Johannes Zukertort

Bakgrunn

Zukertorts far var en protestantisk misjonær med jødisk bakgrunn. Kristne misjonærer blant den jødiske befolkningen i det russisk-okkuperte Polen ble ansett som en ulovlig aktivitet, og familien Zukertort slo seg ned i Preussen. Johannes Zukertort ble utdannet ved gymnaset i Breslau (i dag Wrocław i Polen) og i medisin i 1866 fra Universitetet i Breslau. Som medlem i den tyske hærens sanitetskorps var han i tjeneste i 1866 og igjen under den Den fransk-prøyssiske krig 1870–1871.

Karrière som sjakkspiller

Zukertort lærte å spille sjakk i nittenårsalderen i Breslau. Han var med på en turnering i byen, tapte alle sine kamper og begynte å studere Paul Rudolf von Bilguers Handbuch des Schachspiels med det resultat at han i 1862 vant partier mot den ledende tyske sjakkspilleren Adolf Anderssen. Zukertort studerte med Anderssen og i løpet av få år ble han en av de sterkeste tyske sjakkspillerne.
Zukertort skal ha spilt 6 000 partier mot Anderssen. Han vant en match mot Anderssen i 1866 og tapte en i 1868 med sifrene 3½-8½. I 1871 vant han overbevisende 5–2 mot Anderssen. I 1867 flyttet Zukertort til Berlin og i 1872 til London hvor han samme år tapte en match mot Wilhelm Steinitz med sifrene  9–3 (7 tap, 1 seier, 4 remis).
Zukertort tapte begge sine kamper mot Steinitz, men var bedre enn andre spillere på slutten av 1870- og begynnelsen av 1880-årene. I denne perioden var det uvanlig med turneringer på høyt nivå og Zukertorts beste innsats var i enkeltstående kamper,  særlig mot Anderssen i 1871 og mot Joseph Henry Blackburne i 1881 (6 seire, 2 tap, 5 remis). Zukertort kom godt ut av de turneringene han deltok i; tredjeplass etter Steinitz og Blackburne i London i 1872, førsteplass i Köln og andreplass i Leipzig i 1877, delt førsteplass med Simon Winawer ved den internasjonale sjakkongressen i Paris i 1878, andreplass i Berlin i 1881 etter Blackburne, delt fjerdeplass i Wien i 1882, førsteplass i London i 1883, 3 poeng foran Steinitz.
Zukertorts seier i turneringen i London i 1883 var hans betydeligste, han vant mot noen av verdens ledende spillere med sifrene 22/26 og avsluttet 3 poeng foran Steinitz, som kom på andreplass med 19/26. Denne turneringen slo fast at Steinitz og Zukertort var klart de to beste spillerne i verden og førte til en kamp om verdensmestertittelen mellom de to.
Verdensmesterskapet i sjakk i 1886 varte fra 11. januar til 29. mars. Etter å ha bygget opp en ledelse på 4–1 falt Zukertort etter, tapte fire av de siste fem kampene og tapte mesterskapet med 12½–7½.
Etter tapet i kampen om verdensmestertittelen ble Zukertorts helse dårligere og de to siste årene av sitt liv var han svekket som spiller. Han led av reumatisme, hjerte- og nyreproblemer og arteriosklerose. Hans resultater etter kampen i 1886 gikk raskt nedover,  syvendeplass i London og tredjeplass i Nottingham i 1886, femtendeplass i Frankfurt og fjerdeplass i London i 1887 og syvendeplass i London i 1888.
Dårlig helse og manglende utholdenhet syntes å være en av Zukertorts to svakheter, den andre var hans mangel på posisjonsspill og på tross av at han uovertruffen i angrep ble han ofte utmanøvrert av Steinitz. På høyden av sin karrière utmerket Zukertort seg også i blindsjakk, i 1876 spilte han 16 partier samtidig, hvorav han vant elleve partier, fikk remis i fire og tapte ett.