Fredegars krønike

Fredegars krønike (fransk: La chronique de Frédégaire) er den konvensjonelle tittelen som er benyttet for en frankisk krønike fra 600-tallet som antagelig ble skrevet i Burgund. Forfatteren er ukjent og tilskrivelsen til en «Fredegar» er datert så sent som 1500-tallet.
Krøniken begynner med verdens skapelse og ender i år 642. Det er også noen få referanser til hendelser opp til 658. En del kopier av manuskriptet inneholder en forkortet utgave av krøniken fram til 642, men inkluderer tillegg som er skrevet under det karolingske dynasti som slutter med Pipin den yngres død i 768. Fredegars krønike med dens forsettelser er en av de få kilder som gir informasjon merovingerdynastiet for perioden etter 591 da Gregorius av Tours' verk Historia Francorum slutter.

Manusskripter

Krøniken eksisterer i over tretti manuskripter. Krusch og Collins har gruppert disse inn i fem klasser. Den opprinnelige krøniken er gått tapt, men den eksisterer i en kopi i uncialskrift gjort i 715 av munk fra Burgund ved Lucerius. Denne kopien, den ene eksemplar av manuskript av klasse 1, er i Bibliothèque nationale de France (MS Latin 10910) og er tidvis kalt for Codex Claromontanus ettersom det en gang var eid av Collège de Clermont i Paris. En diplomatisk utgave ble utgitt av Gabriel Monod i 1885. Codex Claromontanus var også grunnlaget for en kritisk utgave utgitt av Krusch i 1888 og av en delvis engelsk oversettelse av Wallace-Hadrill i 1960. De fleste av de andre bevarte manuskriptene ble kopiert i Austrasia er datert fra tidlig på 800-tallet eller noe senere.
Den første trykte utgaven, editio princeps, ble utgitt i Basel av Matthias Flacius i 1568, og som benyttet manuskriptet MS Heidelberg University Palat. Lat. 864 som grunnlaget for sin tekst. Den neste trykte utgaven var Antiquae Lectiones av Theodorich Canisius ved Ingolstadt i 1602.

Bok I

De innledende 24 kapitlene i første bok er basert på den anonyme Liber generationis som igjen er avledet fra verket til Hippolytus (død 235). Det gjenværende av boken inneholder et sammendrag av ulike kronologiske tabeller, inkludert en liste over romerske keisere, en liste av jødiske konger, en liste av paver opp til tiltredelsen til pave Theodor I i 642, og kapittel 3 av krøniken til Isidor av Sevilla. På motsatt side av folioen av listen med paver er det en tegning av to personer som i henhold til den franske historikeren Gabriel Monod antagelig representerer Eusebius av Cæsarea og Hieronymus.

Bok II

De første 49 kapitlene av andre bok inneholder utdrag fra Hieronymus' latinske oversettelse av Eusebius' Pantodape historia. Teksten består av en del interpolasjoner. De gjenværende kapitlene inneholder utdrag fra Hydatius' krønike.

Bok III

Den tredje boken inneholder utdrag fra bøkene II-VI av Historia Francorum (også kalt for Decem Libri Historiarum) av Gregorius av Tours med flere innskudd. Fredegars kilde later til å ha manglet de fire siste bøkene til Gregorius' tekst og hans fortelling avsluttes i 584.

Bok IV

De 90 kapitlene i fjerde bok inneholder bestemte detaljer for hendelser som angår hoffet i Burgund. Fredegar navngir ikke sine kilder, men de første kapitlene er antagelig basert på lokaler annaler. Kapitelene 24-39 inneholder en redegjørelse fra vitner til hendelser mellom 603 og 613. Kapittel 36 er et innskudd om livet til sankt Columbanus (død 615) som er kopiert, bortimot uten endringer, fra helgenbiografien Vita Columbani av Jonas av Bobbio. Boken slutter brått i 642.
Bok IV er den som er studert mest av historikere da den inneholder informasjon som ikke er tilstede i andre kilder fra middelalderen.