google/wiki40b huggingface dataset:
Andre omgang

Handling

En far og hans to sønner forsøker å tilpasse seg livets nedturer da kjærligheten er i ferd med å renne ut i sanden. Farens kone har fått diagnosen Alzheimer, og får plass på et pleiehjem, mens faren på sin side blir medlem i en klubb for single. Den middelaldrende Sverre opplever at sønnen flytter hjemmefra, og tar med seg kona på en swingersklubb for å fylle tomrommet i livet. Erik finner en annen kvinne og flytter fra kona. Kjærligheten til Skeid Fotball beholder de imidlertid, og de tilbringer hver helg på fotballbanen for å se på at laget taper. De er til tross enige om at uansett hvor ille det går på fotballbanen, er det verre på hjemmebane.
Española Cove

Españolen Cove er en 1,2 km bred vik som strekker seg 250 meter inn på sørøstkysten av South Bay på Livingston Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. Den har innløp mellom Ballester Point og Polish Bluff. Innerst i viken ligger den spanske basen Juan Carlos I. Området ble ofte besøkt tidlig på 1800-tallet av selfangere som opererte fra nærliggende Johnsons Dock.
Vika ble kartlagt og navngitt av den spanske antarktiskekspedisjonen i 1991.
Vika ligger 2 km sør-sørvest for Hespérides Point og 7 km nord-nordøst for Miers Bluff.
Gustav Heinemann

Bakgrunn

Gustev Heinemann ble født som det eldste av tre barn av Otto Heinemann som arbeidet ved Kruppverkene i Essen. Han ble døpt etter sin morfar. Både morfaren og faren var venstreliberale. Han tok nødeksamen (Notabitur) 1917 og deltok så i første verdenskrig, men var ikke ved fronten. Frem til krigsslutt kom han etter et hjerteproblem å tilbringe ved Kruppverkene. 
Han studerte fra 1918 jus og historie i Münster, Marburg, München, Göttingen og Berlin, hvor han tok den første juridiske statseksamen i 1921 og den andre i 1926. I 1921 ble han dr. rer. pol.

Karriere

Fra 1926 til 1928 var han virksom som advokat i Essen. Han var deretter frem til 1936 ansatt ved de rhinske stålverkene i Essen. I 1929 ble han også dr. jur. Fra 1933 underviste han i berg- og næringsrett ved universitetet i Köln. Han var bergverksdirektør ved de rhinske stålverker fra 1936 til 1949, og arbeidet fra 1950 igjen som advokat.
Fra 1930 til 1933 var han medlem av Christlich-Sozialer Volksdienst.

Politiker

I 1945 var han med på å grunnlegge CDU, men forlot partiet i 1952. Han ble valgt til overborgermester i Essen i 1946 og var medlem av landdagen i Nordrhein-Westfalen 1947-1950 og justisminister i delstaten frem til 1948. Han grunnla sammen med Helene Wessel Gesamtdeutsche Partei (GVP), men partiet fikk bare rundt 1,2 % ved det føderale valget i 1957. Partiet ble oppløst det året, og Heinemann ble medlem av SPD. Samtidig ble han innvalgt i Forbundsdagen, hvor han satt til 1969. Fra 1958 til 1969 tilhørte han sentralstyret i SPD.

President

I 1969 ble han valgt til Tysklands president, med seks stemmer mer enn sin konservative motkandidat Gerhard Schröder. Han var da den første tyske sosialdemokratiske president siden Friedrich Ebert.
Heinemann var gift med Hilda Ordemann, og hadde fire barn. Den katolske teologen Uta Ranke-Heinemann var hans datter.
Zhuolu

Zhuolu (kinesisk: 涿鹿县; pinyin: Zhuōlù Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Zhangjiakou.
Fylket hadde 328 092 innbyggere i 1999.
En severdighet i fylket er «Den gule keisers by» (Huangdi cheng). Det hefter en historisk usikkerhet ved om det er det Zhuolu som nevnes i legenden e. Men man kan si at det moderne Zhuolu er, eller ikke, det sted der det historiske slaget ved Zhuolu fant sted. Likeledes kan byen være, eller er ikke, stedet for den eneste by som legendene hevder at Den gule keiser (selv en legendarisk skikkelse) grunnla.
Belgiske euromynter

Belgiske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Belgia på revers.
Euro er felles valuta for de fleste medlemslandene i EU, inkludert Belgia. Euromyntene har en felles side som viser myntens verdi og et kart over Europa. Den andre siden er ulik for hvert land.
De belgiske euromyntenes bakside avbilder Belgias monark og dennes monogram. Fra 2002 var det kong Albert II, fra 2014 kong Filip. Jan Alfons Keustermans har formgitt de belgiske euromyntene.
Ludvig Holgersen Rosenkrantz

Ludvig Holgersen Rosenkrantz (født 19. april 1628 i Odense, Danmark, død 23. august 1685 i Christiansand var en dansk-norsk adelig og offiser, gjerne kjent som grunnleggeren av baroniet Rosendal i Hardanger.

Baroniet Rosendal

Da svigerfaren døde i januar 1661 ble Ludvig en av Norges rikeste menn; i 1676 ble han nevnt som den nest rikeste i Norge. I 1661 begynte han å bygge sitt herresete på Hatteberg, og da det sto ferdig i 1665, hadde det kostet så mye at han måtte selge jordegods for å greie gjelden. Det ble sagt om han at han var en dårlig økonom og stadig i pengeproblemer, selv om han eide stort jordegods og hadde gode embeder.
Slottet og godset var egentlig for små til å kvalifisere til baroni, men i 1678 opphøyet kong Christian V likevel en stor del av godset til friherreskap eller baroni under navnet Baroniet Rosendal. Hatteberg var hovedgård og gårdene Mel og Seim var setegårder, dessuten var det flere underliggende ukedags- og strøgods. Baroniets samlede skyld var på 231 låper, 3 spand og 10 merker smør, lik 579 tønner og 3 kvarter hartkorn. Kongens betingelser var at Baroniet bare skulle gå i arv i mannslinjen og kunne ikke pantsettes eller selges.
Mariano Mores

Bakgrunn

Mariano Martínez ble født i bydelen San Telmo i Buenos Aires. Som barn lærte han seg å spille klassisk musikk på piano meget godt. Han gjorde en debut som 14-åring på Café Vicente i Corrientes-avenyen. Mores fikk undervisning i klassisk musikk ved D´Andrea-konservatoriet i Lanús.

Musiker

Etter en kort tid med folkemusikkgruppen «La Cuyanita» ble han engasjert som dirigent og pianist med Roberto Firpos orkester.
Han dannet Trio Mores med Margot og Myrna Mores, og begynte å komponere. Senere giftet han seg med Myrna, og det er fra henne han tok sitt kunstneriske etternavn.
I 1938 skrv han musikken til filmen Senderos de Santa Fe, og møtte skikkelser i underholdningsbransjen som for eksempel komponisten Valdo Sciammarella og forfatteren Alberto Vaccarezza, som hjalp ham til å bli hovedpianist med Francisco Canaros orkester i 1939.
Mores forlot dette orkesteret i 1948 for å starte sitt eget, som debuterte i Presidente Alvear-teateret.
Som pianist, komponist og dirigent klarte Mariano Mores å etablere seg selv som en ab de ledende tangomusikere. Sammen med Enrique Santos Discépolo skrev han slike klassiske stykker som Uno (1943), Sin palabras (1946) og Cafetín de Buenos Aires (1948). Mores og José María Contursi skrev En esta tarde gris (1941), Tu piel de jazmín (1941), Grisel (1942) og Cristal (1944). Han var på å skrive og komponere La calesita (1953) og El patio de la morocha (1951) sammen med Cátulo Castillo, Una lágrima tuya (1949) medh Homero Manzi, og Cuartito Azul (1939) med Mario Battistella.
Mariano Mores tok del i en rekke musikkfoilmer sammen med stjerner som Delia Garcés, Osvaldo Miranda, Virginia Luque og Hugo del Carril. Han spilte i filmen Corrientes, calle de ensueño, og i filmen La doctora quiere tangos med Mirtha Legrand i 1950.
Mores skapte den moderne tangosekstetten (orgel, piano, bandoneon, elektrisk gitar, keyboard, trommer og bass) og etablerte seg som en av de ledense skikkelser innen argentinsk populærmusikk. Den moderne sekstetten ble senere viderutviklet av Santos Lipesker og hans grunne Los Claudios.
Mariano Mores døde 13. april 2016 i en alder av 98 år.
Henry Royce

Oppvekst

Henrys far var møller og var svært fattig. Faren mistet sin møllerpost og søkte arbeid i London og tok Henry med seg. Faren døde da Henry var ni år gammel. Fra da av klarte Henry seg alene. Henry solgte aviser og løp med telegrammer i storbyen. 
Henrys tante kjøpte i 1878 en lærlingplass til Henry ved jernbanen. 
I 1879 kunne ikke tanten lenger betale for utdannelse og som 14 åring måtte han igjen jobbe – denne gang i et firma i Leeds som laget maskinverktøy. Arbeidsuken her var 54 timer, og lønnen var 11 shilling pr. uke. I ungdomsårene brukte han lønnen sin på kveldsundervisning. Som 19 åring fikk Henry jobb i Electric Light and Power Company og håndterte selskapets affærer i Liverpool.
I 1884 ble selskapet F.H.Royce & Co som bla. produserte dynamoer og elektriske heisekraner registrert. Heisekranene fikk ry på seg til å være de beste i verden.

Bilindustri

I 1901 hadde Royce god økonomi og en blomstrende forretning i Manchester. Royces lege mente at han burde kjøpe en bil og komme seg mer ut i fri luft på landet, i stedet for å stresse med sitt daglige arbeid. Han kjøpte sin første bil, en brukt fransk «Decauville». Da denne skulle hentes på Manchester jernbanestasjon, ville den ikke starte. Royce måtte da ha hjelp av fire arbeidere til å dytte ham hjem.
Royce begynte arbeidet med å bygge sin egen bil fra grunnen av, i tillegg til sitt daglige arbeide.
I mars 1904 hadde Henry Edmunds, som satt i styret i Royce & Co, gjort en henvendelse til Charles Stewart Rolls, en velstående adelsmann som hadde bilforretning i London. Edmunds mente Rolls burde selge Royce sin første bil, Royce 10 HP.

Rolls-Royce

Edmunds og Rolls tok toget til Manchester og møtte Royce på Midland Hotell i mai 1904. Rolls ble meget imponert og aksepterte å kjøpe alle biler Royce kunne produsere. Betingelsen var at ingen andre skulle selge dem og at de også skulle bære navnet til Rolls slik at bilene skulle hete Rolls-Royce. Avtalen om at bilen fra nå av skulle bære navnet Rolls-Royce ble endelig undertegnet 23. desember 1904. Royce sin 10 hesters bil byttet navn til Rolls-Royce 10hp.

Flymotorer

Etter en tid ble bilproduksjonen skilt ut av Royce & Co og fusjonert med C.S. Rolls & Co til Rolls-Royce Limited. Selskapet ble fort leverandør av pansrede kjøretøyer og flymotorer. Produksjonen av flymotorer ble fort den dominerende for selskapets økonomi. Royce arbeidet mye med høyytelses stempelmotorer. Mange vil si kronen på verket var Rolls-Royce Merlin. Royce konstruerte i 1928 flymotoren «R» for bruk i Shneider Trophy, en hastighetskonkurranse for sjøfly. Motoren ble montert i sjøflyet Supermarine S6B. Dette flyet og denne motoren ble utviklet til Supermarine Spitfire, som ble verdens raskeste fly og britenes beste jagerfly under andre verdenskrig.

Adling

Royce ville, ulikt Rolls, ikke arve noen barontittel. Likefullt ble Royce slått til ridder og adlet som baronett 26. juni 1930. Han kalte seg deretter sir Henry Royce. Royce ble også utnevnt til offiser av Order of the British Empire.
Royce døde 22. april 1933, 70 år gammel.
Dicheros cuvera

Utseende

En middelsstor, blank, gul- eller brunaktig gullbasse uten metallisk glans. Hannen har to rette, flate, litt vridde horn på hodet. Pronotum er gjerne rødlig med svarte kanter, dekkvingene gulaktige med svart sømstripe og svarte for- og bakkanter, fordelingen av gult og svart varierer en del.

Utbredelse

Arten finnes i Sørøst-Asia.
Iver B. Neumann

Biografi

Neumann tok Forsvarets russiskkurs, ble cand.polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1987 og forsvarte doktorgraden i internationale relasjoner ved University of Oxford i 1992. Han var tilknyttet Europa-universitetet i Firenze som Jean Monnet Fellow i 1995-96. Han har vært tilknyttet Norsk utenrikspolitisk institutt siden 1988. 1. oktober 2008 tiltrådte han som forskningssjef der, og fra 1. august til 31. desember 2011 var han fungerende direktør. Mellom 2005 og 2007 var han vært professor i Russland-studier ved Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk ved Universitetet i Oslo. Neumann ledet sammen med Erling Fossen og Bernt Bull Makt- og globaliseringsutredningen, kjent som «den alternative maktutredningen» (se også makt- og demokratiutredningen). Den resulterte i en rekke utgivelser og ble fulgt opp i Iver B. Neumann og Ole Jacob Sending Governing the Global Polity  (University of Michigan Press, 2010). 
I 2009 gjorde han ferdig sin annen doktorgrad, denne i sosialantropologi, med avhandlingen Diplomats and Diplomacy: An Anthropological View. Avhandlingen ble publisert som At Home with the Diplomats: Inside a European Foreign Ministry, Cornell University Press, 2012 og ble fulgt av Diplomatic Sites: A Critical Enquiry (Columbia University Press, 2013).
Neumann har utgitt en rekke artikler og bøker som dekker disiplinene internasjonal politikk og antropologi. Neumann er kanskje først og fremst kjent for sin rolle i å inkorperere identitet i studiet av internasjonal politikk. Boken Uses of the Other. The 'East' in European Identity Formation (russisk oversettelse i 2004, serbisk oversettelse 2011) er blitt et standardverk for forskere på identitet i internasjonal politikk.
Neumann har vært mye fremme i media, spesielt som kommentator på russiske forhold. Neumann har en direkte stil som ofte vekker motengasjement.    
Neumann skal ha sagt: «– Man skal legge inn noe som alle trenger. I dette tilfellet strøm, det må ligge et eller annet sted, men ingen vil ha det i sin egen bakgård. Eller siden vi er i Hardanger – i sin eplehage.»  da han tidlig august 2010 i et intervju med NRK kritiserte motstanden mot en ny kraftlinje gjennom Hardanger. Neumanns karakteristikk av motstanden mot byggingen av høyspentmaster i Hardanger ble kalt «enorm arroganse» av partileder Erna Solberg i Høyre og motsagt av Victor Normann og Frank Aarebrot. Neumann svarte på kritikken ved å vise til analysen i sin begrepshistorie om Norge og til at utfallet av Hardanger-saken støttet denne analysen.
Neumann er tidligere leder av Europeisk Ungdom (1987). 
I 2015 ble han valgt som medlem av Academica Europeae, og i 2016 ble han valg inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for kulturfag og estetiske fag.

Familie

Han er sønn av Henrich Neumann.
The Giving Pledge

The Giving Pledge er et initiativ startet i 2009 av de amerikanske milliardærene Warren Buffett og Bill Gates hvor andre amerikanske milliardærer oppfordres til å gi bort minst halvparten av sin formue til veldedige formål i løpet av sin levetid. 
Buffett og Gates har i løpet av kort tid fått en rekke amerikanske milliardærer til å forplikte seg og oppropet har fått bred omtale i media. Blant de som har forpliktet seg er Michael Bloomberg, Larry Ellison, Ted Turner og Mark Zuckerberg.
Suixi (Zhanjiang)

Suixi (kinesisk: 遂溪县; pinyin: Suíxī Xiàn, Chinese Postal Map Romanisation: Suikai) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Zhanjiang.
I 1999 var folketallet på 885 800 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya lengst sørvest i provinsen Guangdong.
Kinas riksvei 325 (Guangnan-veien) løper gjennom området. Den fører vestover fra Guangzhou i Guangdong til Nanning til den autonome region Guangxi.
Keiser Xizong av Tang

Keiser Xizong av Tang (født 8. juni 862, død 20. april 888) var keiser under Tang-dynastiet i Kina, fra 874 til 888. 
Xizongs regjeringstid var preget av evnukkenes velde og av at regjeringsanliggender ble ivaretatt av korrupte embedsmenn som Tian Lingmu, mens Xizong selv fullstendig forsømte sine plikter. Vanlige borgere led under tunge skattebyrder, og samtidig ble riket hjemsøkt av naturkatastrofer og tørkeperioder.
I 874 utbrøt Wang Xianzhi-opprøret, og året etter fulgte Huang Chao-opprøret som skulle plage riket i et tiår. I 880 klarte Huang Chao-opprørerne å erobre hovedstaden Chang'an (nå Xi'an),og Xizong flyktet til  Sichuan. Begge opprørene ble senere knust, men de svekket Tang-dynastiet og bidro dermed til dets fall.
Resusci Anne

Resusci Anne, også kjent som Rescue Anne og «Annedukken», er en treningsdukke for hjerte-lunge-redning (tidligere ofte omtalt som munn-til-munn-metoden) utviklet av Laerdal Medical i Stavanger. Dukken ble første gang lansert i 1960, og ansiktet var da modellert av billedhuggeren Emma Matthiasen. Dukken har siden blitt videreutviklet mange ganger og finnes i dag i flere ulike varianter, fra den helt enkle til teknisk avanserte utgaver.
Treningsdukken har normal menneskestørrelse og bærer utseendet til en ung kvinne. Ansiktet er formet etter avtrykk av dødsmasken til en ukjent pike funnet livløs i elven Seinen i Paris på slutten av 1800-tallet.
Språkfamilie

En språkfamilie er en gruppe språk som er i slekt med hverandre ved at alle disse stammer fra samme språk, kalt et protospråk. Språk fra samme språkfamilie har derfor en rekke felles kjennetegn. Språkfamiliene med flest morsmålstalere i verden i dag er indoeuropeiske språk. Språkfamilien med flest ulike språk er niger-kongo-språk, etterfulgt av austronesiske språk.
En språkfamilie kan ofte deles inn i flere undergrupper, eller språkgrupper. Forskjellen mellom en språkfamilie og en språkgruppe er at protospråket til språka i en språkfamilie ikke har noen kjente forfedre. For eksempel tilhører norsk språkgruppa germansk, men germansk er en undergruppe av indoeuropeiske språk, og er derfor ingen språkfamilie. Den eldste kjente stamfaren til norsk er protoindoeuropeisk, og norsk er derfor medlem av den indoeuropeiske språkfamilien.
Språk som ikke er i familie med noe annet språk kalles isolerte språk. Et isolert språk utgjør altså sin egen språkfamilie.
Instrumentmaker

En instrumentmaker er en håndverker som lager måleinstrumenter, for eksempel til bruk for måling, medisinsk arbeid eller kompasser for båter. Faget er delt i to hovedområder, nautisk instrumentmaker og optroniker.
Kjente instrumentmakere inkluderer britene George Adams sr. og hans sønn George Adams jr. som var personlige instrumentmakere for Georg II av Storbritannia og også jobbet for Det britiske ostindiske kompani på 1700-tallet.  John Roach lagde instrumenter i USA på 1800-tallet, en periode hvor navigasjon og landmåling hadde stor betydning.

Nautisk instrumentmaker

En nautisk instrumentmaker lager og reparerer mekaniske, mekanisk-elektriske og elektroniske instrumenter. Disse brukes innen for eksempel Sjøforsvaret, på forskningsinstitusjoner og for olje- og gassutvinning på havet.

Utdanning

I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet design og håndverk. Utdannelsen starter med to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er Vg1 design og håndverk. Andre året er Vg2 ur- og instrumentmaker.
Både nautisk instrumentmaker- og optronikerfager er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.

Optroniker

Dette faget het tidligere optisk- og geodetisk instrumentmaker. Utøveren reparerer og produserer optiske og geodetiske instrumenter.
Optronikerfaget er et gammelt fag som omhandler lysets natur og måten det forplanter seg på. Vitenskapen fant i det 17. århundre lover og teorier som har blitt fundamentet for faget. Faget var også forgjenger til arbeid på brilleoptikk.
Companhia Siderúrgica Nacional

Companhia Siderúrgica Nacional (CSN) er en brasiliansk integrert produsent av stål. Selskapets hovedaktiviteter er gruvedrift, stålproduksjon og infrastruktur. Selskapet produserer om lag 5,8 millioner tonn stål i året og har 8000 ansatte, noe som gjør det til en av de største stålprodusentene i Sør-Amerika.
CSN ble etablert i 1941 og startet sin produksjon i 1946 i Volta Redonda sør i delstaten Rio de Janeiro. Selskapet har fem fabrikkanlegg, hvor ett ligger i USA og et i Portugal. Selskapet var tidligere statseid men ble privatisert i 1993.
Oslostudenten

Oslostudenten var en uavhengig avis for studenter og ansatte ved Høgskolen i Oslo. Avisen var på 16-28 sider, og ble trykket i et opplag på 4 000 eksemplarer. Den kom ut fire ganger i semesteret. Styret i Oslostudenten bestod av fem medlemmer. To stykker fra Studentparlamentet ved Høgskolen i Oslo, og to fra Oslostudenten, i tillegg til redaktøren.
Avisen var grovt sett delt opp i nyhet, kultur, magasin- og debattseksjoner. Redaksjonen bestod av rundt 20 medarbeidere, hovedsakelig journaliststudenter. 
Finansieringsmodellene for avisen har vært mange. De siste årene ble avisen drevet av midler fra Oslo- og Akershushøgskolenes studentsamskipnad (OAS) via Studentparlamentet ved Høgskolen i Oslo, som fordeler disse. Annonsesalg var med på å dekke inn selve trykkeutgiftene.
I forbindelse med sammenslåingen mellom OAS og SiO, ble Oslostudenten møtt med nye krav om å dekke alle utdanningsinstitusjonene i den nye store samskipnaden for å beholde noenlunde samme finansieringsordning. Dette var en svært stor utfordring for en mindre studentpublikasjon, og ville i tillegg ha skapt konkurranse med det mer veletablerte Universitas.
Situasjonen var sterkt medvirkende til at Oslostudenten ble lagt ned i slutten av kalenderåret 2010. Dens etterkommer ble studentmagasinet ERGO.
Oslostudenten har en noe brokete fortid. Det har vært gjort flere forsøk på å holde i gang og dra i gang igjen utgivelsen, i hovedsak knyttet til journalistutdanningen. Den siste versjonen av Oslostudenten ble stiftet av studenter fra journalistutdanningen ved skolen våren 2005. Avisa var en fortsettelse av Tiger Tidende, som ble etablert i 1995. De første årene ble avisdriften organisert gjennom det studenteide aksjeselskapet Studentmedier AS.
Kong Olav Vs Kreftforskningspris

Kong Olav Vs Kreftforskningspris er en forskningspris som deles ut årlig av Kreftforeningen til en forsker som særskilt har utmerket seg gjennom sitt vitenskapelige engasjement, er den høyeste utmerkelsen Kreftforeningen gir.
Telefonoverdrag

Telefonoverdrag er en enhet som kobles som et telefonapparat til en telefonlinje og til en basestasjon for kommunikasjonsradioer slik at en innkommende telefonsamtale kan besvares av en radio, og som kan gi mulighet for å ringe fra en radio til telefonnettet.
Før de lette mobiltelefonene ble vanlige ga telefonoverdragene mulighet for å svare på innkommende telefonsamtaler til drosjer, ambulanser og legevakt fra radioer i bilene eller fra håndapparater.
I USA, der lokale telefonsamtaler er gratis, har det vært vanlig at radioamatører kunne koble sammen en amatørradiostasjon til telefonlinjen for samtale mellom andre radioamatører og telefoner i eget lokalområde med telefonoverdrag, engelsk: phone patch.
Telefonoverdrag kan også koble en telefonlinje til miksebordet til en radiostasjon som kringkaster radioprogram til allmennheten. Samtaler kan dermed bli håndtert ved hjelp av lydutstyret i studioet (mikrofon, hodetelefoner, høyttalere) og også kringkastes.
Stranger Than Fiction

Handling

Harold Crick (Will Ferrell) er en kjedelig regnskapsfører hos skatteetaten IRS som følger sitt eget skjema til punkt og prikke hver eneste dag; alt fra å pusse tennene til å telle skritt til bussholdeplassen må skje på en bestemt måte. Han tar alle regnestykker på strak arm og tar nådeløst skattesnytere med buksa nede. Men en dag (rettere sagt en onsdag) tar Harolds liv en dramatisk vending. Han får en fortellerstemme i hodet som beskriver alt han gjør i livet. Det påvirker livet hans; blant annet hvordan han møter en jente han blir forelsket i (Maggie Gyllenhaal) og rutinene hans. Og når stemmen i tillegg forteller at Harold snart skal dø, får han naturligvis panikk. Han skjønner at han er en del av en bok som snart skal gis ut av forfatteren Karen Eiffel (Emma Thompson), som ikke har en anelse om at historien hun skriver på, omhandler en virkelig person. Det gjelder å finne henne kvikt, ellers er livet til Harold ubønnhørlig over. Som hjelp på veien får han den eksentriske professor Jules Hilbert (Dustin Hoffman), som etter hvert utvikler sin egen agenda for denne kompliserte historien...

Om filmen

Stranger Than Fiction hadde et budsjett på 30 millioner dollar, og spilte inn totalt 53 millioner dollar på verdensbasis. Amerikanske anmeldere likte filmen meget godt; den står med sterke 72% positive anmeldelser på nettstedet Rotten Tomatoes. På det brukerbaserte nettstedet Internet Movie Database har filmen også en meget god anseelse; der ligger den på et gjennomsnitt på 7,7 etter over 100 000 stemmer.