google/wiki40b huggingface dataset:
Yeşilköy

Yeşilköy er en bydel i Bakırköy vest for Istanbul.
Den er om lag elleve kilometer vest for gamlebyen i Istanbuls ved kysten av Marmarahavet. Før Istanbuls befolkningseksplosjon i 1970-årene var Yeşilköy en landsby og et mindre kursted.

Historie

Yeşilköy het frem til 1926 San Stefano, fra det greske Άγιος Στέφανος (Ayos Stefanos), assimilert til tyrkisk som Ayastefanos, og på bulgarsk Сан Стефано.
I 1203 ankom styrkene fra det fjerde korstog kysten ved San Stefano. Ett år etter gadde de inntatt det ortodokse Konstantinopel og Ayos Stefanos ble del av det latinske keiserrike.
Under Krimkrigen var franske styrker stasjonert her. De bygde det fyrtårn som fortsatt står i havnen. Her er det sted der russerne stanset opp sinn fremrykning under den russisk-tyrkiske krig (1877–1878) og senere undertegnet San Stefano-traktaten den 3. mars 1878.
I 1912, under Balkankrigen, ble tusener av osmanske soldater rammet av koleraen, og ble bragt til San Stefano for pleie. Over 3.000 av dem døde og ble begravet i nærrheten. Ved begynnelsen av 1900-tallet hadde stedet en overveiende kristen vwefolkning bestående av grenere og armenere.
Landsbyen fikk navnet Yeşilköy («den grønne landsby») kort etter grunnleggelsen av den tyrkiske republikk.
Vera Zorinas filmografi

Vera Zorina (født Eva Brigitta Hartwig 2. januar 1917 i Berlin, død 8. april 2003 i Santa Fe, New Mexico, USA) var en tysk-norsk-amerikansk ballettdanser og skuespiller. Hennes far var tysk og hennes mor var norsk. Ifølge London-aviser følte Zorina seg som norsk.
Gonyacantha

Utseende

En middelsstor, nokså kraftig, matt svart trebukker med skarpt røde lår. Antennene er gsnake kraftige og noe lengre enn kroppen, de ytre leddene brede og flate. Pronotum er rundet med en kraftig pigg på hver side, litt bredere enn langt. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover. Beina er middels lange, nokså slanke, de røde lårene med en pigg i spissen.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Brasil (Espirito Santo).
Burriena (gens)

Burriena var en romersk familie som eksisterte i tiden under republikken. Den er kjent gjennom en enkelt person, Gaius Burrienus, som var pretor urbanus ca 82 f.Kr.
Moskstraumen

Moskstraumen i historiske kilder

Moskstraumen er kjent som en av de kraftigste havstrømmene i verden og har opp gjennom historien blitt omtalt i forskjellige litterære verk:
Moskstraumen har kanskje vært nevnt i litteraturen så langt tilbake som til Pytheas fra Marseille 300 år f.Kr. Fra år 700 og frem til Olaus Magnus' kart og bok i 1539 omtales et havsvelg i nord hyppig i europeisk litteratur. Olaus Magnus var den første som gir dette havsvelget en nøyaktig plassering. Hans kart var det første detaljerte kartet over Norden. Her plasserte han havsvelget mellom øya Rost og Lofot.
Etter Olaus Magnus har Moskstraumen blitt omtalt i europeisk vitenskap, reiseskildringer og skjønnlitteratur. Havsvelget, eller etter hvert malstrømmen, ble enten tegnet inn eller skrevet inn på europeiske kart til langt ut om 1800-tallet. I europeisk litteratur om geografiske emner fra 1600- og 1700-tallet ble det påstått at strømmen gikk inn i en underjordisk tunnel mellom Norskehavet og Bottenviken mens samtidige norske diktere ga mer nøkterne skildringer basert på observasjoner. Futen Erik Hanssøn Schønnebøl omtalte Moskstraumen som så stri og kraftig «at landet og jorden skjælver deraf, husene rystes deraf». De verdenskjente forfatterne Edgar Allan Poe, Jules Verne og Petter Dass brukte alle disse kildene da de skrev sine fortellinger om malstraumen i Lofoten. I Jules Vernes En verdensomseiling under havet ender «Nautilus» og kaptein Nemo i Moskstraumen. Straumen er også nevnt av Captain Ahab i Herman Melvilles Moby Dick.
Bo Yibo

Bakgrunn

Bo Yibo var en håndverker som produserte papir. Familien var så fattig at den så seg nødsaget å drukne en av Bo Yimos nyfødte brødre ettersom de ikke hadde råd til å fø han opp. Som student var  Bo politisk aktiv, og organiserte ved en anledning en protest mot lokale landskatter. Etter høyskoletiden i Taiyuan begynte han på Pekinguniversitetet.

Politisk karriere

Bo ble i 1925 medlem av Det kinesiske kommunistparti; det var bare fire år etter at partiet var blitt stiftet. Han var sentral i organiseringen av den væpnede kinesiske motstand mot de invaderende japanske styrker under den annen sino-japanske krig. Bo inkorporerte krigsherren  Yen Hsi-shan i Folkets frigjøringshær; det innebar et styrketilskudd på mer enn 200.000 mann.
Under den kinesiske borgerkrig samarbeidet Bo med Liu Shaoqi. Etter krigen ble han førstesekretær for Det kinesiske kommunistpartis sentralkomites byrå  (1949–1954). Frem til desember 1953 var Bo finansminister for Folkerepublikken Kina; da overtok Deng Xiaoping. 
Fra 1956 og frem til begynnelsen av kulturrevolusjonen og igjen fra 1979 til 1982 var han medlem av Det kinesiske kommunistpartis politbyrå, stedfortredende statsminister, formann for den statlige næringskommisjon og stedfortredende formann for det kinesiske statsrådet. 
Under kulturrevolusjonen ble Bo kastet i fengsel av Jiang Qing på grunn av sine «prodemokratiske aktiviteter».  Han ble regnet som en av «de 61 overløpere», en gruppe av kommunistiske kadrer som ble løslatt fra Kuomintang-fengsler ved utbruddet av den annen sino-japanske krig. Han satt i fangenskap i femten år. Også hans sønner og døtre (Bo Xiyong, Bo Xilai, Bo Xicheng og Bo Xining) ble fengslet eller sendt til landets fattigste områder.
Bo var likesom Deng Xiaoping blant de såkalte «åtte udødelige», som enn inn i 1990-årene øvde sterk innflytelse på kinesisk politikk. I denne perioden falt også aksjonene mot demokratibevegelsen på Den himmelske freds plass i Beijing i 1989.
Han sønn Bo Xilai var fra 2004 til 2007 handelsminister for Kina, og ble i november 2007 partisjef i byprefekturet Chongqing og medlem av Politbyrået.
Pekingopera

Pekingopera / Beijingopera eller jingju (forenklet kinesisk: 京剧; tradisjonell kinesisk: 京劇; pinyin: Jīngjù, «hovedstadsteater») er den operaformen som i moderne tid er blitt den mest spilte operaformen i Kina. Den har nå en nasjonal snarere enn lokal karakter. Den vokste fram fra midten av 1800-tallet og utkonkurrerte raskt den inntil da dominerende operaformen kunqu.

Betegnelsen

«Pekingopera» er det lenge innarbeidede navnet i Vesten for denne kunstformen. På engelsk fant ordet Peking Opera veien inn i Oxford English Dictionary in 1953. Formen Beijingopera er yngre, og skyldes at Folkerepublikken Kina gikk inn for at det generelt var romaniseringssystemet pinyin som skulle brukes (Beijing = Peking).
I Kina har kunstformen vært kjent under forskjellige navn opp gjennom historien. Det eldste kinesiske navnet er dannet av en kombinasjon av melodiformene Xipi og Erhuang, noe som gav navnet Pihuang. Med økende popularitet kom navnene Jingju eller Jingxi, som reflekterer kunstformens opphav i hovedstaden (= Jing), og fremførelsesformen, xi. Fra 1927 til 1949 har Beijing kjent som Beiping, og pekingoperaen var da kjent som Pingxi eller Pingju (平劇). Så, med opprettelsen av Folkerepublikken Kina ble bynavnet igjen Beijing, og dermed ble kunstformens offisielle navn i Fastlands-Kina etablert som Jingju. På Taiwan foretrekker man navnet Guoju («nasjonal» teaterstil), noe som reflekterer at man der ikke anerkjenner Beijing som kinesisk hovedstad.
Thorn Reymert

Verftet

Thorn Reymerts verft nevnes i 1783 som et av de store på Vestersiden, sammen med blant annet verftet til Tønnes Rolfsen (som for øvrig var Thorn Reymerts svigerfar), Niels Moe m.fl. Reymert lot bygge flere egne skip på verftet, som ble solgt rundt begynnelsen av 1800-tallet. Senere eiere var familien Isaachsen og deretter firmaet Reinhard.
Thorn Reymerts bygård på hjørnet av Vestre Strandgate og Kongens gate (eid av Reymert fra slutten av 1760-årene til ca. år 1800) ble i 1824-25 kjøpt av klubselskapet «Foreningen» . Bygården ble i 1760 beskrevet som ett-etasjes med kvist, og hadde 8 værelser samt bryggerhus, fjøs, stall og «gresshave» ned til stranden (der Reymerts verft ble anlagt). Eiendommen til klubbselskapet Foreningen brant i 1881, og ble etterpå oppført i den form det har i dag.

Gjestgiveriet

Reymerts gjestgiveri ble startet på begynnelsen av 1800-tallet da Thorn Reymert kjøpte Gjerdrum-huset i Kongens gate. Fra 1803 fikk han kongelig bevilling til å holde gjestgiveri og herbergeri. Bevillingen ble gitt etter at det danske kanselli i 1802 hadde blitt oppmerksom på at Kristiansand manglet herberge for reisende. Christen Pram, som er en viktig kilde for Kristiansands historie, omtaler i 1805 Thorn Reymert slik: «Trelast- og krambodhandler, en bra mann. Anses å eie 20 000 rdl. eller mer. Holder – uten som det synes å beregne det til fordel eller næringsvei – herberge for reisende, da her ellers ingen herberger er uten for bønder og sjøfolk.» Reymert holdt også skysskafferi. Bevillingen til å drive gjestgiveri og herberge sa han opp i 1814. (Thorn Reymert var for øvrig sønn av Christen Marcussen Reymert, som drev det kjente kongelige privilegerte gjestgiveri i Ny Hellesund.)
Imaginations from the Other Side

Imaginations from the Other Side er et musikkalbum utgitt av det tyske metallbandet Blind Guardian. Det ble utgitt i 1995.
Flight International

Flight International (eller kun Flight) er globalt ukentlig tidsskrift om fly og luftsport som produseres i Storbritannia. Det ble grunnlagt i 1909 under det mer omstendelige navnet «A Journal devoted to the Interests, Practice, and Progress of Aerial Locomotion and Transport», og er det eldste uavbrutte tidsskrift i verden om nyheter om fly og luftsport. Med journalister og bidragsytere verden over gir bladet et global dekning av flyproduksjon og luftsport innenfor flytransport, flyselskap, forsvar, og romfart. Magasinet har sine kjente tekniske illustrasjoner med tverrsnitt av fly, prøveflyvninger med nye fly og analyser.
Mutillinae

Utseende

Små til middelsstore, tettbygde, tett fløyelsaktig hårete, gjerne maurlignende vepser, ofte ganske fargerike i rødt, gult og svart. Hunnene er vingeløse, hannene har vinger. Hodet er nokså stort og avrundet, med små fasettøyne. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Beina er nokså korte og kraftige. Bakkroppen er stor og mer eller mindre pæreformet, mellom forkropp og bakkropp er det en markert innsnevring ("vepsetalje") men ingen tynn stilk (petiolus). Hunnens giftbrodd stikker gjerne litt ut fra bakkroppsspissen.

Levevis

Hunnen har ikke vinger og kryper rundt på bakken og kan ha en viss likhet med en arbeidsmaur. Hun har brodd og stikket kan være meget vondt, men navnet "cow-killer" som brukes på noen nordamerikanske arter er trolig noe overdrevet. Hannen har derimot vinger, men mangler brodd. De fleste artene er nattaktive, men man kan også finne dem på blomster om dagen. Hannene kan være mye større enn hunnene, av og til flyr hannen under parringen med hunnen hengende bak seg.

Utbredelse

Maurvepsene er mest artsrike i varme og tørre områder.
Eupatorus birmanicus

Utseende

En stor (hannene opptil 70 millimeter), halvblank, brunsvart hornbille. Kroppsformen er forholdsvis bred og hvelvet. Hannene har et langt, tynt, krumt horn på hodet, et spisst horn på hver side av pronotum og et par horn midt oppe på pronotum som peker nesten rett oppover, og er litt skjeformede og vridde. Disse har blitt sammenlignet med kanin-ører og gjør at hannene av denne arten er helt umiskjennelige.

Levevis

Larven utvikler seg i råtten, død ved. De voksne billene kan drikke nektar og sevje som siver ut fra sår på trær. Hannene bruker hornene sine i kamp om hunnene.

Utbredelse

Denne arten er utbredt i Burma og den nordvestlige Thailand.
Ivane Valley

Ivane Valley eller Ivani Valley (Ivanedalen) er en fjelldal som ligger sentralt i Owen Stanleyfjellene på Ny-Guinea, et stykke nord for Port Moresby - hovedstaden i det konstitusjonelle monarkiet Papua Ny-Guinea. Owen Stanleyfjellene inngår som den sørøstligste fjellkjeden i Ny-Guineahøylandet og grenser i nordvest mot Bismarckfjellene.
Dalbunnen er dekket sump (Kosipesumpen) og ligger cirka 2 000 moh., mens dalsidene er dekket av montan regnskog og tåkeskog (1 000–3 000 moh.) De to elvene Ivani (i sør) og Kosipe (i nord) har sin opprinnelse i Kosipesumpen i bunnen av dalen.
Dalen er i hovedsak bosatt av papuanske urfolk i nord og nordvest. I øst stiger terrenget bratt til mer enn 3 000 moh. Arkeologiske funn fra dalen indikerer at området kan ha vært bebodd i omkring 43 000–49 000 år, noe som er omkring 10 000 år tidligere enn før man har antatt.
Boyabat

Severdigheter

Byen har mange karakteristiske gamle hus. Bysenteret ligger nedenfor en gammel festning på toppen av en høyde i massiv fjell, som er skåret i to av en liten elv (Gazideresi eller Kazdere, som renner inn i Gökırmak) med vertikale fjellvegg på begge sider. Et vindu på fjellveggen på festningssiden lyser opp en tunnel ned til et underjordisk tunnelkompleks (by?) fra romertiden.

Historie

Byen lå først innenfor murene til den 2 600 år gamle festningen, deretter nedenfor ved elvebredden. Gjennom historien har byen tilhørt, Hettitriket, Paflagonia, Lydia, Persia, Makedonia, Roma, Bysants, Danishmenderne, Seldsjukkene, Isfendiyarerne, og Det osmanske rike. Byens navn «Boy-abad» kan opprinnelig ha betydd grenseby i Seldsjukk-tiden. Tidligere kan det ha hatt navn som Germanikopolis. I området har det ikke vært krigshandlinger i ca. 500 år.

Kultur

Det holdes bazar i hele sentrum på mandager, for da kommer folk fra landsbyene. De andre dagene er bazaren mye mindre og holdes i eget torv i sentrum. En slags ukeslang høstfestival (panayır) starter litt utenfor sentrum den andre onsdagen i oktober hvert år.
Boyabat har mange gamle hus som er gode eksempler på tradisjonell arkitektur. Håndvevde hodetørkler "pıta" som benyttes av damene i selve byen har grafikk som er håndtrykt ved hjelp av tradisjonelle treblokker, mens damene fra landsbygden foretrekker "cember" som har dekorasjoner håndinnvevd, i egne vevstol.
Davul og zurna musikk er uunngåelig i bryllup. De leder gjerne bærere som leverer bryllupsgaver til bryllupshuset. Ved ankomst danser gjerne trommespilleren i spesielle tradisjonelle drakt en trommedans til zurna musikk.
En kjent lokal delikatesse er helgrillet lammekebab, som det finnes egne restauranter for.
Landsbybryllup og byens årlige handelsfest "Panayır" inkluderer også en bryttekonkurranse som holdes under kontinuerlig episke "köroğlu" melodier (typisk i haltende fem åttendedels rytme) i bakgrunn.

Reise til og fra

Reiser til og fra Boyabat skjer hovedsakelig over landeveien langs Gökırmakdalen. En busstasjon i sentrum har stoppested og billettkontorer for flere private busselskaper med daglige turer til større byer i Tyrkia. Veien over fjellet til Sinop på svartehavskysten unngår vær og vind på fjelltoppen takket være en tunnel. Veien til Samsun passerer forbi to av fire store vannkraftdammene i nærheten over Kızılırmak, som er Tyrkias lengste elv; Gökırmak renner inn i Kızılırmak mellom disse to dammene.
Sort dverg

Sort dverg kalles, hypotetisk sett, baller av gass som ikke sender ut noen stråling i det hele tatt. Mindre massive stjerner enn Solen kan etter sitt lange liv i hovedserien kollapse til sorte dverger. En sort dverg kan også tidligere ha vært en hvit dverg som har forbrukt alt brenslet og derfor har krympet, men samtidig har for liten masse igjen til at en fusjon skal kunne starte.

Sorte dverger i Universet

Foreløpig eksisterer ingen sorte dverger, da en hvit dverg krever mer tid for å kjøles ned enn Universets nåværende alder, som antas å være rundt 13 milliarder år.
Game Informer

Game Informer (ofte forkortet til GI) er et amerikansk videospillmagasin som utgis hver måned og inneholder artikler, nyheter, strategier og anmeldelser av populære videospill og spillkonsoller. Det ble grunnlagt i august 1991 og har nesten tre millioner abonnenter, ifølge Andrew Reiner. Per det første kvartalet av 2007 er magasinet listet som det 23. største magasinet og er i dag rangert blant de topp fire bladene som er rettet mot menn i aldersgruppen 18 to 34.
Smykketyven

Handling

Jan Strøm jobber som scenograf på Nationaltheatret. Han har alltid vært populær hos kvinnene og er vant til å få det som han vil. Filmen begynner med at Jan treffer danske Rut, som han har en romanse med. Så blir han oppsøkt av kona, Lillian. Hun hevner seg på Jan ved å ligge med ham, for så å be om skilsmisse. Jan vil ikke skilles, og blir nå konfrontert med alle sine kvinnebekjentskaper han har hatt i sitt ekteskap med Lillian. Samtidig følger vi ham i jobben ved scenen på Nationaltheatret og det utfordrende arbeidet som scenograf. Lillian på sin side begynner å treffe en ny mann, Sverre og dette blir oppdaget av Jan ved en tilfeldighet. Han begynner å spionere på paret og følger etter dem til en bygård. På den andre siden av gaten ligger et gammelt pensjonat og Jan tar inn på et værelse her som han kaller tårnværelset. Fra vinduet i dette værelset kan han se inn i vinduene til leiligheten i bygården, der Lillian befinner seg med sin nye kjæreste. Det blir en besettelse for Jan å prøve å vinne Lillian tilbake og om nettene drømmer han at Lillian er tilbake hos ham i sengen. Jan blir kjent med værelsepiken Ida som jobber på pensjonatet og hun prøver å hjelpe Jan. Tilslutt blir det vanskelig å skille mellom drøm og virkelighet. Jan prøver å få tak i et Egyptisk smykke som han så i en eksklusiv forretning den gang han og Lillian var nyforelskede. Den gang hadde han ikke råd til å kjøpe dette smykket og nå vil Jan ha dette smykket i et forsøk på å vinne Lillian tilbake. Dessverre har smykket blitt solgt til den Egyptiske ambassade og Jan vil stjele dette smykket. Han kler seg i et kostyme og sniker seg usett inn på ambassaden. Han får tilslutt kloa i smykket og tar det med seg tilbake til pensjonatet. Filmen slutter med at Jan er på vei inn i bygården der Lillian befinner seg og kanskje har han med seg smykket.

Om filmen

Filmtidskriftet Z beskrev den i 1991 som en komplisert film, og videre at: «Den krever en stor grad av meddiktning hos tilskueren som må fylle filmens hull med vagt antydede sammenhenger og egne menneskelige erfaringer».
Dagbladet gav den terningkast 5 og beskrev filmen som «konvensjonell dysterhet» og handlingen som en «munter depresjon»
Yusuke Saikawa

Karriere

Yusuke Saikawa startet sin profesjonelle karriere i Consadole Sapporo i 2004.
Jamaica under VM i friidrett 2015

Resultater

(q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – årsbeste)
Thomas Henry Burgoyne

Thomas Henry Burgoyne (født ca. 1855, død ca. 1895) var pseudonymet på en engelsk eller skotsk okkultist ved navn Thomas Henry Dalton. I årene 1884–1886  var han sekretær i det hermetiske broderskap av Luxor. Burgoyne ble muligens født i 1855.
I årene 1899–1900 publiserte han et tobindsverk med tittelen Light of Egypt.
Bloomington (Minnesota)

Bloomington er en forstad til Minneapolis som ligger i Hennepin County sør for Minneapolis i Minnesota. Folketallet (år 2000) var 85 172. I Bloomington ligger USAs største kjøpesenter, Mall of America. 
Bloomingtons areal er 99,4 km², hvorav 91,9 km² omfatter land og 7,5 km² er innsjøer.
Stedet var frem til 1993 hjemstedet for NHL-klubben Minnesota North Stars som deretter flyttet til Dallas i Texas og
ble Dallas Stars.
Global InterGold

Global InterGold (tidligere kjent som EMGOLDEX eller Emirates Gold Exchange) er et nettverksselskap etablert i 2010 som tilbyr investering i gull.
Konseptet går ut på å investere et pengebeløp i gull som skal generere avkastning ved at nye investorer rekrutteres. Potensielle investorer har blitt forespeilet opptil 600 % avkastning på få uker ved å investere 540 Euro. Dette har generert advarsler om at konseptet er en Ponzi-svindel hvor avkastning til eksisterende deltakere utelukkende genereres av innskudd fra nye deltakere. Global InterGold oppgir ikke på sine nettsider hvem som står bak selskapet, og besitter ikke lisens til å tilby investeringer i Dubai. Det er også blitt hevdet at selskapet er registrert hos Dubai Multi Commodities Centre, men disse har benektet befatning med Global InterGold. Selskapet er heller ikke registrert hos Dubai Gold and Commodities Exchange. Selskapet har oppgitt at gullet leveres fra det sveitsiske selskapet Global Swiss Trade SA, og i en pressemelding i februar 2015 ble det annonsert en fusjon mellom de to selskapene. Konseptet har særlig fått utbredelse i Asia.
Personer tilknyttet selskapet har hevdet at selskapet er registrert i Tyskland, men selskapet finnes ikke i det tyske handelsregister. Global InterGold har imidlertid oppgitt å være et datterselskap av det tyske selskapet Gold & Silver Physical Metals KG som er registrert i München av tyskeren Michael Ryss. Selskapet oppgir selv å ha en halv million kunder verden over. Konseptet har mange likhetstrekk med KB Gold som også er registrert med adresse i München.
En rekke lands myndigheter har utstedt offisielle advarsler mot å investere penger i konseptet, deriblant Sverige , Nederland , Curaçao , Polen , De forente arabiske emirater , Malaysia og Filippinene . I Tyrkia , Panama , Sverige  og Finland  har det vært politietterforskning av Global InterGold, og i Colombia er selskapets virksomhet suspendert . I 2014 gikk den amerikanske delstaten Massachusetts til søksmål mot selskapet for overtredelse av forbudet mot pyramidespill og påla selskapet å stanse sin virksomhet. Global InterGold har benektet at gruppen som har markedsført konseptet på Filippinene har noe med dem å gjøre. Den filippinske sangeren Aiza Suguerra gikk i juni 2015 offentlig ut mot misbruk av hans navn i markedsføring av Global InterGold. I mai 2015 sendet Lotteritilsynet et varselbrev til norske representanter for Global InterGold der de redegjorde for forbudet mot pyramidespill, dette basert på en rekke henvendelser fra publikum.
Selskapet endret i juni 2015 navn fra EMGOLDEX til Global InterGold.
Zonopteroides

Utseende

En ganske stor, avlang, svart trebukk med brungule dekkvinger. Denne arten har ikke metallisk glans. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen, noe kraftige og litt sagtakkede. Pronotum er nærmest sylindrisk med en butt tann midt på hver side. Hver dekkvinge har en rund, svart flekk i midten og svart spiss. Beina er ganske slanke.

Levevis

Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Sri Lanka.
Mallodonhoplus

Utseende

En stor (35-40 millimeter), avlang, brun trebukk. Hode og forkropp er svarte, dekkvingene rødbrune. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen, kjevene er ikke påfallende forstørrede. Pronotum er rektangulært med knudrete yttersider, overflaten svært kraftig punktert og ujevn. Dekkvingene er kraftig punkterte, men uten lengderibber, parallellsidige med nesten rettvinklede "skuldre".

Utbredelse

Arten er kjent fra Colombia og Venezuela.
Brunen

«Brunen» er en sang fra visesangeren Ivar Simastuens første album, grammofonplaten Prestekrager og timotei, fra 1972. Albumet nådde andreplassen på VG-lista. Sangen er blitt spilt flere ganger i Ønskekonserten. Sangen handler om gårdshesten Brunen. De siste strofene er
Du har gjort din jobb og bygd din del av landet
du er borte – men en liten drøm jeg har
at en dag en liten fola står ved grinda
og tar arven opp i dine fotefar
Simastuen tar i sangen opp følelser fra sin barndom, der han vandret rundt på gården. Brunen er senere spilt inn av kjente artister som for eksempel Country Raymond. Brunen er sist utgitt med Torino på CD-en På tide fra Tylden forlag.
LP-en Prestekrager og timotei lå 32 uker på VG-lista topp 40 med andreplass som beste plassering.
Boksing under Middelhavslekene 1971

Boksing under Middelhavslekene 1971. Boksing var en av flere sporter under de sjette middelhavslekene ble arrangert i İzmir i Tyrkia i perioden 6. til 17. oktober 1971. Det var sjette gangen som boksing var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i tolv vektklasser, kun for menn. Alle tapende semifinalister fikk bronsemdaljer. Egypt ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Tyrkia med tre.
Dragomiris

Utseende

Middelsstore, avlange, rødbrunlige trebukker. Antennene er mindre enn halvparten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet. Dekkvingene er parallellsidige og brunlige.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Bolivia og det nordlige Argentina.