Yongle Dadian

Yongle Dadian eller Yongle-encyklopedien (tradisjonell kinesisk: 永樂大典, forenklet kinesisk: 永乐大典, pinyin: Yǒnglè Dàdiǎn) var et enestående verk som den kinesiske Ming-keiser Yongle (keiser 1402–24) besluttet å iverksette i 1403. Den ble ikke bare en av de tidligste kjente almene encyklopedier, men den var samtidig langt den største.
Mer enn 2 000 forfattere og forskere arbeidet med den kjempeoppgaven som keiser Yongle hadde satt i gang. Det var målet at alt som fantes av tilgjengelig viten skulle innarbeides. I alt 8 000 verker som var utarbeidet siden oldtiden ble gjennomgått og erfaringer og viden herfra tatt inn i encyklopedien. Disse verkene dekket et bredt spektrum av fagområder, inklusive landbruk, filosofi, kunst, astronomi, teater, drama, geologi, geografi, historie, litteratur og medisin, diverse naturvitenskaper, religion og teknologisk viten. Alt dette ble gjennomgått, systematisert og inntatt i encyklopedien.
Da encyklopedien endelig ble ferdiggjort og godkjent av Yongle-keiseren i 1407–08 omfattet den 22 877 eller 22 937 håndskrevne skriftruller eller kapitler i 11 095 juan (bind el. enheter). Den samlede encyklopedi fylte 40 kubikkmeter (svarer til et 2 meter høyt og 1 meter dypt skap som er 20 meter langt, hvori skriftrullene ble opbevart, eller omkring 400-500 meter hylleplass til bokutgaven).
Opprinnelig var det Yongle-keiserens plan å utgi verket i bokform, men det ville ha krevd en nærmest uoverskuelig arbeidsoppgave å skjære ut trykkformer til de nesten 1 million sider som det samlede verket bestod av. De krigene som Yongle-keiseren var involvert i hadde samtidig tømt statskassen, så denne del av planene ble midlertidig skrinlangt.
På grunn av verkets helt særegne karakter ble det således i første omgang kun fremstilt én original (formentlig som skriftruller) og noe senere én kopi (formentlig som innbundne men håndskrevne bøker). Etter at encyklopedien bare ved av et tilfelle ble reddet fra at bli ødelagt under en brann i 1557 i keiserpalasset (Den forbudte by) beordret den da fungerende Jiajing-keiseren (1507–1567) at det skulle fremstilles enda en kopi. 
Deretter er det uklart hva som ble av den originale utgaven. Den tilsynelatende forsvant samtidig med at keiser Jiajing døde i 1567. Det har fått en del forskere til at helle til den oppfatning (eller drøm) at Jiajing tok dem med seg i graven, det ennå ikke fullt utforskede Yonglingmausoleet nord i Liaoning, en av Qing-dynastiets mausoleer. På grunn av klimaet i området tror forskerne på at encyklopedien – på tross av de mange år – fortsatt kan være vel bevart. Yongle omfatter et meget stort område oppbygd fra omkring 1536 og med store byggerier såvel over som under jorden, hvorav en masse ennå ikke er utforsket. Det store komplekset ved Yongling er likesom resten av Ming-gravene på UNESCOs liste over Verdens kulturarv.
Den neste store katastrofe fant sted under bokseropprøret i år 1900, da den anti-imperialistiske Yihetuanbevegelsen (eller bokserne) rykket inn i Beijing. Det fulgte drap, beleiringer og ødeleggelser. Størsteparten av encyklopedien gikk tapt i forbindelse med en brann i Hanlin-akademiet, som lå rett inntil den beleirede britiske legasjon i legasjonsområdet i Beijing, men endel er bevart fordi diplomater og andre utlendinger som kom til, plyndret biblioteket. Etter at fremmedmaktene (England, USA, Tyskland, Frankrike, med flere) sendte militære styrker, forsvant det meste av de resterende bind til utlandet som bytte for griske skattejegere. En del av disse er senere endt på museer og i private samlinger over store deler av verden.
Kun omkring 400 bind – det vil si mindre enn 5 % av den samlede encyklopedi – antas å ha overlevd til vår tid, alle fra den senest fremstilte kopi (det vil si den som ble fremstilt etter 1557). Av disse er 128 bind fortsatt i Kina. Den mest fullstendige restversjon oppbevares i Det kinesiske nasjonalbibliotek. 
I 1962 ble 100 av disse bindene opptrykt og gjenutgitt, dvs. at nesten 550 år etter at Yongle-keiseren iverksatte første del av sin plan om å utgi en kjempeencyklopedi lyktes det endelig å få den utgitt i trykt form. Det er planer om å utgi flest mulig av de bevarte bind, som er enestående historiske dokumenter om datidens viten, verdensoppfatning, filosofi, samfunnsforhold, med mere.