Johan August Sandels

Oppvekst og unge år

Johan August Sandels ble født i Stockholm i 1764, som sønn av bergsråd Samuel Sandels. Allerede 11 år gammel ble han i 1775 kadett og i 1777 fenrik ved artilleriet, i 1782 ble han adjutant. I 1787 ble han utnevnt til major og tjenestegjorde ved Karelske regimentet, det var da en bataljon vervede på i alt 600 mann og deltok i Gustav IIIs russiske krig (1788–1790).
Etter krigen ble avsluttet i 1790 ble Sandels utnevnt til oberstløytnant (överstelöjtnant) og nestkommanderende for Karelska dragonregimentet, i tillegg ble han generaladjutant i 1795. I 1799 ble han utnevnt til oberst og i 1803 ble han sjef for Savolaks feltjegerregiment.

Finskekrigen

Det russiske angrepet på Sverige i 1808, senere kjent som finskekrigen, gav Sandels muligheter han ikke hadde hatt i fredstid. Den 7. april fikk han kommando over den femte brigaden, i alt 1600 mann. I slaget ved Pulkkila den 2. mai angrep han en mindre russisk styrke og nedkjempet den.
Utover våren og sommeren 1808 førte Sandels en aggressiv kamp mot de russiske styrkene, særlig deres forsyningslinjer. Etter festningen Sveaborgs fall ble den svenske siden klart svekket, men Sandels etablerte en forsvarsstilling ved Toivola pass, en mil nord for Kuopio. På tross av omtrent daglige angrep fra russiske styrke holdt han stand i over 3 måneder, inntil han den 30. september ble tvunget å trekke seg tilbake til Virta bro nord for Idensalmi kirke. I slaget ved Virta bro den 27. oktober slo han en overlegen russisk styrke, det var den siste svenske seier på finsk jord.
Etter Konvensjonen i Olkijoki i november 1808 måtte imidlertid de svenske styrkene trekke seg ut av den finske delen av riket, samme måned ble Sandels utnevnt til generalmajor. I juni 1809 fikk Sandels kommando over Norra fördelningen (de svenske styrkene i Nord-Sverige) og ledet 5. juli de svenske styrkene mot russiske styrker i slaget ved Hörnefors. Sandels ledet de svenske styrkene inntog i Umeå 21. august.

General og statsmann

I 1810 ble Sandels utnevnt til interrimspresident i krigskollegium og i 1812 ble han sekundsjef for Svea livgarde. I 1813 ble han forfremmet til generalløytnant og ble beordret til å lede en del av de svenske styrkene i den sjette koalisjonen i sluttkampene mot Napoleon i Tyskland, hvor han deltok i slagene ved Großbeeren, Dennewitz og folkeslaget ved Leipzig. Han fulgte deretter nordarméen til Holstein, etter fredsslutningen med Danmark-Norge i Kiel i 1814 fortsatte han med sine styrker til Belgia hvor han fikk ansvaret for beleiringen av Maastricht.
I juli samme år fikk han kommando over den ene av de to svenske arméene som invaderte Norge etter landets forsøk på å erklære seg uavhengig. I 1815 ble han utnevnt til greve og sjef for Krigskollegium, hvorpå han tok avskjed fra stillingen som sjef for Svea livgarde.
I 1818 ble han utnevnt til en av rikets herrer, general og riksstattholder i Norge. Dette viktige embete hadde han inntil 1827, hvor han grunnet svekket helse ba seg fritatt. I 1824 ble han utnevnt til feltmarskalk. Johan August Sandels døde i Stockholm 22. januar 1831.
Sandels hadde en imponerende fremtonig, var høyvokst og som soldat var han iherdig og modig, koblet med klokhet og djervhet. Johan August Sandels ble gift i 1809 med friherrinne Ulla Elisabet Hermelin og var far til Samuel August Sandels, også han offiser og general.