Naturvernforbundet

Organisasjon

Naturvernforbundet består av fylkes- og lokallag samt et nasjonalt sekretariat. Organisasjonen har fylkeslag i alle landets fylker, og til sammen ca. 100 lokallag som dekker én eller flere kommuner. 
Naturvernforbundets høyeste myndighet er landsmøtet, som samles annethvert år. Mellom landsmøtene ledes forbundet av et landsstyre med representasjon fra fylkeslagene, og et sentralstyre med fem medlemmer. Leder for begge disse er organisasjonens valgte leder Silje Ask Lundberg. Generalsekretær Maren Esmark leder den daglige driften i Naturvernforbundets sekretariat, som holder til i Mariboesgate 8 i Oslo sentrum. Der sitter de fleste av Naturvernforbundets ca. 30 ansatte, med unntak av tre ansatte i hhv Kragerø, Trondheim og Hadsel. I tillegg har fylkeslagene i Hordaland, Rogaland og Oslo og Akershus egne kontorer med flere ansette, samt at flere fylkeslag har egne fylkessekretærer og prosjektansatte. 
Naturvernforbundets regnskap for 2017 viste en omsetning på drøye 28 millioner, hvorav ca. 2 millioner kom fra medlemskontingenter, nær 7 millioner som grunnstøtte fra Miljøverndepartementet og 8 millioner i annen offentlig prosjektstøtte.
Natur og Ungdom er Naturvernforbundets ungdomsorganisasjon, mens Miljøagentene er Naturvernforbundets barneorganisasjon. Naturvernforbundet er tilsluttet den internasjonale organsiasjonen Friends of the Earth International, et av verdens største nettverk for miljøorganisasjoner.
Norges Naturvernforbund gir ut medlemsbladet Natur & miljø.

Historikk

Naturvernforbundet (som den gang het Landsforeningen for naturfredning i Norge) ble offisielt stiftet 18. februar 1914, men startet ikke sin virksomhet før oktober 1916. Organisasjonen skulle ”vække og vedlikeholde sansen og interessen hos vort folk for at verne landets natur”. Organisasjonens første formann var Hjalmar Broch.  
I 1936 byttet organisasjonen navn til Landsforbundet for naturfredning i Norge. Mellomkrigstiden var ellers ingen storhetstid for organisasjonen. I 1939 hadde Landsforbundet et regnskap på ca. 3000 kroner, inkludert statsstøtte på 750 kroner. Medlemstallet, som hadde ligget på 2-300 de første årene, sank til rundt 100 de siste årene før krigen. 
Det ble ikke bedre under krigen. Kretsforeningene gikk enten i dvale eller i oppløsning mens krigen pågikk, og etter frigjøringen tok det flere år før aktiviteten kom i gang igjen. I 1951 kom også navneskifte nummer to, og organisasjonen het fra nå av Landsforbundet for naturvern i Norge. 
I 1954 kom Lov om naturvern, som ble et vendepunkt i norsk naturverns historie fordi den åpnet for opprettelse av nasjonalparker. Også opprettelsen av Statens naturvernråd bidro til at naturvernarbeidet i Norge fikk et løft. 29. oktober 1962 fikk organisasjonen nye vedtekter og sin tredje navneendring, og ble til Norges Naturvernforbund. Naturvernforbundets første landsmøte ble holdt i mars året etter.
Åtte kretsforeninger stilte, og Anders Hagen ble valgt til formann, mens Magne Midttun ble ansatt som generalsekretær. Midttun skulle lede og prege organisasjonen i over 15 år. I 1964 sa daværende Kronprins Harald seg villig til å være Naturvernforbundets høye beskytter. Medlemsbladet Norsk Natur kom med sitt første nummer i 1965. 
De første 50 årene var Naturvernforbundet en organisasjon for få, men kvalifiserte medlemmer som vesentlig drev med klassisk naturvern. På 60- og 70-tallet begynte imidlertid organisasjonen å jobbe med et mye bredere spekter av saker. Naturvernforbundet var heller ingen radikal organisasjon, men gjennom 70-tallet begynte organisasjonen å bli mer kritisk til myndighetens natur- og miljøvernarbeid. Blant annet ble oljeforurensning, sur nedbør og vassdragsutbygging satt på dagsordenen.
Kampen for å redde Mardalsfossen i 1970 ble starten på en ny epoke i norsk naturvern, men drøye 10 år etter kom det som fortsatt står som en av de største naturvernaksjonene i norsk historie – Alta-aksjonen.
Alta-saken fikk enorm nasjonal oppmerksomhet og temperaturen i debatten var høy. Til tross for dette dalte Norges Naturvernforbunds medlemstall på denne tiden, før det utover 80-tallet steg kraftig igjen og nådde sin topp på rundt 40 000 i 1991.
Etter en nedgang på 1990-tallet, har medlemstallet har vært jevnt stigende de siste årene. I 2001 var det nede i vel 16 000, mens det i 2012 hadde økt til 20 000. Per 2018 har Naturvernforbundet over 24 000 medlemmer.

Arbeidsområder

Naturvernforbundet jobber med et bredt spekter av saker. Innenfor rammene av organisasjonens prinsipprogram står alle medlemmer fritt til å jobbe med de sakene de ønsker. Sakene organisasjonen arbeider med varierer derfor fra fylke til fylke og region til region. 
Opp igjennom historien har klassisk naturvern vært Naturvernforbundets nesten eneste beskjeftigelse. Også i dag står dette politikkområdet svært sterkt i organisasjonen. Vern av områder, naturtyper og arter er kjerneområder for organisasjonen både lokalt og nasjonalt. Skog, marine områder, vassdrag og fjellnatur er blant naturtypene Naturvernforbundet jobber mest for å bevare. Organisasjonen er aktiv i rovdyrdebatten, og har i mange år jobbet mye for å ta vare på den sterkt truede fjellreven i Norge. 
Klimasaken er det andre store arbeidsområdet Naturvernforbundets jobber med. Gjennom prosjekter som "Oljefri" og "Energismart" ønsker de å kjempe for effektiv energibruk, og mot bruk av fossile energikilder. De siste årene har forbruksarbeidet fått en sentral posisjon, og prosjektet "Ta vare på det du har" oppfordrer til reparasjoner fremfor bruk-og-kast. En planlagt kampanje for årene 2018-2020 er kampen mot plastforsøpling og plastforurensning.

Internasjonalt arbeid

Naturvernforbundet har i mer enn 25 år jobbet med internasjonale prosjekter knyttet til energi, utvikling og miljø. Naturvernforbundet har for tiden prosjekter i flere land i Sentral- og Øst-Europa, Sentral-Asia og Afrika. Naturvernforbundets mål med det internasjonale arbeidet er å bidra til å styrke miljøhensyn ved å bygge opp lokal miljøbevegelse og deres kompetanse og slik styrke miljø. Naturnvernforbundet ønsker ikke å synes i utlandet som egen organisasjon med mindre det er viktig for prosjektets utvikling.

Miljøgifter

Naturvernforbundet har jobbet med sedimentopprydding og miljøgiftkildesporing langs norskekysten siden tidlig på 90-tallet. De senere årene har Naturvernforbundet gått krasst ut mot deponering av gruveavgangsmasser i Bøkfjorden i Sør-Varanger og planlagte deponi i Førdefjorden og Repparfjorden, og ellers støttet oppryddingsaksjoner i forurensete sedimenter flere steder. I 2006 skapte Naturvernforbundet kontrovers i miljøbevegelsenen da de støttet dypvannsdeponi som deponeringsmetode for forurenset slam fra indre Oslo Havn.