google/wiki40b huggingface dataset:
Cyclocephala guianae

Utseende

En nokså liten (11,5-14,5 millimeter), avlang, halvblank, lyst gulbrun hornbille. "Snuten" er nokså lang og rundet. Oversiden er nokså tett og kraftig punktert. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede.

Levevis

De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. I alle fall noen arter besøker blomster (for eksempel på planter i myrkonglefamilien) og kan være viktige pollinatorer. Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter.

Utbredelse

Arten er kjent fra Fransk Guyana, Surinam, Colombia og Brasil
Bugårdsparken

Bugårdsparken ligger i underkant av 3 km nordvest for Sandefjord sentrum og består av idrettsanlegg, parkområder og stor dam (Bugårdsdammen). 
Bugårdsdammen yrer av ender, svaner og fugleliv. Noe fisking forekommer. Det er mest små gjedder i dammen.

Idrett

Bugårdsparken er kommunens største idrettsanlegg. I parken finnes det anlegg for en rekke aktiviteter som håndball, fotball, friidrett, tennis, badminton, svømming, ridning, bueskyting, ishockey,  rulleskøyter, skøyter, fiske, fluekasting, minigolf og frisbeegolf.

Rekreasjon

Bugårdsparken er et populært friluftsområde med lekeplass, akebakke, andedam, opplyste turløyper og store gressletter.

Historie

Bugårdsdammen ble i 1875-1876 gravet ut med håndkraft og med hjelp av hester. Formålet var å anlegge byens vannverk. Dammen ble senere brukt som badeanlegg med stupetårn. Idag er ikke dammen egnet for bading.  
Opparbeidelsen av selve parken begynte i 1948 etter initiativ fra idrettsutvalgets formann Sigurd B. Gade, også kjent som Bugårdsparkens far.  
Parken ble i etterkrigstiden smått utvidet for sitt formål, men ble ikke offisielt innviet før 22. juni 1972, da med landskamp i friidrett Norge-Romania.  
Bugårdsparken var Sandefjords første idrettspark og mottok i 1989 Rolf Hofmos pris for Norges beste idrettspark.
Flygbussarna

Flygbussarna Airport Coaches AB driver kommersiell busstrafik mellom flere svenske byer og flyplasser, for eksempel mellom Stockholm og Arlanda. Selskapet ble grunnlagt av Storstockholms lokaltrafik, som til midten av 2005 var deleier i selskapet.
Spörers lov

Spörers lov forutsier variasjoner i solflekkenes breddegraden under en solflekksyklus. Den ble oppdaget av den engelske astronomen Richard Christopher Carrington rundt 1861. Carringtons verk ble videreutviklet av den tyske astronomen Gustav Spörer.
Ved starten av en solflekksyklus synes solflekker å oppstå ved breddegrader på 30° til 45° på solens overflaten. Når syklusen utvikler seg synes solflekkene å dukke opp ved lavere og lavere breddegrader helt til når et gjennomsnitt på 15° ved solmaksimum. Den gjennomsnittlige breddegraden for solflekker fotsetter å bevege seg nedover, ned til ca. 7°, og når de gamle solflekkene blekner dukker solflekker fra den nye syklusen frem ved høye breddegrader.
Talentiaden

Talentiaden var en musikkonkurranse for unge talenter og en serie TV-programmer i NRK ledet av Dan Børge Akerø og Ivar Dyrhaug (som en del av hans fjernsynsprogram Rett hjem i 1994). Arrangementet var et samarbeid med Norsk Sang- og Musikkråd og hadde store pengepremier og høye seertall. Man hadde forut for fjernsynssendingene hatt lokale «talentiader», for eksempel i Mosjøen der sangartisten Maria Haukaas Storeng, dengang 11 år, vant. Vinneren gikk (kun i 1997) til en nordisk talentiade (i Chateau Neuf i Oslo).
Fremdeles arrangeres det ulike typer talentiader, det vil si konkurranser for unge talenter, med lokal forankring.
Epiphora bauhiniae

Utseende

En nokså stor (vingespenn 80-90 millimeter), gråbrunlig påfuglspinner. Som vanlig for Attacini er vingene meget store sammenlignet med kroppen. Hannenes forvinger er noe sigdformede, med avrundet spiss. Det er en liten øyeflekk ved forvingespissen.
Denne arten har mye hvitt i vingenes indre del, tverrbåndet er strekt buet, vingenes lyse midtflekker store og ovale til nesten sirkelrunde.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De store hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i tropisk Afrika.
Nikkatsu

Nikkatsu (日活) ble grunnlagt i 1912 og er Japans eldste filmselskap.

Historie

Fram til krigsutbruddet var Nikkatsu det største japanske filmstudioet, men mellom begynnelsen av 40-tallet og midten av 50-tallet produserte selskapet ikke så mye film. På 60-tallet produserte studioet mye filmer i genren Yakuza Eiga (gangsterfilm). Blant annet regisserte Seijun Suzuki flere filmer i den genren. Men hans uortodokse filmer ble mislikt av studioet, og etter Koroshi no rakuin (Branded to Kill), som i dag anses som hans kanskje fremste film, fikk han sparken.
På slutten av 60-tallet ble den japanske filmbransjen rammet av en krise, og Nikkatsu gikk over til å bare produsere filmer i genren Roman Porno (mykporno).
Etter å ha vært veldig nær å gå i konkurs i 1993 begynte Nikkatsu igjen å produsere filmer i flere andre genrer, for eksempel Sabus DANGAN Runner.
Selje (tre)

Egenskaper

Selja har en tydelig kjerneved som i fersk tilstand er rosa, og som ved tørking går over til rødbrunt. Yteveden er lyst gul med lite tydelige årringer. Veden er rettfibret og lar seg lett både kløve, skjære, dreie, skrelle og pusse. 
Selje er et middels tungt treslag med en egenvekt omtrent som gran, mens styrken er noe svakere enn gran. Yteveden råtner lett i kontakt med jord, mens kjerneveden er bestandig mot råte. Veden krymper lite ved tørking, men den får lett sprekker.
Xiangjiang

Xiangjiang (kinesisk: 湘江, 湘水 eller 湘; pinyin: Xiāng Jiāng, Xiāng Shǔi eller bare Xiāng) er en elv i det sørlige Kina. Den renner fra Haiyangfjellet i fylket Lingui i provinsen Guangxi og inn i Hunan. Den er Hunan-provinsens største elv og og renner ut i innsjøen Dongtingsjøen, som har videre forbindelse til Yangtsekiang.
Elven er 856 km lang, hvorav 670 km er i Hunan.
I kinesisk folketro heter det av Xiangjian beskyttes av to gudinner, Ehuang og Nüying. De var begge gift med den mytiske herskeren keiser Shun. Etter at Shun døde var de ute av stand til å leve med sorgen og tapet, og begikk begge selvmord på hvert sitt sted ved elven.
Folket i staten Chu kjent fra De stridende rikers tid dyrket disse elvegudinnene. Dikteren Qu Yuan skrev et dikt om dem, Xiang-fruene, som er blitt bevart for ettertiden.
Hamangiakulturen

Hamangiakulturen var en midtre neolittisk kultur i Dobrudsja (Romania og Bulgaria) på den høyre bredden av Donau i Muntenia og i sør på andre halvdel av 6000-tallet f.Kr.. Kulturen har sitt navn etter det arkeologiske funnstedet som ble oppdaget i 1953 langs innsjøen Golovița, i Baia-Hamangia i Romania.

Opprinnelse

Hamangiakulturen er forbundet med den neolittiske kulturen i Donau-deltaet og ved Dobrudsja. Den omfatter elementer fra Vinčakulturen, Dudeștikulturen og Karanovokulturen (III), men kan også være basert på en opprinnelig og stedegen jeger- og samlerkultur. Hamangiakulturen utviklet seg til den etterfølgende Karanovokulturen, Boiankulturen, og Varnakulturen i sen kobberalder uten merkbare brudd. Hamangiakulturen har blitt delt inn i tre faser, og det antas at den begynte på midten av 6000-tallet f.Kr.
Bosetningene besto av rektangulære hus med et eller to rom, bygget av kvistflettverk og mørtel, tidvis med grunnmur av stein (som i Durankulak). De var normalt arrangert på en rektangulær nett og kan ha dannet små landsbyer. Bosetningene er lokalisert langs kysten, langs bredden av innsjøer, på nedre og midtre elveterrasser, og tidvis i huler.
De la sine døde sammenkrøpne eller utstrakte begravelser på egne gravsteder. Gravgaver tenderte til å være uten steingods i Hamangia I. Gravgaver besto av flint, bearbeidet skjell, redskaper av bein og pyntegjenstander i skjell.

Kunstgjenstander

Et karakteristisk trekk ved kulturen var dekorative vaser pyntet med kompliserte geometriske tegninger (spiralmotiver) og terrakottafigurer av mennesker som tilsynelatende uttrykker en dyp åndelighet, særlig to figurer kjent som «Tenkeren» og «Sittende kvinne» (se bilder) som anses som kunstneriske mesterverk fra steinalderen.
Miscogasterinae

Utseende

Små, kompakte, metallisk fargede snylteveps. Antennene er knebøyde, bakkroppen gjerne mer eller mindre konisk. Føttene er fem-leddete. Hunnenes eggleggingsrør er ganske kort.

Levevis

De er parasitoider som angriper en rekke ulike insekter . De fleste snylter på tovinger, men det er også noen som angriper sommerfugler, biller og gallvepser.

Utbredelse

Gruppen forekommer i alle verdensdeler.
Blåfjellenden

Blåfjellenden er ei hytte eid av Stavanger Turistforening som ligger i Frafjordheiene landskapsvernområde. Hytta ligger i enden av Fidjadalen. Dette er en veldig populær hytte da det er kort vei til Høgaleitet i Hunnedalen. Turen er ca. 8 km og tar rundt 3 timer. Fra Eikeskog til hytta går ruta forbi Månafossen og Mån før den fortsetter gjennom Fidjadalen. Denne turen er ca. 16 km og tar rundt 7 timer. De to nærmeste turisthyttene er Langavatn (3 timer) og Sandvatn (4 timer). Man kan også gå til Flørli på rundt 6 timer.
Hytta ligger 600 moh og har 28 sengeplasser, hvorav 16 i hovedhytta og 12 i sikringshytta. Denne hytta er ubetjent og står åpen hele året.
Arendal havn

Arendal havn er en havn i Eydehavn ved Tromøysund, i den østlige del av Arendal kommune. Havnen konkurrerer med Kristiansand havn og Grenland. Havnen ble tatt i bruk som Arendal havn i 2008, men det har vært havn på stedet siden tidlig på 1900-tallet. De gode naturgitte forhold for dypvannskai var årsaken til at industristedet Eydehavn ble lokalisert nettopp her.

Nyanlagt havn

Arbeidet ble påbegynt i 2006, og havna var ferdig i 2008. I tilknytning til havna og havneaktivitetene er det satt av arealer for industri. Det ble fylt ut 50 000 m³ med stein i sjøen, det ble brukt 8 000 m³ betong i kaien, og selve kaiarealet er på 5 300 m². Kaien er 326 meter lang. Det skal bygges ny vei på omtrent 1 200 meter inn til anlegget fra riksvei 410, og flere løsninger har vært aktuelle, både med en og to tunneler. Den siste løsningen ble valgt, og det innebærer også oppretting av tre rundkjøringer.

Åpning

Åpningen 22. juli 2008 ble holdt med en konserten «Transformasjon Eydehavn» under Canal Street 2008, med blant annet deLillos og Bertine Zetlitz. Utenriksminister Jonas Gahr Støre skulle ha åpnet havnen, men meldte forfall i siste liten.

Historie

Arealene som benyttes til Arendal havn var tidligere kai og industriområde for bedriften Arendal Smelteverk, men ble frigjort da ovnshusdriften ble innstilt i 2005. 
Arendal havn, Eydehavn erstattet gamle Arendal havn ved Tollbodkaia i Arendal sentrum. Denne havna ble anlagt tidlig på 1900-tallet ved Barbubukt nær ved Dampskipskaia i Arendal sentrum og Arendal stasjon på den andre siden. Tollbod, havnelager, malmsiloer og fiskemottak med fryselager var  enheter i dette havneanlegget. Tilknytningen til Arendalsbanen og Sørlandsbanen var en viktig lokaliseringsfaktor.
Mariner 9

Mariner 9 var en romsonde i det amerikanske Mariner-programmet. Romsonden ble skutt opp 30. mai 1971 og nådde planeten Mars i midten av november samme år. Mariner 9 var det første menneskeskapte objektet som ble sendt i bane rundt en fremmed planet, før hadde romsondene kun flydd forbi målet og videre utover solsystemet.

Målsettinger

Mariner 9 skulle fortsette studien av atmosfæren som Mariner 6 og 7 hadde startet, romsonden skulle også kartlegge over 70 % av marsoverflaten fra en lavere høyde (1 500 km og med større oppløsning (100–1000 meter per piksel) enn noen tidligere marssonde. Et infrarødt radiometer skulle søke etter varmekilder som bevis på vulkansk aktivitet. Den skulle også studere temperaturforandringer. De to marsmånene Phobos og Deimos skulle også undersøkes.

Resultat

Når Mariner 9 kom til Mars var atmosfæren så fylt av støv at overflaten ikke kunne ses. Denne uventede situasjonen viste fordelene med å studere en planet mens man gikk i bane rundt den fremfor å bare fly forbi. Datamaskinen ombord Mariner 9 ble programmert til å utsette fotograferingen et par måneder til støvet hadde lagt seg. Etter 349 døgn hadde Mariner 9 sendt 7 329–bilder av mer enn 80 % av overflaten og fotografert begge månene.
Etter at romsonden tømte alt drivstoff som opprettholdt høyde, ble den slått av 27. oktober 1972. Mariner 9 går fremdeles i bane rundt Mars, men vil etterhvert nå atmosfæren rundt år 2022.
Den enorme riftdalen Valles Marineris er døpt etter Mariner 9 som oppdaget den.
Veøy gamle kirke

Kirken

Kirken er en romansk kirke med runde buer viet til Peter. Den har 400 sitteplasser, og har vært gjennom en rekke ombygginger og restaureringer. Den ligger ved Nordvågen som er øyas havn mot nordøst.
Det nåværende interiøret er fra tiden etter reformasjonen. I 1901 ble det ved kongelig resolusjon vedtatt å avvikle Veøy kirke som aktiv kirke, men den fungerte som sognekirke fram til 1907.
Dokumenter viser at det har vært en korskirke på Veøya i tillegg til den som fremdeles eksisterer. Den er nevnt i skriftlig kilde fra 1343. Dette kan ha vært en kirke for kaupangen og herskapet på øya (trolig en liten stavkirke), mens peterskirken fungerte som fylkeskirke for hele prestegjeldet. P.A. Munch nevner også en Mariakirke på Veøy uten at det finnes sikre belegg for dette. Andre kilder antar at korskirken er den steinkirken som står på Veøya i dag. Antallet kirker på Veøya i middelalderen er usikkert. Kirken hadde trolig lektorium inntil moderniseringen på 1600-tallet. Dietrichson anslår byggeåret til før 1250, mens Johan Meyer skriver 1200. Kaupangen er trolig eldre enn steinkirken. Da baglerne seilte mot øya for å angrip birkebeinerne i året 1206 er det mulig at steinkirken var reist.
Veøyas nedgang som sentrum begynte trolig i middelalderen. Kannikembetet ble oppretthold etter reformasjonen og presten på Veøya avla kannikeden i 1588. Kirkeordningen fra 1589 fastslo at det skulle være 9 kirker «Vedøens» prestegjeld, disse skulle være betjenes av tre prester og Veøy skulle være hovedkirke. Fra 1600-tallet var ikke Veøy-prestene lenger kanniker. På 1600-tallet Veøy kirke inntekter fra 88 gårdsbruk og ble regnet som en av de rikeste i landet, blant annet ga den bidrag til istandsetting av Nidarosdomen. Under det store kirkesalget i 1723 ble Veøy med annekskirker solgt til rådmann Lorents Holst i Trondheim.
Jonas Lied testamenterte 1/3 av formuen til kirkebygget og ble gravlagt ved kirken.

Presteboligen

Presteboligen på Veøya var bolig for eidsvollsmannen Jens Stub (1764-1819) og senere bolig for familien Wilhelm Coucheron-Aamot. Bygningen er i dag fraflyttet.
Stan Getz

Biografi

I 1943 fikk han spille i Jack Teagarden sitt band, så bandene til Stan Kenton, Jimmy Dorsey og Benny Goodman.  Så i Woody Herman sin saks-kvartett Second Herd (også kjent som «Four Brothers», etter låta de ga ut) med Herbie Steward, Serge Chaloff og Zoot Sims. Ifølge Knut Borge «hadde vi [på 50-tallet] den nedkjørte Getz som tok tilflukt i Europa».
Med svenske Bengt Hallberg ble han i 1951 kjent for «Ack Värmeland, du sköna», en kobling av jazz og folkemusikk. I 1959 bodde han med sin familie i København.
Han var ved Nordstrandhallen den 22. mai 1958 som del av Jazz at the Philharmonic. Så kom han til  Universitetets Aula 19. februar 1959 med Jan Johansson piano, Gunnar Johnsson bass, Rolf Svendsson trommer og Eric Nordstrøm saksofon, og fremførte kammerjazz. Getz bodde da med sin svenske kone Monica Silfverskiöld Getz (datter av Nils Silfverskiöld), som han var svært voldelig mot hos Randi Hultin, som fulgte ham på turneen til Drammen og Tønsberg i desember 1959, før de og Helen Merrill feiret jul i lag. 
Ved Metropol Jazz Club fikk den 21. april 1960 spille med Kjell Karlsens orkester, såvel som Magni Wentzel og Svein-Erik Gaardvik. Han flyttet tilbake til USA i 1961. Med brasilianske Astrud Gilberto ble det en rekke verdens-slagere i klassen bossa nova utover på 60-tallet.
Tilsammen fikk Getz elleve Grammy-priser.
De to utsolgte konsertene ved Chat Noir den 2. februar 1970 ble utsatt da Getz kollapset. Han brakte med seg Mike Pine piano, Ron Matthews bass og Spike Wells trommer. Matthews og Wells gikk over til Jan Garbarek etter at Getz heller ville ha Arild Andersen bass og Jon Christensen trommer på en fem uker turne i Sør-Afrika. 
Den 24. august 1977 startet Getz en lengre turne, med to dager ved Club 7, som ikke gikk bra, grunnet hans stoffproblemer. Turen gikk videre til Trondheim, Voss, Bergen og Kristiansand. Med Lou Levy piano, Victor Lewis trommer og Marc Johnson ved bassen, var Getz ved Kongsberg Jazzfestival 26. juli 1981, som Knut Borge mente var «gnistrende vakkert».  Med Chet Baker spilte han bare ved Sandvika kino den 19. februar 1983, kompet av Jim McNeely piano, George Mraz bass og Victor Lewis trommer. Getz med samme komp var ved Nattjazz i Bergen 1984 (samt i Stavanger); Getz var da blitt lærer ved Stanford University.  Han var ved Moldejazz den 18. juli 1990. Tross operasjon i 1987 døde han av lever-kreft i 1991.
Ostvik

Ostvik er et tettsted i Skellefteå kommune i Västerbottens län i landskapet Västerbotten i Sverige. Det ligger rundt 15 kilometer nord for Skellefteå. I 2010 hadde tettstedet 387 innbyggere.
Sorry (Ben Adams)

Sorry er en EP utgitt av Ben Adams i 2005, tre år etter at A1 ga seg.
Skandha

Skandhas (sanskrit) eller khandhas (pāḷi) kan oversettes med hop, aggregat, samlinger, grupperinger. I buddhismen refererer det til de fem aggregater som er de fem elementer som setter sammen og fullstendig forklarer et levende vesens mentale og fysiske eksistens. De fem aggregatene er materie eller kropp (rupa), følelser (vedana), persepsjon (samjna), mentale strukturer (sankhara) og bevissthet (vijnana). Dette kalles de fem juvelene innenfor buddhismen.
Fylkesvei 8082

Fylkesvei 8082 går mellom Leirpollskogen (Austertana) og Geresgohppi i Tana kommune. Veien er 3,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 282.
Chris Hutchings

Spillerkarrieren

Chris Hutchings har spilt fotball for Harrow Borough, Chelsea, Brighton & Hove Albion, Huddersfield Town, Walsall og Rotherham United. Han har spilt totalt 468 A-lagskamper for sine ulike klubber.

Trenerkarrieren

Chris Hutchings begynte sin trenergjerning hos Rotherham, hvor han var trener for juniorlaget. Han ble deretter assistentmanager i Bradford City for Chris Kamara og fortsatte i samme rolle under Paul Jewell. I løpet av tiden hans hos Bradford rykket laget opp fra Second Division til Premier League.
Hutchings fikk hovedansvaret i Bradford i 2000/2001-sesongen da Jewell tok over Sheffield Wednesday. Han ledet Bradford til semifinale i Intertoto Cupen og til sesongens første hjemmeseier i Premier Leauge da Chelsea ble slått 2-0. Hutchings ledet laget i kun 21 kamper og seieren mot Chelsea var den eneste i løpet av 12 Premier League-kamper før han fikk sparken 6. november 2000.
Hutchings ble igjen assistent under Jewell, nå hos Wigan Athletic i 2001. I mai 2007, overtok han som manager etter Jewell for andre gang. Wigan fikk en imponerende start på sesongen og lå på topp av tabellen en kort periode i august. Etter 6 tap på rad ble imidlertid Hutchings sparket 5. november 2007, nesten 7 år etter at han fikk sparken i Bradford. Klubben lå da under nedrykkstreken etter 12 kamper. Hans siste kamp for klubben var et 2-0 tap mot Chelsea.
Han ble med hos Bury på frivillig basis i januar 2008 for å hjelpe midlertidig manager Chris Brass, men forlot klubben 24. april 2008 for enda en gang å bli assistent under Paul Jewell, denne gang for Derby County. Da Jewell trakk seg som manager i Derby i desember 2008 etter at laget havnet på en 18.-plass i Championship , ble Hutchings enda en gang oppnevnt som midlertidig manager. Hutchings' eneste kamp som anvarlig for Derby var en FA Cup tredjerundekamp borte mot Forest Green Rovers, som laget til slutt vant 4–3 til tross for å ha ligget under både 2–0 og 3–2 i løpet av kampen. Derby utnevnte deretter Nigel Clough, sønnen til tidligere Derby manager Brian Clough, som ny manager. Dette førte til at Hutchings umiddelbart forlot klubben.
Flaggermusfisk

Akvaristikk

På grunn av sin karakteristiske høye kroppsform og fargetegninger, er de utbredt i akvariehandelen. Dette til tross for at de både er uegnet til å holdes i akvarium, og utrydningstruet. Flaggermusfisk er en av to overlevende arter Catostomidae i Asia; den andre er den sibirske Cotostomus rotratus.
De blir beskrevet som fredelige fisk.
De blir opp til en meter lange. 
Det er ikke kjent om eksemplarer i akvarium kan leve lenge nok til å nå denne størrelsen. En vanlig oppgitt maksimumslengde i akvarium er 60 cm.
Etter hvert som fisken vokser, forsvinner den karakteristiske høye kroppsformen. Kroppen blir mer langstrakt og ligner mer på en malle. Fargen endrer seg til skittenbrun, og det appellerende utseendet blir borte etter hvert som fisken trenger mer plass.
Denne arten er truet i Kina på grunn av at habitatene forsvinner. 
Akvaristikk-relatert handel med denne arten er derfor vanskelig å forsvare etisk.

Vannverdier

Flaggermusfisk tåler temperaturer mellom 18 og 28 grader celsius, men det er vanskelig å få høy oksygennivå i så varmt vann som 28 grader. Man bør også unngå lange perioder med lave temperaturer hvis man holder dem utendørs i dam. Ideell temperatur ser ut til å ligge oppunder 25 grader.
De foretrekker en pH på mellom 6,0 og 7,5. 
De er følsomme ovenfor dårlig vannkvalitet, og spesielt for nitrater.
Amblyscirtes

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), brune smygere. Oversiden kan være ensfarget brun eller har spredte, små, hvite flekker, sjeldnere med oransje felter. Undersiden kav være farget som oversiden eller være litt mer variert, forvingens grunnfarge kan være brungul og bakvingen gråspraglete.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten har sitt utbredelsesmessige tyngdepunkt i Mexico og det sørvestlige USA, men to av artene går så langt nord som det sørlige Canada.
Friidrett under Sommer-OL 2012 – 1500 meter menn

Semifinaler

Kvalifikasjonskrav: de første 6 i hvert heat (Q) pluss de 6 raskeste tidene (q).
William Cavendish, 1. jarl av Devonshire

Liv

William var den andre sønn av William Cavendish og Bess av Hardwick, han gikk på skole sammen med barna til George Talbot, 6. jarl av Shrewsbury, som hans mor gifta seg med etter farens død. 
Han var parlamentsmedlem for Newport i 1588; i 1596, high sheriff av Derbyshire, der familiens eiendommer lå, og justice of the peace i 1603. Han blei gjort til Baron Cavendish av Hardwick i 1605, takket være at hans niese hadde snakket varmt om ham. Han deltok i koloniseringa av Bermuda, og Devonshire prestegjeld blei oppkalt etter ham. Han støtta også koloniseringa av Virginia.
Etter hans mor døde i 1608 og hans eldre bror Henry i 1616, arva han enorme formuer. Han støtta kong Jakob I i en frammarsj i Wiltshire i 1618, og den 2. august blei han gjort til jarl av Devonshire mens hoffet hadde sitt tilholdssted i biskopen av Salisburys palass. Det blei rapportert om at han hadde betalt 10 000 pund for tittelen. Han døde 3. mars 1626 og blei gravlagt ved Edensor.
Lingafelterellus

Utseende

Middelsstore, lange og smale trebukker, brunlige eller med gulrødt pronotum og svarte dekkvinger. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er nærmest sylindrisk, lengre enn bredt, tydelig smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede, grovt punkterte. Beina er forholdsvis korte, lårene fortykkede.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Artene er kjent fra Colombia og Bolivia.
The Trubadour

The Trubadour er et musikkalbum av Steinar Albrigtsen som ble utgitt i 1994.