google/wiki40b huggingface dataset:
Shi Yuanzhong

Shi Yuanzhong (kinesisk: 史元忠, pinyin: Shǐ Yuánzhōng, drept 14. oktober 841) var en general under det kinesiske herskerdynastiet Tang. Han var i mange år militærguvernør (jiedushi) for kretsen Lulong (盧龍, med hovedsete i det som nå er Beijing), som han regjerte med en de facto uavhengighet fra det keiserlige hoff frem til han ble myrdet i 841.

Bakgrunn

Så å si intet vites om Shi Yuanzhongs bakgrunn, som hvor han var født eller hvor familien hadde sin hjemstavn.

Hærfører

I 834 var han feltkommandant (兵馬使, bingmashi) i Lulong, da soldatene gjorde mytteri og forviste militærguvernøren Yang Zhicheng og hoffevnukken som førte tilsyn med styrkene, Li Huaiwu (李懷仵).  Soldatene tok seg Shi som sin leder. 
Deretter, etter at Shi hadde fremsendt klesartikler og annet utstyr som fra sitt design bare var passende for en keiser, og som Yang hadde laget seg, til den da regjerende keiser Wenzong (for å vise at Yang hadde upassende ambisjoner), ble Yang henrettet.

Militærguvernør

Keiser Wenzhong gjorde så Shi til fungerende militærguvernør (留後, Liuhou).  I 835 gjorde keiser Wenzong ham til miltærguvernør
Lite vites om Shis styre i Lulong. I 841 kom til en ny forstyrrelse i Lulong, og under den ble Shi drept. Til å begynne med støttet soldatene offiseren Chen Xingtai (陳行泰) som den nye myndighet over kretsen. Den da regjerende keiser Wuzong (som var keiser Wenzongs lillebror), avslo på råd fra sin kansler Li Deyu å straks besvare bønneskrivene på vegne av Chen for at han skulle bli utnevnt til militærguvernør.  
Kort tid etter ble også Chen myrdet, og soldatene støttet så en annen offiser, Zhang Jiang (張絳), som sin nye leder.  Også denne gang avstod keiser Wuzong fra å fatte noen beslutning til bønneskrivene på Zhangs vegne. 
Deretter bad en annen offiser i Lulong, Zhang Zhongwu, wsom da var kommandant for befestningen i Xiongwu (雄武軍, i det moderne Chengde i Hebei), en keiserlig fullmakt og keiserlig oppdrag til å angripe Zhang Jiang. Til dette gav keiser Wuzong sitt samtykke, atter etter råd fra Li Deyu, og Zhang Zhongwu tok ham snart til fange i prefekturet You (幽州), og overtok deretter ledelsen av kretsen Lulong.
Flipper

Handling

Serien følger delfinen Flipper som holder til hos parkvokteren Porter Ricks og hans sønner Sandy og Bud De bor på hovedkvarteret på Coral Key Park. Sammen med familien Ricks Flipper hjelper til med å beskytte parken og bevare dyrelivet. Han er også flink til å sette fast kriminelle i parken. Han redder dessuten også Bud fra farlige situasjoner.
Brennoffer

Brennoffer (gresk: holókauston (Septuaginta), intetkjønn av holókaustos «fullstendig brent», av verbet holokautein (ὁλοκαυτεῖν); på hebraisk ōlâ «det som går opp», det vil si opp i røyk) er ofring til guddommer ved å brenne mat, drikke eller dyr i en religiøs kult.
Brennoffer har vært vanlig i mange religioner, for eksempel vedisk religion, israelittisk religion, gresk religion, kinesisk religion og zoroastrismen.

Greske brennoffer

Denne form for offer var også godt kjent i antikkens greske religioner. Det er også fra gresk at konseptet er først belagt:  Den greske historiker Xenophon (ca. 426-355 v. Chr.) bruker holókauston i forbindelse med et dyreoffer. Greske brennoffer var stort sett apotropaiske, dvs. ment å avverge trusler fra underverdenen og å påkalle avdøde helter, og typisk var at offerdyret ble fullstendig brent, i motsetning til thyesthai (θύεσθαι), hvor man ofret til gudene, og bare en del av dyret ble brent, menst resten ble spist.
Overenskomst

En overenskomst er i realiteten det samme som en avtale, men kjennetegnes gjerne av at partene i avtalen, i tillegg til å stå ansvarlig overfor motparten, står ansvarlig overfor dem de representerer. Partene i en overenskomst må dermed anerkjenne det ansvar deres motpart tar (eller tvinges til å ta) ved å inngå avtalen. 
Videre vil en overenskomst ofte – men ikke alltid – bære preg av å være en samling av flere avtaler under ett. En overenskomst kan ofte være et forlik, kompromiss eller en «pakkeløsning» der begge anerkjenner hverandres tap og seier (men også bare seire) for å oppnå enighet. Overenskomster kan skape juridisk presedens innenfor det området de regulerer, gjerne fordi de fyller et fra før juridisk tomrom.
En avtale mellom to eller flere stater kalles traktat, konvensjon eller overenskomst. Fordi overenskomstene er mellomstatlige må partene enten anerkjenne en domstol over seg for å mekle ved uenighet, eller akseptere motpartens rett til å trekke seg fra avtalen.
En avtale mellom partene i arbeidslivet kalles tariffavtale, som igjen består av to deler: hovedavtale og overenskomst i arbeidslivet. Arbeidslivet er i disse sammenhenger i stor grad styrt av presedens. En overenskomst i arbeidslivet utfyller i mange tilfeller områder som loven enten ikke regulerer, eller bevisst overlater til partene. I tillegg kan partene true hverandre med streik eller lockout for å trumfe gjennom sine krav i avtalen.
Elveduskgjelledøgnflue

Voksne (imago)

Kroppen er 14-25 millimeter lang. Brunlig på farge. Vingene er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det tre haletråder (cerci). Den er den største norske døgnfluen.
Den kan skilles fra Innsjøduskgjelledøgnflue (E. vulgata) på de mørke markeringene på oversiden av bakkroppen. Elveduskgjelledøgnflue har kun mørke markeringer på de bakerste leddene på bakkroppens overside og er vanligvis  mørkere enn Innsjøduskgjelledøgnflue. Innsjøduskgjelledøgnflue har mørke markeringer på alle ledd, unnatt det første og siste.

Nymfer/larver

Larvene er mellom 18-25 millimeter lange.

Levevis

Elveduskgjelledøgnflue finnes i rennende, klart (reint) vann, ved små bekker og elver med sandbunn. Den er følsom ovenforfor forsuring og finnes bare der pH-verdi er god (nøytral).  De voksne flyr fra mai til september. 
Elveduskgjelledøgnflue lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer, i ferskvann, i mindre innsjøer, bekker og større elver. De voksne spiser ikke. 
Eggene slippes av hunnen ned på vann overflaten. De synker straks til bunnen. Nymfene lever nedgravd i bunnmaterialet, i sand på bunnen. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester  eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr. I Norge har den vanligvis et nymfestadium på 2 år. 
Elveduskgjelledøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (engelsk).
Døgnfluer kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.
Odd Sørli

Verdenskrigen

Etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 deltok Sørli i kampen mot invasjonsstyrkene i Trøndelag. Han kom raskt med i motstandsarbeid og gikk i kurertrafikk mellom Norge og Sverige før han i 1941 kom over til Storbritannia. Han gikk der inn i de norske styrkene for å fortsette kampen og gjorde tjeneste i Norwegian Independent Company No. 1, senere kjent som Kompani Linge. Sørli fikk i oppdrag å organisere motstandsarbeid i Trøndelag, etablerte radiosendere og bygde ut Milorgs virksomhet i regionen.
Motstandsvirksomheten til Sørli og hans medarbeidere ble forsøkt rullet opp av Henry Rinnan og Sonderabteilung Lola. Flere ble tatt, men Sørli selv unngikk arrestasjon. Medlemmer av Sørlis familie ble arrestert og torturert og familien ble fratatt sitt hjem.

Etter krigen

Etter verdenskrigen ble Sørli og broren Kjell etterforskere i landssvikoppgjøret i Trondheim og fikk høsten 1945 blant annet i oppgave å avhøre Henry Rinnan. Sammen med sin bror utarbeidet han et manuskript basert på Henry Rinnans fortelling om sine aktiviteter under krigen. Manuskriptet ble etter Sørlis død overlatt Norges Hjemmefrontmuseum. I 2007 ble det publisert i boken Rinnans testamente (Aschehoug). Da Rinnan ble henrettet i 1947 ledet Odd Sørli eksekusjonspelotongen.
Etter krigen var Sørli med i filmen Det grodde fram (1947) der han spilte seg selv.
Sørli var norsk mester i roing og orientering. Alpinisten Odd Sørli, sønn av Kjell Sørli, er oppkalt etter sin onkel. Han har også en veg i Trondheim oppkalt etter seg, Odd Sørlis veg.
Hans Anton Trovik

Utdannelse

Trovik tok handelsgymnas og gikk etter dette i 1926 til sjøs. Han utdannet seg videre og tok først eksamen som styrmann i 1931, deretter eksamen som skipsfører i 1932 og skipsradioeksamen i 1933. Fra januar 1939 arbeidet han som skipsfører.

Kvarstadbåtene

Trovik var i 1942 skipsfører på en av de såkalte Kvarstadbåtene, de norske skipene som ble liggende i Göteborg etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Skipene ble forsøkt brakt over til alliert havn i Storbritannia. Trovik var skipsfører på kysttankeren MT «Lind», den minste av utbryterne. Skipet forlot Göteborg 31. mars 1942, samtidig som MT «B.P. Newton» og MT «Rigmor». MT «Lind» unnslapp svenske vaktfartøyer. Fartøyet ble forsøkt torpedert av tyske fly, men unngikk å bli rammet. Først 3. april fikk MT «Lind» kontakt med en britisk destroyer, ført av Philip Mountbatten, som loset kysttankeren gjennom minefeltene og til trygg havn i Methil Roads 4. april.
Kampen om kontroll over norsk tonnasje og Kvarstadbåtenes utbrudd vakte stor oppmerksomhet, ikke minst fordi kun to av de ti skipene som brøt ut sist i mars 1942 kom fram til alliert havn. Seks skip ble senket og to returnerte til svensk havn. Det var store tap og overlevende mannskap ble ført som fanger til Tyskland. Bare to skip, MT «Lind» ført av Trovik og MT «B. P. Newton» ført av John Magnus Haaland, kom trygt fram.
Etter å ha kommet til Storbritannia seilte Trovik resten av krigsårene for det britiske Petroleum Board med forsyninger av drivstoff til flyvåpen og marine.

Krigskorset

I statsråd 21. august 1942 ble skipsfører Trovik og maskinsjef Ole Haakon Bentsen tildelt Krigskorset for å ha brutt blokaden og brakt skipene til havn i Storbritannia.» Han ble også dekorert med Order of the British Empire og fikk Lloyds sølvmedalje.

Etter verdenskrigen

Etter andre verdenskrig var Trovik i årene 1947 til 1951 var han havnefogd i Grimstad og Halden. I 1951 ble han administrerende direktør i Bergen-Nordhordland Trafikklag, der han var til 1957. Han gikk så ombord igjen og seilte for Anders Jahres Rederi til 1967.
Diachrysia

Utseende

Middelsstore (vingespenn 32–39 mm for de artene som forekommer i Norge) nattfly, forvingene brunlige med to brede, metallglinsende (ofte gylne) tverrbånd. Forkroppen har en tverrkjøl av høyt oppstående, hårlignende skjell nær framkanten og en dusk over scutellum. Nyre- og ringmerkene er brunkantede, ringmerket ofte delt i to skilte ringer. Bakvingen er grå, lysere ved roten.

Levevis

De to artene som forekommer i Norge har begge larver som lever på brennesle (Urtica dioica). De overvintrer som halvvoksne larver. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli i Norge, lenger sør har de gjerne to generasjoner hvert år.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Palearktis og i Nord-Amerika. I Norge er begge artene nokså vanlige i Sør-Norge bortsett fra på Vestlandet, der de er ganske sjeldne.
Chongnam

Administrativ inndeling

Distriktet er delt inn i ni dong (nabolag) og ti ri (landsby).
Fondachelli-Fantina

Fondachelli-Fantina er en kommune som hører til Storbyområdet Messina i Sicilia i Italia. Den ligger i Peloritanifjellene, ved bredden av Patri-elven, 650 meter over havet.
Stjernehallen

Stjernehallen

I 1963 ble det nedsatt en kunstiskomité som skulle jobbe for etablering av en hall med kunstfrossen is i Fredrikstad. Etter mye krangel om tomtevalg, ble det til slutt besluttet at det skulle bygges ishall i Fredrikstad. 2. oktober 1970 ble Stjernehallen åpnet av byens ordfører.
Stjernehallen er omtalt som «Løvens hule» av mange hockeyspillere og supportere. Det har siden 1970-årene vært et stort supportertrykk på hjemmekampene. Supporterklubber som har fulgt Stjernen hockey siden 1970-årene er; Red Army fra 1980 til 1990, Red Beavers fra 1991 til 2009 og Red Stars fra 2009 til 2013. I 2016 gjenoppsto den tidligere gruppen Red Beavers. De klassiske rivalene er Sparta fra Sarpsborg, Vålerenga og Storhamar.
Det er nå planer om å bygge en større hall, som kan møte fremtidens krav til komfort for spillerne og tilskuerne, inspirert av blant annet den nye arenaen i Stavanger.
Formosa (Argentina)

Formosa er hovedstaden i Formosaprovinsen nord i Argentina. Byen har en befolkning på om lag 249 000 (2005), noe som utgjør litt under halvparten av provinsens totale folketall.
Formosa ligger ved Paraguayflodens vestbredd, rett overfor Paraguay. De første spanske oppdagelsesreisende hadde kalt stedet "Vuelta Fermosa", og de første europeere som slo seg ned der, var katolske misjonærer fra jesuittordenen, i 1673.
Byen Formosa ble grunnlagt i den 8. april 1879 av oberstløytnant Luís Jorge Fontana. Byen var hovedstad i Territorio Nacional del Chaco fra 1884 og frem til 15. juni 1955. Det var ikke før ca. 1885 at en planmessig bosetting av hvite tok til.
De indianerne som opprinnelig bebodde området tilhørte for det meste stammene Tobas, Matacos (også kalt Wichis), Polagraes og Corotís. Idag utgjør de omkring 11 % av befolkningen i området.
Omkring 80 % av området er medlemmer av Den katolske kirke (2004). Formosa ble utskilt som et eget katolsk bispedømme i 1957. Før dette var den en del av bispedømmet Resistencia. Domkirken i Formosa heter Iglesia Catedral de Nuestra Señora del Carmen. Byens grunnlegger Don Luís er gravlagt der.
Compsocidae

Utseende

Støvlus med velutviklede vinger. Antennene består av 13-14 ledd, føttene av tre ledd. Ulikt de fleste andre støvlus er de ikke pukkelryggede, sett fra siden når thorax ikke høyere enn en linje trukket fra bakhodet til bakkroppens fremre del. Vingene har et vingemerke (pterostigma) som er lukket innerst, i forvingens bakerste del er det to analårer som møtes før vingekanten.

Utbredelse

Familien er bare kjent fra Mexico og Panama.

Fossile arter

I tillegg til de to kjente, nålevende artene er det beskrevet én art fra ravfossiler. Dette ravet stammer fra Burma og er rundt 100 millioner år gammelt, dvs. fra Kritt-tiden. Arten ligner mye på de nålevende artene, og viser dermed at gruppen tidligere har hatt en mye videre utbredelse enn i dag, og har forandret seg lite.
Super Bowl XLV

Super Bowl XLV er den 45. utgaven av Super Bowl, finalen i den amerikanske amerikansk fotball-ligaen NFL. Kampen ble spilt 6. februar 2011 på Cowboys Stadium i Arlington, Texas. Resultat Green Bay Packers – Pittsburgh Steelers 31-25.
Green Bays quarterback Aaron Rodgers ble kåret til kampens mest verdifulle spiller. Han kastet for 304 yards og 3 touchdowns. Pittsburghs quarterback, Ben Roethlisberger, hadde vunnet to Super Bowls fra før av, men underpresterte i kampen. Han kastet for 263 yards, 2 touchdowns og 2 interceptions.
Green Bay vant sin 13. tittel, og sitt fjerde Super Bowl. Troféet er oppkalt etter deres legandariske hovedtrener, Vince Lombardi, som vant Super Bowl I og II.
Pittsburgh har seks  titler, alle Super Bowls. Pittsburghs seks Super Bowls er rekord.
Ouyang Xiu

Bakgrunn

Ouyang Xiu ble født i en relativt fattig familie i Luling (provinsen Jiangxi), og mistet sin far da han var fire år. Ettersom han ikke hadde midler til  å få tradisjonell utdannelse, arbeidet han autodidaktisk. 
I 1030 bestod han jinshi-eksamen.

Virke

Til å begynne med gikk han for å være støttespiller til den berømte samfunnsreformatoren Wang Anshi, men han utviklet seg senere til hans motstander. 
Mot slutten av tyveårsalderen ble han utsatt for intriger og ble forflyttet til det fjerne Chuzhou (provinsen Anhui). Men senere hadde han for en tid embedet som krigsminister og var medlem av det renommerte Hanlin-akademiet. 
Som historiker gav Ouyang Xiu bidragene De nye Tang-annaler (kinesisk: 新唐書; pinyin: xīn táng shū), en De fem dynastiers historie (kinesisk: 新五代史; pinyin: xīn wǔdài shǐ), og et verk om bronse- og steininnskrifter.
Hans prosa orienterte etter Han Yus forbilde: Han Yu var forkjemper for bevegelsen Litteratur i klassisk stil (tradisjonell kinesisk: 古文運動; pinyin: gǔwén yùndòng). Tradisjonelt regner man Ouyang Xiu sammen med Han Yu, Liu Zongyuan, Su Xun, Su Shi, Su Che, Zeng Gong og Wang Anshi som «de åtte store proaister i Tang- og Song-tiden». 
I hans berømte verk Den fordrukne gamles paviljong (tradisjonell kinesisk: 醉翁亭記; pinyin: zuìwēng tíngjì) beskriver han sitt eget liv mans han var forvist, blant fjell og elver og folkene i Chuzhou. 
Under sin frivillige tilbakeretning til Ying-flodens bredder mot slutten av sitt liv skrev han Historien om den stille lærde Seks-En (kinesisk: 六一居士; pinyin: liùyī jūshì): De første fem av de «seks enere» står for dikterens besittelser, nemlig et bibliotek på ti tusen bøker, en samling gamle stein- og bronseinnskrifter, en kinesisk lutt, en sjakkspill og et vinbeger. Der «sjette én» er Ouyang Xiu selv. 
I «Elegi til høstlutten» forsøker han forgjeves å lede sin tjeners oppmerksomhet mot forfallets musikk mot slutten av sommeren, ved å lære ham å oppfatte naturens egen shang-tone.
Ouyang Xius dikt er for det meste holdt i en avspent, humoristisk og selvironisk tone. Han pleiet både shi og ci. I shi-diktene reduserer han seg, tro forbildene fra den midtre Tang-periode, til det vesentlige, og unnviker særlig den overlessede svulstighet fra det senere Tang. Men Ouyang Xiu er mer berømt for sine ci-dikt. Her må særlig nevnes en ti dikt stor samling Vestsjøens skjønnhet (kinesisk: 西湖好; pinyin: xīhúhǎo), som synges til melodien Plukke morbær (kinesisk: 采桑子; pinyin: cǎisāngzǐ). Disse bidro meget til utbredelsen av denne sjanger innen kinesisk lyrikk.
Navid Kermani

Virke

Kermani var fra 2000 til 2003 Long Term Fellow ved Wissenschaftskolleg zu Berlin, fra 2009 til 2012 Senior Fellow ved Kulturwissenschaftliches Institut Essen. I 2008 var han stipendiat ved Det tyske akademiet i Roma Villa Massimo. Han er habilitert, det vil si at han har oppnådd professorkompetanse i sitt fag.
Han er medlem av Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung, Nordrhein-Westfälischen Akademie der Wissenschaften und der Künste, Hamburger Akademie der Wissenschaften og Den tyske islamkonferanse. 
Han har for sine litterære og akademiske verk mottatt en rekke priser, blant annet Buber-Rosenzweig-medaljen, Hannah Arendt-prisen, Kleist-prisen og Joseph Breitbach-prisen. 
Navid Kermani holdt festtalen da Tysklands forbundsdag 23. mai 2014, feiret 65-årsdagen for landets grunnlov. I avisen Berliner Zeitung tok Kermani 14. august 2014 til ordet for med militære midler å stoppe den islamske stat (IS).
MS «Sewol»

MS «Sewol» var en sørkoreansk ferge som kantret og gikk ned 17. april 2014. Forliset førte til at over 300 av de 476 som var ombord omkom, og den er et av de største i sørkoreansk historie.

Bakgrunn

Fergen ble bygget av det japanske verftet Hayashikane Shipbuilding & Engineering Co. Ltd. i 1994 og het opprinnelig «Ferry Naminoue» (フェリーなみのうえ). Fra 1994 til 2012 ble hun brukt i Japan uten å ha noen ulykker. I 2012 ble fergen kjøpt av det koreanske selskapet Chonghaejin Marine ombygd og omdøpt til «Sewol». Fergen ble satt i rute mellom Incheon og Jeju-provinsen tre ganger i uken.

Forliset

16. april 2014 kantret «Sewol» og sank 1,5 kilometer fra Donggeochado under en overfart fra Incheon til Jeju. 295 av de som var ombord ble funnet omkomne, mens ni ble savnet
Etter forliset viste det seg at det var en rekke feil og mangler ved skipet. Registreringen i det sørkoreanske skipsregistret bygde på forfalsket dokument. Skipet hadde en last på 1 157 tonn (i tillegg til 124 biler og 56 lastebiler) Dette var dobbelt så mye last som var tillatt.
Også rutinene ved skipet feilet under forliset. Mens passasjerene ble gitt redningvester fikk de ordre om å holde seg i sine lugarer mens skipet var i ferd med å synke. Størsteparten av mannskapet forlot skipet før det gikk ned. Kapteinen ble senere dømt til 36 år i fengsel for grov tjenesteforsømmelse og førstemaskinisten til 30 i fengsel for drap. Også andre i mannskapet og rederen ble fengslet
Mange fergepassasjerer var elever ved en videregående skole utenfor Seoul. Tidlige meldinger fra lokale utdannelsesmyndigheter sa at alle elevene var blitt reddet, noe som var langt fra sannheten. Etter forliset ble både myndigheter og fergeselskapet beskyldt for den dårlige driften av skipet som først gjorde ulykken mulig og siden gjorde henne så dødelig gjennom de dårlige rutinene. Den sørkoreanske statsministeren Jung Hong-won sa at han tok på seg ansvaret og ville gå av den 27. april. Lederen for det koreanske skipsregistret, Chon Young-Kee, trakk seg den 28. april,
Viserektoren ved skolen Kang Min Kyu, som hadde organisert turen og ble reddet av ferjen, tok på seg skylden og hengte seg to dager etter ulykken. En etterlyst eier og leder for fergeselskapet, Yoo Byung-eun, ble etterlyst av politiet for hendelsen og flyktet. Han ble senere funnet død, trolig for egen hånd.
Blant sørkoreananere ble det vanlig å uttrykke sorg, håp og støtte gjennom en gule sløyfe brukt på profilbilde på internett, klede eller på offentlige steder.
Abilene (bibelsk)

Abilene (Abilênê) eller Abila var en slette og et distrikt i Koilesyria. Hovedbyen var Abila Lysaniou (Abilan de tên Lusaniou). Det er uklart hva som var distriktets eksakte grenser, men det synes å ha omfattet østhellingen av Antilibanon-fjellene og ha omfattet områder sør og sørøst av Damaskus helt frem til Galilea, Batanea og Trakonitis. Ifølge Flavius Josephus var Abilene et adskilt itureisk kongedømme frem til 37 e.Kr.
Fife Constabulary

Historie

Fife politidistrikt ble opprettet i 1949, da de tre politidistriktene Fife County, Dunfermline City og Kirkcaldy Burgh ble slått sammen.

Organisasjon

Fife politidistrikt hadde 1 027 politimenn og -kvinner i sin tjeneste, foruten 119 spesialkonstabler og 538 sivilt ansatte.

Ledelse og hovedpolitistasjon

Ledergruppen i Fife politidistrikt bestod av politimester Norma Graham, visepolitimester Andrew Laing og visepolitimester Tom Ewing. Hovedpolitistasjonen var kammeret i Detroit Road i Glenrothes.

Geografisk inndeling

Fife politidistrikt var delt inn geografisk i tre divisjoner: Central-divisjonen, Eastern-divisjonen og Western-divisjonen.
Central-divisjonen var minst i utstrekning, men hadde den største befolkningsmassen, ca. 150 000. Sjef for divisjonen var politiinspektør Ian Hutton. Divisjonens hovedpolitistasjon var Kirkcaldy-kammeret. Under divisjonen for øvrig fantes politistasjonene Burntisland, Cardenden, Glenrothes, Kennoway og Levenmouth.
Eastern-divisjonen hadde en befolkning på ca. 133 000. Sjef for divisjonen var politioverbetjent Martin Birrell. Divisjonens hovedpolitistasjon var Cupar-kammeret. Under divisjonen for øvrig fantes politistasjonene East Neuk and Largo, Howe of Fife, St. Andrews og Tay Coast.
Western-divisjonen var størst i utstrekning, men hadde den minste befolkningsmassen, det vil si ca. 69 000. Sjef for divisjonen var politiinspektør Fiona Barker. Divisjonens hovedpolitistasjon var Dunfermline-kammeret. Under divisjonen for øvrig fantes politistasjonene Benarty, Cowdenbeath, Dalgety Bay og Oakley.
Deutsche Vaterlandspartei

Deutsche Vaterlandspartei var et radikalt tysk politisk parti som ble grunnlagt i september 1917, og som var aktivt i sluttfasen av første verdenskrig. Partiet hentet ideologisk elementer fra konservatisme, radkal nasjonalisme, antisemittisme og Völkischbevegelsen. Organisasjonshistorisk stod det mellom det wilhelministiske høyre og de nye høyreradikale retningene i etterkrigstiden, og kan regnes som et prototypisk fascistisk masseparti og en av forløperne for nasjonalsosialismen.
Igor Ledjakhov

Landslaget

Ledjakhov spilte 16 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag og Russlands herrelandslag. Han ble tatt ut i Russlands tropp til EM i fotball 1992 og VM i fotball 1994.
Snøballkrigen

Snøballkrigen er en norsk dokusåpe som gikk på NRK1 i 2011. Serien fulgte en gruppe innbyggere i Vardø som arrangerte en snøballkrig for å skape optimisme i byen. Serien besto av åtte episoder.
Serien fikk tre priser under Gullruten 2011: beste dokusåpe og fagprisene beste regi enkamera og beste foto enkamera til produsent og regissør Fridtjof Kjæreng. Serien vant også Prix Europa 2011 i Berlin for beste TV-dokumentar i Europa.