Israels barriere på Vestbredden

Israels barriere på Vestbredden, også omtalt som Antiterrorgjerdet, Muren, Apartheid–muren eller Sikkerhetsgjerdet, betegner en ca. 670 kilometer lang avsperring som er  under bygging inne på og langs grensa til den okkuperte Vestbredden. 
Byggingen av barrieren ble igangsatt i 2003. Rent fysisk utgjøres 90 % av barrieren av stålgjerder med hindre for kjøretøy omgitt av en 60 meter bred, avstengt sone, mens 10 % er satt sammen av 8 meter høye, prefabrikkerte betongelementer.
Det var forsvarsminister Benjamin Ben-Elizier som foreslo byggingen av barrieren. Statsminister Ariel Sharon var skeptisk i starten, men godkjente planen. Omtrent 60% av barrieren var ferdigstilt pr. 2010. Det er lite sannsynlig at resten blir bygget.
En israelsk høyesterettsdom fra 2005 tar utgangspunkt i at 437 km² (7,8 %) av Vestbredden ville havne på israelsk side av barrieren ved en eventuell ferdigstillelse.
Palestinske selvstyremyndigheter og enkelte menneskerettighetsaktivister omtaler barrieren som en apartheid-mur. På den annen side foretrekker israelske myndigheter betegnelsen sikkerhetsgjerde. De viser til at det på mindre sentrale områder brukes en mindre massiv form for avsperring, med blant annet høye stålgjerder, som imidlertid er omgitt av sikkerhetssoner og israelske patruljeveier. Fem prosent av traseen består av massiv betongmur.
Barrieren er blitt fordømt av store deler av det internasjonale samfunnet, særlig fordi den legger beslag på palestinske arealer, hva som gjør det vanskelig for palestinere å bevege seg og splitter noen landsbyer. Mange ser den også som et instrument for å sikre Israel permanent kontroll over enkelte deler av Vestbredden. Mot seks stemmer (Israel, USA, Mikronesia, Australia, Palau og Marshalløyene) fordømte FNs hovedforsamling de deler av traseen som bygges på områder okkupert i 1967, og den Internasjonale domstolen i Haag (ICJ) har gitt en rådgivende uttalelse om at barrieren i disse områdene er i strid med folkeretten. Barrierens trasé har også skapt debatt innad i Israel. Sommeren 2004 bestemte israelsk høyesterett at deler av traseen nord for Jerusalem måtte endres, da den opprinnelige planen ville ha skapt for store problemer for palestinerne.
ICJ påpekte at Israel har rett til å bygge fysiske sperrer mot Vestbredden, men at disse må bygges på israelsk territorium eller følge den såkalte grønne linje. 
På palestinsk initiativ vedtok FNs generalforsamling 21. juli 2004 en resolusjon med støtte fra 150 stater, som krever at Israel retter seg etter kjennelsen til Den internasjonale domstolen i Haag. Generalforsamlingens resolusjoner er av rådgivende karakter.
Israel sier barrieren bygges for å skape en fysisk sperring for palestinske terrorister, for å hindre terrorangrep mot sivilbefolkningen i Israel. Antall terroraksjoner mot Israel har gått betydelig ned der barrieren er bygget. Israel har gjort det klart at de vil ignorere både FN-resolusjonene og Haag-domstolens beslutning om rivning. Israel anerkjenner ikke domstolens jurisdiksjon i denne saken.
Palestinske myndigheter hevder at sikkerhet ikke er grunnen til at Israel bygger barrieren. Nasser al-Kidwa, palestinernes FN-ambassadør, mener at grunnen er at Israel vil «sementere okkupasjonen og annektere store palestinske landområder». Selv om den offisielle israelske linjen er at barrieren er et midlertidig, preventivt tiltak, har enkelte israelske politikere antydet at barrierens trasé kan danne basis for en fremtidig permanent grense mellom en palestinsk stat og Israel.