google/wiki40b huggingface dataset:
Pengeholdende sektor

Pengeholdende sektor er en betegnelse på publikum (husholdninger, kommuneforvaltning og ikke-finansielle foretak) og alle finansielle foretak med unntak av banker og statlige låneinstitusjoner (for eksempel Statens lånekasse for utdanning). Den brukes ofte for å skille mellom pengemengde og basispengemengde.
Malappuram

Malappuram (også Malapuram; på malayalam: മലപ്പുറം Malappuṛaṃ) er en by i det sydlige Kerala, spredt over et område på 33,61 km². Den var den første kommunen i distriktet og ble dannet i 1970. Malappuram er administrativt senter for Malappuram-distriktet. som er delt i 40 valgkretser. Byen har en folketetthet på 2 083 per km². Etter folketellingen i India 2011 var Malappuram den fjerde største i Kerala med 1 698 645 innbyggere. Malappuram ligger 54 km. sydøst for Kozhikode, 90 km nordvest for Palghat. og 140 km nordvest for Coimbatore.

Etymologi

Navnet Malappuram betyr "terraced place atop the hills" eller bare "hilltop", som kommer fra byens generelle geografiske karakteristikk.
Assistep

AssiStep er et hjelpemiddel for å støtte mennesker med redusert balanse eller muskelstyrke ved gange i trapp. Det består av et gelender langs trappen og et håndtak som glir langs gelenderet. Håndtaket har en låsemekanisme som sikrer brukeren mot å falle mens han/hun går trappen på egen hånd.

Bruk

Brukeren får støtte ved å holder på håndtaket, som med en rullator, og manuelt skyver håndtaket for å gå oppover eller løfter det lett for å gå stegvis nedover trappen. AssiStep er en helt mekanisk løsning, ingen elektronikk, og brukeren kan derfor gå i trappen i eget tempo. Låsemekanismen gjør at håndtaket stopper i retning mot bunnen av trappen dersom brukeren unnlater å løfte håndtaket. Når brukeren har kommet til topp en eller bunnen av trappen, kan håndtaket foldes inn til siden.

Spesifikasjoner

Produktet kan brukes av brukere fra 120 cm til 200 cm og støtter en maksimal brukervekt på 120 kg. Gelenderet er et standard gelender på 4,2 cm i diameter og stikker 9,6 cm ut fra veggen. Håndtaket går ytterligere 45,6 cm ut fra veggen i utfoldet posisjon.

Utvikling

AssiStep er en norsk oppfinnelse utviklet av tidligere studenter ved NTNU, i samarbeid med Norges Parkinsonforbund avdeling Trøndelag, Ergoterapihøgskolen i Trondheim (senere NTNU) og studiet Produktutvikling og produksjon ved NTNU. Produktet vant prisen for beste Nordiske samarbeidsprosjekt i Nordisk råds konkurranse Nordic Independent Living Challenge. For å sette produktet i produksjon ble det gjennomført en folkefinansierings-kampanje der det ble hentet i underkant av 2 millioner kroner.
Wall Street-attentatet

Wall Street-attentatet (kjent i USA som Wall Street bombing) skjedde kl. 12.01 den 16. september 1920, i finansdistriktet på Manhattan i byen New York. Attentatet, som ble utført med en hestevogn full av eksplosiver, tok 38 menneskeliv og skadet over 400. Attentatet var mer dødbringende enn attentatet mot Los Angeles Times-bygningen i 1910 utført av brødrene McNamara og et av de verste i USAS historie.

Angrepet

Ved middagstid 16. september kjørte en hestevogn i gaten Wall Street i New York City. Gaten var full av folk som var ute i lunchærender. Vognen stoppet rett over gaten for hovedkontoret til banken J.P. Morgan Inc. på 23 Wall Street, finansdistriktets mest trafikkerte sted. Inne i vognen eksploderte 45 kg dynamitt med omrent 230 kg jernbiter ved hjelp av en tidsstyrt detonator, som sendte bitene ut i luften med voldsom kraft. Hesten og vognen ble forvandlet til småbiter. Over 30 mennesker døde nesten momentant.
Attentatets ofre var hovedsakelig bud, stenografer, kontorassistenter og meglere. Det forårsaket eiendomsskader for over 2 millioner dollar og ødela mesteparten av innsiden av Morgan bank-bygningen.
Naser Aliji

Landslaget

Han ble tatt ut i Albanias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Holocaustindustrien

Holocaustindustrien er en bok fra 2000 av Norman Finkelstein om det som Finkelstein (i sin bok) og andre mener er en «industri» som profitterer på holocaust gjennom moralsk og økonomisk utpressing av en rekke land. Boka ble utgitt på norsk i 2004.
Holocaustindustrien er også et begrep som ble lansert i forbindelse med boka av samme navn. Finkelstein hevder at ved å institusjonalisere holocaust inn i et utall konferanser, museer, bøker, filmer, minnesmerker, professorater og en evig mediedekning, gjøres jødenes lidelser under nazismen til noe unikt og mystisk, overordnet alle andre folkemord i historien. Finkelstein mener at dette blir en moralsk kapital som gir skyldfrihet. Han peker på at ingen andre folkemord, selv folkemord som er større i omfang, får en slik oppmerksomhet.
Finkelstein hevder videre at den største trusselen mot erindringen om holocaust ikke er holocaust-benekterne, men det han kaller «holocaust-industrien». Han mener videre at jødiske interesseorganisasjoner i USA driver en moralsk og økonomisk utbytting av nazi-ofrenes lidelse. Finkelstein mener å påvise at erstatninger i liten grad har kommet ofrene til gode og er opprørt over at holocaust-industrien nå har rettet oppmerksomheten mot fattige land i det østlige Europa.
Boka har skapt stor debatt der den har blitt utgitt.
Tartuffe

Handling

Tartuffe, er en sleip bedrager som lurer til seg penger gjennom å si at han er edel og god og alt han ønsker er å være Gud sin troer. Han lurer sin veg inn i en familie gjennom å sjarmere faren i familien med sitt edle og gode sett, og lurer seg til både hus og datter. Men familien får tilbake sin eiendom og bedrageren Tartuffe straffes.

Akt I

Madame Pernelle skjeller ut sin familie. Hun hevder at Tartuffe er en edel mann som andre bør høre på. Hun forlater siden hjemmet sitt og kommer ikke tilbake under stykkets gang. Orgon som tidligere har lovet bort sin datter Marianes hånd til Valére, bryter nå dette løfte for å gifte henne bort til Tartuffe isteden.

Akt II

I den andre akten lar vi oss kjenne dette kjærlighetsparet litt nærmere. Mariane er rasende på sin fars beslutning og vurderer å ta sitt eget liv.

Akt III

Det er først i tredje akt at Tartuffe gjør entre, til tross for at han har stått i handlingens sentrum hittil. Orgon lar seg trollbinde av denne påståtte gudsfruktige mannen, og han lover foruten hans datters hånd halve sin eiendom til Tartuffe.

Akt IV

Elmire avslører bedrageriet og åpner sin makes øyne. Dette skjer likevel for sent og et gavebrev er allerede underskrevet.

Akt V

Stykket slutter lykkelig, ved at Tartuffe arresteres på oppdrag fra kongen, og Mariane får endelig sin elskede Valére. Kongen prises i siste scene med ordene: «hans godhet priser jeg, og alt hva den jeg skylder», en frase som antageligvis ble skrevet til Molinares egen konge, Ludvig XIV.

Om stykket

Først ble stykket satt opp på Versailles, men det ble etterhvert forbudt. I år 1669 ble dette forbudet opphevet.
Tittelpersonen kommer ikke inn i handlingen før i tredje akten, men er nærværende i alle personer som snakker om han.
Allerede ved premieren av Tartuffe hadde Moliére skaffet seg fiender for resten av livet av kirkemenn, og dette var grunnen til at den ble forbudt kort etter premieren var gjennomført. Til tross av at dette forbudet ble opphevet av Ludvig XIV bare noen senere så ble han ikke tilgitt. Da Moliére døde i femtiårsalderen, ble han ikke begravet i vigslet jord, på grunn av sin kritikk av kirken.
Adolf Meyer

Liv

Meyer studerte ved Kunstgewerbeschule Düsseldorf og arbeidet i 1907/1908 for Peter Behrens. 1909 arbeidet han for Bruno Paul i Berlin og fra 1910 for Walter Gropius. Omkring 1915 ble Meyer leder av Walter Gropius arkitektkontor og senere partner samme sted. 1919 utnevnte Gropius ham som lærer og mester ved Bauhausskolen i Weimar, hvor han underviste i teknisk tegning og konstruksjonsteknikk. Meyer bidro  1922 til Gropius utkast til Tribune Tower-konkurransen.
1925 arbeidet han som selvstendig arkitekt i Weimar, fra 1926 var han lærer ved Städelschule i Frankfurt am Main. Sammen med Gropius, Ernst May, Bruno Taut og en rekke andre ledende arkitekter var han involvert i byplanleggingsprosjektet Neue Frankfurt. Som industridesigner arbeidet han for det tyske optikkselskapet Carl Zeiss, der han formgav en serie lamper for forskjellige formål. Den mest velkjente er formodentlig en opalhvit halvsfærisk vegglampe for offentlig miljø.
Adolf Mayer druknet 1929 under bading i Nordsjøen utenfor øya Baltrum.
Håkon Skogseid

Historie

Håkon er sønn av Heine og Bjørg Skogseid og spiller i dag for Stabæk. Han er 186cm høy, og veier 75kg. 
Håkon startet sin idrettskarriere i friidrettsklubben Tyrving. Han imponerte under flere stevner og ble regnet som et stort talent innen idretten. Likevel var det fotballspiller han ville bli, og med hans fart og spilleforståelse var ikke veien til 1. divisjon lang. Skogseids mål for 07/08-sesongen var å etablere seg på A-laget til Notodden. Dette gjorde han til gagns, og fikk også debut på U21-landslaget. Han imponerte nok til å lokke Vikings interesse.
Svømming under VM i svømmesport 2015 – 50 meter ryggsvømming kvinner

Semifinaler

Semifinalene ble avholdt kl. 17.42.
Jørgen Quisling

Liv

Jørgen Quisling var sønn av sogneprest Jon Lauritz Qvisling og Anna Caroline Bang, og yngre bror av Vidkun Quisling (født 1887). I 1922 ble han gift med Ingerid Schjølberg (1895–1938). De var barnløse.
Quisling vokste opp i Fyresdal, Drammen og Skien, hvor han var elev ved Skiens Latinskole. I 1907 ble han student og begynte å studere medisin ved Universitetet i Kristiania. Han brukte 14 år før han fikk medisinsk embetseksamen med karakteren haud i 1921. Fra 1924 var han ansatt ved Ullevål sykehus, og fra 1932 privatpraktiserende lege i Oslo. Etter at hustruen døde av hjernesvulst i 1938 levde han et tilbaketrukket liv. Etter brorens avsettelse i 1945 ble han arrestert, men snart sluppet fri igjen.

Filosofi

I likhet med broren Vidkun Quisling var Jørgen Quisling interessert i filosofi. Alt i studieårene brukte han mye tid på dette emnet, og utga i 1916 boken Et opgjør, som beskrev et nytt logisk system. I 1921 utga han den sexologiske avhandlingen Sexualstudier. I 1931 utga han den omfangsrike (1200 sider) boken Filosofi. Det antropokosmiske system, som ifølge Hans Fredrik Dahl er «en sjeldent ugjennomtrengelig bok som i kategoriske hovdsetninger sammenføyd uten avsnitt forklarer verdens oppbygging og alle delers innbyrdes sammenheng». Han oversatte også boken til tysk og utga den for egen regning i Berlin i 1936.
Forfatteren Erik Foynland utga i 2010 romanen Kranium & sand, der Jørgen Quisling er hovedpersonen.
Cetejus

Utseende

Middelsstore (ca. 25 millimeter), langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne som er delt i to av en list. Midt i pannen sitter det en flat knøl eller et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med rader av firkantede groper.

Levevis

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse

Slekten har sin hovedutbredelse på Ny-Guinea, men forekommer også på Molukkene, på Palau og i Australia.
Tredj minst i klassen

Medlemmer

Medlemmene var Espen R. Haram, Harald Eia og Håvard Mossige. Av disse tre fortsatte Haram i bandet Lululand, mens Mossige og Eia ikke senere har vært aktive på musikkfronten.

Backingmusikere

Bandet ble i løpet av kort tid et svært populært band for medlemmer av andre og mer etablerte band og musikere. Dette medførte at en del kjente musikere stilte som backingmusikere på mange av konsertene bandet holdt i løpet av sin levetid. Mest kjente var kanskje Bitten Forsudd (Garden of delight, Einmal kommt die Liebe) og Espen Omdahl og Harald Henmo (Follow that dream). I tilhengerskaren fant man etter sigende også Lars Lillo-Stenberg (deLillos), Rolf Yngve Uggen (Astroburger, Gluecifer) og Aslak Dørum (DumDum Boys).

Populariteten

Årsaken til denne typen popularitet var sannsynligvis bandets svært spesielle stil. Ti år tidligere hadde «gjør-det-selv»-ånden ført til en oppblomstring av punkrock og annen type enkel «tre-greps-»rock. For TMIK, derimot, førte gjør-det-selv-ånden til melodiøs og rar pop, som ga enkelte assosiasjoner til Television Personalities. Dette ble kombinert med nærmest avantgardistiske  og assosiative tekster om relativt hverdagslige fenomener som sjelden ble behandlet i popmusikk: For eksempel etiske dilemmaer ved det å jobbe i kiosk («Narvesen») og landskapsarkitektur («Sikkert Hansen»).   
TMIK bemerket seg også ved konstant å endre på hvilke instrumenter som ble benyttet på de ulike konsertene, til det å produsere en musikkvideo uten å ha gitt ut plater.

Ettermæle

TMIK satte ingen store spor etter seg i musikklivet, annet enn ved at mange av tilhengerne fremdeles kan større eller mindre deler av tekstene, selv 15 år etter siste gang de ble fremført. Det er sannsynlig at TMIK også ga en del kommende band ideer om hvordan grenser kunne sprenges på nye og andre måter enn tidligere, samt at alternativ musikk like gjerne kunne fremføres innenfor en pop-kontekst fremfor en rocke-kontekst.
Io che non vivo (senza te)

«Io che non vivo (senza te)» er en italiensk sang med melodi av Pino Donaggio og tekst av Vito Pallavicini.
Den britiske sangeren Dusty Springfield hørte den på San Remo-festivalen i 1965, hvor den ble fremført av Donaggio og hans teampartner Jody Miller. Springield presenterte den for TV-produsent Vicki Wickham og The Yardbirds' manager Simon Napier-Bell, som skrev en engelsk tekst til sangen. Den engelske tittelen er «You Don't Have to Say You Love Me».
Sangen på ble utgitt på single for Philips 28. mars 1966. Produsent var John Franz. Den ble en stor hit og vedblir å være én av de sangene som mest identifiseres med henne.
Sangen viste seg å være så populær i USA at Springfields album Ev'rything's Coming Up Dusty ble utgitt der med en liten endring av sporenes rekkefølge og fikk tittel etter slagersinglen.
I 2004 kom sangen som nummer 491 på Rolling Stones liste over The 500 Greatest Songs of All Time.

Coverversjoner

I 1976 ga popgruppen Guys 'n' Dolls sangen nytt liv for en ny generasjon.
Andre coverversjoner av den italienske originalen ble blant annet spilt inn på fransk («Moi, qui ne deux vivre») av Richard Anthony, tysk («Alle meine Träume») av Conny Brocken og spansk («Yo que no vivo») av Iva Zanicchi.
Qwan Ki Do

Thuong Dang - 6 til 8 Dang Dang

Beltet er rødt og hvitt med gul kant.
Jerry Maguire

Handling

Sportsagenten Jerry Maguire (Tom Cruise) får sparken og bestemmer seg for å starte sitt eget firma. Den eneste som blir med når han slutter er den sjenerte assistenten Dorothy Boyd (Renée Zellweger). Den eneste idrettsmannen som ønsker å beholde Jerry som agent er den lovende fotballspilleren Rod Tidwell (Cuba Gooding jr.). Sammen må de kjempe mot vinden for å klare seg som et nyetablert agentfirma.
Rullestein

En rullestein er en kule- eller eggformet stein som er skapt av havets bevegelser. Den er oftest av en hard steinsort som gneis eller granitt, som er finkornet nok til at ingen større innslag av hardere krystaller stikker ut.
Rullestein dannes vanligvis der havet står rett på en større samling av istidsmorene med stein i passende størrelse til at de blir liggende og rugle/rugge og gnisse mot naboen og samtidig bli snudd litt etter litt til alle sider er berørt mange ganger. Prosessen tar sannsynligvis noen hundre år, selv om de som kjenner strendene ofte er forbauset over hva bare et par høststormer kan få til.
Rullestein dannes flere steder i Norge, blant annet på Jæren, Herdla og i Åna-Sira og Unstad.
Den norske dataforening

Den norske dataforening (DND, engelsk Norwegian Computer Society, etablert 1953 i Oslo) er en norsk organisasjon for norske brukere og utviklere av informasjonsteknologi.
Foreningen er tilsluttet International Federation for Information Processing, Council of European Professional Informatics Societies og Nordisk Dataunion (NDU).
Foreningen var en videreføring av «Hullkortklubben Team» 24. november 1953.  Navnet ble endret til «Team, forening for maskinell databehandling» og «Databehandlingsforeningen». Ved sammenslåing (1976) med «Norsk Selskap for Elektronisk Informasjonsbehandling» 1960, ble navnet skiftet til dagens.
Dens første leder var Jan Garwick.
Foreningen har 8 500 medlemmer, fordelt på tre distriktsforeninger (DND Midt-Nord, DND Vest og DND Sørøst), som igjen er organisert i mer enn 60 faggrupper, råd og utvalg.
Foreningen arrangerer ulike kurs, konferanser, utstillinger og seminar, og nyttes som høringsinstans av det offentlige.
Foreningen har gitt ulike priser, blant annet «Kreativitetsprisen»), som ble til Rosing-prisene (1993–).
Spring mot Ulla, spring! Cornelis sjunger Bellman

Spring mot Ulla, spring! Cornelis sjunger Bellman er et musikkalbum av Cornelis Vreeswijk, utgitt i 1965.

Sporliste

Alle sanger er skrevet av Carl Michael Bellman
Entetraommatus

Utseende

Middelsstore, lange og tynne, matte, brunlige trebukker. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen hos hunnen. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er jevnbrede med markerte lendgefurer, beina nokså lange og slanke.

Utbredelse

Artens er kjent fra India og Myanmar.
Hillsong Church

Hillsong-kirker

Det finnes Hillsong-kirker i alle verdensdeler. Foruten kirkene i Australia er Hillsong i Argentina, Brasil, Danmark, Frankrike, Indonesia, Israel, Nederland, Norge, Portugal, Russland, Spania, Sveits, Sverige, Sør-Afrika, Tyskland, Ukraina og USA.
Myrmillinae

Utseende

Små, maurlignende vesper. Hannene har velutviklede vinger, hunnene er vingeløse. Kroppen er gjerne farget i rødt eller gult og svart, og er vanligvis matt og fint og tett hårete. Hodet er stort og bredt (vanligvis tydelige bredere enn thorax hos hunnene), fasettøynene middelsstore, antennene vanligvis trådformede. Thorax er avlang og tydelig delt i to avsnitt, noe som øker likheten med maur.

Levevis

De er ektoparasitter på larver og pupper av andre insekter.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i den Gamle verden.
Gransherad

Gransherad er en bygd i Notodden kommune i Telemark, ca. 3 mil fra kommunesenteret Notodden by, og ca. 1 mil fra kommunesenteret Sauland i Hjartdal. 
Bygda har ca. 750 innbyggere, og har barne- og ungdomsskole med ca. 100 elever, barnehage, nærbutikk, «gjestehjem», bensinstasjon, sagbruk og to laftebedrifter. Det finnes også et ombygd høvleri som benyttes til konserter og andre kulturformål.

Historie

Gransherad var fram til 1860 et sogn i Hjartdal kommune, deretter ble sognet til en egen kommune. Dette varte frem til 1964 da kommunen ble slått sammen med Notodden, Heddal og nedre del av Hovin til dagens Notodden kommune.

Kultur og musikk

Komponisten Klaus Egge ble født i Gransherad. Fløytist og vokalist i Trang fødsel, Jørund Fluge Samuelsen, vokste også opp her.
Olav Johan Sopp

Personlig

Sopp ble født i Hamar som sønn av garvermester Johannes Bakke Olsen og hans ektefelle Bertha Marie Omdahl. Han var gift med Ingeborg Marie Finckenhagen fra 1889 til 1893, og med Caroline Louise Eugenie Ihlen fra 1894. Fra slutten av 1880-tallet brukte han navnet Olav Johan-Olsen for å unngå sammenblanding med en annen person under samme navn. Han skiftet deretter navn til Sopp i 1907. Ifølge hans egen uttalelse hadde han fått kallenavnet «Sopp-Olsen» allerede som ung skolegutt. Olav Johan Sopps datter, Julie Marie «Veslemøy» Ihlen Larssen, var for øvrig gift med politikeren Ole Colbjørnsen.

Karriere

Etter å ha fullført examen artium i 1879 studerte han medisin ved Det Kongelige Frederiks Universitet, hvor han fullførte sin første del i 1882. Året etter gav han ut soppboken Spiselig sop, som ble trykket i nye utgaver helt frem til 1924. Fra 1882 til 1885 arbeidet han som assistent under professor Hjalmar Heiberg ved universitetets institutt for patologi og anatomi, samtidig som han hadde ansvaret for instituttets soppsamling. Under denne perioden bodde han også sammen med mykologen Julius Oscar Brefeld ved Münster, samt at han hadde et kortere opphold ved laboratoriet til Carlsberg i Danmark, hvor han arbeidet under mykologen Emil Christian Hansen og fikk interesse for gjærsopp og dens betydning ved ølbryggingen. 
Olsen fullførte sine medisinstudier i 1888 og arbeidet deretter i noen år som praktiserende lege i Kristiania. Fra 1887 til 1890 var han leder for det fysiologiske laboratoriet ved bryggeriet Ringnes & Co. i Oslo, hvor han innførte bruken av renkultur av gjær i ølbryggingen i Norge. I 1893 leverte han sin filosofiske doktoravhandling «Om sop paa levende jordbund», hvor han presenterte sin teori om å klassifisere sopper utenom planter og dyr, under et tredje biologiske rike. Denne teorien ble også presentert i en artikkel i Nyt Tidsskrift i 1897.
I 1888 oppdaget han en metode for å produsere kondensert melk uten bruk av sukker, og ble i 1890 ansatt som bestyrer ved den da nyoppførte Kapp Melkefabrikk på Toten. Han konstruerte selv delene som var nødvendig for produksjonen, og er kreditert for å være grunnleggeren av industriell melkebevaring i Norge. Produktet kalles fortsatt Viking Melk, og ble patentert og introdusert av Olsen i 1891. Fabrikken på Kapp ble tatt over av det sveitsiske selskapet Henri Nestlé i 1897, mens Olsen fortsatte som både teknisk og vitenskapelig direktør ved Kapp og samtidig som sjefsbakteriolog for alle Nestlés fabrikker verden over frem til han gikk av som pensjon i 1925. 
Olav Johan Sopp var medlem av Østre Toten herredsstyre i perioden 1902 til 1904 og hadde flere andre offentlige verv. Han var også medlem av Videnskabsselskabet i Kristiania fra 1898, og ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1900. I 1922 mottok han for øvrig Polyteknisk Forenings hederstegn.
Bjørnebær

Bruk

Bjørnebær blir brukt som de er, og som følge både til iskrem, kaker og annen dessert. De blir også brukt til å lage syltetøy, marmelader, smoothie og likør.
Planten er også brukt innen folkemedisinen. Da blader og blomster blant annet inneholder garvesyre, virker den betennelseshemmende. Dermed har friske blader blitt brukt direkte på verkebyller, eksem og kreftsår. I tillegg har avkok blitt brukt til å behandle munn- og halsbetennelse ved gurgling. Avkok av blad og blomst har også blitt brukt til å stanse diaré.