google/wiki40b huggingface dataset:
Kampen

Historie

Navnet kan komme av «kamp», fjellknaus, men enkelte mener at navnet kommer fra campement som betegnelse på militærleir. På 1700-tallet holdt Borgervæpningen sine øvelser her. Området tilhørte gården Bergsløkken og Oslo ladegård før det ble utstykket i 1820. En trehusforstad oppsto mellom byutvidelsene i 1859 og 1878, og Kampen ble innlemmet i Christiania i 1878. En del av trehusbebyggelsen brant i 1879, og ble erstattet av murgårder. Nordre del av Kampen (tidligere Kristiania stålverk) er dominert av murgårder fra 1930-tallet. Den gamle trehusbebyggelsen utgjør likevel en stor og karakteriktisk del av bebyggelsen. Riving og nybygging i Brinken på 1980-tallet var omstridt.
På 1920-tallet var det så mange kommunister som bodde på Kampen, at stedet fikk kallenavnet «Petrograd».
13. april og 14. april 1878 stod et slag mellom arbeidere, politi og soldater på Kampen. Slaget omtales ofte som Onsumslaget.
På 1900-tallet ble stedsnavnet Kampen også brukt om områdene mellom det nåværende Tøyensenteret og Åkeberg. Idrettsanleggene på Jordal ligger mellom Kampen og Vålerenga/Galgeberg. Kampen betjenes av Ruters buss: 60 (Vippetangen – Tonsenhagen) , nærmeste T – Banestasjon er Ensjø.
AT Skog

AT Skog BA er en regional skogeierforening for Agderfylkene og Telemark, og er distriktsorganisasjon for Norges Skogeierforbund. AT Skog har ca. 7880 medlemmer organisert i 54 lokale skogeierlag (2012). AT Skog ble danna i 2006 som en omorganisering av den tidligere Agder-Telemark Skogeierforening til andelslag. Organisasjonen har hovedkontor i Skien.
Andelslaget bistår medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av drifter, og kan også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg går gjennom andelslaget, som avtaler virkespriser med kjøperne. Foreningen kjøpte seg i 2006 inn i treforedlingsfirmaet Peterson.
Melchior Lorck

Melchior Lorck ( eller Melchior Lorichs) (født ca. 1527 i Flensburg i hertugdømmet Slesvig, død 1588 i København) var en dansk maler. Han anses for å være en av renessansens store tegnere og den første betydningsfulle grafiker i dansk kunsthistorie.

Liv og virke

Han ble født som sønn av den flensburgske rådmannen Thomas Lorck og hans ektefelle Anna. Som noe nytt i datidens samfunn dro han på lange reiser og studieopphold i Europa og virket ved flere fyrstehus. 
Han hadde forbindelser både til den danske kongen Christian III og de tyske keisere Ferdinand I og Maximilian II i Wien, og på slutten av sin karriere arbeidet han for Frederik II. Mellom 1555 og 1559 tilbrakte han tre og et halvt år som tilknyttet den keiserlige ambassaden hos Suleiman I den store i det daværende Konstantinopel. Det var under dette oppholdet at han samlet inn det store materialet han resten av livet skulle arbeide videre med som forlegg for tegninger, kobberstikk og tresnitt. 
Etter hjemkomsten slo han seg ned i Wien, hvor han rentegnet sine skisser etter antikke og moderne monumenter fra Tyrkia, blant annet de tegningene av Arcadios-søylen og basen til Theodosius Is obelisk som befinner seg i Den Kongelige Kobberstiksamling på Statens Museum for Kunst i København. Praktverket fra denne periode er det ca. 12 meter lange Konstaninopel-prospektet som siden 1599 har befunnet seg i Leiden. Også de to store kobberstukne portrettene av Suleiman I den store og den persiske utsendingen i Konstantinopel, Ismail fra 1562 hører til her.
I 1563 sto Lorck for utsmykningen av byen Wien i forbindelse med festlighetene ved den kommende keiser Maximilian IIs inntog. Den 22. februar 1564 ble han og hans brødre, Caspar, Balthasar og Andreas, adlet eller fikk sitt adelskap bekreftet og fornyet av keiser Ferdinand I.
Lorck ble ansatt ved keiserhoffet som Hartschier, en ærespost med fast inntekt i den keiserlige æresgarde til hest, en stilling han med avbrytelser beholdt inntil 1579.
I 1568 var Lorck i Hamburg hvor han blant annet målte opp og avtegnet Elbens løp fra Hamburg til havet og byporten Schartor (revet). Fra denne tiden kjennes blant annet dedikasjoner til ham fra boktrykkeren Sigmund Feyerabend i Frankfurt am Main.
I 1573 og 1574 oppholdt Lorck seg i Antwerpen, hvor han arbeidet hos boktrykkeren Christoph Plantin og ble venner med bl.a. Abraham Ortelius, Philip Galle og Hubert Goltzius. 
På slutten av i 1570-tallet arbeidet han primært med forberedelsene til sitt hovedverk, det såkalte Tyrkerværk og en omfattende draktbok. 
De 128 tresnittene fra Lorcks Tyrkerværk som ble resultatet av dette er en enestående skildring av samfunnet i 1500-tallets Tyrkia. Verket kom ut første gang i 1626.
Etter å ha søkt avskjed i Wien ble Lorck den 19. februar 1580 ansatt som Frederik IIs hoffmaler. Man kjenner ikke mye til hans arbeide for kongen bortestt fra et kobberstukkent portrett, et malt (i dag på Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg) og et tresnitt som ser ut til å ha vært tenkt til bruk for Elefantordenen. Den siste betaling til ham etter hans avskjedigelse er datert 4. mars 1583, og han forsvinner fra kildene 1580-årene.
Barokklutt

Barokklutt betegner en gruppe europeiske lutt-typer fra 1600 og 1700-tallet. Et kjennetegn er det er tilføyd diatonisk stemte bass-strenger (grand jeu) til de seks strengene på gripebrettet (petit jeu) for å utvide bassregisteret.
Denne artikkelen omhandler bare barokkinstrumenter som eksplisitt ble betegnet som lutt, derfor er eksempelvis teorbe, angelica og mandora utelatt.

Fransk barokklutt

Etter den eksperimentelle fasen i første halvdel av 1600-tallet ble en elleve-korig barokklutt dominerende i Frankrike. Petit jeu ble stemt i kvarter og små og store terser. Nominell stemming var: A – d – f – a – d' – f' (tonehøyden varierte blant annet avhengig av strengematerialet).
De franske luttbyggerne anvendte knekkhals-lutten fra renessansen som byggeteknisk mal. Man foretrakk å bygge om renessanselutter av Laux Maler og Hans Frei.
På andre halvdel av 1600-tallet bredte barokklutt stemt i det som senere kalles nyfransk stemming seg over hele Europa (bortsett fra Italia) og med den også fransk luttmusikk av René Mézangeau, Ennemond Gaultier, Denis Gaultier, François Dufault og mange andre.

Italiensk barokklutt

I Italia beholdt barokkluttens gripebrett-strenger renessanse-stemmingen i kvarter, nominelt: G – c – f – a – d' – g'. I tillegg kom åtte bordunstrenger som ble stemt etter stykkets toneart. Bass-strengene ble tatt opp i en ekstra skruekasse som var bygd i forlengelsen av halsen (liuto attiorbato).
Nevneverdige komponister er: Johann Hieronymus Kapsberger, Alessandro Piccinini, Pietro Paolo Melii, Bernardo Gianoncelli, Giovanni Zamboni, Filippo dalla Casa.
G. Fr. Händel brukte den store italiensk barokklutten, erkelutten, i orkesteret.
Ivana Habazin

Karriere

Habazin debuterte som proffbokser 25. juni 2010 mot den ungarske bokseren Edit Szigeti.
Etter ti strake kamper ubeseiret, møtte hun 22. mars 2013 den serbiske bokseren Eva Bajic for det ledige IBF-beltet i weltervekt, men tapte i en enstemmig avgjørelse. Året etter fikk Habazin en ny sjanse på IBF-beltet mot belgiske Sabrina Giuliani, som hun vant på delt avgjørelse 22. mars 2014.
13. september 2014 møtte hun den norske WBA-, WBC- og WBO-mesteren Cecilia Brækhus til kamp om fire av beltene i weltervekt. Brækhus vant kampen enstemmig og ble den første kvinnen til å inneha alle de fire beltene.
Kosmos (selskap)

A/S Kosmos var et rederi og industriselskap fra Sandefjord, grunnlagt som Hvalfangstselskapet Kosmos A/S i 1928 av Anders Jahre. I 1949 ble Hvalfangstselskapet Kosmos A/S (A/S Kosmos) og søsterselskapet Hvalfangstselskapet Kosmos II A/S (A/S Kosmos II) fusjonert til selskapet A/S Kosmos.
I 1986 forsøkte brødrene Arne og Wilhelm Blystad å overta kontrollen over selskapet uten å lykkes. To andre brødre, Morits og Brynjulf Skaugen, fikk imidlertid to år senere eierkontroll over Kosmos og splittet opp selskapet. Rederivirksomheten ble overtatt av I. M. Skaugen og Color Line.
Fra 1978 til 1989 var Bjørn Bettum administrerende direktør i Kosmos.
Pan (1937)

Handling

Filmen tar for seg historien om løytnant Thomas Glahn og hans forhold til to kvinner, som begge er glad i ham: Kjøpmannsdatteren Edwarda og smedhustruen Eva.
Jaan Kross

Liv og virke

Kross avla juristeksamen på Universitetet i Tartu i 1944 og arbeidet to år som dosent. Han ble i begynneslen av 1944 tatt av de tyske okkupasjonsstyrkene og i 1946 av de sovjetiske. Han ble deportert til Sibir til gulagene der og ble sluppet fri først i 1954. Etter at han kom tilbake til sovjetrepublikken Estland arbeidet han som forfatter og oversetter. 
Kross var selv den mest oversatte og mest kjente estiske forfatteren. Han ses til vanlig som den mest betydningsfulle estiske forfatteren siden Anton Hansen Tammsaare. Han fikk flere æresdoktortitler og internasjonale ordener. I 2006 fikk han den estiske republikkens kulturpris for sitt livsverk. Nesten alle hans romaner er historiske; Kross sees ofte som en som gjenopplivet den historiske romanen. Nesten alle hans verk utspiller seg i Estland og handler om forholdene mellom estere, tysk-baltere og russere. Ofte handler det om den etniske frihetskampen mot balter-tyskerne, som for en stor del er en metafor for kampen mot russerne i hans samtid. Hans fortsatte betydning etter selvstendigheten i 1991 viser at hans romaner også handler om identitet, lojalitet og dannelse. Romanen Keiserens galning (1978) løftes ofte fram som hans mesterverk. Den handlar om den adelige tyskbalteren Timotheus Eberhard von Bock.
I romanene Keisri hull (Keiserens galning, på svensk i 1982), Professor Martensi ärasõit (Professor Martens avreise, 1984) og Rakvere romaan (Romanen om Rakvere, 1982) brukte Kross historisk stoff med paralleller til sin egen samtid. To grunntema kommer igjen: beskrivelsene av hvordan undertrykkelse og lidelse  har gjort mennesker til gisler til ulike tider, samt hvordan mennesker som ikke lar seg bestikke alltid utfordrer sin tids makthavere. I fortellingen om professor Martens er sannhetens relative verdi hovedtemaet, men fortellingen har også karakter av personlig oppgjør. Martens får på en reise til Sankt Petersburg anledning til å tenke over sitt liv og finner at mye av hans egen framgang bygger på halvsannheter og egen vene til å innordne seg. Handlingen har i det minste en ytre likhet med Ingmar Bergmans film Smultronstället (1957) der en annen professor, Isak Borg, på en reise ser tilbake på sitt eget liv. 
I Romanen om Rakvere legges handlingen til 1700-tallet, da innbyggerne i byen Rakvere forsøker tilkjempe seg bysprivilegier og en større frihet enn hva som er mulig i det føydale samfunnet. I romanen "Väljakaevamised" (Utgravinger, 1990) vender Peeter Mirk tilbake til Estland etter flere år i fangenskap. Hans vei til å gjenoppta arbeidet som jurist viser seg stengt. Kross mer enn antyder at juridisk arbeide er en umulighet i et samfunnssystem som er bygget på løgner. I stedet får Mirk arbeide med arkeologiske utgravninger.
Richard Cabeza

Richard Cabeza også kalt Daimon er en svensk metalmusiker. Han har spilt bass for flere black/ og death metalband.
Fakultet for informasjonsteknologi og elektroteknikk

Fakultet for informasjonsteknologi og elektroteknikk, kortform IE-fakultetet, ved NTNU ble opprettet 1. januar 2017, som en følge av fusjonen mellom NTNU, Høgskolen i Gjøvik (nå: NTNU i Gjøvik), Høgskolen i Sør-Trøndelag og Høgskolen i Ålesund (nå: NTNU i Ålesund).
Fusjonen trådte i kraft 1. januar 2016, men aktiviteten ved de ulike enhetene fortsatte med små endringer i 2016, samtidig som det ble arbeidet på ulike områder med planer for studier, faglig og administrativ organisering, og kvalitetssikring på alle områder, slik at alt var klart 1. januar 2017.
Alle de seks instituttene som inngikk i Fakultet for informasjonsteknologi, matematikk og elektroteknikk frem til 2017, er i det nye fakultetet integrert med enheter og faggrupper fra tidligere Høgskolen i Gjøvik og Høgskolen i Sør-Trøndelag. 
Institutt for IKT og realfag i Ålesund omfatter deler av dagens Avdeling for ingeniør- og realfag. Byggmiljøet ved avdelingen blir del av Institutt for maritime operasjoner ved Fakultet for ingeniørvitenskap. 
Ved den nye organiseringen søkes det å oppnå faglig integrasjon, ved at disiplin- og profesjonsmiljøer innen samme fagfelt organisatorisk kommer sammen i nye institutt.
Geir Egil Øien er dekan ved fakultetet.
Beatrice

Etymologi

Beatrice er en italiensk form av Beatrix, som har opprinnelse i latinske Viatrix, en feminin form av Viator som betyr «reisende».
Thomas Kvam

Bibliografi

Roman: Homo Sacco, Cappelen Dam, 2017, ISBN: 9788202547769
Francesco Corteccia

Francesco Corteccia (Corticius; født 27. juli 1502 i Firenze; død 7. juni 1571 samme sted) var en italiensk organist, kapellmester og komponist fra renessansen.
Corteccia levde og arbeidet utelukkende i sin fødeby. Fra 1531 var han organist i San Lorenzo og i 1539 gikk han i tjeneste hos familien de' Medici som kapellmester ved hertug Cosimo Is hoff.
Corteccia komponerte i den fransk-flamske stilen, men trekk fra italiensk musikk går likevel igjen i verkene hans. Han var en produktiv komponist som framfor alt skrev ti bind med flerstemmige motetter, men også madrigaler, intermedier, instrumentalmusikk og kirkemusikk.
Blant Corteccias mange elever kan nevnes Cristofano Malvezzi og Luca Bati.
Industriland

Som industriland, industrinasjon eller utviklet land betegner man et land som gjennom en sterk, mangfoldig og teknologisk avansert økonomi har en forholdsvis høy levestandard. De fleste land med et høyt bruttonasjonalprodukt (BNP) pr. innbygger regnes som industrinasjoner. Noen få land har imidlertid oppnådd et (vanligvis forbigående) høyt BNP pr. innbygger gjennom utnyttelse av naturressurser, men uten å utvikle den mangfoldige industrielle og service-baserte økonomien nødvendig for å bli betegnet som «industrinasjon» eller «utviklet».
Industrinasjonene kalles gjerne «den første verden», da i motsetning til «den tredje verden» («den andre verden» ble brukt for å beskrive kommunistland under den kalde krigen). Betegnelsen «den vestlige verden» har en lignende mening, men dens konnotasjoner begrenser dens anvendelse, særlig i Asia.
Forskjellige observatører og teoretikere ser forskjellige grunner for hvorfor noen land, og ikke andre, oppnår en høyere økonomisk utvikling. Mange hevder at økonomisk utvikling krever en kombinasjon av representativ regjering (eller demokrati), en markedsøkonomisk økonomisk modell, og fravær av korrupsjon. Andre hevder at rike land ble rike ved å utnytte fattige land gjennom imperialisme og kolonisering, og idag gjennom globalisering.
Kvalifisering til VM i fotball 2002 (UEFA)

Omspill

Irland ble trukket til å møte Iran. De andre lagene kvalifiserte seg til UEFA-omspill.
Lainioälven

Lainioälven, eller Lainio älv, (finsk: Lainiojoki, nordsamisk: Lávnjiteatnu, på svensk også kalt Urälven) er ei elv i Norrbottens län i Sverige. Den er ei sideelv til Torneälven, og er 266 km lang. 
Elva dannes ved samløpet av tilløpselvene Dávvaeatnu og Rostoeatnu, som begge har utspring fra grenseområdene mot Målselv kommune i Troms fylke i Norge. Elva munner ut i Torneälven rundt 10 km sørøst for Junosuando. De største sideelvene er Pulsujoki, Oaggujohka og Saankijoki. Tettsteder langs Lainioälven er Kangos og Övre Soppero. 
Lainioälven er ansett som en  fiskeelv, og har rike forekomster av gjedde, abbor, harr, og laks i juli og august.
Verdal arbeiderparti

Verdal arbeiderparti er Arbeiderpartiets lokalforening i Verdal. Partiet ble stiftet i 1927, som Verdal forente arbeiderparti.

Historikk

Lokallaget har sin historie tilbake til 1910, da Værdalens partiforeningers Fellesstyre ble stiftet. Styret skulle fungere som en overbygning for partiene i Verdalen. Hvordan arbeiderpartiet fungerte i Verdalen før splittelsen er ukjent. Dette ble i sin tur splittet i arbeiderbevegelsen på begynnelsen av 1920-tallet. Verdal forende arbeiderparti ble derfor dannet på Verdalsøra 11. Juli 1927 og ble stiftet som ”en avdeling av Det norske arbeiderparti (de forenede arbeiderpartier)”.

Rostadgården

I 1985 kjøpte partiet Rostadgården på Verdalsøra av det lokale museet og det ble innrettet partikontorer og rom for ulike andre aktiviteter.
Svirsk

Svirsk (russisk: Свирск) er en by i Irkutsk oblast i Russland. Den ligger på venstre (vestre) bredd av Bratsk-reservoaret i elva Angara, rundt 150 km nordvest for Irkutsk. Innbyggertall: 15 500 (folketelling 2002).
Bosetningen Svirskaja (russisk: Свирская) har vært kjent siden andre halvdel av 1700-tallet. Svirsk fikk innvilget bystatus i 1949.
Paradeudorix

Utbredelse

Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
Mexico bys katedral

Mexico bys katedral (spansk: Catedral Metropolitana de la Asunción de María) er den største og eldste katedralen i Amerika. Den ligger i nordenden av Avenida 20 de Noviembre ved Plaza de la Constitución i Mexico bys historiske sentrum. Katedralen ble påbegynt i 1573, etter at spanjolene hadde inntatt Tenochtitlan, og ble bygd oppå det som var et hellig sted for aztekerne, rett ved det aztekiske Templo Mayor. Den ble bygd i etapper, og sto ferdig i 1813. Stilen er hovedsakelig barokk.
Thyellocerus

Utseende

En middelsstor, avlang, rødbrunlig trebukk, dekkvingene noe mørkere. Oversiden er blank og tydelig punktert. Antennene er kraftige og sagtakkede, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet, noe innsnevret ved roten, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede, i spissen rundede. Beina er middels kraftige, baklårene litt klubbeformede.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i Sør-Amerika.
École centrale de Lille

École centrale de Lille er en fransk grande école som uteksaminerer ingeniører nord i Frankrike (Lille), og som er medlem av Groupe des Écoles centrales.

Utveksling & doble grader

Flere svenske tekniske høyskoler har utveksling med École centrale de Lille. Spesielt interessant er kanskje nettverket , som etter en toårig utveksling gir rett til en eksamen også fra den utenlandske høyskolen.
Euphrosyne Parepa-Rosa

Liv og karriere

Euphrosyne Parepa ble født i Edinburgh, sopran Elisabeth Seguin (søster av bassist Arthur Edward Seguin) og Wallachian [[bojar]] Demetrius Parepa, Baron Georgiades de Boyescu av Bukarest. Hennes far døde da Parepa var spedbarn, og etterlot sin unge mor fattige. Parepa's  mor vendte seg til scenen for å underholde barnet og seg selv og underviste unge jenter i sang.
Hennes operadébut kom da hun var 16 pr gammel på Malta som Amina i La Sonnambula, etterfulgt av engasjementer i Napoli, Genova, Roma, Firenze, Madrid og Lisboa. Hun sang på Lyceum Theatre, London i 1857 sesongen (året etter Royal Opera House i Covent Garden brant ned), og mellom 1859 og 1865 dukket hun opp i opera både i Covent Garden og Her Majesty's Theatre. I løpet av denne tiden hadde hun deltatt i to operapremierer med tittelrollen i Alfred Mellon's Victorine 19. desember 1859, og rollen som Mabel i George Alexander Macfarren's opera Helvellyn 5. november 1864. Hun sang med Charles Santley ved åpningen av Oxford Music Hall i 1861. Hun var også en vellykket oratorio og som konsertsolist. Det var konstant etterspørsel etter henne i Storbritannia og hun deltok i det 19. århundre's engelske vekkelse av musikk av Georg Friedrich Händel.
Hennes første mann, kaptein H. de Wolfe Carvelle døde i 1865, seksten måneder etter deres bryllup. I 1866 dukket hun opp for Royal Philharmonic Society i Robert Schumann's Paradise and The Peri. Hun turnerte USA med kornettisten Levy og fiolinisten Carl Rosa som hun giftet seg med i New York i 1867. Sammen etablerte de raskt Parepa-Rosa English Opera Company som ble populær og som introduserte opera til steder i Amerika som aldri hadde opplevd en opera. De etablerte French Theatre på Fjortende Street, New York i september 1869 med en fremførelse av Bale's er opera The Puritan's Daughter, med Parepa i tittelrollen. Den påfølgende turneen i Østlig og Midwesten i USA omfattet et repertoar som varierte fra The Bohemisn Girl og Maritana til Weber's Der Freischütz and Oberon.

I 1870 var Parepa-Rosa Opera Company tilbake til Storbritannia og dukket opp i italiensk opera i Kairo, Egypt, etterfulgt av en tur tilbake til Amerika for nok en vellykket tur i 1871-71. I 1872, og de vendte tilbake til Storbritannia. I september 1873, skiftet selskapet's navn til Carl Rosa's Emglish Opera, siden Parepa var gravid.
Parepa-Rosa døde i barselseng  i London, 37 år gammel mens hun forberedte  en produksjon av den engelske versjon av Richard Wagner's Lohengrin. Carl Rosa opprettet Parepa-Rosa Stipend ved Royal Academy of Music til hennes minne.
Kommunalvalget i Danmark 2005

Kommunalvalget i Danmark 2005 var et valg som ble avviklet den 15. november 2005. Valget fant sted i 98 fremtidige kommuner som ble opprettet den 1. januar 2007 i forbindelse med den kommende kommunereformen i Danmark i 2007. Ved forrige kommunalvalg i 2001 var det valg i 275 kommuner.
Intellivision

Intellivision er en videospillkonsoll produsert av Mattel i 1979. Utviklingen av konsollen begynte i 1978, under et år etter at konkurrenten Atari 2600 ble lansert. Den ble først utgitt i USA og Storbritannia i 1980 og deretter i Japan og Europa i 1982.
Ordet intellivision er et portmanteau av «intelligent Television». Konsollen solgte 3 million enheter og hadde et spillbibliotek sebtående av 125 spill.
I 2009, ble konsollen kåret til den 14. beste spillkonsollen igjennom tidene, av spillnettstedet IGN. Konsollen var Mattels eneste fram til HyperScan ble lansert i 2006.
Konsollen fikk i 1982 en oppfølger: Intellivision II.
Lille frk Norge

Handling

Filmen handler om en liten jente som heter Lotte. Hun mistet moren sin i en trafikkulykke, og sammen med faren Helge flyttet Lotte inn hos den tidligere skjønnhetsdronningen Kristin og hennes datter Vendela. Helge, en snill, troskyldig og travel livvakt for den vakre dronningen, visste lite om at Kristin forberedte småjentene til Lille Frøken Norge-konkurransen. Den onde stemoren bestemte seg for å satse på stedatteren, for to deltagere ville gi enda større sjanser for ære og berømmelse.
Jens Todt

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Tyskland. Han ble europamester i fotball i 1996.
Noen å hate

«Noen å hate» er en sang fra albumet Rock'n'Roll Party (1990) av det norske rockebandet Raga Rockers. Sangen bygger på sarkasme og ironi, og handler om at man skal slutte å gå rundt og hate folk.
Sangen er en av bandets mest kjente sanger, og har blitt fremført av ulike artister som f.eks. Honningbarna, Vreid, Hayseed Dixie og Anja Eline Skybakmoen.