google/wiki40b huggingface dataset:
Serrognathus (Eurytrachelus) laevidorsis

Utseende

En middelsstor til stor (hannen ca. 50 millimeter), litt matt, svart, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever gjerne nokså rette, kraftige med en innoverrettet tann litt innenfor midten. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hannenes kjever er ikke sagtakkede (i motsetning til de fleste andre Serrognathus-artene). Hunnen er mindre enn hannen.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i døde trestammer med hvitråte.

Utbredelse

Arten er utbredt i Thailand og Vietnam.
David Brown (friidrettsutøver)

Bakgrunn

Brown fikk diagnosen Kawasakis sykdom da han var 15 måneder gammel, og denne sykdommen førte til grønn stær (glaukom). 13 år gammel fikk han beskjed om at synet ikke kunne reddes. Han flyttet fra Kansas til St. Louis for å gå på Missouri School for the Blind, og begynte da med idrett, både bryting og goalball, før han fokuserte på friidrett.

Karriere

Han ble tatt ut på USAs lag til De parapanamerikanske leker 2011 i Guadalajara. Han deltok imidlertid ikke ved disse lekene.
Under De paralympiske sommerleker 2012 i London satte han personlig rekord på 100 meter i semifinalen, med 11,29, men gikk ikke til finalen. Også på 200 meter ble han slått ut i semifinalen, der han løp på 23,47. Han deltok også på USAs stafettlag på 4 × 100 meter, men USA fullførte ikke løpet, og ble slått ut i første runde. Året etter deltok han i Para-VM i friidrett 2013 i Lyon, og fikk der to medaljer. Individuelt kom han på annenplass på 400 meter, med ny personlig rekord på 51,71 sekunder, kun slått av brasilianske Daniel Silva. Han hadde her Rolland Slade som ledsager. I tillegg fikk USA sølv på 4 × 100 meter stafett (T11-13), med ny amerikarekord på 43,62. Brown løp her sammen med Markeith Price, Elexis Gillette og Josiah Jamison. På 200 meter satte han personlig rekord i innledningsheatet, med 22,73 sekunder, og i finalen endte han på fjerdeplass.
I februar 2014 byttet han ledsager, til Jerome Avery. I april 2014 deltok Brown i Mt. SAC Relays i Walnut, og løp der 100 meter på 10,92 sekunder. Han ble med dette den første blinde utøveren i verden som løp 100 meter raskere enn 11 sekunder.
I Para-VM i friidrett 2015 vant han 100 meter, på tiden 11,03, og han kom på fjerdeplass på 200 meter. I dette mesterskapet var han USAs flaggbærer ved åpningsseremonien. Han deltok også i De parapanamerikanske leker 2015 i Toronto, der han vant både 100 og 200 meter.
I De paralympiske sommerleker 2016 vant han 100 meter, og ble paralympisk mester. På 200 meter ble han slått ut i semifinalen, og på 400 meter ble han slått ut i innledningsheatet.
Arvid Knutsen

Fotballkarriere

Han begynte karrieren i Stavanger Idrettsforening (SIF), men i 1961 gikk han til Viking der han tilbrakte resten av karrieren som spiller. Han debuterte for Vikings A-lag i 1963. De fire siste sesongene han spilte for Viking, var Vikings glansperiode med fire seriegull på rad (1972–1975). Alt i alt spilte han 396 kamper og scoret 117 mål for klubben. I 1976 var han trener for Viking, og trente senere Frigg, Klepp og Ulf-Sandnes. 
Knutsen var utdannet innen språk (engelsk) og idrett, og arbeidet som lektor ved Stavanger katedralskole.
Ryuji Akiba

Karriere

Ryuji Akiba startet sin profesjonelle karriere i Nagoya Grampus Eight i 2003. Han har også spilt for Vegalta Sendai.
Bjørn Bjørnson

Bakgrunn

Han var sønn av Bjørnstjerne og Karoline Bjørnson.

Teateret

I Wien ble Bjørn Bjørnson elev av Julius Stern, og lærte musikk noen måneder før han gikk over til å lære om skuespill og endelig fikk debutere i Wien i 1880, da han fingerte en rolle til seg selv i en heksefortelling. Etter å ha vært fast ansatt som statist ved hertug Georg II av Sachsen-Meiningen sitt hoffteater, hadde han strøjobber i sveitsiske St. Gallen og i Paris, før han i 1883 fikk være fire måneder ved byteateret i Hamburg med den ganske ukjente Bernhardt Pollini som sjef. 
Fra 1885 til 1893 var han instruktør ved Christiania Theater samt av og til med selv som skuespiller, som da han etterlignet faren i rollen som professor Tygesen i komedien «Geografi og Kærlighed» som faren skrev i 1885.  Bjørnson sa opp stillingen sin i 1893 og jobbet ved Dagmarteateret i København, i alle fall fra 1895 til 1896.  Han var sentral i etableringen av Nationaltheatret, og var dets første sjef fra 1899 til 1907 da han følte seg utslitt og ga seg.  Etter å ha vært kulturjournalist rapporterende fra Mellom-Europa, var han atter Nationaltheatrets sjef fra 1923 til 1927. Han ga seg ikke som skuespiller før i 1929, fortsatt som nevnte Tygesen.
Ekteparet Bjørnson flyttet i 1930 til deres nybygde «Casa Bjørnson» i alpelandsbyen Siusi der også Sigurd Ibsen og Bjørns søster Bergljot Bjørnson hadde bodd siden 1922 i sin «Villa Ibsen».  Bjørnson, som hadde truffet frigjøringshelten Giuseppe Garibaldi  som fjortenåring (da faren bodde i Roma), besøkte også Mussolini (1883–1945) som ville treffe ham. Bjørn og Eileen flyttet tilbake til Oslo i 1939, i tide for hans åttiårsdag, og rakk akkurat å få møblene over Italias grense før de ble sperret.
Mellom 1899 og 1941 bekledte han hele 143 roller bare på Nationaltheatret. Dessuten var Bjørnson å se i en rekke skandinaviske stumfilmer.

Ekteskap

Bjørnson var gift 1886–1890 med pensjonateier Jenny Sandberg Bjørnson, så 1893–1909 med den norske operasangeren med artistnavnet Gina Oselio og fra 1909 med Eileen Bendix (født Cohn). Bjørnson er gravlagt på  Vår Frelsers gravlund sammen med Eileen. Eileen hadde jødisk bakgrunn.  Broren Erling var aktiv NS-mann under andre verdenskrig.
Mineraloid

Mineraloider er mineralliknende substanser, som mangler en indre regelmessig gjennomgående krystallstruktur. Et mineraloid kan enten være helt amorft eller ha en slags indre struktur, men som likevel ikke er slik at det kan klassifiseres som et mineral.
Trondheim–Orkladal Billag

Virksomhet

Selskapets hovedrute var i alle år Berkåk–Meldal–Løkken–Fannrem–Orkanger–Trondheim.
Etter en forhandlingsperiode over flere måneder ble TOB 15. oktober 1973 overtatt av Hemne og Vinje Billag. Det nye selskapet tok navnet Hemne Orkladal Billag (HOB).
Ved overtakelsen i 1973 hadde TOB 76 ansatte.
Nes naturminne

Nes naturminne er en fredet eik («Svineika») som står på gnr. 34 bnr. 1 ved Nes øst for Norheimsund i Kvam kommune. På eika vokser bl.a. den rødlistede oksetungesopp. Eika ble fredet 17. november 1964.
OKA

OKA er en australsk produsent av terrengkjøretøyer, etablert i 1986.  De har produsert små volum av lette lastebiler og busser til myndigheter, turselskaper, industri og militære, men har de siste to årene (2005) hatt mest suksess med å produsere og å konvertere campingbiler.
Selskapet holder til i Bibra Lake, Perth, Vest-Australia.
Sleperive

En sleperive, eller en hesterive, er et tidligere landbruksredskap som ble trukket av en hest. Riva består av av en bom med rette eller buede tinder som samler sammen gress. Sleperive med rette tinder gikk under betegnelsen sleperive i Norge, mens rive med buede tinder hadde betegnelser som hjulrive og kjørerive. Sleperiva ble brukt under slåtten for å samle gress så nær hesjene som mulig. Den kunne også brukes til å dra sammen tørrhøy.

Sleperive med rette tinder

Sleperiver av tre ble produsert i Norge fra 1850-tallet og utover. Senere ble de produsert av metall, bl.a. av Kverneland. Riva ble betjent av en person som gikk bak riva og styrte både den og hesten. Riva ble tømt for gress eller høy ved at den ble vippet rundt sin egen akse.

Hjulrive

Hjulriver med buede tinder var utstyrt med et sete som kjøreren kunne sitte på.
Traktorredskapene høysvans og silosvans erstattet sleperiva.
Embiidae

Utseende

Som alle spinnfotinger er de lange og slanke insekter med korte bein og store spinnkjertler på framføttene. Kroppen er smal og jevnbred, hodet ovalt, lengre enn bredt, antennene trådformede. Beina er nokså korte og kraftige. Bakerst har de to korte haletråder.
Hannene har gjerne to par smale, membranøse vinger, hunnene er vingeløse.

Utbredelse

Familien er utbredt i varme områder over det meste av verden.
Tony-prisen for beste regi

Vinnere og nominerte

██ markerer vinneren
Arioald

Maktovertakelsen

Da kong Agilulf døde i 616 overtok hans 14 år gamle sønn Adaloald makten med sin mor Theodelinda som regent. Adaloald var allerede som 2-åring blitt hyllet som medkonge og løftet på skjold etter skikken hos langobardene. Adaloald ble sinnssyk og ble avsatt av hertugene i 626 som også valgte hans svoger Arioald til konge. Adaloald døde kort tid etter i Ravenna under mystiske omstendigheter.

Religionsstrid

Bak dette maktskiftet lå sannsynligvis også en religiøs strid. Tradisjonelt bekjente langobardene seg til arianismen, en kristen trosretning som sto i motstrid til den nikenske trosbekjennelse (senere kjent som katolisisme). Dronning Theodelinda, som var av bayersk slekt var tilhenger av nikenske trosbekjennelse, og under hennes påvirkning konverterte kong Agilulf til katolisismen. Adaloald var katolsk døpt i nærvær av pave Gregor I den store. Arioald og hans dronning Gundeberga var derimot arianere og hadde stor støtte i folket for sin tro.

Arioalds regime

Paulus Diaconus gir få opplysninger om Arioalds regime. Det er hevdet at han etter en tid konverterte til katolisismen, men dette er usikkert. Det er også hevdet at han hadde en forholdsvis svak stilling og prøvde å innta en mellomstilling i religionsspørsmålet for å opprettholde balansen mellom de ulike kreftene i samfunnet. Langobardene var også truet av folkegruppen avarene som hadde etablert et rike nordøst for langobardene, nær det nåværende Østerrike. Indre uro blant avarene hindret imidlertid at de nedkjempet langobardene.
Da Arioald døde i 636 fikk enken Gundeberga den samme beskjeden som hennes mor Theodelinda hadde fått, nemlig å finne seg en ny ektemann som kunne bli ny konge. Valget falt på hertug Rothari av Brescia som deretter ble valgt til konge og regjerte fram til 652.
Marias syv smerter-katedralen i Ningbo

Marie syv smerter-katedralen i Jiangbei (forenklet kinesisk: 江北岸圣母七苦主教座堂; pinyin: Jiangbei an shengmu qiku zhujiao zuotang, kort forenklet kinesisk: 江北天主教堂; pinyin: Jiangbei tianzhu jiaotang), som ofte bare kalles Den katolske kirke i Ningbo, er den katolske domkirke i byen Ningbo i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Den ligger i distriktet Jiangbei i Ningbo.
Bispestolen har stått vakant siden 1967.
Kirken ble først bygd i 1713 under Qing-dynastiet, og ombygd flere ganger. I 1872 ble den ombygd til nygotisk stil, og tårnet ble tilføyd i 1890.
Under den kinesiske republikks tidlige tid ble kirken brukt som hemmelig møtested for noen medlemmer det kinesiske kommunistiske parti. Kirkens betydning for maoismens regionale historie reddet den fra ødeleggelse under kulturrevolusjonen, selv om den i lang tid var utilgjeningelig for gudstjenester. Dens historiske status for kommunistpartiet har også beskyttet den mot angrep og tiltak som våren og sommeren 2014 ble foretatt mot minst 200 protestantiske og katolske kirker i Zhejiang.
Den ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Kirken ble sterkt brannherjet i juli 2014; interiøret og taket ble fullstendig brannskadet.
Strepsimaninae

Utseende

Små, slanke nattfly som overflatisk minner om grasmott (Crambus spp.). Labialpalpene er store og fremstrakte. Forvingene er ganske smale, trekantede, bakvingene store og brede.

Utbredelse

Strepsimanes-artene lever i India.
Nyssicostylus

Utseende

Middelsstore, avlange, gul- eller rødbrunlige trebukker. Hodet og gjerne også dekkvingenes spiss er svarte. Antennene er tynne og omtrent dobbelt så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, noe lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er lange og slanke, lårene klubbeformede.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Venezuela i nord til Bolivia i sør.
Fuktbiller

Utseende

Små (1 – 2,8 mm), ovale til avlange biller, oversiden sterkt hvelvet, vanligvis kledt med korte hår, tydelig punktert og mer eller mindre skinnende. På farge er medlemmene i underfamilien tannfuktbiller (Cryptophaginae) gjerne brunrøde, de i underfamilien småfuktbiller (Atomariinae) er oftest mørkebrune til svarte. Hodet er nokså lite og rundt. Antennene er kraftige, middels lange, 11-leddete, de tre ytterste leddene danner en kølle. Brystskjoldet (pronotum) har "epåletter" på framhjørnene og en tann på hver sidekant hos tannfuktbiller, mens det er jevnt rundet hos småfuktbiller. Dekkvingene varierer mellom eggformede (noen småfuktbiller) og avlangt parallellsidige (noen tannfuktbiller). Ofte har de en tydelig lengdefure (sømstripen) på hver side av midtsømmen. Beina er forholdsvis korte.

Levevis

De fleste fuktbillene er soppetere og finnes gjerne i kompost eller mellom løvstrø. De relativt store artene i slekten Antherophagus kan finnes på blomster. Noen få arter kan gjøre skade i hagebruk.

Kilder

Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Stolberg

Geografi

Stolberg ligger omtrent 5 km øst for Aachen i en dal ved siden av Eifel, som går østover herfra i området Hürtgenwald. I sør grenser Stolberg til kommunen Monschau og i nord til Eschweiler.
Stolberg er delt inn i Unterstolberg og Oberstolberg, som inneholder det meste av gamlebyen. Andre deler av Stolberg er Atsch, Büsbach, Donnerberg og Münsterbusch. I tillegg har landsbyene Breinig, Dorff, Gressenich, Mausbach, Schevenhütte, Venwegen, Vicht, Werth og Zweifall blitt en del av Stolberg.

Historie

Stolberg ble først nevnt i dokumenter fra 1100-tallet. Byen ble et viktig senter for messingproduksjon da protestantiske messingprodusenter fra Aachen slo seg ned her rundt 1600 for å komme unna religiøs forfølgelse og økonomiske restriksjoner. Derfor fikk Stolberg kallenavnet Die Kupferstadt (Kobberbyen).
Stolberg ble mindre viktig som messingprodusent da ren sink ble tilgjengelig på midten av 1800-tallet. Mange messingprodusenter flyttet til andre industrier, særlig glass- og tekstilindustri.
Stolberg var en del av hertugdømmet Jülich frem til 1794 da byen ble okkupert av Frankrike og ble en del av kantonen Eschweiler i departementet Roer. Etter Wienerkongressen i 1815 ble Stolberg en del av Preussen.
Stolberg ble kjent på 1960-tallet som hjemstedet til thalidomid-produsenten Grünenthal.
I dag er det tre nynazister i bystyret.
Økonomisk rådgiver

Øonomisk rådgiver eller finansiell rådgiver er en faglært person som gir investeringsråd og finansielle planer til personer eller forretninger. Normalt vil en økonomisk rådgiver hjelpe sine klienter med å maksimere deres egenkapital eller formue ved hjelp av allokering av eiendelene. Rådgiverne bruker aksjer, obligasjoner, fond og forsikringsløsninger for å levere resultater for sine kunder. Mange økonomiske rådgivere mottar provisjonslønn for hver enkelt løsning de setter sammen, selv om fastpris blir stadig mer vanlig i bransjen.
Christian Friele

Slekt

Christian Friele var sønn av stadsmegler Ole Friele (død 1852) og Lovise Engelke Christiane Bohr (død 1869). Han ble i 1860 gift med Marie Lasson (født 1827), datter av høyesterettsjustitiarius Peder Carl Lasson.

Liv

Friele gikk på Bergens kathedralskole, hvor han hadde Lyder Sagen som lærer. Herfra ble han student i 1838. I Christiania var han kjent som selskapsløve, «den sidste troppist av Welhavens skole». Først i 1851 ble han cand. jur. Året etter begynte han som journalist i Christiania-Posten, fra 1854 i Morgenbladet. Han begynte der som stortingsreferent, og redigerte i Storthingsforhandlinger for Stortinget i 1857. I 1857 kom han inn i Morgenbladets redaksjon, og etter at A. B. Stabell døde i 1865, var han sjefredaktør. Han sto i denne stillingen helt til 1893, da han tok avskjed av helsemessige årsaker.
På 1850-tallet frekventerte Friele Paul Botten-Hansens krets «Det lærde Holland». Flere av medlemmene i denne kretsen hellet etter hvert mot konservatismen, og særlig tre av dem skrev mye i Morgenbladet: Jakob Løkke, Michael Birkeland og Ludvig Daae. På denne tiden var Friele og Bjørnstjerne Bjørnson venner, mens de senere ble bitre uvenner.

Friele som redaktør

Under Friele ble Morgenbladet utviklet til å være de konservatives hovedorgan i Norge. Som redaktør for Morgenbladet hadde han stor innflytelse på hvilke høyremenn som ble valgt fra Christiania. Friele hev seg inn i den politiske striden mellom høyre og venstre med all kraft, og kunne føre en meget skarp penn. Motstanderne omtalte ham gjerne som ubarmhjertig eller grusom. Fredrik Stang mener han hadde mye til felles med den sarkastiske Welhaven, som også var fra Bergen. Friele var imidlertid ikke opptatt av kunst, og stilte seg stort sett avvisende til den nye kunsten som vokste frem i Norge i annen halvdel av 1800-tallet.
Samtidig hadde han stor integritet. Da noen forsøkte å tipse ham om at en av hans politiske motstandere hadde et utenomekteskaplig forhold, skal han ha avvist vedkommende med disse ord: -Jeg tenker kjønnsdriften er likt fordelt mellom partiene. Der er døren!

Friele i litteraturen

Bjørnstjerne Bjørnsons skuespill Redaktøren har blitt oppfattet som en karikatur av redaktør Friele.
Jean de Cambefort

Verk

Størstedelen av Cambeforts komposisjoner er airs de cour, men det er også bevart ballettmusikk etter ham, eksempelvis Ballet de la nuit (1653). Cambeforts kirkemusikk er tapt, men Philidor listet den opp i sin katalog.
Spansk grammatikk

Kjønn

Alle spanske substantiver tilhører ett av to grammatiske kjønn: hannkjønn (maskulinum) eller hunnkjønn (femininum). De fleste adjektiver og pronomener, og alle artikler og partisipper som står til et substantiv, viser til substantivets kjønn.
I setningen "Store bord er finere", må en i den spanske oversettelsen, Las mesas grandes son más bonitas, bruke ord som samsvarer med kjønnet til substantivet. Substantivet, mesa ("bord"), er hunnkjønn på spansk. Derfor må artikkelen også være i hunnkjønnsformen, la istedenfor el (som er hannkjønnsformen). Uansett, mesas står her i flertall (pluralis), så vi må bruke formen las istedenfor la. De to adjektiva, enten de står som bestemmelsesord (det vil si, rett før eller etter substantivet) eller om de står som predikativ (etter verbet), må disse også bøyes i samsvar med substantivet. Grande er et ord som har lik form i begge kjønn, så til det legger vi bare flertallsendelsen "-s": grandes. Bonito er derimot et ord som bøyes både i kjønn og tall, så formen bonitas samsvarer med mesas.

Eindomsord

•Mi, mis (min, mine): Mi gato es muy peludo. Min katt er veldig hårete. 
•Tu, tus (din, dine): ¡Tus hijas y yo te necesitamos! Dine døtre og jeg trenger deg! 
•Su, sus (din, hans, hennes, deres): Su casa es su mayor inversión. (hans, hennes, deres) hus er (hans, hennes, deres) største investering. 
•Nuestro, nuestra, nuestros, nuestras (vår): ¿Hay limpieza étnica en nuestro país? Er de etnisk rensing i vårt land? 
•Vuestro, vuestra, vuestros, vuestras (deres): Me interesaría saber más sobre vuestro perro. Jeg er interessert i å vite mer om hunden deres.

Preposisjoner

derecha = høyre
izquierda = venstre
delante = frem/foran
detrás = bak
entre = i mellom/i midten av
debajo = under
encima/sobre = oppå/over
interior = inni
al lado = ved siden av
Hanfeng kullkraftverk

Hanfeng kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1300 MW fordelt på 2 turbiner. Anlegget stod ferdig i 2001. Brenselstypen er antrasitt.
Riga vannkraftverk

Riga vannkraftverk er en demning med vannkraftverk i elva Daugava i Latvia. Installert total vannkrafteffekt er 402 MW. Anlegget ble påbegynt i 1970 og stod efrdig utbygd i 1974. Midlere årsproduksjon er 640 GWh.
Druk Air

Druk Air er Bhutans nasjonale flyselskap og har hovedsete i Paro, litt vest for hovedstaden Thimpu. Det har (2005) rutetrafikk til fem byer i fire omliggende land. Druk Air er det eneste flyselskapet som betjener Paro lufthavn, som er fjellandet Bhutans eneste flyplass. 
Flyselskapet ble opprettet den 5. april 1981 og begynte sine flyvninger den 14. januar 1983. Selskapet er heleid av staten. 
Druk Air-flåten består av to fly av typen Airbus A319-100 (september 2005).
Pr. februar 2005 hadde Druk Air flyvninger fra Paro til Bangkok (Thailand), Kolkata og Delhi (India), Dhaka (Bangladesh), Katmandu (Nepal) og Yangon (Myanmar).
Langesund ungdomsskole

Gym

Det er et gymbygg rett over skolen hvor felles aktiviteter ofte avholdes.

De tre K-er

Langesund Ungdomsskole fokuserer på de tre K-er. K1-Kreativitet, K2-Kropp, og K3-Kunnskap.

Kantine

Langesund Ungdomsskole har en kantine gående, som nylig ble rangert som telemarks beste av Telemarksavisa. Den fokuserer på sunn mat, som blir solgt til elevene i midttimene. Maten blir laget på skolekjøkkenet. Kantina holder til i et gammelt klasserom som er blitt oppuset.

Aktivitetslederne

Langesund ungdomsskole har også en elevbedrift kalt «Aktivitetslederne». Den består av et knippe elever fra 10.- og 9.-trinn. De driver blant annet "midttimeaktivitetene", som foregår i gymsalen i midttimene. Der spilles det f.eks fotball og innebandy. Den ble startet av avgangskullet 2007, og elever fra nåværende 10.-trinn har tatt over for dem.
Horten kirke

Historikk

Kirken er tegnet av arkitekt Christian Henrik Grosch, og stod ferdig bygget i 1856. Under siste krig ble Marinens Hovedverft, som da var okkupert av tyskerne, fullstendig utbombet. Det ble først sluppet ned markeringslys rundt vertfsområdet, samt en annen farge rundt kirken. Bombingen ble deretter utført med det som vel må regnes som datidens "kirurgiske presisjon", da kirken ble så å si urørt, mens verftet ble lagt i grus. En stor stein traff dog kirken under bombingen, og den ligger fortsatt på en bjelke på kirkens loft.

Inventar

Altertavlen er en kopi av Adolph Tidemands «Jesu dåp». Carl Julius Lorch malte kopien i Tidemands atelier i Tyskland og den ble satt opp i Horten før originalen kom på plass i Trefoldighetskirken i Oslo. Altertavlen avløste et stort malt trekors.
Døpefonten er laget av straffanger på Akershus festning.
Veslemøy Nystedt Stoltenbergs fire glassmalerier har jul, påske, pinse og ««Det nye Jerusalem» som motiv. De kom på plass i 1990 og 1992. Bombingen 9. april 1940 smadret de glassmalerier kirken hadde hatt fra 1920.
Krusifikset på alteret er skåret i tre av kunstneren Torbjørn Danielsen.
Kirkeskipet er en modell av en dampfregatt fra 1850-60.

Vedlikehold

Kirken har nylig gjennomgått utvendig vedlikehold, der deler av taket ble byttet, og fasaden ble sikret og restaurert. Innvendig er det installert nytt orgel, som stod ferdig til advent 2013, og ble innviet 19. januar 2014.
Baltic News Service

Baltic News Service (BNS) er det største nyhetsbyrå som opererer i de Baltiske stater. Grunnlagt i april 1990 av en gruppe studenter (administrerende direktør Allan Martinson) som forsøkte å informere utenlandske korrespondenter i Moskva om utviklingen i de Baltiske lands kamp for uavhengighet fra Sovjetunionen. Innen et par måneder hadde byrået fått anerkjennelse fra flere Vestlige media.
I dag er BNS er et holdingselskap for separate organisasjoner i Estland, Latviaog Litauen.
Napasoq

Napasoq (tidligere stavet Napassoq/Napâssoq) er den minste bygda i Maniitsoq kommune, som ligger på vestkysten av Grønland. Den ligger på en liten øy ca. 50 km syd for Maniitsoq, kommunens hovedby.
Kommunen har i tillegg to andre bygder (Kangaamiut og Atammik), og én by (Maniitsoq).
Bygda hadde 99 innbyggere pr oktober 2007. Bygda har en folkeskole som heter Napasup atuarfia. Den hadde flere innbyggere på 1970- og 80-tallet, da en privat fiskefabrikk der tok imot og bearbeidet store mengder laks. Laksebestanden er i dag mye lavere, og fabrikken er nedlagt.