google/wiki40b huggingface dataset:
Mark Ideson

Karriere som rullestolcurlingspiller

Ideson var skip på Ilderton Curling Club da de kom på 3.-plass ved provinsmesterskapet Ontario Provincial Wheelchair Curling Championship i 2011. I 2012 var han skip på Ontarios lag som fikk bronse i det canadiske mesterskapet i rullestolcurling. Samme år vant Ilderton Curling Club provinsmesterskapet Ontario Provincial Wheelchair Curling Championship med Ideson som skip. 
Han var reserve på det canadiske landslaget som spilte ved VM i rullestolcurling 2013 i Sotsji i Russland, men spilte i én av kampene. Canada slo Sverige 4-3 i finalen, og vant dette mesterskapet. 
Ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji var han igjen reserve, og her vant Canada 8-3 over Kina i finalen, slik at Ideson vant sin første paralympiske gullmedalje.
Fluktforsøket fra Alcatraz

Fluktforsøket fra Alcatraz er benevnelsen på en fangeflukt fra fangeøya Alcatraz i 1962, da tre menn klarte å bryte seg ut av fengselet og ta seg vekk fra øya i oppblåsbar båt. Fengselet ble ansett for meget rømningssikkert og de tre var de eneste som noen sinne hadde klart å flykte fra fangeøya. Fengselet var i drift i 29 år og ble nedlagt året etter rømningen. 
Det hersker usikkerhet om hvorvidt de tre mennene overlevde ferden til fastlandet. Det har aldri blitt hørt fra dem siden og med årene ble det antatt at de druknet. Men i 2010 kom det frem opplysninger som tydet på at de kunne ha overlevd og at de hadde flyttet til Brasil.

Rømlingene

Frank Lee Morris (født 1. september 1926 i Washington, D.C.) var lederen og hjernen bak flukten. Han var blant annet dømt for biltyveri, innbrudd og væpnet ran. Han sonet opprinnelig Louisiana State Penitentiary, men ble sendt til Alcatraz etter et rømningsforsøk. Morris ble foreldreløs da han var 11 og oppholdt seg deretter i forskjellige fosterhjem.
John og Clarence Anglin (et brødrepar født 1930 og 1931) De ble født i Georgia inn i en familie bestående av 13 barn. De var dømt for bankran og satt i fengsel i Florida og Atlanta. Etter flere rømningsforsøk ble de overført til Alcatraz.
Allen West (født 1929 i New York, død 1978) ble dømt for biltyveri. Han sonet dommer i Atlanta og Florida, men ble overført til Alcatraz etter et mislykket fluktforsøk fra Florida State Prison. West deltok i planleggingen av flukten fra Alcatraz, men trakk seg før flukten tok til.

Flukten

3. januar 1960 ble Morris sendt til Alcatraz, hvor han ble innsatt AZ1441. Morris begynte angivelig å utforme sin flukt innen ett år etter hans ankomst på Alcatraz Det var tre andre involverte: John Anglin, hans bror Clarence Anglin og Allen West.West ble aldri med på selvet flukten.
Flukten var lang og komplisert. Over en periode på to år, skapte Morris, West og Anglin brødrene en flåte og naturtro «hode-dummies» og stjal verktøy for å grave med. Flåten ble laget av regnfrakker og kontaktlim, og ventilasjonsluken bakerst i cellen blei gravet ut. 
Om morgnen den 11. juni 1962, fant fengselsbetjentene dummy-hodene og slo alarm. Flåten og mennene har aldri noen gang blitt funnet. Eneste som ble funnet var en padleåre og en vanntett pose med personlige bilder og notater til Angelin-brødrene.
Myndighetene var sikre på at mennene hadde druknet. De mente at en pose full av effekter var det siste de ville miste i en flukt.
I 2010 kom det frem opplysninger som sannsynliggjorte at de kunne ha overlevd og at de kunne ha reist til Brasil.
The Devonsville Terror

Handling

Dr. Warley er en landsbylege som på fritiden etterforsker historien om forbannelsen som ble kastet over den lille byen Devonsville i New England for 300 år siden. Forbannelsen har sitt utgangspunkt i brenningen av tre hekser i byen i 1683, hvorpå den ene heksa kaster ut forbannelsen mens hun blir brent på bålet. 300 år senere kommer tre selvstendige kvinner flyttende inn til byen, noe som provoserer store deler av den fordomsfulle mannlige delen av byens innbyggere. Det blir ikke bedre av at den ene av kvinnene, Jenny, begynner å vise interesse for byens hemmelighet. Det viser seg senere at hun er en reinkarnasjon av heksa fra fortiden.
Buffeventius

Utseende

Små (2 - 2,5 millimeter), avlange, halvblankt gulaktige smellere. Antennene er trådformede og ikke svært lange. Pronotum er omtrent så langt som bredt, hvelvet med rundede sider og en markert midtfure, tett punktert, bakhjørnene dratt ut rett bakover. 
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Ingenting er kjent om ungdomsstadiene til denne slekten. De voksne billenes kroppsbygning tyder på at de er aktive flygere som lever over bakken, ikke under steiner eller lignende.

Utbredelse

Artene er beskrevet fra Mosambik og Jemen.
Afrin

Afrin (arabisk عفرين, ‘Afrīn, kurdisk Efrîn) er både et distrikt og en by i guvernementet Aleppo i Syria. Distriktet Afrin omfatter byen med 36 562 innbyggerer og 366 omkringliggende landsbyer, som Katma, Kastall, Kibar og Rajo. Distriktet har 490 000 innbyggere og ligger like ved fjellet Kurd Dagh. Distriktet har et areal på 2 033 kvadratkilometer og består av sju kommuner: Afrin (senter), Jindires, Sharran, Mobetan/Maabatli, Rajo, Bulbul og Shaykh al-Hadid. Afrin betyr «fruktbar skaping» eller «velsigning» på kurdisk.
Elven Afrin Çayı flyter gjennom byen.
Den førte motstanden mot de franske soldatane kom fra folk nord i Afrin. Byen ble seneren bygd ut av Frankrike som et handelssenter. 
Under den syriske borgerkrigen trakk syriske regjeringsstyrker seg fra byen sommeren 2012. Folkevernsenhetene (YPG) tok kontroll over byen kort tid etter.
Typhon 16

Typhon 16 er en eiendom i Typhon-kvartalet i Gamla stan i Stockholm. Eiendommen strekker seg gjennom hele kvartalet fra Kornhamnstorg til Västerlånggatan. Bygningen ble også kalt Modehuset 66an etter adressen Västerlånggatan 66. I mange år fantes det et stort skilt med denne teksten på fasaden mot Kornhamnstorg.

Historikk

På Västerlånggatan fantes det allerede et hus fra 1647 mens bygningen mot Kornhamnstorg ble bygd i 1906 i følge arkitekten Edward Ohlssons tegninger. Det eldre og det nye huset ble da bygd sammen. Edward Ohlsson skapte en rikt utsmykket bygning med en høy trappegavl, som har en pusset lys fasade mot Kornhamnstorg.
Det nye huset mot Kornhamnstorg ble bygd som et handelshus med butikker i flere etasjer. I forbindelse med at den nye bygningen ble reist, ble det lagd en passasje gjennom eiendommen og her ble Kornhamns-Biografen, som var Gamla stans eneste kino fra 1908 fram til nedleggelsen i 1927, etablert. På 1970-tallet var fasaden mot Kornhamnstorg skittenbrun. Etter en omfattende fasaderenovering fikk bygningens ytre sin fordums glans tilbake.
I årene 1963-1994 fantes det et arkitektkontor i huset som kalte seg "P Celsing - B Jonson - N Tesch Arkitektkontor" etter arkitektene Peter Celsing, Bengt H. Jonson og Nils Tesch. Virksomheten ble drevet videre også etter at Celsing og Tesch døde.
Passasjen er bevart og inneholder både butikker og serveringssteder i tillegg til inngang til eiendommens øvre etasjer. I de øvre etasjene finnes både kontorer og boliger.
Diplom-Is

Historie

Diplom-Is har sine røtter i alle de meieridrevne iskrem-fabrikkene i Norge. Selve navnet Diplom-Is kommer fra Oslo, og det hele startet i 1930 ved at Melkeforsyningen overtok et mindre meieri i Thorvald Meyers gate 76 i Oslo. Tuft meieri hadde en liten avdeling for iskremframstilling, og i august 1930 vedtok styret i Melkeforsyningen å fortsette og utbedre driften. Dette skjedde fra nyttår, og varemerket ble Diplom-Is.
«Diplom-Is gir uttrykk for noe virkelig fint, og det er jo ikke umulig at man på en meieriutstilling kan bli tildelt et diplom», skrev A. Hardt i sin anbefaling av navnet. I 1931 fikk Oslo sin første isbil.
Den kontinuerlige iskremfryseren ble tatt i bruk i 1934, dermed var en ny epoke i norsk iskremindustri begynt.
I 1936 ble maskoten «Eskimonika» født med slagordet «ild mot is - kulde mot varme». Hun var designet av tegneren Arne Johnson i reklamefirmaet Høydahl Ohme i Oslo. «Eskimonika»-logoen er et klassisk symbol og har siden vært symbolet på Diplom-Is.
Under 2.verdenskrig ble det kun produsert saftis på grunn av manglende råvarer.
I 1947 gikk Vestfold-meieriene sammen og etablerte iskremfabrikk i Tønsberg- Meierienes Fellesfabrikk A/L- som senere ble flyttet til Brevik i 1971. Meieriene i Østfold gikk i 1948 sammen om iskremfabrikk i Rakkestad- Østfoldmeierienes Fabrikk A/L, og meieriene i Agder-fylkene om iskremfabrikken AMA, Lillesand i 1948. 
I 1951 ble Meierienes Iskremforening etablert, for å koordinere samarbeidet mellom meierienes iskremfabrikker. Varemerket Diplom-Is ble brukt av alle produksjonsbedriftene. Denne ordningen varte i 40 år. I mellomtiden var det mange fusjonsforhandlinger, som i etapper samlet meierienes iskremindustrier til ett selskap. Først ute var AMA og Meierienes Fellesfabikk A/L, som gikk sammen i 1967. Deretter fusjonerte Østfoldsmeierienes Fabrikker A/L og Meierienes Fellesfabrikk A/L i 1980, og nytt firmanavn ble Meierienes Fabrikker A/L.
I 1988 gikk Frue Meieri inn som medeier i Meierienes Fabrikker A/L og P/L Vestlandsmeieriet i 1990. Samtidig ble firmanavnet endret til Norsk Iskrem BA. Forhandlinger mellom Diplom-Is A/L, A/L Iskrem, A/L Meieriet Nord, Harstad Meieri og Norsk Iskrem BA fortsatte i 1990, og fra 1. januar 1991 ble meierienes iskremindustri samlet til ett rike i Norsk Iskrem BA med Diplom-Is som varemerke og eskimofiguren som symbol.
På årsmøtet i Norsk Iskrem BA i april 2002 ble det vedtatt å endre navn og selskapsform fra BA til aksjeselskapet Diplom-Is AS. Den store omorganiseringen i meierisektoren innebar at Diplom-Is AS ble datterselskap av TINE BA. I 2004 overtok Diplom-Is AS det svenske selskapet Triumf-glass og selskapet endret navn til Diplom-Is Sverige AB. Samme år trakk Nestlé sin organisasjon ut av Norge og overlot salg og distribusjon til Diplom-Is AS.
Diplom-Is produserer også iskremprodukter fra Mövenpick og Nestlé på lisens for salg i Norge. Produkter fra Mars Ice Cream distribueres også. Diplom-Is har én fabrikk i Norge, lokalisert på Gjelleråsen utenfor Oslo.
Qing Ding-perlen

Qing Ding-perlen (tradisjonell kinesisk: 《慶頂珠》, forenklet kinesisk: 庆顶珠, pinyin: Qìng dǐngzhū) er et kinesisk skuespill. Det ble til på Songdynastiets tid og fremføres i tilpassede former i den nyeretids Beijingopera.
Stykket er kjent under en rekke andre navn også: To deler (折 zhe) av hele stykket blir av og til fremført separat som Fiskerens hevn 《漁夫恨》 eller En fisker dreper en familie (《打漁殺家》, forenklet 打渔杀家, dayu sha jia) også Oppkreving av fiskerskatten (《討漁稅》 taoyushui).
Skuespillet forteller om en fisker, hans datter og noen Robin Hood-aktige banditter som kjemper mot en mektig baron og hans korrupte embedsmenn.
Den store skuespiller Mei Lanfang fremførte ofte rollen som fiskerens datter.
Howl (band)

Howl er et norsk rockeband fra Oslo. Bandet ga i 2007 ut platen Higher Class of Lush på eget selskap. Albumet var produsert av bandet selv i samarbeid med Frode Jacobsen og ble senere plukket opp av EMI, som i 2008 lanserte det på nytt. Bandet var en av finalistene til årets urørt i 2008 og sangene «Repeater», «1975» og «Silver Equals Gold» ble hyppig spilt på radio, noe som resulterte i at bandet var den artisten som ble mest spilt på NRK P3 i 2008.
Baselga di Pinè

Baselga di Pinè er en kommune i provinsen Trento i regionen Trentino-Syd-Tirol i Nord-Italia. Kommunen har et folketall på 4742 (2006) og et areal på 40 km². Kommunesenteret ligger på om lag 1000 meters høyde 12 km nordøst for byen Trento.
Baselga di Pinè er et kjent vintersportssted. Her ligger bl.a. skøytebanen Ice Rink Pinè, der det arrangeres internasjonale stevner.
Philip de Lange

Kulturkanonen

Glorup inngår i Danmarks kulturkanon under kategorien arkitektur og Philip de Lange er ført opp som arkitekt sammen med Christian Joseph Zuber og Nicolas-Henri Jardin. I sin begrunnelse for valget av Glorup sier blant annet Kanonutvalget:
«Glorup indtager med hovedbygning, avlsgård og have en vigtig plads i dansk arkitektur som et forbilledligt eksempel på omdannelser, der bygger på store tanker tænkt ude i verden omsat til Danmark ved brug af stedets arkitektur og landskabets potentialer.»
Tunis

Verdensarven: Medinaen

Medinaen i Tunis er et godt bevart gammel bydel i Tunis. Området ble verdensarvområde i 1979. En Medina er en bydel med tett murbebyggelse, som forekommer i flere nordafrikanske land, regel bygget under den muslimske ekspansjonen på 800-tallet.
Medinaen i Tunis ble bygget under Aghlabiddynastiet, som hersket i et område som delvis tilsvarer det nåværende Tunisia mellom 800 og 909. Sentralpunktet i byen var fra starten av Zitounamoskéen. Byen inneholder om lag 700 historiske bygninger fra islamsk høykultur: palasser, moskéer, mausoleer med mer.

Kultur

Bardomuseet i Tunis har en av verdens største samlinger av romerske mosaikker, og anses ved siden av Det egyptiske museum i Kairo som Nord-Afrikas viktigste arkeologiske museum.
Amblyoponinae

Utseende

Små (gjerne bare rundt 2 mm lange), slanke, sylindriske maur, oftest rødbrune på farge. Fasettøyne finnes vanligvis men er ganske små. Kjevene er som oftest lange og slanke. Kroppen er slank og sylindrisk, beina vanligvis ganske korte. Bakkroppen er tett festet til pedicelen (den hvelvede petiolus), slik at denne ikke har noen eksponert bakflate som den har hos de fleste andre maur. Bakkroppen er vanligvis nokså lang og tynn.

Levevis

Disse artene fører et skjult, underjordisk liv, blant annet på savanner. De er rendyrkede rovdyr. Noen har spesielle levesett, blant annet synes noen Amblyopone-arter å leve nesten utelukkende av skolopendere.

Utbredelse

De finnes i de fleste verdensdeler, men mangler i de kalde områdene og i Europa.
Werner Gilles

Biografi

Han fikk sin kunstneriske utdannelse dels ved akademiene i Kassel og Weimar, dels under Lyonel Feininger ved Bauhaus. Han tilbragte somrene etter 1921 i Istria, Italia. Han flyttet til Düsseldorf 1923, men mellom 1925 og 1930 pendlet han også til Berlin og Paris og bodde der i perioder.
Naziregimet fikk ham erklært entartet fra 1930-årene, 16 av hans verk ble beslaglagt. og han måtte holde seg i ro til etter verdenskrigen. Fra 1951 av bodde han i München om vinteren og Istria om sommeren. Han døde i Essen i 1961.
Tyske euromynter

Tyske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Tyskland på revers.

Euro

Euro (€) er Den europeiske unionens offisielle valuta, som benyttes i mange av EUs medlemsstater samt enkelte andre stater utenfor unionen. Landene som benytter euroen kalles med et fellesnavn eurosonen. De lavere valørene av euroene utgjøres av mynter, mens de høyere valørene utgjøres av sedler. Euromynten har en felles europeisk side som viser verdien på mynten og en nasjonal side som viser et symbol valgt av medlemsstaten der mynten blir preget. Hver medlemsstat har således en eller flere symboler som er unike for landet.
For bilder av den siden myntene alle EU-land har felles og en detaljert beskrivelse av mynten, se artikkelen om euromynter.

Tysklands myntmotiver

De tyske euromyntene har tre ulike design. De laveste valørene, 1-, 2- og 5-centmynten, avbilder et eikeblad. 10-, 20- og 50-centmynten har Brandenburger Tor på den nasjonale siden, mens de høyeste valørene, 1- og 2-euromynten, viser den tyske våpenørnen. Alle myntene viser EUs tolv stjerner samt det årstallet mynten ble preget. De tyske 2 euromyntene har dessuten en tekst på kanten: EINIGKEIT UND RECHT UND FREIHEIT, som betyr Enighet og rettferdighet og frihet og er Tysklands nasjonalmotto.
Tysklands gamle valuta, den tyske marken, kan veksles inn hos landets sentralbank til ubegrenset tid.
Tyskland har preget én serie mynter.
Ravautiana

Utseende

En liten til middelsstor (ca. 12 millimeter), gulbrun oldenborre. Kroppen er ganske tett kledt med korte, lyse hår.

Utbredelse

Arten finnes på Madagaskar.
Wanke nicht, mein Vaterland

Wanke nicht, mein Vaterland, også kjent som Schleswig-Holstein-Lied, er den tyske delstaten Schleswig-Holstein sin nasjonalsang. Melodien ble skrevet av Carl Gottlieb Bellmann (1772–1862), kantor ved Sankt Johannis Kloster i Slesvig, til Schleswiger Sängerfest i 1844. Den fikk opprinnelig en tekst skrevet av Karl Friedrich Straß, men en ny tekst ble skrevet av Matthäus Friedrich Chemnitz (1815–1870).
Teksten uttrykker et ønske om at Schleswig-Holstein må bli gjenforent, uavhengig og tysk, og hadde et politisk budskap mot personalunionen med Danmark. Denne unionen opphørt etter andre slesvigske krig i 1864 da hertugdømmene Slesvig og Holstein ble erobret av Preussen og Østerrike, og til slutt innlemmet i Preussen. Etter folkeavstemmningen i 1920 ble den nordlige del av Schleswig (Nordslesvig, Sønderjylland) en del av Danmark.
Pimpri-Chinchwad

Historie

Hovedlokaliteter i Pimpri-Chinchwad er Chinchwad, Pimpri, Nigdi, Akurdi og Bhosari. Chinchwad er oppkalt etter trærne Chinch (tamarind) og Wad (banyan). Chinchwad er kjent for St. Morya Gosavis gravsted. St. Morya Gosavi er en av herre Ganeshas shaktipeeth i delstaten Maharashtra. På grunn av økende vannføring i elven Pavna, blir tempelet oversvømt av vannet hvert år. Lokalbefolkningen ser på dette som bading av herre Ganesha. Chinchwad er også fødselsstedet for flere frihetskjempere og Chaphekar-brødrene. Pimpri-Chinchwad er hjemmet til den historiske byen Bhosari, som opprinnelig ble kalt Bhojapuri. I Mahabharatas periode var denne byen kjent som Bhojakata. Det blir nevnt i Mahabharata at Bhojakata lå vest for Kundinapuri, hovedstaden i kongerriket Vidarbha.

Demografi

Ved folketellingen i 2001 hadde Pimpri-Chinchwad en befolkning på 1 012 472. Menn utgjør 54 % av dette befolkningstallet. Den gjennomsnittlige lesekyndigheten i byen er 74 %, noe som er høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. Mannlig lesekyndighet er 79 %, mens kvinnene har en lesekyndighet på 68 %. 14  av de som bor i byen er barn under 6 år. 
Hovedspråket som benyttes i byen er marathi. Det bor også en del sindhifolk i Pimpri. Indias regjering rehabiliterte sindhifolk som kom fra Pakistan etter delingen av Britisk India. Dette folket har lagt i betydelig innsats for å gjøre Pimpri til en blomstrende by og et travel handelssenter.

Industri

Pimpri-Chinchwad har stor industri og er blant de største industriområdene i Asia. Industrien i byen ble opprettet av Maharashtra Industrial Development Corporation (MIDC). Byen er hjemmet til indiske produsenter av biler og bildeler. Blant annet holder produsentene Premier Limited, Mahindra Navistar, Bajaj Auto, BEL Optronic Devices Ltd, TATA Motors (tidligere TELCO), Kinetic Engineering, Force Motors (tidligere Bajaj Tempo) og DaimlerChrysler til i byen. Byen huser også Indias fremste forskningsinstitutt for antibiotika, Hindustan Antibiotics Limited. I tillegg til disse, har også mange tungindustrier som Forbes-Marshall, ThyssenKrupp og Alfa Laval & Sandvik AB sine fabrikkenheter i byen. Det samme gjelder for det tyske selskapet KSB Pumps. I "Rajiv Gandhi Infotech Park" finnes flere av de største indiske IT-bedriftene som IBM India, KPIT Cummins, Tata Technologies, Infosys, Wipro, Geometric etc.

Mulig navnebytte

Et forslag for navnebytte til New Pune har blitt lagt frem av politikere, intellektuelle og medlemmer av forretningssamfunnet. Bakgrunnen for dette forslaget er at man vil gjøre New Pune til en internasjonal by i samarbeid med Pune. Navneforslaget ble først lagt frem av tidligere kommisjonær av Pimpri-Chinchwad Dilip Band. Så langt har ikke saken gått videre. Det største motargumentet er at New Pune er et mer engelsk navn enn det er indisk, og den indiske regjeringen har lenge ført en politikk om å skifte tidligere engelske navn (fra kolonitiden) til indiske. Dette har vært tilfellet for de tre storbyene Mumbai, Kolkata og Chennai.
Rogalinken

Rogalinken er navnet på en planlagt undersjøisk jernbanetunnel under Boknafjorden. Firmaet Norsk Bane AS har arbeidet med prosjektering av denne tunnelen som vil være en del av Haukelibanen. Tunnelen vil bli 41 km lang og det dypeste punktet vil ligge ca. 360 meter under havets overflate.
Med Rogalinken vil store deler av befolkningen i Nord-Rogaland være en halvtimes reisetid fra Stavanger. Reisetiden fra Stavanger til Bergen er beregnet til å komme på 1 time 35 minutter og til Oslo 2 timer og 25 minutt. Banedistansen mellom Stavanger – Oslo vil med Rogalinken kortes med 150 km, sammenlignet med dagens trasé, som går via Kristiansand.
Rogalinken er beregnet til å koste 7,2 mrd. 2005-kr, og prosjektet er planlagt finansiert på samme måte som de øvrige delene av Haukelibanen, uten offentlig tilskudd.
Marienlyst skoles musikkorps

Marienlyst skoles musikkorps er et skolekorps for elever ved Marienlyst skole i Oslo. 
Korpset har medlemmer fra seks til seksten år og består av et hovedkorps,to juniorkorps og aspiranter. De er kjent for sin kule dirigent Marius Gjersø, som ofte slår sammen Marienlyst, Urra og kjelsås til ett stort monsterkorps.
Nesosmodicum

Utseende

En nokså liten (ca. 9-10 millimeter), lang og tynn, sylindrisk, mørk trebukk. Antennene er litt kortere enn kroppen, med lange hår. Hodet er minst like bredt som pronotum, som har rundede sider og er litt innsnevret ved roten. Dekkvingene er jevnbrede, avrundede i spissen, beina nokså korte.

Utbredelse

Arten lever i det sørøstlige Brasil.
Papuaugle

Beskrivelse

Papuaugler karakteriseres av et relativt lite hode og lang stjert. Den blir omkring 30–33 cm. Ansiktsparabolen er hvitaktig med gule øyne, innrammet av hvite øyenbryn. Nebbet er blågrått og nebbroten guloransje. Fjærdrakten er rustbrun til brun med innslag av sort på oversiden og blek med  mørkere spetter på undersiden. Ekstremitetene er gule og klørne bleke.

Utbredelse og habitat

Arten trives i tropisk regnskog og holder til i lavlandet, i elevasjoner opp mot 1 500 moh. Man vet nærmest ingen ting om artens bevegelser, men man regner med at den er stedbunden.