google/wiki40b huggingface dataset:
Josif Brodskij

Bakgrunn

Joseph Brodsky ble født av jødiske foreldre i Leningrad og vokste opp der. Han var enebarn av intellektuelle foreldre. Faren var fotograf, og under krigen gjorde han tjeneste ved fronten som fotograf. Etter krigen var han kaptein i marinen. Moren Marija Moissejevna Wolpert arbeidet under krigen som tolk, ved å oversette informasjoner fra krigsfanger. Etter krigen var hun ansatt som bokholder.
Joseph Brodsky var oppkalt etter Josef Stalin. Han gikk på den tidligere Annenschule og forlot den etter niendeklassen, som 15-åring, og kalte dette hans første frie viljesakt. Deretter arbeidet han blant annet som freser, laboratorumsarbeider, fabrikkarbeider, sykehusansatt og som deltaker på geologiske ekspedisjoner i perioden 1957 til 1960 og som gjorde ham kjent med store deler av Sovjetunionen. Ved selvstudium lærte han seg polsk og engelsk.

Forfatter

Han skrev sine første dikt på slutten av 1950-årene. Han arbeidet også med oversettelse av utenlandske dikt. Han fikk offentliggjort både egne og oversatte dikt fra 1960 og fremover.
I november 1963 kom det en artikkel i en Leningrad-avis en artikkel hvori Brodsky ikke bare ble beskyldt for parasittisme, men der det også ble hevdet at han hadde planlagt å kapre et fly for å slik komme seg til utlandet. Etterpå ble han i 1964 dømt til fem års tvangsarbeid for «parasittisme». Men han ble løslatt allerede etter atten måneder fra det arbeidleirstedet i området ved Arkhangelsk der var. 
Den 5. juni 1972 ble Brodsky fratatt statsborgerrettighetene i Sovjetunionen, fratatt alle sine manuskripter og satt på et fly til Wien. Der ankom han med sin koffert og 50 dollar i lommen. Han ble invaretatt av den amerikanske dikteren W.H. Auden, som tilbragte somrene i Kirchstetten og allerede var kjent med og beundret Brodskys lyrikk fra Leningrad. Ved hans kjelp kom Brodsky til USA.
I 1977 fikk Brodsky amerikansk statsborgerskap. Sine dikt skrev han fortsatt - med noen få unntak - på russisk, men han skrev en rekke essays på engelsk. I 1981 var han MacArthur Fellow. Han ble i 1976 medlem av American Academy of Arts and Sciences og fra 1979 av American Academy of Arts and Letters. Han var med på å grunnlegge Association of Literary Scholars, Critics, and Writers. I 1987 mottok Brodsky Nobelprisen for litteratur. 
Selv om hans dikt nå kunne offentliggjøres i Sovjetunionen, ønsket han seg ikke tilbake dit. I 1996 døde Brodsky i New York City. Han ble begravet på kirkegårdsøya San Michele i Venezialagunen.
Ebolowianus

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Arrox

Utseende

Middelsstore til nokså store, blanke, kraftige passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

Levevis

Disse artene lever i skog, der de gnager i død ved. De finnes helst i tåkeskog mellom 900-2400 meter over havet. Slekten er den eneste gruppen av Passalidae som finnes utenfor tropiske og subtropiske områder.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Elzunia

Utseende

Ganske store (vingespenn ca. 80 millimeter), slanke sommerfugler. De er litt mindre spinkle enn de fleste andre Ithomiini. De etterligner giftige sommerfugler i ulike andre grupper, særlig Heliconius-arter, og kan derfor være nokså ulike hverandre i fargen. Oversiden er brunsvart med hvite eller gule tegninger. På undersiden er det brunoransje felter i alle fall på bakvingen.

Levevis

Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende.
Larvene lever på planter i slekten Prestonia (gravmyrtfamilien, Apocynaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Colombia og Ecuador, finnes kanskje også i Peru.
Ludwika Paleta

Biografi

Ludwika Paleta er datter av Zbigniew Paleta, en kjent polsk musiker og kunstneren Barbara Paciorek Paleta. Hun har to søsken: Facundo Paleta Stevens og Dominika Paleta, som også er en kjent skuespiller i Mexico. Hun har tidligere vært gift med skuespilleren Plutarco Haza. 
Hun flyttet sammen med familien sin til Mexico fra Polen da faren hennes, Zbigniew Paleta, fikk et jobb tilbud i Mexico, og de ble så boende der. 
Paleta ble først oppdaget da søsteren Dominika Paleta tok henne med på audition (uten foreldrenes tillatelse) til tv-serien Carussel, som i ettertid ble en av Latin-Amerikas mest kjente tv-serier. 
Tre år senere fikk hun sin første hovedrolle i tv-serien El abuelo y yo, hvor hun spilte sammen med Gael Garcia.
Paleta tok så en pause fra tv-skjermene og flyttet til Europa for å studere. I 1995–96 var hun tilbake på skjermen i tv-serien Maria la del barrio hvor hun spilte med Thalía.
I 1997–98 fikk hun rollen i tv-serien Huracan sammen med Angelica Rivera og Eduardo Palomo. 
Samtidig traff hun skuespilleren Plutarco Haza. De ble gift i år 2000, men ekteparet ble senere skilt.
Paleta tok imot invitasjonen fra Emilio Larrosa til å spille en ny rolle i tv-serien Amigas y rivales i år 2001.
I 2006 fikk hun hovedrollen i serien Duelo de pasiones sammen med Pablo Montero.
I 2007 kom hun med på listen «50 peneste» i den latinamerikanske utgaven av bladet People.
I begynnelsen av 2009 dukket hun opp i musikkvideoen «Aqui Estoy» av Luis Fonsi og David Bisbal, Aleks Syntek og Noel Schajris. 
I 2009 spilte hun hovedrollen i tv-serien Los exitosos Perez, en meksikansk versjon av den argentinske serien Los exitosos Pells.
Mylittlepony

mylittlepony er et norsk indiepop-band fra Oslo, som i 2012 byttet navn til Making Marks. Deres slagord var «The band, not the brand». Bandets medlemmer var Ola Innset, Nina Bø, Simen Herning, Jørgen Nordby, og Marie Sneve Martinussen. Tidligere medlemmer er Ingeborg Marie Mohn og Mark Kibibiro. I tillegg har en rekke andre musikere spilt med mylitlepony, blant annet Jan Olav Owren, Sjur Lyseid, Ofelia Østrem Ossum, Hanna Viken Furuset, Therese Aune, Endre Thesen Harnes, Ask Frederik Berg, Einar Stray, Lars Gärtner Fremmerlid, Kjartan Tollefsen Laupstad, Arne Martin Barlund, Nina Christensen, Christian Heimdal, Andreas Johannesen Delsett, Pål Moddi Knutsen, og Håvard Brede Aven, for å nevne noen.

Utgivelser

EP-en Songs in A Major kom ut i 2007, og var plateselskapet Spoon Train Audios aller første utgivelse.
I oktober 2008 gav de ut sitt debutalbum Think Too Much som i 2009 ble gitt ut både i egne utgaver både i Japan (Quince Records) og på Filippinene (Universal Records). Plata ble også distribuert over hele Europa og i USA.
Senere i 2009 ble det gitt ut en egen digital-EP for det britiske markedet mylittlepony Plays The Hits of My Little Pony inneholdt én ny låt og fem låter fra Think Too Much og ble gitt ut av Lazy Acre Records.
Bandets andre album Making Marks ble gitt ut i begynnelsen av 2011. Den første singelen fra plata, Hard To Be Good, hadde to B-sider, en cover av den norske gruppa Nomber 5's' låt Harry Hamlin, og en cover av Jackson Fives I Want You Back.
Bandet deltok også på flere samleplater, blant annet Spoon Train Audios Oslo! og Oslo2, samt andre utgivelser i blant annet Skottland, Spania, England og USA.
mylittlepony ga også ut sin egen mixtape-serie Around the World With My Little Pony. Så langt finnes den i to utgaver og har presentert artister som Dent May, Bedroom Eyes, Cola Jet Set, Zipper, Hari and Aino og Bfachada.
Making Marks ga ut sitt debutalbum "A Thousand Half-Truths" i 2014.
Fugu (Yulin)

Fugu (kinesisk: 府谷县; pinyin: Fǔgǔ Xiàn) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Yulin.
Folkemengden var på 207 638 innbyggere i 1999.
Betty Heidler

Karriere

Heidler klarte å kaste over 70 m i 2003. Siden det har hun vært i verdenstoppen i øvelsen. Hun ble verdensmester i Osaka 2007 og sølvmedaljen Berlin 2009 med hennes dertil lengste kast på 77,12 m. I 2010 ble hun europamester i Barcelona.
Under et stevne i Halle, Tyskland på 21. mai 2011 greide hun overraskende å forbedre verdensrekorden til Anita Wlodarczyk med over en meter. Det var den første tyske verdensrekorden i friidrett etter gjenforeningen.
Krigsdeltagerforbundets hederstegn

Krigsdeltagerforbundets hederstegn er en norsk utmerkelse, som ble tildelt av Krigsdeltagerforbundet. Utmerkelsen er godkjent til bruk på norsk militær uniform og klassifiseres i gruppe 4 «andre norske utmerkelser». Hederstegnet ble innstiftet i 1968.
Krigsdeltagerforbundets hederstegn er utformet som et hvitemaljert sirkulært bånd som er brutt nederst, der et opprett sverd i gull er plassert med hjaltet i åpningen av det brutte båndet. Båndet har innskriften «KRIGSDELTAGERFORBUNDET» i gull bokstaver. Klingen av sverdet strekker seg over midtmedaljongen og under båndet slik at spissen stikker opp i overkant av båndet. Midtmedaljongen er svart og uten motiv. Medaljen er opphengt i et blått bånd.
Krigsdeltagerforbundet ble etablert 5. mai 1947 for å fremme interessene til og fellesskapet mellom dem som hadde deltatt på norsk side i den andre verdenskrig. Forbundets hederstegn ble tildelt dem som hadde ytt særlig viktige bidrag til organisasjonen og dens sak.
Kong Harald er tildelt Krigsdeltagerforbundets hederstegn.
Pikene på Broen (firma)

Barents Spektakel

«Barents Spektakel» er en samtidskunstfestival som ble arrangert første gang i 2003. Den arrangeres ved grensen mellom Norge, Russland og Finland. 
Festivalen er hovedsakelig en samtidskunstfestival, men den er også en musikkfestival med hovedfokus på norske og russiske musikere såvel som lydkunstnere.  
I 2015, blir festivalen Barents Spektakel nummer 11 i rekken av festivaler arrangert av Pikene på Broen i Kirkenes.
Glimmingehus

Glimmingehus er en borg fra middelalderen utenfor Simrishamn (tidligere dansk Simmershavn) i det sørøstlige Skåne.  Det er den best bevarte middelalderborgen fra det tidligere østlige Danmark.

Arkitektur

Det vites ikke med sikkerhet, om arkitekten er Adam van Düren, men han er i alle fall ansvarlig for mye av Glimmingehus' utsmykning i form av relieffer og stentavler. Murene er opp til 2,5 meter tykke, vinduene er små og borgen er omgitt av en voldgrav. Bygningen har både skytehuller i dørene og fallgitter, så den har vært vanskelig å innta. Kjelleren har fungert som forrådskammer. Her finnes også en dyp brønn som har gjort det mulig å klare seg under en evt. beleiring. Borgen har et slags sentralvarmesystem med et ildsted, hvorfra røyken ledes ut via kanaler i murene, som dermed varmer opp bygningen. Anlegget er oppført i et fruktbart landbruksområde, og formålet har vært å kontrollere og forsvare opplandet.
Johan Kleppe

Bakgrunn og yrkeskarrière

Kleppe ble født i Bjørnskinn i Nordland i 1928, som sønn av løytnant Jon Kleppe (1882–1934) og husmor Alvhild Bergljot Caroliussen (1897–1980), og vokste opp på farsgården Stovreim i Bjørnskinn.
Johan Kleppe fullførte handelsskole i 1946, tok examen artium i 1948 og avla eksamen ved Norges veterinærhøgskole i 1954. Han var assistent hos distriktsveterinæren i Øvre Numedal i 1953, vikar for distriktsveterinærene i Hammerfest og Alta i 1954 og deretter kommuneveterinær i Andøy 1955–1963. Han overtok farsgården Stovreim i 1957. Kleppe var distriktsveterinær i Andøy 1963–1976, fylkesveterinær for Nord-Norge 1976–1992, fylkesveterinær for Troms og Finnmark (og Svalbard) 1992–1993 samt hvalfangstinspektør i 1994.
Blant hans verv kan nevnes formann i Veterinærstudentenes forening i 1952, formann i Troms og Finnmark Veterinærforening 1959–1965, nestformann i Norsk sau- og geitavlslag 1970–1978, styreformann i A/S Nordlandsbanken 1974–1990, styreformann i Andøyposten A/S 1981–1987 og ordfører i Den norske veterinærforenings representantskap 1984–1991. Fra 1998 er han æresmedlem av Den norske veterinærforening.

Politisk arbeid

Kleppe var formann i Studentvenstrelaget i Oslo i 1951, formann i Bjørnskinn Venstrelag 1955–1963, styremedlem i Nordland Venstrelag 1958–1968, formann i Andøy Venstrelag 1964–1966 og medlem av Venstres landsstyre 1966–1974. Han var medlem av Bjørnskinn kommunestyre 1955–1963, og etter kommunesammenslåingen var han varaordfører i Andøy 1963–1966, ordfører 1966–1969 og 1975–1978 samt medlem av formannskapet 1969–1975. Han var 2. vararepresentant til Stortinget fra Nordland 1965–1969, fast innvalgt representant 1969–1973 og statssekretær i Landbruksdepartementet 1968–1969. Kleppe var statsråd i Forsvarsdepartementet i Lars Korvalds regjering 1972–1973, og Kristian Halse møtte da i Kleppes sted på Stortinget. Som stortingsrepresentant var Kleppe medlem av Stortingets landbrukskomité.
Sjokkdoktrinen

Sjokkdoktrinen: Katastrofekapitalismens fremmarsj er en politisk bok som ble skrevet av Naomi Klein i 2007. Boken er oversatt til norsk av Guro Dimmen, Steinar Lone, Hege Mehren og Kristian Østberg, og utgitt i Norge av Oktober forlag.
Boken hevder at de markedsliberale reformene iscenesatt av Milton Friedman og hans «Chicago boys» ikke ble introdusert på demokratisk vis, men gjennom bruk av et sjokk. Dette sjokket kunne være alt fra et terroristangrep til en naturkatastrofe.

Mottakelse

Sjokkdoktrinen har fått mye god kritikk, bl.a fra John le Carré, Guardian og Joseph Stiglitz
I Norge skrev Kalle Moene i sin kritikk i Morgenbladet: Selv om eksemplene hun tar opp kan være velkjente, er sammenstillingen av dem i Sjokkdoktrinen original og tankevekkende. Resultatet er en bok som er vel verdt å lese for den som også er forberedt på litt polemikk og noen tendensiøse tolkninger. 
Men mange har også kritisert Naomi Klein hardt:
I London Review of Books kritiserer Stephen Holmes bokens følte naivitet og for å slå sammen fritt marked-ortodoksi («'free market orthodoxy'») med grisk forretningsoppførsel «predatory corporate behaviour.» 
John Willman i Financial Times beskriver den som en bok med mange feil som blander sammen forskjellige fenomen for å skape et forlokkende – men i siste instans uærlig – argument. 
Tom Redburn i The New York Times sier at hva hun er mest blind for er den nødvendige rollen til entrepenørkapitalisme for å overkomme den innebyggede tendensen for et etablert sosialt system til å falle inn i stagnasjon. 
Jonathan Chait skrev i The New Republic at Klein gir høyresidens ideer sjokkerende lite oppmerksomhet. 
Økonomen Tyler Cowen kalte Kleins retorikk for tåpelig («ridiculous») og boken en sann økonomisk katastrofe («true economics disaster»), og sier at boken inneholder en serie med fabrikkerte påstander, som f.eks. antydningen om at Margaret Thatcher skapte invasjonen av Falklandsøyene for å knuse fagforeningene og lure inn ubundet og fri kapitalisme på et uvillig britisk publikum 
Fred Kaplan sa at Naomi Kleins fremstilling av den konstitusjonelle krisen i Russland i 1993 som et kraftig sammenstøt mellom Chicago-type kapitalister og ærbare nybegynnende demokrater som latterlig. 
Johan Norberg ved Cato Institute kritiserer boken ved å si at Kleins analyse i håpløst med mange feil på nesten alle nivå. Norberg finner feil ved analysen, slik som at protestene på Tiananmen-plassen i 1989, som han hevder ikke knuste opposisjonen til pro-markedsreformer, men stoppet faktisk liberaliseringen i mange år.
Lockheed Martin X-33

Historie

USAs aldrende romferge-flåte trengte en avløser, og 2. juli 1996 ble Lockheed Martin utvalgt til å lede et samarbeid mellom USAs regjering ved NASA og en rekke industriselskaper om å designe, bygge og fly X-33. NASAs budsjett for dette RLV-prosjektet (Reusable Launch Vehicle) var på 941 millioner USD. Etter planen skulle testprogrammet med 15 testflyvninger fra Edwards Air Force Base starte rundt årtusen-skiftet. Konseptet var et ettrinns romfartøy – SSTO (Single Stage To Orbit) med en pluggdyse rakettmotor (aerospike) med flytende drivstoff.
Arbeidet med de forskjellige komponentene og utskytningsfasilitetene startet, men prosjektet støtte raskt på store vanskeligheter, blant annet med motoren og med kompositt-tankene som skulle inneholde flytende hydrogen. Forsinkelsene og kostnadsoverskridelser relatert til hydrogentankene var en viktig grunn til at NASA trakk seg fra prosjektet i mars 2001, etter at X-33 var 75% ferdigbygd. Lockheed Martin hadde investert omkring 200 millioner USD av egne midler i prosjektet, og var nå fristilt til å fullføre X-33, men de valgte i stedet å kansellere hele prosjektet.
Skjebnen til den halvferdige X-33 er ukjent.

Formål

X-33 skulle demonstrere avanserte teknologier som ville øke sikkerheten og påliteligheten til gjenbrukbare romfartøy. Et annet mål var å redusere kostnadene ved å sette nyttelast i jordbane fra 22 000 USD per kg til 2 200 USD per kg. Videre skulle X-33 være enkel og billig å vedlikeholde og ha klargjøringstid på 7 døgn. Planen var at klargjøringstiden skulle ned i 2 døgn under testprogrammet.

Design

Utformingen av X-33 er basert på fasongen til vingeløse fly (lifting body). Det var kileformet med to halefinner og to korte vinger. Det skulle utstyres med to revolusjonerende, pluggdyse rakettmotorer og et sterkt, metallisk varmeskjold-system istedenfor romfergens system med silikafiber-blokker. Drivstofftankene var av lettvekts komposittmateriale og skulle integreres i skroget. X-33 skulle være ubemannet og helt selvstyrt. Oppskytningen skulle foregå vertikalt som en rakett, mens det skulle lande horisontalt som et fly. X-33 skulle bringes opp til en høyde på 96 000 meter (60 000 fot) og til en hastighet på Mach 13 før det returnerte til bakken.
Pierre Manent

Utdanning og karriere

Pierre Manent ble uteksaminert i filosofi (hypokâgne ved Lycée Pierre-de-Fermat i Toulouse, undervist av Louis Jugnet), og har siden 1992 holdt stillingen som undervisningsleder ved EHESS og Centre de recherches politiques Raymond Aron.
Etter å ha blitt uteksaminert ved École normale supérieure, ble han assistent for Raymond Aron ved Collège de France. Han var én av grunnleggerne av kvartalskriftet Commentaire, og har forblitt en regelmessig bidragsyter.

Idéer

Det vesentlige ved Manents politiske refleksjoner danner seg med to fundamentale undersøkelser til grunn. Hans arbeid forsøker å spore genealogien til modernitetens politiske tenking. I forbindelse med Raymond Arond-forskningssenteret har han bidratt til å vekke til live tekster av store franske liberalere (Benjamin Constant, François Guizot og først og fremst Alexis de Tocqueville) (jamfør Les Libéraux et Tocqueville et la nature de la démocratie).
Etter denne utforskningen av det politiske setter Manent seg fore å forstå hva det er blitt av mennesket, eller snarere å forstå forduftingen av spørsmålet om mennesket innen moderne filosofi, og å tenke filosofisk ut forholdet mellom samfunnsvitenskapene og den politiske filosofien. Sterkt påvirket av Aristoteles, Raymond Aron og Leo Strauss forsøker han å argumentere for verdien av det politiske liv i det som er menneskers erfaring (jamfør La Cité de l’Homme).
I sitt verk La raison des nations presenterer Manent sine refleksjoner om prosjektet til Den europeiske union og nasjonens fremtid, i kjølvannet av franskmennenes avvisning ved folkeavstemning av Lisboa-traktaten, som skulle tjene som konstituerende element for den nye føderasjon.
Han har over flere år undervist ved EHESS med sin forelesningsserie « La question des formes politiques » («Spørsmålet om styringsformer»), der han studerer styringsformene hos de antikke grekerne ved deres politiske filosofi, det republikanske og imperialistiske Roma og endringene som skyldtes kristendommen (med støtte fra sankt Augustin), og modernitetens paradokser, som presentert og representert av Niccolò Machiavelli, Charles Montesquieu og Jean-Jacques Rousseau.
Idet han utforsker stillingen til muslimske borgere i det franske samfunn fremmer han påstandenn om at «segregeringen tar til i styrke, snarere enn å gå sin veg»Han foreslår en samfunnskontrakt som ville tillate disse å bevare sine seder og skikker i bytte mot at de skulle måtte akseptere «en total frihet til kritikk og tenkning hva angår [deres] religion». Ifølge islamologen og forskeren Gilles Kepel står «argumentet seg bra, men er knapt noe sette noen lit til. En imam finnes ikke å forhandle med, og dermed er det heller ingen avtale å snakke om. Boken til Pierre Manent fisker vannet av egen uvitenhet på dette området»
Manent er sterk kritiker av EU-prosjektet, og har blitt kalt «den mest dypsindige av euroskeptiske filosofer» av Weekly Standard. Han er også sterkt kritisk til tanken om at islam lar seg forene med Europa. Hans bøker handler i stor grad om hvilke problemer moderniteten og tilhørende liberalisme har ledet seg inn i.
Fylkesvei 4074

Fylkesvei 4074 går mellom Fjellskår og Lillehavn i Lindesnes kommune. Veien er 935 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 411.
Maicol Rastelli

Karriere

Som junior kom han på 38.-plass på 20 km jaktstart ved junior-VM 2011. Her kom Italia på 7.-plass på stafetten. Han deltok også ved U23-VM i 2012, der han kom på 24.-plass på sprinten og 25.-plass på 15 km klassisk. På 15+15 km skiathlon kom han på 30.-plass. Ved U23-VM i 2013 kom han på 7.-plass på sprinten. Hans landsmann Frederico Pellegrino vant denne sprinten. Året etter deltok han igjen ved U23-VM i Val di Fiemme, der han kom på 4.-plass på sprinten og 5.-plass på 15 km klassisk. På 15+15 km skiathlon kom han denne gangen på 12.-plass. 
Rastelli deltok i sitt første verdenscuprenn 16. februar 2013 i Davos, der han kom på 33.-plass. Han første pallplass i et verdenscuprenn fikk han i Drammen i mars 2014, da han kom på 3.-plass på klassisk sprint. 
Han deltok ved Ski-VM 2015 i Falun, der han fikk 27. beste tid i prologen, men kom på 3.-plass i sin kvartfinale, og ble slått ut. Han endte dermed på 15.-plass på sprinten.
Garbergselva

Planer for utbygging av Prestfossan kraftverk

I august 2011 ble det sendt konsesjonssøknad til NVE for utbygging av Prestfossan kraftverk i  Garbergselva. Statkraft energi as og Opplysningsvesenets fond står bak søknaden. Det er planlagt inntak ovenfor Storprestfossen, ca. 1 km nedenfor Stråsjøen-Prestøyan naturreservat, og hovedalternativet forutsetter at kraftstasjonen med utløp plasseres ved sameløpet mellom Garbergselva og Elvåa. Det andre alternativet går ut på å plassere kraftverket nedenfor Kjinnbyttfossen. Kraftverket er i hovedalternativet planlagt med en ytelse på 5,4 MW og en estimert årsproduksjon på 19,5 GWh. Ved inntaket er det planlaget en 3 m høy og 30 m lang betongdam slik at vannstanden kan heves med 2,5 m. Det er planlagt en nedgravd rørgate fra inntaket til kraftstasjonen. I sommermånedene er det planlagt en minstevannsføring på 0,6 m³/s. Det andre alternativet er dimensjonene på prosjektet noe mindre.
Det er i henhold til konsesjonssøknaden ikke registrerte kulturminner i området. Heller ikke er det registrert spesielle panter, fugler eller dyr i området, bortsett fra rødelistet otter. Allikevel er det store naturverdier i området, og for den berørte elevstrekningen er det naturtypene bekkekløft og høgstaude-granskog som er undersøkt og vurdert. Den samlede vurderingen i miljørapporten vedlagt konsesjonssøknaden er at konsekvensene av tiltaket vil bli i kategorien «middels negativ».
Naturvernforbundet i Sør-Trøndelag skriver i sin høringsuttalelse at prosjektet med bygging av Prestfossan kraftverk ikke kan sees som et isolert tiltak, men at hele elva er en viktig del av et verdifullt landskapsområde.
Rådmannen i Selbu kommune mener at kunnskapsgrunnlaget angående naturmangfoldet i området som vil bli berørt av utbyingen er for dårlig. Rådmannen mener at førevar-prinnsippet må tillegges vekt og at manglene i utredningen er store nok til at NVE må avvise søknaden. Det fremholdes som viktig prinsipielt å beholde det siste uberørte vassdraget i Selbu. Imidlertid har et enstemmig hovedutvalg og formannskap sakt ja til utbygging av Prestfossen kraftverk.
Prosjektet er av Naturvernforbundet vurdert til å være blant de mest kontroversielle i Norge for tiden.