Nevile Henderson

Bakgrunn

Nevile Henderson det tredje barnet til Robert og Emma Henderson og ble født i Sedgwick Park nær Horsham, West Sussex. Han ble utdannet ved  Eton College og begynte i den britiske diplomatiske tjenesten i 1905. I 1928-1929 var han minister ved den britiske ambassaden i Paris. Fra 1929 og til 1935 var han minister ved Storbritannias ambassade til Jugoslavia i Beograd og hadde da nær kontakt med kong Aleksandar I og den innflytelsesrike prins Pavle. Fra 1935 var han Storbritannias ambassadør til Argentina med stasjonering i Buenos Aires.

Stasjonering i Tyskland

Henderson var Storbritannias ambassadør til Tyskland fra 1937 og frem til utbruddet av andre verdenskrig i september 1939. Henderson synes å ha vurdert det som mulig å unngå krig med Tyskland ved å behandle Hitler respektfullt, i februar 1939 skrev han blant annet følgende i et telegram til det britiske utenriksdepartementet (Foreign Office) i London: «Dersom vi behandler ham (Hilter) riktig, så er min oppfatning at han vil gradvis bli mindre krigers. Men om vi behandler han som en paria eller en gal hund vil vi endelig og ugjenkallelig forandre han til en.»
Henderson var britisk ambassadør i Tyskland da Münchenavtalen ble forhandlet frem og rådet Storbritannias statsminister Neville Chamberlain til å undertegne den. Kort etter returnerte han til London for medisinsk behandling og kom tilbake til Berlin med stadig forverret helse i februar 1939 (han døde av kreft mindre enn fire år senere).
I løpet av 1939 hadde Henderson flere konflikter med Alexander Cadogan, Permanent Undersecretary ved Storbritannias UD (Foreign Office). Henderson argumenterte for at Storbritannia burde ruste opp sine militære styrker i det skjulte, siden en åpen opprustning ville underbygge troen på at Storbritannia planla å gå til krig mot Tyskland. Alexander Cadogan og britisk UD var uenig i dette.
Ved krisen som endte med Tysklands invasjon av Polen hadde Henderson et ekstremt anspent møte med den tyske utenriksminister Joachim von Ribbentrop om kvelden den 30. august 1939. Ribbentrop presenterte Tysklands «endelige tilbud» ved midnatt og advarte Henderson at om han ikke mottok noe svar ved daggry ville tilbudet ansees som avslått.
«Da Ribbentrop nektet å gi en kopi av de tyske krav til den britiske ambassadøren ved midnatt 30.-31. august 1939, kom de to nesten i slåsskamp. Ambassadør Henderson, som lenge hadde rådet til ettergivenhet overfor Tyskland, forsto at det var et vel planlagt alibi den tyske regjeringen hadde planlangt for en krig de hadde bestemt seg for å starte. Ikke rart at Henderson var sint; von Ribbentrop kunne på sin side se krigen komme og gikk hjem fornøyd.»
Samtidig som han foreslo en forhandlingsløsning for Tysklands territorielle krav i Polen, som han hadde gjort ved krisene med Tysklands annektering av Østerrike (Anschluss) og Tsjekkoslovakia, så var det Henderson som leverte det britiske ultimatum om morgenen den 3. september 1939 til Hitler. I ultimatumet krevde Storbritannia at tyske fiendtligheter mot Polen opphørte innen klokken 11 samme dag, hvis ikke ville Storbritannia gå til krig mot Tyskland. Tyskland svarte ikke og den britiske statsminister Neville Chamberlain erklærte Tyskland krig klokken 11.15.

Hjemkomst og død

Etter tilbakekomst til London skrev Henderson en bok, Failure of a Mission: Berlin 1937-1939, utgitt i 1940. I boken skrev han respektfullt om noen medlemmer av den tyske ledelsen, blant de Hermann Göring. Han var samtidig negativ til utenriksminister Joachim von Ribbentrop.
Henderson hadde vennskapelig kontakt med medlemmer av familien Astors såkalte Clivedengruppe (Cliveden set), som også støttet ettergivenhet overfor Hitler, hvor prins Paul av Jugoslavia var en. Henderson skrev i sine memoarer hvor ivrig kong Aleksandar I var for å vise sine planer om å møte den italienske diktatoren Mussolinis antatte angrep på Dalmatia.