Slaget ved Sedan

Bakgrunn

Etter Marskalk Bazaines nederlag ved Gravelotte var den franske Rhin-armeen tvunget til å trekke seg tilbake til Metz, hvor de ble beleiret av godt over 150 000 prøyssere. Keiser Napoleon III opprettet deretter sammen med marskalk Mac-Mahon en ny fransk hær, som skulle marsjere mot Metz for å redde Bazaine. Napoleon III stilte seg personlig i spissen for hæren ledsaget av Mac-Mahon. De fulgte en rute mot nordøst til den belgiske grense for å unnvike de preussiske styrker før de vendte mot sør for å nå frem til Metz og slutte seg til Bazaines styrker.
Prøysserne, under von Moltkes kommando, vendte imidlertid dette til egen fordel og fanget franskmenne i en knipetangsmanøver. Den franske taktikk var uklok, ettersom prøysserne adskillige ganger hadde udmanøvrert de franske tropper og vunnet en rekke seirer i løpet av august 1870. Dessuten hadde marsjen tæret på de franske soldaters krefter og etterlatt begge flanker åpne. Moltke delte sin hær i to, etterlod den ene halvdel ved Metz og førte den annen mot nord, hvor de møtte franskmennene ved Beaumont den 30. august. Etter en hard kamp trakk franskmennene seg tilbake til Sedan, for å hvile ut og få nye forsyninger.
Etter å ha omgruppert hæren i byen ble et mindre korps plassert for å forsinke den preussiske fremrykning, men det ble raskt isolert av den preussiske hær som samlet seg ved byen. Franskmennene kunne på grunn av utmattelse ikke trekke seg ytterligere tilbake. Dessuten manglet det ammunisjon. Baktroppen tok oppstilling ved fortet i Sedan og bakkene og skogen ved Calvaire d'Illy.
Moltkes oppfatning av de franske styrkers tilstand var mer optimistisk enn den reelle situasjon; han mente at deres eneste mulighet for å redde bare en del av hæren var en fortsatt tilbaketrekning. Derfor delte han sin hær i tre: én som skulle angripe franskmennene hvor de var; én som fortsatte fremrykningen for å fange en tilbaketrekkende hær; og en siste som skulle holde elvebredden. Den franske hær var imidlertid ute av stand til at flytte seg ytterligere og måtte kjempe der den stod. Det lyktes dermed prøysserne å omringe franskmennene ved Sedan.

Slaget

Slaget ble åpnet da den franske Châlons-armé med 202 infanteribataljoner, 564 artillerikanoner og 80 kavalerieskadroner angrep den omringende preussiske 3. og Meuse-armé, som bestod av 222 infanteribataljoner, 774 artillerikanoner og 186 kavalerieskadroner. Napoleon III hadde beordret Mac-Mahon å bryte ut av den tyske omringning, og det eneste sted hvor det virket mulig var ved byen La Moncelle, hvor flankene var beskyttet av en befestning. Prøysserne valgte likeledes La Moncelle som et sted der de kunne etablere et innfall. Prins Georg av Sachsen ble sammen med det preussiske XI. korps tildelt denne oppgave. General Baron von der Tann fikk ordre om samtidig å angripe Bazeilles på den venstre flanke.
Dette førte til de første trefninger, der franske tropper hadde barrikadert gatene i Bazeilles. Tann sendte en brigade over en pongtongbro tidligt om morgenen, som møtte hard motstand og derfor bare vant fotfeste i en liten del av byen. Senere ankom flere franske brigader. Fire timer senere nådde prøyssernes 8. division frem, og Tann besluttet at det var tid for et avgjørende fremstøt. 
Det hadde ikke vært mulig å føre kanoner med over Meuse før en time senere. Kampene spredte sig til hele den sørlige del av byen, og den 8. divisjon ble nå sendt inn som forsterkning til de bayerske styrker i La Moncelle. Kampene her var begynt to timer senere enn i Bazeilles. I første omgang hadde den franske kommandant Auguste Ducrot beordret tilbaketrekning fra La Moncelle, men General de Wimpffen gav kontraordre og kastet sine tropper mot sachserne. Dette skapte fornyet samling av de franske styrker som presset sachserne og bayerne tilbake. Da Bazeilles var falt og en frisk bølge av preussiske tropper ankom falt det franske motangrep imidlertid sammen.
Det preussiske artilleris heftige bombardement og nye preussiske angrep fra nordvest og vest drev den franske hær inn i skogen Bois de la Garenne, hvor den var omringet med middagstid. Det franske kavalleri foretok tre desperate angrep på et preussisk korps i landsbyen Floing. Kommandanten Marguerite ble hardt skadet (døde noen dager senere) under det første angrepet, og de to følgende medførte ikke annet enn harde tap.