google/wiki40b huggingface dataset:
Burgfriedenspolitik

Burgfriedenspolitik (norsk: borgfredspolitikk eller borgfred) er et tysk begrep for den midlertidige, politiske samstemmighet som ble skapt i Det tyske keiserrike under første verdenskrig. Militære monarkister og sosialdemokratene ble i  forbindelse med krigsutbruddet enige i Riksdagen, om å stemme for å gi krigskreditter. Det tilsvarende begrepet for franske forhold er union sacrée.

Etymologi

Ordet borgfred (fred i borgen) er en metafor for en midlertidig fredsslutning mellom parter som trues av en ytre, felles fiende. Ordets opprinnelse går tilbake til middelalderen, og betegnet da det vern mot maktutøvelse som eksisterte innenfor en bymur, en borg eller et hoff.

Sakens kjerne: krigskredittene

De fremmøtte riksdagsmedlemmene som var blant de keisertro, ga uttrykk for sin begeistring over talen. SPDs medlemmer hadde demonstrativt holdt seg borte fra seremonien. Da det kom til avstemning i Riksdagen om krigskreditter, stemte likevel de fleste av SPDs representanter likevel for forslaget, og borgfreden var dermed et faktum. Pressen bejublet også den nasjonale enhet.
Borgfreden i Tyskland var på ingen måte selvsagt. På den ene siden sto det som nærmest var et militærdiktatur, nemlig tilhengerne av monarkiet, representert ved Oberste Heeresleitung, og på den andre siden, Riksdagens flertall som kjempet for parlamentarisme.

Underernæring og sult undergraver borgfreden

Grunnet Tysklands manglende selvforsyning av mat, mange bønder og hester (datidens traktorer) utskrevet til tjeneste i hæren, mangel på gjødsel og blokade som sterkt begrenset import av mat, ble matforsyningene i riket etterhvert kraftig redusert. Manglende mat førte over tid til underernæring og sult, og var ifølge historikeren Alexander Watson den sentrale grunnen til at samholdet som borgfreden hadde skapt forvitret og forsvant etterhvert som krigen utviklet seg.

Utviklingen i SPD

Selv Karl Liebknecht og Hugo Haase stemte for krigskredittene 4. august 1914. Senere oppsto imidlertid større uenighet innad i sosialdemokratiet. Fra og med desember 1914 stemte Liebknecht mot ytterligere kreditter. Da nye kreditter skulle vedtas i 1915, stemte en tredel av SPDs medlemmer av riksdagen mot. Karl Liebknecht stemte mot, og i det offentlige ordskiftet fikk han følge av Rosa Luxembourg. Luxemourg skrev i 1916 om «sosialdemokratiets krise» (Die Krise der Sozialdemokratie). Da mindretallet ble ekskludert, dannet de sin egen gruppe, kalt Sozialistische Arbeitsgemeinschaft. I 1917 kom det til en spittelse i SPD og det nye USPD ble etablert.
Sally Ann

Sally Ann er et butikk- og bistandskonsept som tar sikte på å utvikle lønnsom rettferdig handel mellom U-land og I-land. 
For å oppnå rasjonell drift og konkurransedyktighet i markedene, utnyttes Frelsesarmeens samlede ressurser og nettverk samt alliansemuligheter med eksterne. Ideen vokste fram i Bagladesh, der Birgitte og Bo Brekke hadde en visjon om å skape arbeidsplasser for tidligere prostituerte. Gjennom kontakt med Jan Aasmann Størksen i Norge, begynte konseptet å ta form. Samarbeid med kjente designere i kombinasjon med en våknende interesse for rettferdig handel har gjort prosjektet til en suksess i Norge. Sally Ann er i ferd med å etablere seg i andre land i Europa. Produksjonen har spredd seg til ulike deler av verden som f. eks. Peru, Kenya og Moldova. 
Ny leder for Sally Ann er Jan Risan
Wikipedia på bulgarsk

Wikipedia på bulgarsk (Уикипедия) er den bulgarskspråklige utgaven av Wikipedia, et webbasert fritt encyklopedi-prosjekt. Bulgarske nyhetsaviser, inkludert Trud og Dnevnik, har ofte historier fra den Wikipedia på engelsk.

Statistikk

Den 24. november 2005 nådde Wikipedia på bulgarsk 20 000 artikler, og var den 21. største Wikipedia på den tiden. Wikipedia på bulgarsk er fortsatt blant de største Wikipedia-utgavene. Den 26. desember 2007 var Wikipediaen den 30. største Wikipediaen etter antall artikler, med over 50 000 artikler.
Wolfgang Leonhard

Bakgrunn

Moren Susanne Köhler (1895-1984) var en nær venn av Rosa Luxemburg og Karl Liebknecht, og hun var selv en aktiv kommunist. Faren Rudolf Leonhard var også kommunist og pasifist, og samarbeidet med blant annet Albert Einstein. 
Foreldrene ble skilt før han var født og moren giftet seg med Mieczysław Broński, Sovjets ambassadør til Østerrike. Etter Hitlers maktovertagelse i 1933 ble Wolfgang sendt på kostskole i Sverige. I 1935 flyttet han med moren til Moskva fordi de ikke kunne vende tilbake til Tyskland der morens antifascistiske gruppe ble forfulgt. Ved Stalins terror ble hun i 1936 internert i Vorkuta-gulaget. Bronski ble også internert og døde i fengsel i 1941 eller henrettet i 1938. Leonhard og Wolf gikk på samme gymnas i Moskva.
Etter Tysklands invasjon av Sovjetunionen i 1941 ble Leonhard deportert til Kasakhstan. Senere oppholdt han seg på Komintern-skolen i Ufa, blant lærere og medstudenter der var blant andre Titos eldste sønn, Heinz Hoffmann, Jakub Berman og Markus Wolf.

Flukt og senere virke

I en tale i 1948 beskrev Ulbricht sin detaljerte plan for «byråkratisk diktatur», en kopi av det stalinistiske systemet, noe som skal ha åpnet Leonhards øyne. Leonhard Leonhard tok avstand fra Ulbrichts udemokratiske linje, og våren 1949 flyktet han fra Øst-Tyskland via Praha (før Tsjekkoslovakia ble kontrollert av kommunistene) til Jugoslavia og videre til Vest-Tyskland. Sommeren 1949 ble det klart for meg at Øst-Tyskland ville bli en provins under Stalin, uttalte han. Senere beskrev han hvordan han og andre hadde problemer å med sette ord på hva de savnet og hva som manglet i den sovjetiske sonen, mangelen på rettsstat og demokrati ble der bare omtalt som "politiske magesmerter". Leonhard sa også at den amerikanske propagandaen sendt over radio ikke virket på ham fordi han ikke forsto den. Arthur Koestlers Mørke midt på dagen som ble lest over radio i 1949 gjorde derimot sterkt inntrykk.
Leonhard studerte ved Oxford og Columbia. Han var professor ved Yale fra 1966 til 1987, der han skal ha hatt stor innflytelse på sin student, den senere presidenten, George W. Bush. Bush uttalte senere at kurset holdt av Leonhard var et av de mest minneverdig fra studiene. Leonhard snakket engelsk med tykk tysk aksent. Elke Leonhard, hans kone, var medlem av Forbundsdagen fra 1990 til 2005.
Leonhard sørget for å gi ut Aino Kuusinens bok Nesten alle skulle dø (original Der Gott stürzt seine Engel, 1972) posthumt. Kuusinen ble i 1955 løslatt etter over 15 år i Gulag. Ektemannen Otto Kuusinen var samtidig en ledende politiker i Sovjetunionen, inkludert visepresident 1940-1955.
Leonhard uttalt at det norske Arbeiderpartiets medlemskap i Komintern på 1920-tallet var en misforståelse: «Moskva-tesene var ikke noe for et masseparti med rot i en fagopposisjon og med liten tradisjon for bolsjevikisk konspirasjonspolitikk.»
Gruve 3

Gruve 3 var en gruve i Longyearbyen på Svalbard som var i drift i perioden fra 1969 til 1996. Den ligger i den nordre fjellsiden av Platåberget over Svalbard lufthavn. Den ligger bare litt vest for der hvor «Trøndergruva» lå fra 1903.
Arbeidet med kartlegging av kullforekomstene ble påstartet i 1928. PÅ denne tiden var det gruvedrift inne i Longyeardalen, med Gruve 2 på østsiden og Gruve 1 på vestsiden av dalen.
I Gruve 2 ble de geologiske forhold stadig vanskelige og driften ble innstilt i 1938. Selskapet måtte gjøre noe for å øke å øke gruveproduksjonen og besluttet å gjenoppta driften av Gruve 1. Innslagspunktet ble flyttet lenger inn i dalen og produksjonen, i det som ble omtalt som Gruve 1B, kom i gang i midten av oktober 1939. Samtidig ble den nye gruvebyen Sverdrupbyen anlagt like ved innslagspunktet.
Gruve 1B ble utsatt for en gruvebrann 29. oktober 1948 og i midten av desember kunne produksjonen gjenopptas i gruva. Driften i Gruve 1 ble etter hvert preget av stadig vanskeligere geologiske forhold og fra 1950 og frem til 1958 ble det bare drevet oppfaringsarbeid. I 1958 ble Gruve 1 nedlagt,, og det ble mer aktuelt å igangsette gruvedrift med innslag på den motsatte siden av Platåberget, og dette ble grunnlaget for Gruve 3. 
Oppfaringen av Gruve 3 startet i 1969. Produksjonen startet opp våren 1971 og i driftsåret 1976-77 stod Gruve 3 for halvparten av Store Norske Spitsbergen Kulkompanis kullproduksjon. Gruva går tvers igjennom Platåberget fra nord og kommer ut på sørsida i Bjørndalen, hvor det er en tipp - som i likhet med hovedgruva har vernestatus.
I 1984 var det en brann i Gruve 3's daganlegg hvor en mann mistet livet. I november 1996 var gruva utdrevet og driften ble innstilt. Gruve 3 er en av to gruver i Longyearbyen hvor det tidvis arrangereres guidede turer. Det eksisterer (2013) planer om å opprette gruvemuseum i Gruve 3.

Genbank

De østlige deler av Gruve 3 er tatt i bruk som lager for en samling frø i det såkalte Frøhvelvet, etablert i regi av Nordisk Genbank. Det er lagret over 10 000 forskjellige frøprøver fra mer enn 2 000 sorter, av 300 arter.
FIFA World Player of the Year

Om vinnerne

Ronaldo, Ronaldinho, Zinedine Zidane, Mia Hamm, Birgit Prinz, Marta, Carli Lloyd og Cristiano Ronaldo har vunnet mer enn en gang. Marta har fem titler, mens Ronaldo, Zidane, Prinz og Cristiano Ronaldo har tre titler hver. Ronaldo er den yngste vinneren, med 20 år i 1996, mens Fabio Cannavaro vant 33 år gammel i 2006. Nadine Angerer vant i 2013, da hun var 35 år gammel, og er den eldste vinnende kvinne. Den yngste kvinnelige vinner er Marta som var 20 år i 2006 (syv måneder eldre enn Ronaldo).
Dunhuangologi

Dunhuangologi, Dunhuangvitenskap eller Dunhuangforskning (kinesisk: Dunhuangxue 敦煌學; engelsk: Dunhuangology) er en relativt ny internasjonal vitenskapelig disiplin. Den beskjeftiger seg med gamle buddhistiske skrifter, dokumenter og malerier funnet i en gjenmurt steinhule i Dunhuang i Kina. Pionerene innen feltet var forskerne Aurel Stein, Paul Pelliot, Arthur Waley, Sergei Fjodorovitsj Oldenburg, Luo Zhenyu, Wang Guowei og Ye Changchi.
Jianxi

Jianxi (kinesisk: 涧西区; pinyin: Jiànxī Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Luoyang i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 89 km² og teller ca. 450.000 innbyggere (2003).
Sisimiut kommune

Historie

De eldste sporene av bosettinger i kommunen stammer fra Saqqaqkulturen. Vestkysten av Grønland, og dermed Sisimiut, ble befolket i flere omganger, og også folk fra Dorsetkulturen slo seg ned her. Disse var mer bofaste, og brukte sleder, men manglet fortsatt utviklede redskaper. Dette gjorde at de døde ut på 1400-tallet, da «den lille istiden» endret klimaet på Grønland. Den senere Thulekulturen, forløperne til dagens inuitter, fantes også i dette området. 
Den 1. januar 2009 ble Sisimiut og Maniitsoq kommuner slått sammen. De to kommunenes økonomiutvalg etablerte 2. juni 2005 et samarbeidsforum. 2.-4. mai 2006 avholdt kommunene et fellesmøte i Maniitsoq, der samarbeidsavtalen ble undertegnet. Både kommunestyrene og kommunaldirektørene deltok i delegasjonene som undertegnet avtalen. Navnet på den nye kommunen er Qeqqata.

Geografi og klima

Kommunen var på 36 000 km², og lå på polarsirkelen. Den grenset til Maniitsoq kommune i sør, Kangaatsiaq kommune i nord og Ammassalik kommune i øst. Området har arktisk klima, men Sisimiut by er den nordligste isfrie havnen på Grønland. Sisimiut er også Grønlands nest største by, etter hovedstaden Nuuk.
George Buchanan

Liv og virke

Under 1520- og 1530-årene studerte Buchanan hovedsakelig i Paris, der han ble kjent med reformasjonen. Etter sin hjemkomst til Skottland skrev han satiriske dikt mot munkene. Han foreleste fra 1540 i Bordeaux og fra 1544 i Paris. Han virket virksom i Portugal, der han ble anklaget for inkvisisjonen. Fra 1561 var Buchanan i Skottland der han, nå tilknyttet reformasjonskreftene, var prins Jakobs lærer.
Blant hans skrifter kan fremheves den mot Maria Stuart rettede pamfletten Detectio Mariæ reginæ (1571) og De jure regni apud scotos (1579), der han gjør gjeldende at folket er utspringet fil statens makt. Buchanan skrev også mange latinske dikt og tragedier og foretok en metrisk oversetning av Salmenes bok. Han er imidlertid blitt mest kjent for skotske historie, Rerum scoticarum historia (1582).
Markus Simonsen

Mons Simonsen

Mons Simonsen er faren til Markus Simonsen i Markus-serien. Mons og Markus er svært like. De har likt hår, like briller, lik gange, like dystre holdning. Den eneste merkbare forskjellen er at Mons er tykk, mens Markus er tynn. Det eneste vi får vite om alderen til Mons er at han blir 50 år i den siste hittil utkomne Markus-boka, Markus og Karaokekongen. Mons' kone (og for øvrig Markus' mor) døde da Markus var liten. Hennes navn var Siren Simonsen.

Sigmund Bastiansen Vik

Sigmund Bastiansen Vik er Markus Simonsens beste venn. Sigmund er den totale motsetnigen av Markus; høy, pen, smart og populær. Sigmund kommer ofte med vanvittige ideer for å hjelpe Markus når han blir forelsket. Sammen med Markus, Ellen Christine og Mona skaper han klubben Firkløveret. Alle medlemmene sverger å hjelpe hverandre i nød. I løpet av bokserien har Sigmund hatt to kjærester: Ellen Christine og Mona. Han har også vært ordentlig forelsket tre ganger, i Mona, i rapperen Bente Iversen og i Wenche Broch-johannessen.Sigmund er basert på den norske skuespilleren Sigmund Sæverud, en nær venn av Hagerup.
Marion Limal

Klubb

Limal startet å spille profesjonell håndball i 2001 for La Motte Servolex, før hun tre år senere signerte hun for Besançon. I 2009 flyttet hun til Østerrike og signerte for Hypo Niederösterreich. Etter to år i den østerrikske klubben, kom hun tilbake til Frankrike og signerte for Metz, der hun spiller sammen med flere landslagskollegaer.
I 2012 meldte Limal overgang til Nîmes, hvor hun var i to år før hun signerte for Brest Bretagne.

Landslag

Hun ble tatt ut på det franske landslaget under GF World Cup i oktober 2008, da hun erstattet en skadet Mariama Signaté. I løpet av denne turneringen, klarte hun etter en lovende start å overbevise Frankrikes hovedtrener Olivier Krumbholz til å inkludere henne i 16-mannstroppen for Håndball-EM 2008 i Makedonia. Hun ble også tatt ut til Håndball-VM 2009 i Kina, men fikk ikke deltatt under det dansk-norske 2010-EM. Hun ble imidlertid hentet inn igjen til finalen i 2011-VM i Brasil for å erstatte klubbvenninnen Allison Pineau.
Gyda-klassen

Gyda-klassen var en klasse flerbruksbåt som ble brukt av Sjøheimevernet. De hadde en fast besetning på fire og kunne ta opptil ti passasjerer, disse ville som oftest inngå i et lag som er spesialtrent i bording av fartøyer.
Fartøyet var 13,65m lang, har to motorer med 640 hestekrefter og vannjet. Gyda-klassen skulle kunne oppnå en fart på cirka 43 knop. 
Sjøheimevernet hadde 2 fartøy av Gyda-klasse og bevæpningen besto av en eller to 12,7mm mitraljøser i baugen og/eller hekken.
Denne klassen var noe større enn "søster-klassen" Hårek-klassen.

Overtakelse

I 2019 fikk Tolletaten muligheten til å anskaffe seg et av fartøyene etter at Sjøheimevernet ble lagt ned. Det er etablert et prøveprosjekt hvor Tolletaten prøver ut ny teknologi i samarbeid med Forsvarets Forskningsinstitutt. Prosjektet gir Tolletaten en helårlig fartøytjeneste med økt tilstedeværelse på sjøen og mer fleksible kontrollmannskaper.
Fartøyet er døpt om til en tollkrysser, og skal primært operere på Vestlandet.
Det internasjonale atomenergibyrået

Nobels fredspris 2005

IAEA ble tildelt Nobels fredspris for 2005 sammen med sin generaldirektør egypteren Mohamed ElBaradei. Den norske Nobelkomite gav som begrunnelse «deres arbeid for å hindre at kjernefysisk energi blir brukt til militære formål». IAEA har konsentrert seg om kampen for å redusere kjernevåpen med sikte på å avskaffe disse våpnene. At lite er oppnådd på dette feltet gjør arbeidet enda viktigere. Internasjonalt samarbeid på dette feltet er avgjørende for en god og stabil verden, sa Nobelkomitéens formann, professor Ole Danbolt Mjøs, ved offentliggjøringen av pristildelingen 7. oktober.

Organisasjon

Organisasjonen hadde fra starten 56 medlemsstater (inkl. alle de skandinaviske). Nyeste medlem er Tsjad (2005).
Generalkonferansen holdes hvert år i september, og der velges for ett år medlemmene av styret (Board of Governors) etter en nøkkel som bl a prioriterer ledende stater med henblikk på forskning og produksjon og også tar sikte på utjevnet representasjon av verdens geografiske regioner. For perioden 2005-2006 er følgende 35 stater i styret: Algerie, Argentina, Australia, Brasil, Hviterussland, Belgia, Canada, Kina, Colombia, Cuba, Ecuador, Egypt, Frankrike, Tyskland, Ghana, Hellas, India, Indonesia, Japan, Sør-Korea, Libya, Norge, Portugal, Russland, Singapore, Slovakia, Slovenia, Sør-Afrika, Sri Lanka, Sverige, Syria, Storbritannia, USA, Venezuela og Jemen.
Styret møtes fem ganger i året (inkl. to ganger i september – før og etter generalkonferansen).
IAEA har 2200 ansatte fra 90 land.
Phoebella

Utseende

En nokså liten, avlang, lysbrun trebukk med hvite flekker. Antennene er en del lengre enn kroppen og fint hårete. Hodet er nokså stort, litt bredere enn pronotum, som er omtrent sylindrisk uten tenner på sidene. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover, beina forholdsvis korte.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra det østlige Brasil.
Sjømålmissil

Et sjømålsmissil er et missil som er beregnet på bruk mot sjømål, som for eksempel fartøyer. Kjente sjømålsmissiler er norske Penguin og Naval Strike Missile, franske Exocet og amerikanske Harpoon. De første sjømålsmissilene ble brukt av tyske styrker under andre verdenskrig. I etterkrigstiden har sjømålsmissiler blitt enerådende i kamp mellom fartøyer, og de store artilleriskipene fra tidligere tider er borte.
Mottiltak mot sjømålsmissiler inkluderer beskytning med såkalte CIWS (Close-In Weapon Systems) utstyrt med roterende kanoner eller luftvernmissiler, og avledning ved hjelp av bluss eller chaff.
NM på skøyter, allround for herrer

NM på skøyter, allround for herrer er et norgesmesterskap i hurtigløp på skøyter, allround, som har blitt arrangert årlig siden 1894 – med unntak for årene 1941–1945 grunnet andre verdenskrig. Uoffisielle norgesmesterskap, kalt «Landsløbet» eller «Mesterskab for Norge» ble arrangert fra 1887 til 1893.
Cæsarsalat

Cæsarsalat er en amerikansk salatrett.
Cæsarsalaten ble laget av italieneren Cesare Cardini i Tijuana,Mexico i 1924.
Cæsarsalaten består av romanosalat med dressing av olivenolje, sitronsaft, worcestersaus, hvitløk og sort pepper, samt egg, parmesan og krutonger.
Frøyatunnelen

Finansiering

Utbyggingskostnadene for fastlandsforbindelsen ble delt mellom staten (51 %), fylket og kommunene (11 %) og bompengefinansiering (38 %). Bompengeinnkreving var opprinnelig antatt å finne sted inntil 2012. Et vesentlig større trafikkgrunnlag enn beregnet samt at to av de tre prosjektene ble fullført under budsjett gir prosjektet en bedre økonomi enn forutsatt. Det ble da besluttet å nedlegge bomstasjonene på Dolmøy og Ansnes 31. januar 2003, mens bomstasjonen på Sandstad beholdes inntil hele prosjektet er nedbetalt. Bompengeinnkrevingen skjer av selskapet Hitra Frøya Fastlandssamband.
Bedre økonomi i bompengeselskapet grunnet økt trafikk gjorde at bompengeinnkrevingen ble avviklet 20. februar 2010.
Eadbald

Etymologi

Navneleddet ead har opprinnelse i germanske *auþa, «eiendom». Den norrøne formen av leddet er auðr. Navneleddet bald', har opprinnelse i urgermanske *balðraz, «modig». De norrøne formene av leddet er baldr og ballr.
LeVar Burton

Tidlig liv og familie

Burton ble født inn i en amerikansk militærfamilie, og ble født i Vest-Tyskland på en amerikansk base  ved Landstuhl mens hans far var stasjonert der. Da han var 13 år gammel, påbegynte han studier for å bli prest. Han har tatt eksamen ved University of Southern California's School of Theatre. 
Burton møtte sine kone Stephanie Cozart Burton i 1988 da han filmet Roots: The Gift og de giftet seg i oktober 1992. Paret fikk en datter, Michaela, født i 1992. Burton har også en sønn, Eian, født i 1980. Burton fikk delt foreldreansvar for sin sønn etter et barnefordelingssak.Familien bor i Sherman Oaks, California, og han og hans kone arbeider for å øke offentlighetens oppmerksomhet rundt behandling for barnløshet.

Star Trek: The Next Generation

Serien ble en enorm suksess, med 18 ulike Emmy-priser, og 40 nominasjoner, og serien gikk videre i syv sesonger, med Burton i en av hovedrollene. Han har også spilt i serien Star Trek: Voyager.
Fra 1994 spilte Burton også «Geordi La Forge» i flere filmer basert på serien: Star Trek Generations (1994), Star Trek: First Contact (1996), Star Trek: Insurrection (1998), og Star Trek Nemesis (2002). Han har også regissert flere episoder i seriene Enterprise, Star Trek: Voyager og Star Trek: Deep Space Nine.

Trivia

LeVar Burton er en jevnlig poker-spiller, og deltar i World Poker Tour. Han bor i 2008 i Sherman Oaks i California og sammen med sin kone jobber han med å øke oppmerksomheten rundt behandling for barnløshet.
Shall We Meet Beyond the River?

«Shall We Meet Beyond the River?» er en amerikansk salme. Teksten ble skrevet av Horace L. Hastings i 1858 og melodien ble skrevet av Elihu S. Rice i 1866.
Mens han var sekretær og sang i koret til baptist-søndagsskolen i Logansport, skrev Rice melodien og sendte den til Rev. Robert Lowry, som da var redaktør for musikkavdelingen til Young Reaper, ei søndagsskoleavis, publisert i Philadelphia. Den ble godtatt og først publisert i den avisen.

Norsk versjon

Salmen ble oversatt til norsk av Christian Torjussen i 1877. Den norske tittelen er «Skal vi møtes hist ved floden».
Danishmend Gazi

Danishmend Gazi, fullt navn Gümüştekin Danishmend Ahmed Gazi eller Danishmend Taylu (død 1104), var grunnlegger av beyliken danishmendene. Etter den tyrkiske fremrykningen inn i Anatolia som fulgte slaget ved Manzikert, kontrollerte hans dynasti de nordlige-sentrale regionene i Anatolia. 
Nederlaget til den bysantinske hæren ved Manzikert gjorde det mulig for tyrkerne, inkludert styrkene som var lojale ovenfor Danishmend Gazi, å okkupere nesten hele Anatolia. Danishmend Gazi  og hans styrker tok det sentrale Anatolia som sitt land og erobret byene Neocaesarea, Tokat, Sivas og Eukaita. 
Under det første korstoget var han direkte i veien for de fremrykkende korsfarerne. Han tapte i slaget ved Dorylaion i 1097, men fikk seg en seier ved å ta Bohemond I av Antiokia til fange i 1100. Han fortsatte å føre felttog og utvidet sitt område sørover og erobret Malatya (Melitene) i 1103 i slaget ved Melitene.
Han ble etterfulgt av sin sønn emir Gazi Gümüştekin
.
En grav som blir tillagt ham finnes i Niksar.
Danishmend Gazi er den sentrale figuren i Danishmendnâme, et tyrkisk epos. I dette verket blandes hendelser fra Danishmend Gazis liv med legendariske bedrifter fra den arabiske krigeren Sidi Battal Gazi (8. århundre) og den persiske helten Abu Muslim.  
Legendene som utgjør Danishmendnâme ble samlet fra tyrkisk muntlig tradisjon for første gang på ordre fra den seldsjukkiske sultanen Kayqubad I, et århundre etter Danishmends død. Den endelige formen som har nådd vår tid er et kompendium som ble satt sammen på instruksjon fra den osmanske sultanen Murad II tidlig i det 15. århundre.
Noen ganger henvises Danishmend Gazi til med tittelen melik som betyr «konge». Denne ble satt på hans barnebarn i 1134 av den abbasidiske kalifen i Bagdad og ble noen ganger brukt retrospektivt av samtidige og historiografer. Den andre tittelen, gazi, betegner en kriger.
Der er også noe forvirring på navnet hans og forskjeller i bruk av navnet blant forskere. Han hadde det samme navnet som sin sønn, Gümüştekin. Faren henvises vanligvis i korthet til som Danishmend Gazi, mens hans sønn blir kalt emir Gazi, uten å nevne fellesnavnet Gümüştekin på noen av dem. Videre er også danishmend-dynastiet sitert å ha familiebånd til seldsjukkenes dynasti, men her varierer forklaringene.