Osebergskipet

Skipet

«Osebergskipet» er et klinkbygget skip nesten utelukkende av eik. Skipet er 21,5 meter langt, 5 meter bredt og med 0,65 meter fribord. Det har 15 årepar og en mast med antatt høyde på mellom 9 og 13 meter. Vekten er 4219 kg. Forskeren Jon Godal mener at Osebergskipet er bygget etter et alenmål tilsvarende det sjællandske.
Skipets for- og akterstavn er rikt dekorert med treskjæringer i «osebergstil». De øverste delene av stevnene er riktignok rekonstruksjoner, men basert på bitene fra den ene, tilnærmet komplette stavnen som ble funnet ved utgravingen, samt professor Gustafsons skisser. Vi kan derfor være ganske sikre på at forstavnens utseende i dag er noe temmelig nær det opprinnelige. Akterstavnen er basert på forstavnens utforming. Utskjæringene på de rekonstruerte delene er gjort av en profesjonell treskjærer, antakelig Jørgen Eriksen, og er, så langt det har latt seg gjøre, nøyaktige kopier av originalen. 
Det var skipsingeniør og senere konservator Fredrik Johannessen som ledet opptakelsen og restaureringen av selve skipet, som da det ble tatt opp av graven bestod av over 2000 større og mindre bruddstykker. Hver bit ble tatt opp for seg, merket i et spesielt nummereringssystem som Johannessen hadde uttenkt, og satt inn med en blanding av rå linolje og kreosot. Etter et års lagring ble bitene dampet og skipet bygd opp igjen på maler, basert på linjetegninger utført av Johannessens forgjenger, ingeniør Johan Martin Glende fra Marinens skipsverft i Horten.  
Fredrik Johannessen forestod også de senere fasene i restaureringen av Osebergskipet, blant annet gjenreisingen av stevnene, og han hadde det tekniske ansvaret for flyttingen av skipet ut til Bygdøy i 1926. 
Slik skipet fremstår i dag er omkring 90 prosent originalt treverk og 60 prosent originale jernnagler. 
Rekonstruksjoner av skipet har vist at det er sjødyktig, men svært vanskelig å manøvrere for seil. Dette kommer muligens av at man ikke har klart å gjenskape skrogets opprinnelige form, eller heller ikke har nok kunnskap om den opprinnelige riggingen. Få deler av masten og riggen ble funnet under utgravningen, og senere rekonstruksjoner bygger stort sett på moderne rigging og stiliserte bilder av skip på runesteiner. 
Skipet er relativt spinkelt i forhold til skip som for eksempel «Gokstad-» og «Tuneskipet». Man tenker seg derfor at Osebergskipet har vært et praktskip til kystseiling og ikke et havgående krigsskip. Det har også vært foreslått at skipet er bygget kun for å legges i gravhaugen som en gave, men det er årringsdatert til år 820, mens begravelsen først fant sted 14 år senere.
En annen forklaring er at «Osebergskipet» først og fremst er bygget som robåt, ikke som seilfartøy. Dette kan også forklare det lavere fribordet og den spinklere og lettere konstruksjonen i forhold til for eksempel det større og yngre «Gokstadskipet».

Byggingen

Da Osebergskipet ble datert i 1991–92 ved hjelp av årringekronologi, viste det seg at skipet ikke var bygget av tømmer fra samme vekstsone rundt Oslofjorden som Gokstad- og Tuneskipet. 
Forskere diskuterte om skipet kunne vært bygget i Danmark, men i 2009 oppdaget årringsspesialisten Niels Bonde og arkeologen Frans-Arne Stylegar at tømmeret kommer fra samme vekstsone som tømmeret brukt i Storhaugskipet og Grønhaugskipet fra Karmøy.
Dette gjør det trolig at Osebergskipets byggested er å finne på Sørvestlandet, antagelig i Rogaland eller Hordaland.

Gravgodset

I tillegg til vikingskipet ble det funnet to ukjente kvinnelik og et svært rikholdig gravgods i haugen. Det omfatter vogner, sleder og dyrehodestolper med praktfulle treskjæringer, senger, kister, skipsutstyr, arbeidsredskaper og husgeråd. Det ble også funnet skjelettrester av flere dyr, deriblant hester som en mener skulle trekke vognene gjennom dødsriket. En rekke broderier som var blitt gjort på flere veggtepper, var også lagt ned i graven.