Antiokos IV Epifanes

Vekst til makt

Som sønn og mulig etterfølger av kong Antiokos III den store ble Antiokos IV en politisk gissel hos den romerske republikk i Roma som følge av freden ved Apamea i 188 f.Kr. Da hans eldre bror Selevkos IV Filopator etterfulgte sin far på tronen i 187 f.Kr. ble Antiokos IV utvekslet med sin nevø Demetrios I Soter (sønn og arving av Selevkos IV). Etter at Selevkos IV ble myrdet av Heliodoros, en usurpator, var han fortsatt gissel i Roma, men ved hjelp av kong Eumenes II av Pergamon erobret han tronen og utropte seg selv som medregent for en annen sønn av Selevkos IV, et spedbarn som også het Antiokos. Noen år senere fikk han dette barnet drept og styrte i eget navn.

Krig med Egypt

Da vokterne til kong Ptolemaios VI Filometor krevde tilbakelevering av Koilesyria i 170 f.Kr., gikk Antiokos IV Epifanes forkjøpet med å angripe Egypt, erobret alt bortsett fra Alexandria og ta Ptolemaios VI til fange. For å unngå å alarmere romerne, lot Antiokos IV den egyptiske kongen fortsette å styre som en vasallkonge. Da Antiokos IV trakk seg tilbake, valgte byen Alexandria en ny konge, en av Ptolemaios VIs brødre med samme fornavn, Ptolemaios VIII «Fyskon» («store mave»), men istedenfor å begynne en borgerkrig, ble brødrene enige om styre sammen.
I 168 f.Kr. ledet Antiokos IV et andre angrep på Egypt og sendte også en flåte for å erobre Kypros. Før han nådde fram til Alexandria ble han oppsøkt av en eldre romersk ambassadør ved navn Gaius Popillius Laenas som avleverte en beskjed fra det romerske senatet som beordret ham om trekke sine styrker fra Egypt og Kypros, eller betrakte seg som i krig med den romerske republikken. Antiokos IV svarte at han ville diskutere saken med sitt råd. Ambassadøren streket da opp en sirkel i sanden rundt ham og sa: «Før du krysser denne sirkelen vil jeg at du gir meg et svar til senatet.» Det antydet at Roma ville erklære krig om kongen skrittet ut av sirkelen uten å bekrefte at han ville forlate Egypt øyeblikkelig. Antiokos IV veide sine muligheter og svarte at han ville trekke seg ut. Kun da var Popillius villig til å ta ham i hånden.

De siste årene

Ved å utnytte Antiokos' problemer i vest angrep kong Mitridates I av Partia fra øst og erobret byen Herat (vest i dagens Afghanistan) i 167 f.Kr., avbrøt den direkte handelsruten til India og splittet effektivt den greske verden i to deler. 
Da Antiokos anerkjente den mulige faren i øst, men samtidig uvillig til å oppgi kontrollen over Judea, sendte han en hærfører ved navn Lysias for å krige mot makkabeerne mens han selv ledet hovedhæren mot partierne. Etter innledende suksess i hans krig i øst, inkludert gjenerobringen av Armenia, døde han brått av sykdom i 164 f.Kr.

Ettermæle og arv

Styret til Antiokos var den siste perioden hvor Selevkideriket hadde styrke og tyngde, men på samme tid var hans styre også fatalt for riket. Teknisk sett var Antiokos en usurpator, tronraner, og han etterlot seg en sønn som var spedbarn som eneste arving: Antiokos V Eupator. Resultatet var en rekke med borgerkriger mellom rivaliserende fordringshavere til tronen som forkrøplet det en gang så økonomisk sterke riket i dets kritiske fase i krigene mot Partia.

Jødiske og kristen vurdering

Antiokos IV hersket over jødene fra 175 til 164 f.Kr. Han huskes som en betydelig kjeltring og en forfølger av de jødiske tradisjoner assosiert med hanukka, inkludert Makkabeerbøkene og Megillat Antiochus (מגילת אנטיוכוס; Antiokosskrollen). De rabbinske kildene omtaler ham som הרשע, harasha, «den onde».
Både jødiske som senere kristne kommentarer har vurdert Antiokos IV som en mulig kandidat for å være «det mindre hornet» som omtalt i Daniels bok i Den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) slik Daniel hadde visjon om.