google/wiki40b huggingface dataset:
Fregneand

Taksonomi

Arten har ingen nære slektninger, men er eneste art i slekten Stictonetta, som i sin tur er eneste slekt i tribuset Stictonettini. Plasseringen blant andre Anserinae (svaner og gjess) er imidlertid ikke avklart. Tidligere ble slekten plassert mellom Coscoroba og Cygnus, men disse ser nå ut til å tilhøre søstergrupper (Cereopseini og Cygnini). Stictonettini er derfor plassert mellom det basale tribuset Malacorhynchini og Cereopseini, i påvente av en mer nøyaktig posisjonsbeskrivelse.

Biologi

Fregneand måler cirka 50–56 cm, og hannen er endel større enn hunnen. Hannen veier omkring 747–1 130 g, mens hunnen veier 691–985 g. Fjærdrakten er mørk gråbrun med hvite spetter, og hannen er gjennomgående noe mørkere enn hunnen. På avstand kan fjærdrakten virke helt sort. Nebbet er sort og svakt oppoverbuet. I hekketiden er hannens nebb rødt ved basen.
Arten lever irregulært over store deler av Australia, men de tetteste bestandene finnes hovedsakelig i sørvest og sørøst. I blant besøker arten også Tasmania, og den er periodisk vanlig på Kenguruøya. Fuglene gjør spredte forflytninger, spesielt knyttet til vannivåene i våtmarksområder. I tørketiden finner man dem helst i permanent våtmark. BirdLife International anslår populasjonen av voksne kjønnsmodne fugler til omkring 7 300–17 000 individer.
Arten holder til ved innsjøer av ferskvann og våtmarker med rikelig framvoksende vegetasjon, spesielt Muehlenbeckia, Melaleuca eller Eragrostis. Utenfor hekketiden kan arten også opptre i laguner langs kysten, både med brakkvann og saltvann og også uten særlig mye vegetasjon.
Fregneand er primært planteeter og eter typisk alger, frø og de grønne delene fra akvatiske planter, men også noen akvatiske insekter. Når den eter stikker den hodet ned mot bunnen på grunt vann, mens stjerten sikker over vannflaten, eller den vader langs strendene. Den dykker kun når den blir skremt og flykter eller bader.
Hekketiden bestemmes i hovedsak av flomsesongen, men grovt sett er den i perioden juni–desember. Redet er bolleformet og bygges av tynne kvister og andre rester som fuglene finner, og fôres innvendig med dun. Det plasseres blant takrør (våtmarksgras) og buskas (Muehlenbeckia cunninghamii) eller på vannet, noen ganger også langs bredden av småelver og såkalte billabonger med tett vegetasjonen langs kantene. Hunnen legger normalt 5–10 egg, og hun ruger ut eggene alene. Inkubasjonstiden er cirka 26–31 dager. I denne tiden beskytter hannen eggene og hunnen, etter klekking også ungene, som har blekgrå dun når de klekkes. Ungene blir i redet de første 24 timene etter klekking, hvoretter mora tar dem med til vannet. Omkring 7–9 uker gamle får de full fjærdrakt. I fangenskap blir avkommet kjønnsmodent rundt to år gamle, men man vet lite om levetid og hekkesuksess.
Flommen på Østlandet 2013

Flommen på Østlandet i 2013 var en flom i mai 2013 som rammet alle de store vassdragene på Østlandet. Verst rammet ble tettstedet Kvam i Nord-Fron, hvor elvene Storåa og Veikleåa ødela flere hus.
22. mai var det vanskelig å komme seg fra Oslo til Trondheim fordi jernbanelinjer var ødelagt, mens både E6 og riksvei 3 var flommet over flere steder. Omkjøring var da Fylkesvei_26 forbi Trysil og Drevsjø.
Kostnadene ved flommen oversteg 1,2 milliarder kroner.

Glomma

Ved Elverum kulminerte flommen  23. mai med en vannføring på 2 080 m³/s. Dette tilsvarte noe under nivået for en 20-årsflom.
Ved Kongsvinger kulminerte flommen sent 24. mai med en vannføring på 2 350 m³/s. Dette tilsvarte noe under nivået for en 10-årsflom.

Gudbrandsdalslågen

Ved Losna kulminerte flommen  23. mai med en vannføring på 2 365 m³/s. Dette tilsvarte noe over nivået for en 50-årsflom.

Mjøsa

Vannstanden i Mjøsa var 28. mai 2013 på 6,56 meter, to meter over normal vannstand.
Sekund

Sekund er den grunnleggende SI-enheten for måling av tid.
Flere av de andre SI-enhetene er definert ut fra sekundet.
Ordet sekund kommer fra det latinske uttrykket pars minuta secunda som betyr «andre forminskelsesgrad». Dette henspiller på én time redusert to ganger – til minutt og deretter sekund.
I vanlig bruk er ett sekund lik ¹⁄₆₀ minutt eller ¹⁄₃₆₀₀ time eller ¹⁄86 400 døgn. I vitenskapen er sekundet teknisk definert i forhold til strålingen fra cesium-133 atomet ved null kelvin.

Nåværende definisjon av SI-sekundet

Siden 1967 er ett sekund definert som varigheten av 9 192 631 770 perioder av strålingen som svarer til overgangen mellom de to hyperfine nivåene av grunntilstanden til cesium-133-atomet ved null kelvin. (Frekvensen av denne strålingen er dermed 9 192 631 770 hertz, eller ca. 9,19 GHz.)

Tidligere definisjoner av sekundet

I gammel tid ble ett sekund regnet som tiden mellom to hjerteslag i hvile hos en frisk person.
I en periode var ett sekund definert som ¹⁄86 400 av ett gjennomsnittlig soldøgn.
Fra 1960 var ett sekund definert som ¹⁄31.556.925,9747415 av det tropiske året pr. 0. januar 1900 kl. 00.00. Ut fra dette var ett år tilnærmet lik 365,2422 døgn. Lengden av ett sekund var den samme i denne definisjonen som den er i dag.
Mellom 1. januar 1961 og 1. januar 1972 var UTC-sekundet litt lengre enn SI-sekundet, og ble endret med jevne mellomrom for å tilnærme seg jordens rotasjon. Nåværende definisjon av UTC, som istedet bruker skuddsekund, ble tatt i bruk fra 1. januar 1972.

Ett ekstra sekund

31.12.2005 kl. 23.59.60 UTC ble det lagt til ett sekund. Dette skjedde også 31.12.2008 kl. 23.59.60 UTC, 31.06.2012 kl. 23.59.60 UTC, 31.06.2015 kl. 23.59.60 UTC og 01.01.2017 kl. 00.59.60 norsk tid. Dette er fordi Jorden roterer uregelmessig, mens de rundt 400 atomurene, som bestemmer verdens «legale tid», UTC, går jevnt. På noen avanserte klokker vises skuddsekundet som 23.59.60 UTC i ett sekund før den tikker videre.
Breidafjord

Breidafjord (islandsk Breiðafjörður) er som navnet sier en lang og brei fjord helt vest på Island. Den er omtrent 50 km vid og 125 km lang. Fjorden deler området Vestfjordene (Vestfirðir) fra resten av landet. Breidafjord er omgitt av fjell, inkludert isbreen Snæfellsjökull, halvøya Snæfellsnes på sørsiden og Vestfjordhalvøya til nord.

Natur

Breidafjord har spektakulære omgivelser med land bestående av grunne sjøer, smale fjorder og viker og en indre tidevannsdel som er strødd med omtrent 3 000 øyer, holmer og skjær. Området har omtrent halvparten av Islands tidevannsareal og forskjellen mellom flo og fjære kan bli opptil seks meter. Fjellene består av hardt berg på toppen av løsere materiale som ble dannet av vulkanaktivitet på tertiærtiden. Området består av hovedsakelig av stabler av basaltisk lava som ble kraftig erodert av isbreene i løpet av kvartærtiden og således dannet det spredte og forskjellige landskapet med flere stivnete bergformasjoner, noen som kun er synlig ved lavvann. Det nest største fjellet er Hekla på 1491 moh.

Planter og dyreliv

Den store tidevannssonen har stort biologisk mangfold og en utstrakt algeskog og andre viktige habitat for fisk og virvelløse organismer. Området forsørger 230 klasser med karplanter og rundt 50 ynglende fuglearter, blant annet toppskarv, polarmåke, havørn, ærfugl, teist og polarsvømmesnipe. Området er et viktig samlingspunkt for ringgås og polarsnipe før trekket sørover. Steinkobbe og havert har deres viktigste fiskested på øyene og skjærene.
Flere hvalarter er ofte å finne i fjorden, inkludert nise, kvitnos, spekkhogger og vågehval.

Økonomi og økologi

Fiskerier, turisme og algehøsting er andre viktige inntektsområder for området. Breidafjord er også gyteområde for mange typer betydningsfulle matfisk.

Transport

Om været er bra er det mulig å se Vestfjordkysten fra Snæfellsnes, men virkeligheten er det 40 km unna. Fra en liten havn i Stykkishólmur går det en ferge til Vestfjordene, men det er også mulig å reise over land med bil. Vegen går fra øst for Snæfellsnes langs Hvammsfjörður, den smaleste delen av Breidafjord.

Kultur og historie

De mange øyene i Breidafjord var bebodd i tidligere tider. Den viktigste av disse er Flatey som om sommeren kan bli nådd med ferge. Under middelalderen, spesielt på 1100-tallet, var det et augustinerkloster som representerte et senter for islandsk bokkultur her. Det mest omfattende middelaldermanusskriptet, Flateyboka, ble skrevet og illustrert her. Siden har øya vært en betydningsfull handelsstasjon.
Croagh Patrick

Croagh Patrick, fra irsk Cruach Phádraig som betyr «Patricks fjell» er et 764 m høyt fjell på vestkysten av øya Irland. Fjellet er et viktig pilegrimsmål.
Det ligger 8 km fra byen Westport i grevskapet Mayo i Irland, ved foten av fjellet ligger landsbyene Murrisk og Lecanvey. Fjellet utgjør sørdelen av en u-dal dannet av en isbre i siste istid. Dalen fører ut til Clewbukten. Croagh Patrick er del av en lengre åskjede som går fra øst til vest, i vest ligger fjellet Ben Goram.
Fjellet har navn etter Patrick av Irland, men er lokal kjent som «the Reek». I Ulsterannalenes innførsel for året 1113 kalles fjellet Cruachán Aigle («Ørnefjellet»).

Pilegrimsmål

Croagh Patrick har vært et valfartsted for pilegrimer i uminnelige tider. Det har vært hevdet at valfartene til fjellet er en førkristen tradisjon, den kristne valfarten er begrunnet i fortellingene om at St. Patrick på 400-tallet fastet på toppen av fjellet i førti dager og siden bygde en kirke der. Det blir sagt at Patrick etter å ha fullført fasten kastet en bjelle ned fjellsiden, og med det forviste alle slanger fra Irland.
Det er særlig den siste søndagen i juli, som lokalt kalles Reek Sunday, hvor pilegrimer kommer til Croagh Patrick. Flere tusen bestiger fjellet den dagen, mange av pilegrimene går barføtt opp fjellet. I 2006 var det 15 000 mennesker som gikk opp denne ene dagen, tidligere år har det sannsynligvis vært enda flere.
På toppen ligger det et lite kapell som ble innviet i 1905.

Kilder

Irish Times, artikkel om pilegrimsvalfarten i 2006 html (engelsk)
The Kulta Beats

The Kulta Beats er en norsk musikkgruppe som ble dannet i Trondheim. I 2004 ga de ut EP-en Loose Fit og samme år kom debutalbumet Civilize the Brutes og i 2006 kom albumet Relication Bomb.
Åke kansler

Åke kansler var en norsk kapellgeistlig og statsmann. 
Herr Åke hadde muligens svensk eller dansk opphav og var senest 1293 blitt vigslet til diakon og knyttet til den kongelige kapellgeistligheten. I 1296 var han kannik ved hovedkapellet Apostelkirken i Bergen. I den islandske biskop Laurentius' saga heter det at herr Åke var magister etter universitetsstudier utenlands og en fremragende klerk som kunne gjøre rede for kirkerettslige spørsmål på både latin og norrønt mål.
Han dukker opp i kildene i 1293 som kansler for hertug Håkon og tjente ham fra 1299 som Norges rikes kansler, nære rådgiver og medlem av kongens råd. Senest fra 1306 hadde herr Åke underhold av et prebende ved Mariakirken i Oslo, hvor han i 1312 var prost med lendmanns rang, en stilling han trolig hadde allerede i 1306. 
Dette i 1312 er det siste man vet om Åke. Neste kansler etter Åke var Ivar Olavsson som tiltrådte omkring 1314. 
Sammen med Håkon Magnusson skapte Åke en ny og fastere kanselladministrasjon i tilknytning til Mariakirka, og la dermed grunnlag for at rikskanslerembet skulle tillegges prosten ved Mariakirka som fast ordning. Herr Åke beseglet en lang rekke hertug- og kongebrev. Han beseglet bl.a. det store privilegiebrevet til Mariakirken fra 1300.
Arne Sigurdsson

Liv

Arne var bror av sin etterfølger Audfinn Sigurdsson. Han er omtalt som kannik i Bergen i 1292, da han var en av utsendingene til England som skulle forhandle om arven etter prinsesse Margrete. I 1297 ble han og biskop Narve valgt til å dømme i striden mellom erkebiskop Jørund og domkapitlet i Nidaros. Av grunner som trolig har hatt med striden å gjøre ble han imidlertid satt i fengsel av Audun Hugleiksson, og først frigitt etter kong Eiriks død i 1299.
Han ble valgt til biskop i Bergen 14. desember 1304 som Narves etterfølger, og 5. desember 1305 ble han innviet av erkebiskopen i Jonskirken. Som biskop begynte han å føre en kopibok over bispesetets brev, Bergens kopibok, som er bevart i avskrifter. Den viser at Arne gikk inn for å fremme sølibatet blant prestene og ville tvinge dem til å sende fra seg frillene deres. Etter biskop Erlend av Færøyenes død i 1308 kom han opp i en strid med erkebiskopen i Nidaros om hvem som skulle ha rett til å besette bispestolen på Færøyene. For å fremme sin sak møtte han på kirkemøtet i Vienne (1311–1312). Han hadde også en strid med de tyske kjøpmennene i Bergen, for å tvinge dem til å betale tiende.
Det er bevart en katalog over biskop Arnes bibliotek, som viser at han har vært en ganske lærd mann. Katalogen ble funnet i universitetsbiblioteket i Uppsala og undersøkt av historikeren Gustav Storm. Blant Arnes bøker var det kirkerettslige arbeidet Summa Gaufredi (Goffredus de Trano), den eldre Gulatingsloven, og Didrikssagaen.
Sunnylven kirke

Tidlegere kirker i Sunnylven

Det har vært kirke i Sunnylven siden middelalderen. Den første stod på Korsbrekke og var trolig bygget rundt 1150. Det tidligste man finner den nevnt i skriftlige kilder er i Aslak Bolts jordebok fra rundt 1433. Dette skal ha vært en stavkirke i korsform. I 1720 var kirken «af et Guds veir meget ruineret, taget, kjøler og vindski var næsten afblæst». Denne kirken ble tatt av skredet «Korsbrekkfonna» 15. mars 1727. Til å erstatte den ble det bygget en korskirke på Hellesylt i 1730. Korskirken ble revet i 1858 for å gi plass den nåværende kirken. Gamlekirken var da blitt for liten.
Micronthophagus

Utseende

Små, ovale, brunlige skarabider. Disse artene har gjerne forholdsvis store fasettøyne, hannene har ikke horn på hodet, og oversiden kan være kledt med oppstående hår.

Levevis

Gjødselgraverne er knyttet til møkk. De graver tunneler under møkka, som ofte kan være overraskende lange sammenlignet med billens størrelse, og leder ned til et ynglekammer der hunnen arbeider møkka til en ball som hun legger egg på.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Euscorpius koci

Utseende

Nokså små (gjerne 30-50 mm), middels kraftige skorpioner med kraftige pedipalper (klør). Kroppen er temmelig jevnbred, halen kort og tynn med et temmelig slankt broddsegment (dermed også små giftkjertler).

Levevis

Disse skorpionene finnes gjerne i tørre, åpne områder, for eksempel maquis.

Utbredelse

Slekten finnes i familien Euscorpiidae som er den artsrikeste skorpiongruppen i Europa, der det er funnet 14 arter i denne slekten. Arten finnes i Tyrkia.
Bund der Vertriebenen

Bund der Vertriebenen (forbundet av fordrevne, BdV) er en tysk organisasjon som representerer rundt 15 millioner mennesker som ble fordrevet fra sine hjem i Øst-Tyskland og andre deler av Sentral- og Øst-Europa av Stalin og regimene i bl.a. Polen og Tsjekkoslovakia etter annen verdenskrig. Organisasjonen ble grunnlagt i 1957 gjennom sammenslåing av Vereinigung der Landsmannschaften og Bund vertriebener Deutscher, som paraplyorganisasjon for et større antall organisasjoner, og har idag ca. 2 millioner medlemmer. Organisasjonen arbeider spesielt for rettighetene til ofrene for fordrivelsen, og har særlig vært engasjert i sosialt og kulturelt arbeid. Den finansieres bl.a. av den føderale regjeringen, og er en betydelig politisk kraft i Tyskland. Organisasjonen arbeider også spesielt for å fremme menneskerettigheter og mot alle former for etnisk rensning i alle deler av verden, og har tatt initiativet til menneskerettighetsstiftelsen Zentrum gegen Vertreibungen. Grunnlaget for organisasjonens arbeid er Charta der deutschen Heimatvertriebenen fra 1950. Årlig arrangerer organisasjonen Tag der Heimat, som fungerer som en halvoffisiell minnedag hvor de høyeste representantene for den tyske staten pleier å delta.
Aethecerinus

Utseende

Middelsstore, avlange, rødbrunlige trebukker, dekkvingene med to gule tverrbånd. Artene ligner overflatisk på trebukker i gruppen Clytini, men har lengre antenner enn disse. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede, rundede i spissen. Beina er forholdsvis lange, middels kraftige.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige USA og Baja California.
Karl Kautsky

Bakgrunn

Karl Kautsky var sønn av en østerriksk mor og en tsjekkisk far. Hans mor Minna Kautsky, født Jaich, var skuespillerinne og forfatterinne. Hans far, Jan Kautsky, arbeidet som teatermaler.
I 1863 flyttet familien fra Praha til den østerrikske hovedstad Wien. Kautsky gikk på Stiftsgymnasium Melk og Akademisches Gymnasium Wien. I Wien ble han brennemerket av medelever og lærere som «mischling» (blandingsperson) og diskriminert. Med «blandingen» var det slaviske (tsjekkiske) innslaget poenget - i datidens gjengse politiske østerrikske politikk var det utbredt en rasisme som betraktet slaverne som mindreverdige. Dette vakte hos Kautsky (som han selv skriver senere i livet) et dypt hat mot habsburgermonarkiet. Han ble sent i ungsomsårene tilsvarende opptatt av tsjekkisk uavhengighet.
Under den tysk-franske krig i 1870/1871 sympatiserte han med Frankrike, som han anså som en mulig støtte til den tsjekkiske uavhengighetsbevegelse. Men utfallet av Pariserkommunen skuffet ham og fikk ham til å miste sin iver for Frankrike. Pariserkommunens nederlag var et slag mot det direkte demokrati og folkets felleseiendom. Kautsky ble da mer interessert i sosialismen.

Politisk engasjement

Han ble aktiv i sosialdemokratiet, og grunnla og var redaktør for det teoretiske tidsskriftet Die Neue Zeit (Ny Tid), som fikk svært stor betydning. Kautsky skrev det tyske sosialdemokratiske partiets Erfurtprogram fra 1895, var en ledende kritiker av Eduard Bernsteins «revisjonisme», og gikk særlig hardt ut mot sosialdemokrater som så positivt på kolonialismen. Kautsky ble i denne tiden sett på som en ortodoks og dogmatisk marxist.
Da første verdenskrig brøt ut, vaklet han i begynnelsen fordi han som mange tyske sosialdemokrater sterkt mislikte tsar-regimet i Russland. Men fra 1915 vendte han seg mot krigen, og sluttet seg i 1917 til antikrigspartiet USPD (Det uavhengige sosialdemokratiske partiet i Tyskland). Kautsky tok sterkt avstand fra bolsjevikrevolusjonen i Russland, fordi han mente det tilbakeliggende landet ikke var modent for sosialisme, og fordi diktatur som det bolsjevikiske etter hans syn aldri kunne føre noe godt med seg. 
Kautsky mente demokrati var en absolutt forutsetning for sosialisme. Han kritiserte også Lenin for sistnevntes kritikk av imperialismen, og mente i stedet at man burde ønske imperialismen velkommen ut fra et synspunkt om at en hyperimperialisme, der hele verden var sammenvevet i en internasjonal kapitalisme, gjorde sosialismen uunngåelig. Dette synspunktet ble blant annet kritisert av Rosa Luxemburg.
Noen av de viktigste verkene til Karl Kautsky inkluderer Sosialismen og kolonipolitikken (1907), Proletariatets diktatur (1919), Terrorisme og kommunisme (1919), og Marxisme og bolsjevisme – demokrati og diktatur (1934).
Stian Ruethemann

Stian Ruethemann er en gitarist og låtskriver fra Kristiansand. Han er kjent for å spille gitar og skrive låtene i ekstrem-metallbandet Horizon Ablaze. Ruethemann skriver disse låtene i samarbeid med co-founder av bandet Kevin Kvåle.
Remote procedure call

Remote procedure call (RPC) er innenfor distribuert databehandling navnet på et prosedyrekall (subrutinekall) som utføres i et annet adresseområde (vanligvis på en annen datamaskin i et datanett), men som blir kodet som om det var et lokalt prosedyrekall, uten at programmereren ekslipsitt spesifiserer detaljene for interaksjonen. Programmereren skriver det samme programmet uten å ta hensyn til om prosedyren for det utførende programmet er lokalt eller på en annen maskin. Dette er en form for klient-tjener interaksjon som typisk blir implementert i et meldingssystem som er basert på forespørsel-respons. Analogien i objektorientert programmering er distribuert objektkommunikasjon.
Arabia Felix

Arabia Felix (latin for «det fruktbare Arabia», eller i overført betydning «det lykkelige Arabia») er en gammel betegnelse på den sørligste del av Den arabiske halvøy. De gamle romere delt inn den arabiske verden i Arabia Deserta, Arabia Felix og Arabia Petraea.
Fra omkring 800-tallet f.Kr. til 525 e.Kr. dominerte to fremstående riker etter tur den sørlige del av Den arabiske halvøy, det sabeeiske og det himyarittiske. Området var relativt fruktbart med tilstrekkelig nedbør og et fuktig klima, og det bidro til å forsørge en bofast befolkning. Disse sivilisasjonene var så imponerende og velstående at grekerne kalte området for Eudaimon Arabia, «det lykkelige Arabia». Romerne oversatte dette senere til sitt språk: Arabia Felix. Herodot skrev omkring 450 f.Kr.: «Dette er det eneste landet i verden der røkelse vokser, og myrra, og kanel, og eteriske oljer ....hele landet dufter av overjordisk vellukt».
Det er dem som hevder at Eudaimon Arabia rett og slett er en gresk feiloversettelse. Det ordet som ligger til grunn er Jemen, som i våre dager er navnet på landet som dekker det meste av det gamle Arabia Felix. På arabisk betød Jemen fra begynnelsen av høyre side eller høyre hånd. Når araberne nevner de fire himmelretninger begynner de med øst, der solen går opp. På denne måten har Jemen (som altså betyr «høyre [hånd]»), også fått betydningen sør. Eller, sier araberne, høyre hånd er mye finere en den venstre. Den venstre hånden kalles gjerne for «den skitne hånden», og antitetisk oppfattes motsatt hånd dermed som den velsignede, den lykkelige.
Dermed har antikkens grekere oppfattet dette området - Arabia Yemen - som det lykkelige Arabia - Eudaimon Arabia - Arabia Felix. Egentlig betød det på arabisk bare det [høyre = ] sørlige Arabia.
Shani Tarashaj

Landslaget

25. mars 2016 fikk han sin første landskamp for Sveits mot Irland.
Han ble tatt ut i Sveits EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
MB «Mørkfos»

Kilder

Fet Menighetsblad nr 2 – mars 2007
MB «Mørkfos»' nettside.
Jurij Utkin

Idrettskarriere

Utkin deltok i sitt første VM ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2009 i Vuokatti i Finland. I skiskyting kom han på 8.-plass på 3,6 km jaktstart, og 9.-plass på 12,5 km. I langrenn kom han på 8.-plass på 20 km klassisk stil og 12.-plass på 10 km fristil. 
Han deltok ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver i Canada. Her fikk han to 9.-plasser i skiskyting; på 3 km jaktstart og på 12,5 km. I langrenn fikk han 8.-plass på 10 km klassisk stil og 12.-plass på sprinten. Året etter deltok han ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011 i Khanty-Mansiysk i Russland, der han fikk 5.-plass på 20 km langrenn som beste resultat. Han kom for øvrig på 10.-plass på 10 km og 12.-plass på langrennssprinten. I skiskyting kom han på 10.-plass på 12,5 km og 11.-plass på 3 km og 7,5 km. 
To år senere fikk han sin første VM-medalje, da Ukraina kom på 2.-plass på 4 x 2,5 km stafett i langrenn. Individuelt kom han på 5.-plass på 10 km, 6.-plass på sprinten og 10.-plass på 20 km. I skiskyting fikk han to 4.-plasser, på 7,5 km og 15 km, og 6.-plass på 12,5 km.
Han representerte Ukraina igjen ved de paralympiske vinterlekene 2014 i Sotsji, der Ukraina kom på 2.-plass på 4 x 2,5 km stafett langrenn, åpen klasse. I langrenn individuelt kom han på 7.-plass på 20 km klassisk og 11.-plass på 10 km fri teknikk, mens i skiskyting kom han på 4.-plass på både 7,5 km og 15 km, og 5.-plass på 15 km.
Wirmer-fanen

Wirmer-fanen, også kjent som Motstandsflagget eller Stauffenberg-flagget, er et forslag til Tysklands nasjonalflagg, foreslått av den katolske juristen og motstandsmannen Josef Wirmer, deltager i 20. juli-attentatet i 1944. Fargene er basert på Tysklands nasjonalfarger, fargene brukt av de revolusjonære tyskere som kjempet mot Napoleon på 1800-tallet; korset stammer fra Wirmers religiøse overbevisning, og er likt de nordiske korsflagg. I nyere tid har det blitt populært blant høyreekstreme og nasjonalistiske grupper, som PEGIDA. Flagget ble ikke valgt av Det parlamentariske råd i 1948-49. En modifisert versjon ble brukt av Christlich Demokratische Union fra 1953 til omtrent 1970.
Miao

Kultur

Miao-språk er et enstavelses tonespråk, og er beslektet med yao. Miao-folk har tradisjonelt vært organisert inn i eksogame klaner; de driver svedjebruk, og dyrker hovedsakelig ris. I Thailand og deler av Laos dyrkes også opiumsvalmuer, hvor produksjonen har utgjort deres eneste inntektskilde. Hjelpeorganisasjoner, blant annet fra Norge, har deltatt i å motarbeide miao-folkets økonomiske avhengighet av opiumsproduksjon.