsteabbediet St. Gallen. Dette hadde vært et av Det tysk-romerske rikes mektigste riksklostre, men ble opphevet i 1805 og innlemmet i kantonen St. Gallen. Kantonen ble i 1819 (etter at også Konstanz bispedømme var blitt opphevet) i sin helhet overført til Chur bispedømme. Det fantes imidlertid sterke bestrebelser etter å knytte an til St. Gallens mangehundreårige historie som viktig territorialabbedi. For å fremheve St. Gallens betydning endret Chur bispedømme derfor i 1823 navn til Chur-St. Gallen bispedømme. 1847 ble så St. Gallen skilt ut som et eget bispedømme.

Særtrekk ved bispevalget

St. Gallen bispedømme er unik blant romersk-katolske bispedømmer i at valget av ny biskop involverer noen basisdemokratiske elementer: Alle troende i bispedømmet kan foreslå kandidater. Domkapitelet velger ut noen av kandidatene og sender listen til Vatikanet for godkjenning. Til slutt velger domkapitelet biskopen blant de godkjente kandidatene.
Optativ

Optativ (latin optativus, av optare, «ønske») er en grammatisk modus som markerer et ønske; ønskeform. og er i enkelte språk en egen modus av verbet, for å uttrykke et ønske. Språk hvor optativ har/hadde egne former er for eksempel færøysk, gammelgresk, georgisk, sanskrit og flere samiske språk. I andre språk faller funksjonen sammen med konjunktiv. Et lignende modus er kohortativ.
Det gamle indoeuropeiske optativ ble i de germanske språkene til konjunktiv.
De vanlige modiene i indoeuropeiske språk er indikativ, imperativ og konjunktiv.
Megascopini

Taksonomi

Marks et al. (1999) delte uglefamilien (Strigidae) inn i tre underfamilier; Striginae, Surniinae og Asioninae. Imidlertid har nye molekylære beviser (Wink et al. (2008) og Fuchs et al. (2008b)) ført til en mindre justering av den opprinnelige inndelingen. Ninoxinae erstatter Asioninae og øreugler har blitt plassert som et tribus under Striginae.
Striginae er videre inndelt i seks tribus; Otini, Asionini, Megascopini, Pulsatricini, Strigini og Bubonini.
No More Shall We Part

No More Shall We Part er det ellevte studioalbumet av Nick Cave & The Bad Seeds, utgitt i september 2001.
Horst Fischer

Bakgrunn, utdannelse

Horst Fischer ble tidlig foreldreløs, og vokste opp hos slekt i Dresden og Berlin. Han begynte på medisinstudiet ved Universitetet i Berlin, og tok medisins eksamen i  1937.
Fischer trådte inn i Schutzstaffel (SS) år i 1933 og i NSDAP i 1937.
Ved utbruddet av krigen var Fischer først troppelege for Waffen-SS i Oranienburg, Dachau og Stralsund. Han deltok under overfallet på Sovjetunionen, men etter å ha blitt rammet av lungetuberkulose ble han trukket tilbakle fra fronttjeneste. Under sin rekonvalesens ble han kjent med Enno Lolling, sjefen for inspeksjonen av konsentrasjonsleirenes sanittets- og leirhygiene, som samtlige leger i konsektrasajonsleirene var underlagt. Lolling tilbød han tjeneste i en konsentrasjonsleir der han kunne utvide sine kirurgiske fagkunnskaper, og etter få måneder ble han kalt til tjeneste i Auschwitz.

I Auschwitz

Han var med Josef Mengele en av de høystrangerende legene i tilintetgjørelsesleiren Auschwitz-Birkenau. Han kom dit den 6. november 1942 Her ble han først underordnet en personlig venn, standortlegen Eduard Wirth. Først var han troppelege (det vil si for de tyske vaktstyrker), men så overtok han etter Friedrich Entress i dennes funksjon som leirlege i arbeidsleiren for produksjonsanlegget til I.G. Farben på Buna-Werke i KZ Auschwitz III Monowitz, senest fra november 1943.
Fischer deltok ved seleksjonen av fanger fra innkommende transporter idet de kom ut på perrongen, det vil si delte dem inn etter arbeidsdyktighet eller -udyktighet, og dermed bestemme over liv og død i Auschwitz-Birkenau. Han ble stedfortredende standortlege i Auschwitz. I september 1944 ble han etterfulgt som leirlege for Monowitz av Hans Wilhelm König.
Under andre verdenskrigs siste måneder virket han ved SS-Wirtschafts- und Verwaltungshauptamt (SS-WVHA).

Etterkrigstiden i Øst-Tyskland

Fischer levde og virket til å begynne med under sitt eget navn i Golzow ved Brandenburg an der Havel og senere i Spreenhagen, og funfgerte som lege på landet. Han ble av de østtyske myndigheter ansett som «politisk upålitelig» - han hadde kontakter med Vesten - og sikkerhetsstjenesten (MfS, «Stasi») holdt ham under observasjon i årevis.
I april 1964 ble MfS oppmerksom på at Fischer hadde vært leirlege i Auschwitz. Den 11. juni 1965 ble han varetektsfengslet og inngående forhørt i mange måneder. Han ble så stilt for retten for det østtyske høyesterett som krigsforbryter og dømt til døden. Etter at statsrådets formann Walter Ulbricht avvslo å benåde ham, ble han halshogd med giljotin (i DDR kalt Fallschwertmaschine) i 1966.
Kristoffer Haraldseid

Klubbfotball

Han har tidligere spilt for SK Vats 94, Skjold IL og FK Haugesund. Han har spilt 118 seriekamper for FK Haugesund i Tippeligaen siden 2011. Han har de aller fleste kampene i FK Haugesund spilt på høyre back, høyre vingback og høyre midtbane. Haraldseid har siden 2014 vært ansett som fast på laget.
Han debuterte i Tippeligaen for Haugesund den 27. august 2011 i en bortekamp mot Vålerenga, en kamp som Vålerenga vant 3–2.
Sesongen 2013 ble en sportslig opptur både for laget og personlig. FK Haugesund endte på en historisk tredjeplass i Tippeligaen. Kristoffer Haraldseid var involvert i nesten alle kampene, og spilte 8 fra start, og kom inn ved 16 anledninger. I tillegg scoret Vatsbuen sitt første mål for klubben i kampen mot Sogndal borte 28. juli 2013 (1-1).
Etter sesongen 2016 var det spekulasjoner om at Kristoffer Haraldseid var på vei til RBK, eller klubber i utlandet, men ingenting manifesterte seg. Til slutt skrev han under på en ny kontrakt med Haugesund.

Ungdomslandslag

Han har til sammen 66 kamper og 1 mål på aldersbestemte landslag siden sin debut som 15 åring den 22. september 2009 mot Sverige.
Hanioti

Hanioti (gresk: Χανιώτης eller Χανιώτη,) er en gresk by på østsiden av halvøya Kassandra på Khalkidiki, 89 kilometer sør for Thessaloniki. I 2011 var innbyggertallet rundt 900. Haniotis viktigste næringsvei er turisme.
Godthul

Godthul er en bukt på nordkysten av øya Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Bukta er 1,6 km lang og ligger mellom Cape George og Long Point. I 1908 etablerte Bryde & Dahls Hvalfangerselskap et flytende hvalkokeri i bukta, og Godthul var det eneste stedet på Sør-Georgia i hvalfangsttiden hvor det ikke var slakting og koking av hval på land. Det ble anlagt kai, et par skur og et vannverk på land.
I perioden 1917-22 var den ingen virksomhet i Godthul, da det flytende kokeriet ble flyttet til Sør-Shetlandsøyene. I løpet av 1920-årene gikk fangsten ned og selskapets eget utstyr var i ferd med å bli foreldet og selskapets lisens til å drive hvalfangstvirksomhet på Sør-Georgia i ferd med å utløpe. Driften i Godthul ble avviklet i 1929.
Godthul fikk sitt navn etter en bukt på øya Veierland i Vestfold.
Tala (kommune)

Historie

Tala ble grunnlagt 15. mars 2010.

Regjeringen

Ordføreren (alcalde) i kommunen er Mario Pérez (2010-2015).
Kreisfreie Stadt

Historie

Ordningen med kretsfrie byer startet i Preussen i 1816, selv om noen prosesser der ble reversert i 1817 og 1820, bl.a for storbyen Düsseldorf. I andre halvdel av samme århundre førte derimot industrialiseringen til sterk byvekst og mange prøyssiske byer krevde, og oppnådde, kretsfrihet. I 1875 fikk byer i Preussen med mer enn 30 000 innbyggere som regel innvilget kretsfrihet. I Bayern var det tradisjon for å innvilge mange byer kretsfrihet.
Ordningen med kretsfrie byer (Stadtkreis) ble videreført både i den nazistiske nyorganiseringen i 1935, og i det sovjetisk-okkuperte DDR fra 1952. På 1950-tallet og ikke minst på 1970-tallet ble mange tidligere kretsfrie byer innlemmet i landkretser, og med reformen i Sachsen i 2008 mistet mange byer der sin kretsfrie status og ble innlemmet i landkretser. I nyere tid har også noen byer gått fra å tilhøre landkretser til å bli kretsfrie.

Andre land

Ungarn har 23 kretsfrie byer, som i status står på linje med de 19 fylkene i landet. I Østerrike og Tsjekkia blir en kretsfri by kalt Statuarstadt. Fra og med Anschluss i 1938 til og med krigens slutt i 1945 ble de østerrikske kretsfrie byene, i likhet med de tyske, kalt Stadtkreis. Sveits har ingen kretsfrie byer, alle kommuner (Gemeinde) er der likestilte og underlagt en kanton, med eneste unntak at byen Basel ikke er en kommune men en kanton. I Sveits betyr forøvrig ordet Stadtkreis bydel, som er et lavere nivå enn kommunen. I USA er byene i Virginia per definisjon kretsfrie (Independent city), og det er også tre andre byer som er kretsfrie – Baltimore, St. Louis og Carson City i Nevada.
I Norge tilsvarer Oslos status det tyske begrepet Kreisfreie Stadt. Andre lands kretsfrie byer omfatter București (Romania), og mange storbyer i Folkerepublikken Kina har også slik status.
København og Frederiksberg mistet begge sin amtsstatus i 2007-reformen, mens Stockholm mistet sin fylkesstatus i 1968, da den gikk inn i Stockholms län. I Sverige var ellers Göteborg og Malmö kretsfrie til 1990-tallet, med bl.a egen sykehusadministrasjon.
Tage Eriksen

Tage Eriksen var lagmann i Christiansand og Agdesidens lagdømme mellom 1618–1621.

Embetskarriere

Tage Eriksen ble i 1614 utnevnt av stattholderen til lagmann i Fredrikstad. Han var da syk og ble byttet ut med Nils Krag. Ved utnevnelsen til lagmannsembete på Agder fikk han pålegg om å melde fra om hans ”svaghed” var til hinder for embetsutførelsen. Han ble bestallet til lagmann på Agder den 16. august 1618. Tage Eriksen ble forflyttet til Opplandene i 1621 etter at den nytilsatte lagmannen der, Rasmus Hansen døde etter få måneder i embetet. 
I 1609 er han nevnt som slottsskriver på Akershus først under Jørgen Friis og i 1609 under stattholder Envold Kruse. Tage Eriksen var fogd i Buskerud og Bragernes 1609–1615 og borgermester i Oslo 1613–1618. I 1620 dømte han i en arvesak som siden ble behandlet på nytt i 1636 av lagmann Augustinus Olsen.
På herredagen i Oslo 8. juli 1622 møtte Tage Eriksen som ”fordum lagmann”. En dom han hadde avsagt på Gjerstad i Aust-Agder, ble underkjent. Lagmannen ble dømt å betale 10 daler i erstatning.

Økonomi

Han fikk 6. juli 1618 brev på de rettigheter som hadde fulgt forrige lagmann. Hans krav om at bøndene skulle betale ham ”underhold” med 8 sk. av hver fullgård, 4 sk. av hver halv gård og 2 sk. av hver ødegård ble behandlet av herredagen i 1625. Lagmannens pålegg ble underkjent. Bøndene ble fritatt for ytelsen.
Lensherren på Agder siden 1619, Christoffer Gjøe, påla bøndene å bygge lagtingshus på Nedenes. På herredagen i Oslo ble bøndene fritatt for denne plikten.
Ramblin' Rose

«Ramblin' Rose» er en amerikansk populærmusikksang fra 1962, skrevet av brødrene Noel og Joe Sherman. Den ble popularisert av Nat King Cole. Hans innspilling ble utgitt på singlen Capitol 4804. Produsent var Lee Gillette. Singlen solgte i mer enn én milliion eksemplarer. «Ramblin' Rose» var også på Coles album album of the same name, som også var en milliionselger. Sangen ble nominert til en Grammy Award i kategorien Record of the Year.
Flere artister har gjort coverversjoner av den, slik som Johnny Lee og Hank Snow.
En franskspråklig versjon med Petula Clark med tittelen «Les Beaux Jours» ble utgitt i 1962.

Svensk versjon

Stig Rossner har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Törnrosen».

Innspilling

Carli Tornehave. Utgitt på EP-platen Philips 433 415 PE i 1962.
Kaspar Hassel

Arkitekt

Hassel ble tilsatt som byarkitekt Bergen i 1924. Han hadde da bak seg byggingen av Rothaugen skole (1911), Møhlenpris skole (1912), Nygård skole (1918), Rothaugen-komplekset (boliger) (1920) og Sydneshaugen skole (1921).
Han tegnet videre Ny-Krohnborg skole (1924) og Fridalen skole (1934), foruten Neevengården sykehus (1912) (nå del av Sandviken sykehus), «Slaktehuset» (1919) samt flere av bygningene ved Haukeland sykehus.
Hans skoler ble lagt merke til som eksempler på god utforming etter den tids standard. Alle står fortsatt, men enkelte er gått i forfall – mest på grunn av for lite vedlikeholdsarbeide.

Seiler

Hassel ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Arthur Allers, Martin Borthen, Johan Friele, Egill Reimers, Christen Wiese, Erik Ørvig, Olaf Ørvig og Thor Ørvig olympisk gull i klassen 12 meter type 1919 med den norske båten «Heira II». Det var kun en båt i denne klassen.