google/wiki40b huggingface dataset:
Congregatio Immaculati Cordis Mariae

Congregatio Immaculati Cordis Mariae, C.I.C.M., er en katolsk mannlig misjonskongregasjon.
Kongregasjonen ble opprettet i Scheut, en forstad til Brussel i Belgia i 1862, av den belgiske sekularpresten Theophiel Verbist. Den endelige pavelige anerkjennelse ble gitt av pave Leo XIII den 20. juli 1900. Den offisielle kirkelige ordenskarakteristikk viser til en spiritualitet der en særlig andakt til Marias uplettede unnfangelse står sterkt.
I hovedfeltet for apostolatet stod fra begynnelsen av misjonen i Det store Qingriket (Kina). Senere tilkom misjonsoppdrag mange andre steder i verden. Kongregasjonen vokste seg raskt sterk.
Smaksløk

Smaksløker er kjemiske mottakere som primært er plassert langs sidene og bakerst på den øvre delen av tungen. Menneskets tunge har omtrent 9000 smaksløker som gir informasjon om smaken på maten. Det er ulike typer smaksløker som aktiviseres ved inntak av ulik mat og drikke. Det er ett kjent faktum at smaksløker for mennesker blir dårligere fra 16års alderen og etterhvert som man blir eldre.
Tragedie

En tragedie er et drama som, i motsetning til komedien, har en alvorlig og trist handling, som ofte begynner godt og ender med ulykke. Tragedier omhandler ofte menneskers svakheter, og hvordan dette kan føre til forferdelse. En måte å kjenne igjen en tragedie på, og skille den fra komedien, er persongalleriet, som nærmest utelukkende behandler overklassen og adelen, samt at grove ting som matinntak og rent kroppslige ting ikke skildres.
Skuespill med både tragiske og komiske elementer kalles gjerne tragikomedier.

Etymologi

Navnet kommer ifra det greske τραγῳδία tragō(i)diā, ifølge Aristoteles, antagelig en kontraksjon av τράγος (tragos, «geitebukk») og ῳδός (ō(i)dos, «sanger») eller lignende. Den nøyaktige opprinnelsen er ukjent og et omstridt tema i forskningen. Det er nærliggende å tro den har noe med geitebukker å gjøre, forklart som en sang for prisen av en geit eller sang for ofringen av en geit, men det i forskningen blir også dette trukket i tvil av noen. Den norske skrivemåten er kommer trolig fra latin tragoedia, eventuelt via dansk; hadde den basert seg på gresk, ville en trolig ha skrevet tragødie (som tysk tragödie, jf. norsk homeopati og homøopati).

Historie

Tragedier i det gamle Hellas ble gjerne spilt i Dionysiafestivalen til ære for naturguden Dionysos. Disse tragediene omhandlet ofte et brutalt drap.
I middelalderen var ikke tragedier spesielt vanlige, men de kom tilbake under renessansen, se eksempelvis artikkelen Engelsk renessanseteater.
Flere av skuespillene til William Shakespeare er klassifisert som tragedier. En del andre hans skuespill, som Kong Rikard III, kan også regnes som tragedier selv om de ble klassifisert som historiske dramaer. Hans første tragedie var Titus Andronicus som var svært populær på sin tid, men ikke blant de mest kjente nå. Andre tragedier fra Shakespeare er Hamlet, Kong Lear, Macbeth, Romeo og Julie, Julius Cæsar, Antonius og Kleopatra, Coriolanus, Othello, med flere.
En del av Henrik Ibsens skuespill kan også ses på som tragedier, eksempelvis Et dukkehjem og Gengangere. Riktignok er det ingen dødsfall på scenen, men død og svik er tema i begge.
James Craig

Bakgrunn

James Craig ble født i forstaden Sydenham i Øst-Belfast. Faren var av en velstående brennerifamilie som bygde sin formue på produksjon av whiskey - Dunville Wiskey. Faren James Craig (1828–1900) hadde et stort landsted, Craigavon, i nærheten av Lisburn. James Craig fikk sin utdannelse ved Merchiston Castle School i Edinburgh i Skottland. Etter å ha drevet med kjøp og salg med aksjer gikk han inn i British Army og kjempet i Annen boerkrig.
Benvenuto Cellini

Bakgrunn

Benvenuto Cellini skulle etter farens ønske ha vært musiker, og kom også en tid i det pavelige kapell i Roma.

Gullsmed

Men i Roma fikk han så en masse kontakter og kunder, det skaffet ham bestillinger på gullsmedarbeide fra paven. Han foretrakk imidlertid gullsmedkunsten og utdannet seg i faget hos forskjellige mestre i Firenze og andre steder. Han lærte fort det håndverksmessige, sluttet vennskap med forskjellige unge kunstnere, men da han var noe stridbar, kom han til å føre en omflakkende og ofte dramatisk tilværelse, særlig skiftevis i sin fødeby og i Roma.

1523: flukt til Roma

I 1523 flyktet han på grunn av stridigheter til Roma, der han også hadde vært i 18-19-årsalderen. Her fikk han eget gullsmedverksted og meget arbeid for paven og andre, studerede Michelangelos og Rafaels verker og stod på fortrolig fot med Giulio Romano og andre kunstnere.
Under Roms plyndring i 1527 var Cellini med blant forsvarerne. 
Fordrevet fra Roma virket han blant annet i Mantova og Firenze, var igjen i 1529 i Roma og virket her til ca. 1534 som pavelig myntstempelskjærer og
medaljør (Clemens VII-medaljer m.v.). I 1534 drepte han en gullsmedrival, ble trukket for retten og måtte flykte, men kunne atter snart vende tilbake og forble her (med et reiseavbrudd i 1537, da han tok til den franske konge Frans I i Fontainebleau) til 1540, den siste tid som fange.

Fengsling og flukt

Cellini ble beskyldt for under Romss beleiring å ha tilegnet seg pavelige edelstener og andre smykker og ble satt i et av Engelsborgens fangehull.
Det lyktes ham å flykte – han skildrer selv sin flukt overordentlig levende – men ble atter fengslet og fikk først ved venners inngripen sin frihet i slutten av 1539.
I 1540-45 virket han i Frankrike under Frans I, ble naturalisert og fikk slottet Petit Nesle i Paris som bolig og verksted. Han fikk her hjelp av en stor  elevskare og utførte adskillige billedhugger- og gullsmedsarbeider; men hoffintriger og rivalen Francesco Primaticcio stilte ham til sist i skyggen, og
uten orlov tok han 1545 tilbake til Firenze. 
Under Cosimo I (1519-1574) inntok han også her en fremskutt stilling som billedhugger og gullsmed, men finansielle vanskeligheter og den stadige rivaliseringen med Bartolommeo Bandinelli forbitret livet for ham.
Cellini døde 13. februar 1571 og ble 15. februar begravet i Santissima Annunziata i Firenze.

Verker

Kjennskapet til Cellini og hans store popularitet skyldes først og fremst hans selvbiografi, som går til 1562. Originalen er i Biblioteca Medicea Laurenziana i Firenze. Boken har mange levende trekk og er av betydelig kulturhistorisk verdi. Den er særlig kjent gjennom Goethes oversettelse. 
Cellinis sterke og ofte pralende forherligelse av sitt eget jeg og hans angrep på motstanderne har vakt mistenksomhet med hensyn til manuskriptets pålitelighet; nyere undersøkelser har imidlertid ofte kunnet bekrefte Cellinis opplysninger, og i det store og hele turde boken være et pålitelig historisk dokument.
Av selvbiografiens store celliniske produksjon er nå kun ytterst lite tilbake.
Xiaodian

Xiaodian (kinesisk: 小店区 ; pinyin: Xiǎodiàn Qū) er et kinesisk bydistrikt, og tilhører byprefekturet Taiyuan, hovedstaden i provinsen Shanxi. Det har et areal på 295 km² og teller 435 900 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 208 fører gjennom området. Den begynner i Erenhot og fører via Jining og Datong og Taiyuan til Changzhi i provinsen Shanxi.
Johannes Haarklou

Bakgrunn

Faren Ole N. Dversdal var bonde, lærer og kirkesanger. Navnet Haarklou hadde han fra moren Orlaug A. Haarklou som arvet gården Harklau. Haarklou kom fra en slekt med mange spelemenn, og folkemusikk fra området ble en del av oppveksten hans i Sunnfjord. Johannes skal ha begynt med fele allerede da han var syv år gammel.

Utdannelse

Haarklou begynte på Balestrand Lærerskole i 1864, før han begynte på Stord Seminarium der han ble nest beste elev i kullet - han utmerket seg blant annet med en god tenorstemme. I 1868 ble han lærer i Eiker og fikk lært orgelspill og harmonilære i Drammen. 1872 studerte han i Christiania med Ludvig Mathias Lindeman. Fra 1873 til 1875 studerte han ved konservatoriet i Leipzig, bla. med Carl Reinecke og deretter ved musikkhøyskolen i Berlin. Fra 1880 var han organist og dirigent i Oslo. Han hadde ry som virtuos og for sine improvisasjoner på orgelet.

Verker

Haarklou er mest kjent for oratoriet Skabelsen og Mennesket til tekst av Henrik Wergeland, verket ble uroppført i 1891 og tilegnet koret Cæciliaforeningen.  Han skrev også fem operaer, fire symfonier, et symfonisk dikt (Westminster Abbey), to orgelsymfonier, sonater, sanger, korverk og pianostykker. Et av hans fineste korverk er Hymne (Sehet die Nacht), etter en latinsk messetekst oversatt til tysk av Franz Xaver Riedel. Han tonesatte Knut Hamsuns dikt «Med røde roser». En del av hans verk har ikke blitt publisert og svært lite er spilt inn. Fra 1882 til 1921 var han også musikkritiker ved forskjellige aviser, blant annet i Dagbladet.

Musikkfesten i Bergen

Haarklou gikk kraftig ut mot Edvard Grieg da Grieg inviterte eliteorkesteret Concertgebouw fra Amsterdam til musikkfesten i Bergen i 1898, i stedet for Musikforeningens Orkester fra Kristiania.

Familie og omgangskrets

Haarklou var gift med Inga Marie Knoph (født 1865), og han er far til komponist og organist Andreas Haarklou. Han var god venn med folk som Anders Hovden, Per Sivle og Knut Hamsun, en periode bodde Hamsun hjemme hos familien Haarklou. Fra ungdommen var han også kamerat av Olav Lofthus, mangeårig redaktør i Bergens Tidende.

Ettermæle

I 1911 ble Haarklou utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og fikk kunstnerlønn av staten. I 1929 ble Haarklous plass på Torshov i Oslo oppkalt etter Johannes Haarklou. «Haarklous komposisjoner vil bære hans navn frem til efterslekten, hans minde vil leve i takknemlig nordmenns sinn,» skrev Dagbladet ved hans død.
Finn Benestad omtaler Haarklou som «en forgrunnsskikkelse i norsk musikkliv fra 1880 til 1925» og «utvilsomt en av de mest allsidige komponister som Norge noen gang har hatt».
Briskebyen Bowlingklubb

Briskebyen Bowlingklubb er en norsk bowlingklubb fra Hamar. Klubben ble stiftet den 1. november 1985 og holder til i bydelen Briskeby. Briskebyen BK har tilsammen 31 medlemmer og spiller i Umbroliga, som er den øverste ligaen arrangert av Norsk Bowlingforbund. Klubben både trener og spiller i den gamle Norrøna skofabrikken ved Østbyen og ledes av Tron Bråten.
Klubbens medlemmer har over 22 mesterskapsmedaljer for seniorer til sammen. Arne Svein Strøm, en av klubbens mest rutinerte spillere, har 30 NM–titler og er tre ganger verdensmester og europamester for seniorer. Ola Bjørtomt har en sølv og en bronse fra EM, mens Vigdis Bjørtomt har to EM-bronser.
Eine keine angst musik

Eine keine angst musik er et musikkalbum med Helge Gaarder, utgitt i 1984. Dette er hans første plate som soloartist.
Majestic 12

Majestic 12 (også kjent som Majic 12, Majestic Trust, M12, MJ 12, MJ XII eller Majority 12)
er det angivelige kodenavnet for en hemmelig organisasjon av vitenskapsmenn, militære ledere og regjeringsansatte. Denne organisasjonen hevdes å ha blitt dannet i 1947 etter en ordre av President Truman. Angivelig skulle organisasjonen undersøke UFO-aktiviteter etter den angivelige Roswell-hendelsen, der det påstås at et romskip kræsjet i juli 1947.  Majestic 12 er en viktig del av konspirasjonsteorier som går ut på at regjeringer dekker over påstått UFO-informasjon. FBI har konkludert med at dokumentene som assosieres med Majestic 12 er «fullstendig tøv».
Shinichiro Takahashi

Karriere

Shinichiro Takahashi startet sin profesjonelle karriere i Sanfrecce Hiroshima i 1980.
Okaya

Sport

Byen var vertskap for det japanske sprint- og enkeltdistanse-mesterskapet for sesongen 1998/99 på Yamabiko.
Rydbergatom

Ionisasjon

Bindingsenergien til et atom er den mengden energi som må tilføres det atomære systemet for at elektronets energi skal bli positiv. Et elektron med positiv energi er ikke lenger bundet til atomkjernen, og systemet består da av et fritt elektron og et ionisert atom. Ut ifra formelen for energien til valenselektronet ser man at energien er essensielt omvendt proporsjonal med prinsipalkvantetallet n kvadrert. Det vil si at et Rydbergatom med høyt prinsipalkvantetall må tilføres svært lite energi for at det skal ioniseres. For eksempel må et elektron i grunntilstanden i hydrogen (n = 1) tilføres 13.6 eV for at atomet skal ioniseres, mens et elektron i n = 100 kun trenger en 10000-del av denne energimengden for å bli frigitt.
Justivalen

Historie

Justivalen ble første gang arrangert fra 25. februar til 4. mars 1983, som en markering av Juristforeningens 75-årsjubileum. Ida Hjort Kraby var da justivalsjef. Etter dette fulgte et opphold på åtte år, før Justivalen igjen ble arrangert i september 1991. Siden den gang har Justivalen blitt arrangert annethvert år. I 2013 ble Justivalen arrangert for 13. gang, og dette var Justivalens 30-årsjubileum.
Galaktisk astronomi

Galaktisk astronomi er en gren av astronomien og omhandler studier av vår egen galakse, Melkeveien, og alt innhold i den. Dette i kontrast til utenomgalaktisk astronomi, en annen gren av astronomien som omhandler studier av alt utenfor vår galakse, inkludert andre galakser.
Galaktisk astronomi må ikke forveksles med galaktisk dannelse og utvikling, som er den generelle studien av galakser, deres dannelse, struktur, komponenter, dynamikk, interaksjon og hvilken form de tar.
Vår egen galakse Melkeveien, hvor vårt solsystem hører hjemme, er på mange måter den best studerte galaksen, selv om viktige deler av den er skjult i synlige bølgelengder av regioner av kosmisk støv. Utviklingen av radioastronomi og infrarød astronomi i det 20. århundret tillot for første gang kartlegging av støvet og gassen i Melkeveien.
Anleggsseksjonen, Bergen

Historikk

Anleggsseksjonen ble etablert da kommunene Arna, Bergen, Fana, Laksevåg og Åsane ble slått sammen i 1972. Seksjonen fikk . Dette innebar at veivesenet og vann- og kloakkvesenet i tidligere Bergen by opphørte. Det samme gjaldt for ingeniørkontorene i de øvrige kommunene.
Oddvin Fonn, som hadde vært leder av vann- og kloakkvesenet i Bergen siden 1964, ble Anleggsseksjonens første direktør. Under ham sorterte fem fagavdelinger med ulike ansvarsområder. Prosjektavdelingen sto for planleggingen. Anleggsavdelingen skulle gjennomføre prosjektene. Driftsavdelingen hadde ansvar for vedlikeholdet av anleggene. I tillegg hadde seksjonen verksted og en økonomiavdeling. Teknisk direktør forholdt seg også til Teknisk utvalg som var det folkevalgte organet med ansvar for Anleggsseksjonens drift.
Denne administrative organiseringen holdt seg uforandret inntil omorganiseringen av Bergen kommune i 1984. Anleggsseksjonen ble nå en linjeavdeling underlagt Kommunalavdeling teknisk utbygging. Teknisk utvalg ble avviklet til fordel for Hovedutvalg for teknisk utbygging, som i tillegg til ansvaret for planlegging og gjennomføring av kommunaltekniske anlegg, også fungerte som bygningsråd.
Internt fortsatte administrasjonen av Anleggsseksjonen omtrent som før, men uten egen økonomiavdeling. Seksjonen beholdt også navnet inntil 1988. Da ble Kommunalavdeling for teknisk utbygging omorganisert, og Anleggsseksjonen skiftet navn til Avdeling for vei, vann og avløp (VVA).
Det hiostoriske arkivet etter Anleggsseksjonen er oppbevart ved Bergen Byarkiv. Arkivet etter Anleggsseksjonen forteller om store utbyggingsprosjekter i Bergen kommunes nye bydeler i perioden fra 1972 til 1987. Etaten var blant annet ansvarlig for planlegging og utbygging av tekniske anlegg for boligområdene på Sandsli og Bønes. Et annet større prosjekt var utbygging av Loddefjord nord og Olsvik. I tillegg gjennomførte man massiv boligbygging i Åsane, blant annet på Flaktveit, Rolland og deler av Ulsetåsen.
Den store byggeaktiviteten i områdene rundt Bergen sentrum førte til et behov for utbedring av sentral infrastruktur. Arkivet inneholder på grunn av dette mye materiale som omfatter innfartsårene til sentrum, vannforsyningen i Åsane og fra Gullfjellet. I tillegg kom spørsmålet om rensing av kloakk utover 1970-tallet, noe som innebar prosjektering av nye renseanlegg. Utover dette finnes blant annet opplysninger om erstatningskrav, overtakelser av private veier og VA-anlegg og periodevis vedlikehold.
Sophronicoides

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Botswana.
Elrama kraftverk

Elrama kraftverk er et kullkraftverk i Washington County, delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 510 MW, fordelt på 4 blokker / turbiner. Operatør er energiselskapet Reliant Energy.
Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1950–1960. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull. Utslippene av CO2 i 2007 var totalt 2,44 mill tonn.
Joanna (slekt)

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), brune smygere med lyse flekker på forvingene.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Panama, Guyana og Brasil, med én art i hvert land.
Fendt

Fendt er en tysk traktorprodusent. Fendt er fra 1997 eid av AGCO-konsernet som også eier blant annet traktorprodusentene Massey-Ferguson og Valtra. Fendt er AGCOs premium merke. Fendt var en av de første traktorene med vario trinnløse gearkasser. Fendt har nå traktorer i seriene: 200, 300, 400, 500, 700, 800, 900 og 1000. I Norge blir Fendt solgt av Eiksenteret.
Jing'an (Shanghai)

Jing'an (tradisjonell kinesisk: 靜安區, forenklet kinesisk: 静安区, pinyin: Jìng'ān Qū) er en bydel vest i bykjernen i Puxi i Shanghai i Folkerepublikken Kina.
Jing'an har 320 689 innbyggere (2003) på sine 7,6 km², dvs 42 084 innbyggere pr km². Blant attraksjonene i distriktet kan nevnes Jing'antempelet og Jadebuddhatempelet.
The Contenders

The Contenders var et norsk rockeband fra Flisa i Hedmark. Bandet ble dannet i 1988. Gruppen fikk kontrakt med EMI og spilte inn sin første LP på fire dager i mars 1989. I 1991 kom oppfølgeren Radioland og i 1992 deltok bandet i Melodi Grand Prix med låten «Munn mot munn-metoden». I 1993 ble bandet oppløst.
Torsbreen

Torsbreen er et brefall på Jostedalsbreen, og er et av tre brefall ned mot Austerdalsbreen. Torsbreen ligger ved Veitastrond i Luster kommune i Sogn og Fjordane fylke.
Torsbreen har ca. 900 meter høydeforskjell og er så bratt at isras skjer hyppig.
U.S. Park Police

Historie

Etaten ble etablert i 1791 og er underlagt nasjonalparkvesenet i det amerikanske innenriksdepartementet.
Etatens SWAT-tropp startet opp i 1975.

Ansvarsområde

Politiets ansvarsområde omfatter alle parkvesenets eiendommer, som inkluderer nasjonalparker, minnesmerker, monumenter, historiske områder og bygninger. Politiet har størst nærvær i Washington, DC, San Francisco og New York.
Old Black Joe

«Old Black Joe» eller «Poor Old Joe» er en amerikansk parlour song med melodi og tekst av Stephen Foster (1826–1864). Den ble komponert i 1860.
Paul Robeson med orkester spilte inn en berømt versjon i London 12. september 1930 under tittelen «Old Black Joe» Den ble utgitt på 78-platene HMV B 3664 (i Storbritannia), HMV X 4603 og på HMV A.L. 2949 (i Norge).

Norsk versjon

Finn Sidselrud har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Jeg kommer»
Hans Ross

Bakgrunn

Hans Ross var prestesønn; faren var sognepresten Hans Christian Ross (1797–1872), og moren var hans hustru Magdalene Cathrine Edle Meyer (1798–1867). Farsslekten stemmet fra Skottland. Ross ble født på gården Fodnebø i Holum i Vest-Agder. 
Han gikk på folkeskole i Mandal. Han ble student i 1849, etter å ha vært elev av blant andre lektor Ole Christian Thistedahl ved Kristiansand katedralskole - fra ham ble han kjent med Ivar Aasens arbeider og fik smaken for språk. Han studerte teologi og avla slutteksamen i faget i 1855. 
Han var medlem av kretsen «Døleringen» rundt A. O. Vinje, som priste det enkle landsens liv som ideal.
Han arbeidet deretter som lærervikar i et års tid i Mandal. Deretter studerte han tysk i Tyskland vinteren 1856-57, og ble språklærer i Christiania. Prest ville han ikke bli, trass i at han hadde fullført de påkrevde studier. Fra 1859 til 1860 studerte han engelsk i England 1859-60; der studerte han også fonetkk. Han underviste i språk ved skoler i Christiania, og utgav i 1873 en lærebok i engelsk.
Ford Capri

Ford Capri var en kupébil som ble produsert av Ford i Europa fra 1962-1986, og fra 1969-1964 i Australia (med mellomrom). I disse markedene ble tre fundamentalt forskjellige modeller med Capri som navn lavet. Disse tre hadde også flere modeller igjen. Lincoln bilavdeling for Ford i USA produserte også en modell med navnet Capri i 1952, selv om denne aldri ble kalt Ford Capri.

Consul Capri 335 (1961-1964)

Den første Forden som gikk under navnet Capri var en 2-dørs kupéversjon av bilen Ford Classic. Den gikk under navnet Ford Consul Capri, og ble introdusert i 1961 med 1 340 kubikkcentimeters motor, som skiftet til 1500 cm³ i august 1962. Modellen ble avviklet i juli 1964. Akkurat som Ford Classic hadde Capri mange uvanlige effekter som doble frontlys, viskere med flere hastigheter, skivebremser, justerbart dashbord-lys og en sigaretttenner. Den ble kåret til "den første personlige bilen fra Ford i Storbritannia " . Modellens stil var inspirert av designet på amerikanske biler fra sent på 50-tallet. En del av denne inspirasjonen var de karakteristiske finnene bak. Den hadde også linjer gjennomførte linjer, stort bagsjerom og et tak som ikke var støttet på pillarer.
De 200 første Capriene var håndlagede biler med venstreratt for kontinental-Europa. På Frankfurt Auto Show i 1961 ble det solgt 88 slike. Fra 1961 til 1964 ble det ikke solgt mer enn 500 biler av modellen Consul Capri 335, noe som gjør den til en av de mest sjeldne modellene fra Ford noen sinne.
I 1963 ble det introdusert en GT-versjon av Consul Capri.

Capri Mark 1 (1969-1974)

Den første Forden som hadde modellbetegnelsen Capri ble introdusert januar 1969 på Brussels Motor Show, og ble omsatt allerede følgende måned. Det var meningen at denne bilen skulle bli en like stor suksess i Europa som Ford Mustang var i USA; altså en europeisk såkalt pony car. Teknisk sett var den basert på modellen Ford Cortina og ble bygget i Europa på fabrikkanleggene i Dagenham og Halewood i Storbritannia, Genk-fabrikken i Belgia og Saarlouis- og Köln-fabrikkene i Tyskland. Under utviklingen av bilen gikk den under navnet Colt, men dette navnet kunne ikke brukes på bilen på grunn av at Mitsubishi hadde allerede registrert det som varemerke.
Selv om bilen var en fastback-bil, ville Ford at den skulle bli billigst mulig for potensielle kjøpere. For å oppnå dette kunne kunden få biler med forskjellige motorvolum. Motorene var forskjellige i landene Storbritannia og Tyskland. Den kontinentale modellen hadde Ford Taunus V4 som motor og hadde tre forskjellige volumvariasjoner fra 1300-1700 cm³, mens den britiske modellen hadde Ford Kent motoren i to forskjellige versjoner; 1300- og 1600 cm³. Motoren Ford Cologne V6 2000 cm³ fungerte som en slags klassetopp.

Capri Mark 2 (1974-1977)

Capri Mark 2 ble introdusert i februar 1974.