google/wiki40b huggingface dataset:
Abukir

Navn

Dagens navn på byen er arabisk for «Fader Kyros» som henviser til en egyptisk kristen martyr fra begynnelsen av 300-tallet e.Kr. Koptisk kristendom feirer ham og en annen martyr, Johannes, på en dato som tilsvarer 31. januar.

Historie

I nærheten av landsbyen er det mange levninger av eldre bygninger fra faraoisk, gresk og romersk tid. Rundt 3 km sørøst for landsbyen er ruinene av Kanopos, den fremste havnen før opprettelsen av Alexandria. Enda litt lengre øst er den nå tørre utgrening fra Nilen til Middelhavet.
Østover så langt som til Rosettamunningen av Nilen er den romslige Abukirbukta hvor den britiske admiral Horatio Nelson den 1. august 1798 utkjempet slaget på Nilen, tidvis også upresist referert til som «slaget ved Abukirbukta». Sistnevnte er benyttet for å henvise til striden med franske styrker og osmanske tyrkere under Mustapha Pasha som ble utkjempet den 25. juli det følgende året, se slaget ved Abukir. Senere under denne krigen, den 8. mars 1801 ved begynnelsen av slaget ved Alexandria, gjorde enheter fra den britiske hæren under ledelse av Ralph Abercromby landgang i nærheten av byen, og møtte innbitt motstand på stranden fra de franske styrkene under ledelse av general Louis Friant. Slaget fortsatte ned halvøya mot Alexandria og endte ikke før 22. mars.
I byen er det en festning som ble benyttet som statsfengsel av Muhammad Ali, herre av Egypt, tidlig på 1800-tallet. Fengselet ble kjent som Liman Abukir.
I 2000 avdekket et italiensk arkeologisk gruppe levningene av britiske offiserer, sjøfolk, soldater, kvinner og barn på Nelsonøya som ligger i bukten. Det var graver fra slaget ved Nilen.
Alfonso XIII av Spania

Barndom

Moren Maria Christina av Østerrike var regent inntil Alfonso tok over på sin 16-årsdag i 1902.
Tidlig i hans regjeringstid, mens moren var regent, mistet Spania sine siste kolonier i Amerika (Cuba og Puerto Rico) og makten på Filippinene.

Fra 1902

Alfonso XIII interesserte seg for militær planlegning. I 1921 var han involvert i en militæraksjon ved Annual i Spansk Marokko, hvor det meste av den spanske hærstyrke ble drept. Meget tydet på at kongen selv hadde økonomisk interesse i krigen og i de store naturrikdommer i området. Befolkningen og regjeringen var utilfreds med det.
I Catalonia medførte den langvarige krigen i Marokko en lang rekke streiker og terroraksjoner. Situasjonen kunne verken løses av parlamentet eller kongen. 
Den antimonarkistiske følelse hos middelstanden førte til samarbeid med sosialistene om innføring av republikk. Der fantes allerede spredte borgerlige republikanske småpartier som ønsket sosiale og politiske reformer, forbedring av undervisningssystemet og et demokratisk styre som i Frankrike og Storbritannia. 
Alfonso XIII gjennomlevde diktaturregimet til Miguel Primo de Rivera. General Primo de Rivera krevde i 1923 at kongen og regjeringen skulle forlate sine poster. Maktovertagelsen fant sted uten blodsutgydelse, og kongen ble fritatt for skyld. I stedet ble politikerne kritisert. Maktovertagelsen var både i offiserenes og borgerskapets interesse, da Rivera forbød de anarkistiske organisasjoner.

Fra 1930

Det kostet Alfonso tronen da monarkiets legitimitet ble sterkt svekket gjennom den politiske prosessen under og etter Primos fall 28. januar 1930.
Hans fotballinteresse gjorde at han ble beskytter av flere «kongelige» fotballklubber: Real Sociedad, Real Madrid, Real Betis and Real Unión.
Alfonso XIII døde i Roma 28. februar 1941. I Spania beordret diktatoren Franco tre dagers landesorg. Han ble begravet i kirken Santa Maria in Monserrato degli Spagnoli, den spanske nasjonale kirke i Roma, rett under gravene til pavene Callixtus III og Alexander VI. I januar 1980 ble levningene til Alfonso flyttet til El Escorial i Spania.

Familie

Hans kone Victoria Eugenia var datterdatter av den britiske dronning Victoria og søskenbarn av dronning Maud. Gjennom sin tredje sønn Juan er Alfonso farfar til Spanias tidligere konge Juan Carlos I og oldefar til Spanias konge Felipe VI.
Allround-VM på skøyter 1935, kvinner

Allround-VM på skøyter 1935, kvinner ble arrangert på Frogner stadion, Oslo den 26. og 27. februar 1935. Mesterskapet ble arrangert av Oslo Skøiteklub, og det er ikke anerkjent som et offisielt verdensmesterskap.
Laila Schou Nilsen fra Norge ble mester.
Red River Valley (sang)

«Red River Valley» er en folkesang og cowboymusikkstandard med opphav i Canada eller USA. Den har også gått under navn som «Cowboy Love Song», «Bright Sherman Valley», «Bright Laurel Valley», «In the Bright Mohawk Valley» og «Bright Little Valley».
Den er listet som Round Folk Song Index 756 og av Edith Fowke som FO 13.
«Red River Valley» er gjenkjennelig på grunn av sitt refreng (med forskjellige variasjoner). Den fantes før 1900. I USAs sørstater, hvor den neppe har sitt opphav, ble den svært populær i 1920-årene. På den måten gikk den inn i sen oldtime- og tidlig countrymusikk. Den finnes i et veldig antall innspillinger innen sjangre som country, bluegrass, rock og barnesanger.

Om sangen

Edith Fowke kommer med anekdotisk bevis på at sangen var kjent i minst fem kanadiske provinser før 1896. Dette funnet har ført til spekulasjoner om at sangen ble komponert på tiden for Wolseley-ekspedisionen til nordlige Red River Valley i Manitoba i 1870.
Den uttrykker sorg over ei lokal jente eller kvinne (muligens en mestis) idet en soldat/elsker forbereder seg på å vende tilbake til Ontario.
Det tidligst skrevne manuskriptet til teksten med tittelen «Red River Valley» bærer anmerkningene 1879 og 1885 i lokaliseringene Nemha og Harlan i vestlige Iowa, så den daterer seg sannsynligvis i det minste til den perioden. 
Sangen finnes på noter med tittelen «In the Bright Mohawk Valley», trykket i New York i 1896, med James J. Kerrigan som opphavsmann.

Norske versjoner

Erik Diesen, Arne Paasche Aasen og Vidar Lønn-Arnesen har skrevet norske tekster. Diesens norske versjon bærer  tittelen «Red River Valley». Paasche Aasens norske versjon heter «Når du reiser fra dalen». Lønn-Arnesens norske versjon heter «Huset der hjemme».
Calinaginae

Utseende

Ganske store (vingespenn rundt 80 mm), slanke sommerfugler med store vinger. De etterligner monarksommerfugler av slektene Danaus og Tirumala og ligner sterkt på disse, også på arter av Limenitis (Limenitidinae). Kroppen er slank, antennene forholdsvis korte (rundt 1/3 så lange som forvingene). Brystet (thorax) er ofte mer eller mindre kledt med skarpt røde hår. Vingene er mørke med lyse (hvite, gule eller lyseblå) flekker og striper. Forvingene er avlange, avrundet trekantede, bakvingene forholdsvis store og avrundede. Larvene er grønne og nakne. Puppene er glatte og runde og minner sterkt om små, umodne frukter som henger fra grenene på vertsplanten.

Levevis

Larven til Calinaga buddha lever på Morus australis (morbærfamilien, Moraceae).
Vi hade i alla fall tur med vädret – igen

Handling

Nesten 30 år har gått siden campingvognreisen. Gösta og Gun er nå pensjonert. Denne sommeren skal de reise til sønnen Johans bryllup i Norrland. Gösta kjøper en bobil for reisen, men Gun vil kanskje reise med fly i stedet, men hun bestemmer seg senere, for å reise med Gösta i bobilen. Under reisen henter de datterdatteren Magda. Men kan Gösta lykkes i å gjøre reisen bra og rolig?
Cowboys & Aliens

Handling

Vi er på 1800-tallet, i det ville vesten. Jake Lonergan (Daniel Craig) våkner opp midt i ingenmannsland med hukommelsestap og aner ikke hvordan han har kommet dit, og langt mindre hvordan han har fått en rar våpengjenstand sittende fast på armen, eller hvordan det har seg at det ligger en rekke døde menn ligger foran ham når han våkner. Han kommer seg til nærmeste landsby, hvor han straks blir lagt merke til av oberst Dolarhyde (Harrison Ford). Oberstenen skjønner at Jake har vært i klammeri med romvesenene som har invadert landet, og at han kan bli nyttig i jakten mot dem. Sammen med Ella (Olivia Wilde) og noen flere kompanjonger drar de ut på reise for å finne ut av de merkelige hendelsene. Det blir snart klart at Ella kan ha sine egne grunner for å være med på turen.
Gucheng kullkraftverk

Gucheng kullkraftverk, eller Gu Cheng, er et kullkraftverk i byen Zhumadian i provinsen Henan, i det nordlig-sentrale Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på 2 like store turbiner á 300 MW hver. Anlegget stod ferdig i 2004. Operatør er selskapet China Resources Power Co Ltd, som eier 90% av anlegget.
NM i mangekamp 1970

NM i mangekamp 1970 var en del av NM i friidrett 1970, og ble arrangert som et eget mesterskap på Lillestrøm, 4. og 5. juli av Romerike Friidrettskrets.
Det ble konkurrert i tikamp for menn og femkamp for kvinner.
Hildegard von Bingen

Liv og virke

Hildegard von Bingen var det tiende barnet til Hildebrecht og Mathilda von Hosenbach. Faren var vasall under greven av Sponheim, nære slektninger av Hohenstaufen-keiserne. Som den den tiende i barneflokken ble Hildegard i henhold til skikken gitt som tiende til kirken. Hun var da i sitt åttende leveår, og den fjorten år gamle Jutta von Sponheim, søster av grev Meinhard av Sponheim, fikk ansvaret for Hildegards religiøse opplæring. Fra november 1112 bodde Hildegard og en annen ung kvinne sammen med Jutta i Kloster Disibodenberg. Da Jutta døde i 1136 ble Hildegard valgt til leder av det klostersamfunnet som hadde vokst fram rundt Jutta. Mellom 1147 og 1150 grunnla Hildegard Kloster Rupertsberg ved Bingen.
Mange av Hildegards omfattende skrifter er bevart, bl.a. beskrivelser av religiøse syn som hun hevdet at hun mottok fra svært ung alder, musikk, medisin og brev. Fem år etter at hun ble valgt til abbedisse, hevdet hun at hun fikk et profetisk kall fra Gud om å «skrive hva hun så». Visjonene samlet hun i tre bøker, Scivias, Liber Vitae Meritorum  og De operatione Dei (også Liber Divinorum Operum).
En omfattende korrespondanse hun hadde med blant annet paver, keiser Fredrik Barbarossa og St. Bernhard av Clairvaux, er bevart. Disse kildene viser at hun kunne rette alvorlige anklager mot selv høyt ansatte personer i samtiden, og de beretter om lange sjelesørger-reiser som også omfattet offentlig forkynnelse. At en kvinne fikk et slikt handlingsrom i middelaldersamfunnet, kan forklares med at omgivelsene delte den profetiske selvforståelsen hennes.

Helgen

Den katolske kirken feirer Hildegard 17. september. Helgenkulten rundt henne ble uformelt godkjent av pave Johannes XXII i 1324. En formell helligkåringssak pågår. Ettersom det foreligger en gammel helgenkult føres ikke helligkåringsprosessen etter de normale reglene, men etter en forenklet prosedyre. Siden Hildegard helt siden 1400-tallet har stått i helgenlistene, har dette liten praktisk betydning.
Hildegard var mye syk både som barn og voksen. Hun beskrev sine symptomer i svært illustrerende vendinger, og ut fra disse har nevrologen Oliver Sacks framsatt en hypotese om at hun led av alvorlig migrene, spesielt på bakgrunn av lysopplevelsene hennes. Sachs og andre går derfor ut fra at hun led av skotom som skapte disse lysfenomenene.

Kirkelærer

20. august 2011, under Verdensungdomsdagene i Almudena-katedralen i Madrid, erklærte pave Benedikt XVI at han hadde til hensikt å erklære Hildegard von Bingen og Johannes av Ávila som kirkelærere. Pavens erklæring ble forkynt den 7. oktober 2012.

Romanfigur

Den danske forfatteren Anne-Lise Marstrand-Jørgensen har utgitt en roman i to bind om Hildegard von Bingen. Bind I utkom i 2009, og bind II ble utgitt året etter. De to bøkene har også blitt utgitt på norsk.
Cynipini

Utseende

Små til middelsstore snyltvepser med bakkropp som er flattrykt fra sidene. Hodet er forholdsvis lite, antennene lange og tynne. Mange er vingeløse.

Levevis

De fleste artene forårsaker galledannelse i trær i bøkefamilien, særlig eik og bøk, når de legger sine egg der. Når eggene klekkes, svulmer plantevevet opp og danner en galle. Hos noen av artene vil gallen ha ett rom og vanligvis én larve, hos andre vil det være flere rom og flere larver. Flere av artene har generasjonsveksling.
Devichil

Historie

I tillegg til vår verden er det en parallell, Aidsene, der djevlene bor. Lucifer, kongen av Hades, prøvde å invadere jorden, men hans plan mislyktes. Etter 14 år prøver han igjen, men denne gangen, for å gjøre det vanskelig: Devichil: 2 gutter, Setsuna og Mirai, med spesielt DNA som tillater dem å gå inn og ut fra riket til Hades med en bærbar datamaskin. Gode hjelpere som griffin niqab, Cerberus Heftig og mange andre ønsker å bringe fred til hele Aidah.
I den andre sesongen må Devici kjempe mot de tre djevlene som vil lykkes med Lucifer.
Amenhotep, sønn av Hapu

Framstående

Amenhotep, også stavet Amen-hotep, skal etter sigende ha blitt født i slutten av farao Thutmosis IIIs regime i byen Athribis (tilsvarende dagens Banha i nordlige Kairo). Hans far var Hapu og hans mor var Ipu. Amenhotep ble prest og «skriver av rekruttene», det vil si at han organiserte arbeidet og skaffet arbeidskraft for faraos prosjekter, både de militære og de sivile. På en av sine statuer ble han også kalt for «general av hæren». Han var også arkitekt og hadde ledelsen av flere byggeprosjekt, blant dem Amenhotep IIIs begravelsestempel i det vestlige Teben. Av dette tempelet har det i dag bare overlevd to statuer, kjent som Kjempene av Memnon. Han kan også ha vært arkitekt for Solebs tempel i Nubia. I henhold til en del relieffer i graven til vesiren Ramose, kan han ha dødd i det 31. året av Amenhotep IIIs styre.

Guddommeliggjort

Amenhotep hadde en betydelig posisjon i sin levetid. Etter hans død vokste omdømme og han ble æret for sin lære og som filosof. Han ble også æret som lege og ble til slutt dyrket som gud for legekunsten, tilsvarende hans forgjenger Imhotep. Det er flere statuer av ham som en skriver, framstilt både som en ung mann og som en eldre mann. Han var en guddommelig menneske og ble således avbildet som et menneske. Hans kult var begrenset til området rundt Teben. Her ble et gravtempel bygget for ham ved siden av det til Amenhotep III. Det var åpenbart en unik ære for en person utenfor den kongelige familie. Han fortsatte å bli dyrket i minst tre århundrer etter sin død. I løpet av perioden til det ptolemeiske kongedømme fikk dyrkelsen av ham en fornyelse, og det ble reist kapeller dedikert til ham i tempelet til Hathor ved Deir el-Medina og i gravtempelet til Hatshepsut ved Deir el-Bahari. Statuer ble reist for ham i tempelet til Amun i Karnak og han ble behandlet som et mellomledd og formidler med guden Amun.

Manetho

Den egyptiske historikeren Manetho har gitt en legendarisk redegjørelse av hvordan Amenhotep ga råd til en konge ved navn Amenophis som var «ønsket å bli berømt som tilskuer av gudene, det samme hadde Orus, en av hans forgjengere i dette kongeriket, ønsket det samme før ham.» Denne Amenophis er vanligvis blitt identifisert med Akhenaton mens Orus passer med sistnevntes far, Amenhotep III. Manetho skrev at den vise mann rådet at om kongen ville se gudene burde «fjerne hele landet for spedalske og av andre urene folk,» og kongen sendte da 80 000 spedalske til steinbruddene. Etter dette forutså den vise mannen at de spedalske ville alliere seg med folk som ville komme til unnsetning og undertrykke Egypt. Han kom med profetien i et brev til kongen og drepte deretter seg selv. Manetho knyttet denne hendelsen til jødenes utreise fra Egypt, som fortalt i Andre Mosebok. Den jødiske historikeren Josefus, som formidlet dette, avviste denne tolkningen helt og holdent.
Stipendium till Harry Martinsons minne

Stipendium till Harry Martinsons minne deles ut av Svenska Akademien og midlene kommer fra Karin og Arthur Elgstrands donasjonsfond, overlevert til Akademien i 1988. Det utdeles hvert annet år og går hver annen gang til fortjenestefull litterær virksomhet og hver annen gang til verdifull innsats for det svenske språket. Stipendbeløpet er 60 000 kroner.
Tjostolv Ålesson

Tjostolv Ålesson (død ca. 1150) var en lendmann i borgerkrigstiden i Norge. Han var først en av kong Harald Gilles fremste menn, og etter Haralds død gikk han over til å støtte Haralds sønn Inge. Tjostolv var fra Viken og var også sysselmann i Oslo.

Kong Harald Gilles lendmann

Harald Gille ble norsk konge i 1130. Hans kamp med nevøen Magnus Blinde om den norske tronen ble starten på borgerkrigene, eller innbyrdeskrigene, i Norge. Det første slaget mellom Harald og Magnus stod ved Fyrileiv i Ranrike (Båhuslen) i det nåværende Sverige, 9. august 1134. I forbindelse med dette slaget hører vi om Tjostolv. Snorre skriver i Magnus Blindes og Harald Gilles saga at Tjostolv var en av mennene Harald hadde med seg da han oppholdt seg på gården Fyrileiv. Her ble de oppsøkt av Magnus med hele hans hær. Harald ville ikke tro at Magnus ville angripe ham, men Snorre lar Tjostolv komme med følgende råd til kongen: «Herre, De må gå ut ifra det når De legger råd råd for Dem og hæren, at kong Magnus har samlet hær i hele sommer for å kjempe så snart han finner dem.» Harald samlet da mennene sine til kamp på Tjostolvs råd, men Magnus' menn var overtallige, og Haralds menn tapte slaget.

Leder for kong Inge Krokryggs hird

Etter Haralds død i 1136 ble hans mindreårige sønner Inge og Sigurd valgt til konger. Tjostolv var nå, sammen med Åmunde Gyrdsson, den fremste støtten bak den to år gamle kong Inge, og lederne for hirden hans. I slaget ved Minne mot mennene til den da avsatte kongen Magnus Blinde i 1137, skal Tjostolv ha båret kong Inge i en kjortelpose, og striden skal ha ført til kongens dårlige helse. Inge, som hadde tilnavnet Krokrygg, hadde pukkelrygg og et bein som var kortere enn det andre. Tjostolv og resten av Inges menn vant imidlertid slaget.
Høsten 1139 prøvde Magnus Blinde seg på et nytt angrep, støttet av danske kong Erik Emune. Både Snorre og forfatteren av Fagerskinna kan fortelle at Magnus og Erik kom til Viken (Oslofjordområdet) og først prøvde å innta Tønsberg, uten å lyktes. Så seilte de inn til Oslo, der Tjostolv hadde styret. Erik og mennene hans inntok Oslo, og Tjostolv måtte flykte opp til Romerike, riktignok etter at han hadde greid å treffe en av Eriks menn med pil. Kong Erik brente hele byen, men Tjostolv hadde samlet en hær på Romerike. Ifølge Snorre var bare synet av denne hæren nok til at Erik seilte bort, mens forfatteren av Fagerskinna forteller at Tjostolvs menn holdt et slag med Erik først, og at Erik på grunn av tapet flyktet til Danmark.
Tjostolv var også fremtredende under kampene mot tronpretendenten Sigurd Slembe, som samarbeidet med Magnus Blinde. Sigurd påstod han var sønn av kong Magnus Berrføtt. Da kong Inges menn hadde overvunnet både Sigurd og Magnus i slaget ved Holmengrå, var Tjostolv blant dem som tok Sigurd til fange. Etter slaget var det Tjostolv som lot liket av Magnus Blinde føre til Oslo, der han ble begravet i Hallvardskirken ved siden av faren Sigurd Jorsalfare.
Tjostolv døde en gang i løpet av kong Inges barndom, og etter hans død ble det Gregorius Dagsson og Erling Skakke som ble Inges fremste menn.
Ryelandsau

Ryelandsau er en av de eldste sauerasene i Storbritannia. Ryelandsauen går 700 år tilbake i tid til munkene i Leominster i Herefordshire som avlet sauer og hadde dem på beite on «the rye» (beitemarker) som de fikk navn fra. Rasen ble introdusert i Australia i 1919 og er klassifisert som utrydningstruet av Rare Breeds Trust of Australia. Den regnes også som en av de opprinnelige rasene som dannet grunnlaget for saue- og ullindustrien i Australia. Ryelandsauen var en av rasene som ble brukt til å introdusere sauer uten horn i genbestanden i Dorset.
Rasen avles primært for kjøttet.
Semeru

Semeru er en 3.676 meter høy aktiv vulkan på Java i Indonesia og er dermed Javas høyeste fjell. Utbrudd har pågått mer eller mindre konstant siden 1967.
George Henry Richards

Biografi

George Henry Richards startet sin profesjonelle fotballkarriere i Derby County i april 1902, og hans første kamp for klubben var en ligakamp mot Sheffield Wednesday. I juni 1909 fikk han sin første, og eneste, landskamp for England da de spilte mot Østerrike i Wien. Richards spilte for Derby fram til 1914 da han la opp som spiller.
Finnmarksvier

Utbredelse

Finnmarksvier vokser i Sibir og er i Norden utbredt i nordlige Finland og inn på Finnmarksvidda. Den vokser også i store deler av Canada og i USA spredt i Rocky Mountains, og dessuten rundt De store sjøene ned til Chicago og ned til New York City.
Trav i lange baner

Trav i lange baner er en musikkassett utgitt av Vazelina Bilopphøggers i 1991. Albumet ble innspilt i AV-Kontakts lydstudio i februar 1991.
Vladimir Monomakh

Vladimir II Monomakh (russisk: Владимир Мономах, ukrainsk: Володимир Мономах, døpenavn: Vasilij eller Basileios) (født 1053, død 19. mai 1125) var en berømt Velikij Knjaz (Storfyrste) av Kievriket.

Familiebakgrunn

Han var sønn av Vsevolod I og prinsesse Anastasia av Bysants (d. 1067), datter av Keiser Konstantin IX Monomachos, fra hvem han tok tilnavnet Monomakh (gresk: «En som kjemper alene» eller «gladiatoren»). 
Gjennom sin mormors familie var Vladimir øyensynlig en etterkommer av de bysantinske familiene Argyros og Skleros, og han kunne dermed ha sporet sin avstamming til flere andre keisere, så som Romanos I og Leo V. Disse greske forbindelsene spilte en viktig rolle i hans håndtering av utenlandske forhold.

Styre

I hans berømte Instruksjon til sine egne barn nevner Monomakh at han gjennomførte 83 militære kampanjer og sluttet fred med polovtserne 19 ganger. Til å begynne med førte han krig mot steppefolkene sammen med sin slektning Oleg av Tsjernigov, men de skilte lag etter at Vladimir av sin far ble sendt for å styre over Tsjernigov og Oleg sluttet fred med polovtserne for å ta byen tilbake fra ham. Fra da av var Vladimir og Oleg bitre fiender som ofte var opptatt med feider mot hverandre. Fiendskapen og slektsfeidene fortsatte blant deres barn og også fjernere etterkommere.
Fra 1094 var hans viktigste sete den sørlige byen Perejaslavl, men han kontrollerte også Rostov, Suzdal og andre provinser i nord. Han grunnla flere byer i disse landene, først og fremst Vladimir, Russlands fremtidige hovedstad, oppkalt etter ham selv. For å forene fyrstene i Kievriket i deres kamp mot Steppene, tok Vladimir initiativet til tre fyrstelige kongresser, hvorav de viktigste ble holdt i Ljubetsj i 1097 og i Dolobsk i 1103. 
Da Svjatopolk II døde i 1113 gjorde befolkningen i Kiev opprør og kalte Vladimir til hovedstaden. Samme år kom han til Kiev til folkets store glede, og han hersket der til sin død i 1125. Som man kan se av hans Instruksjon bekjentgjorde han en rekke reformer for å minske de sosiale spenningene i hovedstaden. Disse årene så Kievrikets siste oppblomstring, før det ti år etter hans død ble revet i stykker.
Vladimir Monomakh er begravet i St. Sofia-katedralen i Kiev. Senere generasjoner henviste ofte til hans styretid som byens gullalder. Mange legender er knyttet til Monomakhs navn, inkludert overføringen fra Konstantinopel til Kievriket av dyrebare relikvier som Theotokos av Vladimir og den Vladimir/Moskovittiske kronen kalt Monomakhs lue.
Pasorapa

Pasorapa er en landsby i departementet Cochabamba i Bolivia.
Pasorapa hadde et ved den offisielle folketellingen i 2001 et innbyggertall på 1 114. I 2010 ble innbyggertallet anslått til 1 491.