google/wiki40b huggingface dataset:
Joika

Joika er et merkenavn for hermetiske farsekaker, produsert under Terina-merket, som eies av Nortura SA. Joika er Norges mest solgte middagshermetikk.

Kakene

En 1/1 boks veier 800 g og inneholder 50% kaker og 50% saus. Kakene lages av kjøtt fra storfe, rein og sau. Kjøttinnholdet totalt er 36% og innholdet av reinkjøtt 11%. Øvrige ingredienser i kakene er vann, potetmel, hjertekjøtt av storfe, blodprotein fra svin, svor, ister, krydder (i form av salt, pepper, muskat, ingefær og allehånde) samt melkeprotein og maisglukose.

Sausen

Sausen kalles viltsaus og lages av vann, hvetemel, vegetabilsk fett (fra palme-, kokos- og rapsolje), geitost, vegetabilsk buljong, natriumglutamat, gjærekstrakt, sukker, løk, grønnsaksekstrakt, maltodekstrin, hvitløk, selleri, myse- og fløtepulver og karamellfarge.

Historikk

Joika har vært på markedet siden 1960 og ble opprinnelig utviklet og lansert av selskapet P. Hollup AS, Trondheim, senere overtatt av Homes Produkter, Harstad. Gjennom årene har produksjonsvirksomheten og merket skiftet eiere flere ganger. Selskapet Thermex ble etablert i Namsos i 1983 og bygde opp en egen fabrikk. Både Nidar og Trønder-Mat har vært inne på eiersiden.

Salg

I 2002 ble det solgt 1 909 000 bokser i Norge. Produktet har sin toppsesong i forbindelse med påske. Hovedelementet i dekoren på boksen, en samegutt, er utført av Knut Yran.
Salvia divinorum

Historie

Salvia divinorum brukes av Mazatec-indianere i Oaxaca. Det var også der den først ble kjent for vesten via forskere i første halvdel av 1900-tallet.
Lite er kjent om historien til Salvia divinorum før den tid. Men det er indikasjoner på at aztekerne brukte den. R. Gordon Wasson antok at Pipiltzintzintli, et entheogen kort beskrevet av en spansk munk på 1700-tallet kunne være Salvia divinorum. De første beskrivelsene av planten for vestens litteratur ble gjort av den svenske antropologen Jean Basset Johnson i 1939.

Dyrking og formering

Det er veldig sjelden Salvia divinorum produserer frø, og det er enda sjeldenere med spiredyktige frø. I naturen formerer Salviaen seg oftest ved at den knekker grunnet sin egen vekt og «stiklingen» slår rot. Det er liten genetisk variasjon i Salvia divinorum-plantene som finnes i vesten. De fleste plantene som er i omløp er stiklinger av Wasson-klonen eller Blosser-klonen.
Stiklinger av Salviaen som settes i vann vil utvikle røtter innen to til tre uker. Når røttene er rundt 2 cm lange kan stiklingen settes i jord. Salvia divinorum trives best i varmt og fuktig klima, med indirekte sollys. Den tåler frost dårlig, men kan komme seg igjen hvis røttene ikke er berørt.

Bruk

Salvia divinorum kan tygges eller røykes for å oppnå opplevelser som spenner fra ukontrollerbar latter til mer intenst endrede tilstander. Rusvirkningen er av kortere varighet enn for de fleste andre hallusinogener, fra 5 til 90 minutter, avhengig av om det tygges eller røykes. Bladene er uten virkning dersom de blir spist, men derimot kan de tygges slik at virkestoffene tas opp gjennom munnen. Ved røyking blir det ofte brukt ekstrakter av bladene for å oppnå best mulig effekt.
I Norge er Salvia divinorum lovlig, men reseptpålagt. Statens legemiddelverk har derimot gitt signaler om at virkestoffene i planten skal på narkotikalisten.

Innholdsstoffer

Salvinorin A er det psykoaktive stoffet i S. divinorum. Det ble først isolert i 1982 av Alfredo Ortega. Det var i en systematisk undersøkelse av terpenoider innen Salvia artene. Så han var ikke klar over de psykoaktive egenskapene til stoffet han hadde isolert.
En gruppe forskere, deriblant Leander Valdes isolerte Salvinorin A og Salvinorin B i 1984. De kalte stoffene for «Divinorum A» og «Divinorum B», men siden Ortega allerede hadde navngitt ett av dem, fikk de de navnene de har i dag. Leander Valdes var ute etter å finne kilden til S. divinorums hallusinogene effekter. De testet stoffet på mus, men ikke på mennesker. Salvinorin B viste seg å ikke være psykoaktiv.
Albert Hofmann forsøkte også å finne virkestoffene i Salvia divinorum. Etter en tur til Oaxaca i 1962 for å møte R. Gordon Wasson, hadde han med seg et alkohol-uttrekk av planten. Forsøket hans var mislykket.
Albapomecyna

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Arten lever på Madagaskar.
Det Rivertzke kvartal

Det Rivertzke kvartal er et rektangulært kvartal mellom Uelands gate, Kierschows gate, Stockfleths gate og Thurmanns gate på Sagene i Oslo. Det ble oppført i nybarokk stil i 1912.

Historikk

Tomten var ubebygd før boligprosjektet startet opp. En av de tidlige kraftlinjene fra kraftverket oppe ved Maridalsvannet inn mot sentrum fulgte Uelands gate forbi tomten, før gaten ble opparbeidet.
Arkitekt Kristen Rivertz var engasjert i den større sosiale utbyggingen i hovedstaden i mellomkrigstiden. Han tegnet flere bygg i Oslo, blant annet Togagården, nå en del av Regjeringskvartalet, i 1899. Som arkitekt ble han sterkt forbundet med jugendstilen, og var framtredende i gjenoppbyggingen av Ålesund etter bybrannen i 1904. På samme tid som utviklingen av det Rivertzke kvartal, ble arbeiderboligene i Tøyengata 47 bygget i lignende lamellform.
Rivertz var sosialt engasjert, og hadde meninger om hvordan den sosiale boligbyggingen skulle gjennomføres. Han ønsket å utfordre den vanlige måten å organisere bygningene på, i lukkede kvartaler. Han etablerte et aksjeselskap og gjennomførte byggingen av kvartalet på Sagene som senere fikk hans navn knyttet til seg. I Teknisk Ukeblad (1912) argumenterte han sterkt for å organisere bygningene innvendig og utvendig slik han gjorde, for å skape en balanse mellom gode boligforhold og byggeøkonomi.
Bygningene sto ferdig i 1912. De er holdt i en enkel nybarokk stil med nordisk nasjonalromantisk form. Dette er på mange måter jugendstilens nordiske arvtager. Bygningenes organisering skilte seg fra alt som ble bygget i samtiden. Dette fordi de står i rekker, skulder ved skulder, i nord-sør-retning. Sollyset slipper derfor inn i mellom husene mye mer enn i et lukket kvartal. Byggemåten ble regnet som svært spesiell, og er ikke vanlig før i funksjonalismens inntreden, om lag 30 år senere.
Utvendig er bygningene tilnærmet lik som de opprinnelig var bygget, inklusive utomhusarealene uten store trær, men med plener og småveier mellom husene. Innvendig er en del endret. Trapperom finnes i tilnærmet opprinnelig form, men de små leilighetene er slått sammen til større enheter i tråd med tidens krav.

Verneverdi

Rivertz-kvartalet, som det har blitt hetende på folkemunne, skiller seg ut fra datidens sosiale boligbygging. I stedet for den lukkede bygården, er bygningene organisert i rekkevise lameller. Dette gjør at arbeiderboligområdet blir spesielt. Arkitekten var svært engasjert i sosial boligbygging, og hadde kunnskap om både design, sanitærteknikk, konstruksjonsmåter og økonomi. Han forfattet en rekke artikler om disse emnene, og deltok aktivt i offentlige debatter.
Området er spesielt i arbeiderbolighistorien. Både ved sin fysiske fremtoning, men også ved sin skaper, arkitekt Kristen Rivertz. Det fremstår som godt bevart eksteriør.
Vestrefjorden

Vestrefjorden er en fjordarm av Midfjorden i Haram kommune på Sunnmøre. Fjorden strekker seg 3,5 kilometer sørover til gården Vestre. Bygda Vestrefjord ligger i denne fjorden. Fjorden har innløp mellom Båtsteinen i vest og Eikeneset i øst. På østsida av fjorden ligger blant annet gårdene Eik og Byrkjevoll. På vestsida ligger gården Langset.
Fylkesvei 661 følger langs hele fjorden. Fjorden er omtrent 400 meter bred og dybden er 26 meter på det dypeste.
Langs fjorden kan man se tydelige spor etter den siste istiden. 40 de Geer-morener ligger på rad og rekke langs hele fjorden.
Avgrenset av et smalt tidevannssund, er den innerste delen av fjorden en brakkvannspoll. Her er store områder tørrlagt ved fjære sjø. Videre utover fjorden har man flere fjordterskler.
På våren er det vanlig at store mengder sild kommer inn i Vestrefjorden under gytetiden.
Sørumsneset naturreservat

Sørumsneset naturreservat (1 100 dekar) ligger i kommunene Skedsmo, Rælingen og Fet i Akershus fylke og ble vernet i 1992. Sørumneset grenser i sør mot Nordre Øyeren naturreservat, som er Nordens største innlandsdelta og har ramsarstatus.
Sørumsneset naturreservat utgjør et våtmarksområde på cirka 1 100 da, hvorav størstedelen ligger i Skedsmo kommune. Området har et særegent landskap som dannes av elva Leiras meandere og stillestående laguner. Gruntvannslagunene regnes som et av landets mest artsrike våtmarksområder og området som sådan har spesielt stort biologisk mangfold.
Tanaecia

Utseende

Store, bredvingede, sommerfugler. Oversiden er stort sett brun, men bakvingens bakre del er blekt farget (hvit, rosa eller lysblå).
Noen arter er mer gulbrune, med et sagtakket, hvitt tverrbånd i vingens ytre del.

Levevis

Larvene lever på busker og løvtrær. De er gjerne grønne, med mange lange, tynne, piggete utvekster.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra India i vest til Filippinene i øst.
Grave Declaration

Grave Declaration (forkortet GD) er et norsk, kristent heavy metal-band dannet i september 2006 som et soloprosjekt av Thor Georg Buer, tidligere medlem av Antestor.  I lang tid ville han lage lovsanger i metal-sjangeren og i september 2006 fikk han en sjanse til å bruke seks måneder som fulltids musiker, og han bestemte seg for å gå for dette prosjektet. Han brukte fem måneder på å skrive materiale. Senere fikk han med andre musikere, blant annet hans tidligere bandkamerater fra Antestor, Ronny Hansen og Jo Henning Børven.
Angermoen

Angermoen er en gård i Vefsn, som ligger ca. 28 km.nord for Mosjøen langs Europavei 6. I vest strekker gården seg opp på Angermoheia, og helt opp til Kveldstuva, som er det høyeste punktet på fjellet; Blåfjellet. I nordøst grenser Angermoen til Luktvasslia (nedre). Denne grensen utgjorde også kommunegrensen mellom Vefsn / Drevja og Hemnes / Elsfjord fram til 1962. I øst grenser gården mot Hattelva, og i sørvest mot Stordalen (Vefsn).
Lomsesanden

Lomsesanden er en ca. 500 meter lang sandstrand i Farsund kommune. Stranden, som ligger skjermet mot vind fra vest er en populær badestrand på varme dager om sommeren. Badestranden er tilrettelagt for funksjonshemmede. Ved Lomsesanden finnes det toaletter og kiosk på Lomsesanden Familiecamping like ved. Ved Lomsesanden ligger Røyrtjønn naturreservat, et vernet område, kjent for sitt fugle- og planteliv.
Kibbe

Kibbe er betegnelse på en beholder (også kalt vogn eller vugge) som henger fra en løpestreng og benyttes til å transportere gods per taubane.
Taubaner med kibber ble typisk benyttet i forbindelse med gruvedrift, for eksempel ved Sulitjelma gruber.
Bernhard Letterhaus

Liv og virke

Bernhard Letterhaus vokste opp i Barmen. Etter læretid i en tekstilfabrikk ble han aktivt medlem av og sekretær for Zentralverband der christlichen Textilarbeiter. Han delltok i første verdenskrig og ble senere sekretær for den katolske arbeiderbevegelsen i Mönchengladbach. Han flyttet til Köln hvor han kom i kontakt med Nikolaus Gross, katolikk og nazimotstander.
Han ble innkalt til Wehrmacht ved utbruddet av andre verdenskrig. Han ble plassert ved OKW i Berlin hvor han fikk kontakter med 20. juli-attentatets medsammensvorne inkludert Carl Goerdelers gruppe. Hvis forsøket på å drepe Hitler hadde lyktes var han var utsett til å bli statsråd for gjenoppbyggingen. Han ble arrestert kort etter attentatet, stilt for Volksgerichtshof (folkedomstolen) og dømt til døden av Roland Freisler. Han ble henrettet i Plötzenseefengselet dagen etter.
Saunders Point

Saunders Point er det sørligste neset på den lille øya som ligger mellom Amphibolite Point og Tophet Bastion, utenfor sørkysten av Coronation Island i Sør-Orknøyene. Det ble kartlagt av mannskap på Discovery Investigations fra RRS «Discovery II» i 1933. Det er oppkalt etter A. Saunders som var fotograf ombord på «Discovery II» og fotograferte Sør-Orknøyene.
Barbar

Barbarer refererer til en person som ble oppfattet som usivilisert. Ordet er ofte benyttet enten som en generell betegnelse på personer fra en nasjon eller folkegruppe, typisk sett et stammesamfunn, som ble vurdert av urbane sivilisasjoner som enten underlegen, eller beundret som «edle ville». I idiomatisk eller figurativ betydning kan det bli benyttet som en individuell referanse til en brutal, grusom, krigersk, ufølsom person.
Begrepet har sin opprinnelse gammelgresk βάρβαρος (barbaros). Derav det greske uttrykk «πᾶς μὴ Ἕλλην βάρβαρος» (pas mē Hellēn barbaros) som bokstavelig betyr «enhver som ikke er gresk er barbar». I antikk tid benyttet grekere betegnelsen på folk i andre kulturer, men også for å spotte andre greske stammer og stater. Det betegnet alle utlendinger, en som ikke hørte til en anerkjent gresk kultur, eller ordet var farget av taleren eller forfatteren som brukte begrepet. Ordet uttrykker med fornærmende dobbelthet («bar-bar») utlendingers påståtte forsøk på å snakke gresk, eller lyden av utenlandske språk, slik de hørtes ut i greske ører. «Barbarisk» er et beslektet begrep: «En som babler uforståelig».
I tidlig moderne tid og tidvis senere ble det benyttet om tyrkere på et åpenbart nedsettende vis, grunnet tyrkernes krigføring og grusomheter.
I romersk tid benyttet romerne ordet barbar på germanere, keltere, kartagere, iberere, trakere, hunere, persere og i en del tilfeller også på grekere.

Ordet på vandring

Romerne overtok det greske ordet og brukte det til å beskrive folkeslag som holdt til i utkanten av Romerriket. Ordet barbara dukker opp også i sanskrit, da med betydningen «stamming» eller «plapring». I senlatin hadde ordet barbarus fått betydningen «soldat», fordi romerne for en stor del leide inn utenlandske leiesoldater til hæren sin.
«Barbarisk» er brukt av Paulus i sin hellenistiske betydning i det nye testamente (Romerne 1,14) for å beskrive ikke-grekere, og en som knapt snakker et annet språk (1. Korinterbrev 14:11). Ordet er ikke brukt i disse skriftene i den moderne betydningen «hedning».
Historisk har begrepet blitt utstrakt brukt. Mange folkeslag har forkastet ukjente kulturer, til og med rivaliserende sivilisasjoner, som barbariske fordi de var ugjenkjennelige og «merkelige». Grekerne beundret skyterne og de østlige gallerne som heroiske individer, men regnet deres kultur som barbarisk. Romerne regnet de forskjellige germanske stammene, de bosatte gallerne og de plyndrende hunerne som barbarere, mens han-kineserne har regnet xiongnu, tartarer, tyrkere, mongoler, jurchere, mansjuer og europeere som barbarer. Japanerne kalte européerne nanban, direkte oversatt «barbarer fra sør», fordi portugisiske skip så ut til å komme sørfra.
I vår tid brukes begrepet mest om «primitive» folkeslag som angrep og herjet de teknologisk mer avanserte sivilisasjonene i oldtiden og middelalderen. I tillegg blir begrepet i dag brukt om noen som er voldelige, primitive og generelt usiviliserte.
Undervannsmusikk

Undervannsmusikk er et musikkalbum med Vågsbygd Handy, utgitt i 2010. Albumet er et stilskifte sammenlignet med deres tidligere hiphop-utgivelser, da det meste av Undervannsmusikk er grime-musikk.
Gheorghe Zamfir

Karriere

Zamfir havnet i rampelyset da han ble "oppdaget" av sveitsiske Marcel Cellier som i stor utstrekning studerte Rumensk musikk i 1960. Hovedsakelig gjennom TV-reklame, der han ble omtalt som Zamfir, Pan Fløytas mester, introduserte han sitt folkeinstrument til et moderne publikum, og brakte panfløyta frem fra glemselsen. I USA ble hans reklamefilmer kringkastet på CNN fra 1980.

Filmmusikk

Et av hans mest bemerkelsesverdige bidrag var filmmusikken til de klassiske australske filmen Picnic at Hanging Rock. Hans musikk har også blitt hørt på mange Hollywood filmer. Han ble spurt av Ennio Morricone om å utføre låtene "Childhood Memories" og "Cockeye's Song" på filmmusikken til Sergio Leones klassiske gangsterfilm Ondt blod i Amerika fra 1984. Hans musikk høres gjennom filmen The Karate Kid fra 1984, og hans innspilling The Lonely Shepherd, komponert av James Last og innspilt med James Last Orchestra, fremføres i Quentin Tarantinos film Kill Bill vol. 1 .

Bibliografi

Zamfir har skrevet en veiledende bok, Traitė Du Naï Roumain: méthode de flûte de pan, Paris: Chappell SA, 1975, ISBN 88-8291-286-8, og en selvbiografi Binecuvântare Si blestem («Velsignelser og forbannelser»), Arad: Mirador, 2000, ISBN 973-9284-56-6.

Personlig liv

Zamfir ble født 6. april 1941 i Găești, Romania. Fra begynnelsen av ønsket han å spille trekkspill, men i en alder av 14 begynte han å spille panfløyte. Han fortsatte sin utdanning ved Bucharest Academy of Music der han var elev av Fanica Luca på Konservatoriet i București, Romania i (1968). Han bor for tiden i București hvor han også underviser i musikk. 
Han har en sønn, Teo Zamfir, som for tiden er bosatt i Montréal, Canada, også han er musiker.
Dog House Music

Bakgrunn

På dette albumet spiller Seasick Steve nesten alle instrumentene selv. De eneste unntakene er skarptrommen på låten «Yellow Dog» og cymbalen på «Fallen of a Rock». Etter at Seasick Steve led av et hjerteinfarkt i 2004 ble han gående mye hjemme. Og som følge av dette er albumet i sin helhet spilt inn på kjøkkenet i hans daværende hjem på Notodden. Ifølge intervjuer med Steve var det konen hans som oppmuntret ham til å spille inn noen låter. Opptakene ble gjort med en 4-sporsopptaker.
Til tross for noe kritikk, forteller Steve en historie som på det forrige albumet, Cheap. Denne gangen som en skjult låt etter «I'm Gone». Sju sekunder etter den låten forteller Steve en historie. Han snakker om en trofast hund som heter «Trixie» at han en gang eide. En gang ble han arrestert, og da han ble løslatt, ventet hunden hans på ham nesten 100 km unna der han forlot henne seks måneder tidligere. Hunden hadde da 12 valper, som hun tok seg av, inntil en dag, hun bare gikk og kom aldri tilbake. Dette etterlot Steve med 12 valper. Denne historien er etterfulgt av en sang, «12 Dog Blues», med Steve på gitar og hans sønn PM Wold på trommer.
Det er på dette albumet «Dog House Boogie» ble utgitt. Dette er låten som sørget for Seasick Steve sitt store gjennombrudd i Storbritannia da han fremførte låten på Jools Holland sitt nyttårs show i 2006. Albumet har siden solgt godt over 200 000 eksemplarer.
Fykse

Fykse er ei grend i Kvam herad i Hordaland med 187 innbyggere (2012). Grenden ligger på østsiden av fjorden Fyksesund omtrent syv kilometer øst for Norheimsund. 
I 1999 ble Fykse tildelt fylkesmannen i Hordaland sin kulturlandskapspris for sin skjøtsel av kulturlandskapet.
Bøndene i bygda driver med sau. Noen av gårdene driver med frukt. Ellers består næringslivet av en gårdsrestaurant som serverer mat lagd av lokale råvarer, pølsemakerverksted, et gjestetun med overnatting i Botnen innerst i Fykesundet og et lokalt småkraftverk i Steinstø like sør for Fykse.
Fykse er endepunkt for fylkesvei 132 som tar av fra fylkesvei 7.  Det går lokale veier videre nordover til Klyve og sørover til Bjørke.
Lemovier

Lemoviere var et gammelt germansk folkeslag som holdt til i Pommern og Rügen, tett opp til de utvandrete norske ryger/rugiere. De er første gang nevnt av Tacitus i hans opplisting av folkeslag i sitt Germania i 98 e. Kr. Øst for seg hadde de goterne, og som dem bar de korte sverd og runde skjold. Som rugierne var de en del av Oxhofte-kulturen. Debczyn-arkeologene forklarer etterfølgere av Glomma-bosettingen med flyktende Lemoviere. Her snakkes det om en stor båtreise, noe à la Berigs ferd over Østersjøen. Germanske soger beretter om et slag mellom kong Hetel av Glomma og Rugier-kongen Hagen ved Hiddensee, hvor Hagens datter Hilde bortføres av Hetel. Lemovierne har også blitt forvekslet med Jordanes' Turkilinger.
Dvergsilkeape

Kosthold

Dvergsilkeapen skiller seg fra andre silkeaper på måten den eter kvae; den graver ut 10 eller flere nye hull i barken på trær hver dag, duftmarkerer dem, og vender tilbake til disse og eldre hull med jevne mellomrom for å skrape ut den klebrige væsken som tyter fram med de lange fortennene i underkjeven. Den eter også nektar, frukt og smådyr som larver og edderkopper.
Terra Australis

Terra Australis (eller: Terra Australis Incognita, latin for «det ukjente landet i sør») var et mytisk kontinent man lenge antok måtte finnes rundt sydpolen og som figuerte på europeiske kart fra 1400- til 1700-tallet.
Idéen om en stor landmasse i sør som balanserte de nordlige landmassene Europa, Asia og Afrika ble først framsatt av Aristoteles. Den greske geografen Klaudios Ptolemaios trodde at Det indiske hav var omringet av land i sør. Hans innflytelse førte til at Terra Australis fra renessansen ble et fast innslag på europeiske verdenskart.
Det mytiske kontinentet skrumpet inn etter hvert som det ble klart at landmasser man først antok var del av det mytiske Sydlandet, som Ildlandet, Ny-Guinea, Australia og New Zealand viste seg å være omgitt av vann. Forestillingen om det store kontinentet i sør ble endelig oppgitt etter James Cooks reiser på slutten av 1700-tallet.
I 1820 ble det virkelige Sydpollandet funnet av en russisk ekspedisjon ledet av Mikhail Lazarev og Fabian Gottlieb von Bellingshausen. Da var navnet Australia allerede tatt i bruk for landmassen som tidligere var kjent som Ny-Holland. Det nyoppdagede kontinentet ble isteden etter hvert kjent som Antarktika.
Allround-VM på skøyter 1895, menn

Allround-VM på skøyter 1895, menn ble arrangert på Mjøsen i Hamar, Norge den 23. og 24. februar 1895. Det var 19 deltakere fra nasjonene Nederland, Sverige, og Norge. Dette var det tredje verdensmesterskapet i hurtigløp på skøyter med offisiell status. 
Løperne gikk distansene 500 meter, 1 500 meter, 5 000 meter og 10 000 meter.
Reglene var slik at en løper måtte vinne tre distanser for å bli kåret til vinner. Jaap Eden fra Nederland vant 1 500 meter, 5 000 meter og 10 000 meter og ble kåret til verdensmester, det ble ikke utdelt sølv- og bronsemedaljer i mesterskapet.
Jaap Eden satte verdensrekord på 1 500 meter med tiden 2.25,4. Han tangerte så sin egen verdensrekord i finalen på distansen. På 10 000 meter gikk Peter Sinnerud og Karinus Larsen-Stai dødt løp og satte verdensrekord med tiden 18.50,0. I siste par satte Jaap Eden ny verdensrekord med tiden 17.56,0.
Mandibularia

Utseende

En middelsstor, avlang, sylindrisk trebukk, brungul til mursteinsrød med svart hode, antenner, bein og scutellum. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rektangulært uten tenner på sidene, dekkvingene jevnbrede.

Levevis

Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Tibet og Vietnam).
Dionysios Solomos

Liv og virke

Han ble født i en velstående familie og i 1808 reiste han til Italia hvor han studerte juss. Etter ti år returnerte han til Zakynthos med en solid bakgrunn innen litteratur og er anerkjent som lyriker i litteraturkretser.
På slutten av 1828 forlot han Zakynthos og bosatte seg i Kérkyra for å kunne hengi seg til lyrikken. Da han returnerte fra Italia bragte han med seg lyrikk med religiøst innhold. Siden skrev han noen sonetter og lyriske dikt. Hans første lange dikt var «Hymne til friheten».
Solomos døde av apopleksi. Hans levninger ble flyttet til Zakhynthos i 1865.
Det er verdt å nevne at Solomos ble berømt som dikter allerede i ungdommen og har forblitt populær siden.
Isletas de Granada

Isletas de Granada er ei gruppe på over 360 småøyer og holmer i Nicaraguasjøen like sørøst for den nicaraguanske byen Granada. De oppsto av stein og leire fra et utbrudd fra vulkanen Mombocho. Øyene varierer i størrelse fra under 100 m² opp til over 1 km².
Mange av øyene er privateide, og mange av dem har fast bosetning; øyene har til sammen om lag 1200 innbyggere. Noen av dem har også hoteller og restauranter. På en av dem ligger Fuerte de San Pablo, et fort som ble reist på 1700-tallet for å beskytte Granada mot sjørøvere. Fra Granada arrangeres det båtturer til øyene.