Alfred Delp

Bakgrunn

Alfred Delp vokste opp i Mannheim som da lå i det daværende storhertugdømmet Baden. Delps' mor Maria (født Bernauer) var katolsk, mens faren, kjøpmannen Friedrich Delp var protestant. Delp ble døpt katolsk, men konfirmert i den tyske evangeliske kirke i 1921. Men etter en bitter krangel med en luthersk prest, ba han og fikk motta sin første katolske kommunion og ble også fermet i den katolske kirke.
Hans katolske prest la merke til den unge guttens intelligens og evne til å lære, og sørget for at han fikk studert ved Goetheschule i Dieburg i Hessen. Med sin delte protestantiske og katolske bakgrunn, ble han senere en talsmann for økumenikk og bedrede forhold mellom de ulike kristne kirkene.
Delp engasjerte seg i katolske ungdomsorganisasjoner og tok abitur i 1926 og gikk deretter inn i Jesuittordenen. Etter å ha studert filosofi, arbeidet han i tre år som lærer ved jesuittskolen Stella Matutina i Feldkirch i Østerrike.  Her opplevde han for første gangen konsekvenser av nasjonalsosialismen, da det etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 ble alle tyske studenter tvunget til å returnere til Tyskland. Også Delp, sammen med skolenes ledelse måtte reise tilbake til Tyskland, og var blant de første som ankom Kolleg St. Blasien i Schwarzwald da skolen ble flyttet hit i 1934.
Etter oppholdet ved St. Blasien fullførte han sine teologiske studier ved Philosophisch-theologische Hochschule Sankt Georgen i Valkenburg aan de Geul i Nederland (1934–1936) og i Frankfurt am Main (1936–1937).

Teologisk virke

I 1935 publiserte Delp sitt skriv Tragisk eksistens og tok her til orde for en humanisme i Guds navn og behandlet eksistensialismen hos Martin Heidegger. I 1937 ble Delp ordinert som katolsk prest i München. Han ønsket å ta en doktorgrad i filosofi ved Ludwig-Maximilians-Universität München, men ble nektet adgang av politiske grunner.
Fra 1939 arbeidet han i redaksjonen i den jesuittiske publikasjonen Stimmen der Zeit («Tidens stemme») til denne ble stengt av nasjonalsosialistene i april 1941. Han arbeidet deretter som prest i Bogenhausen i München . Mens han tjenestegjorde som prest i de to kirkene Heilig-Blut og St. Georg i München, hjalp han i hemmelighet jøder som skulle flykte til Sveits.

Motstandsarbeid

Delp så på motstandsarbeidet mot nasjonalsosialistene som en naturlig det av den katolske sosiallæren. Fremtredende jesuitter var sterke kritikere av det nasjonalsosialistiske styret, og dette førte til en massearrestasjon av jesuitter som ble sendt til konsentrasjonsleire og jesuittordenes eiendommer ble beslaglagt.
Delp ble introdusert til Kreisauer Kreis av sin kirkelige overordnede Augustin Rösch. Fra 1942 arbeidet Delp i Kreisau-kretsen sammen med Helmuth James Graf von Moltke med en ny samfunnsmodell som kunne iverksettes etter nasjonalsosialismen.

Arrestasjon og henrettelse

Etter attentatet mot Hitler 20. juli 1944, ble det satt opp en spesialavdeling innen Gestapo som arresterte og avhørte alle som kunne tilhøre motstandsbevegelsen. Delp ble arrestert i München 28. juli,  selv om han ikke skal ha vært involvert i selve attentatet. Delp ble overført til et fengsel i Berlin, hvor han i hemmelighet leste messe og skrev om åndelige tema som ble smuglet ut før rettssaken mot ham kom opp.
8. desember 1944 fikk han besøk av jesuittpresten Franz von Tattenbach, sendt av Rösch for at Delp kunne avlegge de siste, evige løfter til Jesuittordenen. Dette var antakelig forbudt i fengselet, men de tilstedeværende vaktene skjønte ikke hva som foregikk.
Han ble framstilt for Volksgerichtshof sammen med Helmuth James Graf von Moltke, Franz Sperr og Eugen Gerstenmaier i dagene 9–11 January 1945, mens Roland Freisler ledet retten. Alfred Delp, Helmuth von Moltke og Franz Sperr ble alle dømt til døden ved hengning for høyforræderi og forræderi. Retten droppet anklagen mot Delp om deltakelse i 20. juli-attentatet, men hans deltakelse i Kreisau-kretsen, hans virke som jesuittisk prest og hans kristen-sosiale verdenssyn var tilstrekkelig for denne retten å dømme ham til døden.
Delp ble tilbudt benådning om han gikk ut av Jesuittordenen, men han avslo tilbudet. Delp ble henrettet 2. februar, og etter en spesialordre fra Heinrich Himmler skulle alle som ble henrettet i forbindelse med 20. juli-attentatet ble kremert og asken skulle bli spredt på avfallsplasser. Dette skjedde også med levningene etter Alfred Delp, som ble spredt et ukjent sted utenfor Berlin.

Senere æresbevisninger

Kolleg St. Blasien har oppkalt skolens sporthall etter Alfred Delp. I en rekke tyske byer, som Mannheim, Ludwigshafen, Mainz, Bremerhaven, Froschhausen, Hargesheim, Mondorf, Troisdorf og Lampertheim oppkalt skoler etter Alfred Delp. Mannheim, Bayreuth og Göttingen har også oppkalt et internat for katolske studenter etter ham, og et gjestehus ved Canisius College i Berlin har også hans navn. Dieburg har den videregående skolen Alfred-Delp-Schule, den katolske samfunnshuset heter Pater-Delp-Haus og en gate er oppkalt etter ham. I Donauwörth heter en av Bundeswehrs kaserner Alfred-Delp-Kaserne.