google/wiki40b huggingface dataset:
Marija Savinova

Karriere

Savonivas første større internasjonale mesterskap var i mars 2008, ved VM i friidrett innendørs i Valencia. Her løp hun 800 meter, men ble slått ut i kvalifiseringen, med tiden 2.06,72. Hennes årsbeste dette året satte hun bare en måned før, i februar, med tiden 1.59,46. 
Året etter deltok hun i flere stor mesterskap. I mars var det EM innendørs 2009 i Torino. Her vant hun EM-gull med tiden 1.58,10. I juli satte hun personlig årsbeste for hele 2009, med tiden 1.57,90 i et stevne i Moskva. Senere på sesongen kom hun på femteplass under VM i friidrett 2009 i Berlin i august, og en måned senere tok hun fjerdeplassen ved World Athletics Final-stevnet i Thessaloniki. 
2010 ble en resultatmessig god sesong for Savoniva, med både VM- og EM-gull. Førs vant hun gull under VM i friidrett innendørs 2010 i Doha, deretter vant hun gull under EM i friidrett 2010 i Barcelona.
SNG Invest

SNG Invest eller Scandinavian Networking Group Ltd var en ponzi-svindel drevet fra Sverige som opererte i perioden 2006 til 2008. Bak prosjektet stod den norske tidligere politimannen Tom Sørnes som også var involvert i pyramideskandalen World Games og nettverksselskapet Nature's Own
Totalt ble 2900 personer lurt til å investere penger i konseptet som ble oppgitt å være registrert i Panama. Disse ble lovet en daglig avkastning på 2 – 2,5 %, men svært få fikk noen av sine penger tilbake.
Sommeren 2011 ble det tatt ut bedrageritiltale mot Sørnes i Sverige.
Rongtön Sheja Kunrig

Rongtön Sheja Kunrig (tibetansk: rong ston shes bya kun rig, født 1367, død 1449), også kjent som Shakya Gyaltsen (shakya rgyal mtshan) var en stor lærer innenfor skolen Sakya i tibetansk buddhisme, og var spesielt kjent for sitt mesterskap av prajñāpāramitā lærdommene. Han grunnla Nalendra-klosteret 1436.
Herodas

Herodas (gresk: Ἡρώδας), eller Herondas (navnet er stavet ulik de få steder hvor han er nevnt), var en gresk poet og forfatter av korte humoristiske dramatiske scener på vers, «haltejamber», skrevet i løpet av Aleksander den stores tid på 200-tallet f.Kr. Det er mulig at han kan ha oppholdt seg på øya Kos, ettersom handlingen i flere av mimene han skrev utspiller seg der.
Disse dramadiktene er kalt for Mimiamboi (gresk: μιμίαμβοι, «Mime-jamber»), eller mimer, dog ikke den tause utgaven, men den nedskrevne og kanskje også oppførte mimen. De var et litterært produkt fra Magna Graecia i sørlige Italia og Sicilia, og de mest berømte av dem, som det ble sagt at Platon studerte for deres karakterer, var arbeidene til en annen dikter, Sofron.
Herodas' tekster var tapt helt til åtte mimer på et papyrusark ble funnet i 1890 og er den største samlingen av denne særegne sjangeren innenfor ny-komedien i antikkens greske litteratur.
Mimene er skrevet som realistiske dikt, men har samtidig form av samtaler, eller dialoger. Herodas skildrer en brutal og sanselig verden, kanskje spesielt i den femte mimen, hvor husfruen mener at hennes yndlingsslave har stilt seg til disposisjon for en annen kvinne. Som straff bestemmer hun seg for å sende ham bort for å motta tusen piskeslag på ryggen og tusen på magen; noe som i praksis er en overdreven dødsdom.
I første mime vises en eldre sykepleier i samtale med Metriche, som har en mann som i lang tid har vært borte i Egypt. Sykepleieren forsøker å vekke hennes interesse for en ettertraktet ung mann, som ved første blikk ble helt betatt av henne. Etter å ha lyttet til alle argumentene avslår Metriche, men konsoliderer den gamle kvinnen med et enkelt glass vin.
Dette var scener fra dagliglivet, skrevet i et folkelig språk, saftig med vågale ordspråk. Herodas' mimer var skrevet på en gammel jonisk dialekt som disse versemålene siden ble assosiert med, men det går knapt utover valg av ord, setningenes struktur er attisk gresk. Herodas skrev ikke sine mimer på samtidens koiné gresk, men benyttet isteden en eiendommelig gammeldags stil som etterlignet den form for gresk som ble snakket på 500-tallet f.Kr.. Versemålet og det stilistisk sære språket passet godt til tonen i dagliglivets karakterer som Herodas søkte å frammane. Hans figurer snakker i heftige utrop og besluttsomme vendinger med ordspråk og fastelagte fraser, og tidvis med den mest nakne grovhet.
En del av disse komiske stykkene har uten tvil blitt framført på den attiske scenen hvor tendensen på 300-tallet hadde gradvis utviklet seg til typefigurer, ikke individer, men generaliseringer av en klasse, en kunstart som Menander mesteret. Deres effekt ble oppnådd med sanne dramatiske virkemidler. De små dramatiske bildene har ikke mistet sin friskhet, og de virker mer interessante etter hvert som man lærer å verdsette deres finurlige poenger.
Fidenza

Fidenza er en by med 26 383 innbyggere (pr. 31. desember 2013) i Emilia-Romagna i provinsen Parma, mellom Piacenza og Parma.
Området består av distriktene Bastelli, Castione Marchesi, Chiusa Ferranda, Colombara, Fornio, Osteria del Sole, Osteria Pietra, Parola, Ponte Ghiara, Rimale, San Faustino og Santa Margherita.
Fidenza ligger 75 meter over havet, 23 kilometer vest for provinshovedstaden Parma. Byen ble grunnlagt i år 41 og var residensby for kongen av Italia i tiden 1092-1102.
Xianyou

Xianyou (kinesisk: 仙游县; pinyin: Xiānyóu Xiàn) er et fylke i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Putian.
Befolkningen var på 979 425 innbyggere i 1999.
Navnet Xianyou (= «De udødeliges reise») knytter an til en legende om ni brødre av familien He for opp til himmelen som karper herfra.
Administrasjonssetet ligger i bykvartalet Licheng (鲤城街道), som betyr «karpebyen».
Medby (Saltdal)

Medby er en bygd og en grunnkrets i delområdet Nedre Saltdal i Saltdal kommune i Salten i Nordland. Bygda ligger rundt fem kilometer sør for Rognan.
Navnet Medby ble godkjent av Kartverket den 1. oktober 1979.
Fides et Ratio

Fides et Ratio (Tro og fornuft) er en encyklika promulgert av pave Johannes Paul II den 15. september 1998. Encyklikaen behandler forholdet mellom tro og fornuft.
Encyklikarn beskriver forholdet mellom tro og fornuft som komplementære i menneskets ssøken etter sannheten om tilværelsen og om seg selv. Fornuften anses å være nødvendig, men ikke tilstrekkelig for å forstå virkelighetens dyp, noe encyklikaen fremhever er Gud selv. Troen fullkommmengjør og kompletterer fornuften, uten å gå imot den.
«Barbarossa»

RMS «Britannia»

Skipet ble bygget hos Robert Duncan & Co i Greenock. Det gikk, sammen med søsterskipene «Acadia», «Caledonia» og «Columbia», i den transatlantiske post- og passasjertrafikken. Disse fartøyene ble sommeren 1840 de første passasjerskipene Cunard Line satte inn i transatlantisk trafikk.
RMS «Britannia» var et lite skip på 207 fot (63 meter) lengde og 34 fot (10,3 meter) bredde. Skipet hadde tre master. Med sine sidehjul og en kraftig dampmaskin, som produserte omtrent 740 hestekrefter, var det relativt raskt for sin tid. På jomfruturen over Atlanterhavet fra Liverpool i England til Halifax i Nova Scotia i Canada var reisetiden på 12 dager og 10 timer. Turen tilbake tok bare 10 dager. Med en displacement på 1154 tonn hadde passasjerskipet kapasitet til å ta ombord 115 passasjerer. Besetningen var på 85 mann.
Alle fire søsterskipene var i drift fra vinteren 1841. Charles Dickens reiste i januar 1842 til USA ombord på RMS «Britannia», men var meget sjøsyk under mesteparten av reisen. Billetten til Halifax inkludert måltider var på 35 guineas, en betydelig sum den gang.

Krigsskipet «Barbarossa»

Cunard Line solgte i 1848 passasjerskipet til Den tyske forbundsmarine. Under britisk flagg og med britisk mannskap kom skipet 19. mars 1849 til den tyske havnen Geestemünde ved Bremerhaven. Det ble der overlevert til Den tyske forbundsmarine, som startet arbeidet med å bygge det om til et krigsskip. Skroget måtte forsterkes for å tåle flere tyngre kanoner på det åpne dekket foran og akter på skipet. Det ble satt i operativ tjeneste under et nytt navn, SMS «Barbarossa».
Det nye dampdrevne krigsskipet, kategorisert som en fregatt, kom i kamp under den første slesvigske krigen. Den 4. juni 1849 deltok «Barbarossa» i trefningen ved Helgoland. De tyske orlogsfartøyene ble ledet av kontreadmiral Brommy fra Bremerhaven. Trefningen var den første og siste kampen for «Barbarossa». Den 31. desember 1851 ble det besluttet å oppløse den tyske forbundsmarinen.

Troppetransportskipet

Preussen, som har sin egen flåteorganisasjon, kjøpte «Barbarossa» og den seilførende fregatten «Gefion», som var erobret fra Danmark i 1849. «Barbarossa» fikk den ene av de gjenværende mastene fjernet, siden det som dampskip ikke var avhengig av vind.
Skipet ble i 1854 solgt videre til det britiske Royal Navy, som benyttet det til troppetransportskip for forflytning av de britiske styrkene til Krim-halvøya under Krimkrigen. I britisk tjeneste ble skipet hetende HMS «Barbarossa».
Etter en lang periode som troppetransportskip ble det i 1873 sendt tilbake til Tyskland. Der ble riggingen helt tatt bort under ombygging av det eldre skipet til losjiskip i Danzig. I 1880 ble alt av verdi fjernet fra «Barbarossa» i Kiel. Deretter ble det tatt ut av den tyske flåtelisten. Skipet ble benyttet som målskip for utprøving av torpedoer. Det ble senket av SMS «Zieten» den 28. juli 1880.
Leonardo III Tocco

Biografi

Leonardo III Tocco var sønn av Carlo II Tocco, greve av Kefallinia og Zakynthos, hertug av Lefkada og hersker av Epirus. Da faren døde i oktober 1448 overtok den mindreårige Leonardo alle hans titler og eiendeler. Han regjerte som hersker (despot) av Epirus med hovedsete i byen Arta mens en annen fraksjon av aristokratiet i Epirus regjerte i regionen Akarnaia med militær støtte fra osmanene. 24. mars 1449 ble også Arta inntatt av de osmanske styrkene. Leonardos besittelser på det greske fastlandet ble dermed redusert til tre festninger, og Leonardo etablerte seg i Angelokastro (i den nåværende regionen Etoloakarnania). I 1460 inntok osmanene også denne byen og Leonardos siste brohode på fastlandet var festningen Vonitsa på Peloponnes. Han måtte nå ta tilhold på sine områder på De joniske øyer.
1. mai 1463 giftet Leonardo seg med Milica fra Serbia. Hun var datter av den serbiske despot Lazar Branković og hans kone Helena Palaiologina som var datter av Thomas Palaiologos, despot i Despotatet Morea . Milica døde i barsel i 1464.
I 1477 giftet Leonardo seg for andre gang med Francesca Marzano, et (uekte) barnebarn av kong Alfonso V av Aragon. Hans sønn Ferdinand I regjerte nå i Napoli. Ifølge historikeren William Miller trodde Leonardo at venetianerne ikke ville søke kontroll over De joniske øyer hvis han hadde familiebånd til Napoli. Da osmanene fant en unnskyldning for å invadere også øyene, var det imidlertid ingen fra det italienske fastlandet som ønsket å yte motstand. Leonardo flyktet med sin kone, sine tre barn og sine verdisaker, først til Taranto og deretter til Napoli. Osmanene underla seg Keffalonia, Lefkada og Zante, og også Vonitsa, i 1479.
Leonardo levde resten av sitt liv i Napoli under Ferdinand I’s beskyttelse. Han døde ca. 1499.
Manifest destiny

Kontekst

Det ble aldri formulert prinsipper som definerte dette manifest destiny. Begrepet var mer en almen idé, snarere enn en spesifikk politikk, som var koblet til et motto. Ille definert men oppriktig kjent, var denne skjebnesbestemmelse et uttrykk for overbevisning i pakt med en ekspansjonismens moral og verdier som kompletterte andre populære idéer i sin samtid, som amerikansk eksepsjonalisme og nasjonalromantikk. Andrew Jackson, som talte om å «utvide frihetens rom», så dette som et eksempel på Amerikas vedvarende storhet, nasjonens spirende følelse av romantisk selvidentitet og ekspansjonisme.
Men Jackson var ikke den eneste presidenten som utarbeidet det som kunne anses som prinsippene bak den manifesterte skjebnesbestemmelse. Ettersom det ikke fantes noen entydig redegjørelse for dens logiske grunnlag gav den sine talsmenn tom divergerende og tilsynelatende motstridige syndpunkter. Mens mange forfattere fremst fokuserte på amerikansk ekspansjon, det være seg det gjaldt mot Mexico eller retning Stillehavet, så andra terminologien som et diskusjonunderlag.
Uten noen omforent forstående, rnn mindre en utarbeidet politisk filosofi, ble disse divergerende synspunkter på Amerikas skjebne aldri klarlagte. Ernest Lee Tuveson sammenfatter dette mangfold av mulige oppfatninger: «Et stort kompleks av idéer, politikk og handlinger innbefattes  under samlebegrepet manifest destiny. De ikke ikke, som vi burde forventet, likeartede, og de kommer ikke heller fra en og samme kilde.»
Coriarachne

Utseende

Coriarachne artene er generelt ganske små edderkopper og mange er ganske like hverandre. Kroppen er todelt i en bakkropp og et hode-bryst parti, kalt cephalothorax. Hodet har forfra en slags firkantet form. Foran på hodet er det åtte øyne. Hos krabbeedderkopper er de to fremste beina ekstra kraftige og lange, mens de to bakerste beina er kortere. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Tjuvholmen (Hamar)

Tjuvholmen er en liten halvøy ved Hamar som går ut i Mjøsa.

Beskrivelse og historie

Tjuvholmen inneholder båthavn for Hamar båtforening og Hamar seilforening med ca. 280 plasser i 2006, vinteropplag for båter og marina, friluftområder med grusbane og muligheter for bading og grilling. På marinaen ligger Tjuvholmen kro. Kroa og området blir regelmessig brukt til konserter og revyer i sommerhalvåret.
Grøntarealene på sørsiden av Tjuvholmen har verdifull strandvegetasjon med store, gamle furutrær, herav noe kalkfuruskog, og ospe- og pilearter. Slik vegetasjon er et generelt karaktertrekk for strandområder rundt Mjøsa. På de indre og nordlige deler av Tjuvholmen finnes i hovedsak spisslønn, lind og prydbusker.
Lærvare- og garveribedriften O. Kirkebye & sønner flyttet i 1950 til Tjuvholmen.

Kulturminne og naturreservat

Inne på grøntområdet ligger en gravhaug.
Deler av Tjuvholmens østre områder (rundt «Vesle-Mjøsa») tilhører Åkersvika naturreservat.

Kommunens utviklingsplan fra 2008

Hamar kommune vedtok i 2008 en utviklingsplan for Tjuvholmen, der båthavnen skal fortsette innenfor en ramme av 500 plasser, og friluftslivet skal styrkes ved etablering av utsiktspunkter, oppholdssteder, terrassering ned mot vannet, anlegg for jolleaktiviteter m.m. Vedtaket innebærer at det skal bygges kai for rutebåten Skibladner, men dette er ikke gjennomført per 2013.
Hitlisten

Hitlisten, tidligere kalt Tracklisten, er Danmarks offisielle hitlister for musikksingler og musikkalbum. De første listene ble offentliggjort i 1965 og ble produsert av IFPI Danmark. I dag publiseres fem ukentlige hitlister hver onsdag ved midnatt. Listene utarbeides av analyseselskapet M&I Service på vegne av IFPI Danmark. Selskapet monitorerer markedet for fysisk salg og nettstrømming av musikk i Danmark. Det utarbeides en egen topp 40-liste over album, en topp 40-liste over singler, en topp 10-liste over samlealbum, en topp 20 radioliste og en topp 40-liste over vinylalbum.

De første listene (1965–1992)

Mens Norge hadde én hitliste, VG-lista etablert i 1958, hadde flere danske aviser hver sine hitlister i 1950- og 1960-årene. I slutten av mai 1965 ble de forskjellige hitlistene samlet til én, felles dansk hitliste, produsert av IFPI Danmark. Fra starten var det månedlige hitlister over henholdsvis solgte singler, LP-er og EP-er. Høsten 1967 opphørte EP-hitlisten, på grunn av formatets minimale betydning.
Parallelt med dette laget også Danmarks Radio (DR) to hitlister, produsert på ulike metoder. Programmet Ti, vi ka' li' (norsk: ti vi kan like) var basert på lytternes stemmer ut fra 15 sanger som radiovertene hadde plukket ut. Av disse 15 ble 10 stemt videre av en gruppe tenåringer. Jørgen de Mylius' topp 20-liste var derimot basert på stikkprøver av platesalget i et utvalg plateforretninger i Danmark. Da Danmarks Radio laget Mylius' topp 20-liste i februar 1969, begynte IFPI å utgi ukentlige singellister, mens LP-listen forble månedlig.
Høsten 1972 inngikk IFPI og DR et samarbeid, noe som resulterte i programmet Hit-Paraden, som var basert på IFPIs singelliste. Samarbeidet ble utvidet våren 1973, da singel- og LP-hitlistene ble slått sammen i én topp 30-liste. Den ble senere redusert til en topp 20-liste i 1974.
I mars 1977 la Danmarks Radio ned sine hitlisteprogrammer, og avisen BT overtok fra 7. januar 1977 den ukentlige presentasjonen av hitlisten. Topp 30-listen var basert på plateselskapene egne salgstall, som igjen var kontrollert av en revisor.
Fra januar 1979 ble listen delt i to, slik at det ble en topp 30-liste for solgte LP-er og en topp 10-liste for solgte singler. Til forskjell fra tidligere var LP Top 30 nå hovedlisten, siden salg av album hadde vær langt høyere enn singelsalget siden midten av 1970-årene. Styrkeforholdet mellom album og singler fortsatte utover i 1980- og 1990-årene, siden også CD primært var en plattform for album.
Holding Out for a Hero

Musikkvideo

Produsert av Jeffrey Abelson, regi ved Doug Dowdle, konsept av Keith Williams. Det var den første musikkvideoen som lyktes i å promotere en film uten å ha med et eneste filmklipp i videoen. 
Musikkvideoen åpner med at Bonnie Tyler unnslipper fra et brennende hus; handlingen foregår for det meste ved det brennende huset og på kanten av Grand Canyon – krysskuttet med klipp fra engleaktige bakgrunns sangere kledd i hvitt. Tyler blir også truet av onde cowboyer kledd i svart med neonpisker; men så dukker en cowboyhelt opp, kledd i hvitt med pistol og hest og jager de onde cowboyene foran seg. Helten ender tilslutt – mens sangen toner ut – opp foran Bonnie Tyler.  
Sangen ble brukt som åpningstema i Channel 4 sitt «American Football» show på 1980-tallet.
Paximadia

Beskrivelse

Ettersom de to øyene ligger så nær hverandre opptrer de tilsynelatende som en øy sett fra avstand. Den langstrakte øy som vest er Sakolévas og den mindre er Akoníza. Fra vestenden er det en frittstående stein som stikker opp fra havet som et tårn, men for små til at den kan refereres til som en tredje øy, samt en annen stein som ligger mellom øyene.
De nesten golde steinete øyene er relativt godt kjent, siden de kan bli sett av en stor del av sørkysten av Kreta. Den vestlige av de to når en høyde på minst 252 meter og måler 1,1 km², er den østlige bare 166 meter høyt og dekker et areal på 0,6 km².

Navnet

Lokale refererer ofte til øynene som Elephantaki ettersom de ser ut som en babyelefant som har lagt seg ned i vannet og med snabelen liggende rett ut. Det navnet som er tilskrevet til øyene i dag er grunnet deres likhet til en tørr kretisk kavring kjent som Paximadi (flertallsordet er Paximadia). I oldtidens Kreta var øyene også kjent som Dionysioi etter fruktbarhetsguden Dionysos, men også som Letoai etter gudinnen Leto som ble dyrket ved byen Faistos, og hvor hun også var kjent som Fitii i antikken.

Mytologi

I henhold til kretisk mytologi (se gresk mytologi) er det antatt at gudinnen Leto fødte tvillingguddommene Apollon og Artemis på disse øyene.

Strender

Det er isolerte sandstrender på disse øyene som kan bli nådd med båt fra Aghia Galini på Kreta.

I litteraturen

Øyene spiller en sentral rolle i den tyske romanen Der kretische Gast («Den kretiske gjest») fra 2003 av Klaus Modick.
Enebakk historielag

Enebakk historielag er et lokalt historielag i Enebakk som ble stiftet 29. mars 1955. Lagets formål er å samle og utbre kunnskap om Enebakks historie på ulike emner og felter.
I desember 2013 hadde laget 244 medlemmer og er tilsluttet Romerike historielag. Leder for styret siden 2014 er Marit Busengdal. Enebakk historielag ble i 2008 tildelt Enebakk kommunes kulturpris.
Enebakk historielag drifter Enebakk bygdetun og Aksel Bråtens hjulmakerverksted, arrangerer temamøter og rusleturer. Fra 2006 har Enebakk historielag, med opprettelsen av en egen kulturminnegruppe, satt fokus på bevaring, merking og synliggjøring av kulturminner i Enebakk. Enebakk historielag utgir lokalhistorisk litteratur, samt  det lokalhistoriske tidsskriftet IGN.
Telemarksavisa

Telemarksavisa (TA) er en avis som blir utgitt i Telemark. Avisen har sitt hovedkontor i Skien, men har også avdelingskontor i Porsgrunn, Bamble, Bø, Notodden og Ulefoss. TA blir eid av Amedia.
TA ble stoppet av okkupasjonsmakten høsten 1940 og kom ikke ut igjen før etter fredsdagen 8. mai 1945.
Den første avisen som kom ut under navnet "Telemark Arbeiderblad" ble trykket i Larvik og kom ut 1. oktober 1921. Dette regnes som grunnleggingsdagen for TA. 
Sjefredaktør er Ove Mellingen som ble ansatt i den stillingen i 1998. Han startet i TA som utviklingsjef i 1993 da han kom fra Bergensavisen (BA).
Randselva

Fiske etter storørret

Randselva er ei populær elv blant stangfiskere. Elva er spesielt kjent for de kjempestore tyrifjordørretene som fanges der hvert år, en storørretstamme med gytevanding til denne elva. Det er spesielt populært å fiske med stang på strekningen mellom Viulfossen og Hvalsmoen. I dette området driver også den lokale sportsfiskerforeningen stamfiske hver høst, for å sikre stammen for framtiden. Elverekorden på stang er på 12,7 kg. Elva har også norgesrekord på flue, en ørret på 10,6 kg tatt av Bjørn Smith i 2006. Under stamfisket er det imidlertid melket fisk på mer enn 16 kg.

Elvesurfing

Randsbølgen er en kunstig elvebølge ligger i Randselva. Bølgen egner seg både for elvepadling og elvesurfing, og har vært arrangementsted for norgesmesterskapet i fristil elvepadling. Bølgen kan tilpasses etter vannføringen ved hjelp av en lem under vann, og har sitteplasser for tilskuere.
Prosjektet med planlegging, tillatselser og bygging var en lang prosess som involverte mange instanser. Det endte med at det ikke ble gitt tillatelse å bygge i selve hovedløpet til elven, men istedet ble det gitt tillatelse til å prøve å bygge om en gammel demning på østsiden av Hvalsmoen leir. Et stort usikkerhetsmoment var om om vannmengden fra demningen kom til å være tilstrekkelig. Randsbølgen ble bygd ferdig i 2012.
Saperda similis

Utseende

En middelsstor (14-22 mm), slank, grågul (kanskje litt grønnlig) trebukk, kroppen overstrødd med små, opphøyde, svarte flekker. Den kan ligne på stor ospebukk Saperda carcharias men er mindre og spinklere enn denne. Kroppen er sylindrisk og tett kledt med korte, nedliggende, gulbrune hår. Antennene er kraftige og gjerne litt kortere enn kroppen, hvert enkelt ledd gulbrunt med svart spiss. Pronotum er nesten kavdratisk sett ovenfra, med rette sidekanter. Dekkvingene er betydelig bredere enn pronotum, med markerte, rettvinklede skuldre, ganske parallellsidige fra skuldrene bakover. Beina er middels lange, ganske kraftige og gulbrune. Det tredje fotleddet er dypt og bredt tolappet.

Levevis

Larven utvikler seg i levende seljer, av og til også i osp. Hunnen gnager 5-10 centimeter lange furer i barken i lengderetningen, og gnager også bort ytterbarken rundt desse. De første dagene er disse lysende grønne og lette å se. Hun legger opptil 10 egg i hver fure, helst i stammer som er 3-5 centimeter tykke. Eggleggingsstedene er gjerne noen meter over bakkenivå. Trær som står solfylt til, for eksempel i åkerkanter, er mest attraktive. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene er aktive i juni-juli men er vanskelige å finne. De gnager på blader av selje. Den letteste måten å påvise arten på er å lete etter de karakteristiske eggleggingsgnagene på ettersommeren.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa unntatt de vestligste delene, østover til det vestlige Sibir. I Norge er den bare funnet noen få ganger i nærheten av Oslo, men den kan være noe oversett.