google/wiki40b huggingface dataset:
Lampronia fuscatella

Utseende

En middelsstor (vingespenn 15 – 19 mm), ensfarget brun møll. Den har ingen slående kjennetegn og kan ligne på arter fra flere ulike familier, men kan kjennes på at den har forholdsvis store og brede vinger, og trådformede antenner som er rundt halvparten så lange som forvingene. Antennene er mørkbrune. Hodet er kledt med brungule, oppstående skjell. Kroppen og forvingen er ensfarget gråbrune. Bakvingen er noe lysere på farge enn forvingen.

Levevis

Den finnes i havnehager og andre halvåpne områder der det vokser bjørk (Betula spp.). Eggene legges på bjørkekvister, der larven utvikler seg i en rund galle som gjerne sitter 1 – 2 meter over bakken. Når larven er fullvoksen, spinner den en kokong av silke inne i gallen, der den forvandler seg til en puppe. Denne kryper ut av gallen før den voksne møllen klekkes, og puppeskallet sitter gjerne igjen i åpningen etterpå. De voksne sommerfuglene flyr i juni.

Utbredelse

Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa østover til det nordvestlige Russland. Arten ser ut til å være sjelden nesten overalt. I Norge ble den først registrert fra Østfold i 2008, også i Sverige er det ganske få funn av den.
Nakhon Sawan

Nakhon Sawan («Himmelsk by») er provinshovedstaden i provinsen Nakhon Sawan i det nordlige Thailand. Byen ligger der elvene Ping og Nan samles og blir til elven Chao Phraya. 
Befolkningen er ca 91.200 i 2019.
Numakuma

Numakuma (沼隈町; -cho) var en by i det tidligere distriktet Numakuma i prefekturet Hiroshima i Japan.
I 2003 hadde byen en populasjon på 12 511 innbyggere, og en tetthet på 404,49 personer pr. kvadratkilometer. Totalarealet var på 30,93 km².
Byen ble sammenslått inn i den utvidede byen Fukuyama 1. februar 2005.
Ambala (elv)

Ambala er en elv sørvest i Tanzania. Den renner gjennom Rukwadalen, som utgjør en del av den langt større Riftdalen.
Brødrene Dal og professor Drøvels hemmelighet

Innspilling

Serien ble tatt opp på en 200 meter lang strekning av Sørkedalselva i Sørkedalen i Oslo.
Qinghe (Tieling)

Qinghe (kinesisk: 清河区; pinyin: Qīnghé Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Liaoning. Det tilhører byprefekturet Tieling.
Det har et areal på 423 km² og teller 100 000 innbyggere (2004). Her ligger Qinghe-demningensom demmer opp et stort reservoar med frodig parkskog i sør, og i byen ligger Qinghe kullkraftverk.
Bratsbergkleiva

Bratsbergkleiva er en bydel som ligger på østsiden av Skien. Dette er en av de eldste bydelene i Skien som overlevde den siste store bybrannen. Snipetorp leder deg fra bykjernen opp til Bratsbergkleiva, og inneholder blant et hus hvor Henrik Ibsen bodde i en periode. Denne gatebiten er gjort om til kulturgate ved å legge inn brosteinsdetaljer og smijernsposter til belysning.
Bratsbergkleiva skole ligger i Bratsbergkleiva bydel, det samme gjør Idrettsforeningen Storm.
FC Admira Wacker Mödling

Historie

Klubben ble grunnlagt under navnet SK Admira Wien i 1905, og rykket opp til landets øverste divisjon for første gang i 1919. Klubben fikk sin første storhetsperiode i mellomkrigstiden, da Admira Wien vant syv nasjonale seriemesterskap og tre seire i den østerrikske cupen ÖFB-Cup. Flere av klubbens spillere etablerte seg på herrelandslaget i samme periode. Som følge av Anschluss spilte klubben fra 1938 flere sesonger i Gauliga Ostmark, som var en reorganisering av tysk seriefotball under Nazi-Tyskland. Klubben vant for øvrig den første sesongen av Gauliga Ostmark.
I perioden etter andre verdenskrig led klubben av sportslig nedtur, som kulminerte i nedrykk fra førstedivisjon i 1960, etter å ha spilt 40 år på øverste nivå. I samme periode gikk klubben under to ulike navn, blant annet ESV Admira Wien etter en fusjon med ESV Wien i 1953, og ESV Admira-NÖ Energie Wien i 1960 som følge av en sponsoravtale med energiselskapet NEWAG/NIOGAS. I 1964 vant klubben ÖFB-Cup, og to sesonger senere vant de både serien og cupmesterskapet. Som følge av brudd med sponsoren på slutten av 1960-tallet, søkte Admira etter klubber for mulig fusjonering, og gikk inn i samtaler med FK Austria Wien. Da disse samtalene ikke førte til noe gikk Admira inn i samtaler med SC Wacker Wien, som ble fullført med enighet i fusjon i 1971.
SC Wacker Wien var en klubb som ble grunnlagt i 1908, og som var en av de ledende østerrikske klubbene på 1940- og 1950-tallet, hvor de blant annet vant seriemesterskapet og cupmesterskapet i 1947. På 1960-tallet var klubben preget av økonomiske vanskeligheter, og slet med å stabilisere seg på øverste nivå. Etter nok et nedrykk i 1971 slo klubben seg sammen med Admira under det nye navnet FC Admira/Wacker Vienna. Den siste klubben VfB Mödling (grunnlagt i 1911) var en mindre klubb på andre og øverste nivå, og som ble fusjonert inn i klubben i 1997.

Europacupspill

Admira Wacker har deltatt i europeisk klubbfotball ved flere anledninger. Klubben deltok for første gang med Cupvinnercupen i 1964/1965, og den påfølgende 1965/1966-sesongen med spill i Serievinnercupen. Klubben deltok for første gang i UEFA-cupen i 1973/1974-sesongen, og har deltatt i denne turneringen ytterligere seks ganger med tredje runde som hittil beste resultat (1994/1995-sesongen).
Odd Iversen

Karriere

Iversen vokste opp på Møllenberg. Han kom til Rosenborg fra klubben Trond i 1964, og han debuterte på A-laget i 1965 i en andredivisjonskamp mot Kvik. Rosenborg vant 8–0, og Iversen scoret hat-trick. Rosenborg rykket opp i eliteserien (1. divisjon) i 1967, og Iversen ble toppscorer i serien tre år på rad med 73 mål på 54 kamper. Han fikk sin landslagsdebut i en kamp mot Finland 1. juni 1967 (resultat: 2–0). I 1968 scoret Iversen seks mål i én kamp da RBK slo VIF 7–2. Totalt denne sesongen scoret Iversen 30 seriemål på 18 kamper. Han ble kåret til Årets spiller i norsk fotball av VG i 1968. 
Våren 1970 ble Iversen sammen med Harald Sunde utenlandsproff i den belgiske klubben Racing Mechelen, hvor han spilte frem til 1973. Han slet lenge med en skade, og situasjonen ble ikke bedre av at legen som behandlet ham sannsynligvis hadde sett sine bedre dager. Før han ble skadet sto han øverst på ønskelisten til den belgiske toppklubben RSC Anderlecht; som nummer to på listen hadde de Johan Cruijff. Iversen spilte for Rosenborg frem til 1975, da han gikk til Vålerenga, hvor han ble i fem år. Han avsluttet karrieren som fotballspiller i Rosenborg, hvor han igjen spilte fra 1980 til 1982.
Iversen spilte 45 landskamper og scoret 19 mål for Norge. Han scoret Norges mål da Norge slo Frankrike 1–0 i en VM-kvalifiseringskamp  i Strasbourg i 1968. 
I 1981 ble han tildelt Olavstatuetten.
Odd Iversen var far til den tidligere landslagsspilleren Steffen Iversen.
Australian Open 1991

Australian Open 1991
Ekvator

Ekvator er en av de fem viktige parallell­sirklene på jordoverflaten. Ekvator er en tenkt linje på jordens overflate der hvor et plan (ekvatorialplanet) midtveis mellom polene skjærer gjennom jorden når planet står vinkelrett på jordens rotasjonsakse. (Gjelder også for andre planeter.) Ekvator deler dermed jorden inn i en nordlig og en sydlig halvkule. Bredden ved ekvator er 0° pr. definisjon. Alle dager er omtrent 12 timer lange ved ekvator. Ved vårjevndøgn og høstjevndøgn står Solen i senit kl. 12 (lokaltid). Landene som ligger under ekvator har som oftest tropisk klima.
Lengden av jordens ekvator er 40 075,017 km (WGS 84). Hadde jorden vært en perfekt kule, ville ekvator ha vært nøyaktig dobbelt så lang som (100 % lengre enn) parallell­sirkelen ved bredde 60°. Men siden jorden er formet som en svakt flattrykt rotasjonsellipsoide (oblat sfæroide), er ekvator bare 99,5 % lengre. Ekvator er derimot dobbelt så lang som parallell­sirkelen som ligger ved bredde 60°04′59,7′′.
Nils Jøran Riedl

Kilder

Avisa Nordland 17.04.07 om søkere til domproststilling.
Landsskytterstevnet 1932

Landsskytterstevnet 1932 ble arrangert av Molde Skytterlag fra 1. til 3. juli i 1932. Det deltok 548 skyttere. Skytterkongen ble Rasmus Ryssdalsnes fra Indre Gloppen med 137 poeng.
Kalabagh-demningen

Kalabagh-demningen er en planlagt demning med et mulig vannkraftverk under posjektering i elva Indus i Pakistan. Det er planlagt med en totaleffekt på 3 600 MW, og vil i så fall bli et av Asias største vannkraftverk. Dette prosjektet er derimot inntil videre stilt i bero. Anlegget vil kunne gi irrigasjon til landruksområder i Pakistan
E6 Helgeland nord

Jens Stoltenbergs andre regjering

Jens Stoltenbergs andre regjering la 4. oktober 2013 frem et finansieringsforslag for utbedringen av E6 på det nordlige Helgeland i Nordland. Forslaget la opp til finansiering med tre bommer.

Erna Solbergs regjering

Erna Solbergs regjering trakk tilbake proposisjonen 12. desember 2013, for å gjennomgå prosjektet på nytt. Den 6. mai 2014 la Stortingets transport- og kommunikasjonskomité frem en ny innstilling om utbygging og finansiering av 61,9 km av den 125 km lange strekningen på E6 fra Korgen i Hemnes kommune til Bolna i Rana. 15 km var bygging av ny vei, mens 47 km var utbedring av eksisterende vei. Den statlige finansieringen ble foreslått økt med 300 millioner kroner, bompengefinansieringen ble foreslått redusert fra 630 til 330 millioner kroner og gjennomført med to bommer, mot tre i det opprinnelige forslaget. Forslaget innebar 80,5% statlig finansiering og 19,5% bompengefinansiering.
Forslaget ble vedtatt av Stortinget 3. juni 2014. Den 8. oktober 2014 bevilget regjeringen 225 millioner kroner til prosjektet i statsbudsjettet for 2015.

Valg av entreprenør

Statens vegvesen la veipakken ut på anbud 8. april 2014, og håpet på dialog med minst fire entreprenører. Den 25. juni 2014 hadde kun to entreprenører meldt sin interesse. Den ene interessenten var det norske selskapet Leonhard Nilsen & Sønner AS (LNS), og den andre var det svenske selskapet NCC Roads. Den 26. juni avgjorde direktør Terje Moe Gustavsen i Vegdirektoratet at det ikke hadde meldt seg mange nok interessenter i anbudsrunden. LNS ble ikke prekvalifisert, og dermed satt man i praksis igjen med kun èn enkelt entreprenør.
Etter å ha endret veipakkens betingelser, lyste Vegvesenet anbudet ut på nytt 18. september 2014. Denne gangen meldte tre entreprenører sin interesse: LNS, NCC Roads og Hæhre Entreprenører AS. Den 12. juni 2015 valgte Vegvesenet anbudet til Hæhre Entreprenører AS. Det var på 1,9 milliarder kroner, eksklusiv merverdiavgift. Vegvesenet signerte kontrakten i Mo i Rana den 24. juni 2015.
Entreprenøren hadde tidligere bygd ny fylkesvei 78 gjennom Drevjadalen, inkludert Toventunnelen. Hæhre Entreprenører AS hadde videre bygd ny E6 langs Mjøsa mellom Minnesund og Stange, som en del av Fellesprosjektet E6-Dovrebanen som ble inngått mellom Statens vegvesen og Jernbaneverket i Akershus og Hedmark. Den 24. november 2017 skiftet Hæhre Entrepenører AS navn til BetonmastHæhre Anlegg AS.

Bompenger

Den 26. november 2015 åpnet to bomstasjoner langs E6 i Rana kommune: Den ene ved Reinforshei nær Røssvoll nord for Mo, og den andre i Skamdal nær Hemnes kommunegrense.
Hommage till Povel

Hommage till Povel er et musikkalbum av Cornelis Vreeswijk, utgitt i 1981.
Nederlands geografi

Natur

Nederland har 20 nasjonalparker og hundrevis av andre naturreservater. De fleste er eid av Staatsbosbeheer og Natuurmonumenten og inkluderer innsjøer, lyngheilandskap, skoger, sanddyner og andre habitat. 
I 1871 ble den siste gamle originale skogen (Beekbergerwoud) hogget ned og de fleste skogene i dag er plantede monokulturer av trær som furu og trær som opprinnelig ikke hørte hjemme i Nederland.

Elver

Hele Nederland dreneres i Nordsjøen, delvis via IJsselmeer-sjøen. Landet deles i tre hovedområder av elvene Rhinen (nederlandsk Rijn), Waal og Maas. Disse elvene fungerer ikke bare som en naturlig grense, men også som et kulturelt skille, noe som viser seg i dialektforskjellene nord og sør for disse «store elvene» (de Grote Rivieren), og også den tidligere religiøse dominansen til katolikkene i sør og Kalvinistene i nord. 
Den sørvestre delen av Nederland er faktisk en elvedelta av disse elvene og to armer av elven Schelde (Westerschelde & Oosterschelde). Rundt 10 000 kilometer med diker langs elver og kanaler skal beskytte Nederland mot oversvømmelser. 
I tillegg til elvene har Nederland et omfattende system av kanaler på kryss av tvers av landet.

Klima

Nederland er kjent for kanalene og vindmøllene sine, men landet er hverken spesielt fuktig eller vindfullt. Det er hovedsakelig kystområdene som har noe særlig vind å snakke om, og de kan om vinteren få storm når lavtrykkene går inn over Nordsjøen. De indre områdene har derimot lite vind, og i gjennomsnitt har Utrecht mindre vind enn Paris. Vinden merker man likevel mest om vinteren når temperaturene ligger like over frysepunktet. Den fuktige luften gjør sitt til at det kjennes enda kaldere ut enn det er. 
Siden Nederland er flatt og ikke har store fjellkjeder øst eller sør for seg er landet også utsatt for den kalde Sibirluften fra øst om vinteren. Disse kuldeperiodene kan vare flere uker, og kanalene kan fryse til. De er vanligst i nordøstlige deler av landet, mot grensen til Tyskland. Deler av Nederland ligger lavere enn havoverflaten, og er bare beskyttet av dikene på kysten og i kanalene. Ved spesielt kraftig uvær i Nordsjøen har dette tidligere ført til stormflo og store flomkatastrofer, den siste var Watersnood, en stor oversvømmelse som rammet områder i Belgia, England og Nederland i 1953.
Nærheten til Nordsjøen hindrer som regel høye temperaturer om sommeren, men når den sørlige kontinentalluften strømmer nordover kan det bli varmt selv på kysten. De sørvestlige kystområdene får som regel mest nedbør om høsten, men de våteste områdene i Nederland er nasjonalparken Hoge Veluwe som har 800-900 mm i året.
Istanbul Park

Banebeskrivelse

Banen er en av tre baner som kjører i motsatt retning av klokka, de to andre er Autodromo Enzo e Dino Ferrari bedre kjent som Imola og Autódromo José Carlos Pace på Interlagos. Banen er 5 340 m lang med en gjennomsnittlig bredde på 15 meter. 12,5 på det smaleste og 21,5 på det bredeste.
Banen består av 14 svinger, seks høyre og åtte venstre, den skarpeste har en radius på snaut 15 meter. Den har en start/mål-strekning på over 650 meter.
Den totale racedistansen i Formel 1-løp er 309,72 km over 58 runder.
Hovedtribunen har en kapasitet på 25 000 mennesker. I tillegg gir de andre tribunene og de naturlige omgivelsene banen plass til enda 155 000 mennesker.
Banerekorden på 1.24,770, ble satt av formel 1 føreren Juan Pablo Montoya i 2005. På den runden hadde han en gjennomsnittshastighet på 226,693 km/t.

Meninger om banen

Banen og øvrige fasiliteter er designet av den kjente racetrackarkitekt Hermann Tilke, som sa at han hadde designet banen på en måte som fanget førerne.
Sving nummer åtte er en lang rask sving med ikke mindre enn fire apex-punkter ikke helt ulik en av svingene på gamle Nurburgring. Førere og tilskuere sammenligner den med legendariske svinger som Eau Rouge og 130R. Banen blir av mange sammenlignet med Circuit de Spa-Francorchamps.
Banen har også sine kritikere. Etter kvalifiseringen sa Jenson Button at banen ble mer humpete ettersom helgen gikk, særlig rundt den omtalte sving nummer åtte der mange førere spant av.

Formel 1

Maks hastighet er beregnet til å ligge i overkant av 320 kilometer i timen med moderne Formel 1 biler.
Bombeattentatet på Oslo S

Bombeattentatet på Oslo S skjedde 2. juli 1982, da en hjemmelaget bombe detonerte i en oppbevaringsboks på Oslo S (daværende Østbanestasjonen). Den 19 år gamle Elin Stoltenberg Dahl ble drept av eksplosjonen, og elleve andre ble skadet, derav en eldre mann svært alvorlig. Glass og splinter haglet rundt mennesker som oppholdt seg i Østbanehallen.
Åtte dager etter den første eksplosjonen ble det funnet en udetonert bombe i stasjonshallen. Denne hadde vært lagret i en tilsvarende oppbevaringsboks, men feil ved bombens mekanisme gjorde at den ikke gikk av. Den udetonerte bomben hadde omkring 2 kg sprengstoff og hadde større sprengkraft enn den som eksploderte. Plastposen med den udetonerte bomben ble tatt ut av oppbevaringsboksen og plassert på et lager for hittegods, der bomben ble oppdaget ved en tilfeldighet. Sprengstoffet var plassert i et stålrør for avtrekksvifter på kjøkken, røret var kappet til 30 cm. Liknende bomber er brukt av terroristorganisasjoner i andre land. Bomben var tidsinnstilt ved hjelp av et vanlig armbåndsur, med tidsinnstilling på maksimalt en time. Politiet uttalte den udetonerte bomben uten tvil var «laget av en person som har greie på slikt», og at det var en ren tilfeldighet at den ikke gikk av.
Funnet av den udetonerte bomben ga flere spor, blant annet fingeravtrykk. 9. oktober 1982 tilsto en 18 år gammel skolegutt fra Nordstrand at det var han som stod bak attentatet. Den 18 år gamle mannen ble avslørt av fingeravtrykk etter en skyteepisode en måned senere. Han ble dømt til elleve års fengsel. Motivet bak bombeaksjonene var ifølge 18-åringen selv utpressing ved å kunne kreve penger for å ikke sprenge flere bomber. Gjerningsmannen tilsto 30 andre straffbare forhold, blant annet hærverk og grove tyverier. Han tilsto også en sprengning på Ekebergbanen juni samme år. Gjerningsmannen ble også siktet for drapsforsøk etter skyteepisoden. Han og en kamerat skal ha stjålet åtte kg dynamitt fra en byggeplass.
East Khasi Hills (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 824 059 innbyggere i distriktet, mot 660 923 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 44,42 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,31 % i 2011 mot 17,43 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 961 i 2011 mot 972 i 2001.
Prestegjeld (Norge)

Prestegjeld var tidligere et geografisk, administrativt område i Den norske kirke, og var historisk også den grunnleggende forvaltningsenheten i Norge i verdslig forstand og forløper til de moderne kommunene. Et prestegjeld bestod av ett eller flere sogn. Prestegjeldet var i sin tur underlagt et prosti.

Prestegjeld som forløpere til kommunene

Prestegjeldene hadde ikke bare betydning som kirkelige forvaltningsenheter, men fylte i tidligere tider også mange av de funksjonene senere tiders kommuner har og var den grunnleggende forvaltningsenheten også i verdslig forstand. Sogneprestene fikk etter reformasjonen en sentral rolle som statlige embedsmenn og med omfattende kontroll- og forvaltningsoppgaver som gikk langt utover de spesifikt kirkelige funksjoner. Dermed var sognepresten ikke bare en religiøs leder, men statens vanligvis fremste representant i prestegjeldet med ansvar for for eksempel skolevesen, registrering av innbyggere, statlige kunngjøringer og forsøk på å påvirke innbyggerne på ulike felt (for eksempel utbredelse av nye metoder innen landbruk), og mye annet. Å gå i kirken var i praksis obligatorisk og kirkelige handlinger hadde også en rettslig karakter; kirken var dermed også prestegjeldets viktigste møteplass. Sognepresten var også i praksis vanligvis prestegjeldets fremste mann, og prestegården var svært ofte den største gården i prestegjeldet.
Ved etableringen av formannskapsdistrikter, senere betegnet kommuner, bestemte § 1 i formannskapslovene av 14. januar 1837 at hvert prestegjeld skulle utgjøre et eget formannskapsdistrikt fra og med den 1. januar 1838; prestegjeldene var dermed de direkte forløperne til de moderne kommunene. Etterhvert som den offentlige administrasjonen ble utbygget overtok kommunale tjenestemenn gradvis de fleste verdslige oppgavene som tidligere hadde ligget hos sognepresten.

Prestegjeld i nyere tid

I et prestegjeld var det ofte flere prestestillinger (kapellaner) som administrativt er underlagt en sogneprest (sokneprest). Et prestegjeld hadde også andre ansatte, som kateket, diakon og kantor. Gruppen av ansatte i et prestegjeld betjente alle sognene i prestegjeldet.
Sognene har på sin side en betydning i kirkens rådsstruktur. Hvert sogn har et eget sogneråd (menighetsråd). Sognerådene velger medlemmer til et kirkelig fellesråd (fellesrådet) i kommunen.
Fra 1989 ansettes sokneprester og kapellaner av bispedømmerådene. Det er ca. 1 300 prester i menighetstjeneste i Den norske kirke.
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket. Kirken er nå organisert med de ulike sognene som grunnenheter, og prestene er ansatt i et prosti i stedet for i et prestegjeld.
Den lokale gruppen

Den lokale gruppen, også kalt den lokale galaksehopen eller den lokale galaksegruppen, er en galaksehop som består av rundt 50 galakser (inkludert dverggalakser) og som har en utstrekning på mellom 5 og 10 millioner lysår. Gruppen domineres av de tre spiralgalaksene Andromedagalaksen, Melkeveien og den noe mindre M33 i stjernebildet Triangelet. Alle øvrige medlemmer av den lokale gruppa er dverggalakser, som f.eks. Andromedagalaksens satellittgalakser M32 og M110. Ingen av disse dverggalaksene har masse på mer enn en hundredel av Melkeveiens. Den lokale gruppe regnes for være permanent i den forstand at gruppen holdes sammen av medlemmernes gjensidige gravitasjonskraft. Den lokale gruppe er en del av den lokale superhopen, som også kalles Virgo-superhopen.
Fritz Klein

Bakgrunn og yrke

Klein ble født i det som nå er Codlea i Romania. Klein ble ansett som Volksdeutscher, etnisk tysker. Han var en av de såkalte Siebenbürgen-sakserne som befolket store områder der. Han tok sin legeeksamen ved universitetet i Budapest kort etter å ha tjenestegjort i første verdenskrig i den ruimenske hær. Deretter tjenestegjorde han som lege i Transilvania.

Annen verdenskrig

I 1939 ble han som rumensk borger innkalt i den rumenske hær, og etter utbruddet av krigen med Sovjetunionen i 1941 tjenestegjorde han i saniteten på Østfronten.
I mai 1943 gikk den rumenske diktatoren, marskalk Ion Antonescu, etter Hitlers ønske, med på å dimittere etnisk tyske fra den rumenske hær, og de ble direkte innkalt til tysk krigstjeneste. Slik ble Klein soldat i Waffen-SS og postert i Jugoslavia.
I desember 1943 kom han til Auschwitz som leirlege. Først var han i kvinneleiren i Birkenau. Deretter var han i sigøynerleiren. Han deltok i mange seleksjoner på perrongen når fangetransportene rullet inn.
Ett år senere ble han forflyttet til Neuengamme og i januar 1945 kom han til Bergen-Belsen.

Rettssak, henrettelse

Da konsentrasjonsleiren Bergen-Belsen ble befridd av de allierte i april 1945, ble Klein arrestert, og etterhvert ført til Lüneburg for å stilles for retten i Belsenprosessen. I retten fikk Klein spørsmålet om hvordan han kunne rettferdiggjøre sine gjerninger i egenskap av lege. Klein svarte: «Legeeden anmoder meg å fjerne en koldbrannsinfeksjon fra et menneskes kropp. Jødene er koldbrannsinfeksjonen på menneskehetenes kropp. Derfor fjernet jeg dem».
Fritz Klein ble dømt til døden for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten og ble henrettet ved henging den 13. desember 1945. Sammen med Klein hengte man også Josef Kramer, Peter Weingartner, Franz Hössler, Juana Bormann, Irma Grese, Elisabeth Volkenrath, Karl Francioh, Anchor Pichen, Franz Stofel oog Wilhelm Dörr.