google/wiki40b huggingface dataset:
Antakya

Geografi

Byen ligger ved elva Nahr al Asi (Orontes), 22 km fra munningen, i et fruktbart slettelandskap. Et mindre fjellområde kalt Staurin-fjellet eller Silpion-fjellet (509 moh) i retning nordøst-sørvest gir byen naturlig beskyttelse i to retninger.
Byen hadde 46 000 innbyggere i 1970, økt til 139 000 innbyggere i 2001, men er fortsatt langt mindre enn i oldtiden.

Historie

Grunnlagt 300 f.Kr. av Selevkos I Nikator og oppkalt etter hans far, var Antiokia hovedstad for selevkide-dynastiet. Byen vokste raskt, og ble en av de viktigste byene for gresk kultur i konkurranse med Alexandria. Den greske historiker og geograf Strabo (død 24 e.Kr.) kalte Antiokia for Tetrapolis («Fire-by»). Byen besto da av fire byer med hver sine murer, som igjen var omgitt av en sammenhengende 12 km lang ringmur.
Fra 64 f.Kr. var byen hovedsete for romerske stattholdere i provinsen Syria. Flere ganger hadde også romerske keisere residens i byen. I romertiden var det omkring 500 000 innbyggere med omfattende handels- og næringsvirksomhet, keiserrikets tredje største by etter Roma og Alexandria. Under keiser Tiberius ble byen utvidet nordover, fikk en sammenhengende ringmur, og et sentrum dominert av en 30 meter bred aveny parallelt med elva, omkranset av 3 200 søyler. Byplanen ble etter hvert kopiert av de fleste byene i Midtøsten.
Bibelen forteller om den tidlige kristne misjon i byen. Først forkynte man kun blant jødene, deretter kom kristne fra Kypros og Kyrene og forkynte også for de gresktalende. Fra Jerusalem ble apostelen Barnabas sendt (Apg. 11,19-23). Også Paulus virket i byen.
Apostelen Peter ble utnevnt til Antiokias første biskop av den lokale fyrsten etter å ha gjenoppvekket sønnen hans som hadde vært død i fjorten år. Antiokia ble svært tidlig sete for et kristent patriarkat som støttet Peters apostolat. Ved begynnelsen av 2. århundre var kirken i Antiokia velorganisert med St. Ignatius som biskop. Som sete for en av den katolske kirkens fem patriarker, var byen samlingssted for ti kirkemøter mellom 252 og 300. Byen var en av de første i Romerriket som fikk bygget en katedral med kuppel og mosaikker (mellom 327 og 341).
Kalifen Omar erobret Antiokia i 637. Byens betydning var da allerede redusert. De neste 350 årene var byen på frontlinjen mellom to konkurrerende stormakter. Erobret av Bysants 969, armensk styre 1078, under seldsjukkene 1084.
I det første korstoget fikk korsfarerne opprettet fyrstedømmet Antiokia 1098, som varte til ny erobring ved mamelukkene 1268, og fra disse av tyrkerne 1517. Fra da av var Aleppo den viktigste byen i regionen.
I 1938 ble det ved folkeavstemning avgjort at Antakya og området rundt skulle forbli en del av Tyrkia. Folkeforbundet godkjente avgjørelsen, men Syria gjør fortsatt krav på det som nå er provinsen Hatay.
Antakya har flere gang blitt ødelagt av jordskjelv, siste gang 1872. Tidligere skjelv med store ødeleggelser av betydning for byens utvikling kom i 148 f.Kr., 37, 115, 526 (250 000 omkomne), 528, 588, ..., og 1822.
Gulflekket metalløyenstikker

Utbredelse

Gulflekket metalløyenstikker er utbredt i syd og mellom Europa. Finnes i det sørøstlige Danmark, Sverige og Finland.  I sørøstlige Norge langs kysten til Vest-Agder.

Utseende

Kjønnene er noe ulike. Hannen er metallglinsende mørk grønnlig, hunnen noe mer brunlig. Foran på hodet, mellom øynene er noe gule flekker, samt at det også på kroppens sider er noen gule flekker.  Hannen kan skilles fra andre hanner i familiegruppen på den særpregete «tangen» (anal-vedheng), bakerst på bakkroppen.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 65 og 80 millimeter.

Levevis

Nymfen lever på bunnen langs bredden mindre myrdammer eller vann ofte ved eller i skog. Arten foretrekker en bred sone av sumpvegetasjon langs bredden, og er funnet både i større vann i kulturlandskapet og i mindre skogsvann.
Utviklingen tar 3 år. Nymfen overvintrer i vegetasjonen. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er juni til august.
Gulflekket metalløyenstikker har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Diaethria

Utseende

Stort sett middelsstore (vingespenn 35 – 80 mm) sommerfugler med brede vinger. Oversiden er svart eller mørkbrun med blå og/eller hvite felter. Vingene er ofte vel så fargerike på undersiden som på oversiden. Slekten har karakteristiske tegninger på undersiden av bakvingene. Disse har vanligvis hvit grunnfarge med to konsentriske sirkler langs kanten. I midten har de to avlange ringer med en eller to mørke kjerner, som veldig ofte danner tallene «88», «89» eller «80». De blir derfor gjerne kalt 88-sommerfugler. Forvingens underside er vanligvis mer eller mindre rød.

Levevis

Biblidinae er tropiske skogsinsekter. Larvene lever spesielt på planter i almefamilien (Ulmaceae). Diaethria-artene lever i regnskog og er ofte å finne ved bosetninger. De voksne sommerfuglene besøker gjerne blomster, men drikker også fra råtnende frukt og åtsler.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen fra Mexico og sørover, de fleste artene i skråningene av Andesfjellene.
Tremex fuscicornis

Utseende

Kroppen er sylindrisk, uten en innsnørt «midje». Eggleggningsrøret er kraftig og ganske kort. 
Vingene er rødbrune. Beina er gul-oransje. Lårene er mørke. Hodet er bredest bak øynene. Antennene er trådformet.
Hunner har en beholdere (mycetangier) med et «slim», i eggleggningsrøret. Dette slimet har soppsporer, av barksopp, i form av gjærceller. Litt av dette kommer på eggene når de legges. 
Larvens kropp er sylindrisk, den mangler bukføtter og beina er svært korte.

Levevis

Tremex fuscicornis finnes i åpen løvskog. Hanner begynner ofte å fly noen dager tidligere enn hunnene.
Hver hunn legger eggene rett på næringsplanten, litt inn i treet. Dersom hun legger ubefruktede egg vil de klekke som hanner. Hunnene legger egg helst på eik eller lønnetrær. Larven er funnet på en rekke trær fra disse slektene Acer, Alnus, Salix, Celtis, Carpinus, Fagus, Juglans, Betula, Quercus, Prunus, Pterocarya, Robinia, Ulmus , Populus,og Zelkova. 
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Sammen med egget fulgte det med noen soppceller av en tredrepende barksopp. Antakelig av barksoppen Bjerkandera fumosa. Disse begynner å spire til sopphyfer som produserer enzymer og treverket blir brutt ned. Den nyklekte larven får lett tilgang på mat, nedbrutt treverk, på grunn av soppen. De gnager i treet og soppen følger etter. Etterhvert som larven gnager utvider gangen seg i bredde. Bak larven ligger det igjen trespon og avføring. Like før puppestadiet lager larven et lite puppekammer omtrent 2 cm inn i treet.
Tremex fuscicornis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium,  en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres.  Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) barvepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen. Hele utviklingen fra egg til voksen tar 2-3 år.

Utbredelse

Tremex fuscicornis finnes i Europa, østover i Asia, nord for Himalaya, til Kina og Korea.
Bagheria

Bagheria er en italiensk by med 50 321 innbyggere. Byen ligger på øya Sicilia, i nærområdet til Palermo. På 1900-tallet var byen populær blant Italias aristokrati, som bygde mange herregårder der. De fleste har klart seg dårlig opp gjennom årene, men ett, «Villa Palagonia», står fortsatt og er åpen for turisme.
Bagheria er Giuseppe Tornatores fødested og landsbyen Giancaldo i Cinema Paradiso er basert på Bagheria. 
Byen opptrer i filmen Gudfaren III.
John Negroponte

Liv og virke

Negroponte er karrierediplomat og tjenestegjorde i den amerikanske utenrikstjenesten fra 1960 til 1997. Negroponte var USAs ambassadør til FN fra september 2001 til juni 2004 og ambassadør til Irak fra juni 2004 til april 2005. Han ble tatt i ed som USAs første nasjonale etterretningsdirektør 21. april 2005, en stilling han hadde til 2007 da han ble viseutenriksminister i George W. Bushs regjering.
Negroponte blir av mange regnet som en kontroversiell ambassadør. Særlig har hans fortid som ambassadør i Honduras satt stygge spor på hans rykte. Menneskerettighetsaktivister over hele Mellom-Amerika sier at Negroponte den gang styrte flere borgerkriger i den mellomamerikanske regionen .

Private forhold

Han er gift med Diana Mary Villiers. Sammen med henne har han 5 adopterte barn. Han er eldre bror til Nicholas Negroponte, grunnleggeren av the Massachusetts Institute of Technology's Media Lab og One Laptop per Child project. Han er også bror til filmprodusent Michel Negroponte, samt kunstneren George Negroponte.
Imperial Collection Russian Open

Imperial Collection Russian Open er en golfturnering på Europatouren, og den eneste i turneringen som spilles øst for det gamle jernteppet. Mesterskapet ble etablert i 1996 som del av Challenge-touren, og ble tilføyet Europatouren i 2003. Fra 2003 til 2005 hadde den offisiell status i begge turneringene. Mesterskapet spilles i nærheten av Moskva, i samme uke som PGA-mesterskapet i USA.
Schmidt-hus

Scmidt-hus er en hustype i Møre og Romsdal utformet og bygget i tidsrommet 1904–1947 av den tysk-danske arkitekten og byggmesteren Heinrich Wilhelm Schmidt.
Et gjennomgående trekk ved hustypen er høy sokkel med sentralt plassert inngangsparti, dekorativ bruk av fortanning med murstein i hjørner og rundt åpninger, gjennomgående i malt i mursteinsfarge. Hustypen varierer stort sett over dette tema og er spredt over store deler av Sunnmøre og utgjør mange steder et markant trekk i landskap og bygningsmiljø.
Schmidt-husene er tillagt stor kultur- og bevaringsverdi.
Gent–Wevelgem 2005

Gent-Wevelgem 2005 var den 63. utgaven av sykkelrittet og ble avholdt 6. april 2005. Rittet var 208 km langt. Nico Mattan vant på en kontroversiell måte. Etter rittet la lagdirektøren  til Fassa Bortolo, Giancarlo Ferreti, inn en protest til rittjuryen hvor han hevdet at Mattan hadde brukt dragsuget etter kjøretøyene til pressen og støtteapparatene for å beseire Fassa Portolo-rytteren Juan Antonio Flecha. Funksjonærene til UCI la skylden på kjøretøyene fremfor Mattan og opprettholdt løpet resultatet.
Pseudocometes

Utseende

Middelsstore, slanke, mørke trebukker med noe bronseaktig eller fiolett metallglans. Oversiden er kraftig punktert. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, foran i midten med to blanke knøler. Dekkvingene er avsmalnende bakover, beina middels lange med litt fortykkede lår.

Levevis

Som andre trebukker lever larvene av de fleste artene i død ved. De voksne billene er oftest nattaktive.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den nordlige delen av Sør-Amerika.
Pseudestoloides

Utseende

Middelsstore, avlange, rødbrune eller brune trebukker. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en kraftig pigg midt på hver sidekant. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover.

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Mexico og Costa Rica.
Naberezjnyje Tsjelny

Naberezjnyje Tsjelny (russisk: На́бережные Челны́, tatarisk: Яр Чаллы – Yar Çallı) er den nest største byen i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger ved elva Kama, rundt 200 km øst for Kazan. Innbyggertall: 509 870 (folketelling 2002), 500 309 (folketelling 1989).
Den skal ha blitt grunnlagt i 1172. Den fikk byrettigheter i 1930, og ble kalt Brezjnev (etter Leonid Bresjnev) fra 1982 til 1988.
Naberezjnyje Tsjelny er et betydelig industrielt senter. Lastebilmerkene Kamaz og ZMA produseres her.
Byens fotballag, FC KAMAZ Naberezjnyje Tsjelny, spiller i russisk førstedivision.
Chapicuy

Transport

Ruta 3 forbinder Chapicuy med Paysandú, Salto, Artigas og Colonia.
Sløv i skyggen – den store norske sommerplata

Sløv i skyggen – den store norske sommerplata er en samleplate med diverse artister, utgitt i 2008.
Onychothecus

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Myanmar, Thailand, Laos, Vietnam og det sørlige Kina).
Demand-ventil

Demand-ventil er en ventil som leverer væske eller gass etter behov, i motsetning til en ventil med fri flyt eller manuell regulering over en regulator. Demand-ventiler brukes ofte til dykking (se pusteventil) og medisinske formål, for eksempel av pasienter som trenger å puste inn 100 % ren oksygen (O₂). I så måte er denne typen pusteventil svært anvendelig for pasienter med klasehodepine.
Ventilen har den fordelen, at den leverer akkurat den mengden gass pasienten klarer å trekke inn i lungene, uavhengig av den enkelts kapasitet. Dette er for eksempel en udelt fordel for pasienter som lider av et voldsomt anfall av klasehodepine og trenger O₂, fordi opptaket blir mer effektiv. Demand-ventiler sørger dessuten for at mengden fri O₂ i inneklimaet ikke gir næring til kilder med åpen flamme, som vedfyrte ovner og peiser med videre.
Norgesmesterskapet i alpint 1994

Norgesmesterskapet i alpint 1994 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert i Narvik fra 26. til 29. mars.
Olaf T. Lindvig

Bakgrunn

Olaf T. Lindvig vokste opp på Fåvang i Oppland og var utdannet offiser ved 2. divisjons skole 1934–1937. 
Han ble uteksaminert fra Statens Politiskole samt utnevnt til fenrik i 1939. Han deltok som fenrik og adjutant i II./IR-5 under kampene mot de tyske invasjonsstyrkene i aprildagene 1940. Han var ved krigsutbruddet ansatt ved politiet i Oslo som konstabel og vendte tilbake til politiet etter det tyske felttoget. 
Høsten 1940 meldte han seg inn i Nasjonal Samling (NS) og ble utnevnt til handelsbetjent. Han var troppfører i Hirdregiment 7 «Viking» og instruktør ved Hirdens førerskole før han gikk over til Norges-SS i mai 1941, og var instruktør på kursene i Elverum og Kongsvinger.

Frontkjemper

Lindvig meldte seg som frivillig da de norske nasjonalsosialistiske myndighetene ville sette opp norske enheter innenfor den tyske krigsmakt. Han kjempet med Den norske legion på Leningrad-fronten som Legions-Obersturmführer. Han ble såret i april 1942 og fra sommeren 1942] var han stabsleder i Germanske-SS Norge. I 1943 reiste han med SS-Pansergrenaderregiment 23 «Norge» til Oranienbaum-fronten ved Leningrad som SS-Hauptsturmführer. Lindvig var sentral i vervingen til Germanske-SS Norge, både gjennom sin bakgrunn og personlighet. Etter en krigsskade som kompanisjef for 1./«Norge» ved Oranienbaum 15. januar 1944, vendte han tilbake til stabslederfunksjonen fra tidlig 1945. Sommeren 1944 organiserte han Statspolitiets utrykningskommando.
I maidagene 1945 forsøkte han å samle SS-skijegerbataljon Norge for å styrke forskansningen av de nasjonalsosialistene som hadde barrikadert seg på Skallum gård i Bærum, blant dem Jonas Lie, Sverre Riisnæs og Henrik Rogstad. Dette mislyktes, da han kom for sent og avdelingen allerede var dimittert.

Etterkrigstiden

Lindvig ble arrestert og dømt til 12 års fengsel for landssvik under oppgjøret etter krigen. 
For sin krigstjeneste på tysk side ble han tildelt Jernkorset 2. klasse, Såretmerket i sort, Østfrontmedaljen, SS-æresdolk, Frontkjempermerket, samt Rikspolitiets Hederstegn.
For sin innsats under kampene mot de tyske invasjonsstyrkene i 1940 ble han på 1980-tallet tildelt Deltagermedaljen. Denne medaljen leverte han senere tilbake, både etter press og fordi det var forbigått i vurderingen at han hadde vært landssvikdømt.
Etter krigen startet Lindvig en betongfabrikk, senere også en hyttefabrikk med sin bror.
Mot slutten av livet arbeidet han som konsulent ved Securitas i Oslo.
Lindvig var gift med Ilsa Marquerite Lindvig, datter av Olaf Fermann, og hadde fem barn. Han døde i sitt hjem på Fåvang i 2007, 89 år gammel.
Domenichino

Domenico Zampieri (21. oktober 1581–15. april 1641), også Domenichino («lille Domenico»), var en prominent italiensk maler og arkitekt. Han tilhørte barokken og var en del av Bolognaskolen.

Biografi

Han ble født i Bologna og var sønn av en skomaker. I Bologna var han lærling under Denis Calvaert. Snart reiste han avgårde for å arbeide i Accademia degli Incamminati med brødrene Carracci. Han reiste til Roma i 1601 og ble en av de mest talentfulle lærlingene Annibale Carracci hadde, og han arbeidet sammen med erfarne malere som Albani og Guido Reni, samt (senere) rivaler som Lanfranco.
På grunn av sin høyde fikk han tilnavnet «lille Domenico». I Roma arbeidet han sammen Annibale Carracci med dekorasjonene i Palazzo Farnese; han malte her tre mytologiske landskaper. Han fikk også i oppdrag å dekorere Cappella dei Santissimi Fondatori i abbediet i Grottaferrata (1608–10), noen kilometer utenfor Roma, samt å lage freskene i Sant'Onofrio. I tillegg bidro han i utsmykningen av Palazzo Mattei (1606–07) og Villa Odescalchi ved Bassano di Sutri (i dag Bassano Romano). Han jobbet med Reni på freskene i Oratorio di Sant'Andrea og freskene i San Gregorio Magno. Hans neste oppdrag var et veggmaleri av St. Cecilia i kirken San Luigi dei Francesi (1613–14).
Han malte også veggmalerier i San Silvestro al Quirinale, San Carlo ai Catinari, Santa Maria in Trastevere, Sant'Andrea della Valle og Santa Maria della Vittoria i Roma og i Villa Aldobrandini i Frascati.
Domenichino og Annibale Carracci var to av få landskapsmalere i barokken og inspirerte neste generasjons malere, som Claude Lorrain.

Anklager om plagiat og andre tvister

Domenichino var av mange sett på som lite selskapelig, og etterhvert utviklet det seg en rivalisering mellom ham og Lanfranco. Like etter at Domenichino hadde gjort ferdig sitt verk «Comunione di S. Girolamo» (1614), sendte Lanfranco rundt kopier av Agostino Carraccis maleri med samme tema og anklaget Domenichino for plagiat. Sammenligner man de to bildene, ser man at motivet er svært likt, men anklagene om plagiat er diskutable, siden Domenichinos tolkning er skarpere, mindre overfylt av folk, og mer fokusert på den fattigslige representasjonen av St. Jerome.
I 1630 flyttet han til Napoli for å arbeide på en serie fresker over livet til St. Januarius i Cappella del Tesoro. Den såkalte Napoligruppen, som bestod av malerne Corenzio, Ribera og Caracciolo slo seg sammen for å motarbeide konkurrenter som ikke var fra Napoli. De samarbeidet om å kritisere Domenichinos verk. Det sies til og med at han ofte fant sine malerier med siste dags maling gnidd utover. Da han døde i 1641, gikk det rykter om at han var forgiftet, men dette vet man ikke sikkert.
Junior-VM i alpint 2017

Norges tropp

9. februar tok Norges Skiforbund foreløpig ut 2 jenter og 2 gutter, mens endelig uttak offentliggjøres 20. februar.
Born Villain

Born Villain er det åttende studioalbum som er blitt lansert av det industrielle-metall bandet, Marilyn Manson. Albumet ble utgitt i 2012, i samarbeid med Cooking Vinyl Records.
Fauna

Fauna (av latin) betegner dyrelivet som forekommer i et avgrenset område (og/eller i en avgrenset geologisk periode). Begrepet tilsvarer den botaniske betegnelsen flora. Studiet av faunaen i et område kalles faunistikk.
Fauna (også kalt Bona Dea, som betyr gode gudinne) var ei romersk gudinne som hersket over skogen, markene og buskapen i romersk mytologi. Hun var søster og hustru til Faun (av latin Faunus) og mor til faunene.
Plantevern

Historisk utvikling

Tilnærmingen til plantevern har forandret seg opp gjennom historien fra total avmakt og tro på gudenes forbannelse til en helhetlig systemforståelse der kunnskap om og samspillet mellom plante, miljø og skadegjører står sentralt.

Utvalg av plantevernmidler

Det finnes ett stort utvalg plantevernmidler, både for hobby bruk og yrkes bruk. Plantevernmidler er delt inn i 7 avgiftsklasser hvor 6 og 7 er hobbymidler og hvor 1-5 er yrkes midler. I ugrasmidler finnes det mange aktive virkestoffer, men den mest kjente av dem er glyfosfat. Glyfosfat brukes i de fleste hobby midler mot ugras men den brukes også i yrkesmidler til behandling av kveke og annet rotugras i stubbåkeren om høsten. I tillegg til Glyfosfat finnes det også en rekke andre virkestoffer og midler. Noen typer er lavdoseringsmidler, mens andre er ordinære midler med flytende, tablett- eller pulverformulering. 
Når det gjelder skadedyrmidler finnes det også et stort utvalg, men faren for resistens er mer til stede når det gjelder skadedyrmidler. Den kjemiske gruppen pyretroider er plantevernmidler hvor resistens kan forekomme. Dette gjelder særlig i rasp og andre former av oljevekster. I oljevekster anbefales det å bruke virkestoffet tiakloprid som er en resistensbryter til pyretroider. 
Soppmidler er kjemiske preparater som lett kan danne resistens. Da anbefales det å blande preparater sånn at det blir flere virkestoffer som virker på soppsykdommen. Dermed er det vanskelig for soppsykdommen å gjøre seg resistent mot 4 virkesfoffer i stedet for 1 eller 2 virkesfoffer. Soppmidler er mest brukt i bygg og hvete, men blir også brukt i rug. Det er mange som ikke behandler havre på grunn av at havre ikke er mottakelig for så mange sykdommer som de andre korn artene.  I de siste årene så har det blitt en økt forekomst av fusarium i havre og dette har gjort det aktuelt å behandle havre med ett soppmiddel i begynnende aksskyting\blomstring.
I perioden før 1900 tallet var kunnskap om skaldegjører og kjennskap til noen av samspillene mellom kulturplante og skadegjører sentralt for å kunne hanskes med problemet. Da kjemiske plantevernmidler kom på markedet ble strategiene endret til å gi en total beskyttelse av planten ved å eliminere den enkelte skadegjøreren. Tiden har vist at kjemisk bekjempelse ikke bare har hatt positive effekter, selv med stadig nye, mer målrettede midler. Eliminering av nytteorganismer, resistensutviking og innskjerpet regelverk har ført til økt fokus på alternative bekjempelsesmetoder og utviklingen har delt seg i to retninger med genmodifisering (GMO i den ene retningen og fokus på systemforståelse i den andre.
Et av de viktigste satsingsområdene innen utvikling av genmodifiserte planter er i forbindelse med plantevern. Planten gjøres i stand til å tåle et bredspektret ugrasmiddel med lav miljøbelastning (roudup ready raps) eller får selv gener som produserer insekticider (BTmais), men ikke uten problemer og store kontroverser.
Kunnskapen om skadegjører, kulturplante, miljø, nytteorganismer, økonomisk belastning og samspillet mellom disse har banet veg for Biologisk kontroll og integrert plantevern.