google/wiki40b huggingface dataset:
Samuel Richardson

Liv

Richardson ble født i Mackworth i Derbyshire som sønn av en snekker. Han kom i trykkerlære i London, og etablerte sitt eget trykkeri omkring 1721.

Forfatterskapet

Pamela (1740) er en hyllest til dyden, i brevromanens form. Pamela Andrews er ei ung tjenestejente i et herskapshus. Sønnen i huset, herr B., legger seg etter den vakre Pamela, og gjør gjentatte erobringsframstøt, mens hun på sin side standhaftig forsvarer dyden sin. En stor del av teksten består av Pamelas brev til sine foreldre, der hun holder dem underretta om hva som skjer og ber om råd. Et vendepunkt inntreffer når herr B. kommer over dagboka hennes, og dermed får en dypere forståelse av hennes indre kvaliteter. Det ender med giftermål og lykkelig ekteskap mellom Pamela og herren, som under hennes påvirkning er blitt et nytt og bedre menneske.
Den umiddelbare suksessen til Pamela må tilskrives en kombinasjon av den effektive utnyttelsen av brevromanens spenningsoppbyggende muligheter og en moral som tiltalte den voksende middelklassen. Romanen vakte også harme hos visse kritikere, som dels reagerte på visse sterke scener, dels så en betenkelig sosial klatrer i heltinnen. Henry Fielding fant Richardsons moralisme uutholdelig, og skrev en parodi på romanen, Shamela. Seinere forfulgte han Richardson på nytt i romanen Joseph Andrews, som angivelig skal være Pamelas bror.
Richardson fulgte opp suksessen med ytterligere to brevromaner, Clarissa or, the History of a Young Lady i 1748 og Sir Charles Grandison i 1751. Av de tre romanene er Clarissa den som er høyest verdsatt av kritikere og litteraturhistorikere. Her bruker Richardson brevromanen med stor kyndighet til å bygge psykologisk troverdige personer, samtidig som han reflekterer over viktige moralske spørsmål i tida.
Sir Charles Grandison er Richardsons forsøk på å skape et mannlig dydsmønster. Moderne lesere vil si at ikke alle Sir Charles' handlinger er moralsk høyverdige, og slik sett kan romanen virke noe utdatert. I sin samtid var likevel Sir Charles Grandison en ubetinget suksess.
Stendhals syndrom

Stendhals syndrom, også kjent som Stendhal-syndromet eller Firenze-syndromet, er en psykosomatisk lidelse som forårsaker økt hjerterytme, svimmelhet, forvirring og til og med hallusinasjoner når individet opplever kunst, vanligvis når kunsten er spesielt vakker eller store mengder kunst er samlet på én plass. Termen kan også brukes for å beskrive en lignende reaksjon til en overflod av valg under andre omstendigheter, for eksempel under shopping.
Syndromet er oppkalt etter den franske forfatteren Stendhal (psevdonym for Henri-Marie Beyle, 1783–1842), som beskrev sin erfaring med fenomenet under sitt besøk i Firenze i Italia i 1817.
Selv om det finnes mange beskrivelser av mennesker som blir svimle og besvimer mens de inntar florentinsk kunst, spesielt ved Uffizi, fra begynnelsen av 1800-tallet av, fikk ikke syndromet sitt navn før 1979, da det ble beskrevet av den italienske psykiateren Graziella Magherini, som observerte og beskrev over hundre tilfeller blant turister og besøkende i Firenze. Syndromet ble først diagnostisert i 1982.

I populærkulturen

En ekstrem fiksjonalisert variasjon av Stendhals syndrom finnes i romanen Diary som den amerikanske forfatteren Chuck Palahniuk utga i 2003.
Det er også en skrekkfilm som kalles The Stendhal Syndrome (skrevet og regissert av Dario Argento), hvor en politikvinne lider av en dramatisert versjon av Stendhals syndrom mens hun jager en serievoldtektsmann og -morder i Uffizi.
Heilo (plateselskap)

Heilo er et norsk plateselskap som hovedsakelige gir ut norsk folkemusikk. Selskapet ble startet av Hallvard Kvåle i 1979 og selskapets første utgivelse, Slinkombas, vant Spellemannprisen 1979. Fram til 1995 stod selskapet bak rundt 150 utgivelser, og seleskapets opphavsmann fikk bransjeprisen under Spellemannprisen 1985. I 1995 overtok Grappa Musikkforlag Heilo som fortsatt gir ut album innen norsk folkemusikk.
Deira

Deira (fra brytonisk Deifr eller Daru; angelsaksisk: Derenrice eller Dere) var et angelsaksisk kongedømme i nordlige England i tiden 559-664.

Etymologi

Navnet på kongeriket er av brytonisk opprinnelse, kanskje fra Deifr, i betydningen «vann», eller Daru, i betydningen «eik», i hvilket tilfelle det betyr «folket fra Derwent». En avledning er også funnet i det latinske navnet for byen Malton i North Yorkshire, Derventio. .
Ifølge Simeon av Durham (som skrev tidlig på 1100-tallet) lå det mellom elvene Humber og Tyne, men nord for elven Tees lå landet øde. Etter at det brytonisk kongeriket som var sentrert ved Eboracum, og kan ha hett Ebrauc (dagens York), ble erobret av kong Edwin, ble byen rikets hovedstad og ble kalt for Eoforwic («Bjøreplassen») av anglerne.

Historie

Det er usikkert når området først ble bebodd, men riket synes å ha oppstått da anglere erobret Derwentdalen i dagens Derbyshire på tredje fjerdedel av 400-tallet. Det strakte seg fra elven Humber og til elven Tees, og fra havet og til den vestlige enden av det flate landskapet Vale of York. Det var den sørligste av de to kongedømmene Deira og Bernicia som siden ble slått sammen for å bli kongedømmet Northumbria.
Den første kongen som er kjent er Ælla, som antagelig tok makten i 559 eller 560, og døde ca. 588. Etter hans død ble Deira underlagt Æthelfrith av Bernicia, som forente de to kongedømmene under navnet Northumbria. Æthelfrith styrte fram til tiltredelsen av Ællas sønn Edwin kom på tronen i 616 eller 617, og kom til å herske over begge kongerikene samlet fram til 633.
Etter Edwins død i slaget ved Hatfield Chase i 633, ble hans nevø Osric konge, og Northumbria løste seg igjen opp i to kongedømmer. Osric falt i slag ved York allerede året etter, tok over sønnen Oswine. I 651 ble Oswine drept, og Æthelwald, sønn av Oswald av Northumbria kom til makten.
Den siste kongen av Deira var Ælfwine (670 til 679), men mye tyder på at tittelen på det tidspunkt bare var en tittel som ble tildelt arvingen til kongedømmet Northumbria.
Beda skrev om Deira i sitt historieverk Historia ecclesiastica (fullført i 731).
Koksanlegg

Et koksanlegg (coker unit) er en enhet som brukes på oljeraffinerier for å krakke restene etter raffinering av råolje.

De tunge oljene blir varmet opp til 480°C eller mer. Dette fører til at de brytes ned til en blanding av lettere oljer, tyngre oljer og petroleumskoks.

Denne blandingen blir så raffinert på nytt. Det ferdige resultatet er normalt av svært dårlig kvalitet, og må ofte igjennom flere prosesser før det kan selges som ferdig produkt. For eksempel må bensinen, som kalles coker bensin, vaskes for svovel eller renses på andre måter. Oktannivået er også svært lavt, gjerne rundt 70.
Ruud Lubbers

Bakgrunn

Han studerte økonomi ved Nederlandse Economische Hogeschool i Rotterdam. Han var også filosofisk anlagt, og var influert av de franske katolske filosofer Henri Bergson og Pierre Teilhard de Chardin.
Han ble i 1962 gift med Ria Hoogeweegen.

Politiker

Lubbers var Nederlands finansminister fra 1973 til 1977 og medlem av nasjonalforsamlingen fra 1977 til 2000.
Da CDAs partileder og sittende statsminister Dries van Agt annonserte at han trakk seg tilbake ble Lubbers valgt som hans etterfølger og ble den neste statsminister. Som den statsminister i nederlandsk historie som har sittet lengst, ledet han tre regjeringer, kabinett Lubbers I, II og III.

Etter nederlandsk politikk

Etter sin tid som statsminister trakk Lubbers seg delvis tilbake fra aktiv politikk og ble professor ved John F. Kennedy School of Government ved Harvard I USA og det nederlandske Universitetet i Tilburg fra 1995 til 2001. I 2001 etterfulgte han Sadako Ogata som FNs høykommissær for flyktninger, en stilling han hadde frem til februar 2005.
Han fungerte som informatør for to regjeringer, kabinettet Balkenende III i 2006 og kabinettet Rutte i 2010. Han var medlem av Club de Madrid, en organisasjon av tidligere demokratiske statsmenn som arbeider for styrke demokratisk ledelse.
San Ildefonso (Bulacan)

San Ildefonso (Bayan ng San Ildefonso) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Bulacan. Folkemengden var på 104 471 innbyggere i 2015.
Barnedåp i Tanum kirke

Maleriet

Maleriet viser en scene i bygdekirken Tanum kirke en solrik sommerdag. I bakgrunnen er dørene til våpenhuset åpne, og det sterke dagslyset strømmer inn i det ellers mørke maleriet. I døråpningen er en gruppe mennesker med et spedbarn på vei til å gå inn i kirken.
I forgrunnen til høyre i maleriet sitter en kvinne på benken lengst bak i kirken, som snur seg for å se mot inngangen. Ved siden av henne sitter en annen kvinne i mørket.
Ved første øyekast er dette et realistisk maleri. Samtidig har særlig den lyse friluftsscenen i bakgrunnen noe klart impresjonistisk over seg. 
Som inspirasjon kan det tenkes at Wilhelm Leibls «Tre kvinner i kirken» (1878–1882) kan ha spilt en rolle, et maleri hun hadde anledning til å studere i løpet av studenttiden sin i München.

Proveniens

Maleriet ble utstilt på Høstutstillingen i 1892, og etter en juryvalg på Verdensutstillingen i Chicago i 1893, hvor det ble solgt. Nasjonalgalleriet i Oslo kjøpte maleriet i 1959 fra Washington University i St. Louis i USA.
Den Norske Hesteskosømfabrik

Historie

Bedriften ble grunnlagt av stålgrosserer i Christiania Ole Paus og hans yngre brødre Christian og Karl L. Paus, alle fettere av Henrik Ibsen; førstnevnte drev også siden 1872 jern- og stålgrossistfirmaet Ole Paus med kontor i Nygata. Den Norske Hesteskosømfabrik kjøpte i 1885 det tidligere Foss Spinderi av Thorvald Meyer og medeiere og hadde fabrikkanlegg i Thorvald Meyers gate 1 ved Akerselva; «Hønse-Lovisas hus» (Sandakerveien 2) hørte også til eiendommen. Firmaet var medlem av Akerselvens Brugseierforening. I 1883 åpnet firmaet filial i London og bygget fabrikk i Hamburg. Per 1889 hadde firmaet 158 ansatte i Christiania. Fabrikken lå rett ved siden av Hjula Væverier; Ole Paus var gift med en kusine til denne bedriftens grunnlegger Halvor Schou.
I 1916 ble Den Norske Hesteskosømfabrik omdannet til et aksjeselskap med en aksjekapital på en million kroner; selskapet annonserte samtidig at det aktet å utvide bedriften og bygge elektrisk smelteverk for stål. I 1917 kjøpte Ole Paus Christiania Stålverk sammen med verkseier Harald Jensen, direktør Harald Boe og fabrikkeier Halvor John Schou fra de tidligere eierne grosserer H.P. Krag, kammerherre H. Mathiesen, bankier V. Plahte og godseier H. Wedel-Jarlsbergs arvinger for 1 250 000. Konsul Thorleif Paus og ingeniør Karl Paus ble medlemmer av direksjonen i stålverket. Stålverket planla å gjøre Norge selvforsynt med stål med en årsproduksjon på 50 000 tonn og det ble gjennomført en kapitalutvidelse med 15 millioner. Midt i byggingen sluttet imidlertid første verdenskrig, og stålverket gikk konkurs i 1920.
Den Norske Hesteskosømfabrik endret navn til A/S Den norske Hesteskofabrik i 1925; i 1926 ble virksomheten og maskinene solgt til Sarpsborg-firmaet De forenede norske hesteskofabrikker, mens eiendommene ved Akerselven ble tatt i bruk til andre formål.
Det tidligere fabrikkanlegget ble sammen med annen eldre bebyggelse på stedet revet i 1960-årene for å gi plass til OBOS-blokker; det ble den gangen presentert som «en omfattende ansiktsløftning ved Akerselven» og det var også planlagt å rive Hjula Væverier og Nedre Vøiens Bomuldsspinderi.
Bones

Premiss

Premisset for tv-programmet er en allianse mellom rettsantropolog Dr. Temperance «Bones» Brennan og FBI spesial agent Seeley Booth. Brennan er hovedpersonen og teamleder for det fiktive Jeffersonian Institute Medico-Legal Lab, en føderal institusjon som samarbeider med FBI, noe som speiler det virkelige forholdet mellom FBI og Smithsonian Institution. Med handlingen satt i Washington, D.C., handler serien om å løse føderale saker med menneskelige levninger av mulige drapsofre. Dr. Brennan og laget står for den vitenskapelige delen, mens Booth og FBI står klare med etterforsknings taktikker. I tillegg til de potensielle drapssakene utforsker serien også bakgrunnene til sine hovedkarakterer. En viktig forskjell mellom Booth og dr. Brennan er deres uenighet om vitenskap og tro. Brennan argumenterer for vitenskap, bevis og ateisme, mens Booth argumenterer for tro, Gud og det uforklarte. (VIKTIG: Booth følger bevisene og vitenskapen i sakene).
Østre Angelstad

Østre Angelstad er et gårdsbruk i Holt i Tvedestrand kommune i Aust-Agder. Våningshuset på gården er det best bevarte eksemplar av Nedenes-hus, et sammenbygd hus med svalganger, beskrevet allerede av folkelivsgranskeren Eilert Sundt midt på 1800-tallet. Husene på Østre Angelstad tilhører Aust-Agder museum og arkiv.
Østre Angelstad var på 1800-tallet et sentralt sted med skysstasjon på Vestlandske hovedvei som den gang gikk gjennom tunet. Herfra ble det skysset vestover til Brekka i Austre Moland, eller østover til Søndeled.
I 1838, etter innføringen av formannskapsloven, ble det første amtstinget i Aust-Agder holdt på Østre Angelstad.
Våningshuset ble fredet som kulturminne på slutten av 1970-tallet.
Pavel Tsjesnokov

Liv

Pavel Tsjesnokov ble født i Vladimir, nær Moskva 24. oktober 1877. Han gikk på muskkonservatoriet i Moskva hvor han blant annet hadde sju år undervisning på både piano og fiolin og studerte komposisjon. Her studerte han under prominente russiske komponister som Sergei Taneyev og Mikhail Ippolitov-Ivanov, som fikk stor innflytelse på hans stil innen sakral kormusikk.
I ung alder ble han anerkjent som en stor dirigent og kormester, og han ledet flere kor. Han ble etterhvert ansatt ved konservatoriet, hvor han opprettet et korledelsestudium, som han ledet fra 1920 til sin død.
Da han var tretti år hadde han fullført nesten fire hundre korverk, men hans store produksjon av kirkemusikk stoppet opp ved den russiske revolusjon. Under kommunist-regimet var det forbudt å komponere sakral musikk, så Tsjesnokov skrev da ca. hundre profane korverk, og dirigerte sekulære kor, blant annet Bolsjojteaterets kor. Under Josef Stalins styre ble, som ledd i hans program for å indoktrinere ateismen, i 1933 en kirke jevnet med jorden for å gi plass til en ny skyskraper. Tsjesnokov hadde vært denne kirkens siste korleder, og som en følge av rivingen sluttet han helt med å skrive musikk.
Meiji-universitetet

Meiji-universitet (明治大学; Meiji Daigaku ofte forkortet til Meidai; egentlig 明治学院大学; Meiji gakuin daigaku) er et universitet i Tokyo i Japan. Meidai regnes blant Japans fremste private universiteter og er et av Tokyo roku daigaku-universitetene. Universitetet ble grunnlagt i 1863.
Gene Wilder

Bakgrunn

Jerome Silberman (Gene Wilder) var sønn av Jeanne (Baer) og William J. Silberman. Faren produserte og solgte såkalte novelty items. Faren var innvandret jøde fra Russland, likesom morens foreldre. Sønnen Jerome tok  som 26-åring artistnavnet Gene Wilder av beundring for Thornton Wilder.

Skuespiller

Da Gene Wilder var åtte år fikk moren diagnosen revmatisk feber, og legen hennes fortalte gutten at hun kunne dø dersom han fikk henne til å gråte. I stedet skulle han få henne til å le. I sin selvbiografi skrev Wilder siden at hans bestrebelser på å underholde moren ble starten på hans skuespillerambisjoner.
Da han var elleve fikk han se sin søster Corinne (gift Pearlman), som studerte skuespill, opptre på scenen. Han spurte søsterens lærer om han kunne undervise ham også, og fikk til svar at han skulle få undervisning hvis han fortsatt var interessert når han hadde fylt tretten. Dagen etter 13-årsdagen ringte han læreren, og studerte under ham i to år.
Wilder begynte sin karriere på teaterscenen og gjorde sin debut som filmskuespiller med filmen Bonnie og Clyde i 1967. Hans første store rolle var som karakteren Leopold Bloom i filmen Musical-svindlerne fra 1968. Han jobbet tett sammen med forfatter og regissør Mel Brooks, blant annet med filmen Young Frankenstein fra 1974. For denne filmen mottok de to en oscarnominasjon i kategorien «beste filmatisering».
Wilder er kjent for sin rolle som karakteren Willy Wonka i filmatiseringen av Charlie og sjokoladefabrikken fra 1971 og for sine fire filmer med Richard Pryor: Silver Streak (1976), Stir Crazy (1980), Intet sett, intet hørt (1989) og Another You (1991). Wilder regisserte og skrev manuskript til flere filmer, inkludert The Woman in Red (1984).

Forfatter

Mot slutten av sitt liv utga han først en selvbiografi, deretter flere skjønnlitterære bøker.

Bortgang

29. august 2016 døde Wilder 83 år gammel som følge av komplikasjoner knyttet til Alzheimers sykdom.
Karin Hellandsjø

Kilder

www.nrk.no om Karin Hellandsjø
Ordenen for reiselivsfortjenester

Insignier

Ordenstegnet for Ordenen for reiselivsfortjenester består av en plakett, som nederst er avrundet, omtrent som et våpenskjold. Plaketten har som motiv republikkens personifikasjon, en kvinnefigur iført frygisk lue, i kombinasjon med et kartomriss av Frankrike. Under motivet står innskriften «REPUBLIQUE FRANÇAISE» i en bue. Nedre del av plaketten har en krans ytterst. På revers står innskriften «MERITE TOURISTIQUE». Ordenstegnet er utformet av kunstsmeden og dekoratøren M. Poillerat.
Ordenstegnet er i gull for de to øverste ordensgrader og i sølv for den nederste. Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.
Ordensbåndet er lyst blått med kantstriper i rødt og grønt.

Tildeling

Ordenen for reiselivsfortjenester ble tildelt mottagere som utmerket seg ved eksemplarisk yrkesinnsats i reiselivsbransjen og for fortjenstfull innsats for turisme.
En minstealder på 40 år og minimum femten års yrkesinnsats var vilkår for utnevnelse. Utnevnelse skjedde i hovedregelen til ordenens laveste grad, med påfølgende åtte års tjeneste før det kom på tale med forfremmelse til offiser og deretter ytterligere fem års tjeneste før eventuell forfremmelse til kommandør. Ved eksepsjonell innsats kunne reglene fravikes. Utledninger kunne også tildeles Ordenen for reiselivsfortjenester.
Det var satt begrensninger på det årlige antall tildelinger av ordenen.
Grunnkretser i Jondal kommune

Grunnkretser i Jondal kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Jondal kommune, Hordaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Ishockey under Asiatiske vinterleker 1996

Ishockey under Asiatiske vinterleker 1996. Ishockey var en av flere sporter under de tredje Asiatiske vinterleker som ble arrangert i Harbin i Kina. Det var fire herrelag og tre damelag som deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Det var første gangen kvinner deltok i ishockey i asiatiske vinterleker. Turneringene ble avviklet i perioden 5. til 8. februar 1996. Kasakhstan vant alle sin tre kamper i serien for menn og Kina vant begge sine kamper i dameserien.
Georg II av Storbritannia

Tidlig liv

HSH hertug Georg August av Hannover ble født på Herrenhausen i Hannover, Tyskland. Han var sønn av Georg Ludwig, på den tid arveprins av Braunschweig-Lüneburg, og hans kone, Sophie Dorothea av Braunschweig-Lüneburg. Foreldrene skiltes i 1694.
Hertugen giftet seg med prinsesse Caroline av Ansbach i 1705. Prinsesse Hedvig Sophia av Sverige ble også vurdert som hustru, da hun ble enke i 1702.

Lov om arvefølgen

Under lovforslaget i 1701, ble arveprinsens posisjon et viktig emne. Etter at Anne ble dronning i 1702, gav hun ham en utmerkelse i hosebåndsordenen i 1706. Hun gjorde ham til hertug av Cambridge, jarl av Milford Haven, vicomte Northallerton og baron Tewkesbury den 9. november samme år.
Da dronningen døde den 1. august 1714, ble Georg Augusts far, Georg Ludwig, kong Georg I. Han selv ble automatisk gjort til hertug av Cornwall, hertug av Rothesay og jarl av Carrick. Kongen gjorde ham til prins av Wales og jarl av Chester den 27. september 1714.

Uoverensstemmelse med kongen

Prinsen av Wales hadde et utrolig dårlig forhold til faren. Da prinsessen av Wales fikk en sønn, prins George William, i 1717, oppstod det en familiekrangel. Prinsen av Wales insisterte på å ha hertugen av Newcastle som fadder i dåpen, en person kongen avskydde, mens kongen foreslo sin bror hertugen av York og Albany. Krangelen førte til at prinsen angrep kongen i all offentlighet, og han ble satt i midlertidig arrest. Etter hendelsen fikk ikke sønnen komme på besøk til kongens residens, St. James Palace. Han ble også fratatt sine seremonielle plikter.

Politisk motstand

Prinsen gjorde alt han kunne for å folk til å opponere mot Georg Is styre. Hans London-residens, Leicester House, ble møtested for kongens motstandere, blant andre Sir Robert Walpole og vicomte Townshend. I 1720 foreslo Walpole et forlik mellom kongen og prinsen. Det samme året tiltrådte Walpole sin politiske stilling igjen, som han var blitt fjernet fra 1717.
Under krisen forårsaket av South Sea-boblen steg Sir Robert til topps i britisk politikk. Walpole og Whigpartiet var dominerende, fordi kongen fryktet at Torypartiet ikke støttet tronfølgen stadfestet i Act of Settlement. Dominansen whigene hadde var så sterk at toriene ikke fikk politisk innflytelse før et halvt århundre var gått. Reelt sett hadde Sir Robert full kontroll over de britiske myndighetene, men da han gikk over på kongens side, mistet han prinsen av Wales' støtte.
Ebenezer Kvindelige Industriskole

Ebenezer Kvindelige Industriskole var en privat husflidsskole i Søndeled som åpnet 3. april 1891. Initiativtakeren var sogneprest i Søndeled, Harald Håkonsen (1848-1895), som blant annet var inspirert av tilsvarende undervisningstilbud i USA. Sognepresten var skolestyrets første formann. 
Skolen fikk låne gratis lokaler i menigheten Ebenezer sitt hus, hvor det i begynnelsen også var et eldrehjem. Skolen ble finansiert med private gaver, i tillegg til offentlige bidrag. I 1907 ble det bestemt at skolen skulle legges ned, grunnet dårlig økonomi og få elever, og bestyrerinnen ble sagt opp. Skolen ble likevel ikke lagt ned, og Johanne Mørseth (senere gift Egeland) ble ansatt som ny bestyrerinne. Hun hadde denne stillingen helt frem til 1936.
I 1939 ble skolen overtatt av fylket, og navnet ble endret til Aust-Agder Husflidskole for Kvinner. Den endret senere navn til Risør husflidsskole for kvinner i 1965 og ble i 1989 en del av Risør videregående skole.

Skoletilbud

Ved Ebenezer ble det undervist i kjolesøm, skreddersøm, finere håndarbeid, fransk strykning og veving, i tillegg til teoretiske fag.
Skolen hadde i alle år kun kvinnelige elever, og kvinnelige bestyrere.

Arkivet

Arkivet etter Ebenezer Kvindelige Industriskole befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet består av referater, regnskap og elevdokumentasjon.
Akademisk forum

Akademisk forum (tidligere Professorforeningen) er en forening for faste vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Oslo. Organisasjonen var tidligere en organisasjon for professorene ved universitetet. Den skiftet navn til Akademisk forum og ble åpnet for andre enn professorer i 2006. Det nåværende styret består av Johan Storm (leder), Mads Andenæs og Andreas Føllesdal.
Cepheuptychia

Utseende

Middelsstore sommerfugler med avrundede vinger. Både over- og undersiden av vingene har et metallisk skimmer som mer eller mindre dekker den brune grunnfargen. De ligner mye på Caeruleuptychia-artene, men er jevntover noe mindre enn disse. Oversidens skimmer dekker både for- og bakvingene og er blågrønt til blåfiolett, fargen er avhengig av vinkelen man ser den fra. Ytterkanten er gjerne mørk. Undersiden er grå med et grønt skimmer, med tre nokså brede, brune tverrstreker og noen små øyeflekker.
Hos noen av artene er det markert forskjell mellom kjønnene, hannene er mer skinnende enn hunnene.

Levevis

Disse sommerfuglene lever i tropisk regnskog og annen skog. De finnes gjerne i nærheten av bekker der det vokser bambus, som trolig er larvenes fødeplanter. De voksne sommerfuglene flyr ikke langt og holder seg inne i skyggen, eller de er aktive i skumringen. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae). De voksne sommerfuglene besøker ikke blomster, men suger gjerne til seg væske fra råtnende frukt, sopp og fugleskitt.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Brasil i sør.