google/wiki40b huggingface dataset:
Njabulo Ndebele

Liv og karriere

Ndebeles far og mor var Nimrod Njabulo Ndebele og Makhosazana Regina Tshabangu. Han giftet seg i 1971 med Mpho Kathleen Malebo og sammen har de en sønn og to døtre. Ndebele tok en Bachelor of Arts i engelsk og filosofi ved  University of Botswana, Lesotho, and Swaziland i 1973, en Master of Arts i engelsk litteratur ved University of Cambridge i 1975 og ble Doctor of Philosophy i kreativ skriving ved University of Denver i 1983.  Han har også studert ved Churchill College, University of Cambridge, hvor han var den første mottakkeren av det sørafrikanske kvesturet.
Njabulo Ndebele var Vice-Chancellor og rektor ved University of Cape Town fra juli 2000 til juni 2008, hvorpå han ble gjesteforeleser ved Ford Foundations hovedkvarter i headquarters in New York. Han sluttet seg til stiftelsen i september 1998, rett etter at han i fem år hadde vært Vice-Chancellor og rektor ved University of Limpopo i Sovenga i det som da het Northern Province. Da hadde han tidligere også jobbet som Vice-Chancellor ved  University of the Western Cape.  Hans første akademiske posisjoner var som leder for avdelingen for afrikansk litteratur ved University of the Witwatersrand samt Pro-Vice-Chancellor], rektor og leder for engelskavdelingen ved National University of Lesotho.
Han er en etablert forfatter og har to ganger vunnet Noma-prisen for litteratur publisert i Afrika. Denne vant han for Fools and Other Stories som kom ut i 1984 og for The Cry of Winnie Mandela fra 2003. Hans innflytelsesrike eassayer om sørafrikansk litteratur og kultur ble publisert i samlingen Rediscovery of the Ordinary.
Njabulo Ndebele var president for Congress of South African Writers i mange år. Som offentlig person er han best kjent for sine innsiktsfulle kommentarer på en rekke felter i Sør-Afrika.
Han er også en sentral person for høyere utdannelse i landet. Han var leder for South African Universities Vice-Chancellor’s Association fra 2002–2005, og satt i styret for Association of African Universities fra 2001. Han har jobbet med falt som kringkastingspolitikk, skolepensum i historie og nylig som leder for en regjeringskommisjon for utvikling og bruk av afrikanske språk i Sør-Afrikas høyere utdannelse. Han har vært president i AAU og leder for Southern African Regional Universities Association. Han er også Fellow of UCT.
Han har æresdoktorat fra universiteter i Storbritannia, Nederland, Japan, Sør-Afrika og USA. University of Cambridge gav han et æresdoktorat i juss i 2006 og i 2008 fikk han et tilsvarende doktorat fra University of Michigan I 2007 ble han æresfellow ved Churchill College i Oxford.
Tahar Rahim

Personlig

Rahim er gift med skuespillerinnen Leïla Bekhti, som han møtte på settet til Profeten.
Personalretten

Personalretten er en domstol i Den europeiske union som er spesialisert i personalsaker. Denne oppgaven lå tidligere til EU-domstolen og fra 1989 til Retten. Personalretten er således den eneste spesialdomstol i EU, og den ble opprettet i forbindelse med Nice-traktaten i 2004. Domstolen består av sju dommere oppnevnt av Rådet og har sete i Luxembourg.
Personalretten har myndighet til som første instans å treffe avgjørelser i saker mellom EU og dennes ca. 35 000 ansatte. Saksomfanget er ca. 120 saker i året. Det dreier seg om arbeidsrettslige spørsmål og saker knyttet til de ansattes sosiale rettigheter med hensyn til sykdom, alderdom, invaliditet osv. 
Personalretten kan ikke avgjøre tvister mellom nasjonale administrasjoner og deres ansatte. Denne domstolens avgjørelser kan ankes til Retten, men kun med begrunnelse i juridiske spørsmål og ikke med grunnlag i rettens vurdering av bevisene.
Nidaros

Trondheim

Trondheim(en) var opprinnelig navnet på de åtte trønderske fylkene, altså nåtidens Trøndelag. I senmiddelalderen ble Kaupangen i Trondheimen, altså handelsplassen i Trøndelag også bruk som bynavn og kortformen Trondheimen ble brukt parallelt med Nidaros. Under unionen med Danmark ble dette fordansket til Trondhjem og Trondhjems len for Trondheims len.

Navnestrid

I perioden 1925–1930 ble flere bynavn fornorsket som ledd i den språklige nasjonalismen som var utbredt i Norge i første del av det 20. århundre (1925: Oslo, 1927: Halden, 1930: Stavern). Ved lov 14. juni 1929 ble det bestemt at byen Trondhjem fra 1. januar 1930 skulle ha Nidaros som offisielt navn. Det var tidligere, i 1928, avholdt en lokal avstemning om bynavnet: 17 163 stemte mot endring, og 1508 for. Befolkningen og bystyret, som ønsket å beholde Trondhjem som navn, følte seg overkjørt og protestene lot ikke vente på seg.
Etter en opprivende navnestrid ble saken tatt opp på ny i Stortinget. Dette endte med et kompromiss: ved lov 6. mars 1931 med virkning fra samme dag ble formen Trondheim innført, et «fornorsket» alternativ lansert av Ivar Lykke, lokal kjøpmann, statsminister 1926–28 og stortingsrepresentant 1915–35.
Skagenmalerne

Skagenmalerne var en skandinavisk kunstnerkoloni som var virksom i Skagen i Jylland, særlig på 1870- og 1880-tallet. Malerne kom til Skagen om sommeren, tiltrukket av det sterke sommerlyset, farvene og lyset. Deres kunstneriske produksjon kjennetegnes av realistiske friluftsmalerier og intense lysskildringer med rike valører.
Kunstnere som i kortere eller lengre tid var aktive i Skagen var blant annet Michael Ancher, Anna Ancher, P.S. Krøyer, Karl Madsen, Laurits Tuxen, Marie Krøyer, Carl Locher, Viggo Johansen og Thorvald Niss fra Danmark, Oscar Björck og Johan Krouthén fra Sverige, og Christian Krohg og Eilif Peterssen fra Norge.
Kunstnerkolonien er rikt representert på Skagens Museum og i Den Hirschsprungske Samling.
Mange av kunstnerne bodde i perioder på Brøndums Hotel som ble drevet av Anna Anchers familie. En del av betalingen for oppholdet fikk de gjerne ordne ved at de ga vertskapet et kunstverk.
Helhest

Helhest, på dansk også kalt kirkehest og lighest, er i dansk folketro en vette i skikkelse av en hest, gjerne beskrevet som et svart dyr med tre bein og ofte uten hode. Den var tenkt som en gjenganger etter en hest som var gravd ned levende på nye kirkegårder, før noe menneske ble begravd der. Synet av helhesten varslet pest og død.
Den første kjente omtalen av en helhest stammer fra 1673, da Jens Hansen Odense nevner den på linje med overnaturlige fabelvesener som «gårdpuen», nøkken og andre spøkelser.
I norrøn mytologi er Helhesten, på norrønt kalt helhestr, knyttet til forestillingene om Hel, underverdenen. De døde skulle ha ridd dit på et slikt dyr. Den norske billedhoggeren Gunnar Utsond har framstilt dette helrittet i det store skulpturverket «Helfærd» fra 1900, oppstilt ved den tidligere Sjømannsskolen i Ekebergskråningen i Oslo. Skulpturen forestiller Nanna og Balder som styrter ned til dødsriket på ryggen av helhesten 
Den tyske eventyrsamleren Jacob Grimm (1785–1863) foreslår at Helhesten opprinnelig var gudinnen Hels gangar. Det skal ikke være belegg for dette i sagalitteraturen.
Tomasz Frankowski

Landslaget

Tomasz Frankowski spilte 22 landskamper for Polens herrelandslag.
Borrochrus

Utbredelse

Artene er utbredt i Brasil, Paraguay og Argentina.
Atsushi Yanagisawa

Japans herrelandslag

Atsushi Yanagisawa spilte 58 landskamper for Japans herrelandslag.
Norsk Kvedarforum

Norsk Kvedarforum er en forening relaterert til folkemusikk, og ble stiftet i 2002.
Vestgermanske språk

Kritikk mot den tradisjonelle inndelingen

I andre halvdelen av det 20. hundreåret kom det mye kritikk mot dette stamtreet og denne inndelingen.
Det førte til at de fleste lingvister i dag ikke lenger aksepterer den tradisjonelle inndelingen av de germanske språkene.
Spesielt begrepet vestgermansk er omstridt. Noen lingvister mener at det aldri fantes et vestgermansk språk, men bare flere ulike germanske språk som hadde et par vestgermanske trekk til felles.
Bernt Julius Muus

Biografi

Han var dattersønn av presten Jens Rynning og søstersønn av utvandringspioneren Ole Rynning.
I 1859 ble han ordinert til prest, giftet seg Oline Pind fra Fet og utvandret til USA. Her begynte han som prest i Holden menighet i Goodhue County i Minnesota. Han var prest her hele sitt yrkesaktive liv.
I 1874 grunnla han St. Olaf College i Northfield. Han var distriktspresident i Den Norske Synode 1876-83.
Hans mange ubestridte bragder førte ikke til at hans omdømme bare var strålende. Han ber blitt karakterisert som «en fascinerende, kapabel men feilbar leder» (fascinating, capable, but flawed leader). Under predestinasjonskontroversen (naadevalgsstriden), der den Norske Synode opplevde en indre splid i spørsmål vedrørende predestinasjon og omvendelse, støttet pastor Muus The Anti-Missourian Brotherhoods standpunkter. Muus' stahet og kompromissløse natur førte til slutt til at han ble ekskludert fra sin kirke i 1898 for ikke å ville justere sine læreavvik.
I USA huskes han best for rettssaken hvor hans kone Oline Muus saksøkte ham og i stor grad nådde frem med sitt skilsmissesøksmål. Endelig dom falt i Minnesotas høyesterett 20. januar 1883. En pastorfrue som saksøkte sin høyt respekterte mann vakte stor oppmerksomhet i Amerika, og da ikke bare i den lokale presse.
Han døde under et opphold hos sin datter i Trondheim.  Der han ble gravlagt på Domkirkegården.
Slavonski Brod

Historie

Byen ble kalt Marsonia under Romerriket og Brod na Savi fra 1244 til 1934. Byen ligger i området Slavonia, og er senteret i fylket Brod-Posavina. Byen har også en havn, og ligger ca. 197 km sørøst for Zagreb.
Ordet «brod» betyr skip på moderne kroatisk, men byens navn kommer av en eldre betydning – elvekryssing.
Sentralt i byen finnes den barokke Brod festning.

Kommunikasjonsknutepunkt

Fra Slavonski Brod går det bro over til byen Brod i Republika Srpska i Bosnia-Hercegovina. Byen utviklet seg i stor grad på grunn av dette strategisk viktige kryssingspunktet over elva Sava mot Bosanski Brod i Bosnia-Hercegovina.
I dag går motorveien Zagreb–Lipovac–Beograd (E70, A3) og jernbanen Zagreb–Vinkovci–Beograd gjennom byen. En ny og moderne motorvei er under konstruksjon, den internasjonale gjennomfartsåren 5C, som vil knytte Nord-Europa og Ungarn med Kroatia (Slavonia), Bosnia-Hercegovina og igjen Kroatia (Dalmatia). Denne motorveien vil gå omlag 16 km fra sentrum av byen. Når denne veien står ferdig vil Slavonski Brod ble ett av de store knutepunktet for motorveiene som går nord-sør og øst-vest.
Colombias flagg

Handelsflagg

Handelsflagget har en rødkantet blå oval der det er plassert en åttetakket hvit stjerne. Denne skal minne om Republikken Gran Colombia, som omfattet områder som i dag er blitt til statene Colombia, Venezuela, Ecuador, Panama, samt deler av Costa Rica, Peru, Brasil og Guyana. Handelsflagget ble innført 8. mai 1890.
Spionasje

Spionasje er informasjonsinnsamling fra åpne og lukkede kilder uten tillatelse, og utføres som regel i hemmelighet. Spionasje kan være ulovlig og straffbart, og dermed ikke det samme som etterretning. Den norske Sikkerhetsloven definerer i §3 spionasje som «innsamling av informasjon ved hjelp av fordekte midler i etterretningsmessig hensikt.»
I Norge er det også straffelovens § 121 - "Etterretningsvirksomhet mot statshemmeligheter" som gjelder generelt, men en rekke andre paragrafer og bestemmelser regulerer slike forhold. Den strengeste er § 90 - "Den som rettsstridig bevirker eller medvirker til at noe åpenbares som bør holdes hemmelig av hensyn til rikets sikkerhet...."
Spionasje utføres på mange forskjellige måter og av mange entiteter. Spionasje utføres av både stater, selskaper, organisasjoner av ulike slag og av enkeltpersoner.

Militær spionasje

Militær spionasje utøves av organisasjoner prøver å få tak informasjon som vil være til nytte for deres eget lands militære styrker og samarbeidende lands styrker.

Sivil spionasje

Sivil spionasje kan utføres av offentlige organisasjoner, men også selskaper kan foreta spionasje mot sine konkurrenter. Industriell og politisk spionasje faller inn i denne kategorien.

Privat spionasje

Også privat spionasje forekommer; å avdekke privat informasjon om en person som denne finner pinlig eller som kan få konsekvenser for dennes karriere eller privatliv. Motivasjonen bak denne type spionasje er vanligvis utpressing eller en personlig vendetta mot vedkommende.
Vena

Vena er et tettsted i Hultsfred kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 367 innbyggere.
Flister

Flister er et stedsnavn, opprinnelig navnet på hovedbruket, som senere også har blitt et etternavn. I denne artikkelen omtales Flister som ligger i Selje kommune, Sogn og Fjordane. Stedet ligger nesten helt ytterst i Nordfjord, og vender rett ut mot øya Barmen. Nærmeste bygd er Flatraket og nærmeste tettsted er Måløy. Før i tiden var aktiviteten stor i Flister, både med tanke på fiske og jordbruk. I dag er stedet så å si urørt, forutenom en og annen turist som tar turen innom, for ikke å nevne de få som ennå bor der fast. Etter alt å dømme er det kun én person som lever av å fiske i Flister den dag i dag.
Naturen rundt er preget av lite menneskelig intervensjon de siste årene; det meste vokser ganske uhemmet. Fjellene rundt er massive, Flistrahornet med sine om lag 600 meter rager over det meste som et klart landemerke, der det skyter opp med siden til havet. Fjellformasjonen er formet av et utall ras, og innerst inne i pollen står Botnasteinen, som vi kan kalle Flisters egen bauta. Mannjaskaret er en skyggevirkning som viser en mann med hatt når sola står et visst sted på himmelen. Dette skal være om lag klokka 14 og utover på sommeren. Han er veldig lett å se fra den delen av Barmen som vender mot Flistrapollen. Elektrisiteten kom til Flister i 1954. Veien kom i 1966.
Jacques Faure

Alpejeger

Faure gjorde militærtjeneste som alpejeger og fallskjermsoldat og tok deretter militær utdanning ved militærakademiet École spéciale militaire de Saint-Cyr. Han tjenestegjorde ved den 13. alpejegerbataljon og var fra 1932 til 1938 leder for Frankrikes militære skilandslag. Han deltok i øvelsen militært patruljeløp under De olympiske vinterleker i Garmisch-Partenkirchen i 1936.

Andre verdenskrig

Under andre verdenskrig tjenestegjorde Faure i general Béthouarts stab. Han ble med det fransk-polske ekspedisjonskorps sendt til Norge og kom i mai i kamp mot tyske invasjonsstyrker i Nord-Norge. Faure utmerket seg i slaget om Narvik og ble etter krigen dekorert også fra norsk side. 
Etter den allierte tilbaketrekningen fra Norge i juni 1940 kom Faure til Storbritannia, men reiste via London tilbake til Frankrike. Han var fra november 1940 til 1942 i Marokko og i mars 1943 ble han stasjonert i Alger. Faure deltok i kampene i Italia og deretter i frigjøringen av Frankrike.

Etter verdenskrigen

Faure tjenestegjorde til 1946 i generalstaben. Han hadde så oppgaver knyttet til de franske fallskjermjegeravdelingene. Fra 1952 til 1953 var han militærguvernør ved generalstaben i Wien i det alliertkontrollerte Østerrike. I september 1956 ble han beordret til Algerie, der Frankrike kjempet en krig mot arabiske nasjonalister. 
Faure var en del av kretsen som planla statskupp mot president Charles de Gaulle for å forhindre Algeries selvstendighet. I 1956 ble kupplanene avslørt og Faure ble fengslet i 30 dager. Han deltok også i det såkalte generalkuppet i april 1961 og ble idømt 10 års fengsel for dette. I 1968 ble han benådet.

Utmerkelser

I 1946 ble Faure tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats under kampene mot de tyske invasjonsstyrkene i 1940. Han ble også dekorert med det franske Croix de guerre med fem palmer, Croix de la Valeur militaire med palme og Médaille de l'Aéronautique. Han var kommandør av Æreslegionen og av Ordenen for sportsfortjenester.
Aggersborg

Aggersborg er restene etter en ringborg fra vikingtiden ved Limfjorden på Vendsyssel, Nord-Jylland. Det er også Nord-Europas største borg fra vikingtiden. I vikingtiden lå Danmark lavere, og det var en åpen sjøforbindelse ut i Jammerbukt ved Aggersborg. Følgelig kontrollerte borgen ikke fjorden i tre retninger som idag, men også nordover mot overfarten til Norge. Fra Aggersborg gikk Hærvejen sydover gjennom Jylland til grensen mot Tyskland (Danevirke).
Aggersborg er en såkalt trelleborg oppført av kong Harald Blåtann omkring 980 e.Kr, og byggingen tok bare 1-2 år. Det var tilsvarende, men langt mindre samtidig oppførte anlegg ved Hobro (Fyrkat), ved Odense (Nonnebakken) og på sørvestre Sjælland (Trelleborg). Mens Aggersborgs diameter er 288 meter (48 langhus), var disse tre andre danske trelleborger på mer beskjedne 120 meter i diameter og rommet om lag 16 langhus hver.
Aggersborg var knyttet til kirkestedenet Sebbersund og Ålborg lenger øst i Limfjorden. Borgen hadde trolig en strategisk militær betydning og en plass i innkrevingen av skatter. Den ligger svært sentralt plassert i skipsleden gjennom Limfjorden.
Aggersborg var et sirkelrundt anlegg med 4 meter dype diker og 4 meter høye jordvoller, rundsatt med palisader, og med beboelseshus innenfor murene. Idag er diket og jordvollene bare om lag en meter høye, og restene av hustufter er synlige som mørke ringer i gresset. Det var 48 store langhus hus innenfor sirkelen som målte 288 meter i diameter.
På 1000-tallet ble det oppført en kongsgård ved Aggersborg, og den bestod gjennom hele middelalderen. Omkring år 1100 ble Aggersborg kirke oppført, tett inntil borgen.
Jernbaneulykken i Nosaby

Jernbaneulykken i Nosaby (svensk: Järnvägsolyckan i Nosaby eller Tågolyckan i Nosaby) inntraff den 10. september 2004 klokken 9.07 i byen Nosaby i Kristianstad kommune, Sverige.

Ulykken

Klokken 7.33 gikk tog 357 fra Karlskrona til Malmö. Ifølge vitner skulle en lastebil kjøre over jernbaneovergangen ved Nosaby kirke mens bommene skulle stenges klokken 9.00. Toget kjørte inn i lastebilens tilhenger og tilhengerens innhold, pellets, ble spredt ut over et stort område. Lastebilen ble slengt framover og inn i en annen lastebil som ventet på at bommene skulle åpne.
Den første vognen sporet av totalt og roterte 180º. Den andre og tredje vognen sporet også av og skinnene og banevollen ble ødelagt.
To førere som var lengst framme i toget døde og 47 passasjerer ble skadet.

Rettsprosess

Lastebilsføreren hevdet at han ikke så at bommene skulle stenges fordi han «ble blendet av solen». Han ble dømt for ikke å kjøre ut fra overgangen gjennom bommene. I stedet gikk han ut av lastebilen og prøvde å løfte bommene og lastebilen ble stående igjen på overgangen. Den 19. desember 2005 ble han dømt av Kristianstads tingsrätt til fengsel i 1 år og 2 måneder for uaktsomhet i trafikken og for at ha forårsaket død og kroppsskader.
Aglaia

Kharis

Aglaia betraktes som den ene av tre døtre av guden Zevs og enten okeaniden Evronyme eller Eunomia, gudinne for den gode orden og lovmessig oppførsel. Hennes to søstre var Evfrosyne og Thalia (men ikke musen Thalia). Aglaia var også kjent som Kharis («nåde») og Kale («skjønnhet»).
Hennes navn betyr «herlighet» og «den skinnende», og hun sto for glans, prakt, ære og elskverdighet. Sammen med sine to søstre tilhørte hun gudinnen Afrodites tjenestepiker. Tidvis fungerte hun som budbringer for kjærlighetsgudinnen.
Aglaia var gift med guden Hefaistos etter at han ble skilt fra Afrodite, og sammen hadde de fire døtre: Eukleia («godt omdømme»), Euthenia («framgang/hell»), Eufeme («anerkjennelse») og Filofrosyne («velkommen»).
Asteroide 47 Aglaja er oppkalt etter henne, det samme er sommerfuglarten Aglais Dalman, 1816.
Robert Mood

Militær løpebane

Robert Moods militære løpebane startet i 1977 ved Befalsskolen for infanteriet. I Brigaden i Nord-Norge hadde han deretter i tur og orden stillinger som lagfører, troppssjef og kompanisjef. I mellomtiden gikk han Krigsskolen, senere Hærens stabsskole. 
Mood var nestkommanderende for Telemark bataljon 1993-94, før han tok to års utdannelse ved det amerikanske marinekorpsets høyskoler og universitet i USA, der han utmerket seg som beste elev. Tilbake i Norge virket han som operasjonsoffiser i 6. divisjon frem til 1998, da han ble sjef for Telemark bataljon, som i 1999 til 2000 var utplassert i Kosovo. Lik sin forgjenger, Jon B. Lilland, hadde han denne stillingen i to år, for deretter å bli forfremmet til oberst i 2000. Han tiltrådte da som sjef for Planavdelingen i Forsvarets Overkommando. Forfremmelsen til brigader kom i 2002 ved utnevnelse til stillingen som sjef for Hærens kampvåpen. I 2004 fulgte utnevnelsen til sjefstillingen i Hærens transformasjons- og doktrinekommando (TRADOK). Etter økonomiskandalen i hæren i 2005 og Lars Sølvbergs avgang ble Mood generalinspektør for Hæren. 
I januar 2009 utnevnte FNs generalsekretær Ban Ki-moon generalmajor Mood til ny sjef for United Nations Truce Supervision Organization (UNTSO). Han var UNTSO-sjef til 2011 med ansvar for observatører på Golan-høyden og Sør-Libanon samt regional dialog med militære og politiske ledere. UNTSOs hovedkvarter er i Jerusalem med utekontorer i Beirut, Damaskus og Kairo. 
Den 1. august 2011 ble han den første sjef og veteraninspektør for Forsvarets veterantjeneste (FVT), faglig underlagt Sjef Forsvarsstaben/P. FVT har i oppdrag å implementere forbedringstiltak og fylle rollen som Forsvarssjefens rådgiver og talsperson i veteransaker.
I april 2012 fikk Mood i oppdrag å bistå Kofi Annan i hans arbeid som FN og Den arabiske ligas spesialutsending til Syria i forbindelse med konflikten der. Mood ble da sjef for observatørstyrken UNSMIS, som han ledet til juli 2012. Etter meget rask etablering frøs Mood operasjonene i midten av juli da volden eskalerte til et nivå som gjorde det meget vanskelig å utføre oppgavene.
I statsråd 24. januar 2014 ble Mood utnevnt til generalløytnant og sjef for Den norske militærmisjonen i Brussel (NATO). Robert Mood gikk av med pensjon fra Forsvaret 1. august 2016.
Under landsmøtet til Norges Røde Kors i 2017, ble Robert Mood valgt til president.
Zoé Claessens

Idrettskarriere

Claessens deltok i VM i BMX-sykling 2018, og fikk der sølv i juniorklassen, bak Indy Scheepers fra Nederland. 
Hun deltok i BMX racing (mix) under Sommer-OL 2018 for ungdom, og kom der på andreplass sammen med Kevin Schunck. Hun kom på andreplass i jentefinalen, og Schunck kom på åttendeplass i guttefinalen.