google/wiki40b huggingface dataset:
Christian Reuter

Utdannelse og virke

Reuter gikk to år i murerlære og ett år i tømrerlære, og var foruten dette hospitant ved Kristiania tekniske skole 1882–83. I 1880-årene arbeidet han som assistent for flere arkiteker, som Torolf Prytz, Ove Ekman og Harald Olsen, samt 2 1/2 år ved Königlicher Baurat Hein i Berlin. Reuter etablerte egen praksis i Kristiania i 1888.
Blant Reuters tidlige oppdrag var en forretningsgård i Grensen 12B som høstet anerkjennelse og førte til videre oppdrag. Fasaden ble imidlertid betydelig forenklet i 1937. Året etter (1889) tegnet Reuter nabogården i Øvre Slottsgate 29 samt andre bygårder og en rekke villaer i Kristiania og Aker. Han hadde også oppdrag andre steder så som Golaa Høifjeldssanatorium  i Sør-Fron.
Reuter hadde ikke like høy produksjon under høykonjunkturen på 1890-tallet som enkelte andre arkitekter, men hadde oppdrag også etter krakket i 1899. Mye av denne produksjonen var villaer, ikke minst i Aker, men det forekom også bygårder. Rundt 1910–15 var han dessuten aktiv i Hamar.
Reuter opererte innenfor historismen, hovedsakelig med nyrenessanse og nybarokk, skjønt også jugend og dragestil forekommer.
Jim Inhofe

Bakgrunn

Han ble født i Iowa, og flyttet med familien til Tulsa i Oklahoma som barn. Etter Tulsa Central High School tjenestegjorde han i United States Army 1957–1958. Inhofes høyere utdannelse består i en bachelorgrad fra University of Tulsa fra 1973. 
Før han ble politiker på heltid, jobbet han i 30 år i næringslivet. Inhofe jobbet først innen flyindustrien, senere som eiendomsinvestor og som administrerende direktør i forsikringsselskapet Quaker Life Insurance Company, som ble nedlagt i 1980-årene.

Politisk karriere

Han ble politisk aktiv i midten av 1960-årene, og satt i Oklahomas lovgivende forsamling 1967–1969 og delstatssenat 1969–1977. Han var republikanernes kandidat til guvernør i 1974 og kongressrepresentant i 1976, men tapte. Inhofe var borgermester i Tulsa 1978–1984, hvorpå han vant valget til Representantenes hus i 1986. I 1994 valgte daværende senator David L. Boren å fratre, og Inhofe vant med stor margin i et ekstraordinært senatsvalg. Han har siden blitt gjenvalgt med desto større margin, og satt som formann i Senatets komité for miljøvern og offentlige arbeider 2003–2007.
I 2007 ble han regnet blant USAs mest konservative senatorer av National Journal. Han ser på det vitenskapelige konsensus om menneskeskapt global oppvarming som et bedrag. Han har også ivret for å gi engelsk eksklusiv status som offisielt språk i USA, og støtter tiltak som søker å begrense ulovlig innvandring. 
Jim Inhofe stilte som kandidat til Senatet i 1994 under slagordet «God, guns and gays», og er kjent som motstander av særlige rettigheter til homofile, spesielt i militæret. Han ønsker å grunnlovsfeste et forbud mot likekjønnet ekteskap.
Valdres folkehøgskole

Historie

Folkehøyskolen ble startet som en kristen folkehøyskole i 1899 av læreren og målmannen Ola Eiriksson Bø. Opprinnelig lå skolen i Vestre Slidre. Senere flyttet skolen til Fagernes før den i 1911 flyttet til Leira, der skoleanlegget ligger i dag.
Familien Asheim kom inn som eiere av skolen i 1929. Familien solgte eierskapet av skolen til Norges KFUK-KFUM høsten 2012.
I 2014 omkom to elever ved Valdres folkehøgskole i en trafikkulykke i Kenya. Åtte ble fraktet til sykehus.
Svante Nilsson (Sture)

Svante Nilsson (Sture) (født 1460, død 2. januar 1512) var en svensk adelsmann, riksforstander og riksråd.
Svante Nilsson fikk tilnavnet «Sture» av ettertiden, noe som han selv eller andre aldri ble benyttet i samtiden, og både han og faren var egentlig av ætten eller slekten Natt och Dag, skjønt faren benyttet Sture-navnet, sannsynligvis av politiske grunner.
Svante ble født på Penningby slott i 1460 i Sveriges urolige tid i en høyadelig familie, og døde på Västerås slott i 1512, 52 år gammel. Det siste året Svante Nilsson var riksråd var 1482. Han deltok i et plyndrings- og herjingstokt mot Ivangorod i 1496. Han var en motstander av Sten Sture den eldre, men nært knyttet til Knut Alvsson. Konfliktet ble forverret i løpet av 1490-tallet etter Sten Sture den eldres behandling av Svartes far Nils og det gikk så langt at han deltok på kong Hans’ side ved opprøret mot Sten Sture den eldre. Likevel ser det ut til at de to har sluttet forbund under opprøret i 1501 og støttet motvillig Sten Sture den eldre inntil denne døde i 1503, noe som førte til at han selv ble valgt til riksforstander. 
Sommeren 1511 krevde mange innen riksrådet hans avgang under begrunnelsen at han hadde forsømt forsvaret, spesielt med anledningen det danske herjingstoktet i Vestergøtland og Småland det første halvåret av 1511. Svante Nilsson verget seg og utsatte spørsmålet til et stendermøte som skulle sammenkalles i Arboga 1512. Når tiden var inne for møtet var han allerede død i slaganfall.
Svante Nilsson ble begravd i Västerås domkirke.

Ekteskap

Han var gift med Iliana Erengislasdotter (Gädda) og igjen i 1504 med Mette Ivarsdotter (Dyre).  Med Iliana ble han far til Sten Svantesson Sture, også kalt for Sten Sture den yngre, som og ble også riksforstander.
Det hebraiske alfabetet

Historie

Alfabetet er en form av den semittiske skriften, som i gammel tid ble brukt av flere folk i Midtøsten. Den semittiske skriften er en av de eldste skrifttyper i verden. Funn fra Kanaan som kanskje skriver seg helt tilbake til 1600-tallet f.Kr. viser en tidlig form for skriftstegn. Man har gjettet på at det var noen mennesker på Sinaihalvøya som opprinnelig fant opp alfabetet. Etter formen å dømme er det sannsynlig at bokstavene er hentet fra noen av tegnene i de egyptiske hieroglyfer.
Alfabetet gjennomgikk mange forandringer. På et tidspunkt ble noen av bokstavene tatt opp av grekerne da de oppfant sitt alfabet. De typiske moderne hebraiske bokstavene har en særegen tykk form og skiller seg ganske meget fra tidligere former. Det samaritanske alfabetet er en særegen type hvor bokstavene minner mer om eldre former, men er tykkere. I dag brukes også en form for penneskrift, hebraisk kursiv, som har tynne bokstaver.
Den semittiske skriften gav opphav til det greske alfabetet, som igjen gav opphav til det etruskiske alfabetet, det latinske alfabetet, runene og det kyrilliske alfabetet. Den semittiske skriften gav også opphav til en type skrift som ble brukt av nabateerne, og denne gav igjen opphav til arabisk skrift. Dessuten gav den opphav til Brahmi-skriften i India som igjen gav opphav til forskjellige indiske skriftsystemer. Dermed er den semittiske skriften stamformen til mange av de viktigste skriftspråkene i verden, både nå og i tidligere tider.

Beskrivelse

Alfabetet har 22 bokstaver. I ca. 8. årh f. Kr. ble disse bokstavene betraktet som konsonanter. Senere ble bokstavene א ו י ה tatt i bruk som halv-vokaler (latinsk: matres lectionis). De kan fungere både som konsonanter og vokaler. Disse alene skrevne vokaler virker alltid som naturlange vokaler p.g.a naturlig kontraksjon. På hebraisk har man også en type vokaler som kalles for defektivt skrevne vokaler. Disse vokaler ble tatt i bruk på 400-tallet da halv-vokalene viste seg ikke å være tilstrekkelig. De blir tatt i bruk som tegn over, under og midt i bokstavene. Fem av bokstavene har to forskjellige former, hvorav den ene brukes i begynnelsen og inni et ord, mens den andre brukes i slutten av ord. Noen av bokstavene kan uttales både på en hard (eksplosiv) og bløt (frikativ) måte. Bokstavene ב ג ד כ פ ת (b/v, g, d, k/ch, p, t) angir alltid en eksplosiv uttale i begynnelse av ord.
Noen bokstaver (כ מ נ פ צ) har en annen form på slutten av ord (henholdsvis ך ם ן ף ץ).
Klosteret Lehnin

Klosteret Lehnin (tysk: Kloster Lehnin) i kommunen med samme navn sørvest for Potsdam i den tyske delstaten Brandenburg, er et tidligere cistenciensterkloster. Klosteret ble grunnlagt 1180 av Otto I av Brandenburg og etter reformasjonen sekularisert i 1542. Fra 1911 finnes her Luise-Henrietten-Stift. Klosteret ligger midt på høysletten Zauche i et område med skog og sjøer, ca 700 meter fra Klostersee.
Klosteret spilte en viktig rolle i høymiddelalderen ved oppbygningen av Markgrevskapet Brandenburg, under de første markgrevene fra Huset Askanien. Kirken regnes blant de viktigste romansk-gotiske teglsteinsbygg i Brandenburg. Dagens Stift Lehnin regnes som et utstillingsvindu for den evangeliske kirke, med sine diakoniinstitusjoner.
Jorhat (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 091 295 innbyggere i distriktet, mot 999 221 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 20,12 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,77 % i 2011 mot 13,40 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 963 i 2011 mot 967 i 2001.
Unbløgged

Unbløgged er et musikkalbum med Boknakaran, utgitt i 1994. Dette er bandets debutalbum og ble innspilt med 21. september og 22. september i NRK Troms og Finnmark.
Erytropoietin

Erytropoietin (forkortet EPO) er et legemiddel for behandling av pasienter med alvorlig blodmangel, og kan være et alternativ til blodoverføring.
EPO øker kroppens egenproduksjon av røde blodlegemer. Stoffet produseres normalt i spesielle celler i nyrene med øket produksjon ved redusert oksygenmetning. Stoffet virker i benmargen og øker produksjonen av hemoglobin. I 1989 ble kunstig fremstilt EPO godkjent som legemiddel.
Opphold i høyden gir redusert trykk av oksygen og gir dermed øket produksjon av EPO og høyere produksjon av hemoglobin og er bakgrunnen for idrettsutøvernes høydetrening. Denne effekten kan også oppnås ved å oppholde seg i rom med redusert gasstrykk og dermed lavere oksygentrykk, såkalte høydehus.
På grunn av effekten på økt hemoglobinkonsentra­sjon i kroppen, er middelet nyttet som dopingmiddel og er oppført på WADAs liste over forbudte stoffer. Høye doser av EPO er farlig siden det kan forårsake blodpropp, spesielt i kombinasjon med væsketap.
I forbindelse med Tour de France 2008 ble flere utøvere utestsengt for bruk av «tredjegenerasjons-EPO»: (Continuous erythropoietin receptor activator, CERA. Siden har også utøvere fra flere utholdenhetsidretter testet positivt for bruk av CERA. Preparatet står på WADAs liste over forbudte stoffer i idretten.
Høykommissær

Høykommissær er en høyere embetstittel, som særlig er benyttet i noen lands koloni- og mandatadministrasjon, i internasjonale organisasjoner, i noen lands diplomati og i okkupasjonsadministrasjon.
I FN-systemet benyttes tittelen for om FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR) og for FNs høykommissær for menneskerettigheter. Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa utpeker en Høykommissær for nasjonale minoriteter. I britisk kolonihistorie og Samveldet av nasjoner benyttes høykommissær om den høyeste diplomatiske representant for et samveldeland i et annet samveldeland.
Kollokviegruppe

En kollokviegruppe er en gruppe studenter eller elever, som er samlet for å arbeide med eller diskutere det som studeres eller andre faglige emner. På universitetet står denne studiemetoden i kontrast med forelesninger eller andre læringsformer hvor studentene er mer passive. Slike grupper kan organiseres av instituttet som lærer bort, eller av studentene selv. Kollokviegrupper lar studenter lettere repetere pensum og få frem flere synspunkter i eventuelle diskusjoner.
Zillertal

Zillertal er en sydlig sidedal til Unterinntal i Tirol. Dalen er forholdsvis bred, solfylt og ikke veldig bratt. Det drives derfor mye landbruk, og dalen er også attraktiv for turismen. Dalen har 35 000 innbyggere, som er fordelt over 25 kommuner. Dalen utgjør en del av distriktet Schwaz, men har et eget forvaltningssete, som ligger i dalens historiske og geografiske midtpunkt i Zell am Ziller. Ziller er navnet på dalens elv.
Zillertal danner grensen mellom Tux-Alpene i vest og Kitzbühel-Alpene i øst. De sydlige delene av dalen begrenses av Zillertal-Alpene med flere fjelltopper over 3000 moh.
Kommunen ved inngangen til Zillertal heter Strass im Zillertal. Dalens største kommune, Mayrhofen (3800 innbyggere) ligger 30 km lenger sør og danner slutten på den egentlige Zillertal. Her forgrener dalen seg i fire mindre og brattere daler: Tuxertal mot vest, Zamser Grund mot sydvest, Stillupgrund mot sydøst og Zillergrund mot øst. De to førstnevnte er bebodd. Av andre sidedaler er Gerlostal den største. Den ligger øst for Zell og danner over Gerlospasset forbindelsen til det salzburgske landskapet Pinzgau.
Med Zillertalbahn, en smalsporet jernbanelinje fra Jenbach i Inndalen til Mayrhofen, er Zillertal også knyttet til Østerrikes jernbanenett. Dermed er dalen enkelt tilgjengelig fra f.eks. Innsbruck, som ligger ca. 40 km lenger vest.
Som religionshistorisk kuriositet kan man nevne at grensen mellom bispedømmene Innsbruck og Salzburg går langs elven Ziller. Dermed sogner landsbyene på dalens venstre (vestlige) side åndelig sett til Innsbruck, og den høyre (østre) siden til Salzburg. Dette kommer også til uttrykk i kirkespirene: Mens kirketårnene har røde tak på Zillers venstre side, har de grønne tak på elvens høyre side.
Palacio de las Garzas

Palacio de las Garzas («Hegrepalasset») det offisielle kontoret og boligen til Panamas president. Det befinner seg i Casco Viejo, og har fått navnet sitt på grunn av hegrene som går fritt på plassen foran inngangen.
Palasset ble oppført i 1673, og har gjennomgått ei rekke forandringer fram til i dag. Det ble opprinnelig brukt som bolig for spanske guvernøren, kongelig vineri, lagerbygning, tollkontor og som nasjonalbankens hovedkvarter. 19. januar 1885 ble det gjort om til presidentbolig. Hegrene ble brakt dit i 1922 av daværende president Belisario Porras, etter et forslag fra vennen og dikteren Ricardo Miró. Bygningas viktigste rom er Salón Amarillo («Den gule salen»), hvor de fleste formelle tilstelningene blir holdt.
Oedanomerus

Utseende

Små (ca. 8 millimeter), avlange, parallellsidige, matte til blanke, mørkbrune oldenborrer. Pronotum har rundede sider. Oversiden er mer eller mindre tett kledt med hårlignende skjell. Beina har lange og tynne føtter (tarser).

Utbredelse

Slekten er utbredt i dets sørlige Afrika (Botswana, Mosambik, Namibia, Zambia og Zimbabwe).
Skjeringa

Skjeringa (tidligere skrevet Sjæringa) er et høydedrag rett nord for sentrum av Longyearbyen på Svalbard. Stedet ligger på en høyde over Sjøområdet. Her oppe ligger Sysselmannsgården fra 1955 og de nye lokalene til Sysselmannen på Svalbard. Videre ligger Statsbyggs lokaler og den nå nedlagte Taubanesentralen her, samt lokalene og hovedantennestasjonen til Telenor Svalbard AS.
Den opprinnelige etableringen på Skjeringa var Svalbard radio, som i 1930 ble flyttet inn til Longyearbyen fra Green Harbour lengre ute i Isfjorden. Svalbard radio ble brent under andre verdenskrig, men bygget opp igjen og huser nå hovedkvarteret til Telenor på Svalbard.
Navnet kommer av  at Arctic Coal Company felte ut ei skjæring langs fjellet her for å få plass til vei og taubane ned til Hotellneset i nordvest.
Cynipoidea

Utseende

Små til middelsstore (1 – 20 mm), mørke vepser. Kroppen er nesten alltid flattrykt fra sidene, hodet relativt lite med lange, trådformede antenner og tre punktøyne i pannen. Fasettøynene er oftest relativt små. Forkroppen (thorax) er høyere enn bred. De fleste har velutviklede vinger med tydelig årenett, men mange gallevepser er vingeløse. De har tydelig vepsetalje (petiolus). Bakkroppen er nesten alltid mye høyere enn bred, ofte med en skarp "egg" langs ryggen.

Levevis

Familien gallevepser (Cynipidae) lager karakteristiske galler på ulike planter, der larvene utvikler seg. Når hunnen legger egg på næringsplanten, sprøyter hunn inn gift som får planten til å vokse abnormt og danne en galle rundt den voksende larven. De andre familiene i gruppen er stort sett parasitoider som snylter på ulike insekter.
Australian Open 1968

Australian Open 1968, Australian Open er en Grand Slam-turnering i tennis.
Einar Johansen

Andre verdenskrig

Johansen vokste opp i Tromsø. Han tok reallinjen på gymnaset og tok telegrafskole og radioskole. Da Tyskland invaderte Norge 9. april 1940 var Johansen student ved Norges tekniske høgskole i Trondheim. Han deltok i kampen mot invasjonsstyrkene og var telegrafist under felttoget i Nord-Norge.
Johansen vendte deretter tilbake til Trondheim for å fortsette studiene og kom høsten 1940 med i motstandsarbeid. Han ble med i gruppen av NTH-studenter som etablerte radiosenderen Skylark B. Gruppen var særlig aktiv i etterretning mot tyske orlogsskip og i særdeleshet slagskipet «Tirpitz». Da Skylark Bs aktiviteter ble rullet opp av tyskerne høsten 1941, kom Johansen seg unna. Han kom seg i september 1941 via Sverige over til Storbritannia.
I Storbritannia gjennomgikk Johansen opplæring og ble rekruttert til Secret Intelligence Service for oppdrag i det okkuperte Norge. Våren 1942 ble han sendt til Troms, turen ble utført med fiskeskøyta MK «Kvalsund I». Her drev han etterretningsvirksomhet på Kvaløya, Finnsnes og Senja og opererte radiostasjonene Libra, Uspilon og flere andre. Han bidro til etablering av radiosendere i Vesterålen, Målselv, Harstad, Lødingen og Skjervøy. Store tyske orlogsskip var en hovedinteresse for britisk etterretning og skipene «Scharnhorst» og «Tirpitz» var viktige objekter for Johansens virksomhet. Informasjonen som ble formidlet til britisk etterretning bidro til senkningen av «Tirpitz» 12. november 1944.

Etter krigen

Etter verdenskrigen fullførte Johansen sin utdannelse som ingeniør. Han arbeidet deretter i Televerket der han til slutt ble overingeniør og teknisk sjef i Televerkets Agder-region med hovedkontor i Arendal.
Timiantorget (Stavanger)

Timianstorget i Stavanger er et tidligere torg som lå i krysset mellom Kirkegata og Øvre Holmegate, og sør for krysset. Den var begrenset av en stor hage med steingjerde opp mot Valberget – kalt Ramslandshagen.
På Timianstorget foregikk det hver høst stor handel med timian. Det kom båtlaster med timian fra Ryfylke, og særlig Nedstrand. Båtene kom til Pottemakerstranden der det var båtstøer. Bøndene stilte seg opp med stabler med timian og det luktet timian over hele byen.
Det var en stor dyp brønn på torget, og de fleste i området hentet vann derfra i bøtter.
Ved omreguleringen av Holmen etter brannen i 1860 ble Timianstorget tatt bort. I årene etter var det fortsatt salg av timian i gatene omkring det tidligere Timianstorget, men det forsvant etter hvert til fordel for handelen på Torget i Stavanger, som ble kraftig utvidet på 1860-tallet.
Timian ble i Stavanger brukt sammen med saltet og røkt kjøtt i kjøttsupper, i rullepølser og i all røkt og saltet mat.
Timianstorget ble også kalt Pottemakertorget, "Grunnen" eller "Sømmegrunnen". Sømmenavnet var etter kjøpmann Andreas Sømme (død 1853), som hadde butikk inn mot Timiantorget. Navnet Pottemakertorget var trolig knyttet til den nærliggende Pottemakerstranden.
McIntosh 3 kraftverk

McIntosh kraftverk nr 3 er et varmekraftverk i delstaten Florida i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 594 MW, fordelt på 3 blokker / turbiner. Dette er et av delstatens mindre fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1970 og stod ferdig i 1982. Brenselkilden er kull, fyringsolje og naturgass. Operatør er energiselskapet Lakeland Electric.
Anlegget må ikke forveksles med McIntosh 5 kraftverk som ligger på samme sted, eller med McIntosh gasskraftverk i Alabama, eller med McIntosh kraftverk i Georgia, som eies av Georgia Power.
Jubileumsparken

Arkitektur

Parken ble utnevnt til vinner av Sienapriset for 2018.

Aktiviteter

I 2014 åpnet GKSS en seilerskole i Frihamnen. Deretter ble det anlagt en badestrand, den såkalte Playan , skapt av kunst-, design- og arkitektursamarbeidet MYCKET, med sand og tredekk ved Göta elv, samt en offentlig badstue, som ble tegnet av arkitektgruppen Raumlaborberlin, og i 2015 åpnet et utendørsbad. Bassenget er 20 meter langt, 8 meter bredt og 1,8 meter dypt. I en navnekonkurranse, arrangert av SVT Nyheter Väst, fikk badstuen navnet Svettekörka (Svettekôrka).
I parken er det en utendørsbane for roller derby, vannkunstverket «Berget» i form av en lekeplass skapt av kunstnerne Akay og E.B. Itsooch, bydyrking, samt en monumentalmaling utført av de nederlandske kunstnerne Haas og Hahn.

Boliger og arbeidsplasser

I det tidligere frihavnområdet kommer det frem til 2021 å bli bygget 1 000 boliger og 1 000 arbeidsplasser, som til 2035 kommer til å ha økt til 15 000 av ulike slag.
Spendrups

Spendrups er et svensk bryggeri som særlig produserer øl og sider. Det ble grunnlagt i 1897 som Grängesbergs Bryggeri AB. I konsernet inngår også datterbedriften Spendrups Vin, Gotlands Bryggeri og Hellefors Bryggeri. Spendrups er deleier (20 %) i Bergstrands Kafferosteri. Totalt har Spendrups-konsernet ca. 1 000 medarbeidere og omsetter for ca. 3 milliarder svenske kroner.
Hovedkontoret ligger i Vårby i Huddinge kommune, syd for Stockholm. Spendrups har fire bryggerier som ligger i Grängesberg, Vårby, Hällefors og Visby (mikrobryggeriet Gotlands Bryggeri). Alle bryggeriene er sertifisert av British Retailers Consortium.
I mai 2011 presenterte bryggeriet planer om å legge ned anlegget i Vårby og Loviseberg i løpet av 2012–2014 for å konsentrere produksjonen ved Grängesberg.
Teruki Tabata

Karriere

Teruki Tabata startet sin profesjonelle karriere i Albirex Niigata i 1998.
Bjarne Eia

Andre verdenskrig

Eia gikk i 1939 til sjøs og var på MS «Tercero» i Buenos Aires da Tyskland angrep Norge 9. april 1940. Etter å ha vært i flyvåpenet og Little Norway i Canada etterfulgt av tjeneste på Island, begynte Eia på sjøkrigsskolen i Storbritannia.
Etter å ha tatt Royal Naval College tjenestegjorde han i britiske Royal Navy og det norske Sjøforsvaret. Han tjenestegjorde på «St. Albans» og HMS «Mutine», som eskorterte allierte atlanterhavskonvoier.
Senere deltok han i landgangene i Italia og Frankrike. I januar 1944 tjenestegjorde han på en britisk minesveiper som ble deltok i forberedelsene til Operasjon Shingle i Italia.
Eia gjorde seg fortjent til en rekke krigsutmerkelser.

Tjeneste i Sjøforsvaret

I 1945 ble han sjøoffiser og tjenestegjorde deretter som offiser og sjef på Sjøforsvarets fartøyer.
I årene 1956 til 1959 arbeidet han i Etiopia, der norsk ekspertise var engasjert for å bygge opp landets sjøforsvar.
Eia var fra 1962 til 1965 inspektør for torpedokanonbåtene. Han tok utdanning i elektronikk, økonomi og folkerett og gikk i 1965 på Forsvarets høgskole. Eia tjenestegjorde i admiralstaben fra 1969 til 1972 og var deretter i Forsvarets overkommando. Eia blei 1972 forfremmet til kommandør. I 1977 ble han forsvarsattaché i London og Dublin, en postering han hadde til 1980.
Han gikk da til Statsministerens kontor der han arbeidet med informasjonsberedskap. Eia avsluttet sin karriere som fylkesberedskapsleder for Vestfold fra 1982 til 1990, da han gikk av med pensjon.

Politisk virke

Eia var aktiv i politikken for Høyre på lokal-, fylkes- og landsplan. Han var medlem av Laksevåg kommunestyre i årene 1963 til 1965 og av Horten kommunestyre fra 1967 til 1969. Eia var formann i Horten Høyre 1967 til 1969 og i samme periode medlem av styret i Vestfold Høyre. Fra 1967 til 1969 var han fylkestingsrepresentant i Vestfold. I stortingsperiodene 1961 til 1965, 1965 til 1969 og 1969 til 1973 var Eia vararepresentant på Stortinget for Vestfold fylke.