google/wiki40b huggingface dataset:
Tallahassee Lassie

«Tallahasee Lassie» er en amerikansk sang.

Historie

Med tekst skrevet av sin mor forberedte Frederico Anthony Picariello (Freddy Cannon) en ny sang som han kalte «Rock and Roll Baby». Cannon produserte en demo, som Jack McDermott brakte med seg til låtskriver- og produsentteamet Bob Crewe og Frank Slay. De omarrangerte sangen og omskrev teksten. De tilbød seg å produsere mot å få 2/3 av komponistkrediteringene i gjengjeld. 
Den første innspillingen av sangen, nå med tittelen «Tallahassee Lassie» (Gitarsolo av studiomusikeren Kenny Paulson) ble avvist av flere plateselskaper, men ble så hørt av TV-programlederen Dick Clark, son var deleier i Swan Records i Philadelphia. 
Clark foreslo at sangen skulle bli re-redigert og overdubbet for å tilføye spenning, gjennom å flytte i forgrunnen og gjøre mer fremtredende det kraftige basstromme-soundet og tilføye håndklapping og Freddies rop «whoo!», som senere ble ett av hans kjennemerker. 
Singlen ble til slutt utgitt av Swan Records og selskapets president, Bernie Binnick, foreslo det nye artistnavnet Freddy Cannon.

Svensk versjon

Den svenske tittelen er «Dalahasses Lasse».

Listeplasseringer

Etter å ha blitt fremmet og suksessfull i Boston og i Philadelphia, begynte singlen gradvis å bli spilt på radiostasjoner nasjonalt.
I 1959 lå den så høyt som på en sjetteplass på Billboard Hot 100-listen, ble den første av hans 22 sanger til å ligge på Billboard-listen og lå også på en 13.-plass på R&B-singlelisten.  I Storbritannia, hvor hans første plater ble utgitt på Top Rank-labelen, lå den som # 17.
Flekkfluer

Utseende

Flekkfluer er små til middelsstore (2-12 mm lange) fluer. Hodet er ganske stort og ofte tydelig lysere enn kroppen (gult), vanligvis ganske bredt. Pannen er bred og mangler kraftige børster i de nederste tre fjerdedelene. Fasettøynene er mer eller mindre runde, nokså små til middels store. I pannen sitter tre punktøyne (ocelli). Antennene er av vanlig fluetype, ikke spesielt lange, bestående av tre ledd. På oversiden av det tredje leddet nær roten sitter det en to-leddet antennebørste (arista). Munndelene er av vanlig fluetype, ikke påfallende store. 
Kroppen er svart eller dekket av gråaktig bestøvning. De artene som har grå bestøvning har gjerne mørke lengdestriper på ryggsiden av brystet (mesonotum). Bakkroppen er ganske kort, ofte noe flattrykt. Hunnenes bakkroppsspiss er trukket ut til et eggleggingsrør.
Beina har to rekker av kraftige børster på fremlåret, ellers ikke noen påfallende trekk ved dem. 
Vingene har påfallende mønster, vanligvis mørke tverrbånd. 
Larvene er av vanlig maggot-type, uten bein eller noen andre kroppsutvekster, tilspisset i hodeenden og butte i bakenden, som har et par åndehull (spirakler).

Levevis

Biologien til mange av artene er dårlig kjent, men det ser ut til at de fleste lever av råtnende plantermateriale som larver. Arten Tetanops myopaeiformis er et skadedyr på sukkerbete. Noen arter har også larver som lever i møkk. Noen arter finnes ofte på blomster, for eksempel kvann. Fargemønstrene på vingene har trolig en funksjon ved forplantning og pardanning, men lite er kjent om dette.
Maskelerke

Utbredelse

Den forekommer i Etiopia og Kenya.
Paroricopis

Utseende

Epicastini er nokså store (gjerne 20-25 millimeter), slanke trebukker med antenner som er omtrent dobbelt så lange som kroppen. På farge er de grå- eller brunaktige.

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Bhutan.
Veien til El Dorado

Om filmen

Skapelsen av Veien til El Dorado var en utfordring for filmstudioet, siden DreamWorks hadde dedikert mesteparten av sine kreative prestasjoner i sin første animasjonsfilm, Prinsen av Egypt. El Dorado hadde også problemer med en historie som bar preg av å være laget på slump, der barnehistorier og voksenhumor ble blandet.

Kritikk

Som med mange andre animasjonsfilmer har Veien til El Dorado store problemer med å være tro mot historiske fakta. Kulturen i El Dorado gjør ingen forskjell på sørmerikansk og Mexicansk kultur, og kulturer fra flere forskjellige sivilisasjoner er representert i byen.
Det er også en sammenblanding mellom Hernán Cortés som man møter i filmen der han leter etter byen, og Gonzalo Pizarro, som faktisk ledet den opprinnelige spanske ekspedisjonen til El Dorado i 1541.
Český Krumlov (distrikt)

Fullstendig liste over kommuner

Benešov nad Černou - Besednice - Bohdalovice - Brloh - Bujanov - Černá v Pošumaví - Český Krumlov - Dolní Dvořiště - Dolní Třebonín - Frymburk - Holubov - Horní Dvořiště - Horní Planá - Hořice na Šumavě - Chlumec - Chvalšiny - Kájov - Kaplice - Křemže - Lipno nad Vltavou - Loučovice - Malonty - Malšín - Mirkovice - Mojné - Netřebice - Nová Ves - Omlenice - Pohorská Ves - Přední Výtoň - Přídolí - Přísečná - Rožmberk nad Vltavou - Rožmitál na Šumavě - Soběnov - Srnín - Střítež - Světlík - Velešín - Větřní - Věžovatá Pláně - Vyšší Brod - Zlatá Koruna - Zubčice - Zvíkov
Designhøgskolen i Umeå

Utdanning

Hvert år blir 12–15 studenter tatt opp på det 3-årige svenskspråklige kandidatstudiet i industridesign. Som påbygning finnes tre 2-årige masterprogrammer innen fagene transportdesign, produktdesign og interaksjonsdesign. Disse studiene foregår på engelsk.

Høgskolebygningen

Hovedbygningen til høgskolen ble tegnet av arkitekten Olle Qvarnström. Huset var tidligere knyttet til en transformatorstasjon fra 1926; denne inngikk i bedriften Umeå träsliperi. Siden våren 2012 har én fra hovedbygningen via en restaurant i underetasjen adgang til de øvrige bygningene på Kunstcampus: arkitekthøgskolen, ferdigstilt i 2010, kunsthøgskolen og Bildmuseet.

Internasjonal oppmerksomhet

Designhögskolan i Umeå er den eneste i Skandinavia som har vært nominert tre ganger (i 2006, 2007 og 2009) i forbindelse med tidsskriftet BusinessWeek sin kåring av de beste designutdanningene i verden. I 2010 ble Designskolen også utvalgt til én av verdens 18 mest prestisjefylte designskoler. I 2011 ble skolen av Red Dot Institute vurdert som den nest beste i sammenlikning med konkurrenter i Europa og Nord- og Sør-Amerika. I 2012 ble skolen tildømt førsteplass i samme sammenlikning. I 2013 ble skolen tildelt amerikanske IDEs utmerkelse International Design Excellence Awards, foran skoler i Kina, USA og Storbritannia.
Flensborghus

Flensborghus ble oppført med tillatelse fra Frederik IV i 1725 med munkesten fra ruinene av Duborg slott. Man ser kongens monogram og Flensborgs byvåpen i to sandstensrelieffer over inngansportalen.
Bak byggingen sto pietisten Maria Christina Lorck, som ønsket å bygget et dansk waisenshus utenfor København. Huset ligger i Flensborgs nordlige del ikke så langt fra Nørreport. Fra 1760 ble en del av bygningen anvendt som tukthus samt kaserne for danske soldater. I 1865 kom bygningen under den tyske militærforvaltning, for i 1894 å bli ombygget til hotell. Etter første verdenskrig ble bygningen innredet til dansk forsamlingshus og bibliotek, hvor biblioteket senere er flyttet inn i andre lokaler i Nørregade.
Huset er sentrum for det danske kulturarbeide i Sydslesvig. I år 2000 ble bygningen omfattende restaurert.
Take a Chance on Me

Coverversjoner

Erasure hadde en coverversjon av sangen på deres Abba-esque EP fra 1992, og A-Teens hadde sangen på debutalbumet The ABBA Generation. Andre versjon er blitt innspilt av blant andre Alvin and the Chipmunks, Abbacadabra, Euphorica, Pamela McNeill, The Black Sweden, Brighouse and Rastrick Brass Band og Nils Landgren.
Den blå byen ved sundet

Den blå byen ved sundet er en betegnelse på Sortland i Vesterålen.
Kunstneren Bjørn Elvenes lanserte i 1999 en ide om å lage et kunstverk ved å male bygningene på Sortland blå. Ideen ble tatt godt imot av kommunen, og Sortland kommune satte i gang et pilotprosjekt med ei kommunalt oppnevnt styringsgruppe og ei faggruppe med rådgivende funksjon. Pilotprosjektet ble avsluttet i 2001.
Etter hvert oppsto det uenighet mellom Bjørn Elvenes og kommunen om blåby-prosjektet. Uenigheten gikk på den kunstneriske retningen til prosjektet, og hvem som skulle eie rettighetene til prosjektet. Kommunen videreførte blåby-prosjektet, og fikk tilskudd fra flere offentlige instanser. Samtidig fortsatte Bjørn Elvenes arbeidet med sin versjon av prosjektet.
Den kommunale videreføringen av blåby-prosjektet er nå ivaretatt gjennom Brandr-prosjektet, som ble avsluttet 14. juni 2006.
Resultatet av blåby-prosjektet er at flere bygninger i Sortland sentrum har blitt malt i ulike blåtoner. Noen av bygningene har også fått små dikt og tekster malt på veggene, utarbeidet av ungdom i Vesterålen og forfatteren Lars Saabye Christensen.
Tilhengerne av prosjektet mener at blåmalinga tilfører Sortland noe unikt, og at markedsføringen av Sortland som den blå byen vil gi stedet større oppmerksomhet. Men mange av innbyggerne på Sortland og i Vesterålen er imot blåmalinga. De mener den blå fargen er stygg, kald og unaturlig, og at det er galt av Sortland kommune å bruke penger på et slikt prosjekt. Motstanderne av prosjektet har møtt liten forståelse i Sortland kommune, men motstanden har vist seg ved at det har vært relativt liten oppslutning om dugnader i forbindelse med blåmalinga, og en noe lunken holdning til prosjektet fra huseierne på Sortland.
Etter at blåby-prosjektet på Sortland skjøt fart, mente vittige tunger at Stokmarknes burde gjøre noe lignende, og lansere seg som «den røde plass».
Blåbyen har gitt navnet til fotballklubben Blåbyen Ballklubb, som hadde lag i 4. divisjon for Lofoten og Vesterålen i 2003 og 2004. Klubben spilte selvsagt i blå skjorter.
Blåby-prosjektet på Sortland har gitt inspirasjon til Tysvær kommune i Rogaland, der kultursjefen og teknisk sjef i 2004 ønsket at hvert byggefelt i kommunen skulle ha sin egen farge som alle husene i byggefeltene skulle males i.
«Den blå byen» ble 13. juni 2008 registrert som norsk varemerke 246391. Merket er et fellesmerke som forvaltes av Sortland kommune, men det kan fritt benyttes av alle organisasjoner og næringsdrivende for relevant virksomhet.
Tesapeus

Utseende

En middelsstor, avlang, lysbrun trebukk. Oversiden er fint hårkledt. Pronotum er trapesformet med en tann ved bakhjørnet. Dekkvingene er jevnbrede, spissen og ytterkanten er gule.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Artene er beskrevet fra Costa Rica.
Castelfranco Emilia

Castelfranco Emilia er en by og comune i provinsen Modena i Emilia-Romagna, Italia. Byen ligger ca 25 km nordvest for Bologna. I 1861 ble ble kommunen slått sammen med den tidligere kommunen Piumazzo.
Castelfranco Emilia ligger enten i eller i nærheten av oldtidens Forum Gallorum, et sted langs Via Aemilia mellom Modena og Bologna, kjent fra slaget hvor Octavian og Hirtius slo Marcus Antonius.
Castelfranco Emilia er kjent for å være stedet hvor tortellini, en kjent italiensk matrett, skal være funnet opp. Lambruscovin blir produsert i regionen.
Ludvig Saxe

Utdannelse

Saxe utdannet seg til sivilingeniør ved Norges tekniske høgskole i Trondheim.

Karrière

Han startet sin arbeidskarrière ved M. Liaaen Skipsverft & Mek. Verksted i Ålesund. Etterhvert bosatte han seg i Bodø, hvor han ble ansatt som skipsinspektør. I 1943 fikk han jobb som direktør ved Bergen Mekaniske Verksted. Denne stillingen hadde han frem til 1957, da han ble visedirektør for Odense Staalskipsverft. I perioden 1962-1973 ble han ansatt som direktør ved Pusnes Mekaniske Verksted. I 1973 etablerte han sitt eget firma, Ludvig Saxe A/S, på Stoa utenfor Arendal. Firmaet produserte bl.a. stålseilbåten Saxe.

Seiling

Ludvig Saxe var en ivrig seiler. Han tegnet flere skisser til ulike seilbåter. En av dem var "Bonito", som ble bygget i 1964.

Arkivet

Arkivet etter Ludvig Saxe er oppbevart ved Kuben. Arkivet er et personarkiv og inneholder blant annet ulike notatbøker, korrespondanse og fotografier.
Marius Lindvik

2014/15

Lindvik deltok i European Youth Olympic Festival i januar 2015, der Norge kom på femteplass i laghoppkonkurransen. Individuelt kom han på 18.-plass. I mars deltok han i Junior-NM i skihopp 2015, og vant der gull i lagkonkurransen sammen med Akershus' lag. De andre på dette laget var Lars Brodshaug Berger og Halvor Egner Granerud. Individuelt kom han på fjerdeplass både i stor bakke og normal bakke.

2015/16

Lindvik debuterte i verdenscupen på Lillehammer 5. desember 2015, der han ble nr. 32. Han deltok i Vinter-OL for ungdom 2016, der han fikk to medaljer. I skihopp individuelt kom han på annenplass, bak slovenske Bor Pavlovčič. I øvelsen kombinert stafett, der to langrennsløpere, to skihoppere og en kombinertløper utgjorde et lag, fikk Norge sølv, der han deltok sammen med Anna Odine Strøm, Martine Engebretsen, Einar Lurås Oftebro og Vebjørn Hegdal. Lindvik deltok da, som kombinertløper, både i skihopp- og langrennsdelen av konkurransen. I tillegg deltok han i lagkonkurransen i skihopp, der Norge kom på sjetteplass.

2017/18

Under Junior-VM på ski 2018 i Kandersteg vant han den individuelle konkurransen i normalbakke. Han vant også gull i mikslag-konkurransen sammen med Silje Opseth, Anna Odine Strøm og Fredrik Villumstad, og tok bronse i lagkonkurransen sammen med Jesper Ødegaard, Thomas Aasen Markeng og Fredrik Villumstad.
Den 28. februar 2018 kom Lindvik på tredjeplass i NM stor bakke i Holmenkollbakken. Robert Johansson vant, og Johann André Forfang kom på andreplass. Lindvik vant kontinentalcupen i skihopping sesongen 2017/18.
Ryningska palatset

Ryningska palatset (også Rynings palats, Ryningska huset, Bergstrahlska huset) er en bygning på eiendommen Atomena 1 på Stora Nygatan 2 ved siden av Riddarhustorget i Gamla stan, Stockholm, bygd 1640-1644 på oppdrag av admiral Erik Ryning (1592-1654). Arkitekt var Simon De la Vallée. Fløybygningene mot Munkbron ble påbygd på 1770-tallet av murmester Alexander Högman og en større restaurering ble gjort på 1940-tallet av arkitekt Artur von Schmalensee.

Historikk

I perioden 1756-1774 da Gottfried Sack eide huset fantes det et kjent bordell og skjenkested i lokalene, og Carl Michael Bellman skal ha vært en av gjestene. En kraftig brann herjet i kvartalet omkring 1760. I 1769-1772 lå Carl Christoffer Gjörwell den äldres bokhandel i en av husets leiligheter, og på 1780-tallet hadde Maja-Lisa Borgman kaffeservering og sjakkspill i samme lokale. 
I 1774 ble palasset ervervet av Johan Bergstrahl som fikk oppført fløybygningene, som derfor også kalles Bergstrahlska huset. Fra 2005 har Kristdemokraterna sitt partikontor i "Bergstrahlska huset". I Ryningska palatset har Arbetsdomstolen sine lokaler.

Arkitektur

Hovedbygningen mot Stora Nygatan har en fasade av rustrød farget puss og sokkel av granitt. Gavlfasaden mot Gråmunkegränd markeres opp til fjerde etasje av kraftige hjørnekjeder utført med granittblokker. Mot Stora Nygatan reiser det seg en barokkportal i sandstein, skulpturert av Aris Claeszon. Over portalen rundt hovedinngangen finnes Rynings og hans hustru Maria Elisabet Kurzels forente våpen flankert av to kvinnefigurer som forestiller troen og håpet. 
Siden mot Munkbron med fasader i gul puss har et enklere 1700-tallspreg. Her finnes en kalksteinsportal med maskaroner og delfiner i tynn relieff. Sidene mot Riddarhustorget og Munkbron sies å være fundamentert på kvistbunter, noe som har ført til kraftige setninger.
Palasset ble i 1965 erklært som byggnadsminne. I palassets byggning mot Stora Nygatan befinner Arbetsdomstolen seg, i det Bergstrahlska huset har Högsta domstolen sitt arkiv og i fløybygningene har Kristdemokraterna fra 2005 sitt partikontor.

Kvartalet

Kvartalet ble dannet i 1729 og bestod da av en eiendom (Västra 114) og det er ukjent hva kvartalet har fått sitt navn fra. Kvartalsnavnet Atomena har alltid vært en gåte for de som har forsket i Stockholms navnehistorie. Kvartalsnavnene i Gamla stan har som regel blitt hentet fra begrep fra gresk og romersk mytologi, men Atomena forekommer ikke der.  Ordet atom er gresk og betyr udelelig, men hvorfor akkurat dette navnet har blitt tatt med blant kvartalene i Gamla stan er uklart. Ifølge Björn Hasselblad kan det være en feiltolkning av et håndskrevet referat.
Idrettsgallaen 2018

Idrettsgallaen 2018 var en seremoni hvor Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité hedret de største idrettsnavnene og de beste prestasjonene, samt andre som gjorde en stor innsats for norsk idrett, i sportsåret 2017.
Prisutdelingen ble avholdt i Hamar Olympiske Amfi den 6. januar 2018 og ble direktesendt på NRK med Atle Pettersen og Helene Olafsen som programledere.
Hekkeløperen Karsten Warholm ble kveldens store vinner og kåret til årets navn, årets mannlige utøver navn og han vant i tillegg utøvernes pris. Egil «Drillo» Olsen ble tildelt hedersprisen.
Blant kulturelle, musikalske innslag var sang fra programlederne Atle Pettersen og Helene Olafsen som åpnet gallaen, Julie Bergan, DDE og Jon Niklas Rønning. Sendingen var delt i to. Innslag fra musikalen Grease åpnet del to av sendingen, Adam Douglas avsluttet kvelden med ABBA-sangen «The Winner Takes it All».
Amal Aden

Bakgrunn

Amal Aden er født i Somalia i 1983. I 1996 kom hun til Norge. Siden 2008 har hun jobbet som forfatter og foredragsholder. Hun holder foredrag om likestilling, integrering, mobbing, mestring, ytringsfrihet og det flerkulturelle Norge. Siden 2011 har hun vært medlem i Den kulturelle Skolesekkens faglige råd og siden 2013 har hun vært fast spaltist i ukeavisen Dag og Tid. Spaltist i Dagbladet siden oktober 2016.

Virke som forfatter

Amal Aden ga ut sin første bok, Se oss – bekymringsmelding fra en ung norsksomalisk kvinne, høsten 2008. I 2009 ga hun ut bøkene " ABC i integrering - 111 gode råd om hvordan alle kan bli fullverdige borgere i det norske samfunnet" og "Min drøm om frihet". Boken "Det skal merkes at de gråter - om likestilling blant somaliere i Norge" ble gitt ut i 2011. I 2012 ga hun ut boken "Om håpet glipper, er alt tapt. Homofile flyktninger" og i 2014 kom boken "Jacayl er kjærlighet på Somali". Alle bøkene er utgitt på Aschehoug forlag.
Amal Aden har blitt tildelt en rekke priser. I 2010 ble hun tildelt sin første pris: Zola-prisen 2010 for sitt arbeid med norsk innvandrings- og integreringspolitikk.
(Prisen tildeles «personer som åpent og uredd har avdekket eller motarbeidet forhold som truer menneskeverd, demokrati og rettssikkerhet i Norge.»).
Wiborg-saken

Wiborg-saken oppsto i 1990-årene da sivilingeniør Jan Fredrik Wiborg mente å kunne bevise at Stortinget ble villedet da det vedtok å bygge Østlandets nye storflyplass på Gardermoen. Wiborgs rapport ble imøtegått av et utvalg utnevnt av Stortinget. Etter Wiborgs død i København fortsatte striden om saken, tilhengerne av Hurum satte spørsmåltegn ved Wiborgs selvmord.

Bakgrunn

Stortinget vedtok i 1988 å bygge den nye storflyplassen på Hurum, men før arbeidene skulle settes i gang, ble Meteorologisk institutt bedt om å foreta værmålinger på Hurum for å stadfeste at sikten var god nok. Målingene viste at det var for mye tåke på Hurum, og Stortinget besluttet derfor å legge flyplassen på Gardermoen i stedet.
Hurum-tilhengerne engasjerte Jan Wiborg og ga ham i oppdrag å kvalitetsrevidere Meteorologisk institutts målinger. Han kom til at målingene var feil. Stortinget oppnevnte derfor et utvalg som skulle gjennomgå Wiborgs analyser, men utvalget kom til at Meteorologisk institutts målinger ga et riktig bilde av siktforholdene på Hurum.

Dødsfallet

Jan Wiborg ble funnet død i København 21. juni 1994 etter å ha falt ut av vinduet på hotellrommet sitt. Det skjedde bare noen dager etter at han hadde fortalt to stortingsrepresentanter at han om kort tid ville offentliggjøre bevis for at Stortinget var ført bak lyset i flyplassaken.
Dansk politi slo umiddelbart fast at Wiborg hadde begått selvmord. Dødsfallet ble derfor ikke etterforsket som mistenkelig. Tekniske bevis ble ikke sikret, og bare noen få vitner ble avhørt. Dødsfallet ble offentlig kjent først flere år senere etter at stortingsrepresentant Hallgrim Berg fikk tilsendt den danske politirapporten anonymt. Saken fikk da stor oppmerksomhet i mediene, og det ble rettet sterk kritikk mot dansk politis manglende etterforskning.
I 2014 utgav journalisten Knut Lindh boken Hvem drepte Jan Wiborg. I boken kommer det frem at Lindh mener nye opplysninger viser at Wiborg umulig kan ha kommet seg gjennom et dobbelt termopanvindu på egen hånd.

Smith-kommisjonen

Stortinget oppnevnte i 2000 en kommisjon som skulle foreta en bred gjennomgang av planleggingen og utbyggingen av den nye storflyplassen på Gardermoen, herunder Jan Fredrik Wiborgs rapporter og hans dødsfall i København. Kommisjonen, som ble ledet av jusprofessor Eivind Smith, konkluderte med at Wiborg-saken var i hovedsak medieskapt og at det ikke tyder på at Wiborgs død skyldes kriminelle handlinger eller andre illegitime forhold.
Demmin

Demmin er en by i Mecklenburg-Vorpommern i det nordøstlige Tyskland. Den er hovedby i distriktet Ostvorpommern. Den hadde 11 717 (Zensus 2014) innbyggere i 2011.

Hansabyen

1075 År Adam von Bremen Burg Dimine, 1320 År Demmin
Brontispa

Utseende

Middelsstore (5,5 - 10,5 millimeter), avlange og slanke, ganske flate, brunlige bladbiller. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum med 11 ledd. Hodet har en forlenget "snute" mellom antennefestene. Pronotum er trapesformet, dekkvingene nokså lange og nesten jevnbrede, med 8 rader av fine punkter, uten opphøyde lengderibber. Beina er temmelig korte.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene lever på palmer og skruepalmer. Noen av artene kan gjøre skade på kokospalmer.

Utbredelse

Artene er vidt utbredt fra Sri Lanka i vest til Hawaii i øst, dessuten på Mauritius.
Replipunkt

Replipunkt (fra fransk) er et militært uttrykk for posisjon hver man trekker seg tilbake til et beskyttet sted utenfor stridsområdet. Dette stedet for tilbaketrekning, hvor de stridende militære enhetene kan trekke seg unna de aktive kampene ved behov, er viktig som et støttepunkt ved en eventuell tilbaketrekking.
Enheten som sikrer dette stedet kalles en repli.
Bürgelerkeramikk

Bürgelerkeramikk (tysk: Bürgeler Keramik) er keramikk framstilt i den tyske byen Bürgel i Thüringen. Bürgelerkeramikk kjennetegnes av en lys tone og en dekor med hvite prikker på dyp blå bunn. Leira hentes fra et lokalt leirtak, brenning foregår ved 900° og glasurbrenning ved 1200°.
Steintøystradisjonene i Bürgel går langt tilbake i tid; den eldste laugsordninga er fra 1660, og gjennom århundrene utvikla det seg en betydelig handverksvirksomhet her. Fra 1880-åra gikk etterspørselen etter handverksmessig framstilt keramikk tilbake, og Bürgel måtte tilpasse seg den nye tida. Resultatet var en industri der steingods ble produsert i fire større fabrikker etter industrielle metoder og med et mangfold av former og stilarter – for eksempel etterlikninger av greske vaser og fat fra italiensk renessanse.
I de økonomiske kriseåra etter 1929 stansa produksjonen i de store fabrikkene, og bare mindre pottemakerier overlevde. På 1960-tallet slo flere pottemakere seg sammen til større produksjonsfellesskap. Samtidig økte interessen for det blå-hvite steingodset fra Bürgel både i Tyskland og utenlands, og den tradisjonelle dekoren ble etter hvert et kjennemerke for «Echt Bürgeler». Det som kom ut av den industrielle omstillinga etter DDRs oppløsning, var to aksjeselskaper og noen familiebedrifter.
I dag produseres Echt Bürgeler i 4 bedrifter og 6 enkeltmannsforetak. I Berlin, Leipzig og noen andre tyske byer finnes egne utsalgssteder for bürgelerkeramikk. Produsentene har i seinere år alliert seg med profesjonelle formgivere, og arbeider med å kombinere tradisjoner med nye former og ny dekor.
Avisåret 1838

Dødsfall

…