Nær døden-opplevelse

Nær døden-opplevelser, på engelsk near-death-experiences eller NDEs, er tilstander som iblant beskrives av personer som har vært nære ved å dø, eller som har vært klinisk døde men senere vendt tilbake til livet. Opplevelsene inneholder endrede bevissthetsinntrykk slik som sterke lysfenomener. De tolkes ofte som bevis for et liv etter døden, men kan muligens også forklares med oksygenmangel i hjernen. For mange fører opplevelsen til en oppfatning om at døden ikke innebærer tilværelsens slutt.

Dette begrepet blandes ofte sammen med ut av kroppen-opplevelsen eller astral projeksjon – men de viser begge til ulike fenomener.

Opplevelser

En følelse av samhørighet med verdensaltet er vanlig, samt at personer svever gjennom en tunell mot et sterkt lys. Ofte møter personen avdøde slektinger eller venner, eller religiøse personligheter. Møte av slike religiøse personligheter avhenger typisk av hvilken religion eller kultur personen tilhører: kristne møtes av Jesus, buddhister av Buddha og så videre.
Noen ganger oppleves ut av kroppen-opplevelser der personen svever rundt i rommet, og mener å se hva som skjer rundt sin egen kropp, for eksempel i en operasjonssal med leger og andre personer til stede.
Etter hvert merker personen at vedkommende dras tilbake mot kroppen, noen ganger motvillig. Senere våkner han eller hun opp.
Det finnes metoder for å framkalle lignende tilstander hos individer. Fram til moderne tid var ekstatiske opplevelser forbundet med himmelriket og helvete, og mange mystikere og helgener har beskrevet slike tilstander. Astronauter og piloter kan oppleve slike tilstander under sterkt fysisk trykk som får dem til å besvime. Psykedeliske stoffer som LSD, ibogain og meskalin kan også gi opplevelser som minner om nær døden-opplevelsen.

Forekomst

Nær døden-opplevelser kan spores i urgamle skrifter, så langt tilbake som til Gilgamesj-eposet, flere hundre år før vår tidsregning. Andre som har beskrevet samme sak er munken Beda den ærverdige på 700-tallet.
Disse opplevelsene har blitt relativt vanlige da moderne teknologi har muliggjort gode gjenopplivningsresultater ved hjertestans. I en uformell undersøkelse i Tyskland ble 4000 personer spurt hvorav knapt 5 % opplyste å ha hatt en nær døden opplevelse. En amerikansk undersøkelse (1982) antyder at 2,5 % av befolkningen har hatt en slik opplevelse. I en nederlandsk undersøkelse gjort av hjertespesialist Pim van Lommel ble 344 mennesker intervjuet noen dager etter at de hadde hatt hjertestans. 18 prosent hadde hatt en nær døden-opplevelse som gjorde så sterkt inntrykk at de kunne gjenfortelle den stort sett ordrett i et nytt intervju åtte år senere. Undersøkelsen ble publisert i det anerkjente legetidsskriftet "The Lancet" 15. desember 2001. Typiske nær døden-opplevelser ble beskrevet som gjensyn med avdøde pårørende, erindringsglimt, kraftig lys eller ut av kroppen-opplevelser.

Medisinsk forklaring

I medisinen anser de fleste at nær døden opplevelsen skyldes en endring i blodstrømmen til hjernen, som gir hallusinasjoner når hjernen mangler oksygen. Pim van Lommel argumenterer mot denne teorien og mener at forskning på Nær døden opplevelsene presser oss til grensene for vår medisinske begreper i forhold til omfanget av den menneskelige bevissthet og forholdet mellom bevissthet, minner og hjernen. Det nåværende konseptet i medisinsk vitenskap er at bevissthet er et produkt av hjernen. Dette konseptet er aldri blitt vitenskapelig bevist, men er det nåværende konseptet grunnet mengder med bevis som taler for sin sak og mangel på alternative vitenskapelig teorier.
Et tverrvitenskapelig forsøk på å undersøke fenomenet blir gjort i «International Association for Near-Death Studies» (IANDS) som samler historier fra hele verden.