google/wiki40b huggingface dataset:
Bladmage

Bladmagen (lat. omasum) er tredje del av drøvtyggernes firedelte mage.
De fire delene av magen kalles vom, nettmage, bladmage og løypemage. Kameldyrene mangler bladmage.
Det Kongelige Vajsenhus

Det Kongelige Vajsenhus, beliggende på Nørre Farimagsgade i København, er en privat grunnskole med særlige opptaksvilkår. Det Kongelige Vajsenhus ble opprinnelig grunnlagt som en stiftelse som fungerte som barnehjem for foreldreløse barn, et såkalt waisenhus.

Historie

I 1727 beordret Frederik IV ved reskript av 21. juli og 29. september, og forordning av 21. juli samme år, at Missionskollegiet skulle bidra med midler til opprettelsen av et waisenhus i København. Han skjenket det tidligere ridderlige Akademis bygninger på Nytorv til formålet, hvor Domhuset står nå.
Den 11. oktober 1727 åpnet Vajsenhuset. Kongen hadde også gitt det en hel rekke privilegier, blant annet anlegg av fabrikkdrift, apotek, boktrykkeri, bokhandel og mere. Men bygningen brant allerede året etter i Københavns brann i 1728. En ny bygning ble oppført, og denne ble igjen bygget om i 1765.
På slutten av 1720- og starten av 1730-årene var Enevold Ewald, dikteren Johannes Ewalds far, ansatt som prest ved Vajsenhuset. Han var grepet av pietismen, særlig som den ble utformet av den herrnhutiske grenen, og Vajsenhuset ble rammen rundt mange bønnemøter.
I 1795 brant Vajsenhuset igjen da det ble offer for Københavns brann i 1795. Vajsenhusets aktiviteter ble deretter spredd til flere forskjellige steder, hvor det ble drevet skole og boktrykkeri etc. Skolen flyttet i 1875 til sin nåværende beliggenhet i Nørre Farimagsgade i en bygning oppført 1874–75 av Carl Ferdinand Rasmussen, som vant 1. premie i en konkurranse. Bygningen imiterer florentisk renessanse.
Et av privilegiene for stiftelsen var trykkingen av bibler og salmebøker, og fra 1740 fikk den eneretten på trykking av disse. Det er fremdeles samme stiftelse som står for trykkingen av dem i dag.
Forhenværende statsminister Anker Jørgensen har vært elev ved Vajsenhuset.
Sarandí del Arapey

Transport

Ruta 30 Brigadier General Eugenio Garzón forbinder Sarandí del Arapey med Tomás Gomensoro og Tranqueras i Rivera-departementet.
Badstustredet

Historie

Badstustredet het opprinnelig Haukelandssmauet; nåværende navn fra 1958, etter det tidligere Markens folkebad, som 1906–60 lå ved østenden av gaten.
Heeres Küsten Batterie

Heeres Küsten Batterie (HKB) var betegnelsen på tyske kystfort hvis ansvarshaver var den tyske hæren under den annen verdenskrig. Den tyske hæren hadde i 1938 opprettet Westwall-stillingene på den tyske siden av grensen langs den den franske Maginotlinjen. Disse stillingene ble bemannet av hæren, og bestod blant annet av frittstående artilleristillinger og batterier, som ble en slags forløper for hærens kystbatterier. 
Kystfort drevet og bemannet av hæren ble ikke satt opp før i 1940, mens den tyske hærens kystartilleri ikke ble dannet før i 1941. Hærens kystartilleri (Heeresküstenbatterie) var likt organisert som enhver annen artilleriavdeling i hæren: et regiment, oppdelt i Abteilungen (bataljoner), som igjen bestod av Batterien (kompanier).
Hærens kystbatterier var stort sett satt opp med feltkanoner, dog ofte stasjonært montert på dreieskiver i støpte stillinger med et visst brystvern. Ildlederutstyret var også det samme som feltartilleriet hadde. Batteriene var derfor ofte ikke i stand til å levere rettet ild mot et bevegelig sjømål, men satset i stedet på sperreild. Dette i motsetning til den tyske marinens kystfort.
De tyske kystfortene ellers var organisert og bemannet av den tyske marinen, disse fortene ble kalt Marine-Küstenbatterie.
Jacob Christian Larssøn

Arkivet

Arkivet etter Jacob Christian Larssøn befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet etter omfatter hovedsakelig dokumenter, brev, almanakknedtegnelser, innsamlede historiske dokumenter og slektshistoriske notater.
Odontolabis latipennis

Utseende

En stor til meget stor (hannen 41-79 millimeter), kraftig, blank, mørkbrun til svart hjortebille. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse er vanligvis korte og brede, krumme med en tann ved roten og kraftige tenner i spissen. Hodet har en liten, fremoverrettet tann bak fasettøynene. Panne er jevnt rundet innskåret foran, forkanten buler opp litt over hvert antennefeste. Pronotum hat markerte bakhjørner, men ingen påfallende innsnevring bak. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, bredest bak roten. Beina er svarte. Hunnen er bredere og svært blank, kullsvart, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Malaysia i vest til Molukkene i øst.
Sofie Jakhelln

Bakgrunn

Sofie vokste opp på Ringve i Trøndelag sammen med far Anton Sophus Bachke, mor Barbara Anette Karen Anker, og tolv søsken.
Hun dro for å studere malekunst hos Ida Schuyler i Berlin i 1890 og videre hos Alfhild Due i Christiania, og så for å lære aktmaleri hos Harriet Backer.
Etter hennes mor døde i 1897 flyttet hun sammen med sin far til Bodø, hvor hun også møtte ordfører i Bodø, og senere vararepresentant på Stortinget, Christian Albrecht Jakhelln, som hun giftet seg med i 1900. Disse to bodde i Jakhellngården på torget i Bodø.

Arbeid for kunst og kultur i Nordland

I 1901 var hun med på å stifte Nordland Husflidsforening, og hvor hun senere var formann i foreningen i flere omganger, til sammen 28 år, i perioden 1902–1941. I tillegg til dette fikk hun i gang Nordland kvinnelige håndgjerningsskole, hvor barn kunne lære skoflikking, lapping, stopping, garnbinding og linsøm. 
I 1932 stiftet hun en forening til fremme for kulturhistorie i Nordland, som ble grunnlaget for Nordlandsmuseet som kulturhistorisk museum, og i 1946 ble Bodø Kunstforening stiftet etter hennes initiativ. I begge disse foreningene var hun i perioder også formann.
Fra 1926 og i flere år framover skrev hun også faste spalter i Nordlandsposten om husflid og om museumsarbeid.
Hun har blitt anerkjent som spesielt viktig for å holde kunst- og kulturinteressen oppe gjennom okkupasjonsårene og i etterkant (kilde De malte Bodø), men allerede i 1931 ble hun tildelt Kongens Fortjenestmedalje i gull for sitt arbeid for å fremme husflid og kultur.
Gjennom hele denne perioden var hun også aktiv som maler.
Hun ga ut to bøker.
Ole Mofjell

Career

Faren gav Mofjell en skarptromme da han var 6 år, og derfra var veien som trommis staket ut. Han fikk sin formelle musikkutdannelse ved jazzlinja på Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet.
Mofjell holdt til i Berlin inntil han flyttet til København i 2015. Han spiller på scener over hele Europa med prosjekter som duoen 'Not On The Guest List', sammen med sin samboer og kjæreste Natalie Sandtorv. Han er også aktiv i andre prosjekter som 'Brute Force' with a selvtitulert debutalbum i 2014, 'One Out Of Town' og duoen 'Tysk Impro' sammen med trompetisten Erik Kimestad Pedersen, i tillegg til utgivelsen av sitt eget solo debutalbum (2015).
Kystmuseet i Sogn og Fjordane

Kystmuseet i Sogn og Fjordane er et kulturhistorisk museum som ligger i Florø i Sogn og Fjordane. Museet ble stiftet i 1980 og er fra 2009 en del av Musea i Sogn og Fjordane. Museet viser natur- og kulturforholdene langs kysten i fortid og nåtid. Hovedhusene ligger i et 74 mål stort museums- og friområde, og rommer et typisk fiskerhjem, en utstilling om fremveksten av bysamfunnet i Florø, og en stor båtsamling, bl.a. «Bakkejekta», en jekt fra midten av 1700-tallet. På området skal det bygges opp et miljø som viser bosetningene fra de ytre øyene og langs fjorden. Museet har også en stor utstilling om oljevirksomheten i Nordsjøen, det nyopprettede «Snorreankeret». Museet eier også mindre museumsanlegg i Gulen og Selje.
Ragundasjön

Ragundasjön var en ca 25 km lang innsjø som eksisterte fram til natt til 7. juni 1796. Innsjøen lå ved Hammarstrand i Ragunda kommune, Jämtland, Sverige. Deler av dagens Hammarstrand ligger nå der det tidligere var sjøbunn.
Natt til 7. juni 1796 ble hele Ragundasjön med sine 300 millioner m³, tømt på bare fire timer. Årsaken bak en av Sveriges verste naturkatastrofer var at Magnus Huss, også kjent som Vildhussen, skulle anlegge en tømmerrenne forbi den 35 meter høye Storforsen (Gedungsen). Prosjektet bar galt avsted da bekken han hadde brukt for å spyle bort grus fra åskammen, skar gjennom hele åsen og tømte Ragundasjön. En enorm flodbølge fosset fram gjennom den nedre delen av Indalsälven, og ødela alt i sin vei. Utrolig nok omkom ingen mennesker.
Morgen etter var det, utenom den tomme innsjøen, tre andre påtagende forandringer: Den 30 meter høye Storforsen, også kalt Gedungsen, hadde stilnet, og blitt til Döda fallet; et nytt fossefall, Hammarforsen, hadde oppstatt ca en mil lengre oppstrøms; og sedimenter og jordmasser som ble skylt med langs Indalsälven samlet seg i elvens utløp nord for Sundsvall, og bidro til dannelsen av Sveriges største kystdelta, Midlanda, der forøvrig Sundsvall-Härnösand Airport er plassert.
Skalpell

En skalpell er en meget skarp kniv som brukes ved kirurgiske inngrep og ved anatomisk disseksjon, (undersøkelse av strukturer i lik eller annet dødt vev.) Skalpellen brukes også i enkelte håndverk og hobbyer, for eksempel modellbygging.
Skalpeller kan være for engangs- eller flergangsbruk. Tidligere fantes skalpeller beregnet for sliping/kvessing av bladet. Nå er det vanlig med skalpellhåndtak som vaskes og steriliseres etter bruk, og som er beregnet for bruk med engangs skalpellblad med standardfeste mellom håndtaket og bladet.
Det er også mange utgaver av engangsskalpeller i handelen, vanligvis i steril pakning med plasthåndtak med solid feste til skalpellbladet.
Skalpellblader er vanligvis i herdet spesialstål. Kirurgiske skalpellblader er vanligvis utført i stål med høyt karboninnhold, mens blader beregnet til håndverk ofte er laget i rustfritt stål. Skalpeller lages også i andre materialer. Ved kirurgi under MR-veiledning er det viktig at skalpellen er av et ikke-magnetisk materiale, siden magnetismen vil dra i kniven, og den bør ikke være elektrisk ledende slik at magnetismen varmer opp materialet. Flere materialer kan også gi forstyrrelser i bildet.
For skjæring og koagulering under kirurgiske inngrep kan det også benyttes laser "kniver" eller elektrokauterisering. Ved elektrokauterisering legges en tynn metallplate under pasienten og det benyttes en elektrisk ledende gele mot huden. Et apparat gir en høyfrekvent elektrisk strøm med høy impedanse som gir høy spenning og svært lav strømstyrke mellom platen og en spiss elektrode som brukes som kniv. Dette deler vevet og det skjer en oppvarming som lukker små blodårer og dermed gir mindre blødning.
Våtdrakt

En våtdrakt brukes blant annet ved snorkling, dykking og seiling. Våtdrakten er laget av  neopren. Neoprenet fungerer som et isolerende lag rundt kroppen. I motsetning til tørrdrakten slipper våtdrakten inn en del vann, men ikke mer enn at det raskt varmes opp av kroppsvarmen. Drakten skal sitte tett for å fungere optimalt. Hvis det er mye luft mellom drakten og kroppen, trenger det for mye vann inn og kjøler ned kroppen. Våtdrakten har også en viss flyteevne (avhengig av tykkelsen på neoprenet).
Våtdrakter finnes i ulike typer, langermet og kortermet osv. De finnes også i ulike tykkelser. En tykk våtdrakt med lange ermer og ben er varmere og har bedre flyteevne enn en tynn med korte ermer og ben.
Arme syndige menneske

Handling

Den tilsynelatende vellykkede unge journalisten Erik Mogensen reiser til København for å skrive en artikkel om narkomane ungdommer. Erik er periodedranker og sliter en del med dette. Han oppsøker ungdommer i narkotikamiljøet i København og på samme tid begynner han å misbruke alkohol for alvor. Innimellom i filmen får vi tilbakeblikk fra den tiden Erik ble innlagt på et psykiatrisk sykehus. Og vi ser scener fra hans fortrolige samtaler med andre pasienter på denne institusjonen. Vi følge også Erik under gruppebehandlingen på det samme sykehuset. Gjennom filmen forstår vi at Erik bærer på mye av den samme angsten og utryggheten som disse unge narkomane i København. Han får på disse dagene blant de narkomane flere riper i den tilsynelatende vellykkede fasaden.

Mottakelse

Filmen mottok terningkast 3 i VG og Programbladet, mens Aftenposten ga den terningkast 4.
Kapp Nemetskij

﻿
Kapp Nemetskij (russisk Мыс Немецкий - Mys Nemetskij, betyr 'Tyskeneset') er et nes i Russland nær grensen til Norge (Sør-Varanger). Neset ligger nordvest på Fiskerhalvøyen i Petsjenga kommune i Murmansk oblast, og er det nordligste punktet i den europeiske, kontinentale delen av Russland. På neset er det bare en meteorologisk innsamlingsstasjon og et fyrtårn.
Variabelt båndfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 39 – 46 mm), gråbrunt eller gulbrunt nattfly med gule bakvinger. Som hos vanlig båndfly (Noctua pronuba) er forvingen sterkt variabel i fargen. Den nærmest lignende arten er plettbåndfly (Noctua orbona), fra denne skiller den seg ved at den mangler en svart flekk nær spissen av forvingen, og at den mørke flekken i bakvingen er mindre og smalere. Forvingen er gråbrun eller gulbrun, med sterkt varierende mønster, men nesten alltid med tydelige, mørke nyre- og ringmerker. Ellers kan vingen være ensfarget brun, eller ha mer eller mindre klare tegninger. Den har ikke noen svart flekk ved vingespissen. Bakvingen er gul, gjerne noe blekere enn hos andre båndfly, med et bredt, svart tverrbånd litt ineffor ytterkanten og en smal, kommaformet, svart flekk litt foran midten. Larven er lyst gråbrun med en mørkere sidestripe.

Levevis

Arten kan finnes i mange ulike miljøer, og larvene kan leve på en lang rekke ulike trær, busker og urter. De voksne sommerfuglene flyr i juli – september og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Den er utbredt over det meste av Europa, i Midtøsten, Nord-Afrika og Asia øst til Iran. Dessuten er den innført til Nord-Amerika, der den har spredt seg over store deler av kontinentet. I Norge er den vanlig nord til Sør-Trøndelag, men ikke så tallrik som vanlig båndfly.
Punjab (Pakistan)

Etymologi

Navnet Punjab betyr "land av fem elver" eller "de fem elvers land". "Punj" betyr fem og "aab" betyr vann. Ordet er en kombinasjon av de persiske ordene panj (پنج) og āb (آب). Navnet henspiller på elvene Beas, Jhelum, Chenab, Ravi og Sutlej. Idag er det kun Jhelum, Chenab og Ravi som renner gjennom den pakistanske Punjab.

Norsk-pakistanere fra Punjab

En stor del av norsk-pakistanere i Norge har røtter fra Punjab, og spesielt tesilet Kharian i distriktet Gujrat. Kharian kalles "Little Norway" på folkemunne, siden minst en mannlig slektning i hver tredje familie arbeider eller er bosatt i Norge.
ISimangaliso våtmarksområde

Dyreliv

For flere fuglearter er verneområdet av kritisk betydning. Arter som har sitt viktigste tilhold her omfatter blant annet rosenpelikan, hvitpelikan, flamingo (Phoenicopterus roseus), dvergflamingo, Madagaskar-fiskeørn (Haliaeetus vociferoides) og inntil 530 andre fuglearter. 
Området er hjemsted for Afrikas største flodhestbestand, ca. 800 individer. Elefanter ble gjeninnført i området i 2001. To arter havskilpadde legger sine egg på strendene her, og knølhvaler vandrer langs kysten her. Dette er det eneste verneområdet i Afrika hvor flodhester, krokodiller og haier finnes i det samme området. Det finnes ca. 1200 nilkrokodiller i parken.
Verneområdet er også kjent som hjemstedet til kvastfinnefisken, en forhistorisk fisk som var ansett som utdødd inntil et eksemplar ble funnet utenfor kysten her i 1938. Man har siden funnet flere individer av fisken i dype klippefylte havområder, men fisken er fremdeles sjelden og fredet. I november 2000 ble tre individer funnet og fotografert i en undersjøisk kløft nær Sodwana bay innenfor verneområdet.
Alpes Poenninae

Alpes Poeninae (Alpes Poeninæ), også kjent som Alpes Graiæ, var en liten romersk provins, en av tre slike provinser i de vestlige Alpene mellom dagens Italia og Frankrike. De andre to var Alpes Cottiæ og Alpes Maritimæ. Provinsen Alpes Poeninæ besto av dagens italienske region Val d'Aosta og av den sveitsiske kantonen Wallis (Valais).
Den sterkeste stedegne stammen i området var salasserne, keltisk og/eller ligurisk folk som ble nedkjempet av romerne og deres område annektert av den romerske herskeren Augustus i år 15 f.Kr. Hovedstaden var Augusta Praetoria Salassorum (dagens Aosta).

Etymologi

Provinsen ble navngitt etter poeninus mons, det romerske navnet for fjellovergangen Col du Grand-Saint-Bernard. I nærheten av fjellovergangen var det en helligdom dedikert til Jupiter Poeninus.
Ettersom navnet Poeninus ligner på Poenus (latin for kartagisk) har en del romerske forfattere sluttet seg til at den kartagiske hærføreren Hannibal krysset denne delen av Alpene i hans berømte marsj mot Italia i 218 f.Kr. Den romerske historikeren Titus Livius forsto det slik at Poeninus var faktisk en forvanskning av Penninus, navnet på en guddom som ble dyrket av en lokal stamme. Han la det til at det var usannsynlig at Hannibal tok en slik nordlig rute at disse høytliggende fjellovergangene ville ha vært utilgjengelige på den tiden.
Lycosa albonigra

Utseende

Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.
Flere av artene i slekten Lycosa er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Tilgjengelige uttrykk

Tilgjengelige uttrykk er et begrep innenfor kompilatorteknikk hvor en analysealgoritme bestemmer for hvert punkt i dataprogrammet den mengde av uttrykk som ikke behøves å bli beregnet på nytt. Disse uttrykkene blir sagt å være tilgjengelige på et slikt punkt. For å være tilgjengelige på et punkt i programmet, burde uttrykkets operander ikke modifiseres til noen sti som er annerledes enn uttrykkets tilstedeværelse i programmets punkt.
Analysen er et eksempel på et problem knyttet til dataflytanalyse. Mengden med tilgjengelige uttrykk blir vedlikeholdt. Hver setning analyseres for å se om den forandrer operandene til et eller flere tilgjengelige uttrykk, noe som fører til mengder av tilgjengelige uttrykk på slutten av hver grunnleggende blokk, kjent som «utgangspunktet» (outset). Et uttrykk er tilgjengelig ved starten av en grunnleggende blokk hvis det er tilgjengelig ved slutten av den grunnleggende blokkens forgjengere. Dette gir et sett med ligninger i betydningen tilgjengelige uttrykk, som kan beregnes ved en iterativ algoritme.
Analyser av tilgjengelige uttrykk kan bli brukt for å foreta eliminering av vanlige underuttrykk. Hvis et uttrykk er tilgjengelig på et bestemt punkt, er det ikke behov for å reevaluere det.
Benedicte Maurseth

Karriere

Maurseth startet å spille fele da hun var syv år, og har studert med Knut Hamre. I tillegg til studier ved Universitetet i Bergen (mellomfag i kunsthistorie) har hun studert ved Ole Bull-akademiet på Voss i perioden 2004-06. Hun fordypet seg i det barokke instrumentet viola d'amore ved siden av hovedinstrumentet hardingfele. Maurseth er også en begavet kveder, og jobber nå som frilans musiker med base i Bergen. Siden 2005 har hun spilt mange konserter både nasjonalt og internasjonalt både som soloartist og i samarbeid med andre (blant annet i USA, Canada, India, Tyskland, Belgia og Island). I Tyskland spilte hun på Rudolstadtfestivalen i 2010 og på 'folkBALTICA' 2011.
Maurseth har sammen med Knut Hamre, Nils Økland og Sigbjørn Apeland gitt ut albumet Rosa i Botnen i 2006, en produksjon med tradisjonsmusikk fra Hardanger, spilt på feler fra 1600- og 1700-tallet. Dette er de eldste hardingfelene som er bevart. Maurseth spilte med Berit Opheim, Åsne Valland Norli og Kristin Skaare i 2008 på albumet Fodnes, basert på folketoner fra Hardanger som ble samlet inn av Geirr Tveitt. I 2009 komponerte hun ny musikk til en teaterversjon av Jon Fosses Andvake, og hun opptrådte på scenen sammen med skuespiller Svein Tindberg. Denne musikken ligger til grunn for den første soloplaten hennes, Alde (2010). Hun har også ved flere anledninger spilt sammen med Jon Fosse. Sammen med Gabriel Fliflet, Stein Urheim, Kristoffer Voght og Per Jørgensen ga hun ut albumet Åresong i 2011, med tekster av Jon Fosse. Åresong var et bestillingsverk til Festspillene i Bergen i 2010.
Malaysisk ringgit

Historie

12. juni 1967 erstattet malaysiske dollar Malaya og Britisk Borneo-dollar. De malaysiske dollarene ble utstedt av den nye sentralbanken, Bank Negara Malaysia.
Frem til 1973 var den malaysiske dollaren like mye verdt som den bruneiske og den singaporske dollaren, og valutaautoritetene i både Brunei og Singapore jobbet for å beholde likheten mellom sine to valutaer.
Bruken av dollartegn «$» (eller M$) ble erstattet av RM (Ringgit Malaysia) på nittitallet, men internasjonalt er det ISO koden MYR som blir mest brukt.

Mynter

Nå er det bare sen som malaysiske mynter pålyder. Da den første serien med ringgitmynter ble laget (da kalt malaysiske dollar), ble det produsert mynter med innskriften $1 (en ringgit). Dette ble ivaretatt i den andre serien også, da i legeringen kobber-sink-tinn, men det ble altså laget to forskjellige typer, og det ble vanskelig å finne en standard. Derfor ble det vedtatt at det skulle bli laget sedler med pålydende verdi 1RM på, og at 1$ og 1RM myntene skulle bli verdiløse.
Oreonetides vaginatus

Utseende

Oreonetides vaginatus er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Oreonetides vaginatus er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Johannes Olai Olsen

Bakgrunn

Olsen var sønn av notmann og kjøpmann Ole Lars Johansen (1872–1957) og Berit Maria (1869–1943). Han tok i 1918 handelsskolekurs 1918.
Olsen begynte i 1908 som fisker og ble i dette yrket til 1945. Han var aktiv i utviklingen av utstyr, fiskebruk og produkter og vant anerkjennelse for dette, blant tildelte Selskapet for de Norske Fiskeriers Fremme ham diplom og medalje i 1929.
Under andre verdenskrig var han i 1941 blant 100 gisler tyskerne tok i Troms og Finnmark. Han satt som fange på Grini, men slapp ut etter rundt fire måneder.

Politisk virke

Olsen var aktiv i kommune- og fylkespolitikken i Måsøy og Finnmark. Han var ordfører i Måsøy kommune i fire perioder fra 1928 til 1940. Etter den andre verdenskrig ble han igjen ordfører fra 1945 til 1946. Olsen var medlem av Finnmark fylkesting fra 1928 til 1940 og igjen i 1945.
Olsen var aktiv i fiskerorganisasjoner. Han var nestformann i Finnmark Fiskarlag (1934–1940), formann i styret for Norges Råfisklag (1938–1951) og formann i Norges Fiskarlag (1951–1955).
I 1945 ble Olsen innvalgt på Stortinget for Finnmark. Han ble gjenvalgt i de fire neste stortingsvalg og satt som representant sammenhengende i nitten og et halvt år, til 1965. Han var medlem av sjøfarts- og fiskerikomitéen, valgkomitéen, og den utvidede utenriks- og konstitusjonskomité. Fra 1958 til 1965 var han formann for sjøfarts- og fiskerikomitéen.

Familie

Sønnen Trygve Olsen ble fiskeriminister i Lars Korvalds regjering, mens en annen sønn, Birger Olsen ble  nestformann i Norges Fiskarlag.

Utmerkelser

Olsen ble i 1965 av kongen utnevnt til ridder av 1. klasse av Sankt Olavs Orden.