google/wiki40b huggingface dataset:
Østerdal Arbeiderblad

Østerdal Arbeiderblad var en avis som kom ut på Elverum fra 7. juli 1915 til 2. desember 1932. Søndre Østerdalens Arbeiderparti bestemte i 1913 at de skulle starte en avis for distriktet. Avisen ble vedtatt stiftet 9. mai 1915, og startet utgivelse to måneder senere under navnet Østerdalens Social-Demokrat. Første redaktør var Olav Sæter og faktor var Johs. Borchgrevink.
I 1918 hadde avisen 3200 abonnenter i kommunene Elverum, Stor-Elvdal, Trysil og Åmot. I 1919 skiftet den navn til Østerdalens Arbeiderblad med undertittelen «og Østerdalens Social-Demokrat». 
Avisa hadde slitt økonomisk helt siden starten, og i 1921 diskuterte man sammenslåing med Hamar-baserte Arbeideren. I 1923 kom det til nye samtaler, men Arbeideren ønsket det ikke.  I 1922 ble J. Stubberud redaktør mens Olav Sæter satt på Stortinget. Året etter kom han på kant med sitt mer kommunistiske bladstyre, og Evald Solbakken tok over en periode. Faktor Borchgrevink og redaktøren sto på hver sin side i splittelsen i Ap, og dette kunne merkes i avisa de dagene redaktøren var borte. Da sto Borchgrevink for redaksjonen og sørget for stoff fra Tranmæl-fraksjonen. På grunn av dette dro ikke redaktør Solbakken til det viktige Ap-landsmøtet i 1923, som endte med partisplittelse.
11. november 1923 ble det vedtatt at Østerdalens Arbeiderblad skulle redigeres i overensstemmelse med Arbeiderpartiet, og Solbakken ble avskjediget. Olav J. Sæter kom tilbake som redaktør.
På grunn av de interne stridigheter mellom kommunistene og sosialdemokratene i Arbeiderpartiet ble avisa en periode fra 1923 til 1925 ble gitt ut i hele Hedmark under navnet Hedmark fylkes Arbeiderblad med undertittelen «før Østerdalens Arbeiderblad». Da Hamar Arbeiderblad ble startet i 1925 endret avisa navn tilbake til Østerdalens Arbeiderblad.
I 1930 endret avisa navn til Østerdal Arbeiderblad. I 1932 valgte flere arbeiderlag i Østerdalen HA som sitt organ for ØA. Høsten 1932 ønsket også arbeiderlaget i Elverum en sammenslåing, og 23. november vedtok lokallagene av Arbeiderpartiet i Hedmark at avisa skulle slås sammen med Hamar Arbeiderblad. Siste utgave kom fredag 2. desember 1932. Hamar Arbeiderblad hadde undertittelen «...og Østerdal Arbeiderblad» til og med 26. januar 1988.
Alicia (Isabela)

Alicia (Bayan ng Alicia) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon og tilhører provinsen Isabela. Folkemengden var på 71 504 innbyggere i 2015.
Kommunen ligger på overveiende flatt og meget fruktbart land i den vide Cagayan Valley som er omkranset av Caraballo Mountains i sør, Great Sierra Madre i øst og  Cordillera Central i vest. Alicia er den største risprodusenten i hele Cagayan Valley og har den største irrigerte rismarken i hele Region II av Filippinene.
Byen er kjent for sin Pagay Festival og din historiske kirke, Our Lady of Atocha Church som stod ferdig i 1849.
Alicia, før kalt Angadanan Viejo, fikk sitt nåværende navn og gjort til egen kommune ved dekret den 28. september 1949 av president Elpidio Quirino; har oppkalte kommunen etter sin hustru Dona Alicia Syquia Quirino, som ble myrdet av japanerme under annen verdenskrig.
Fylkesvei 3900

Fylkesvei 3900 går mellom Frikstad og Stangenes i Kristiansand kommune. Veien er 2,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 14.
Kaliumantimontartrat

Kaliumantimontartrat,(C8H10K2O15Sb2), er et hvitt tungt krystallpulver, uten lukt, oppløslig  i vann og nesten ikke oppløslig  i alkohol.
Kaliumantimontartrat gitt i mindre doser øker sekresjon fra bronkiene. Gitt i litt større doser fører det til brekninger Kaliumantimontartrat ble tidligere brukt innenfor veterinærmedisin. Utspedd i form av kräksaltvin, kräkvin eller antimonvin er det blitt brukt som brekkmiddel, selv for voksne.
NOU 2006: 4, Rederiskatteutvalget

NOU 2006: 4 «Forslag til endringer i beskatningen av norsk utenriks sjøfart» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt av regjeringen 17. desember 2004 for «å foreta en gjennomgang av beskatningen av rederinæringen.» Utvalget overrakte sin innstilling til Finansdepartementet 7. mars 2006. Det ble ledet av professor Guttorm Schjelderup og ble referert til som Rederiskatteutvalget.
Utvalget bestod av syv personer. Utvalget var delt. Utvalgets flertall som bestod av fem personer foreslo en overgang til ordinær beskatning for rederiene. Dette flertallet mente det ikke var gode samfunnsøkonomiske grunner for å skattefavorisere rederiene, og mente videre at en overgang til ordinær beskatning vil øke verdiskapingen i Norge. Mindretallet som bestod av to personer foreslo å avvikle overskuddsbeskatningen og en overgang til et europeisk friskattsystem.
Anthracophora

Utseende

Middelsstore, kraftige, brun- og gulspraglete gullbasser uten metallglans. Hannene har ingen påfallende utvekster på hodet.

Levevis

Larvene lever i jorden.

Utbredelse

Artene er utbredt i Sørøst- og Øst-Asia.
Mimovelleda

Utseende

En middelsstor, ensfarget gråbrun trebukk. Arten kjennes særlig på at det er skarpe pigger ikke bare midt på hver side av pronotum, men også på "skuldrene" av dekkvingene. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider, dekkvingene er noe hvelvede og ender i en spiss. Oversiden er kledt med fine, oppstående hår.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Tanzania.
Four Jets

Four Jets
(etablert 1963 i Trondheim,
nedlagt 1989)
var et prisbelønt norsk danseband med flere plateutgivelser.

Besetningen var initielt Jens Petter Søreng gitar (daglig leder), Bjørn Eggen gitar, Arnt Pettersen bass og Svein Amundsen trommer.
Alle sang og de kalte seg tidvis The Vulcans.  
Etter et par år var Odd Reitan på tangent, Johnny Bremseth vokal og Liv Mylius tilkommet. 
Men, besetningen varierte sterkt i innhold og antall, etterhvert som de ble populære.
Four Jets hadde sin storhetstid på tidlig 70-tall da Eurotreff-serien solgte i store antall. Med besetningen Liv Mylius, Tor Brovold, Geir Johansen, Jens Petter Søreng, Per Arnt Tødaas, Arnt Pettersen og Kai Biermann, konkurrerte de i salg med Arve Sigvaldsens Treff-serie som blant andre hadde artister som Stein Ingebrigtsen og Inger Lise Rypdal. I denne perioden satte Four Jets publikumsrekord på Dovrehallen i Oslo, studentens tilholdssted på denne tiden.
I 1980 kom gruppa med sitt første originalskrevne album «Klovn på deltid» der Svein Strugstad og Tor Brovold sto bak flere av låtene; bl.a. «Vi har det så bra». Også Hans Rotmo bidro med låter på dette albumet, blant annet «Elgesæter Bru» som er en av bandets største hits.
I denne perioden hadde Four Jets også en meget god periode med flere opptredener på TV og flere plateutgivelser. I 1983 feiret bandet 20-årsjubileum med turne i USA. Bandet besøkte også Reykjavik ved to anledninger, men turnerte i hovedsak i Norge. Singelen «20 år» (Strugstad) markerte jubileet musikalsk. I jubileumsåret var besetningen:
- Tor Brovold, vokal
- Jens Petter Søreng, gitar og vokal
- Svein Strugstad, keyboard og vokal
- Dag Rasmussen, trommer
- Stein Haanshus, bass og vokal.
Litt senere fikk bandet to kvinnelige vokalister i Bente Smaavik og Anita Bogen.
Bandet hadde en kort reunion i 1996 i forbindelse med deltakelse i «Tore på Sporet» og Tande Ps «Sveip», begge på NRK1. Samme år kom bandets samlealbum «Keisernes nye klær» som solgte til gulltrofe. (Distribuert gjennom Rema 1000.)
FOUR JETS var en av gjengangerne på NRKs Norsktoppen med 21 førsteplasser fra 1973 og frem til listas opphør.
I 2008 dukket Four Jets opp på dansefestivalen på Sel sammen med blant andre The Monroes, New Jordal Swingers og The Betales. Four Jets gjorde flere festivaljobber denne sommeren (bl.a. Olavsfestdagene i Trondheim, Olsokdagene Stiklestad), det samme i 2009 og 2010. 80-tallsbesetningen utgjorde grunnfjellet, i tillegg Steinar Krokstad (Four Jets 1977-1980) på trommer (2008) og Magnus Forsberg (2009, 2010).
Marie Melchior Joseph Théodore de Lagrené

Liv og virke

Han nedstammet fra en gammel picardisk adelsslekt. Han gikk inn i fransk diplomatis tjeneste i ung alder, og virket i det franske utenriksdepartement under utenriksminister  Mathieu de Montmorency, som han ledsaget til Veronakongressen i 1822. Året etter ble han utsending til Russland, deretter i det Det ottomanske rike, og i 1828 ble han fransk ambassadør til Spania. Lagrené forble i tjeneste etter opprettelsen av julimonarkieti 1830 og innehadde en rekke fremskutte stillinger i det franske diplomati.
I 1843 sendte kong Louis Philippe ham til Kina der han skulle fremforhandle en handelstraktat som skulle sikre Frankrike de samme privilegier som Storbritannia hadde sikret seg ved Nanjingtraktaten. Den 24. oktober 1844 inngikk  Lagrené og mandarinen Qiying Whampoaavtalen i 1844. Den legaliserte dessuten kristendommen i Kina og åpnet for kristen misjonsvirksomhet. 
Etter at julimonarkiet falt i 1848 forlot Lagrené regjeringen for en kort stund. Men i 1849 ble han valgt til representant for Somme til den franske lovgivende forsamling. Der gikk han konsekvent inn for konservative anliggender som blant annet avgrensing av stemmeretten. Etter Louis-Napoléons statskupp i 1851 trakk Lagrené seg fra den franske offentlige scene.
Sleep on Needles

Sleep on Needles er en musikk-EP med Sondre Lerche, utgitt i 2001. EP-en ble utgitt på nytt i 2002.
Forbundet Mot Rusgift

Forbundet Mot Rusgift (FMR) er en norsk, ruspolitisk organisasjon som retter sin virksomhet inn mot studenter og fagfolk ved universiteter og høgskoler. Organisasjonen ble stiftet som Norges Studerende Ungdoms Avholdsforbund (NSUA) i 1904 og skiftet navn til Forbundet Mot Rusgift i 1973.
FMR arbeider gjennom enkeltmedlemmer, lokallag og sympatisører, og har engasjert seg sterkest i forebyggende arbeid. Flere store prosjekter har vært innrettet mot å endrerussefeiringen, og skape en mindre alkoholpreget studentkultur. I perioder har organisasjonen også engasjert seg i diskusjonen om behandlingsspørsmål og internasjonale rus-spørsmål.
FMRs viktigste talerør er tidsskriftet Mot Rusgift, som også ligger i fulltekst på Internett.  
FMR er medlemsorganisasjon i Actis – rusfeltets samarbeidsorgan, EURAD – Europe Against Drugs, ExtraStiftelsen Helse og Rehabilitering, Studieforbundet Næring og Samfunn, AV-OG-TIL, Aksjonsuka mot narkotika, og flere andre samarbeidsorganer – og organisasjoner.
Yicheng (Zaozhuang)

Yicheng (kinesisk: 峄城区; pinyin: Yìchéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zaozhuang sør i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 627,6 km² og teller 360 200 innbyggere (2003).

Samferdsel

Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.
Xian'an

Xian'an (kinesisk: 咸安区; pinyin: Xián'ān Qū) er et bydistrikt tilhørende det kinesiske bydistriktet Xianning i provinsen Hubei. Det har et areal på 1 502 km² og teller 547 408 innbyggere (2004).
Kafiristan

Kāfiristān eller Kāfirstān (persisk: کافرستان) var et historisk navn på Nurestan (Nuristan), en provins i Hindu Kush-regionen i Afghanistan og Pakistan, før 1896. Denne historiske regionen dekker ca. 13 000 km², og ligger på og utgjør i hovedsak nedslagsfeltene til elvene Alingar, Peche, Landai Sin og Kunar og de mellomliggende fjellkjedene. Området grenser til hovedkjeden til Hindu Kush i nord, byen Chitral i Pakistan i øst, Kunardalen i sør og Alishang-elven i vest. Navnet Kafiristan kommer fra områdets innbyggere, kafirene, et helt uavhengig folk med særegen kultur, språk og religion. De ble kalt kafir («vantro») av de muslimske nabofolkene fordi ikke var muslimer.
Området var helt polyteistisk frem til slutten av 1800-tallet, da det ble omvendt muslimsk. Etter blodige kamper i 1890-årene ble nuristanerne underlagt Afghanistan og konvertert til islam. Noen få flyktet til Chitral på indisk (nå pakistansk) side av grensen, der de bevarte sin gamle religion frem til 1930-årene. Disse hendelsene ble beskrevet i 1896 av den britiske forfatteren og politikeren George Scott Robertson i hans bok The Kafirs of the Hindu Kush. Overgangen skjedde kort tid etter at emir Abdur Rahman Khan hadde invadert området. Han omdøpte området til Nuristan, som betyr «den opplystes land». Området ble plyndret og store deler av dets kunstskatter ble ødelagt, til tross for at noen av disse ble tatt med til Kabul og Paris. Det som havnet i Kabul ble senere også ødelagt, men disse kunstskattene er nå restaurert.
Området er beskrevet av kinesiske og russiske oppdagere. Det er også beskrevet i Rudyard Kiplings historie Mannen som ville bli konge (originaltittel: The Man Who Would Be King), som også ble filmatisert i 1975.

I dag

I 2001 ble et område på 9 225 km² skilt ut som egen provins, Nuristān. Provinsen grenser til Pakistan. Befolkningen i området er fattig og lever av jordbruk. Landskapet består av snødekte tinder og trange, delvis skogkledde daler. Det dyrkes korn, mais og hirse. Det er stort husdyrhold i Nuristān, hovedsakelig geit, men også noe kveghold.
Maridalen

Maridalen er et dalføre i Oslo nord for byen. Bygdesamfunnet i dalen har 15 gårdsbruk i drift, og skole, kirke og velhus.
Maridalsvannet er kilde for drikkevann for 90 % av Oslos befolkning. Området er et kjent mål for friluftsliv.

Navnet

Området var opprinnelig kjent som Margrétardalr, etter den middelalderske Margaretakirken (etter Margareta av Antiokia), hvis ruiner er bevart og ligger ved nordenden av Maridalsvannet.

Historie

En bygdeborg som antas å være fra eldre jernalder, ligger «mellom Maridalsvannet og Gryta nordøst for Sander gård».
På 1200-tallet ble Margaretakirken bygget.
I 1854 ble en privateid kruttfabrikk anlagt på Skar. Virksomheten ble kjøpt opp av staten i 1863 og omdøpt til «Skars Krudtværk. I 1898 flyttet virksomheten til Raufoss».
«Den første skolebygningen i Maridalen ble reist på Hønefoten, skilt ut fra Kirkeby, i 1857». Lærergården var den største i Aker herred.
Hammeren kraftstasjon, ferdigstilt i 1900, ligger ved Maridalshammeren nordvest for Maridalsvannet. 
Maridalen landskapsvernområde ble opprettet 31. august 2001.

Geografi

Fra vestsiden av dalen er Nordmarka tilgjengelig og fra østsiden av dalen ligger Lillomarka godt tilgjengelig.

Samferdsel

Vy Gjøvikbanen går igjennom dalen og stoppet opprinnelig på tre stasjoner i området. Movatn stasjon (opprettet i 1900) er en ubetjent holdeplass ved Movatn. Snippen holdeplass (tatt i bruk i 1934) er en ubetjent holdeplass med adresse Greveveien. Sandermosen stasjon er en tidligere betjent holdeplass mellom Kjelsås stasjon og Snippen stasjon. Den ble tatt i bruk i 1909, men nedlagt i 2006.

Landskapsvernområdet

Maridalen landskapsvernområde (VV00000581) er et 27 333 dekar  ble fredet som landskapsvernområde den 31. august 2001. Den inngår i Nordmarka, og danner et vidt daldrag nord i Oslo kommune, med Maridalsvannet som naturlig tyngdepunkt.
Området rundt Hammeren er preget av rik edelløvskog med mye gråor og heggskog. Landskapsvernområdet er i syd forbundet med Akerselva miljøpark. I nord grenser landskapsvernområdet til Mellomkollen naturreservat.

Kultur

I Margaretakirkens bevarte ruiner ved nordenden av Maridalsvannet foregår det årlige «Maridalsspillet» som tar for seg livet i dalen i middelalderen.  
To kirkebygg finnes. Maridalen kirke ligger i kort avstand fra ruinene etter Margaretakirken, mens Sørbråten kapell ligger på Sørbråten mot nordøst i dalen.
Qixia (Yantai)

Qixia (kinesisk: 栖霞; pinyin: Qīxiá) er et byfylke i Shandong i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Yantai.
Befolkningen var på 664 510 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Familien Mous landgods (Mou shi zhuangyuan, 牟氏庄园) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til  Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang, Nantong og Taicang.
Osamu Tezuka

Bakgrunn og arbeid

Osamu Tezyúkas banebrytende teknikker og nytenkingen innen sjangre medførte at han har blitt karakterisert som «mangaens far». Den karakteristiske stilen med store øyne hos figurene ble oppfunnet av Tezuka som var inspirert av vestlige serier som for eksempel Betty Boop av Max Fleischer og Mikke Mus av Walt Disney.
Osamu Tezyúka var opprinnelig utdannet lege, men henga seg fullstendig til produksjonen av manga. Storparten har aldri blitt oversatt fra japansk og er derfor utilgjengelig for et vestlig publikum. Osamus samlede verker har blitt utgitt i Japan, og består av 400 album på til sammen over 80 000 sider.
Han har universitetsgrad i medisin, og begynte sin karriere som mangaskaper mens han studerte på universitetet. Hans kunnskaper om vitenskap og medisin har bidratt til å berike hans science fiction-orienterte tegneserier, spesielt Blackjack-seriene.
Av berømte serier kan nevnes Astro Boy, Blackjack, Princess Knight, og Kimba the White Lion (som mange hevder at Walt Disney Companys Løvenes konge var basert på). Hans livsverk er en serie ved navn Hinotori – en historie om livet og døden. Den tok for seg en eponym føniks.
Han ledet animasjonsstudioet Mushi Pro (mushi er japansk for «insekt», og pro en forkortelse for «produksjon»), en TV-animasjonsserie i Japan.
Flere av mangategnerne med senere suksess har bodd i Tezukas leilighet, Tokiwa-so (endelsen so betyr liten, rimelig leilighet). Det innbefatter Shotaro Ishimori, Fujio Akatsuka, og Fujiko Fujio.
Georg Heinrich Bümler

Georg Heinrich Bümler (født 10. oktober 1669 i Berneck/Oberfranken; død 26. august 1745 i Ansbach), var kapellmester hos markgreven av Brandenburg-Ansbach.

Liv

Bümler ble sannsynligvis «Kammerdiskantist» i det brandenburgske hoffkapellet i Bayreuth i 1683. Der fikk han sang- og klaverundervisning av kapellmester Ruggiero Fedeli. Som en fremdeles ung mann var han aktiv som «kammermusikus» i Wolfenbüttel. Karrieren førte han så i rask rekkefølge til Hamburg, Berlin og deretter tilbake til Bayreuth. Endelig ble han i 1698 altsanger og kammermusiker ved det brandenburgske hoffet i Ansbach og ble i 1717 utnevnt til hofforkesterets kapellmester.

Virke

Da Lorenz Christoph Mizler stiftet sin Correspondierende Societät der musicalischen Wissenschaften, valgte han Bümler og Giacomo de Lucchesini som sine medgrunnleggere.
I Ansbach traff Bümler i 1723 Sigmund Ferdinand Weißmüller. Begge var svært interessert i pythagoreiske problemstillinger. Bümler hadde rett før foretatt en ni måneder lang studiereise til Italia og hans lære om Proportionen og Rationen er sannsynligvis inspirerert av kunnskap han fikk fra denne reisen.
Matusadona nasjonalpark

Landskap

Matusadona nasjonalpark ligger ved sørøstbredden av den menneskeskapte Karibasjøen på grensen mellom Zimbabwe og Zambia. Selve innsjøen er ikke en del av parken. Parkens nordgrense utgjøres av Karibasjøens bredde. Østgrensen utgjøres av elven Sanyati, mens vestgrensen går midt i elven Ume. Mot sør grenser parken mot Omay communal land (en slags statsallmenning). Parken er delt i to ulike terrengtyper av en omkring 40 kilometer lang klippevegg som er opptil 700 meter høy. Fra klippeveggen og nordover til Karibasjøen (Zambezi-dalen) er høyden over havet mellom 500 og 600 meter. Terrenget sør for klippeveggen ligger på omkring 1 000 moh og har høydedrag og åsrygger.

Klima

Området Matusadona nasjonalpark ligger i har to forskjellige klimatyper. Den sørlige delen har fjell-lignende terreng over 1 000 moh med åsrygger kledd med krattskog. Her er det kjøligere og tørrere enn den nordlige delen som utgjøres av Zambezi-dalen omkring 500 moh. Nord-delen har tropisk klima med varmt og fuktig vær. Temperaturen kan komme opp i 40 grader om sommeren, mens vintertemperaturen kan synke under 10 grader. Regntiden er fra november til april med januar som den våteste måneden.

Dyreliv

Matusadona nasjonalpark har et rikt dyreliv. Mange av dyrene som ble fortrengt da Karibasjøen ble fylt opp, ble omplassert i Matusadona. Av pattedyr finnes elefanter, bøfler, kudu, impala, flodhester, spissneshorn, sebraer, vortesvin, sabelantiloper, eland og roanantiloper. I 1994 ble gepard gjeninnført i parken, og bestanden har siden vokst. Andre rovdyr i parken inkluderer løver, leoparder, sjakaler, hyener, afrikasivett, afrikansk fingeroter og nilkrokodiller. 
Det er registrert over 240 fuglearter i parken. Flodørn er vanlig langs bredden til Karibasjøen. De mange døde trærne (resultat av oppdemmingen) gir ørnen hekkeplasser. Langs vannkanten finnes det iøynefallende bestander av store vadefugler som gråhegre, Goliathegre, Egretthegre og Sadelnebbstork. Loer, vadere og gjess finnes i store antall, og det finnes bestander av vandrefalk, ullhalsstork, afrikagapenebb, langtåvipe og brakksvale for å nevne noen. Matusadona har også betydelige bestander av afrikaslangehals og langhaleskarv. 
Kolonier med bietere finnes ved elvebredder og i sandsteinsklippene.
Det er registrert omkring 40 fiskearter her.
I de lavestliggende områdene av parken (Zambezi-dalen) finnes det tsetsefluer som kan være smittebærere av sovesyke. Smittebærere av parasittsykdommene malaria og bilharzia finnes også i parken.

Turisme

Matusadona nasjonalparks nordlige del (Zambezi-dalen) er den delen som er mest tilrettelagt for besøkende. Særlig båtturer på Karibasjøen langs nasjonalparkens bredder er en enkel måte å se dyrelivet på. Det finnes også grusveier og leirplasser inne den nordlige delen av parken. Den delen av nasjonalparken som ligger sør for klippeveggen er vanskeligere å besøke. Her er det ingen leirplasser og bare få veier. Denne delen av Matusadona nasjonalpark kan ikke besøkes uten tillatelse.
Måseskär

Måseskär er en holme og et fyr i kommunen Orust på Sveriges vestkyst. Den ligger rett sørvest for den bebodde øya Käringön.
I 1829 ble det bygget et sjømerke på øya. I 1865 ble det første fyret etablert, et Heidenstamfyr malt i hvitt og rødt. Fyret ble elektrifisert i 1950 og ble erstattet av et lite, hvitt plastfyr i 1978. Fyret på Måseskär var bemannet frem til 1997. Det gamle fyret er fremdeles intakt og har hvert nyttår siden 2000 blitt tent i noen minutter av fyrentusiaster.
Prudence

Historien

Bandet skiftet navn fra Whoopee Choop i 1969 og skapte begrepet trønderrock da journalisten Bertil Lien fra Adresseavisen spurte dem om det var det de spilte. Bandet var sterkt inspirert av datidens store internasjonale musikkstjerner som The Beatles, Bob Dylan, The Band og Jethro Tull. Selve bandnavnet var hentet fra Beatles-låten «Dear Prudence». «Sawmill», «Mild Grey Fog», «Freezing», «14 pages», «Tomorrow May Be Vanished» og «Æ e trønder æ» er noen av bandets mest kjente sanger. 
Inspirasjonen til å skrive egne tekster fikk Åge Aleksandersen fra læreren og trønderlyrikeren Even Lorch-Falch, som også er omtalt i boken Fremmed fugl, biografien om Åge. Den er skrevet av forfatter og journalist Johan O. Jensen og kom ut i 1988. 
Etter bruddet var det indre stridigheter, spesielt mellom Åge Aleksandersen og Terje Tysland som ikke snakket sammen på seks år. Flere av medlemmene startet etterpå solokarriere, flere med stort hell.
«[B]andet var blakk i 1975» og solgte bandets turnébuss «da motoren hadde havarert», forklarte sjefen på Rock City i 2009. 
Bandet ble gjenforent for en konsert i 1980 og i 1996 ble de nok en gang gjenforent under en sending av Tore på sporet. Fredag den 23. april 2010 gjenforentes Johan Tangen, Åge Aleksandersen og Kjell Ove Riseth som Prudence igjen for å hylle Per Erik Wallum i Samfunnshuset i Namsos. I tillegg til Prudence ble også Rollaug og Nabolaget gjenforent for å hylle Wallum. 
Den 11. november 2011 ble Prudence igjen gjenforent i forbindelse med åpningen av Rock City i Namsos.

Heder

Bandet fikk Spellemannprisen 1975 i klassen pop for albumet Takk te dokk. 
«Prudence-bussen» er en av gjenstandene på RockCity opplevelses-senter.
Bandet fikk Kulturprisen 2015 i Namsos kommune.
Guvernementet Kharkov

Guvernementet Kharkov (russisk:  Харьковская губерния) var et guvernement i keiserdømmet Russland fra 1835 til 1917. Det ble også kalt Slobodiska Ukraina.
Guvernementet var inndelt i 11 kretser (ujezd): Akhtyrka, Bogodukhov, Izjum, Kharkov, Kupjansk, Lebedin, Starobelsk, Sumy, Valki, Vovtsjansk og Zmijov.