google/wiki40b huggingface dataset:
Zuo Zongtang

Tidlig karriere

Zuos karriere fikk en dårlig start da han som ung strøk til den kinesiske embedsmannseksamen sju ganger (fra ~1822 til 1835). Han bestemte seg for å oppgi planene sine om å bli en sivil tjenestemann og dro tilbake til hjemstedet ved Xiangjiang i Hunan for å oppdrette silkeormer, lese og drikke te. Det var i denne perioden han først interesserte seg for vestlig vitenskap og politisk økonomi.

Taipingopprøret

Zuo var 38 år gammel da taipingopprøret brøt ut i 1850, og Zuo ble leid inn som en rådgiver av staben til Hunans guvernør. I 1856 ble han formelt tilbudt en jobb i Hunans provinsregjering.
I 1860 fikk Zuo kommandoen over en frivillig hærstyrke på 5000 mann (senere kjent som «Chu-arméen»), og i september hadde han drevet taipingene ut av Hunan- og Guangxi-provinsene, og inn til kystregionen Zhejiang.
Zuo inntok byen Shaoxing, og derfra dro han inn i Fujian- og Guandong-provinsene, hvor opprøret først hadde startet. I 1863 ble Zuo utnevnt til Zhejiangs guvernør og til krigsundersekretær.
I august 1864 beseiret han sammen med Zeng Guofan taipingenes tenåringskonge, Hong Tianguifu, og slo dermed i stor grad ned opprøret. Han ble utnevnt til jarl Keijing av den første klasse for hans rolle i å slå ned opprøret. Zuo ble sammen med Zeng Guofan og Li Hongzhang kjent som Zeng, Zuo, Li, lederne som slo ned opprøret.
I 1865 ble Zuo utnevnt til Zǒngdū (visekonge eller generalguvernør) av Fujian  og Zhejiang (Minzhe – 1862/65-1866). Det følgende året overså Zuo byggingen av Kinas første moderne skipsverft og marineakademi i Fuzhou.

Suksess og utnevnelser

Zuos suksess fortsatte. I 1867 ble han utnevnt til zǒngdū over Gansu og Shaanxi (Shaangan – 1866–1876/1878) av den keiserlige kommissæren over hæren i Shaanxi. I denne stillingen klarte han å slå ned ett nytt opprør, nianopprøret, i 1868.
Etter denne militære seieren dro han vestover med sin hær på 120 000 mann og vant mange seire over de opprørske muslimene i Nordvest-Kina (Shaanxi, Gansu, Ningxia, Qinghai og Kinesisk Turkestan) i 1870-årene. I 1878 klarte han å slå ned Yaqub Begs opprør i Xinjiang og hjalp til å forhandle fram en slutt på den russiske okkupasjonen av grensebyen Ili.
For sine tjenseter til nasjonen og keiseren ble Zuo utnevnt til storsekretær (nèigé) av storsekretariatet, og ble i 1878 forfremmet til marki.

Senere liv og død

Zuo var nå i søttiåra, og ble utnevnt storrådet, da Qing-rikets kabinett, i 1880. Zuo var bekymret for den byråkratiske politikken, og spurte om å bli fritatt fra sine plikter, og ble i stedet utnevnt til zongdu over Liangjiang (Anhui, Jiangxi og Jiangsu – til 1884). Da den fransk-kinesiske krig brøt ut i 1884, mottok Zuo sin fjerde og siste kommisjon som øverstkommanderende og keiserlig kommissær for hæren og inspektørgeneral for kystforsvaret i Fujian (inkludert Taiwan). Han døde kort tid etter at våpenhvilen ble undertegnet av de to nasjonene, i Fuzhou i 1885.
Rally Australia

Rally Australia  er et rally som inngår i rally-VM. Dette rally ble holdt i og omkring Perth i den australske delstaten Western Australia mellom 1988 og 2006.
Rally Australia er populært både blant tilskuere og deltagere. Dette rally ble kåret til «årets rally» i 1995, 1999 og 2000 av VM-lagene. Tross dette har Western Australias turistråd på grunn av lønnsomhetsproblemer sagt opp kontrakten med det internasjonale bilsportsforbundet FIA, noe som førte til at 2006-rallyet ble det siste i Perth. Det var planer om å fortsette i Queensland fra 2008, men i stedet havnet rallyet i New South Wales. Etter planene skulle rallyet holdes annet hvert år mellom 2009 og 2017.
Rallyet omfattet spesialstrekninger i de skogsbevokste fjellområdene omkring Perth og de spesielt tilskuervennlige stekninger i Langley Park (mellom 1992 og 2002 samt 2005) eller Gloucester Park (2003, 2004 og 2006).

Forholdene

Rallyet er kjent for sine krevende forhold og raske strekninger. Fords lagsjef Malcolm Wilson beskrev Rally Australia 2006 som det raskeste etter Rally Finland.
De spesielle trekningene omfatter til dels meget smale skogsveier med «koksgrus» på halve underlaget. 2006 års vinner Mikko Hirvonen beskrev det som å kjøre på is på sine strekninger. Dette er spesielt vanskelig for de førere som kjører først på strekningene.
I 2006 var det mye tørt og vindstille vær, noe som var besværlig for de etterfølgende førere, Petter Solberg ble tvunget til å stanse på den niende strekningen på grunn av tåken som hang igjen i luften og gjorde det umulig å se veibanen. Solberg hadde også hatt utur under et tidligere rally Australia. I 2005 sluttet hans rally da han kolliderte med en kenguru.
Dette rally er også kjent for de spektakulære luftseilaser i det bergaktige terrenget, kanskje fremforalt i Bunningshoppet som også har et vannhinder på slutten av den bratte nedforbakken.
Sjur Ludvigsen Trovaag

Krigstjeneste

Trovaag var med i kampene i Norge i april og mai 1940. Han reiste våren 1942 til England MK «Laila» og gikk inn i marinen. Som en del av Shetlandsgjengen var Trovaag med på 6 tokt over Nordsjøen.
Under Operasjon Martin (Red) var Trovaag om bord på MK «Bratholm I» og ble da tatt til fange. 2. april 1943 ble Trovaag og syv andre fra Operasjon Martin (Red) henrettet av tyskerne.
FC Football

FC Football er et norsk fotball-program som sendes på TV 2-kanalene siden 2011. Programmet sendes på TV 2 Sport Premium og TV 2 Zebra og ledes av av Aleksander Schau og Thomas Aune. Programmet baserer seg på skråblikk, kuriositeter og gode historier tilknyttet fotball.
Torsfonna

Torsfonna er en platåbre på Spitsbergen på Svalbard. Den ligger på Lomfjordhalvøya i Ny-Friesland. Den er oppkalt etter den norrøne guden Tor.
Unione di Centro (2002)

Historie

Partiet ble dannet i 2002 ved en sammenslåing av Centro Cristiano Democratico (CCD), Cristiani Democratici Uniti (CDU) og Democrazia Europea. Partiet var ved parlamentsvalget i 2006 en del av valgalliansen Casa delle Libertà, mens det ved 2008-valget alliert med Rosa Bianca og skiftet navn i Unione di Centro.
Vishnu (band)

Vishnu var et norsk rockeband fra Tromsø etablert i august 2002 og offisielt oppløst november 2013. Høsten 2004 vant de Zoom-konkurransen sammen med Rumble in Rhodos og Purified in Blood og fikk som følge av dette en landsdekkende turné våren 2005. Bandet ga i 2006 ut EP-en Lost Soul's Church på labelen Feedback Underground, med distribusjon av Tuba Records.
I 2010 kom Vishnus debutalbum, Outskirts of Love, på labelen Big Dipper Records og i januar 2013 kom Nightbeat love, og mottok fine kritikker.
Suzuki TS50X

Suzuki TS50X (Suzuki X) er en moped produsert i Japan av Suzuki i perioden 1984 til 2001.
Mopeden ble levert med en luftkjølt ensylindret motor på 49 cm³, denne gav 2,9 HK. Den hadde 5 trinns manuell gir, og våtclutch.
Suzuki TS50X var svært populær og er fremdeles i dag Norges mest solgt moped. Den mest solgte TS50X er modellen som er lik helt fra år 1996 til år 2001.
De norske modellene hadde kun en sitteplass, andre modeller kunne ha fothvilere bak og lang-sal for 2 personer.
Det eneste store forandringen som ble gjort fra 1984 til 2001 var designet, sykkelen fikk ny farge på rammen, tetting av hullene like ved sallås, dekslene og forskjellig motiv på dekalene.
Forgjengeren av TS50X var Suzuki ER50 og etterkommeren var Suzuki RMX 50.
Billericay

Historie

I Norsey Wood utenfor byen finner man gravhauger fra bronsealderen og jernalderen, og det er også andre spor etter bosetninger fra disse periodene. Man har også funnet spor etter en romersk bosetning, og det kan ha vært en mindre festning for en romersk kavaleriavdeling ved Blunts Wall.
Sakserne slo seg ikke ned i Billericay, men i Great Burstead omkring tre km sør for byen. I Domesday Book (1086) er byen ikke nevnt, og sognekirken lå i Great Burstead. Først i 1291 finner man navnet Byllyrica i et dokument.
I det 1200- og 1300-tallet gikk en av pilegrimsrutene til Canterbury gjennom Billericay. Det er sannsynlig at en del valgte å overnatte der, ettersom de ved Tilbury måtte krysse Themsen og dermed trengte å vente dersom det var blitt kveld. Dette kan være forklaringen på at et siden middelalderen har vært et uforholdsmessig stort antall vertshus i byen.
Den 28. juni 1381 stod den siste konfrontasjonen under bondeopprøret i Norsey Wood. Rikard IIs menn beseiret opprørere fra Essex, og drepte omkring 500 av dem.
Noe senere ble byen påvirket av Wycliffe-predikanter. Fire personer fra Billericay (Thomas Watts, Joan Hornes, Elizabeth Thackwell og Margaret Ellis) ble henrettet ved brenning for sin tilknytning til reformbevegelsen. Senere, under den marianske forfølgelse, ble protestantene Joan Potter og James Harris brent i byen.
Et av pilegrimsfedrenes møter før de la ut i «Mayflower» skal ha funnet sted i Billericay. Dette har satt sine spor i navn på steder og institusjoner; blant annet heter Sunnymede Schools hus Mayflower, Pilgrim, Chantry og Martin (etter Christopher Martin). Fire personer fra Billericay var med på skipet, blant annet Christopher Martin. Han og hans hustru døde sammen med Solomon Prowe og John Langemore kort tid etter ankomsten ved Cape Cod i Massachusetts. Senere skulle flere følge i deres fotspor, og i 1655 ble byen Billerica grunnlagt i Massachusetts til minne om byens første utvandrere.
I georgiansk tid ble det bygget mange mange nye hus i Billericay, og flere gode eksempler på georgiansk arkitektur er bevart. Et av de mest kjente er Burghsted Lodge i High Street, som nå huser det offentlige biblioteket. I 1840 ble Union Workhouse reist for å implementere fattigloven. Deler av bygningen ble senere innlemmet i St. Andrews hospital. Sykehuset er nå nedlagt, og flere av bygningene er konvertert til boliger.
Jernbanen kom til Billericay i 1889, i form av en stasjon på Great Eastern Main Line mellom London og Southend-on-Sea.
I 1916, under den første verdenskrig, ble en zeppeliner (L32) skutt ned over Billericay. Det brennende vraket holdt på å ramle ned rett i High Street, men traff i stedet et jorde like i nærheten. Det er mulig at denne zeppelineren var identisk med «spøkelseszeppelineren» som hadde svevet over Tonbridge tidligere samme dag.
Pseudoperotis

Utseende

Middelsstore, kraftige, mørke praktbiller med metallglans. Oversiden er tett og kraftig punktert.

Levevis

Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Norges ambassade i Damaskus

Norges ambassade i Damaskus huser den norske ambassadør til landet Syria der Damaskus er hovedstad.
Norge og Syria etablerte bilaterale forbindelser i 1948. Det var da sendemannen stasjonert ved Norges ambassade i Kairo som var sideakkreditert til Damaskus.  Fra 1986 var også Norges ambassade i Beirut flyttet til Damaskus.
Dreng

Dreng (norrønt: drengr, «ung mann», opprinnelig tykk stokk) er et skandinavisk uttrykk for gutt. På dansk er det den vanlige betegnelsen for en gutt, mens på norsk brukes det idag utelukkende i betydningen gårdsgutt. Dreng blir også tidvis brukt som fornavn.
Gladsaxehus

Gladsaxehus (Gladsax hus) er i dag en ruin etter den tidligere borg og setegård, og ligger i Gladsax i Skåne, et par kilometer vest for Simrishamn (tidligere dansk: Simmershavn) og et par mil nordøst for Glimmingehus. Borgen lå umiddelbart øst for kirken og kirkegården.

Historie

Gladsax nevnes første gang i skriftlige kilder 1322, hvor erkebiskop Esger Juul utferdiget et privilegiebrev og stadfestet bestemmelser som var utferdiget av erkebiskop Eskil på 1100-tallet, om at fire kirker skulle legges under Tommerup kloster, blant dem ecclesiam sancti Jacobi in Glathsyas. I begynnelsen av 1400-tallet utnevnte unionsdronningen Margrethe I Gladsaxehus til kongelig lensborg.
I år 1314 skriver ridderen Børge Thorkildsen av den skånske ætten Bing seg til Gladsax. En senere eier ble Ide Pedersdatter Falk som levde fra 1358–1399. Ide var i sin tid en av Skånes absolutt mektigste kvinner og eide etter sin første mann betydelig flere gods enn noen av sine tre brødre. Hun var også i tett forbindelse med både Margrethe I og Roskildes biskop Peder Jensen Lodehat, som var dronningens rådgiver. Da Ide døde hadde hun, foruten et påtenkt kloster i Gladsax, også testamentert eiendeler til sitt kvinnelige tyende. De var blitt tilgodesett med både seng, sengetøy og litt penger til en trygg alderdom i et kloster.   
I ca. 200 år residerte lensherrer på Gladsaxehus over Gladsax len, blant andre Eskil Mogensen Gøye (lensmann 1471 – †1476), Jens Holgersen Ulfstand (trolig lensmann 1476 – †1486) og Sten Basse Bille (lensmann 1490 – †1506). Gladsax utgjorde et selvstendig len frem til 1621 hvor det inngikk i Christianstad len, og hvor kong Christian 4. makeskiftet Gladsax slott og hovedparten av lensgodset til Jacob Beck. Ved kommunereformen 1952 ble Gladsaxe kommune innlemmet i Simrishamn by.
Afrikamesterskapet i fotball for kvinner 1995

Afrikamesterskapet i fotball for kvinner 1995 var den andre gjennomføringen av Afrikamesterskapet i fotball for kvinner. Mesterskapet ble gjennomført som en ren cup, der lagene møttes hjemme og borte. Det var nye lag som meldte seg på, og det var bare to av de åtte påmeldte lagene som trakk seg. Vinneren kvalifiserte seg til VM.
Caproni Ca.87

Historie

De polske emigrantene i USA ble inspirert av de transatlantiske krysningene i året 1927 til å gjøre et egne forsøk, og en besetning på to mann ble valgt; Adam Kowalczyk og Wlodzimierz Klisha. Disse reiste til det europeiske kontinentet og kontaktet de ulike flyprodusenter i Frankrike, Tyskland og Italia. I 1929 falt valget på Caproni som kunne levere et Ca.73ter fly til dem. Polakkene aksepterte flyet fordi det kunne lande på vann i nødsfall, og var enkelt å modifisere for den planlagte overflygningen til det nordamerikanske kontinentet. Den enslige motorgondolen ble fjernet og erstattet med to motorgondoler med to Isotta-Fraschini Asso 200 hver, med en samlet ytelseskraft på 800 hestekrefter. Flyet ville ha 12 brenselstanker i tillegg til fire fra før.
Flyet, som fikk navnet «Polonia», lettet den 15. juni 1929 etter kort tids arbeid og var beredt for den planlagte krysningen som skulle skje 4. juli samme år. Flyet skulle lettet fra Medionali flyplass i Italia, deretter til Baldonnel flyplass i Irland hvor man ville vente på gunstige vindforhold. Ruten over Atlanterhavet var ment å ende ved den kanadiske østkysten, derfra skulle man videre til Chicago. Den polske besetningen opplevde imidlertid alvorlig motorsvikt allerede i starten, og måtte avbryte flyvningen på ubestemt tid. Samme år dro et annet fly med en polsk besetning om bord, «Orzel Bialy» («Hvite Ørn»), fra Le Bourget i Frankrike. Etter å ha tilbakelagt 2 140 km over havet fikk Amiot 123-flyet motorhavari og måtte nødlande ved øya Graciosa i Azorene den 13. juli 1929. Den ene av besetningen på to mann omkom.
Etter å ha mottatt nyheten om tragedien besluttet Kowalczyk og Klisha å oppgi forsøket om å krysse Atlanterhavet, og returnerte flyet til Caproni.
San Miguel de Velasco

San Miguel de Velasco er en by i departementet Santa Cruz i Bolivia.
South African National Antarctic Expedition

South African National Antarctic Expedition (SANAE) er betegnelsen på Sør-Afrikas forskningsstasjoner i Antarktis.
Den første stasjonen, SANAE I, ble etablert i 1959 ved overtagelse av Norges stasjon Norway Station i Dronning Maud Land. Senere har denne blitt erstattet av SANAE II, SANAE III og den nåværende SANAE IV. SANAE III, beliggende på Fimbulisen, ble stengt for vinterbemanning i 1994 fordi den over årene hadde blitt begravd under store mengder snø.
SANAE IV ble bygget mellom 1993 og 1997 på en nunatak på Vesleskarvet og er en av Antarktis' mest moderne baser. Den består av tre sammenkoblede enheter på to etasjer, med en samlet lengde på 176 meter. Hele stasjonen er bygget på påler, fire meter over steingrunnen. Stasjonen har en bemanning på omtrent 80 personer om sommeren og 10 om vinteren.
SANAE IV får forsyninger fraktet med traktorer fra iskanten 170 kilometer unna. I 2000 forsvant seks 8,5 tonns drivstofftanker i havet da iskanten kalvet, men til alt hell var tankene tomme.
Sande (Sunnfjord)

Næringsliv

Sande har et variert næringliv som favner fra jordbruk og skogbruk, til kommunale tjenester og serviceyrker (dagligvare, frisør). Stedet ligger også sentralt plassert i forhold til Førde som er regionssenteret i Sunnfjord, og Høyanger som har mange industriarbeidsplasser, dette fører til at mange innbyggere på Sande er dagpendlere.
Liljebille

Utseende

Liljebille er mellom 6-8 mm lang. Den har et svart hode og noe utstående øyne. Halsskjold (pronotum), scutellumet  og dekkvingene er skarpt røde på farge. Kroppen er litt langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er, brystpartiet er mye smalere enn dekkvingene. Beina er mørke. 
Den er ganske lik, og kan forveksles med Lilioceris merdigera, men kjennes lett fra denne på at hodet er svart.
Larvene er mer orange, men ser ut som mørk (svart) fugleskitt, siden de omgir seg med et sekret.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Enkelte år kan de bli tallrike og regnes da som skadedyr. 
Liljebille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Tårnkran

Tårnkran er en krankonstruksjon designet for å kunne løfte høyt med stor radius, men som krever begrenset støttebasis. Egner seg derfor til bygging av konstruksjoner der man har begrenset plass på bakken men behov for å nå ut til stor radius med lasten. I dag finnes det på markedet tårnkraner med lav til middels løftekapasitet som kan reise og demontere seg selv på jobbstedet, mens tårnkraner over en viss løfte kapasitet må bygges opp ved hjelp av en annen kran.
Roman Zobnin

Landslaget

31. mars 2015 fikk han sin første landskamp for Russland mot Kasakhstan.
Han ble tatt ut i Russlands tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Han ble tatt ut i Russlands tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Fylkesvei 4136

Fylkesvei 4136 går mellom Eide og Kirkehamn i Flekkefjord kommune. Veien er 2,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 916.
Jaha Solar

Jaha Solar er et Kosovo-basert datterselskap av «Jaha Group», som er en fornybar energi-bedrift med hovedkontor i Fushë Kosova, Kosovo. Jaha Solar er en av Kosovos mest suksessfulle, samt inovative selskaper, og er foreløpig det eneste selskapet som produserer solpaneler i Kosovo og i vest-balkan.

Historie

Jaha Solar-anlegget ble innviet den 2. juni 2016 ved en innledende kapasitet på den første produksjonslinjen på 50 MW per år, og benytter solcellepaneler. Økonomiministeren i Kosovo, Valdrin Lluka, lovet i slutten av oktober 2017 i et møte, støtte til innenlandske produsenter som JAHA Solar.
Raj Ghat og andre minnesmerker

Andre minnesmerker

Raj Ghat kan løselig oversettes til Kongens elvebredd og viser til viktigheten av stedet ved bredden av Yamuna-elven. Flere andre samādhis eller kremasjons-steder for andre kjente ledere finnes i nærheten av Raj Ghat ved bredden av Yamuna. Landskapsarbeidet og beplantingen på disse minnesmerkene ble utført av Alick Percy-Lancaster, den siste engelskmannen som innehadde stillingen som Superintendent of Horticultural Operations iIndia.
Jawaharlal Nehru's samadhi ligger nord for Raj Ghat og er kjent som Shantivan eller Shanti Vana , som betyr «skogens fred». I tilknytning til Nehru er ligger minnesmerket Ekta sthal, stedet hvor K.R. Narayanan, Indias tiende president, ble kremert med fulle statlige æresbevisninger i 2005.
I Raj Ghat-området ligger en park med trær plantet av besøkende embetsmenn og statsoverhoder.
Nittedal og Hakadal Janitsjar

Nittedal og Hakadal Janitsjar (NHJ) er et janitsjarkorps som ble stiftet i 1987. Korpset ble stiftet ved at daværende Nittedal Musikkorps (stiftet i 1936) og Hakadal Musikkorps (stiftet i 1957) gikk sammen. Korpset har sitt virke i Nittedal kommune.
Korpset har de siste årene markert seg som et av landets elitekorps. Korpset har deltatt i samtlige norgesmesterskap for janitsjarkorps siden 1989, fra 2001 i elitedivisjonen, med en andreplass i 2012 som beste plassering så langt.
Gastromat

Gastromat er et blandingskrydder sammensatt av grønnsaker, hvitløk, purre, gjærekstrakt, havsalt, MSG og vegetabilsk ekstrakt. Gastromat er blitt produsert av Sande-bedriften Gastromat AS siden 1966.
Gastromat endret etiketten 2011.
Boksen og etiketten blir laget av den kommunalt eide bedriften Empus AS og levert til fabrikken for å fylles.
Magdalenesøstrene

Bakgrunn

Magdaleneavaskeriene i Irland ble drevet av «Sisters of Mercy» på oppdrag fra den katolske kirken. Unge jenter ble sendt hit av familier eller overført fra barnehjem, og vel fremme havnet de i ett slags fangenskap hvor hensikten var å befri dem fra deres synder.
Synd kunne være å ha en ugift mor, å være for frempå overfor det motsatte kjønn, og det samme gjaldt voldtektsofre som stod frem og fortalte om hendelsen. Men befrielsen fra syndene kostet. Jentene måtte arbeide 346 dager i året uten betaling, som takk fikk de så lite mat at de sultet, og de ble slått, ydmyket og fratatt sine barn om de ble gravide. De fikk sin livstidsstraff her, for mange av kvinnene levde sine liv og døde hos Magdaleneasøstrene. Det siste virkelige Magdalenehjemmet ble stengt så sent som i 1996.
Eina

Einas historie - jordbruk og jernbane

Det har vært fast bosetting på Eina sia høgmiddelalderen. Mesteparten av området rundt Einafjorden var rydda og bosatt før svartedauden. Men med pesten ble bygda for det meste folketom; folk bosatte seg heller i områder som var gunstigere for jordbruk, særlig lenger øst på Toten. På 1600-tallet var det igjen bosetting på de fleste gardene rundt Einavatnet, og bygda ble da kalt Einastranda. Først med jernbanen kom kortforma Eina, som navn på stasjonen.
I 1902 åpna Gjøvikbanen, og Eina fikk sin egen stasjon. Med åpningen av Valdresbanen i 1906 ble Eina et jernbaneknutepunkt, en typisk stasjonsby. På Eina greina Valdresbanen av Gjøvikbanen. I stasjonsbyen kom det flere kafeer, hoteller, butikker samt meieri. Eina som tettsted ble svekka da passasjertrafikken på Valdresbanen ble nedlagt i 1989. På Hågår, sør for Eina sentrum, var det for øvrig også stasjon.

Den tidligere kommunen Eina

Eina ble skilt ut som egen kommune i 1908, samtidig med Kolbu. Tidligere hadde de to bygdene vært en del av Vestre Toten. Med egen kirke (bygd 1890) og et livlig tettsted fikk einaingene argumenter for mer lokalt sjølstyre. Men kommunen hadde et lite befolkningsgrunnlag. I 1908 hadde Eina 1 173 innbyggere, og kommunen ble en av de minste i Kristians amt. Kommunestyremøtene ble holdt i herredshuset Folkvang. I 1964 ble Eina igjen innlemma i Vestre Toten, som et ledd i Schei-komiteens arbeid med å redusere antall kommuner i Norge.