Husbukk

Utseende

En middelsstor trebukk, svært variabel i størrelse (7-21 mm, hunnene jevntover større enn hannene). På farge er den mørkbrun til svart, kroppsformen er noe flat og antennene maksimalt halvparten så lange som kroppen. Hodet er rundet, mye bredere enn langt. Pronotum er tydelig bredere enn langt, sidene jevnt rundet, med en opphøyd, blank lengdeflekk på hver side. Pronotum er dekket med lange, fine, utstående grå hår. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum og har markerte, men ikke helt rettvinklede, skuldre, bak disse parallellsidige. Overflaten er læraktig. Hos hunnen stikker et langt eggleggingsrør ut bak dekkvingene når hun legger egg. Lårene er ganske tykke, ellers er beina slanke.

Levevis

Larvene foretrekker fuktutsatt treverk og de har optimale utviklingsforhold ved ca. 85% relativ luftfuktighet og +28 C. Ved slike forhold utvikles fra egg til voksen bille i løpet av 10-11 måneder, men så gode forhold er det kun under laboratorieforhold. Husbukk kan utvikle seg i tørt treverk av bartrær, særlig i hus- og konstruksjonstømmer, men da er utviklingstiden betydelig lengre på grunn av både sesongsvariasjoner og lokale forutsetninger for temperatur og fuktighet. Arten kan av og til forårsake lokalt kraftig svekkelse av treverk, men de fleste bygningsskadene er mer at kosmetisk art. Av og til kan man høre at de store larvene spiser av treverket, men ofte merkes angrepene først når de voksne billene klekker og etterlater seg utflygningshull. Larveutviklingen tar gjerne 3-4 år, men kan også ta lengre tid, trolig mer enn 10-12 år i noen tilfeller. Larvene er svært varmekrevende og dette gjør at den stort sett angriper soloppvarmede konstruksjoner som ikke blir for varme om sommeren. Husbukken er kun funnet i bygningsmaterialer i Norge, men den er kjent for at den kan formere seg ute i naturen (i tørre furuer) i blant annet Sør-Sverige og øya Ruhnu (Runö) i Latvia. Også de voksne billene krever høy temperatur for å være i aktivitet, i Norden skjer sverming og paring om sommeren. Arten angriper bare ubehandlet treverk, den gjør mest omfattende skade på granved der den spiser både yteved og kjerneved, på furu- og eikeved spiser den bare yteveden. Husbukk foretrekker ferskt treverk og kan ofte påtreffes i nye bygninger, men det tar lang tid før det eventuelt oppstår vesentlige svekkelser av treverket. Over tid kan utviklingen nå så langt at det er lokalt alvorlige skader. Moderne bekjempelse omfatter i begrenset omfang bruk av insektgift.

Utbredelse

Arten er utbredt over det meste av Palearktis, og finnes også i Nord-Amerika. I Norden har den en klart sørlig utbredelse og den forekommer i Norge på deler av Sør- og Østlandet, og langs de store fjordene på Vestlandet. Arten krever relativt varme somre og ikke for kalde vintre, den norske utbredelsen er begrenset av klimaet, men det betyr at det kan tenkes å skje en forandring i utbredelsen i takt med klimaendringer slik at den får en mer omfattende utbredelse. Samtidig vurderer Artsdatabanken husbukk til å være en relativt sjelden art og den er definert som en rødlisteart, dvs. at den er sårbar i forhold til fare for utryddelse på grunn av at arten er klimatisk begrenset i Norge og at den har gått sterkt tilbake i nyere tid som følge av substratmangel.