Anhui

Beliggenhet

Provinsen ligger øst i Kina, ved buktene til Chang Jiang (Yangtze-elva) og Huai He-elva. Den grenser til Jiangsu i øst, Zhejiang i sørøst, Jiangxi i sør, Hubei i sørvest, Henan i nordvest, og Shandong et lite område i nord.

Historie

Provinsen Anhui ble opprettet på 1600-tallet. Før det var det ingen enhet som het Anhui, heller ikke med noe annet navn. Det nordlige Anhui var kulturelt klart en del av den nordkinesiske slette og hadde dermed mye til felles med det som i dag er provinsen Henan. Det sentrale Anhui omfattet det meste av det fruktbare og tett befolkede nedslagsfeltet for elven Huai He. Det sørlige Anhui, som er orientert rundt Yangzielven, var kulturelt mer beslektet med provinsene Hubei og sørlige Jiangsu. Og høydedragene i det sørøstre Anhui utgjorde sin egne distinkte kulturelle sfære. Opprettelsen av provinsen har ikke utvisket de kulturelle forskjellene.
Under Shang-dynastiet var det meste av området befolket av ikkekinesiske folkegrupper som kollektivt gikk under det kinesiske navnet Dongyi. Kong Tang av Shang, legendenes stifter av Shang-dynastiet, skal ha hatt sin hovedstad i Bo (亳), i området rundt Bozhou i det moderne nordlige Anhui.
I de stridende staters tid ble Shouchun (det moderne fylket Shou) i det sentrale Anhui tilfluktshovedstad for staten Chu etter at dens kjerneområder i det moderne Hubei ble erobret fra vest av den mektige staten Qin, i 278 f.Kr.. Qin klarte etter hvert å erobre hele KIna i 221 f.Kr. og dannet dermed Qin-dynastiet.
Anhui var administrert under en rekke kommanderier under Qin-dynastiet og Han-dynastiet. Nær slutten av Han-dynastiet ble Shouchun base for krigsherren Yuan Shu, som utropte seg selv til keiser, men kort etter dukket under av sykdom slik at hans lille rike havnet under krigsherren Cao Cao, grunnlegger av Wei-riket, et av de tre kongedømmer.
På 300-tallet trengte en rekke nomadiske stammer fra Sentral-Asia inn i det nordlige Kina. Dette innledet noen århundrer med politisk skille mellom det nordlige og det sørlige Kina. Ettersom Anhui lå i overgangssonen mellom nord og sør, gjennomlevde det stadige maktskifter, og de forskjellige delene ble delaktig i forskjellige historiske skjebner. Slaget ved Feishui i 383, fant sted i Anhui. 
Sui-dynastiet (581-618) og Tang-dynastiet (618-907) innebar fred og enhet i Kina; i disse årene var Anhui styrt av vekslende jurisdiksjoner. 
Da Kina var delt mellom Jin-dynastiet i nord og det sørlige Song-dynastiet i sør var Anhui atter en gang todelt, denne gangen langs Huai He. Dette vedvarte til mongolene gjenforente Kina i 1279.
Med Ming-dynastiet ble rikshovedstaden til å begynne med lagt til Nanjing, og da ble det som nå er Jiangsu og Anhui gitt en felles spesialstatus som territorium direkte understilt sentralregjeringen, og kalt Nanzhili (南直隸 «sørlig direktestyrt»). Dette vedvarte selv om hovedstaden snart ble flyttet til Beijing.
Qing-dynastiet, som erobret Kina i 1644, endret dette ved å omgjøre Nanzhili til en vanlig provins under navnet Jiangnan, og i 1666 ble Jiangsu og Anhui splittet opp i to provinser. Dette var begynnelsen til den nåværende provinsen Anhui, som for det mesdte har beholdt sine daværende grenser. Den eneste virkelig større endringen var flyttingen av provinshovedstaden fra Anqing til det mer sentralt plasserte Hefei i 1946.
Da Folkerepublikken Kina ble grunnlagt i 1949 ble Anhui i kortere tid delt i to administrative regioner: Wanbei (nordlige Anhui) og Wannan (sørlige Anhui). De ble slått sammen til én provins i 1952.