Georges Lemaître

Bakgrunn

Georges Lemaître ville allerede fra ungdommen av bli prest og vitenskapsmann. Som 17-åring begynte han på en av jesuittenes skoler ved Universitetet i Leuven. Under første verdenskrig kjempet han som frivillig i det belgiske artilleri. Etter krigen fortsatte han med studiene i fysikk og matematikk, og forberedte seg også til prestevielse.

Prest

I 1923 ble han presteviet. Han tilhørte den prestelige fraternitet Jesu venner, grunnlagt av kardinal Mercier, erkebiskop av Mechelen, som var den som presteviet ham. Kardinalen ville med fraterniteten fremme den prestelige spiritualitet.

Kosmologisk forskning

I 1920 tok han doktorgrad med arbeidet L’approximation des fonctions de plusieurs variables réelles. 
Samme år som han ble prest begynte han ved University of Cambridge, der han studerte moderne stellarastronomi og numerisk analyse under Arthur Eddington. Etter et studieopphold ved Massachusetts Institute of Technology i USA vendte Lemaître i 1925 hjem til Belgia, og ble deltidsforeleser ved Universitetet i Leuven.

Universets ekspansjon

Georges Lemaître var den første til å fremsette teorien om universets metriske utvidelse, en teori som ofte feilattribueres til amerikaneren Edwin Hubble. Lemaître var også den første til å utlede det som nå er best kjent som Hubbles lov men som muligens etterhvert vil bli kjent som Hubbles–Lemaîtres lov, og foreta den første beregning av det som nå kalles Hubbles konstant, som han publiserte i 1927, to år før Hubbles artikkel.

Universets begynnelse

Han fremkom med idéen om at universet ikke alltid hadde eksistert, men var blitt til i et glimt - i et Big Bang, som Fred Hoyle senere sarkastisk kalte det. Hoyle syntes nemlig at det smakte litt for meget av en skapergud, men senere er det blitt tilnærmet vitenskapelig konsensus om saken. Selv talte Lemaître om et 'uratom' (hypothèse de l’atome primitive), og han advarte forøvrig bestandig mot å sammenblande vitenskap, in casu kosmologi, med religion.
Lemaître fremsatte sin teori om et ekspanderende univers allerede i 1927, og selv om en fremtredende fysiker som Albert Einstein i begynnelsen avviste teorien. Lemaître gjengav Einsteins kommentar til ham: «Vos calculs sont corrects, mais votre physique est abominable» (Deres utregninger er korrekte, men Deres fysikk er forskrekkelig). 
Han oppfordret likevel Lemaître til å fortsette arbeidet, og endte  med å være med på å innstille Lemaître til Belgias høyeste vitenskapelige pris, Francquiprisen, som han mottok 17. mars 1934.
I 1960 utnevnte pave Johannes XXIII ham til monsignore, en høytrangerende katolsk prelat, og til formann for Det pavelige vitenskapsakademi, et akademi han hadde vært medlem av siden 1936. Under et møte i november 1951 hadde dette vitenskapsakademiet akseptert Lemaîtres teori.

Lemaitre, Big Bang og skapelsestro

Lemaître advarte pavene Pius XI og XII, som absolutt hadde lagt merke til hvordan Lemaîtres arbeid lot til å underbygge en bibelsk skapelsesforståelse, mot å ta hans hypothèse de l’atome primitive som en bekreftelse. Lemaître var klar over vitenskapens egen metodikk som stadig forfiner og justerer sine funn, og det siste han ønsket var at Kirken skulle male seg inn i noe kosmologisk hjørne. 
«Så langt jeg kan se», skrev Lemaître i 1931, «forblir en slik teori fullstendig utenfor de metafysiske eller religiøse spørasmål» -- teorien «innrømmer materialet hans frihet til å benekte ethvert transcendent Værens eksistens». Med dette mente han ikke å antyde at hypotesen om uratomet ikke kunne bekrefte 1. Mosebok, man bare at den, som vitenskap, fungerer uten teologiske forutsetninger. Gud kan krysse tro med vitenskap, men menneskelige fysikere og teologer må foreta sine vandringer langs parallelle stier. Lemaître tydeliggjorde poenget med en retorisk sammenligning: «Burde en prest avvise relativitetsteorien bare fordi den ikke bringer oss noen autoritativ forståelse av læren om Treenigheten? Straks du forstår at Bibelen ikke er ment å være en lærebok i naturvitenskap, vil kontroversen mellom religion og vitenskap svinne hen.»

Emeritering

I 1964 ble han emeritert. Blant hans mest kjente studenter var André Deprit, en av oppfinnerne av rask Fourier-transformasjonsteknikk (matematisk algoritme), og Georges Papy, spesialist innen den moderne matematikks didaktikk. 
Kort før sin død ble Lemaître gjort oppmerksom på oppdagelsen av kosmisk bakgrunnsstråling, et forhold som passet godt som underbygging av hans teorier.