Souhaila Andrawes

Bakgrunn

Souhaila Andrawes var datter av kristne palestinske foreldre som var flyktet fra sin hjemby Haifa. Hun vokste opp i Beirut, og gikk der på en pikeskole drevet av franske nonner. I 1965 ble hun med foreldrene videre til Kuwait, der hun en kortere tid gikk på en muslimsk skole. Hun hadde ambisjon å bli nonne, noe som ikke kunne virkeliggjøres i Kuwait, og hun ville derfor flytte til Jerusalem. Men så kom seksdagerskrigen i 1967, og følgen av den ble at hun ikke fikk gjennomført sine planer. 
Selv om hun tok skoleavslutning som årsklassens beste, fikk hun ikke anledning til å studere, idet hun ikke hadde kuwaitisk statsborgerskap og heller ikke hadde de nødvendige forbindelser  Men hun kunne flytte til Libanon, og der fikk hun studert engelsk språk og engelsk litteratur.

Etter kapringen

Hun ble dømt til 20 års fengsel av en spesialdomstol i Somalia. Hun ble benådet etter to år og utvist.
Hun dukket opp i Norge, fra Kypros, i 1991 og bodde i landet sammen med sin ektemann og deres datter. De oppga sine riktige navn og data og søkte om politisk asyl, og fikk tidlig oppholdstillatelse på humanitært grunnlag, blant annet fordi ektemannen fremholdt at han fryktet forfølgelse fordi han bekjempet terrorisme. 
Andrawes skulle (ifølge den senere tyske dommen) ha gjort alt hun kunne for å integreres fortest mulig i det norske samfunn: I løpet av noen få måneder lærte hun seg å forstå og snakke norsk, hun flyttet omgående med sin familie til en leilighet i et boligområde med overveiende norsk befolkning, hun holdt seg til en menighet i Den norske kirke, for Oslo kommune overtok hun oppgaven å ta seg av andre flyktninger og hjelpe dem med integreringen, datteren sendte hun på norsk skole og ble valgt til foreldrerepresentant. 
I 1994 ble hun sporet opp av tysk politi og begjært utlevert. Hun ble arrestert i Oslo den 13. oktober 1994, og umiddelbart underkastet et en uke langt avhør. Hun fortalte da meget om PFLP og nevnte navn, fakta og politiske strategier fra 1970-årene. 
Det ble gjort forsøk på å hindre utleveringen til Tyskland. Etter ett år med flere runder i rettssystemet avgjorde justisminister Grete Faremo 10. oktober 1995 at hun skulle utleveres til Tyskland i lys av forbrytelsenes karakter. Selve utleveringen fulgte i slutten av november 1996.
Der ble hun i november 1996 dømt av Hanseatisches Oberlandesgericht i Hamburg til ti års fengsel for flykapring, frihetsberøvelse, utpressing, medvirkning til overlagt drap på flykapteinen og drapsforsøk på de tyske politimannskapene som stormet flyet.
Selv om hennes deltagelse i flykapringen aldri var noe tvilsspørsmål, dreide mye av rettssaken seg rundt forsvarets problematisering av om hun kunne sies å ha pådratt seg noe personlig ansvar for mordet på flykapteinen. Den tidligere terroristen fremholdt at hun følte seg uskyldig for mordet, og at utsagn hun hadde gjort om dette tidligere var blitt galt oversatt og oppfattet. Hun understreket at hun hadde forakt for ugjerninger som mord. Rettens kjennelse var i tråd med aktoratets påstand om medvirkning til drapet. 
Hun ble i tillegg i desember 1996 dømt til seks måneders fengsel for å ha nektet å vitne mot Monika Haas, tiltalt for å ha skaffet flykaprerne våpen. Tysk påtalemyndighet var beredt til å frafalle kravet om lang straff dersom hun vitnet mot Monika Haas. Andre kilder oppgir at hun fikk 12 års fengsel ved den tyske domstolen der tiltalen kunne medført opp til 25 års fengsel.
Norske myndigheter gav tidlig tilsagn om at Andrawes kunne mottas for soning i Norge, der hennes mann og mindreårige datter bodde, etter at hun hadde sonet ferdig tilleggsdommen. Etter at dette hadde funnet sted i en fengselsanstalt i Frankfurt, ble hun overført til et fengsel i Hamburg i mai 1997. Der innledet hun en sultestreik i protest. To uker etter tok stortingsrepresentant Erling Folkvord (RV) opp hennes svar i skriftlig brev til justisministeren, som da var Gerd-Liv Valla. Hun svarte at Justisdepartementet ville prioritere behandlingen av en overføringssøknad straks den innkom fra tysk side, og gjentok at departementet ikke ville motsette seg en slik overføring og at dette var kjent for tyske myndigheter.
Den 11. juli 1997 var avgjørelsen formelt fattet,
og overflyttingen fant sted 29. juli.
Andrawes kom da til Bredtveit fengsel og sikringsanstalt i Oslo. Etter å ha sonet halve straffen ble hun i november 1999 løslatt fra fengselet.

Etter løslatelsen

Den norske regjering begrunnet benådningen med henvisning til Andrawes' dårlige helsetilstand. I intervjuer har hun senere klaget over å ha smerter på grunn av skadene hun fikk da hun ble skutt under GSG9-aksjonen. 
Både overføringen til norsk fengsel og den tidlige løslatelsen avstedkom mange protester. Mange, deriblant Carl I. Hagen, mente det var upassende at en som var dømt for flykapring skulle slippe ut etter bare fem år og at Andrawes ikke burde få opphold i Norge. Også daværende Høyreleder Jan Petersen advarte mot en tidlig løslatelse og fremholdt at «ved slik alvorlig kriminalitet må straffen fullbyrdes». Så sent som noen få uker før norske myndigheter løslot henne hadde det tyske justisdepartementet gjort det klart at det ikke var aktuelt å løslate henne i overskuelig fremtid.
Andrawes bor i dag (2008) i Norge, og har blant annet sittet i redaksjonen for det marxistiske tidsskriftet Materialisten. I slutten av 2004 medvirket hun opp i fjernsynsprogrammet Redaksjon EN på NRK, der hun ble presentert som «norsk-palestiner». Hun kommenterte Yasir Arafats død og spørsmålet om Yasir Arafat var terrorist.
Andrawes har vært trukket frem i flere offentlige diskusjoner, både knyttet til norsk innvandrings- og flyktningepolitikk og terrorbekjempelse.
I boken Für die RAF war er das System, für mich war er der Vater av Anne Siemens forteller den tidligere Landshut-flyvertinnen Gabriele von Lutzau om sin uforstående holdning til at den brutale terroristen kan leve fritt i Norge og bare satt fire år i fengsel for  sine menneskeforaktende gjerninger. Det tidligere gisselet beskriver Andrawes som spesielt grusom og ubarmhjertig. 
Andrawes snakker selv om sin deltagelse i kapringen i Heinrich Breloers dokudrama Todesspiel. I intervjuet beklager hun sin deltagelse i aksjonen.

Filmatisering

I 2007 ble kapringen av Landshut filmatisert av ARD. I filmen spilles Souhaila Andrawes av den tyrkisk-tyske skuespilleren Nezâ Selbuz.