google/wiki40b huggingface dataset:
Ospesvermer

Utseende

En ganske stor (vingespenn 72–92 mm) sommerfugl, kroppen kjegleformet, den har ganske liten kropp og store vinger til svermer å være. Fargen er vanligvis hovedsakelig grå, men det finnes også en rødbrun fargevariant. Vingenes ytterkant er sterkt flikete, noe som gjør at sommerfuglen ligner et vissent blad når den sitter stille. Hodet er ganske lite, munndelene reduserte og antennene tynne, smalt fjærformede. Vingene er vanligvis gråbrune, bakvingene er rustrøde ved roten (den nærtstående arten Laothoe amurensis mangler denne røde fargen). Vingene har flere smale, bølgete, lyse og mørke tverrstriper. Årene er markert lysere enn resten av vingene. Forvingen har en liten, hvit flekk nær midten. Sommerfuglen har en meget karakteristisk hvilestilling, med bakvingene stikkende ut foran forvingene, dette øker likheten med et vissent blad. Larven er grønn med små, hvite prikker. Hodekapselen er trukket ut til to knøler øverst. På hvert ledd er det en lys skråstripe, som hjelper til med å viske ut larvens omriss. Den har også noen små, røde flekker på ryggen.

Levevis

Som andre Smerinthinae tar ikke ospesvermeren næring til seg som voksen, men lever på energi den har lagret fra larvetiden. De voksne sommerfuglene fly i mai–august på steder der det vokser osp. Larvene lever vanligvis bare på osp (Populus tremula), av og til på selje og poppel.

Utbredelse

Ospesvermeren finnes i Europa og videre østover til Turkestan, og i Nord-Afrika. I Norge finnes den nokså vanlig nord til Nordland, den er trolig vår vanligste svermer.
Rjukan og Tinn Boligbyggelag

Rjukan og Tinn Boligbyggelag er et boligbyggelag som opererer i Tinn kommune i Telemark, og ble etablert 22. mars 1974
Laget har 748 medlemmer og forvalter 575 boliger i 32 borettslag, sameier og andre selskap.
Rjukan og Tinn Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Turkvizyon-2014 (Kirgisistan)

Turkvizyon-2014 var den andre utgaven av en kirgisisk sang- og musikkonkurranse som ble arrangert med det formål å velge landets representant til Tyrkvisjonens sangkonkurranse. Konkurransen ble arrangert og kringkastet av Koomdik teleradioberüü korporatsjiyasi med en finale avholdt i nasjonalfilharmonien im. T. Satylganov i Bisjkek den 26. oktober 2014.
Blant de ti finalistene deltok rockegruppa The Dreamers også i den nasjonale finalen i 2013. Finalen ble avgjort av en kombinasjon av SMS-stemmer og en jury som besto av Rayhan Beysjenalijeva, Gulzinat Surantsjeva, Erkin Mejerkanov, Zamira Moldosjeva og Gulnur Satylganov. Vinneren av konkurransen ble duetten Non Stop med en samlet poengsum på 76,9.
Lushankonferansen

Lushankonferansen (forenklet kinesisk: 庐山会议, tradisjonell kinesisk: 廬山會議, pinyin: Lúshān Huìyì), offisielt kalt det 8. plenum av det kinesiske kommunistpartis 8. sentralkomite, begynte den 2. juli 1959 og var en uformell diskusjon av «det store spranget». Konferansens tilnavn kommer fra møtestedet, i Lushanfjellene i distriktet Lushan i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina.
I utgangspunktet var hensikten med møtet å gjennomgå utviklingen i Kina i løpet av 1958 og å løse noen praktiske problemer som var oppstått som følge av utviklingen. Mao Zedong aktet også å benytte konferansen for å holde i sjakk «venstreavvikere» som gjorde seg gjeldende under «det store spranget»-kampanjen. 
Under konferansen skrev uventen forsvarsminister Peng Dehuai et privat brev til Mao der han kritiserte noen elementer av selve kampanjen. Brevet påtalte saker som «overdrivelsenes vind» (som for eksempel overdrivelse av produksjonsresultater), fellesbespisning, og også selve opprettelsen av folkekommunemilitser. Dette var elementer som kunne svekke Folkerepublikken, mente han.
Den 23. juli viste  Mao Pengs brev til de andre på konferansen og spurte dem hva de mente om sakene som var nevnt. Ikke lenger etter kritiserte Mao heftig Peng og mente at han var del av en vankelmodig gruppe som ikke stod fast når de opplevde vanskeligheter, og sa at de var «bare 30 kilometer unna høyrekreftene». Han ble så avsatt og arrestert. Han ble erstattet av Lin Biao. Selv om Peng Dehuais kritikk ble snudd til en seier for Mao Zedong, medførte den også at andre i lederskiktet mente at Peng var blitt urettferdig behandlet og at partiets normer var blitt krenket.

Etter konferansen

Lushankonferansen var skjelleettende i en utvikling som hadde pågått en tid hva gjaldt Maos srolle og stilling. Fra nå ble kritikk av partidisposisjoner likestilt med kritikk av Mao.
Maos tale på Lushan var svært litenskapelig og krigersk, Han forsvarte seg selv ved å si at han, likesom alle de store forfattere, Konfucius, Karl Marx, og Lenin, hadde begått  feiltagelser. Men å fokusere på dem ville ikke avhjelpe situasjonen. Han insisterte også på at ingen folkekommune ennå hadde brutt sammen.
Hans personlige seier over Peng Dehuai under Lushankonferansen kan også ha sådd i Mao det frø som skulle slå ut i kulturrevolusjonen.
Tåtten om Torhall Knapp

Tåtten om Torhall Knapp (norrønt Þórhalls þáttr knapps) er en tått, en kort islendingesaga fra 1300-tallet. Historien foregår på Island på 900-tallet og handler om Torhall, som i en drøm får et forvarsel om kristningen av Island.
Torhall er syk av spedalskhet, og en overbevist bloter og gammeltroende. I en drøm blir han oppsøkt av en skinnende rytter i kongedrakt og med et gyllent spyd. Rytteren befaler Torhall å bygge en kirke, og varsler om at han på det kommende Alltinget vil få møte representanter for en ny, sann tro. Torhall adlyder, og blir frisk og døpt.
Teksten er kjent fra håndskriftet Flateyjarbók. Edvard Bull d.e. karakteriserer tåtten som et «av de halvkristelige eventyr, som er bevaret i pættir'ne til Olav Trygvessøns saga i Flateboken», og stedfester det til «Knapstad i Skagafjordssyssel».
Den er oversatt til nynorsk som Tåtten om Torhall Knapp ved Jan Ragnar Hagland, 2014, og til bokmål som Tåtten om Torhall på Knappstad ved Edvard Eikill i Flatøybok, bind II, 2015.
Robert Hughes

Biografi

Hughes ble født i Sydney i 1938. Faren og bestefaren hans var advokater. Hughes' far, Geoffrey Forrest Hughes var pilot under andre verdenskrig og gjorde senere karriere som jurist og næringslivsleder. Hughes' mor var Margaret Eyre Sealy (Vidal). Hans eldre bror, Tom Hughes, er en australsk advokat og tidligere australske justisminister. Geoffrey Hughes døde av lungekreft da Robert var 12 år gammel. Han studerte ved St. Ignatius' College, Riverview før han begynte å studere kunst og arkitektur ved University of Sydney. Rundt denne tiden skrev han boken med tittelen The Art of Australia, som fortsatt blir sett på som et viktig arbeid. Boken ble utgitt i 1966. Hughes skrev også kunstkritikk for The Nation og The Sunday Mirror. Hughes bosatte seg i Europa i 1964, til å begynne med, bodde han i Italia før han bosatte seg i London i 1965, hvor han skrev for The Spectator, The Daily Telegraph, The Times og The Observer og bidratt til London utgaven av Oz. I 1970 ble han kunstkritiker for tidsskriftet TIME og flyttet til New York.
I 1975 produserte han sammen med Don Brady filmen Beskyttet, en dokumentar som beskriver hvordan livet var for innfødte australiere på Palm Island. I 1980 sendte BBC The Shock Of The New, en tv-serie om utvikling av moderne kunst etter impresjonismen. Den ble etterfulgt av en bok med samme navn. 1987 publiserte han The Fatal Shore som var en gjennomgang av den britiske straffekolonien og de tidlige europeiske bosetningene i Australia.  Denne boken ble en internasjonal bestselger. Hans TV-serie American Visions fra 1997 om amerikanske kunsthistorie etter revolusjonen. Australia: Beyond the Fatal Shore (2000) var en serie refleksjoner om det moderne Australia. Hughes dokumentar fra 2002 om maleren Goya - Goya: Crazy Like a Genius ble kringkastet den første natten etter at BBC lanserte digital-TV for publikum.
Hughes giftet seg med sin første kone, Danne Patricia Emerson, i 1967, og de skilte seg 1981. Fra 1981 til 1996 var han gift med Victoria Hughes. I 2001 giftet Hughes seg med den amerikanske kunstneren  Doris Downes.
Sommersol til siste stund

«Sommersol til siste stund» er opprinnelig en amerikansk vise med tittelen «Silver Threads Among the Gold», skrevet av sanger og komponist Hart Pease Danks i 1873. Danks var født i New Haven i 1834, og døde i Philadelphia i 1903. Teksten som i dag er kjent som «Sommersol til siste stund», ble skrevet i 1895 av Erich Anthon Erichsen, født i Vejle i Danmark i 1870. Før Erichsen ble forfatter, praktiserte han som advokat. Fra 1906 til 1918 var han redaksjonssekretær i avisa «København», deretter skiftet han yrke til politifullmektig. Det er som forfatter han har gjort seg bemerket, og fortellinger som «Jul på Birkelund», «Lykkelige mennesker», «En moders hjerte» og «Pastor Stefanus» er også kjent i Norge. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Helge Borglund.
Asbestfilter

Asbestfilter (Seitz-filter) er et filter med et porøst asbestmateriale eller teorit for å fjerne partikler. Trakten består av et mer eller mindre finmasket fortinnet, forniklet eller forsølvet trådnett. Filtermaterialet røres ut i en del av væsken som skal filtreres, og denne blandingen slås i trakten slik at den porøse massen danner et jevnt lag på traktens innside. Ved å slå filtratet tilbake på filteret flere ganger, vil porene etter hvert bli tettere og væsken bli klar. Etter filtrering må trakten vaskes straks, ellers tørker filtermaterialet (asbesten) inn og setter seg fast i nettet.
Parisavtalen (1900)

Parisavtalen ble undertegnet i 27. juni 1900 av representanter for det spanske imperiet og franske republikk. Basert på betingelsene i avtalen, unngikk Río Muni andre motstridende krav. Videre innvilget traktaten i fransk rett til å betingelsesløst å beslaglegge alle territoriene hvis Spania besluttet å forlate sin besittelser i Río Muni.
Keith B. Alexander

Liv og virke

Alexander har både militær og sivil utdannelse. Han har bachelorgrad fra United States Military Academy på West Point, mastergrad i bedriftsledelse fra Boston University, mastergrader i elektronisk krigføring og fysikk fra Naval Postgraduate School, samt mastergrad i nasjonal sikkerhetsstrategi fra National Defense University. Videre har han militær utdannelse fra U.S. Army Command and General Staff College og National War College.
Alexander begynte sin tjeneste i United States Army ved United States Military Academy. Han har tjenestegjort i USA og Tyskland, samt deltatt i Gulfkrigen. Han har hatt en rekke sentrale, ledende stillinger i USAs forsvar.
Alexander ble i 2005 utnevnt til sjef for NSA. Han ble forfremmet til general i 2010. General Alexander hadde som sjef for NSA ansvar for utenlandsetterretning. Som befalhavende for U.S. Cyber Command hadde han ansvar for forsvaret av det amerikanske militære datanettverket og elektronisk krigføring.
General Alexander gikk av med pensjon i 2014.

Utmerkelser

Alexander har mottatt en rekke utmerkelser for sin militære innsats. I 2011 ble han utnevnt til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for særlig fortjenstfullt virke for fremme av norsk-amerikansk forsvarssamarbeid.»
Sivilforsvarsmedaljen

Tildeling

Medaljen  blir utdelt til alle som har tjenestegjort i Sivilforsvaret i mer enn 25 år. For hvert femte år over 25 blir båndet forsynt med en til tre stjerner.

Utførelse

Medaljen er rund, utført i sølvfarget metall og har Sivilforsvarets våpenmerke på advers. Sivilforsvarets emblem viser en løve som holder et skjold foran seg, det hele med en kongekrone over. På medaljens revers står teksten «SIVILFORSVARET – FOR TJENESTER». Båndet er sølvgrått og med en tynn, blå, vertikal stripe på midten. Det kan være utstyrt med stjerner.
Seljestad (Harstad)

Seljestad er en bydel i Harstad, lokalisert sør for sentrum og nord for Harstadbotn. Seljestadvegen går tvers gjennom bydelen, øst for Seljestad barneskole og Seljestad ungdomsskole, og var tidligere en del av hovedfartsåren inn til sentrum fra sør.
Hanna Kristine Kvanmo (1926–2005), SV-politiker og stortingsrepresentant, kom fra bydelen.
Dagger Complex

Dagger Complex er en amerikansk militærbase i Darmstadt i Hessen i Tyskland, nær Griesheim. Det ligger sør for August-Euler-Airfield.
Komplekset kalles også European Cryptologic Center og driftes av United States Army Intelligence and Security Command (INSCOM) på vegne av det amerikanske National Security Agency (NSA). Her huses NSAs European Cryptologic Center (ECC), som er NSAs hovedsenter for SIGINTinnhenting, analyse og formidling i Tyskland, bblant annet Echelon-relevant signaletterretning.

Historie

I 1999 ble omlag 50 INSCOM-enheter flyttet fra Bad Aibling Station til Darmstadt. Dertil kom for en tid 66th Military Intelligence Brigade (til sommeren 2004).
Musées Gadagne

Bygningen

Museet holder til i l'hotel de Gadagne, et herskapshus fra renessansen som foruten bygningskomplekset omfatter et parkanlegg. Anlegget har siden 1998 vært oppført på UNESCOs verdensarvliste, sammen med andre deler av Lyons arkitektoniske kulturarv. På dette tidspunktet var bygningen i en svært dårlig forfatning, og det ble vedtatt at bygningen skulle gjennomgå en omfattende renovering og restaurering.
En av l'hotel de Gadagnes tidligste eiere var Marie-Catherine de Pierrevive, som var hoffdame hos Katharina de Medici.

Musée d'histoire de Lyon

Lyons historie er temaet for den ene museumssamlingen i musées Gadagne. Denne delen av museet beskriver hvordan Lyon har utviklet seg gjennom århundrene.

Musée des Arts de la marionnette (MAM)

Musée des arts de la marionnette er Frankrikes største museumssamling relatert til figurteater.

Historikk

I 1946 ble det bestemt at det skulle etableres en dukketeatersamling i l'hotel de Gadagne, og i 1950 åpnet museet dørene for første gang. Lyons egen teaterdukke Guignol var helt fra starten sentral i museumssamlingen. I 1956 ble samlingen utvidet med et stort antall unike objekter som juristen Léopold Dor hadde samlet. Fra da av rommet museet i Gadagne-anlegget over 2000 teaterfigurer, kostymer, kulisser, teatermanuskripter, plakater og mobile dukketeaterscener fra hele verden.
I perioden 1998-2009 var hele Gadagne-anlegget en stor byggeplass, i forbindelse med renoveringen og restaureringen av anlegget. Figurteatersamlingen, som da var en integrert del av Lyons historiske museum, stengte dørene for publikum i 2003, og ble først gjenåpnet i 2009. Ved gjenåpningen hadde samlingen fått plass i hele ni av bygningens praktsaler, og status som en separat samling som bar navnet Musée des marionnettes du monde (museum for teaterdukker fra hele verden).
I april 2017 skiftet museumssamlingen navn på nytt. Det nye navnet ble Musée des Arts de la marionnette (MAM). Navneendringen sammenfalt med at museet åpnet dørene for første trinn av en reinstallasjon av den faste samlingen. Trinn to av denne fysiske omorganiseringen av figurteatermuseet innvies i november 2018.

Samlingen

I tillegg til teaterfigurer, kulisser, manuskripter, plakater og andre gjenstander, inneholder museumssamlingen videodokumentasjon av en rekke figurteaterproduksjoner som har vært oppført i nyere tid. Noen av disse videoene har museets publisert på sine nettsider, deriblant et klipp fra produksjonen Signaux (norsk: Signaler), som Compagnie Plexus Polaire ledet av Yngvild Aspeli hadde premiere med i 2011.
Fauriellidae

Utseende

Disse tripsene har slanke, ni-leddete antenner. Hodet er noe kjegleformet, beina slanke.

Liv og utvikling

Artene synes å være knyttet til blomster, kanskje særlig i kurvplantefamilien. De to europeiske artene er muligens knyttet til planter i malurtslekta (Artemisia).

Utbredelse

Familien er representert med én art i California, to fra det sørøstlige Afrika og to fra Sør-Europa.
Vepsefluer

Utseende

Små til ganske store (3-20 mm lange), slanke fluer. Kroppen mangler kraftige børster, noen ganger helt snau, andre ganger med fin hårkledning. Vepsefluene er gjerne livlig farget, enten i gult og svart eller brunrøde. Vepsefluer er helt hårløse eller i alle fall uten kraftige børster. Bakkroppen er sylindrisk og krummet nedover, slik at bakkroppsspissen peker fremover.
Hodet er stort, med fasettøyne som gjerne er forholdsvis små (sammenlignet med andre fluer). Punktøyne (ocelli) finnes hos noen grupper, mangler hos andre. Antennene er festet nokså høyt oppe på hodet (over midten), og består av tre ledd. Det andre og/eller det tredje antenneleddet er ofte forlenget. På det tredje antenneleddet sitter en antennebørste (arista) som vanligvis er kort og tykk. En del grupper har store, lyse kinn under fasettøynene. Munndelene er ofte forlenget til en fremoverrettet snabel.
Beina mangler børster og sporer på leggene (tibia). De er ofte slanke men hos slekten Myopa er beina svært kraftige. 
Vingene er lange og slanke, ofte med forskjellige slags fargetegninger eller flekker. De fleste gruppene har en linseformet celle nær spissen av vingen.

 
Larvene er pæreformede, tilspisset i forenden. Hodet synes bare som et par munnkroker som stikker ut foran. På det bakerste leddet sitter ett par åndehull (spirakler) som gjerne sitter på vortete knøler.

Levevis

Mange arter ligner på bier og veps, noe som gir beskyttelse mot fugler og andre rovdyr, og kanskje også gjør det lettere for fluene å komme innpå sine offer. Mange arter kan finnes på blomster som for eksempel løvetann, dette kan også være et gunstig sted for dem å vente på bier de kan angripe.

Parasitter

Alle våre arter er parasitter på broddveps, særlig bier og stikkeveps. Noen grupper, som ikke finnes i Norge, parasitterer også kakerlakker og andre fluer. Hunnene fanger vertsdyret i flukten og legger egg på det, det kan forklare hvorfor disse fluene har et usedvanlig hardt hudskjelett, da vertene har ofte har giftbrodd og er godt i stand til å forsvare seg. Den framoverbøyde bakkroppen hjelper trolig hunnen å legge egg raskt før bien får summet seg til å gå til motangrep. Larven utvikler seg inne i vertsdyret og spiser det opp innenfra. Det ser ut til at de utvokste larvene får verten til å grave seg ned i jorda, der larven så forpupper seg. Noen arter kan gjøre en viss skade ved å angripe honningbier.
Primera División 2004–2005

Primera División 2004-05 var den 74. sesongen i spansk fotball siden ligaen ble innført. Sesongen ble innledet 28. august 2004 og avsluttet 29. mai 2005. Diego Forlán fra Villarreal CF ble toppscorer med 25 ligamål. FC Barcelona vant sin 17. ligatittel denne sesongen.
Einhart Lorenz

Bakgrunn

Lorenz arbeidet i Pax forlag i perioden 1968–1976. I 1976 var han initiativtaker og redaktør for Tidsskrift for arbeiderbevegelsens historie, i 1978–1980 vit.ass. for nordisk historie ved Universitetet i Kiel, deretter frilans til 1985. Fra 1985 var han arkivar ved Arbeiderbevegelsens Arkiv Oslo, 1987–1988 professorvikar i nordisk historie ved Universitetet i Kiel; 1995 fungerende leder ved Arbeiderbevegelsens Arkiv Oslo.

Professor i Oslo

Fra 1996 til 2010 har Lorenz vært professor i moderne europeisk historie ved Universitetet i Oslo, 1999–2000 dessuten første Heinrich Steffens-gjesteprofessor ved Humboldt-Universität zu Berlin. Han var styremedlem i Gesellschaft für Exilforschung (2000–2009), i Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter i Oslo (2002–2009) og medlem i den tyske Bundeskanzler-Willy-Brandt-Stiftungs internasjonale råd (2008-2018). Han har forsket, publisert og undervist særlig innen antisemittismens og jødenes historie, arbeiderbevegelsens historie, eksil i det 20. århundre og høyrepopulisme.

Annet

Lorenz har vært ansvarlig for to bind av Willy-Brandt-utgaven («Berliner Ausgabe»).

Priser og utmerkelser

Lorenz ble i 2003 tildelt Willy-Brandt-prisen med begrunnelsen: «Professor Einhart Lorenz har med sine Willy Brandt-biografier bidratt vesentlig til forskningen omkring Willy Brandts politiske liv. Med sitt verk har han formidlet omfattende kunnskap om Willy Brandt og Tysklands og Norges historie i begge land».
I 2015 ble han tildelt Den norske historiske foreningens Sverre Steen-pris for fremragende historieformidling.
Július Bielik

Landslaget

Július Bielik spilte 18 landskamper for Tsjekkoslovakias herrelandslag. Han ble tatt ut i Tsjekkoslovakias tropp til VM i fotball 1990.
Goran Hadžić

Politisk karriere

I oppveksten var han aktiv i ungkommunistene i Jugoslavia, og senere i Serbias demokratiske parti (SDS). Han deltok i sammenstøtet mellom kroater og serbere ved Plitvice (hans fødeby), som startet krigen i Kroatia i april 1991. Det var Milan Martić som ledet de serbiske politistyrkene i sammenstøtet, mens Hadžić i økende grad tok på seg rollen som politisk lederskikkelse i Krajina, og var i juni 1991 blant «regjeringsmedlemmene» i en etnisk serbisk «regjering» for områder i Vest-Bosnia og Kroatia hvor etniske serbere var i flertall. Han ble «statsminister» i den nydannede serbiske Krajina-republikken den 26. februar 1992, hvor han avløste Milan Babic.
I februar 1994 endte hans periode som statsminister for Krajina-republikken, men han fortsatte som lokal leder fram til 1997 etter at Milan Martić hadde blitt Krajinas «president» og sendte Hadžić ut av regjeringsledelsen. Da Srem-baranja-distriktet ble integrert i Kroatia, flyttet Hadžić etterhvert til Serbia, og deltok blant annet ved Arkans begravelse i 2000.

Anklage for krigsforbrytelser

4. juni 2004 utstedte Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia arrestordre på Hadžić, som da bodde i Novi Sad. Men han slapp unna og levde i skjul. Arrestasjonen og utleveringen av Ratko Mladić i juni 2011 førte til økt oppmerksomhet mot Hadžić, som da ble den siste krigsforbrytertiltalte fortsatt på frifot. En måned senere ble han selv arrestert. Hadžić ble utlevert til krigsforbrytertribunalet i Haag den 22. juli 2011. Rettssaken mot Hadžić ble avbrutt i april 2016 da Hadžić var for syk til å være til stede.
Chop suey

Musical

I den amerikanske musicalen Flower Drum Song (Richard Rodgers og Oscar Hammerstein II, 1958) er sangen Chop Suey et av hovedinnslagene.