google/wiki40b huggingface dataset:
Luz Ardiden

Luz Ardiden er et skisenter i Pyreneene på fransk side av grensen i provinsen Hautes-Pyrénées. Stedet har en rekke skiheiser og en fem kilometer lang løype for langrenn. For slalåm er det et fall på 820 meter og 60 km med merkede løyper.

Tour de France

Luz Ardiden har vært målgang for etapper i Tour de France åtte ganger. 14. juli 1987 syklet nordmannen Dag Otto Lauritzen inn til seier her som den første nordmann som tok en etappeseier i rittet. Siste gang det var målgang her, var i 2011. Luz Ardiden ligger 1720 m over havet. Stigningen starter i Luz Saint Sauveur 710 m over havet og er 14,7 km lang med en gjennomsnittlig stigningsprosent på 6,9 % [1].
Urmaker

En urmaker er en håndverker som bygger og reparerer ur. Urmakere i våre dager driver som regel og reparerer ur, men kan også produsere de fleste delene som skal til.

Utdanning

I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Design og håndverk. En kandidat må gå to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er vg1 Design og håndverk. Andre året er vg2 ur- og instrumentmaker.  Utdannelsen foregår på Tinius Olsens skole på Kongsberg.
Urmakerfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.
Jaffna

Jaffna er distrikstsenter i Sri Lankas Northern Province. Byen har en over to tusen år gammel skriftlig historie og var lenge landets nest største by. Inntil borgerkrigen begynte i 1983 bodde det både singalesere og muslimer i Jaffna, men som følge av krigen er det stort sett kun tamiler som bor der.
I selve Jaffna by bor det om lag 145 000 mennesker (2001), mens Jaffnahalvøya har rundt 500 000 innbyggere.
Norges Unge Katolikker

Norges Unge Katolikker (også kjent som NUK) er en landsdekkende sammenslutning av katolske barne- og ungdomslag som har sitt utspring i de katolske menighetene i Norge. NUK er et fellesskap hvor barn og unge har sin egen plass og kan treffe andre katolikker. NUK som organisasjon baserer sitt arbeid på troskap til Kirken og arbeider i samråd med biskopene på stiftsplan, og sogneprestene i de enkelte menighetene. NUK støttes av biskopene i de tre katolske stiftene i Norge.
Til grunn for alt NUKs arbeid ligger de tre nøkkelbegrepene Tro, Fellesskap og Handling, slik det er beskrevet i organisasjonens formålsparagraf.

Organisering og arrangementer

NUK har tre plan: Lokalt, regionalt (distriktene) og sentralt/nasjonalt.
Organisasjonen har lokallag rundt om i hele landet. Her treffes barn og ungdommer for å bygge opp vennskap og fellesskap med hverandre i troen, og for å gjøre ting for andre mennesker. Det lokale arbeidet er det primære i NUKs virksomhet. NUKs øverste organ er det årlige landsmøtet, hvor delegatene fra lokallagene er i flertall.
Distriktene er sammenslutninger av lokallagene innenfor et geografisk område. Organisasjonen har syv distrikter: Nord, Midt, Vest, Sør, Øst, Oslo og Østfold.
NUKs sentralledd er: Arbeidsutvalget, inkludert leder, og Landsstyret, utvalgene og redaksjonene. NUK har et sentralt sekretariat og ungdomsprest. Både leder og resten av Arbeidsutvalget velges av Landsmøtet. Nåværende leder er Alexander Golding.
Hvert år arrangeres det også barne- og ungdomsleirer i regi av NUK. Disse leirene er spredt rundt i hele landet. Det arrangeres påskeleirer for ungdom og sommerleirer for alle aldersgrupper. NUK arrangerer også flere helgesamlinger hvert år. 
NUK er medlem av Nordisk Katolsk Ungdomsråd, Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU), Menneskeverd, Slett U-Landsgjelda (SLUG), Kristelig studieforbund (K-stud) og Frivillighet Norge.
Cyphonistes

Utseende

Store, blanke, mørkbrune til svarte biller. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene. Hannen har et horn på hodet, dette er nokså langt og delt i spissen, og et framsspring eller horn på pronotum, som er uthulet foran. Hunnen mangler disse trekkene og er vanligvis mindre enn hannen.
Årets spellemann

Årets spellemann er et vandretrofé som deles ut hvert år under Spellemannprisen. Utmerkelsen går til en norsk artist eller gruppe som har utmerket seg særskilt i året som har gått. Vinneren kåres på fritt grunnlag av en spesialjury. Prisen ble delt ut første gang under Spellemannprisen 1985 i 1986, og gikk da til a-ha.

Om prisen

I motsetning til de fleste andre prisene under Spellemannprisen, der en fagjury stemmer fram en vinner ut fra påmeldte artister, er det en spesialjury som kårer vinneren av Årets Spellemann på fritt grunnlag. Det blir i kåringen også lagt vekt på artistopptreden, kommersiell suksess og plateutgivelser. Vinneren får en bronsestatuett utformet som en grammofonspiller i sin besittelse i ett år. Det er som regel det forrige årets vinner som deler ut prisen. Statuetten er laget av skulptøren Erlingur Jónsson. 
En forløper til Årets spellemann ble delt ut under navnet årets artist til The Monroes i 1983 og Åge Aleksandersen i 1984. Prisen var den første av tilleggsklassen som ble innført i tillegg til de eksisterende sjangerbestemte klassene. Senere har også årets nykommer, årets hit og årets musikkvideo blitt innført som tilleggsklasser. Prisen deles ut på tvers av de sjangerbestemte klassene og blir betraktet som den gjeveste av prisene under Spellemannprisen. Frem til og med 1988-utdelingen ble det på forhånd offentliggjort nominasjoner til prisen på samme måte som i andre klasser.
Innføringen av prisen og forløperen årets artist gjorde det også mulig å vinne to priser samme år, noe The Monroes gjorde første gang den ble delt ut, og flere har gjort etter dem. Øystein Sunde er den eneste som er blitt kåret til Årets Spellemann to ganger. I tillegg har han vunnet prisen en gang sammen med Gitarkameratene. Morten Abel og Morten Harket har begge blitt kåret til Årets spellemann både som soloartist og sammen med band, henholdsvis The September When og a-ha.
Holašovice

Historie

Arkeologiske utgravninger viser spor av bosetting på stedet fra 2000 f.Kr., som er neolittisk tid. Den eldste skriftlige kilde hvor landsbyens navn fremkommer er et dokument fra 1292, hvor Václav II av Böhmen forlener Holašovice til cistercienserklosteret i Vyšší Brod. Landsbyen forble klosterets eiendom til 1848.
Inntil begynnelsen av 1500-tallet var landsbyens befolkning tsjekkisk, men kun to av landsbyens innbyggere overlevde pesten i 1521. Klosteret medvirket til at landsbyen i årene som fulgte ble befolket av familier fra Bayern og Østerrike. Mellom 1524 og 1530 var samtlige familienavn tyske. Etterhvert flyttet tsjekkiske familier inn i landsbyen, men disse ble en minoritet helt til de etnisk tyske ble forvist etter den andre verdenskrigen.
En matrikkel fra 1827 viser at alle husene (bortsett fra låvene) i landsbyen var bygget i mur, noe som var typisk for bøhmiske landsbyer i samtiden. Byggestilen som ble typisk for det sørlige Bøhmen antas å være innført fra Østerrike og Tyskland.

UNESCOs begrunnelse

UNESCO fremhever i sin begrunnelse at landsbyen er spesiell ved at arkitekturen er en livskraftig blanding av to særpregete byggestiler, den såkalte folkebarokken (kriterium ii). UNESCO peker også på at Holašovice at landsbyen er komplett og forbilledlig restaurert. Den fremholdes som et fremragende eksempel på tradisjonelle landlige bosettinger i Sentral-Europa (kriterium iv).
Ullern kirkegård

Ullern kirkegård er en gravlund i Bydel Ullern i Oslo, anlagt ved Ullern kirke og innviet på samme tid, i 1903. Området, som er på 70 dekar, ble anlagt på eiendommen Holgerslysts grunn og er senere utvidet flere ganger.
Kirkegården har en liten minnelund og en granittgruppe utført av Nic Schiøll til minne om 52 personer fra menigheten som døde under andre verdenskrig.
Kleive

Stedet

Stedet har noe tjenesteytende næringsvirksomhet og industri, blant annet stålproduktfabrikken Brødrene Midthaug. Istad kraft har kraftverk og transformatorstasjon på Istad like øst for Kleive.
Nede i bukta ligger Kleive Grendahus og idrettshall, barnehage og barneskole. Kleivehallen ble bygd på dugnad og ble ferdigstilt i 1990. Kleivehallen er tilholdssted for idrettslag og andre kulturelle aktiviteter. Kleive har også et kunstgalleri, Galleri S, som flere ganger i året har besøk av kjente kunstnere. Blant disse kan nevnes Kjell Johannessen, Eva Harr, Carl Nesjar, Elling Reitan, Lars Christian Istad og Harald Kolderup. Elevene fra de tidligere skolekretsene Kleive og Ødegård sogner nå til nye Kleive skole, som ble åpnet høsten 2005.
Kleivvatnet er et flott utfartssted med gangvei rundt vatnet, gapahuk, fiskebrygge for rullestolbrukere og rasteplasser. Kleivvatnets Venner har sammen med bygdas innbyggere lagt ned en stor dugnadsinnsats for å utvikle området for allment bruk. 
Kleive ligger ved fylkesvei 62 mellom Molde og Sunndalsøra. Fylkesvei 406 tar av fra riksveien og går langs sørsiden av Fannefjorden til Røvik der den møter fylkesvei 64 mellom Molde og Åndalsnes. Ved Ødegård, noe øst for Istad tar fylkesvei 665 til Angvik av fra fylkesvei 62.
FBI-laboratoriet

FBI-laboratoriet er et forensisk laboratorium og en avdeling i Federal Bureau of Investigation (FBI). Laboratoriet gir kriminalteknisk støtte til FBI og politietater på lokalt og delstatlig nivå. Det er beliggende i militærleiren Marine Corps Base Quantico i Quantico i Virginia og har omkring 500 vitenskapelig ansatte og spesialagenter.
Laboratoriet åpnet 24. november 1932.
Aporocassida

Utseende

Middelsstore, ovale, blanke, gulbrunaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med svarte tegninger. Kroppens midtparti er gult med svarte tegninger, de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest midt på dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe spisst framskytende. Oversiden er fint og nokså jevnt punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Artene lever på planter i vindelfamilien, kanskje også kurvplantefamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Brasil, Bolivia, Paraguay og det nordlige Argentina.
Et gyselig mord

«Mordet i Sveits» eller «Et gyselig mord» som den og kalles, er et skillingstrykk med tekst av Lars Dilling (1848–1887). Han ble student i 1869, og deltok ivrig i studentlivet med både viser og komedier. Visa om mordet i Sveits er skrevet til studentenes høstfest i 1873. Den fullstendige tittelen er «En ny og frygtelig fæl vise om en mand i Schwetiz, som myrdede sin ulykkelige kone ihjæl.» Som melodiangivelse står det: «Synges på melodien til «Hjalmar og Hulda» til skrekk og advarsel for ligesinnede med en smuk moral i sidste vers.» Dilling slo gjennom som forfatter med samlingen «Hverdagsmennesker» i 1879, som var morsomme småstykker om livet i Kristianias borgerskap. I 1881 flyttet han til København. Helsen hans var imdilertid dårlig, han var blant annet lam i begge beina, og døde av giktfeber i Berlin, og der ligger han begravet.

Teksten

1.Nu vil jeg beskrive så godt jeg formår

et gyselig mord ut i Sveits,

der levet en olding med snehvite hår

en gretten og gammel stabeis.

Han tok seg en kone, hun handen ham skjenkte

men hun var jo ung og hun listelig tenkte:

Kun hånden, kun hånden jeg giver min mann

men hjertet, nei hjertet ei fordra ham kan.
2.Og derfor hun syndig sin husbond bedro

dersom man da ryktet skal tro,

thi innen rett lenge en elsker hun tok

det saes sågar hun tok to.

Og det er jo noe som alle må vite

at slikt kunne mannen i lengden ei like

og fattede så den beslutning så fæl

at han ville myrde sin kone ihjel.
3.Mens solen beskinte vår syndige jord

og alle småfuglene sang

han tok med sin kone og øksen så stor

og styrte mot skogen sin gang.

Og da de var kommet dit hen, han begynner

fall vakkert på kne og bekjenn dine synder

og tal bare sannhet thi om et minutt

min søte pike så er du kaputt.
4.Da ropte hun ydmyk: Akk kjære tilgiv

så inderlig derom jeg ber,

men vil du det ikke så ta kun mitt liv

Mein libster was wills du doch mehr.

Så kan jeg dog blive deg kvitt allenfalsen

og derpå hun velvillig rakte ham halsen

og mannen med øksen tre hugg henne ga

og kuttede hoveded av.
5.Så bred, akk så bred er den ekteskaps vei

og mange vil vandre derpå,

men vokr Jer I menn og forsøk det dog ei

når I bliver gamle og grå,

og kvinner av denne historien lære

at I Eders menn ikke utro må være.

Thi da vil det skikkelig gå eder skeis

i Norge så vel som i Sveits.
Asklepios (tekst)

Asklepios er en tekst som tilhørte den gresk-egyptiske kulten med tekster som skal være skrevet av gudeskikkelsen/magikeren Hermes Trismegistos. Teksten er «den lengste hermetiske teksten vi besitter, og har blitt kalt et kompendium over alle de viktigste punktene av hermetisk lære». Teksten er en didaktisk dialog hvor Hermes samtaler med og underviser Asklepios, sønnen Tat og Ammon. Tittelen Asklepios er fra den latinske oversettelsen, den greske originaltittelen er Den perfekte diskurs. Den greske teksten er imidlertid tapt.
Tekstens første del handler om forholdet mellom ånd og materie, og om hvordan forskjellige arter manifesterer seg i verden. Menneskets art (latin genus) kan knytte seg til dyr, mennesker, demoner eller gud. Den andre deler av teksten er en utgreiing om de ulike nivåer av himmelske og jordiske guder, og menneskenes forhold til disse. I denne delen av teksten finnes (i kapittel 24-26) «en spådom om at gudene en gang skal forlate Egypt, noe som vil føre til verdens undergang». Deretter forklares det hvordan Gud vil gjenopprette skaperverket, og om hvordan livet har to utganger: «De fromme vil vende tilbake til himmelen, mens de ugudelige blir pint.» Den tredje delen av teksten «omhandler et mangfold temaer: solen, tid og evighet, forstand, tomhet, stedet, den forståelige og sanselige verden, form, jordiske guder og skjebnen».
Teksten var svært utbredt i antikken, og forble kjent gjennom middelalderen. To fragment på koptisk som ble funnet blant Nag Hammadi-skriftene (Codex VI) viser imidlertid noen avvik fra den traderte latinske teksten.
Thore Idsal Tau

Andre verdenskrig

Tau var den første norske offiser som møtte tyske invasjonssoldater på norsk jord, da han kom til Lillesand 8. april 1940 for å ta seg av overlevende etter senkingen av MS «Rio de Janeiro» samme dag. Han var under krigen politifullmektig ved Arendal politikammer, og sjef for det sivile luftvern i byen, hvor det var mange som jobbet i det illegale motstandsarbeidet. Han ble etter hvert med i ledelsen av Milorgs Kampgruppe 3 i Arendal.
Under opprullingen av organisasjonen på høsten 1942 ble han arrestert av Gestapo, og sendt med buss mot Kristiansand for avhør på Arkivet. Politimann og Milorgleder i Arendal, Ragnvald Olsen, fikk i oppdrag å sende ham med bussen, og det ble laget en fluktplan. Han ble eskortert av en ny uerfaren politibetjent, som fikk beskjed å sette seg bak i bussen, mens Tau satt foran. Sjåfør på bussen var Knut Lauvrak, som også var motstandsmann. Etter avtale stoppet bussen underveis og Tau klarte å unnslippe. Han ble funnet av politimann Oddvar Dyvik fra Lillesand, som gjemte han i heia, og fikk etter hvert eskortert han til Froland ikledd en politiuniform. Tau reiste deretter med jernbanen til Sverige, og kom seg så til England.
I England sluttet han seg til de militære styrker, og han giftet seg med Dorothy Helen Hart i 1944, samme år ble han kaptein.

Etter krigen

Tau var bataljon- og stabssjef i Tysklandsbrigaden etter krigen. Han fortsatte i det militære, og da han gikk av med pensjon, var han oberst og sjef for Infanteriregiment #7 i Kristiansand, som han hadde ledet siden 1962. Han var også en ivrig idrettsmann og lokalpolitiker.
Tau fikk tildelt Deltagermedaljen med rosett for sin tjeneste under andre verdenskrig.
Den muslimske verden

Begrepet den muslimske verden har to betydninger. 
I kulturell sammenheng blir begrepet brukt om alle mennesker som tilhører det verdensomspennende fellesskap av de som tilhører religionen islam. Dette fellesskap der medlemmene er kjent som muslimer består av omtrent 1,4–1,6 milliarder mennesker. Dette fellesskapet består ikke av bestemte raser, men er spredt ut blant alle raser; verdens muslimer er kun knyttet sammen ved tilslutningen til en felles religion.
I geografisk og politisk sammenheng (spesielt i historisk sammenheng) brukes begrepet muslimske verden og islamske verden som referanser til geografiske og politiske enheter som er dominert av islam. I denne sammenheng viser begrepet i hovedsak til den islamske termen Dar al-Islam.
Fellesskapet av muslimer er også kjent som ummah. Islamsk tro poengterer enhet og forsvar for alle medtroende, så det ville være å forvente at alle muslimske land skulle samarbeide; men nasjonalistiske strømninger har hatt en tendens til å splitte heller enn å forene muslimske land, spesielt i andre halvdel av det 20. århundre.
X-Bow

X-Bow er en serie designer på bakoverlente baugtyper utviklet av Ulstein Design & Solutions AS, et selskap i Ulstein Group, der baugen er vendt innover, mot akter, slik at en båt med X-Bow vil være lengst ved vannlinjen. I prinsippet vil en slik baug ha større oppdrift foran enn konvensjonelle skrog.
X-Bow ble lansert i 2005 og ble anerkjent som «Årets Ingeniørbragd» i 2005. X-Bow ble første gang tatt i bruk på et skip i mai 2006, AHTS-skipet (Ulstein AX104) med navn MS «Bourbon Orca», som idag opererer i Det karibiske hav. og ble kåret til 'Årets Skip' av både Skipsrevyen og Offshore Support Journal.
Skroget gir forbedrete sjøegenskaper i møtende sjø.   Den ekstra oppdriften denne formen gir vil føre til at baugen flyter over møtende bølger, som de konvensjonelle skrog vil måtte bryte igjennom. Dette gir mindre akselerasjon i baugen og dermed en mer behagelig reise for mannskapet, samt at mindre motstand vil gi et redusert drivstoff-forbruk.
Ved årsskiftet 2016 var det bestilt 100 skipsdesign med X-Bow baugdesign. Designet er solgt til flere ulike rederier for bygging ved verft i flere ulike land. Designene av X-Bow-fartøyer omfatter i hovedsak offshore/olje/fornybar energi og tungløft/boring. I tillegg til Bourbon Orca har flere andre av X-Bow-skipene blitt nominert eller utnevnt til 'Ship of the Year'. To andre vinnere er subseaskipene «Island Constructor» og «Seven Viking».
En videreføring av X-Bow-designet er X-STERN , som er en lignende løsning for akterenden, og som gjør at skipene kan ligge med enden mot været og holde posisjon. X-STERN fikk i 2015 utmerkingen Next Generation Ship Award. Det første skip med X-STERN er offshore vindservicefartøyet 'Windea La Cour', som er eid av BS Offshore og som opererer for Siemens på Gemini-vindfeltet utenfor Nederland.
Tåtten om Olav Geirstadalv

Tåtten om Olav Geirstadalv (norrønt: Þáttr Ólafs Geirstaða álfs) er en tått, en kort anekdotisk fortelling, om den mytiske kongen Olav Geirstadalv Gudrødsson. Tåtten om Olav Geirstadalv er gjengitt i Flatøybok, en sagasamling som ble skrevet på slutten av 1300-tallet. Olav Geirstadalv, som også er en av kongene som opptrer blant annet i kvadet Ynglingatal, skal ha vært konge i Vestfold eller i Grenland på 800-tallet.

Innhold

Tåtten om Olav Geirstadalv består av fire korte kapitler. Det første handler om Olavs slektsbakgrunn og ætteland, og gården Geirstad, hvor han skal ha bodd. Et vers av kvadet Ynglingatal er også gjengitt her. Det andre kapittelet handler om Olavs drøm. Her forteller forfatteren om at Olav kalte inn til ting på gården sin for å fortelle folk om en drøm han hadde hatt. Olav hadde drømt om en sort okse som kom gjennom landet og drepte en masse mennesker, og til sist Olavs hird. Olav mente at dette var et ondt varsel om at de hadde sykdom og hungersnød i vente. Han ba derfor folkene på tinget om å lage en stor gravhaug, som de skulle føre ham til etter hans død. Det gikk som Olav hadde sagt, det ble sykdom og massedød, og hirden hans døde og til slutt ham selv, og han ble hauglagt der på Geirstad.
Resten av tåtten handler om en mann som het Rane, en fosterbror av Harald Grenske, som ble far til Olav den hellige. Dette skal ha vært i regjeringstiden til Olav Tryggvason. Rane hadde en drøm hvor Olav Geirstadalv kom til ham og fortalte ham at han skulle bryte seg inn i haugen og finne et sverd, et belte og en ring. Disse gjenstandene skulle Rane ta med seg til en gård i Grenland i Viken, der Harald Grenskes kone Åsta lå og skulle føde. Rane fikk beskjed om at han skulle legge beltet om Åsta, slik at fødselen hennes gikk lettere, og sverdet og ringen skulle han gi det nyfødte barnet, som Rane skulle kalle Olav etter Olav Geirstadalv. Det siste kapittelet handler om hvordan Rane utførte beskjedene han fikk av Olav Geirstadalv i drømmen. Rane brøt seg inn i haugen, tok ut de tre gjenstandene og dro til gården der hans fosterbror Harald og Åsta bodde. Da Rane fikk lagt beltet om Åsta, ble barnet forløst. Denne gutten ble senere Olav den hellige.
Åsnes og Våler

Åsnes og Våler er en tidligere kommune i Hedmark fylke som ble skilt ut fra Hof i Hedmark i 1849.
Kommunen ble i 1854 delt i kommunene Åsnes (3 677 innbyggere) og Våler i Hedmark (3 410 innbyggere).
Tumaini group

Tumaini group (Tumaini betyr «Håp» på swahili) er en afrikansk underholdningsgruppe fra Tanzania. Den ble startet i 1986 av Flatey Gregory Massay, som bare var fjorten år. I dag består gruppa av 35 medlemmer i fra alderen 6-39 år. «Tumaini group» dreier seg om å gi fattige barn på gaten et annet alternativ.
I 2005 turnerte gruppen i Norge med forestillinger i Trondheim, Bergen, Kristiansand og Oslo og høstet stor anerkjennelse.
Hyalophora

Utseende

Store påfuglspinnere med store, lange vinger. Forvingene er ikke eller ubetydelig sigdformede. Grunnfargen er grå eller gråbrun, ofte med et innsalg av rosa. Hver vinge har en mer eller mindre halvmåneformet, lys flekk og en hvit tverrstripe utenfor denne. Spissen av forvingen har en liten øyeflekk.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De store hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Nord-Amerika.
Marc Janko

Landslaget

23. mai 2006 fikk han sin første landskamp for Østerrike mot Kroatia.
Han ble tatt ut i Østerrikes EM-tropp til EM i Frankrike 2016.