google/wiki40b huggingface dataset:
Avicii

Bakgrunn

Tim Bergling vokste opp på Östermalm i Stockholm, som sønn av skuespilleren Anki Lidén og Klas Bergling (født 1945). Han hadde en halvbror på morens side, Anton Körberg, hvis far er Tommy Körberg, samt en halvsøster og en halvbror på farens side. Farfaren Birger Bergling virket ved Kungliga Operan.

Musiker

I 2006 begynte Bergling med house som hobby. To år senere innledet han et samarbeid med klubbarrangøren Arash Pournouri. Aviciis tidligste låter ble distribuert gratis gjennom store blogger på internet på mitden av 2000-tallet.
I 2010 kom singlene «Ridvan», «Bromance» og «My Feelings for You», med Sebastien Drums. Singelen «Bromance» nådde topp 20 på topplistene i Belgia, Nederland og Sverige. En versjon, med låttekst, med tittel «Seek Bromance» kom kort deretter, og havnet på den engelske singellisten og nådde nummer ett på den internasjonale Beatportlisten. 
I 2011 samarbeidet Avicii med David Guetta på låten «Sunshine»; den ble nominert til en Grammy.
I 2011 ga Avicii ut Levels, som lå på topp 10-listene i mange land, og toppet listene i Ungarn, Norge og Sverige. I desember 2012 toppet sangen «I Could Be the One» med Nicky Romero listene i Storbritannia. Også «Wake Me Up» albumet True kom inn på topplister i juni 2013. I juli 2013 slapp han også singelen «Speed», som ikke var en del av albumet, men en låt produsert sammen med Lotus og Burn. 16. august 2013 var det Radio 1-premiere på den nye singelen til Avicii, «You Make Me», som er den andre singelen fra albumet.
2. oktober 2015 kom hans andre album, Stories, med mange av hans mest kjente sanger, som «Waiting For Love», «Broken Arrows», og «For A Better Day». Sistnevnte ble det lansert en musikkvideo til som tok et oppgjør med pedofili blant makteliten, og ble hans første egenregisserte musikkvideo. 
I august 2016, etter en siste konsert på Ibiza, la han turnelivet på hylla. Han tok beslutningen etter et liv preget av lite fritid og mye stress og reising.
I begynnelsen av 2017 tvitret han at det var et nytt album på gang. I august 2017, ble første del av albumet lansert: EP (01) kalt Avīci, med hit-låter som «Without You» og «Lonely Together».
I 2017 ble det laget en dokumentarfilm om ham med tittelen Avicii: True Stories.
I begynnelsen av 2018 samarbeidet han Chris Martin med, blant andre låten «Heaven».

Død

Den 20. april 2018 døde Avicii mens han befant seg i Muskat i Oman. En stund etter dødsfallet ble det kjent at Avicii tok sitt eget liv, etter lang tid med helseplager.
Sfinks

Historikk

I Egypt ble sfinksen fremstilt med løvekropp og mannshode. Sfinksen representerte farao, og ble stilt opp som vokter over templer og pyramider, som for eksempel Sfinksen i Giza. Den bærer hodeplagget nemes, et skjerf foldet på en måte som var forbeholdt farao. De skrånende sider på nemes erstattet løvemanen for å bringe menneskehodet i proporsjon med løvebrystet. En sprekk løper gjennom klippen der løvekroppen er smalest. Egypterne har oppdaget sprekken under arbeid med steinen og av tekniske årsaker valgt å strekke løvekroppen, slik at den er unaturlig lang.
Det lå et friluftsalter mellom forpotene til sfinksen. Her ofret man til statuen helt frem til romersk tid. Da Giovanni Battista Caviglia foretok sine utgravninger i Giza 1816-19, fant han at det fremdeles lå aske etter den siste offerilden, som trolig hadde brent i sen romertid.
En lærd araber, Abd al-Latif, besøkte stedet på 1100-tallet. Allerede dengang var sfinksen kjent under sitt nåværende arabiske navn, Abu Hol, det vil si « Far (til) redselen» eller «Redselens far». Han beskrev det vakre ansiktet, «dekket med rødlig farge, og en rød fernis så lys som om den var nymalt». Spesielt nevner han nesen, som fremdeles må ha vært på plass. Men da en annen arabisk historiker, al-Maqrizi, skrev om statuen først på 1400-tallet, var nesen gått tapt. Iallfall var sfinksens nese for lengst borte da Napoleon besøkte Giza i 1798, selv om han har fått skylden for dens forsvinning. Vi vet ikke hvem som stod bak eller hva som skjedde, men ved undersøkelser fremgikk det klart hvordan det var skjedd. Noen hamret lange spett inn i nesen, en ned fra neseroten og den andre under neseborene. Deretter ble redskapene brukt til å dytte nesen av mot høyre (sørlig retning).
I et verk utgitt i 1556, hevder André Thevet at sfinksen hadde en kjempes hode, «lagd av Isis som var elsket av Jupiter». Han avbildet statuen som et hode med krøllet hår og et hundehalsbånd av gress. Johannes Helferich publiserte en historie om en hemmelig gang som prestene entret, for å rope ut til folket mens de lot som de var sfinksens stemme. Helferich avbildet sfinksen som en kvinne med glatt hår. Nærmest kommer den danske tegneren Frederik Norden, som rakk helt til Nubia på sin ekspedisjon, utsendt av kong Christian VI. Norden utgav en illustrert beretning om reisen i 1755.
Det har den senere tid vært debattert hvorvidt sfinksen i Egypt virkelig var en «sfinks». Nærmere undersøkelser viser at hodet har vært utsatt for langt mindre erosjon enn resten av statuen. I tillegg er hodet uforholdsmessig lite i forhold til resten av kroppen. Dette tyder på at det nåværende hodet er hugget ut av statuens opprinnelige hode.
I Hellas hadde sfinksen kvinnehode og -bryster, løvekropp og ørnevinger. Forbipasserende måtte løse en gåte for ikke å bli drept av sfinksen. Gåten lød: «Hvem går om morgenen på fire ben, om dagen på to og om kvelden på tre?» Ifølge myten om Ødipus fant Ødipus det riktige svaret (mennesket), og sfinksen begikk selvmord.
Ta den ring

Handling

Norsk-italienske Roland Marco (Kai Remlov) er en 32 år gammel professor i kommunikasjons-sosiologi ved universitetet i Firenze. Marco driver med et vitenskapelig arbeid om solsymboler. Han mener å kunne påvise at vår symbolverden kan ha innvirkning på menneskelig atferd. Det kan være solsymboler knyttet til vår sol eller til andre soler i universet.
Da han ankommer til en forskerkongress i Oslo skjer et dødsfall som viser seg å være drap. Marco får en konkret sak å jobbe med. Han kommer nemlig til kongressen iført sitt arvegods, en signetring med solsymbol på. Det blir et nært samarbeid mellom forskeren Marco og etterforskeren Stenersen (Sverre Berntzen) fra Oslo politikammer. På kongressen møter han også kollega Torill Bø (Anne Marie Ottersen) og sin far. Hans far antyder at ringen han bærer har farlige krefter i seg og ber ham derfor å ikke vise den offentlig. Roland tar imidlertid ikke farens råd til etterretning, men da faren dør på mystisk vis innser han alvoret. Det viser seg at han blir forfulgt av en mystisk organisasjon. Roland drar så til Trondheim for å finne ut mer om symbolene i den mystiske ringen.
Universitetet i Dar-es-Salaam

Campuser

Universitetet har fem campuser rundt om i byen, og virker akademisk via ti fakulteter, hvorav noen kun finnes på enkelte campuser. Hovedcampus kalles Mlimani, som er swahili for «på fjellet», og ligger 13 km vest for Dar-es-Salaam sentrum, og huser fakultetene for utdanning, humaniora og vitenskap. Det er også fire spesialiserte fakulteter på denne campusen, nemlig fakultetene for informatikk og virtuell utdanning; juss; handel og administrasjon og marin vitenskap og teknologi.
Nkrumah Hall, en bygning på Mlimani-campusen, er avbilda på baksida av sedlene for 500 shilling.
Bekkarfjorden (Alta)

Bekkarfjorden eller Store Bekkarfjorden (nordsamisk: Gearvuotna) er en fjord på østsida av Seiland i Alta kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Storholmen i nord og Indre Bekkarfjordnes i sør og strekker seg fire kilometer vestover fra Vargsundet til Store Bekkarfjordbotn, som ligger innerst i en liten våg på nordsida av Nordmannsneset.
Det er ingen bosetning ved fjorden. Fjorden er 176 meter på det dypeste, helt ytterst i fjorden.
Håkon Kornstad

Karriere

Håkon er tidligere elev ved Oslo Private Gymnasium. I studietiden ved Jazzlinja (NTNU) dannet han jazztrioen Triangle sammen med Per Zanussi (bass) og Wetle Holte (trommer). Senere kom Erlend Skomsvoll (piano) og Live Maria Roggen (vokal) med og slik utviklet jazzbandet Wibutee (1998–) seg. Han startet også "Håkon Kornstad Trio" med Paal Nilssen-Love og Mats Eilertsen (1998–2003), og duo-samarbeid med Håvard Wiik fra 2001, med to utgivelser. Han var med i friimpro-gruppene "Tri-Dim" og "No Spaghetti Edition", og var også med på å starte opp bandet Atomic i 2000. Samarbeid med Bugge Wesseltoft (1999–2003), Anja Garbarek (2006-dd), Sidsel Endresen (2008-dd).
Siden 2003 har Kornstad fokusert mer og mer på sitt soloprosjekt, der han både spiller akustisk og bruker saksofonene sammen med elektronikk, i en improvisert setting. Konsertene med dette prosjektet er som regel solo, men han har også hatt med Knut Reiersrud og Jon Christensen samt beatboxeren Julian Sommerfelt som gjester. I tillegg til saksofoner og elektronikk, spiller Kornstad på noe han kaller "flutonett" (tverrfløyte påmontert klarinettmunnstykke).
Kornstad Trio ble i 2002 tildelt Kongsberg Jazzfestivals pris, "Vital-prisen".
Under et opphold i New York i 2009 ble Kornstad interessert i opera, og begynte å ta timer hos sanglærere i byen. Fra høsten 2011 har han vært student ved Operahøgskolen (KHiO), og debuterte i Den Norske Opera i februar 2012 som Il Podesta i en studentoppsetning av La Finta Giardiniera av W. A. Mozart.
I 2013 ble han utpekt som NTNU-jazzambassadør, en tittel som årlig tildeles en jazzartist eller -gruppe som på en fremragende måte fungerer som ambassadør for NTNU og jazzmiljøet i Trondheim. Han fikk Buddyprisen fra Norsk jazzforum for 2015 og Gammleng-prisen i klassen musiker i 2018.
NM i ultraløp 2013

NM i ultraløp 2013 var en del av NM i friidrett 2013. Det ble arrangert NM i ultraløp på to distanser, 100 km og 24-timers løp. 
100 km ble arrangert i Bergen, 6. april 2013, som en del av Bergen Ultra 2013. Det snødde underveis i løpet, som ga tunge forhold. Det stilte 7 kvinner og 14 menn til start.
24-timers løp ble arrangert innendørs på Bislett stadion 1. til 2. desember 2013, som en del av Bislett 24-timers Indoor Challange.
Ólavskirkjan

Historie

Kirkens tårn ble oppført i 1855. Noen av kirkens klenodier er Kirkjubøur-stolene. I 1875 ble kirken restaurert, og innviet på nytt av prost V.U. Hammershaimb den 15. desember. Det var Hammershaimb som oppdaget verdien av de gamle kirkestolene, som ble overlatt til det danske nasjonalmuseet. Først i 2002 kom de verdifulle stolene tilbake til Færøyene, og er nå utstilt ved Føroya Fornminnissavn i Tórshavn. På museet befinner det seg også en velbevart utskåret «Maria med Jesusbarnet» av formodentlig angelsaksisk opprinnelse fra slutten av 1000-tallet, som inntil 1875 befant seg i Ólavskirkjan. 
Et annet av kirkens klenodier er Jesus-figuren fra tiden mellom 1450 og 1500. I 1959 fjernet man det hvite kalklaget, og den originale malingen kom frem; den regnes nå for å være en av Nordens peneste treskulpturer fra middelalderen.
Fra 1963 til 1966 pågikk det omfattende arkeologiske undersøkelser under kirken, og det viste seg at det har stått en kirke på samme sted siden kristendommens innførelse på Færøyene. Det ble oppdaget i alt tre kirkegulv fra middelalderen. Under det eldste gulvet ble det funnet fem mynter, hvorav den eldste var en engelsk mynt preget i tidsrommet 1223–1235. I koret fant man to bispegraver fra 1200-tallet, samt en forgylt bispestav av tre som nå kan betraktes ved Føroya Fornminnissavn. En kopi av bispestaven oppbevares i en glassmonter i kirken, og de to gravsteinene er oppstilt i koret.
Fra 1965 til 1967 ble kirken restaurert, og gjeninnviet den 3. september 1967. Altertavlen er malt av Sámal Joensen-Mikines, og forestiller en fiskebåt. Glasskunsten ved inngangen til kirken er utført av Tróndur Patursson.
Memphis Depay

Landslaget

Depay debuterte for Nederland den 13. oktober 2013 i en VM kvalifiseringskamp mot Tyrkia, en kamp de vant 2–0.
Loui Sand

Klubb

Sand startet å spille håndball for den lokale Göteborgsklubben Kärra, men meldte overgang til Önnered i 2005. I 2009 signerte Sand for Sävehof, hvor han har vunnet det svenske mesterskapet tre ganger. I 2017 ble det kjent at etter 8 år i Sävehof, skulle han forlate den svenske klubben til fordel for Brest Bretagne fra Frankrike.

Landslag

Sand ble tatt ut til det svenske kvinnelandslaget foran Håndball-EM 2012. Sverige kvalifiserte seg ikke til Håndball-VM 2013, men året etter ble Sand på nytt tatt ut på landslaget til Håndball-EM 2014.
Veig

Veig er ei elv i Eidfjord kommune i Hordaland. Elva er 44,6 km lang, og har et nedbørfelt på 497,86 km². Middelvannføringen ved munningen er 23,22 m³/s.
Elva har utspring øst for Hårteigen, sentralt på Hardangervidda. Den renner mot nord gjennom Valursdalen og deretter Hjølmadalen og munner ut i Eidfjordvatnet. Ved overgangen fra vidda til Valursdalen ligger den rundt 300 meter høye Valursfossen. Vassdraget ble i 1981 vernet mot kraftutbygging i forbindelse med opprettelsen av Hardangervidda nasjonalpark. Nedenfor gården Hjølmo løper Vedalsfossen til fra venstre.
Okunevkulturen

Okunevkulturen (russisk: Окуневская культура), også kalt Karakolskayakulturen, var en kultur som oppstod i det indre av Sentral-Asia i bronsealderen omkring 2500 f.Kr.
Kulturen hår fått sitt navn etter området Okunev Ulus i Minusinskgropen i Khakasia i det sørlige Sibir, der den første gang ble oppdaget i 1928. Da avdekket arkeologen S. A. Teplouhovym en gravhaug tilhørende denne kulturen.
Okunevkulturen erstattet den tidligere Afanasjevokulturen.
Theosis

Bibelsk grunnlag for theosislæren

Man finner det bibelske grunnlaget for theosislæren først i skapelsesfortellingene i 1. Mosebok, der det står at mennesket ble skapt i Guds bilde. Salme 82,6 sier at vi er «guder», og Jesus siterte selve dette vers til fariséerne (Joh. Ev. 10,34) for å støtte doktrinet. I Det nye testamentet finner man blant annet støtte for tanken i Matteusevangeliet, (5,45) hvor det står at man kan bli Guds barn, 2. Petersbrev (2,4), hvor det står at de troende skal få del i guddommelig natur, og 1. Johannesbrev (3,2) hvor det står at dem som kaller seg Guds barn skal være like Gud. Også Johannes Åpenbaring 3,21 kan tolkes til å bety at mennesket kan arve Jesu natur bokstavelig, likedan han mottok Faderens. Siste Dagers Hellige hevder at Guddommet (Treenigheten) utgjøres av tre distinkte individer, at Kristus ble slikt fullkomment udødelig vesen som Faderen når han oppstod fra døden, og har også opprettet adgang til dette ved hans forsoning for alle som mottar vilkårene for det.
Jemima Sumgong

Idrettskarriere

Sumgong satte personlig rekord to ganger i 2013; hun løp på 2:23,27 da hun vant Rotterdam Marathon, og hun forbedret den til 2:20,48 da hun løp inn til andreplass i Chicago Marathon.
Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 4 i maraton.
Under Sommer-OL 2016 vant hun maraton, ni sekunder foran Eunice Kirwa. Hun vant også London Marathon i 2016, til tross for at hun falt under løpet.
Den 6. april 2017 varslet IAAF at Sumgong hadde testet positivt på Erytropoietin (EPO) under en uanmeldt dopingtest utenfor konkurranse. Hennes utestengelse ble forlenget med åtte år med start januar 2019.
Torre de Tlatelolco

Torre de Tlatelolco, eller Tlatelolco-tårnet, er en bygning i den sørøstlige delen av området Tlatelolco i Mexico by, like ved Plaza de las Tres Culturas. Den er 120 meter høy, og har 24 etasjer. Det totale gulvarealet er på 37 000 m².
Bygninga sto ferdig i 1966. Fram til 2005 var den hovedsete for Mexicos utenriksdepartement. Nå brukes den av UNAM, og huser blant annet Memorial del 68, som er et rom til minne om Tlatelolcomassakren i 1968.
Malalai Joya

Liv og virke

Malalai Joya ble valgt inn i den 249 seter store Nasjonalforsamlingen (Wolesi Jirga) i september 2005, som representant for Farah-provinsen, hvor hun bodde og arbeidet inntil hun ble valgt. I dag bor og arbeider hun i Kabul. 
Malalai Joya ble særlig kjent i desember 2003, da hun talte høyt og offentlig i Loya Jirga'en – en form for stormøte mellom politiske og religiøse ledere – mot krigsherrernes dominans i Afghanistan. Siden da har hun overlevd flere drapsforsøk og gjemmer sig bak en burka og bevæpnede vakter når hun er ute i det offentlige rom.
Joyas frittalenhet har gitt henne mange fiender som truer med mord og voldtekt. Men enda mer har det gitt henne mange tilhengere, både innen- og utenfor Afghanistan. Hun er en folkehelt og et av de mest populære parlamentsmedlemmer, hun kan samle flere tusen tilhørere. Radiostasjonen BBC har kalt henne Afghanistans mest kjente kvinne.

Tidlig og privat liv

Malalai Joya ble født 25. april 1978 i den vesle landsbyen Ziken i det fjellrike distriktet Anar Dara i det vestlige Afghanistan. Malalai er et populært navn i Afghanistan etter en av de store frihetskjemperne i Afghansk historie: Malalai fra Maiwand. Hun er nummer to i rekken av ti barn og den eldste av syv døtre. Tre dager etter hennes fødsel kom den Sovjetiske invasjonen, og de flyttet til Fatah som er hovedbyen i provinsen. Hennes far var medisinerstudent og mistet et bein mens han kjempet i den afghansk-sovjetiske krig. Malalai Joya var fire år da hennes familie flyktet fra Afghanistan til flyktningleirer i Iran og deretter Pakistan. Hun fullførte sin utdannelse i Pakistan og begynte å holde litterære kurs for kvinner på 19. Etter at de sovjetiske troppene forsvant fra Afghanistan, dro Malalai Joya tilbake i 1998 under Talibans regime. Under Talibans styre etablerte hun et barnehjem og helseklinikk og ble snart et talerør mot Taliban. Under Talibans styre begynte hun som undergrunnsaktivist å kalle seg «Joya» – et navn som har en viktig betydning i Afghanistan etter forfatteren og demokraten Sarwar Joya.
Malalai Joya er gift.
I mai 2007 ble Joya suspendert fra parlamentet med den begrunnelse at hun hadde fornærmet andre representanter i et TV-intervju. Hennes suspensjon, som for tiden blir anket, har generert protest internasjonalt og appeller for hennes gjeninnsettelse er blitt signert av høyt profilerte forfattere, intellektuelle som Naomi Klein og Noam Chomsky, og politikere inkludert medlemmer av parlamentet fra Canada, Tyskland, Storbritannia, Italia og Spania. Joya er blitt sammenlignet med symbolet på Burmas demokratibevegelse, Aung San Suu Kyi.

Selvbiografi

Hun har skrevet en selvbiografi: «Raising My Voice : The Extraordinary Story of the Afghan Woman Who Dares to Speak Out» som er oversatt til norsk med tittelen: «Kvinne blant krigsherrer : Afghanistans modigste stemme»

Radio

Malalai Joya i Norge: Intervju med Malalai Joya for NRK
Universidad Nacional de Costa Rica

Universidad Nacional de Costa Rica (UNA) er ett av fem offentlige universiteter i Costa Rica. Hovedcampusen befinner seg i Heredia. Det ble grunnlagt 15. februar 1973. Med over 12 000 studenter er Universidad Nacional landets nest største universitet, etter Universidad de Costa Rica.
Galapagospingvin

Beskrivelse

Galapagospingvinen blir omkring 53 cm høy og veier typisk 1,6–2,5 kg. Som pingviner flest er den sort på oversiden og hvit på undersiden. Den ligner mye på magellanpingvinen, men er mindre og har smalere sorte markeringer i buken. Den kjennetegnes dessuten av et hvitt bånd som danner et hesteskolignende mønster på kinnene. Nebbet er sort på oversiden og på ytterdelen av undernebbet, mens resten av undernebbet er elfenbenshvitt. Nebbet er dessuten lenger og slankere enn hos andre pingviner. Kinnene er hvite. Vingene er omdannet til luffelignende svømmeredskaper, som fuglen bruker til å skape framdrift med når den dykker.

Utbredelse og habitat

Galapagospingvinen er endemisk for Galápagosøyene, dit man tror den kom med Perustrømmen (tidligere kalt Humboldtstrømmen). Dette er en om lag 1 000 km lang østlig grensestrøm (en type havstrøm) som renner nordvestover langs kysten av Sør-Amerika, fra Chile til Peru, og bringer med seg kalde vannmasser og næring fra Antarktis opp langs kysten og vestover i havet langs ekvator.
Et hovedproblem for arten er varmen ved ekvator, derfor tilbringer fuglene mye tid om dagen i det kjølige vannet som bringes inn mot vestkysten av øyene med Cromwellstrømmen.
Når fuglene går på land om dagen søker den skygge og holder de vingene ut fra kroppen for å kjøle seg ned i varmen. De kjølige nettene tilbringes på land.

Bestand

Totalbestanden på noen få tusen par ble drastisk redusert til under 500 individer etter et år (El Niño) med hekkesvikt. Senere har bestanden tatt seg noe opp. I 2005 og 2007 regnet man med at det var omkring 1 200 voksne individer der. El Niño påvirker imidlertid bestanden gjennom endringer i havstrømmene.

Atferd

Galapagospingvinen spiser mest småfisk, som de kalde havstrømmene bringer med seg til øygruppen. Endringer i havstrømmene kan derfor gi katastrofale følger for arten. Når temperaturen i vannet stiger som følge av El Niño forsvinner føden, som ellers finnes i de kalde vannmassene. Også galapagospingvinen fanger føden under dykking.
Arten er monogam og parforholdet varer livet ut. Fugler i god kondisjon kan i gode år produsere tre kull med kyllinger. Redet bygges i naturlige huler og ganger i lavaen. Hunnen legger normalt 1–2 egg, som begge foreldrene ruger på i 38–40 dager. Etter ytterligere 60–65 har ungene fått voksen fjærdrakt og er klare til å gå i sjøen.
Michael (Man)

Kirk Michael og distriktet Michael (mansk: Mael) er et sheading, et administrativt område på Man som består av sognet Jurby og landsbyen Ballaugh og distriktet Michael District. I henhold til folketelling av 2006 var det 1 640 innbyggere her (1 431 i henhold til 2001). Det er hovedsakelig et jordbruksområde på vestkysten av øya. Det er også en valgkrets for House of Keys, og medlem siden 1982 har vært David Cannan.
Distriktet Michael er en underavdeling av sheadingen Michael. Det ble dannet i 1989 ved at to områder ble slått sammen, Michael Village (et mindre område på rundt 1 km² som består av landsbyen Kirk Michael) og sognet Michael Parish (en langt større jordbruksområde som omgir landsbyen).
Distriktet Michael District strekker seg fra kysten ved Irskesjøen i vest og innover til Druidale, til øst og fra Orrisdale i nord til Glen Cam i sør. Hovedvegen mellom byene Peel og Ramsey mot nord og øst går sammen i landsbyen Kirk Michael med Isle of Man TT-løpet som kommer fra landbyen St Johns.
Distriktet inneholder noen få bosetninger. Hovedlandsbyen er Kirk Michael. Det er en kyststripe med jordbruksland og resten av sognet består av lyngmo hvor det høyeste punktet er Slieau Freoghane – 488m, Sartfell – 454m, Slieau Curn – 351m and Slieau Dhoo – 432m, som til sammen er kjent som Michael Hills. Cronk Urleigh (eller Hill of Reneurling) er en liten høyde i nærheten av Kirk Michael. Manx-statuettene har nedtegnet at et Tynwald-ting ble holdt her i 1422.
Sognekirken St Michael i landsbyen Kirk Michael inneholder en stor samling av norrøne manxkors. På kirkegården finnes gravene til flere biskoper på Man, den mest kjente er Thomas Wilson. Området hadde betydelig norrøn bosetning i middelalderen, noe stedsnavn bevitner; eksempelvis Druidale (druide + norrøne dal) og Orrisdale (en forvanskning fra Hæring). Distriktet og landsbyen er oppkalt etter Erkeengelen Mikael. Første stavelse i Kirk Michael har norrøn bakgrunn, kirke framfor engelske church.
Bishop's Court, det tidligere hjemmet for biskopene av Sodor og Man (mens dagens biskop bor Douglas, men er i dag en privat bolig, og ligger nord for landsbyen Kirk Michael. Området og kapellet i Bishop's Court er periodevis åpent for publikum. Bishop's Court Glen, tvers over TT-løpet, var en gang den private hagen for biskopen. The Glen, eller dalen, omfatter en kunstig høyde som kalles for Mount Aeolus, og som minner om Tynwald Hill, Tynwaldhaugen, i landsbyen St Johns. Fram til 1987 var det plassert to kanoner på toppen av haugen. Haugen ble bygget under biskop Mark Hildesley for å minnes seieren til kaptein John Elliot over den franske privateer François Thurot utenfor kysten av Ramsey i 1760.
Universidad Veracruzana

Universidad Veracruzana er et autonomt offentlig universitet i den meksikanske delstaten Veracruz. Universitetet er ett av de viktigste i det sørøstlige Mexico, og har over 70 000 studenter (2014). Det satses også sterkt på forskning, og over 350 forskere arbeider ved universitetet. Universidad Veracruzana er spredt utover fem forskjellige regioner i delstaten. Hovedadministrasjonen befinner seg i Xalapa.
Universidad Veracruzana ble grunnlagt 11. september 1944.