Titranulykken

Titranulykken skjedde natt til 14. oktober 1899 som en følge av et uvær som ikke kunne varsles lokalt. Frøya i Trøndelag var uten telefonforbindelse og ingen fikk derfor stormvarselet som var slått opp blant annet i Kristiansund og Trondheim fredag den 13. oktober. Fiskerne dro derfor på havet, blant annet på grunn av utsiktene til gode fangster og kanskje like viktig, gode priser på storsilda. 141 fiskere omkom i uværet. I samme uvær omkom 30 mennesker i Røvær-ulykken i Rogaland.

Pressedekningen

Aalesunds Handels- og Søfartstidende siterte 18. oktober 1899 i en større artikkel Romsdals Amtstidendes omtale av ulykken to dager tidligere:
«Den orkanagtige Nord- og Nordveststorm, der pludselig meldte sig ved 11-tiden Nat til Lørdag har desværre gjort en rig Høst blandt Fiskerne ude ved Titran.»
Samme avis har flere andre oppslag relatert til ulykken, blant annet under overskriften Naar Forsørgeren falder bort:
«Naar Forsørgeren falder bort er det ofte trangt og smaat for den gjenlevende Enke og Børn. Eksempelvis kan nævnes, at da Hustruen til en av de forulykkede Fiskere Lørdag fik besked om at Manden var omkommen ude paa Havet, sad hun igjen med 5 Børn – og 7 øre. Dette er ofte Fiskerenkernes Lod.»
Under overskriften Hjælp til de Skadelidte:
«Fra Kristiania telegraferedes til os: Indredepartementet har i dag stillet til Disposition et Beløb paa 20.000 til Indkiøb Garn og Redskaber til Udlevering blandt Skadelidte Fiskere ved Frøien og Titteren, forat de hurtigt kan gjenoptage Bedriften. Beløbet disponeres af Kristiansunds Magistrat og Formandskab sammen med Fiskeriinspektør Wallem. Stiftamtmanden i Trondhjem og Amtmanden i Romsdals Amt er telegrafisk anmodet om at undersøge og indberette til Departementet hvorvidt der blandt skadelidte og forulykkeden Efterladte hersker overhængende Nød, der paakalder Foranstaltninger fra det offentliges Side til øieblikkelig Afhjælpelse.»
Imidlertid kunne Norges Sjøfartstidende allerede 26. oktober 1899 meddele:
«Mere Hjælp til Anskaffelse av Redskaber, Baade og Fartøier.
Kristiansund, 25. oktober (NTB) (Iltelegram). Fiskeriinspektør Wallem har afgivet Erklæring om, at det af Departementet bevilgede Beløb, 20 000 Kroner, til Anskaffelse af Redskaber, Baade og Fartøier til de skibbrudne eller skadelidte Fiskere ingen synderlig Hjælp kan yde, da Skaden Stormnatten var nærmere 250 000 Kroner og da samtidigt Fiskernes Assuranseforening ogsaa har levet nødlidende. Ingen eller yderst faa Fiskere vil kunne hjælpes tilstrækkeligt  til at kunde fortsætte Fisket i disse Uger. Og dog er det indlysende for alle, at en tilstrækkelig Hjælp til de fleste skadelidende Fiskere vil kunne forebygge Nød hos deres Familier og kanske tillige sætte dem istand til at hjælpe de forulykkede Kameraters Efterladte. De har Hjertelaget dertil. Det henstilles at "Hjælpefondet" til Redskaber og Fartøier forøges til at kunne blive et virkeligt Hjælpefond i de rammede Distrikter. Det gode Hjertelag inden alle Samfundsklasser viser sig i disse Dage rørende stort. Gavernes Givere burde overveie, om  de frelste og igjenlevende Fiskere ogsaa burde ydes en Haandsrekning; de har atter fattet Mod og agter strax at fortsætte Fisket, om de havde Baad og Garn. Faaes ikke disse Redskaber, vil de Nødlidendes Tal voxe.»
Nyheten om ulykken fikk også stor oppmerksomhet i Sverige. Norges Sjøfartstidende skrev 26. oktober 1899:
«Over 5000 Kroner fra Gøteborg til de forulykkedes Efterladte.
Formand og Viceformand i Gøteborgs Fiskeriforening, Redaktør Rubenson og Grosserer Florén har til de omkomne norske Fiskeres Efterladte har paa et par Dage indsamlet over 5000 Kroner.»
Romsdals Amtstidende meldte 6. desember 1899 at det var innkommet flere bidrag til "hjælpekomiteen", og avisen listet opp bidrag oversendt komiteens kasserer blant annet fra Hallandspostens ekspedisjon (Halmstad), fra Falkenbergs tidnings ekspedisjon (Falkenberg), fra «Landshøvdingen Grev Gotth. Wachtmeister som indsamlet i Blekinge Län», og «Atter indkommet fra "Filipstads Tidning" ved Redaktør Fr. Melbourne.»

Årsakene

Om årsakene til ulykken på havet utenfor Titran, skriver stiftsamtmannen etter en tjenestereise i de ulykkesutsatte områdene 19.-24. oktober 1899, at foruten vind og mørke, var innseilingsforholdene til havna på Titran, som delvis var sperret av skipene til over 60 fiskeoppkjøpere, og de mange umerkede skjærene medvirkende til ulykken. I tillegg kom mangelen på fiskerioppsyn, mangelen på redningsskøyter og mangelen på telefon. Det siste er i ettertid karakterisert som det viktigste forhold som kunne ha hindret ulykken.
Sletringen fyr ble forbedret av Fyrvesenet allerede året etter, men en antar at fyret ikke ville betydd noe fra eller til i forhold til ulykken. Dagens fyr ble først ferdigstilt i 1923.

Bauta

Ved 50-års markeringen etter ulykken i 1949 ble det reist en bauta ved Titran kapell, der navnene til de 140 omkomne er inngravert.
Det er også laget et skuespill som har blitt framført flere ganger, en gang med Kongen til stede.