Norman Wilkinson

Liv og virke

Wilkinson ble født i Cambridge, England og gikk på skole ved Berkhamsted School i Hertfordshire og St. Paul's Cathedral Choir School i London. Hans første kunstneriske undervisning skjedde i nærheten av Portsmouth og i Cornwall, og deretter ved Southsea School of Art, hvor han senere også ble lærer. Han studerte også med den maritime maleren Louis Grier. Da han var 21 år studerte han akademisk figurmaleri i Paris, men ved den tiden var han allerede blitt interessert marinemaleri.
Wilkinsons karriere som illustratør begynte i 1898 da han første gang fikk tegning akseptert av Illustrated London News. Han fortsatte å arbeide for i mange år, foruten også for Illustrated Mail. Gjennom sitt yrkesaktive liv ble han en profilert plakattegner, designet for London and North Western Railway og London, Midland and Scottish Railway. Det var hovedsakelig grunnet hans fascinasjon med havet at han reiste omfattende til slike steder som Spania, Tyskland, Italia, Malta, Hellas, Aden i Jemen, Bahamas, USA, Canada og Brasil.

Den første verdenskrig

Under den første verdenskrig, mens han tjenestegjorde for den frivillige reservestyrke til den britiske marine, ble han utpekt til ubåttjeneste i Dardanellene, Gallipoli og Gibraltar, og fra 1917 til minesveiping ved marinebasen HMNB Devonport vest for Plymouth.
I april 1917 hadde tyske ubåter oppnådd hittil ukjent suksess med å senke britiske skip, bortimot åtte per dag. I sin selvbiografi husket Wilkinson et øyeblikk da han ved en brå innsikt kom på ideen hvor man burde svare på trusselen fra fiendtlige ubåter. Han fant ut at ettersom det er helt umulig å skjule et skip på havet, om ikke annet ville røyk fra skorsteinene avsløre det, var et mer produktivt spørsmål om hvordan et skip kunne bli vanskeligere å treffe gjennom et periskop fra en avstand? Hans tanke var at man kunne male et skip på en slik måte at det «ikke ble mindre synlig, men på en slik måte at skipets form ble brutt opp og således forvirre en ubåtoffiser for å avgjøre hvilken kurs skipet hadde.»
Etter innledende prøving ble Wilkinsons plan godkjent av det britiske admiralitet, og han fikk ansvaret for en kamuflasjeenhet som ble huset i kjelleren av kunstakademiet i London. Der la han sammen med rundt to dusin andre kunstnere og håndverkere planene for blendingsmaling, først på miniatyrmodeller, som ble utprøvd ved erfarne sjøfolk, og utarbeidet konstruksjonsdiagrammer som ble benyttet av andre i havnene og skipsverftene på faktiske skip. En av disse var Edward Wadsworth, kjent for hans tilknytning til den modernistiske bevegelsen vorticisme. Tidlig i 1918 ble Wilkinson sendt til Washington, D.C. i USA som konsulent for den amerikanske marinen for en måned. Hensikten var å etablere en tilsvarende kamuflasjeenhet i USA, ledet av Harold Van Buskirk, Everett Warner, og Loyd A. Jones.
Etter den første verdenskrig var det en del diskusjon om hva som hadde kommet opp med ideen for blendingsmaling. Da Wilkinson søkte om anerkjennelse til kommisjonen for belønning av oppfinnere (Royal Commission on Awards to Inventors), ble han utfordret av flere andre, mest kjent av John Graham Kerr som hadde utviklet en kamuflasjeskjema tidligere i krigen. Imidlertid etter en juridisk prosedyre ble Wilkinson formelt erklært som oppfinnere av blendingsmaling og belønnet med en finansiell godtgjørelse.

Kamuflasje under den andre verdenskrig

I den andre verdenskrig ble Wilkinson igjen utpekt for kamuflasje, ikke for skip, noe som ikke lenger hadde tilsvarende tillit, men til Air Ministry, luftfartsmyndighetene, hvor hans hovedansvar var å skjule flyplasser. Han reiste også omfattende for tegne skisser og nedtegne arbeid for marinen, handelsflåten, og kystvakten i løpet av krigen. I september 1944 ble 52 av de resulterende tegningene vist ved en utstilling, The War at Sea, arrangert av det britiske nasjonalgalleriet. Utstillingen inkluderte ni malerier fra landgangen i Normandie under D-dagen som Wilkinson var vitne til fra om bord HMS Jervis, foruten krigshandlinger som senkingen av Bismarck. I 1945 og 1946 turnerte den nevnte utstillingen til Australia og New Zealand. Krigskunstnernes rådgivende komité, War Artists' Advisory Committee, kjøpte en av Wilkinsons malerier, og han donerte de andre femtien maleriene til den samme komiteen.

Æresbevisninger

I 1906 ble Wilkinson valgt inn til Royal Institute of Painters in Water Colours (RI) og ble kunstforeningens president i 1936, en posisjon han beholdt fram til 1963. Han ble valgt til høybåren marinemaler av Royal Yacht Squadron i 1919. Han var også medlem av Royal Society of British Artists, Royal Institute of Oil Painters, Royal Society of Marine Artists, og Royal Scottish Society of Painters in Water Colours. Han ble utnevnt til ridder av den britiske imperieordenen i 1918 og kommandant av den samme orden (CBE) i 1948.

Utstillinger og samlinger

Wilkinsons maritime malerier er utstilt ved det nasjonale maritime museum ved Greenwich, Royal Academy, Royal Society of British Artists, Royal Institute of Painters in Water Colours, Royal Institute of Oil Painters, Fine Art Society, Glasgow Institute of the Fine Arts, Walker Art Gallery, Liverpool, Abbey Gallery, Royal Society of Artists, Birmingham, og Beaux Arts Gallery.
Krigsmuseet Imperial War Museum i London har 30 skipsmodeller malt i et mangfold av skjemaer for blendingsmaling som Wilkinson framstilte, de fleste fra 1917.
Wilkinson formga i et røykerom på førsteklasse av RMS «Titanic» et maleri kalt Plymouth Harbour som gikk tapt da skipet sank, foruten også et tilsvarende maleri kalt The Approach to the New World, som hang på samme sted på Titanics søsterskip, RMS «Olympic».