google/wiki40b huggingface dataset:
Skolastikk

Skolastikken var en teologisk og filosofisk vitenskap i middelalderen som forsøkte å systematisere troslæren ved hjelp av Aristoteles' logikk. Thomas Aquinas var den mest betydningsfulle bidragsyteren til skolastikken og ønsket å bygge bro mellom tro og fornuft. Han mente at vi må forstå Gud gjennom verden, og ikke «verden gjennom Gud» som Augustin kunne ha sagt. Thomas Aquinas var dessuten som alle andre skolastikere inspirert av Aristoteles og hevdet blant annet at privat eiendomsrett ikke var syndig, men en del av den naturlige orden. Sosiale forskjeller var fortsatt akseptert, og ble forklart med at det var «vår herres mening». 
Skolastikken satte kristne standarder for hvordan man utfører økonomisk aktivitet, og forklarte dette ut i fra viktige prinsipper som privat eiendomsrett, rettferdig pris, og ågerrenter som var sett på som syndig og forkastelig. Man skulle ikke tjene penger på penger.
José Saramago

Bakgrunn

Saramago vokst opp i en landbrukerfamilie i en liten landsby nord for Lisboa. Han utdannet seg til mekaniker etter å ha avbrutt andre studier av økonomiske grunner.

Karriere

Han arbeidet innen flere forskjellige yrker, etterhvert for forskjellige forlag og aviser. Han var assisterende sjefredaktør i dagsavisen Diário de Notícias frem til 1975 da han måtte fratre tjenesten på grunn av de politiske begivenhetene i landet. Han virket en tid som oversetter, men kunne fra 1980-tallet forsørge seg som forfatter. 
Saramago fikk sitt internasjonale gjennombrudd i 1982 med romanen Memorial do Convento (Klosterkrønike) og ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1998. Saramago har vært medlem av det portugisiske kommunistpartiet siden 1969, han var ateist og beskrev seg selv som pessimist. Hans oppfatninger skapte store kontroverser i Portugal, spesielt etter utgivelsen av Jesusevangeliet.
I 1988 giftet han seg med den spanske journalisten Pilar del Río, som også var oversetter av hans verk til spansk. Han var fra 1992 bosatt på Lanzarote (en av Kanariøyene).

Stil

Saramagos språk var preget av lange setninger, og han brukte en tegnsetting som vanligvis ville blitt betraktet som ukorrekt. Han brukte ikke anførselstegn for å gjengi direkte tale. Mange av «setningene» hans kan være på en side eller lengre, da han ofte brukte komma der andre forfattere ville ha brukt punktum. Overraskende nok tar det ikke lang tid før leserne venner seg til denne unike prosastilen.

Kritikk av staten Israel

Som en kommentar til konflikten mellom israelerne og palestinerne, uttalte Saramago i 2003 at jødene ikke lenger fortjener "sympati for lidelsene de gjennomgikk under holocaust. . . . Å leve i skyggen av holocaust og forvente tilgivelse for alt de gjør på vegne av det de har lidd, virker fornærmende på meg. De lærte ingenting av lidelsene til sine foreldre og besteforeldre."  En jødisk menneskerettighetsgruppe, ADL, har karakterisert disse bemerkningene som antisemittiske. Abraham Foxman, direktør i ADL, uttalte: "José Saramagos kommentarer er et grovt fornærmende angrep, og avslører en uvitenhet omkring saken som vitner om fordommer mot jødene."
Saramago svarte med at kommentarene var rettet mot politikken den israelske staten førte mot palestinerne. Han har uttalt at Israel ikke med rette kan hevde å representere internasjonal jødedom, og at staten har brukt påstander om antisemittisme til å undergrave genuin kritikk av handlinger som ikke kan rettferdiggjøres, og ikke ville ha blitt godtatt dersom de kom fra en hvilken som helst annen stat i Midtøsten.
Anisarthrini

Utseende

Små til middelsstore (5-20 millimeter), avlange trebukker, brunsvarte med brunrøde dekkvinger. Hodet er bredere enn langt uten forstørrede kjever, antennene omtrent så lange som kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet med rundede sider. Dekkvingene er lange og parallellsidige med rettvinklede "skuldre", uten opphøyde ribber.

Levevis

De voksne billene er nattaktive og besøker ikke blomster.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i middelhavsområdet og Sentral-Asia.

Kilder

Cerambycidae of the World - Anisarthrini 
BioLib - Anisarthrini 
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. 
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. Om trebukker, side 326-357. N.W. Damm.
Strupemikrofon

En strupemikrofon er en type mikrofon som plukker opp lyd direkte gjennom sensorer i kontakt med halsen. På grunn av denne formen er den i stand til å plukke opp tale i larmende miljøer som på en motorsykkel eller i en nattklubb der andre typer mikrofoner ikke ville fungere tilfredsstillende fordi talen ville drukne i bakgrunnsstøy. Denne type mikrofon er også i stand til å plukke opp hvisking og fungerer derfor godt i omgivelser hvor man må være stille mens man kommuniserer med andre på avstand, slik som under fordekte militære operasjoner.
Athemistus

Utseende

Ganske små, brunlige trebukker. Antennene er vanligvis omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er ovale uten markerte "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Den 73. filmfestivalen i Venezia

Den 73. filmfestivalen i Venezia ble holdt fra 31. august til 10. september 2016 i Venezia i Italia. Den britiske regissøren Sam Mendes var jurypresident for de konkurrerende filmene. Damien Chazelles filmmusikal La La Land var åpningsfilmen, og Antoine Fuquas westernfilm The Magnificent Seven var avslutningsfilmen. Lav Diazs filippinske dramafilm Ang Babaeng Humayo vant Gulløven under filmfestivalen. Det norske filmnettstedet Montages mente at filmfestivalen i 2016 var et år med flere sterke kvinneskikkelser og pekte ut Jackie og Hacksaw Ridge som to høydepunkt.
Ise Glassverk

Ise Glassverk var et foretak som ble oppretta i 1810 på vestsiden av Isesjøen i Østfold. Det ble trolig lagt ned i 1818-1820. Jens Kraft omtaler at verket i 1820 "har, tildels i mangel av brende, i nogle aar ikke været i drift", nedleggelsestidspunktet varierer derfor i senere kilder fra 1816 til 1820, men glassverksarbeidere finnes omtalt i Skjeberg Ministrialebok så sent som oktober 1833.
I 1806 ble monopolet de statlige glassverkene hadde vært priveligert med siden 1760 opphevet. Dette førte til anleggelse av en rekke nye private glassverk, de fleste i Namdalen, men også Eid Glassverk i Høland og Ise Glassverk i Skjeberg. 4. februar sender provst Andreas Melchior Glückstad, forvalter Knut Biørnschou og forvalter Ole Severing Krefting inn ansøkning om å få anlegge en glasshytte ved den nordre ende av Isesjøen i Smålenene. Søknaden tar sikte på å benytte skogavfall som fantes i distriktet til brensel. Rentekammeret i København erklærer 7. februar 1810 at det har intet å invende mot anlegget.
Eiendommen blir tinglyst arvefæstet fra Nes 4. oktober 1810 Det er også oppført et skissekart over tomten uten at selv verket er inntegnet.
Verket kom i gang i 1811, men først to år sendere var det i full drift.
Verket oppgis i 1820 å ha hatt 7 personer i fast drift og 12 i dagleie, kvarts fra lokal kilde og leire importert fra England. I Østfoldarv oppgis at koboltslig ble kjøpt fra Modum blåfargeverk, uten at dette oppgis med noen kilde.
Reichskommissariat Niederlande

Bakgrunn

Tyskerne innledet invasjonen av Nederland den 10. mai 1940. Etter bare fire dagers kamper kapitulerte de nederlandske strykene den 14. mai. Samme dag flyktet den nederlandske regjeringen til London. Wilhelmina av Nederland hadde flyktet dagen i forkant. Den 20. mai ble en militær administrasjon ledet av Militärsbefehlshaber Alexander von Falkenhausen implementert i de okkuperte områdene. Militær administrasjonen ble raskt oppløst og erstattet av en sivil administrasjon under ledelse av Rikskommissær Arthur Seyss-Inquart. Adolf Hitler valgte en sivil forvaltning fremfor en militær forvaltning på grunn av at han anså nederlenderne som en del av den ariske rase.

Strategi og Policy

I de innledende fasene av den tyske okkupasjonen planla nazistene å støtte det nederlandske nasjonalsosialistiske partiet NSNAP. NSNAP støttet åpent inkorporeringen av Nederland inn i Tyskland. Partiet fikk stor dekning i nazistiske aviser og etablerte en egen nederlandsk versjon av Hitlerjugend. NSNAP oppnådde liten støtte av det nederlandske folket, noe som gjenspeiler at partiet bare fikk 998 stemmer ved regjeringsvalget i 1937. Partiet ble etterhvert ansett som politisk svake av tyskerne.
NSNAP ble etterhvert betraktet av tyskerne som å være politisk ubrukelig og gikk over til å støtte det fascistiske partiet Den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Nederland (NSB) ledet av ledet av Anton Mussert. Den 14. desember 1941 ble alle politiske partier i Nederland forbudt unntatt NSB og dermed ble NSNAP oppløst.
NASDAQ-100

NASDAQ-100 er en aksjeindeks som inkluderer de 100 største innenlandske og internasjonale, ikke-finans-selskaper listet på NASDAQ-børsen, det er en modifisert market value-weighted index; indeksvekten er basert på selskapenes markedskapitalisering. Indeksen omfatter ikke finansselskaper, men omfatter selskaper utenfor USA; til forskjell fra S&P 500 og Dow Jones Industrial Average.
Seversk

Seversk (russisk: Се́верск) er en lukket by i Tomsk oblast i Russland. Byen ligger femten kilometer nordvest for Tomsk på høyre bredd av elva Tom. Innbyggertall: 109 106 (folketelling: 2002). 
Byen ble grunnlagt i 1949, og var kjent som Pjatyj Potsjtovyj (russisk: Пя́тый Почто́вый) frem til 1954 og som Tomsk-7 (russisk: Томск-7) til 1992. Bystatus ble innvilget i 1956.
Seversk er hjemby for Den sibirske gruppen av kjemiske bedrifter, grunnlagt i 1954. Den omfatter flere atomreaktorer og kjemiske fabrikker for utskilling, anrikning og gjenvinning av uran og plutonium. Atomvåpen ble produsert og lagret på bedriftenes områder.
Byen var en hemmelig by i Sovjetunionen helt til president Boris Jeltsin i 1992 erklærte at slike byer kunne bruke sine historiske navn. Frem til da fantes ikke byen på noen offisielle kart. Som tradisjonen var med sovjetiske byer som inneholdt hemmelige anlegg, så var Tomsk-7 i realiteten et postboksnummer, og impliserte dermed at stedet lå i en viss avstand fra byen Tomsk.
Til tross for dekretet som fjernet Seversks hemmelige status, så er byen fortsatt lukket for utenforstående. Tillatelse til å besøke byen kan bare innvilges av de aktuelle styresmakter, gjennom institusjonene som skal besøkes, eller via privatpersoner som for eksempel en nær slektning.
En av de alvorligste atomulykke ved SGCE fant sted 6. april 1993, da en tank med en svært radioaktiv oppløsning eksploderte.
O mottag her min dyrebare dukke

«O mottag her min dyrebare dukke» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.

Teksten

1.O mottag her min dyrebare dukke

siste hilsning fra mitt hjerte går,

som i stille lønndom for deg sukke

og deg beundrer jeg som en helligdom.
2.Hulde Lina jeg for deg ei dølger,

att din yndest gjør mitt hjerte sorg,

o min barm av idel elskov bølger

inntil siste puls i døden slår.
3.Elskovs pensel tegned deg så fager

første gangen jeg dine øyne så,

og i himmelsk klarhet står nu malet

for mine øyne hvor jeg står og går.
4.Blott for deg mitt hjerte trofast banker,

blott for deg jeg fatter kjærlighet,

blott for deg jeg øver mine tanker

dag og natt så stilles du for meg.
5.Men her i Kongegårdens høye sale,

angstens hjerter titt av sorgen klemt,

og en himmelsk klarhet deg omstråle

o mitt hjerte slår så bølgende.
6.Hyttens sønn misunn meg ei din lykke,

skjønt jeg står opphøyet over deg,

himmelen skjenkte meg en bedre lykke

som i verden her ble nektet meg.
7.Du ditt elskovs valg kan fritt bestemme,

ingen hindring deg i veien står,

men jeg lyde må til lovens stemme

jeg over disse grenser ei tør gå.
8.Men hist bak graven der hvor allting smiler,

der hvor fyrster intet fortrinn har,

seierskransen oss tilsammen binder,

ut i evigheten til ett par.
9.Jeg mitt purpur og min gyldne krone

gjerne ville bytte bort for deg,

du er meg mer enn kongens gyldne krone

om den en glinsede som solen rød.
Jacmel

Jacmel er en by i det sydlige Haiti. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 43 906, med 178 697 i kommunen med samme navn. Jacmel er hovedstad i departementet Sud-Est og regnes for et viktig kulturelt senter i landet.
Bradwell (Milton Keynes)

Kirken

Sognekirken i Bradwell, Church of St Lawrence, er datert til 1200-tallet. Den har i sitt klokketårn to av de eldste kirkeklokkene i landet, datert til rundt 1300. Kirken er dedikert til St Lawrence, som er det engelske navnet for helgenen Laurentius av Roma og som ble martyr etter å ha blitt brent på en stake. Det er et alterdekke i koret med flammer på for å avbilde hvordan helgenen døde.
Kirken var knyttet til kirken til klosteret. Når det var en pilegrimsreise for syke som søkte helse prosesserte munkene til denne kirken og deretter til en meget gammel kirke i Stanton Low i nærheten av Stantonbury.
VM i landeveissykling – Kvinnenes landeveisritt

VM i landeveissykling – Kvinnenes landeveisritt ble første gang arrangert i 1958.
Monica Valvik vant i 1994, og Anita Valen tok bronse i 2004.
Acacius av Beroea

Acacius av Beroea, eller Akakios (omtalt som født ca 322; død mellom 432 og 437) var biskop av Beroea i Syria på 300-tallet og 400-tallet.
Lite er kjent om hans unge år. Men man vet at han da levde i klosteret Gindanus ved Antiokia ved Orontes. I 377 ble han sendt til Roma der han for pave Damasus I la frem og kritiserte appolinarismen.
Da Eusebius av Samosata vendte tilbake fra eksil i 378, ordinerte han Acacius til biskop av Berøa i Syria (i dag Aleppo). Gan deltok som biskop på Det første konsil i Konstantinopel (381).
Ragnhild Engebretsen

Familie

Ragnhild Wilkens Engebretsen var datter av hotelleier Waldemar Leopold Engebretsen og Julie Wilkens. Hun ble 7. mai 1913 gift i København med forfatteren Rolf Hiorth-Schøyen (1887-1932).

Liv og virke

Ragnhild Engebretsen var ansatt ved Fahlstrøms Theater de siste årene dette var i drift. Hun medvirket ved teatrets avskjedsforestilling 30. august 1911, der hun gestaltet rollen som frøken Rummel i Henrik Ibsens Samfundets Støtter.
Michael Roberts

Liv og virke

Roberts ble født i Bournemouth som William Edward Roberts og utdannet ved den videregående skolen i Bournemouth. Fra 1920 til 1922 studerte han ved King's College London hvor han tok en BSc i kjemi. Fra 1922 til 1924 studerte han matematikk ved Trinity College ved Universitet i Cambridge, og det var i løpet av denne tiden han tok fornavnet Michael (etter den russiske lærde Mikhail Lomonosov). I 1925 eller 1926 meldte han seg inn i det britiske kommunistpartiet, men ble utvist før det hadde gått et år.
Fra 1925 til 1931 underviste han ved en videregående skole i Newcastle før han flyttet til London og ble lærer ved Mercers' School i tiden 1931 til 1934. Han dro deretter tilbake til Newcastle. Etter å ha utgitt sin første diktsamling i 1930 begynte han å redigere antologier hvor New Country (1933) ble rost for sitt utvalg av poeter, blant annet W.H. Auden, som var inkludert. I 1945 deltok han i en høyprofilert radioserie, Whither Britain?, sammen med kjente briter som Winston Churchill og Ernest Bevin. I 1935 giftet han seg med Janet Adam Smith, som også skrev om litteratur og redigerte antologier. Som ham var hun også fjellklatrer. De bosatte seg i Fern Avenue, Jesmond i Newcastle upon Tyne hvor de blant annet fikk besøk av W.H. Auden i september 1937. I 1939 dro til Penrith i Cumberland da skolen ble evakuert ditt grunnet krigstrusselen. Der delte de for en tid his med poeten Kathleen Raine.
De fikk fire barn: Andrew Roberts, professor i afrikansk historie ved Universitet i London, født 1937; Henrietta Dombey, professor i lese- og skrivekyndighet for grunnskoleundervisning ved Universitet i Brighton, født 1939; Adam Roberts, professor i internasjonale relasjoner ved Universitet i Oxford, født 1940; og John Roberts, forfatter av energispørsmål og Midtøsten-politikken, født 1947.
The Faber Book of Modern Verse (1936), som han redigerte, er den utgivelsen som han først og fremst huskes for. Han fortsatte med arbeider innen poesi og prosa, og en studie om  T.E. Hulme, som påvirket britisk modernisme. Under den andre verdenskrig, fra 1941 og til 1945, arbeidet han for BBCs europeiske tjeneste. Fra 1945 til 1948 var han rektor ved College of St Mark and St John i Chelsea, London, hvor en av hans kollegaer var biologen Cyril Bibby. Han døde av leukemi i 1948.
Michael og Janet Roberts bygde opp en stor boksamling om fjellklatring, og som sammen med samlingen til Universitet i Oxfords fjellklatrerklubb har dannet grunnlaget for etableringen i desember 1992 av et eget bibliotek, Oxford Mountaineering Library. Det er ved Radcliffes vitenskapsbibliotek i Parks Road i Oxford. Dets lokalisering er innenfor samme bygning, etasje 3.
Liquan

Liquan (kinesisk: 礼泉县; pinyin:  Lǐquán Xiàn) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Xianyang.
Folkemengden var på 450 648 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Zhaolingmausoleet for keiseren Taizong (Li Shimin) fra Tang-dynastiet ble i 1961 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Samferdsel

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Zhenjiang

Historie

Under Mingdynastiet og Qing-dynastiet var Zhenjiang et viktig handelssentrum. 
Den amerikanske forfatterinnen Pearl S. Buck (1892–1973), som skrev romaner om Kina og vant Nobelprisen i litteratur, bodde i Zhenjiang med sine misjonærforeldre til hun ble 18, og underviste også der. Hennes barndomshjem er bevart. 
Fra 1928 til 1949, under Kuomintangregjeringen under Chiang Kai-shek ble Zhenjiang gjort til provinsen Jiangsus hovedstad, mens Nanjing (som nå er provinshovedstaden) var landets hovedstad. 
Zhenjiang er Li Lanqings fødested.

Samferdsel

Byen ligger ikke bare ved Keiserkanalen og Kinas viktigste naturlige vannvei Chang Jiang, men er også stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghubanen som løper fra Beijing til Shanghai via blant annet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou.
Beijing-Shanghai høyhastighetstog har også stoppested her.
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Kulinarisk

I matveien er Zhenjiang kjent for sin spesielle Zhenjiangeddik.
Glade Bay

Glade Bay er en bukt i Amundsenhavet mellom nordenden av Wright Island, foran Getz isbrem, og nordvestsiden av Murray Foreland, Martin Peninsula, på Bakutis Coast i Marie Byrd Land i Antarktis. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy fra 1959-67, og ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names etter offiseren Gerald L. Glade i US Navy, som var helikopterpilot på USNS «Atka» under U.S. Navy Operasjon Deep Freeze, 1956-57, og nestkommanderende for Naval Support Force i Antarktis, 1975-76.
Osly-Courtil

Befolkningsutvikling

Antall innbyggere i kommunen Osly-Courtil
Referanse: INSEE
Scott Stearney

Tidlig liv og utdannelse

Stearney ble født og vokste opp i Chicago i Illinois. Han ble uteksaminert fra University of Notre Dame, og fikk en bachelor of arts-grad i økonomi før han fikk bestalling i den amerikanske marinen i oktober 1982. Han ble tatt opp til flyverutdannelse og ble utnevnt til marineflyver i april 1984. Stearney ble uteksaminert fra Navy Fighter Weapons School og tok en master of science-grad ved National Defense University.

Karriere

Stearney tjenestegjorde i en rekke jagerflyskvadroner med FA-18 Hornet. Disse inkluderer Golden Warriors Strike Fighter Squadron VFA-87, Knighthawks Strike Fighter Squadron VFA-136 og senere stabsoffiser for sjefen i hangarskipgruppe 4. Stearney var sjef for VFA-131 og luftvingen ombord på hangarskipet USS Dwight D. Eisenhower. Han tjenestegjorde i Kabul i Afghanistan som stabssjef for Joint Task Force 435 og senere Combined Joint Interagency Task Group 435.
Stearney tjenestegjorde som sjef for U.S. Naval Forces Central Command, USAs femte flåte, Combined Maritime Forces, fra mai 2018 til hans død 1. desember 2018.

Død

Han ble funnet død i sitt hjem i Bahrain 1. desember 2018, i et tilsynelatende selvmord. Kontreadmiral Paul J. Schlise, nestkommanderende, overtok ledelsen av Femte flåte.
21. århundre

Det 21. århundre dekker årene 2001–2100.
Cargokult

En cargokult (av engelsk cargo, transportlast) er en religiøs vekkelsesbevegelse som har utspring i tradisjonelle førindustrielle stammesamfunn, hovedsakelig i avsidesliggende områder av Ny-Guinea og andre melanesiske og mikronesiske kulturer. Kultene fokuserer på materiell rikdom (derav ordet «cargo») gjennom spirituelle og religiøse ritualer og praksis. Kultmedlemmer tror materielle goder er en gave fra deres guder og forfedre. Lignende kulter har også dukket opp andre steder i verden.

Tilber varer

Utbredelsen av cargokulter i Stillehavet økte betraktelig under og rett etter andre verdenskrig, da innbyggerne i regionen observerte japanske og amerikanske militærstyrker importere store mengder varer. Da krigen var over ble militærbasene stengt, og ingen flere varer ble sendt. I et forsøk på å tiltrekke seg nye leveranser av varer, utfører sektene rituelle praksiser som å male imitasjoner av flystriper på bakken, og å etterligne adferden til militært personale de hadde observert.
I løpet av de siste seksti årene har sektene nesten forsvunnet.

John Frum og Prins Philip

John Frum, en skikkelse som er blitt tilbedt siden 1930-årene, er antageligvis en forvanskning av «John from America» («John fra Amerika») og var spesielt populær på Vanuatu, som engang var kjent som Ny-Hebridene. I 1957 opprettet Nakomaha «Tanny Army», en ikke-voldelig organisasjon som oppfører en avart av militærparader med rituell ansiktsmaling og hvite T-skjorter med påskriften «T-A USA» (Tanna Army USA). Paraden finner fortsatt sted hver 15. februar.
Også Philip, hertug av Edinburgh, dronning Elisabeth II av Storbritannias gemal, er gjenstand for sin egen kult med utspring i Yaohnanen-stammen på øya Tanna i Vanuatu.
Buddy (film)

Handling

Filmen handler om 24-åringen Kristoffer (Nicolai Cleve Broch), som bor i kollektiv på Tøyen i Oslo med vennene sine Geir (Aksel Hennie) og Stig Inge (Anders Baasmo Christiansen). Geir liker å leve farlig, men er ikke så ubekymret som han gir uttrykk for. Stig er en forsiktig og usikker fyr som har bodd over hele verden. Kristoffer og Geir jobber som plakatklistrere. På fritiden lager Kristoffer videodagbok med kompisene Geir og Stig Inge. Videosnuttene blir vist i Norges mest populære talkshow "Karsten i kveld" på TV 2, og Kristoffer tar av. 
Aksel Hennie utfører alle sine egne stunts i filmen selv, med unntak av den scenen hvor han springer ned i en container. Baasmo Christiansen vant Amandaprisen for beste mannlige hovedrolle for sin innsats i filmen.
Lerbäckshögen

Lerbäckshögen eller Sliparebacken eller Sankt Libers hög er en gravhaug fra bronsealderen utenfor Lund i det sørlige Sverige, på veien fra Lund til Kävlinge i Skåne.
Haugens navn var opprinnelig Leerbecks høy etter Lerbäcken, en bekk i nærheten. Et navn som ofte forekommer er St. Libers Høy. Dette er sikkert en forvanskning av navnet, for ingen helgen ved navn Sct. Liber, Sct. Liberius eller Sct. Liborius har noen tilknytning til området
Lerbäckshögen er en gammel kultplass og gravsted med en historie som strekker seg ca. tre tusen år tilbake. På denne haugen er nesten alle danske konger blitt valgt og hyllet av skåningene. Haugen var også stedet for Skånelandenes landsting inntil ca. år 1600, da tinget ble flyttet til Lunds rådhus. På 1800-tallet ble vindmøllen Sliparemöllan bygget på stedet. Den blev revet i 1907 og den har gitt navn til bydelen Möllevången.