Det sixtinske kapell

Historie

Mens kapellet er velkjent som lokalisering for pavelige konklaver er stedet fremst funksjon å være pavens huskapell (Cappella Pontificia), det ene av to ved pavens husholdning. Det var kalt fram til 1968 for pavens hoff (Pontificalis Aula). På tiden til pave Sixtus IV på slutten av 1400-tallet besto pavens kapell av rundt 200 mennesker, inkludert geistlige, Vatikanets embetsmenn, og framstående lekfolk. Det var 50 tilfeller i løpet av året som ble forordnet i pavens kalender hvor hele det pavelige huskapell skulle møtes. Av disse 50 anledningene var 35 av dem messer, og hvor 8 av disse ble holdt i basilika (kirken), vanligvis betydde det Peterskirken, og ble benyttet ved store forsamlinger. Disse omfattet juledag og messer ved påsken hvor paven selv var messeprest (den som utførte seremoniene). De andre 27 messene kunne bli holdt i mindre offentlige steder, eksempelvis ble Cappella Maggiore benyttet før den ble ombygd på det samme stedet som dagens sixtinske kapell står.
Cappella Maggiore, «Det større kapell», har sitt navn etter fra det faktum at det var et annet kapell som også ble benyttet av paven og hans følge for daglig religionsutøvelse. På tiden til pave Sixtus IV var dette referert til som kapellet til pave Nikolas V og som hadde blitt utsmykket av Fra Angelico. Cappella Maggiore er nedtegnet som eksisterende i 1368. I henhold til en meddelelse fra Andreas fra Trebizond til pave Sixtus IV var det på den tiden da det ble revet for å gjøre plass til dagens kapell, allerede svært forfallent med vegger som sto for fall.
Det nåværende kapell, på samme sted som tidligere Cappella Maggiore, ble forgitt av Baccio Pontelli for pave Sixtus IV, og ble oppkalt etter denne paven og bygd under overoppsyn av Giovannino de Dolci mellom 1473 og 1481. Proporsjonene for dagens kapell synes å følge tett det opprinnelige. Etter at byggarbeidene ble fullført ble det dekorert med freskoer av en rekke kjente kunstnere fra høyrenessansen, inkludert Sandro Botticelli, Domenico Ghirlandaio, Pietro Perugino, og Michelangelo.
Den første messe i det sixtinske kapell ble feiret den 15. august 1483, festen for jomfru Marias himmelfart, og i seremonien ble kapellet viet og dedikert til jomfru Maria.
Det sixtinske kapell har opprettholdt sin funksjon fram til i dag og fortsetter å holde de viktige tjenestene i pavekalenderen, så sant paven ikke er på reise. Det er et fast kor, det sixtinske kapellkoret og som det har blitt skrevet musikk særskilt for. Det mest kjente stykket er Gregorio Allegris Miserere mei, Deus.

Beskrivelse

Kapellet består av et langt kirkerom under et tønnehvelv med vindusåpninger. Det ble påbegynt i 1473 under  pave Sixtus IV, som inviterte en rekke kunstnere til å bidra til utsmykningen. Blant dem var Sandro Botticelli og Pinturicchio, men den mest kjente var imidlertid Michelangelo, som malte taket (1508–1512) med scener fra skapelsehistorien, og alterveggen, med en stor freske som forestiller Dommedag  (1534–1541). Over vinduene på de to sideveggene kan man se Jesu stamfedre.
I det sixtinske kapell foregikk det mellom 1981 og 1994 en omfattende restaurering. Restaureringen av Michelangelos fresker, som fjernet århundrers patina, ble finansiert av et japansk fjernsynsselskap som til gjengjeld blant annet fikk spesielle rettigheter til inntekter fra postkortsalg.