google/wiki40b huggingface dataset:
James Forrestal

Tidlige karriere

Forrestal var sønn av irske immigranter, og da han var 16 år begynte han på High School samtidig mens han arbeidet i tre år for lokale aviser. I 1911 begynte han ved Dartmouth College og året etter begynte han å studere ved Princeton University. Han sluttet for øvrig ved universitetet uten å ha oppnådd noen grad. Forrestal arbeidet deretter som selger av obligasjoner hos selskapet William A. Read and Company, med unntak av sin tjeneste i United States Navy under første verdenskrig, hvor han oppnådde Lieutenant junior grade.
Tilbake i selskapet ble han partner i 1923, visepresident i 1926 og president i 1937. Etter første verdenskrig arbeidet Forrestal også for Det demokratiske partiet i Dutchess County, hvor han blant annet møtte Franklin D. Roosevelt for første gang. I 1926 giftet han seg med Josephine Ogden Forrestal, som var en spaltist for magasinet Vogue og tidligere medlem av Ziegfeld Follies. De fikk tilsammen to barn i sitt ekteskap.

Regjeringsarbeid

Forrestal ble utnevnt til Executive Office of the President av Roosevelt i juni 1940, og allerede etter seks uker ble han videre utnevnt til Undersecretary of the Navy (visemarineminister) i Marinedepartementet. Etter at marineministeren Frank Knox døde av et hjerteinfarkt i april 1944 ble Forrestal utnevnt som hans etterfølger i mai samme år. Han fikk dermed ta del i ledelsen over marinen på slutten av andre verdenskrig og den påfølgende demobiliseringen.
Forrestal arbeidet blant annet med utarbeidelsen av National Security Act of 1947 og var sterkt delaktig i grunnleggelsen av National Military Establishment, som var forgjengeren til forsvarsdepartementet. Slik ble han også utnevnt til den første forsvarsministeren i USA i 1947 av Harry S Truman.

Død

Forrestal sa opp embetet som forsvarsminister den 28. mars 1949 på grunn av ett nervøst sammenbrudd, og la seg selv inn på Bethesda Naval Hospital fem dager senere. Ifølge hans doktor George Raines var diagnosen depresjon eller reaktiv depresjon. Forrestals tilstand virket senere å være i bedring, men på morgenen den 22. mai fant de han død  nedenfor et kjøkkenvindu. Kjøkkenet var i 16. etasje og motsatt av Forrestals rom.
Flåtens forhørskommisjon ble klar den 31. mai, men offentliggjøringen av en kort rapport om ulike sammenfattelser ble først frigitt den 12. oktober. I denne stod det ingenting om årsakene til fallulykken, og ingenting om tøybeltet fra morgenkåpen som var knyttet rundt hans hals. Dette har siden ført til mange spekulasjoner og konspirasjonsteorier.
Guasha

Guasha (kinesisk: 刮痧; pinyin: Guā shā) er en behandlingsform innen tradisjonell kinesisk medisin.
Den består i en skrapning på kroppen med et redskap som brukes for å stryke over kroppen for å øke blodomløpet i musklene. Redskap finnes i forskjellige størrelser og er laget av dyrehorn.
NM i bandy for damer 2014

Det 31. norgesmesterskapet i bandy for damer ble arrangert vinteren 2013/14 og vunnet av samarbeidslaget Nordre Sande/Drammen etter finaleseier 3-1 over Stabæk/Skeid/Mjøndalen.

Avvikling

Norgesmesterskapet ble avviklet i perioden 6. november 2013 til 8. mars 2014. Det ble arrangert et seriespill med seks lag der alle lagene møtte hverandre tre ganger. Deretter ble det avholdt et sluttspill med de fire beste lagene. Norgesmesterskapet ble avgjort med finale i en enkelt kamp på Marienlyst i Drammen 8. mars 2014.
Tigrinestola

Utseende

Middelsstore, avlange, lyst brune eller grå trebukker med mørke flekker. Pronotum har en butt tann midt på hver side og er forholdsvis lite. Antennene er omtrent så lange som kroppen, hvert ledd er lyst innerst og mørkt ytterst. Dekkvingene er jevnbrede.

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.

Utbredelse

Slekten er kjent fra det sørvestlige USA og nordlige deler av Mexico.
Qingyuan (Baoding)

Qingyuan (kinesisk: 清苑县, pinyin: Qīngyuàn Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det er administrativt del av byprefekturet Baoding.
Fylket har 607 335 innbyggere (1999).
Borider

Utseende

Middelsstore (ca. 9– 15 mm), avlange, flate biller, oversiden er kraftig punktert og blank, ikke påfallende hårete. På farge er de brunlige eller svarte. Hodet er ganske stort og flatt, med fremstrakte kjever (prognath) og små, utstående fasettøyne. Hodet er tydelig innsnevret bak fasettøynene. Antennene er forholdsvis korte og 11-leddete, perlekjedeformede. Brystskjoldet har sterkt rundede sider og ser ovalt ut ovenfra. Det er grovt og kraftig punktert. Dekkvingene er avlange, parallellsidige med tydelige skuldre. De er kraftig punktert men mangler punktrekker. Beina er korte og slanke, for- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete. Larvene ligner sterkt på larvene til kardinalbiller (Pyrochroidae).

Levevis

Larvene lever under barken på døde stammer av bartrær og spiser trolig det råtnende sevjelaget (kambium). Den europeiske arten Boros schneideri er funnet over store deler av Europa, men er sjelden alle steder, og er nevnt på EUs Appendix II liste over særlig verneverdige arter som det må gjennomføres tiltak for å ta vare på.
Atlanta Legends

Historie

Laget var det andre laget som ble annonsert av AAF, den 25. april 2018. Lagets head coach, Brad Childress og offensive coordinator, Michael Vick ble annonsert samme dag. Den 20. september annonserte ligaen navnene og logoene for de fire lagene i ligaens eastern conference, inkludert navnet Atlanta Legends. Navnet og fargene (lilla, gull og hvit) er en hyllest til kjente personer fra Atlanta, som Martin Luther King Jr. og Hank Aaron. Legends og Arizona Hotshots er de eneste to lagene i AAF som er basert i en by med et NFL-lag (Atlanta Falcons).
Childress sa opp en måned før den første sesongen begynte, og Kevin Coyle som først ble ansatt som lagets defensive coordinator tok over stillingen. Den 7. februar 2019, to dager før den første kampen, annonserte Coyle at Vick ikke kunne holde stillingen som offensive coordinator, og istedenfor ville fungere som en rådgiver for laget. Rich Bartel, som erstattet Vick som de facto offensive coordinator og play-caller, sa opp to dager før lagets første hjemmekamp, som førte til at laget ansatte Ken Zampese som ny offensive coordinator.
Lagets første kamp var i Spectrum Stadion mot Orlando Apollos på lørdag 9. februar 2019, og endte i et tap med stillingen 6-40. Den første hjemmekampen deres var 24. februar 2019 mot Birmingham Iron, hvor de tapte 28-12. Etter å ha begynt sesongen 0–3 fikk Legends sin første seier mot Arizona Hotshots den 3. mars 2019.

Media

I tillegg til ligaens dekning på NFL Network, CBS Sports Network, TNT og B/R Life, ble Legends' kamper sendt direkte på lokalradio WCNN («680 The Fan»).
Tianjin medisinske universitet

Tianjin medisinske universitet (Tianjin Medical University) er et universitet for medisin i Tianjin nord i Folkerepublikken Kina, det første i sitt slag grunnlagt etter det kommunistiske regimeskiftet. Det er ett av universitetene i Prosjekt 211.
Universitetet ble grunnlagt i 1951.
Peleliu

Peleliu (eller Beliliou) er en koralløy i øystaten Palau. Peleliu utgjør, sammen med to små øyer nordøst for den, en av Palaus seksten delstater. Den ligger nordøst for Angaur, og sørvest for Koror.
Peleliu har et totalt areal på 13 km². I 2015 hadde delstaten Peleliu 484 innbyggere.
Det meste av øyas befolkning lever i Kloulklubed på nordkysten. Dette er Pelelius hovedstad.
Det var på denne øya slaget om Peleliu fant sted under andre verdenskrig. Peleliu er et minnessted for både amerikanske og japanske tropper; mange soldater døde på denne øya. Mange av de militære installasjonene fra den tiden finnes fortsatt, som for eksempel flyplassen. Man kan også se båtvrak utenfor øyas kyst.
Prosopocoilus

Utseende

Middelsstore til store (med kjevene kan de bli 12 centimeter lange), mørke eller rødlige hjortebiller. Kroppsformen er avlang, nokså jevnbred og noe avflatet. Hannene i denne slekten har ofte ekstremt utviklede kjever, som kan bli like lange som resten av dyret, men det er også en del arter med lite utviklede kjever. Hodet mangler påfallende kjøler eller knøler, bortsett fra at det kan være et par forhøyninger mellom kjevefestene.
Kroppen er avlang og vanligvis nokså blank, dekkvingene ofte gulbrune på sidene. Pronotum er parallellsidig uten tenner langs ytterkanten. Dekkvingene er uten punktrekker.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær. De fleste av disse artene lever i tropisk regnskog.

Utbredelse

De fleste artene lever i Sørøst-Asia, men det finnes også noen i Australia og i Afrika (inkludert Madagaskar).
Andreas Jørgen Fleischer

Andreas Jørgen Fleischer (født 1807, død 1877) var en norsk salmedikter. Han var først representert i samlingen Christelige Børnesange fra 1842, og er representert i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013 med en oversatt salme.
Gulringet åkerfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 32 – 40 mm), mørkt farget nattfly. Den kjennes lett på de mørke vingene med markerte nyre- og ringmerker. Forvingen er svartbrun med gulkantede nyre – og ringmerker. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er brune og svarte og hakkete, vanskelige å se på grunn av vingens mørke farge. Langs ytterkanten går det en brungul siksak-bølgelinje. Bakvingen er hvit med to oppstykkede, brune tverrbånd.

Levevis

Gulringet åkerfly er knyttet til grasmarker, men ikke spesielt til dyrket mark, så det norske navnet er litt misvisende. Larvene lever på ulike gras, blant andre finnskjegg (Nardus stricta) og bunke-arter (Deschampsia spp.). De voksne sommerfuglene flyr i august – september.

Utbredelse

Den er utbredt i Europa. I Norge er den bare funnet på Sørlandet og det sørligste Østlandet.
Soulful Christmas Songs

Soulful Christmas Songs er et musikkalbum med Marianne Antonsen, utgitt i 2000. Albumet ble utgitt på nytt i 2007.
Hvitkløver

Beskrivelse

Hvitkløver er flerårig plante og blir 10-30 cm høy. Hvitkløveren har en krypende stengel som er rotslående ved leddene.  Planten har derfor en meget effektiv spredningsmetode og et enkelt individ av hvitkløver kan dekke flere kvadratmeter.  De runde småbladene har ofte lyse halvmånetegninger. Blomstene sitter på bladløse stengler som vokser opprett fra den krypende stengelen. Hvitkløveren har et  hvitt duftende blomsterhode, sjelden rosa, og blomstrer fra juni - september. Etter blomstringen blir blomsterhodet svartbrunt. Belgen er svært liten og inneholder kun tre eller fire frø.
Hvitkløver kan forveksles med jordbærkløver som også har et krypende voksesett og hvite blomster, men hvitkløver har et noe større blomsterhode. Fargen på blomsten er dessuten mer kjøttfarget hos jordbærkløver. Først når plantene slår frukt ser man en tydelig forskjell. Hos jordbærkløveren svulmer begrene opp og minner litt om jordbær.

Habitat og utbredelse

Hvitkløver er vanlig på plener, enger, veikanter og strandenger. Den trives ikke på enger som ikke holdes nede, siden den blir overskygget av andre planter. Hvor hvitkløver opprinnelig kommer fra er uvisst siden den har fulgt i menneskenes fotefar i uminnelige tider. Hvitkløver vokser i Europa, Vest-Asia og Nord-Amerika.

Jordbruk

Som de fleste arter i erteblomstfamilien binder hvitkløver nitrogen fra luften ved hjelp av en symbiotisk bakterie Rhizobium leguminosarum (Biologisk nitrogenfiksering). Hvitkløver er derfor næringsrik med høy beiteverdi. Derfor er den svært vanlig i enger. Hvitkløver har også blitt innført til Nord-Amerika på grunn av dette.
Det er også vanlig med hvitkløver-frø i plenblandinger, selv om den i det senere tid har blitt ansett som et ugras i plenen siden blomstene tiltrekker seg bier og humler. Noe som går dårlig overens med barbeinte føtter.

Overtro

Hvitkløver har nok hatt størst betydning i overtroen der hvitkløver med fire blader har blitt ansett som lykkebringende. De tre småbladene ble ansett som et symbol på Den hellige treenighet; Faderen, Sønnen og Den hellige ånd. På en firkløver satt det en fjerde mektig herremann, djevelen,  som kunne være nyttig å ha på sin side, men kløvere med flere enn fire ble ansett som ulykkesbringende, siden det satt to eller flere onde herremann.
Firkløver under puten gjorde at man ble sanndrømt, firkløveren vernet også mot tusser og troll.

«Mat»

Blomsten til både hvitkløver og rødkløver ble i gamle tider plukket av barn og spist. Blomstene inneholder store mengder nektar, og det var det som gjorde dem ettertraktet. Både blomst og blader kan brukes i salater. De inneholder mineraler som kalsium, kalium og magnesium i tillegg til garvestoffer.
Slaveriet på Brattøra

Slaveriet på Brattøra i Trondheim ble oppført i 1780-årene og fredet i 1941. Bygningen kalles også Brattørvakta, og var i sin tid et av byens få murhus. Slaveriet var straffearbeidsanstalt opprettet i tilknytting til Trondheim festning. Med sitt framtrukne, søylebårne tak er den karakteristisk for tidens militærarkitektur. Opprinnelig hadde bygningen i 1. etasje en forstue med kamin, en offisers- og soldatstue forbundet med et lite kammers, samt forhørssal. I 2. etasje fantes sykestue for slavene, et rom for forbryterne, et arrestlokale, to slaveværelser og en liten kasjott, trolig for isoleringsfanger. Slaveriet ble nedlagt som selvstendig institusjon i 1879, og fangene ble da overført til Tukthuset i Trondheim. Til hovedvakten på Brattøra var det i 1815 tilknyttet en offiser, en underoffiser, 18 soldater og to militære musikanter. Tollvesenet overtok bygningen i 1847, og under difteriepidemien i 1889 brukte Trondheim kommune stedet som isoleringslasarett. Deretter fungerte huset som lager og forfalt mer og mer, før det i 1971 ble tatt i bruk som Trondhjems Sjøfartsmuseum. Bygningen eies av Trondheimsfjorden Interkommunale Havn.
Naturtyper i Norge

Naturtype er definert i Naturmangfoldloven som «en ensartet type natur som omfatter alt plante- og dyreliv og de miljøfaktorene som virker der». Artsdatabanken laget en fullstendig arealdekkende naturtypeinndeling for Norge første gang i 2009 og senere oppdatert i Naturtypebasen.
St. meld. 58, 1996-97, «Miljøvernpolitikk for en bærekraftig utvikling») anga som et politisk mål at alle landets kommuner skulle gjennomføre kartlegging og verdisetting av viktige områder for biologisk mangfold på sine arealer. 
Dette ble fulgt opp av Direktoratet for naturforvaltning som utga en veileder i 2006, oppdatert i 2007 om kartlegging av naturtyper. I veilederen er naturtype beskrevet som synonymt med økosystem som brukt i Konvensjonen om biologisk mangfold.
Miljødirektoratet anbefalte spesiell kartlegging av 56 særlig angitte terrestre naturtyper og 16 marine naturtyper.

Natur i Norge

Natur i Norge versjon 2 deler naturtyper mellom fem naturtypenivåer: landskap, landskapsdel, natursystem og livsmedium, hvert med inntil tre generaliseringsnivåer. Beskrivelen av variasjon innenfor hovedtypene er delt mellom seks kilder til variasjon: dominans, tilstandsøkokliner, objektinnhold, lokale basisøkokliner, landformvariasjon og regionale økokliner.
Varna oblast

Geografi

Oblastet er 3 820 km² stort og har Svartehavet som sin østlige grense. I sør grenser oblastet til Burgas oblast, i vest til Sjumen oblast og i nord til Dobritsj oblast.
Varna oblast omfatter deler av den bakkete donausletten, For-Balkan, østre del av Balkanfjellene, Varna-Devniadalen og Kamtsjijadalen. Øvrige elver er Provadija og Batova. Svartehavskysten er bakkete og grønn, for det meste med klipper og nes, samt flere langstrakte og brede sandstrender i tillegg til mange små.
Landbruksområder dekker 60 % av oblastets areal, vesentlig i nord og vest. Skoger dekker 28,1 % for det meste i sør og inneholder de eldste eikeskogene i landet. Ca. 6,8 % av arealet er bebygd.

Befolkning

Varna oblast har 500 428 innbyggere (2009), hvorav 71 % bor i Varna og totalt 81 % i urbane områder. Befolkningstettheten er 130 per km², mens det nasjonale gjennomsnittet er 70. Arbeidsledigheten var i 2005 7,35 % som er lavere enn landsgjennomsnittet.
Befolkningen er med sammensatt av bulgarere (85,1 %), sigøynere (3,4 %), armenere (0,6 %), russere (0,3 %, (herunder lippovanere i landsbyen Kazasjko)), og i tillegg mindre grupper av ukrainere, jøder, grekere, krimtatarer, tsjerkessere, indere, arabere, afrikanere og andre immigranter. I landsbyer som Asakovo, Suvorovo og Valtsjidol har det historisk bodd gagauzere, som imidlertid nå definerer seg som bulgarere.
Religiøs tilknytning inkluderer ortodokse kristne (83 %), muslimer (9,75 %), og mindre grupper av protestanter, romersk-katolske, jøder og buddister.

Administrativ inndeling

Oblastet er inndelt i 12 kommuner: Aksakovo, Avren, Beloslav, Biala, Dalgopol, Devnia, Dolni Tsjiflik, Provadija, Suvorovo, Vatsjidol, Varna og Vetrino.

Økonomi

Oblastet er nest størst etter Sofia med hensyn til utenlandske investeringer; andel bruttonasjonalprodukt per innbygger er likevel høyere og arbeidsledigheten lavest i landet. Inntekten pr innbygger er den femte høyeste i landet (2007). Økonomien er serviceorientert og omfatter mer enn 30 % av landets turistinntekter.
Varna oblast har viktige trafikknutepunkter i havnen i Varna ved Svartehavet, Varna lufthavn, Varna jernbane- og fergeterminal og flere jernbanelinjer. Gjennom oblastet går motorveier og byen Varna er den østligste punkt på den pan-europeiske transporkorridor nr 8.
Dunhuang

Dunhuang (kinesisk: 敦煌, pinyin: Dūnhuáng, Wade-Giles: Tun-huang, tidligere også Shazhou) er et byfylke i den nordvestligste del av Gansuprovinsen i Kina. Det er del av byprefekturet Jiuquan. Befolkningen i byfylket var på 130 933 innbyggere i 1999.

Historie og geografi

Oasebyen Dunhuang ble grunnlagt i 111 f.Kr. av keiser Wudi under Han-dynastiet. Seks år tidligere hadde keiseren besluttet å opprette et prefektur her, etter at hans styrker under general Huo Qubing hadde vært på et felttog mot hunnerne i området. 
Dunhuang ligger i vestenden av Hexikorridoren mellom store ørkenområder, rett ved der Taklamakanørkenen begynner. Området ligger 1.100 moh.
Beliggenheten gjorde at byen ble det viktigste handelsknutepunktet innen den kinesiskkontollerte delen av silkeveien. Byen spilte en viktig rolle i kultur- og vareutvekslingen mellom Kina og landene vestenfor. Byen ble også viktig av militære grunner, og hadde sterke garnisoner under både Han- og Tang-dynastiet. På et tidspunkt under 100-tallet ble det oppgitt at byen hadde 76 000 innbyggere.
Da buddhismen trengte inn i Kina tidlig på 600-tallet var Dunhuang innfallsporten. De første buddhistmunkene var kommet dit langsetter silkeveiens nordligere rute, et avsnitt på ca. 2600 km som strakk seg vestover fra Chang'an (Xi'an),  gjennom Wushao Ling-passet til Wuwei og endte opp i Kashgar.
Under Tang-dynastiet kunne Østens assyriske kirke grunnlegge et bispedømme nær ved Dunhuang. De aller fleste assyriske kristne var persere som hadde kommet som handelsfolk til Kina.
Under annen halvdel av 600-tallet klarte tibetanerne å erobre Dunhuang, og byen forble på deres hender helt til den kinesiske general Zhang Yichao klarte å gjeninnta den i 851, helt mot slutten av Tang-dynastiets tid. 
I Dunhuang lå så noe senere, under de fem dynastiers og ti kongedømmers tid, det lille middelalderriket Shazhou.

Mogaogrottene

Byfylket er mest kjent for det store buddhistiske grottekomplekset i storkommunen Mogao ca. 25 km sørøst for selve byen Dunhuang. De første hulene menes å ha blitt gravd ut og utsmykket omkring år 366. Flere kom til med tiden og først i Yuan-dynastiet (1279–1368) opphørte utøkelsen av huler og tempelbygninger på stedet. 
Dunhuang var rett øst for Taklamakan, som måtte overvinnes enten via en nordlig eller en sørlig karavanevei som begge hadde sine startpunkter i Dunhuang. De handelsreisende donerte penger til tillagning og utsmykning av grottene dels som takk for vel gjennomført reise gjennom tørre ørkenområder og dels med ønsket om en sikker reise videre vestover.
Én av de tilgrensende ørkener, Kumtaqørkenen, har ekspandert pga overbeite gjennom århundrer, slik at den er trengt frem til byen Dunhuangs utkanter.

Samferdsel

Kinas riksvei 215 løper gjennom området. Den begynner i Hongliuyuan i Gansu og fører til Golmud i Qinghai.
International Islamic University Malaysia

International Islamic University Malaysia er et statlig universitet i Kuala Lumpur i Malaysia. Det ble grunnlagt i 1983 og hadde per 2014 drøyt 30.000 studenter fra bachelornivå opp til doktorgradsnivå. Universitetet holder til i Gombak, en forstad til Kuala Lumpur.
Kim Nysted

Lyn

Kim Nysted er en venstrebent spiss som gikk gradene i Lyns ungdomsavdeling, dit han kom i begynnelsen av tenårene fra sin lokale klubb Refstad-Veitvet. Knappe 19 år gammel fikk han 21. juli 1999 sin A-lagsdebut for Lyn mot Clausenengen. Han spilte totalt 3 kamper for Lyn i sine to sesonger i klubbens A-stall.

Bærum

Fra Lyn i 1.divisjon gikk ferden ned en divisjon til Bærum, der han fikk betraktelig mer spilletid. Etter to sesonger i 2.divisjon, ble Nysted i 2003 toppscorer for Bærum i 1.divisjon med syv mål. I 2004 scoret han 23 mål for klubben i 2.divisjon. Han spilte en hovedrolle i klubbens høydepunkt for sesongen da Bærum sto for årets første cup-bombe ved å slå Vålerenga ut av Norgesmesterskapet i turneringens tredje runde. Etter at Vålerenga hadde tatt ledelsen, utlignet Kim Nysted til 1-1. Ni minutter før pause førte Nysted Bærum i ledelsen med 2-1. Bærum beholdt ledelsen kampen ut og vant til slutt 3-2. 2005-sesongen endte Nysted med 15 mål for Bærum.

Bodø/Glimt

Nysted ble hentet til Bodø/Glimt fra Bærum i sommerpausen i 2006-sesongen for å erstatte Håvard Sakariassen som ble solgt til Bryne. Nysted ble langtidsskadet på trening etter to dager i klubben og fikk ikke spilt en eneste kamp for Bodø/Glimt.

FK Tønsberg

Bodø/Glimt bestemte seg dermed for å låne ham ut til FK Tønsberg i 2. divisjon for at han skulle få førstelagsspill. Der scoret han syv mål i 2007-sesongen.

Skeid

Etter å ha blitt løst fra kontrakten i Bodø/Glimt, signerte han for Skeid foran 2008-sesongen. I Skeid ble Nysted toppscorer i sin første sesong i klubben, med 25 nettkjenninger totalt (22 mål i 2. divisjon avdeling 2, og tre i cupen). 
Etter 2010-sesongen gikk han til Lørenskog.
12. april 2013 signerte Nysted for 5.-divisjonsklubben Borgen i Akershus.

Personlig

Nysted studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole i Oslo fra 1996 til 1999.
Stenopodius

Utseende

Ganske små (ca. 3 millimeter), ovale, brungule bladbiller. Oversiden er tett og kraftig punktert. Hodet er ganske lite, men fasettøynene store, antennene består av 8 ledd, klubbeformede og nokså korte. Pronotum er trapesformet, betydelig bredere enn langt, oftest med et lite framspring i midten foran. Dekkvingene er jevnbrede med svært grove punkter som danner 8-10 litt utydelige rader, uten opphøyde lengderibber. Beina er ganske korte, føttene er smalere enn vanlig hos bladbiller. Artene er regnet som svært vanskelige å bestemme.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Denne slekten omfatter arter som lever på planter i familien Malvaceae.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Canada, USA og Mexico.
Corps de garde

En corps de garde (fransk:vaktkorps) betegner en vaktstyrke eller vaktavdeling. Til vanlig brukt om den daglige festningsvakten eller forenklet til Vakten. Vakten blir gjerne plassert ved hovedinngangen til festningen eller fortifikasjonen. Med tiden har dermed uttrykket også gitt navn til vaktbygningen en finner ved porten.