google/wiki40b huggingface dataset:
Garda Síochána

Navnet

I begynnelsen omtalte man på engelsk styrken som Civic Guard, men dette falt raskt ut av bruk. I synkende grad av formalitet omtales styrken som An Garda Síochána, Garda Síochána, Garda, Gardaí, eller guards. 
En konstabel er også kjent som en garda, i flertall gardaí; garda er laveste rang innen styrken, og brukes derfor som tittel på vanlige konstabler. I praksis vil de fleste i Irland tiltale konstabler som guard fordi dette er mer bekvemt når man snakker engelsk. Kvinnelige konstabler ble tidligere offisielt kalt bangharda ([banɣaːrdə]), «kvinnevokter». Denne betegnelsen ble avskaffet i 1990, men brukes fortsatt i dagligtale om man ønsker å spesifisere at det dreier seg om en kvinnelig konstabel.

Struktur

Styrken ledes av en politidirektør, som rett under seg har to visepolitidirektører, en med ansvar for strategisk arbeid og ressursforvaltning, og en med ansvar for operasjoner. Under dem kommer ti underpolitidirektører, hvorav seks har ansvar innenfor geografiske områder mens de fire andre har støtteroller på nasjonalt plan. En sivilt ansatt finansdirektør står organisatorisk sett på samme nivå som underpolitidirektører. Styrken er delt inn i seks regioner, hver ledet av en underpolitidirektør. Regionene er Stor-Dublin, Øst, Nord, Sør, Sør-Øst og Vest. 
På neste nivå finner man omkring 25 politikommissærer, som leder divisjoner. Hver divisjon er delt inn i distrikter, som ledes av en visepolitikommissær med støtte fra flere inspektører. Hvert distrikt er så inndelt i underdistrikter, som ledes av sersjanter. 
Et underdistrikt har normalt én politistasjon. Hvor mange som arbeider der varierer i forhold til hvilke utfordringer styrken har. De fleste tjenestemennene er vanlige konstabler, gardaí. Det aller nederste trinnet er kadetter, som i deler av opplæringstiden er utplassert i underdistrikter. 
Styrken har omkring 1000 sivilt ansatte i støttestillinger. 
Chigireacht an Gharda Síochána er tilsynsorgan for styrken.

Bevæpning

Uniformerte tjenestemenn bærer ikke rutinemessig skytevåpen. Da styrken ble opprettet var den bevæpnet, men den provisoriske regjeringen valgte raskt å gjøre om dette. Den første politidirektøren, Michael Staines, uttalte at «Garda Síochána ville ikke lykkes gjennom styrke fra våpen eller antall, men gjennom sin moralske autoritet som folkets tjenere.»
Omkring 3000 av de 12 000 medlemmene av Garda er regelmessig bevæpnet. Dette inkluderer Emergency Response Unit og andre spesialavdelinger, samt de fleste detektiver.

Kjøretøy

Kjøretøyene er normalt hvite med to smale, blå striper og en kraftig grønn stripe, samt styrkens våpenskjold.
Christine Lieberknecht

Karrière

Lieberknecht ble medlem av CDU i DDR i 1981. Fra 1984 til 1990 var hun prest i Weimar.
I perioden 1990 til 1992 var hun kulturminister i Thüringen og ble i 1991 valgt som medlem av Thüringens landdag. Da det ble kjent at delstatens ministerpresident Josef Duchač hadde hatt forbindelser til Stasi, gikk Lieberknecht av i protest, noe som igjen førte til Duchačs avgang. 
I regjeringen til Bernhard Vogel var hun fra 1992 til 1994 minister for føderale saker og europasaker og fra 1994 til 1999 minister for føderale saker på ministerpresidentens kontor.
Fra 1999 til 2004 fungerte hun som president for Thüringens landdag. Etter valget i 2004 ble hun fraksjonsleder for CDU.
Den 8. mai 2008 ble hun delstatsminister for sosialvesen, familie og helse. Hun er fra 25. oktober 2009 leder av CDU Thüringen.

Privatliv

Christine Lieberknecht er gift med presten Martin Lieberknecht og har to barn.
Kristina Šmigun-Vähi

Karriere

Hun debuterte i Vinter-OL som 16-åring i 1994 på Lillehammer, med 27.-plass på 10 km jaktstart som beste individuelle plassering. Hun fikk senere svake resultater under Vinter-OL 1998 i Nagano. Hun tok sølv på 15 km fristil og bronse på 30 km klassisk i VM 1999. Under VM i 2003 tok hun fire medaljer: Gull på 10 km jaktstart, sølv på 10 km og 15 km klassisk, og bronse på 30 km i fristil.
Fra 1999 til 2007 vant Kristina Šmigun, som hun het da, 16 enkeltseire i verdenscupen, og hun kom på andreplass sammenlagt i 2000 og 2003. Hun kom på tredjeplass sammenlagt i sprintcupen i sesongene 1998/99 og 1999/2000.
12. februar 2006 vant Šmigun olympisk gull på 15 km dobbel jaktstart, og ble dermed den første estiske kvinne som vant gull i et vinter-OL. Fire dager etter vant hun sitt andre OL-gull da hun vant 10 km klassisk. I OL 2010 gikk hun inn til sølvmedalje på 10 km fristil bak svenske Charlotte Kalla.

Personlig

Hun giftet seg 7. juli 2007 med sin mangeårige manager Kristjan-Thor Vähi og tilføyde Vähi til sitt etternavn.
Hun er datter av Anatoli Šmigun, søster av Katrin Šmigun og søskenbarn av Aivar Rehemaa.
Li Jingquan

Liv og virke

Han kom fra en godseierfamilie i Jiangxi og studerte ved Guomindangs bondeinstitutt i Guangzhou da det ble ledet av Mao Zedong. I 1931 ble han med i Den røde armé i Jiangxi, som ble ledet av Zhu De. Han deltok i «den lange marsjen» og samarbeidet tett med He Long. Under den kinesiske borgerkrig virket han først og fremst i Shaanxi og Indre Mongolia. I 1949 deltok han i erobringen av Sichuan-provinsen, og han ble senere en viktig politiker i provinsen.
Etter at Tibet ble inkorporert med Folkerepublikken Kina i 1950 var Li fiendtlig innstilt til den offisielle politikken i Tibet, som lot den gamle tibetanske regjeringen fortsette som lokal myndighet. Blant annet nektet han å møte Dalai Lama da han reiste gjennom Sichuan i 1954, noe som ble oppfattet som en krenkelse ikke bare av tibetanere men også av kinesiske kommunister.
I 1956 begynte Li Jingquan, som da var partisekreterær i Sichuan, å gjennomføre kollektivisering av jordbruket i provinsen, noe som førte til opprør blant den tibetanske befolkningen. Opprøret førte til uroligheter i det sentrale Tibet, der det tibetanske opprøret brøt ut tre år etter. Under «det store spranget» skal Lis politikk ha bidratt til at antallet dødsoffer for hungersnøden årene 1959–1962 ble særlig høyt i Sichuan.
Under kulturrevolusjonen ble Li Jingquan utsatt for forfølgelse og ble fratatt alle sine offisielle poster i 1967, men i 1973 fikk han tilbake alle sine partiposisjoner. Han fortsatte å være en viktig nasjonal politiker fram til sin død.
Planetario de la Universidad de Costa Rica

Planetario de la Universidad de Costa Rica er et planetarium i San Pedro i Costa Rica. Det befinner seg i Ciudad de Investigación i Ciudad Universitaria Rodrigo Facio, Universidad de Costa Ricas hovedcampus. Det ble åpna 8. juli 2005. Det har 3–4 presentasjoner hver dag unntak søndag.
Loftstue

En loftstue er en bygning med to etasjer og ildsted med skorstein. De opprinnelige loftstuene var vanligvis ikke store bygninger og hadde ofte tre rom i første etasje. En stue som ble brukt til oppholds- og arbeidsrom, et kjøkken og en inngang (sval) med en trapp opp til andre etasje. Oppe i andre etasje var det en sval, et gangrom eller loft. Det var vanlig vis to rom i tillegg. Rommeme i andre etasje ble brukt til oppbevaring og eventuelt som gjesterom. Opprinnelig var de ikke brukt som beboelsesrom.
Røykstue – loftstue er en kombinasjon av to bygningstyper. Disse tilhører en sunnmørsk byggetradisjon. Vanligvis var røykstuen eldst og senere har loftstuen kommet som påbygg.
Kuna Yala

Kuna Yala er et autonomt territorium (comarca) nordøst i Panama. Det styres av det indianske kuna-folket, som tok makta etter en revolusjon i 1925. Områdets autonome status blei offisiell i 1930. Dagens comarca blei danna i 1938.
Kuna Yala hadde i 2014 et beregna folketall på 41 546. Arealet er på 2340,7 km². Hovedstaden er El Porvenir. Nesten alle innbyggerne bor på San Blas-øyene.
Navnet Kuna Yala betyr «Kuna-land» eller «Kuna-fjellet» på språket kuna.
Turisme er i dag en viktig inntektskilde i Kuna Yala. San Blas-øyene er et særlig populært turistmål.
Serbia under VM i friidrett 2017

Resultater

(q – kvalifisert til neste runde, NM – ingen gyldige resultat, SB – sesongbestenotering)
Kimjongsuk

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), ett rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 26 ri (landsby).
Kavholmen

Kavholmen er en øy utenfor Karmøy i Rogaland. Rundt den ligger det en rekke små holmer.
Roy Makaay

Landslagskarriere

Makaay spilte i løpet av karrieren 43 kamper for Nederlands landslag, der han debuterte 5. oktober 1996 i en kamp mot Wales. Han var med i troppen til både EM 2000 i Nederland og Belgia, samt EM 2004 i Portugal.
Urban Terror

Baner

Det følger med flere ulike baner til spillet. Det utvikles stadig nye baner gjennom samfunnet samfunnet Custom Map Makers.
Harald Halvorsen (skøyteløper)

Fotball

Halvorsen spilte også fotball på toppserienivå, og ble i 1925 uttatt til en vennskapslandskamp mot Finland, som ble hans eneste. De vant kampen 1–0. Han representerte da Trygg. Tidligere hadde han spilt for Hamar, Fagerborg og Sportsklubben 1910. Halvorsen gikk siden tilbake til Fagerborg og innehar klubbrekorden i antall kamper (324) og antall skåringer (195).

Trivia

Under Kvitt eller dobbelts debutsesong i 1961 fungerte Halvorsen som fagdommer i emnet Hurtigløp på skøyter for menn. Kandidaten gikk helt frem til 10 000-kronersspørsmålene, som han klarte.
Strømnes

Strømnes (engelsk: Stromness) er en tidligere hvalfangststasjon i Strømnesfjorden på nordkysten av øya Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Strømnes ble etablert av Sandefjords Hvalfangerselskab i 1906.
På grunn av manglende leierettigheter for landfast virksomhet var driften de første årene basert på flytende kokerier. I 1908 startet bygging av anlegg på land, og Strømnes var ferdig utbygd i 1914–15. Hvalfangstvirksomheten i Strømnes opphørte i 1931, og stasjonen ble etter den tid benyttet som reperasjonsbase for hvalfangstbåtene frem til 1961.
Det var til Strømnes Ernest Shackleton og hans mannskap på fem tok seg frem til i mai 1916, 16 måneder etter polarskipet «Endurance»s forlis. De hadde seilt fra Elefantøya som ligger 1 300 km sør i en seks meter lang livbåt. De ankom King Haakon Bay på den andre siden av Sør-Georgia 8. mai. 36 timer senere ankom de Strømnes. Dagen etter dro de tilbake til Elefantøya for å forsøke å redde resten av mannskapet.
Strømnes ble i begynnelsen omtalt som Nansen Harbour etter Fridtjof Nansen, men fra om lag 1920 ble Strømnes det mest brukte navnet.
Saara Aalto

Bakgrunn

Aalto vokste opp i en musikalsk familie i Oulunsalo i Finland, og hun skrev sin første sang allerede som femåring. Som barn og ungdom deltok hun i flere lokale sangfestivaler for barn, og i 2003 vant hun Charlotte Church internasjonale syngekonkurranse i USA med en egenkomponert sang. Videre representerte hun Finland i Golden Stag International Song Contest in Romania i 2004. 
Hun var elev ved Madetoja videregående skole for musikk, der hun ble uteksaminert i 2005. Deretter flyttet hun til Helsingfors for å studere musikk ved Sibelius-akademiet og sang ved Helsingfors-konservatoriet for pop og jazz. I 2006–2007 deltok hun i det tv-sendte talentshowet Finske talenter – tilsvarende Norske talenter. Hun kom på andreplass i konkurransen. En ny andreplass fulgte i talentshowet The Voice of Finland i 2012. Hun har også deltatt med egenkomponerte bidrag i den finske uttakingen til Eurovision Song Contest to ganger: I 2011 med «Blessed with Love» og i 2016 med «No Fear» – begge gangene endte hun på en andreplass.
En ny andreplass fulgte i 2016, da hun deltok i sesong 13 av det britiske talentshowet The X Factor på ITV. Det var ønsket om en internasjonal karriere som gjorde at hun meldte seg på til audition i konkurransen. I konkurransen fikk hun Sharon Osbourne som mentor og kom inn som et såkalt wildcard. Under direktesendingene var hun tre ganger blant deltakerne med færrest seerstemmer, men utover i konkurransen fikk hun stadig større støtte fra seerne. Hun vant også den åttende og niende direktesendingen, og hun nådde finalen der hun kom på en andreplass bak Matt Terry.
Deltakelsen i den britiske konkurransen gjorde Aalto landskjent i Storbritannia og førte til fornyet interesse i hjemlandet Finland. Hver fjerde finne fulgte den britiske X Factor-finalen, og hun var den mest googlede personen i Finland i 2016. Tabloidavisen Iltalehtis lesere stemte frem Saara Aalto som Årets finske person i 2016. Etter andreplassen fikk hun også platekontrakt med Sony Music i Storbritannia og Finland, men gikk høsten 2017 over til Warner Music Group på grunn av misnøye med Sony-kontrakten. I juni 2017 kunngjorde Aalto at hun blir en av dommerne i sesong to av X Factor Suomi. 
I november 2017 valgte den finske kringkasteren Yle Aalto til å representere Finland i Eurovision Song Contest 2018 i Lisboa i Portugal. Hun deltok med låten «Monsters» som endte nest sist i finalen lørdag 12. mai.

Annet

Parallelt med artistkarrieren har Saara Aalto også gjort karriere som stemmeskuespiller, og hun har dubbet en rekke roller i tegnefilmer og tv-serier. Blant annet hadde hun stemmen til Prinsesse Anna i den finske versjonen av Disney-filmen Frost.
Aalto har også sunget duett og holdt konserter med en rekke kjente artister som Adam Lambert, Andrea Bocelli, José Carreras og pianisten Robert Wells. Hun har også gitt ut fem album på sitt eget plateselskap Yume Records.
Hun er åpent lesbisk og forlovet med sin kjæreste og manager Meri Sopanen.
Gassenhauer

Gassenhauer (no.: Gatesangerne) er en tysk film fra 1931 i regi av Lupu Pick produsert av Deutsches Lichtspiel-Syndikat AG, Berlin.
I filmen gir vokalsekstetten Comedian Harmonists sangstemme til hovedrollene. De er selv ikke synlige i filmen.
Filmen ble laget i en fransk versjon under tittelen Les quatre vagabonds.
Naude bro

Naude bro er en steinhvelvbro over Lillelv og markerer skillet mellom Asdal og Bjorbekk i Arendal kommune, tidligere Øyestad kommune.
Broen ble antagelig bygget i 1836. Den har et spenn på seks meter, og kjørebredde på 4,8 meter. Hvelvet er forsterket med betong, og det er også betong i føringsmuren, som er delvis gjenoppbygget rundt 1960–1970-tallet.
Veien over broa var en del av den Vestlandske hovedvei mellom Oslo og Stavanger frem til 1860-tallet. Idag heter veien Naudebroveien og fungerer som gang og sykkelsti.
Navnet kommer antageligvis ifra dialektordet naud (kveg), da det gikk kveg på stedet.
Brennmerke

Brennmerke brukes for å kjennetegne hest og storfe.

Metode og bruk

Dagens metode for brennmerking utføres ved bruk av et glødende jern eller ved hjelp av et med flytende nitrogen til ca −80 ° C avkjølt jern. Jernet brenner et symbol i det øvre lag av huden, noe som ødelegger pigmenter i cellene. Gjennom disse ødelagte cellene kan bare hvitt pels vokse på disse stedene, det vil si brennmerke blir synlig.
I dag finnes brennmerking oftest ved rasehest, som tildeles av en avlsforening. Disse er ofte supplert et nummer, som brukes for identifisering. Dessuten finnes det brennmerker som brukes til registrering i avlsregister. Ved noen avlinger markeres alle dyr med et oppdretterbrennmerke. Noen stutteri bruker også eget brennmerke. I noen raser er alle dyr av en oppdrettere markert med en oppdretter merke. Fire tegn, som identifiserer eieren, ble brukt i frittgående besetninger (storfe, for eksempel, i vest av USA).
Brennmerker plasseres på venstre bakbein (rasebrennmerke), stutterier bruker som regel det høyre bakbeinet. Ellers er plasseringer ved sadel (nummer brennmerke), hals (registreringsbrennmerke) eller på underkjeve (Lipizzaner).

Lovverk

Lov om dyrevelferd er veldig generell og fastsetter kun at "Ved merking av dyr skal det benyttes forsvarlige metoder som ikke påfører dyret atferdsmessige begrensninger eller unødige påkjenninger og belastninger.
Siden innføringen av mikrobrikker for identifisering av hester, blir brennmerking mer omdiskutert. Sannsynligvis på grunn av resultatene av en studie ved universitetet i København, som vurderer brennmerking av dyrene mer smertefull enn injeksjon av en mikrobrikke, og derfor prefererer identifisering gjennom mikrobrikke. I mars 2010 vedtok derfor Danmarks justisdepartementet totalforbud mot å brennmerke fra og med 1. mars 2010. Overtredelser kan bli straffet med opp til fire måneder i fengsel.
Colonia Itapebí

Transport

Ruta 31 Coronel Gorgonio Aguiar forbinder Colonia Itapebí med Biassini og Tacuarembó-departementet.
Leffe

Leffe er et belgisk øl.

Historie

Klosteret Notre Dame de Leffe ble grunnlagt i 1152. Som så mange andre klostre på den tiden, brygget også dette øl. Men her er det ikke snakk om et hvilket som helst øl. Brygget var Leffe. Klosteret ble ødelagt og forlatt i 1794 på grunn av den franske revolusjon, og dette gikk naturlig nok utover ølproduksjonen. Men det skal mer til enn en revolusjon for å stoppe Leffe. Et samarbeid mellom Leffe og et kommersielt bryggeri i 1952 sikret fremtidig vekst og suksess for ølet. I dag har Leffe til og med et eget museum i byen Dinant.
Eugenio Mena

Landslaget

7. september 2010 fikk han sin første landskamp for Chile mot Ukraina.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .
Han ble tatt ut i Chiles tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
NM i troppsgymnastikk 2010 (nasjonale klasser)

NM i troppsgymnastikk 2010 i nasjonale klasser for senior og junior ble arrangert 12. - 13. juni 2010, i Leikvollhallen i Asker. Arrangør var Holmen Tropp og Turn.
I konkurranseformen nasjonale klasser konkurrerer lagene i frittstående, tumbling og trampett som separate konkurranser, i motsetning til TeamGym, der det konkurreres sammenlagt.
Det var ikke kjønnsinndelte klasser i dette NM, dette ble innført i nasjonale klasser først i 2011.
Vinzenz Geiger

Karriere

Geiger fikk 5. desember 2015 sin verdenscupdebut på Lillehammer, hvor han endte på en 51.-plass.
Under Junior-VM 2016 i Râșnov startet Geiger mesterskapet med sølv på 10 kilometeren, bak østerrikske Bernhard Flaschberger og foran landsmannen Terence Weber. Han avsluttet mesterskapet med en ny sølvmedalje i lagkonkurransen, på lag med Weber, Martin Hahn og Tim Kopp.
I 2016/17-sesongen tok Geiger sin første individuelle pallplass 18. desember 2016, etter å ha tatt tredjeplassen bak landsmennene Eric Frenzel og Fabian Rießle i Ramsau.
Geiger avsluttet Junior-VM 2017 i Park City med sitt første VM-gull på 5 kilometeren, foran finske Arttu Mäkiaho og Laurent Muhlethaler fra Frankrike.
Under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang tok han gull i lagkonkurransen.
Paraserixia

Levevis

Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.

Utbredelse

Slekten finnes på Borneo.
Gloppen prestegård

Gloppen prestegård er et kulturminne og bolig til sognepresten i Gloppen, beliggende i bygda Vereide. Prestegården er underlagt Opplysningsvesenets fond.
Prestegådens eiendom var omfattende, men er siden fradelt til mindre bruk på og rundt Vereide. Selve gårdsdriften til prestegården er paktet bort på langtidskontrakt.
På prestegården lå tidligere Vereide kapell, også det med status som offisielt kulturminne.
Slussplan (Stockholm)

Slussplan er en gate i Gamla stan i Stockholm som går på nordsiden av Slussen (og Karl Johans torg).
Gata ble til i forbindelse med ombyggingen av Slussenområdet 1846-1856, da Nils Ericsons sluss ble bygd. Navnet Slussplan ble tatt i bruk i Stockholms adresskalender fra 1872.
På sørsiden og ovenfor Karl Johans torg står Karl XIV Johans statue som ble avduket i 1854. Billedhugger var Bengt Erland Fogelberg. I forbindelse med Slussens ombygging i 1931-35 ble statuen flyttet og snudd slik at fyrsten nå rir ut av byen mot Södermalm. En inskripsjon på sokkelen forteller om dette. Da hadde den opprinnelige sokkelen av Carraramarmor vitret i stykker og ble byttet ut med den nåværende av granitt som er høyere enn den opprinnelige.
Hjørnehuset Slussplan/Skeppsbron kalles Räntmästarhuset, det opprinnelige huset er bygd på 1660-tallet og arkitekt var trolig Nicodemus Tessin d.e. Det har blitt bygget om flere ganger; i 1890-årene av Fredrik Lilljekvist og senest på begynnelsen av 1970-årene med Anders Tengbom som arkitekt. Bygningen har fått sitt navn etter byggherren, räntmästaren Börje Cronberg. Fra 24. juni 2016 er det forbudt for kjøretyøy utenom busser å bruke Slussplan for å komme til Skeppsbron, etter at flere bilister brøt forbudet ble det installert en bussluse den 18. august 2016.
Epitrichius

Utseende

Middelsstore, svært langbeinte, avlange gullbasser. Denne slekten er lite hårete på oversiden, men undersiden er tett kledt med lyse hår. Grunnfargen er mørkt metallisk, dekkvingene har ofte gule flekker eller tverrbånd.

Levevis

De voksne billene, som har en overflatisk likhet med humler, besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Taiwan, Vietnam, Japan).
Hæren (Norge)

Historie

Norge fikk en moderne hær med stående styrker først i 1628. Christian IV opprettet da det nye norske forsvaret, i forbindelse med flere reformer. Viktige foranledninger var at den norske bondehæren nektet å gå inn i Sverige under Kalmarkrigen, samt trusselen om tysk invasjon av Norge etter at Christian hadde kjempet mot tyske styrker i krigen i 1627.

Hærens innsats

Norske soldater tjenestegjorde mye utenlands, og utenlandske offiserer tjenestegjorde mye i Norge. Kommandospråket var tysk fram til 1772. Under den europeiske sjuårskrigen (1756–63) ble omtrent halve hæren brukt som grensevakter i Schleswig-Holstein.
I 1808 ble Norge angrepet av Sverige, men norske styrker under ledelse av Christian August drev svenskene tilbake.
I 1814 var norske offiserer godt representert på Eidsvold. Det ble vedtatt at Norge skulle ha en vernepliktshær, etter moderne prinsipper. 2 000 av mannskapene var vervet; resten tas inn via allmenn verneplikt. I 1814 rykket svenske styrker igjen inn i Norge. De norske styrkene greide ikke å drive dem tilbake. Motstanden var likevel så betydelig for svenskene at de oppga å ta Norge som et territorium, og gikk med på en forhandlingsløsning som endte med at Norge inngikk en personalunion med Sverige. Etter unionsstiftelsen ble den norske hæren halvert, og øvingsnivået ble redusert til rundt 20 % av tidligere.
Før 1885 hadde Hæren og marinen hvert sitt departement, men forsvarsminister Johan Sverdrup slo dem sammen til Forsvarsdepartementet.
I 1905, rundt unionsoppløsningen, ble både norske og svenske styrker mobilisert på hver sin side av riksgrensen. I forkant av konflikten hadde hæren blitt kraftig rustet opp med både festningsanlegg, mitraljøser og hurtigskytende kanoner. Den norske hæren stilte med 18 000 mann på Østlandet og 4 000 i Trøndelag. Sett i forhold til andre land har aldri Norge hatt en sterkere hær enn i 1905. Unionsoppløsningen gikk fredelig for seg, og det kom ikke til noen trefninger mellom de to sidene.
Under kampene i Norge i 1940 stilte Hæren med til sammen 40–50 000 mann. I de senere kampene i Nord-Norge var det rundt 8–10 000 mann igjen. En ny norsk hær ble etablert i utlandet, men fikk lite ressurser og hadde knapt 4 000 mann ved krigens slutt. Den første stridsvogn bestilt av det norske forsvaret var Landsverk L-120 i 1936. 
Etter krigen stilte Hæren med mannskaper til Tysklandsbrigaden, og ble omorganisert for å tilpasse seg medlemskap i NATO. Ti år etter krigen besto Hæren av en stående brigade og ti mobiliseringsbrigader. Ved den kalde krigen var Hæren en garantist for at Norge kan opprettholde sine internasjonale forpliktelser overfor Nato og FN ved internasjonale operasjoner. s slutt ble Hæren bygget ned, og består i dag av rundt 9 500 mann, og har ikke lenger noen ambisjon om invasjonsforsvar.
Gjerningsperson

Gjerningsperson er i strafferett den som har utført en straffbar handling. Den som faller inn under gjerningsbeskrivelsen i straffebudet defineres som gjerningsperson.
I straffeprosessen opereres det med flere parallelle begreper som beskriver hvilket stadie i prosessen en gjerningsperson befinner seg i forhold til påtalemyndigheten eller domstolen. Det kan være som mistenkt, siktet, tiltalt, domfelt eller frikjent.
Gjerningspersonen kan bli saksøkt i privat straffesak hvis påtalemyndigheten henlegger saken før han/hun blir tiltalt.