google/wiki40b huggingface dataset:
Ingeborg Senneset

Biografi

Senneset vokste opp på Flå i Trøndelag, men flyttet til Trondheim etter ungdomsskolen. Hun har to eldre brødre og flere stesøsken. Etter endt allmennfaglig linje ved Trondheim Katedralskole tok Senneset en bachelorgrad i sykepleie ved Høgskolen i Sør-Trøndelag. 
Senneset ble under og etter studiene innlagt på sykehus med anoreksi og var til sammen på institusjon i over tre år. Hun blogget i samme periode, og bloggen surfer.blogg.no (2009–2012) var ofte omtalt i mediene. Senneset ble gjennom aviskronikker og sosiale medier etablert som samfunnsdebattant. I mai 2013 flyttet Senneset til Oslo for å satse på journalistikk eller jus. I september samme år ble hun ansatt i Aftenposten, hvor hun siden 2016 har hatt fast stilling.
Flere TV-, radio-, og avismedier har hatt Senneset som gjest, blant andre Trygdekontoret, Dagsnytt Atten, Hallo P3, God Morgen Norge, TV 2 Nyhetskanalen, NRKs valgsending, VG, Dagbladet, Bergens Tidende, Adresseavisen og lokalmedier. 
I 2017 debuterte Senneset som sakprosaforfatter med Anorektisk på Cappelen Damm. Boken er i stor grad basert på dagboknotater fra tiden Senneset var innlagt. Boken fikk strålende kritikker, blant annet i Aftenposten (ekstern anmelder) og terningkast 6 i Adresseavisen. Forlaget måtte trykke andre og tredje opplag i løpet av én uke etter at boken var kommet ut. 
Senneset er nominert til verdiprisen Årets Ladejarl 2017.
Lee Hae-man

Bakgrunn

Lees funksjonshemming skyldes at han fikk polio i 1977. Han begynte med kjelkehockey i 2000, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2006.

Idrettskarriere

Lee deltok på Sør-Korea lag som kom på fjerdeplass i VM i kjelkehockey 2009, og han deltok i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass. 
Sør-Korea kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2012, der tapte 1-5 mot USA i finalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.
Nordisk Film TV

Nordisk Film TV, også skrevet Nordisk Film & TV, er et nordisk TV-produksjonsselskap. Selskapet var tidligere en del av Nordisk Film som ble eid av Egmont, men ble i 2009 solgt til Banijay Entertainment. Selskapet er lokalisert i Oslo, København, Stockholm og Helsingfors.
Den norske delen av selskapet står bak TV-produksjoner som Jakten på kjærligheten, Jakten på den 6. sans, Åndenes makt, Vil du bli millionær?, 71° nord, Maestro og The Voice.
Selskapet er søsterselskap av det norske TV-produksjonsselskapet Mastiff
NimbleX

NimbleX er en tidligere liten Linuxdistribusjon som er basert på Slackware. Distribusjonen er optimalisert for å kjøre fra CD, USB eller et nettverksmiljø. Nimblex er svært rask til oppstart, selv om den bruker KDE som skrivebordsmiljø.
I tillegg til KDE bruker den EDE, Enlightenment og vindusbehandleren IceWM som grafisk brukergrensesnitt.
Første versjon ble lansert 20. oktober 2004. Siste versjon er NimpleX 2008 fra 22. juli 2008.
Ystads Konstmuseum

Ystads Konstmuseum ble grunnlagt i 1936 og selve bygningen er oppført i funksjonalistisk stil.
Kjernen i samlingen består i hovedsak av sørsvensk og dansk kunst inom skilda riktningar. Blant annet finnes en omfattende samling av fotokunst. Sjef for museet er Yrr Jonasdottir som tok over etter Thomas Millroth.
Halo (optisk fenomen)

En halo (fra gresk: ἅλως også kjent som nimbus, solring eller månering) er et optisk fenomen skapt av iskrystaller som fører til fargede eller hvite buer og flekker på himmelen. 
Mange haloer opptrer nær solen eller månen, mens andre er synlige andre steder - til og med på motsatt side av himmelen i forhold til solen.
Det finnes mange typer av halo, avhengig av iskrystallenes form og orientering. Fargekombinasjoner kan variere på grunn av spektral refraksjon og eller speilrefleksjon av lyset i iskrystallene. 
Halo opptrer oftest i cirrostratus (høye lagskyer) i 5-10 km høyde, i den øvre troposfæren. Fenomenet kan også dannes rundt kunstige lys, spesielt i kaldt vær når iskrystaller kalt diamantstøv driver i luften. Videre kan halo eksempelvis oppstå rundt skyggen av et fly når solen skinner fra andre siden av flyet. 
I folklore brukes halo til å spå været, ofte har man ment at halo varsler regnvær innen 24 timer. Det henger delvis sammen med at cirrostratus-skyer ofte er frontfenomener foran en nordlig værfront.
850-årene

-- 850 -- 851 -- 852 -- 853 -- 854 -- 855 -- 856 -- 857 -- 858 -- 859
Tiårsoversikt
Loddefjord

Geografi

Det utvidete Loddefjord-begrepet kalles ofte Bergen Vest, og omfatter de vestlige delene av Laksevåg bydel, med områdene Bjørndal, Loddefjorddalen, Vadmyra, Hetlevik, Mathopen, Håkonshella, Alvøen, Drotningsvik, Godvik, Olsvik og Kjøkkelvik med tilhørende skog, fjell og innsjøområder. Loddefjord utgjør de deler av byen som ligger vest og sør for byfjellet Lyderhorn, og er omgitt av sjø i sør, vest og nord. 
Askøybroen forbinder området med Askøy i nord, Sotrabroen forbinder området med kommunene Fjell, Sund og Øygarden i vest, og Bjorøytunnelen forbinder området med Bjorøy i Fjell. Forøvrig er det motorveiforbindelse gjennom Laksevåg og Damsgårdstunnelen via Puddefjordsbroen og Nygårdstunnelen til Nygårdstangen ved Bergen sentrum, som knytter denne veiforbindelsen sammen med E39 og E16. Veiforbindelse er det også sørover til Fyllingsdalen og Ytrebygda, en strekning som er under utbedring med prosjektnavnet Ringvei Vest.
Delområdet Loddefjord består av 25 grunnkretser med til sammen 25 605 innbyggere 1. januar 2013 og et samlet areal på 22,8 km², hvorav 2,07 km² er ferskvann. Befolkningstettheten er på 1 235 innbyggere pr. km² landareal. Tettbebyggelsen i området inngår i tettstedet Bergen.
Ved Mathopen ligger Sjøforsvarets hovedbase Haakonsvern, og på Alvøen ligger herregården Alvøen hovedbygning fra 1790-tallet.
Kjøpmann

Kjøpmann er i sin videste forstand en betegnelse på en person som bedriver handel, og begrepet er mest brukt i historiske sammenhenger. Bruken av begrepet har variert med tid, sted og sammenheng.
I eldre kontekst, særlig med referanse til tidlig moderne tid, middelalderen og tidligere, men ofte også inn på 1800-tallet, er kjøpmann (tysk Kaufmann, engelsk merchant) å forstå som et bredt og generelt synonym til «forretningsmann» eller «handelsmann» og kan omfatte nær sagt all handelsvirksomhet drevet i et omfang av en viss størrelse, typisk engros. I historisk språkbruk ble det ofte skilt mellom kremmere og høkere, som drev handel i mindre omfang, og kjøpmenn, som drev en mer omfattende handelsvirksomhet, ikke sjelden som grossist. Kjøpmenn i denne tradisjonelle betydningen hadde hvertfall fra middelalderen av som regel (handels)borgerskap i byer og kjøpsteder. I bl.a. dansk-norsk språkbruk ble betegnelsen grosserer fra slutten av tidlig moderne tid brukt om en kjøpmann som drev grossistvirksomhet. I andre land, f.eks. Tyskland, holdt man noe lenger på det tradisjonelle kjøpmannsbegrepet, og der var begrepet kjøpmann helt til inn på 1900-tallet som regel forbeholdt personer som drev en mer omfattende handelsvirksomhet, typisk med handelsborgerskap og rett til å drive engroshandel, til forskjell fra mindre handelsfolk.
I nyere tid, på 18–1900-tallet, er kjøpmann på norsk også brukt som betegnelse på en person som er innehaver av en virksomhet som selger varer til forbrukere, historisk også betegnet butikkjøpmann til forskjell fra kjøpmenn i betydningen grosserer. Næringsvirksomheten til en kjøpmann i denne betydningen foregår vanligvis fra en eller flere butikker som har en selvstendig beliggenhet eller er en del av et kjøpesenter. En kjøpmann kan selge et mer eller mindre bredt utvalg av varer. Kolonialkjøpmann er en som selger mest matvarer, mens en landhandel gjerne har et bredere utvalg. I tidligere tider ble uttrykket krambod brukt om butikk med en varehandel som omtrent tilsvarer en landhandel. Kjøpmannens virksomhet kan være organisert i enkeltmannsforetak uten ansvarsbegrensning, som aksjeselskap eller på annen måte. Kjøpmann i denne nyere betydningen vil på engelsk, i motsetning til den eldre betydningen nevnt over, gjerne betegnes som shopkeeper e.l. snarere enn merchant. Siden slutten av 1900-tallet har betegnelsen kjøpmann blitt mindre vanlig.
Miltomiges cinnamomea

Utseende

En middelsstor (vingespenn 30-35 millimeter), brun smyger. Oversiden er ensfarget brun. Undersiden er brunrød, forvingens spiss brungul, forvingens bakkant lyst brungrå.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Brasil (Rio de Janeiro).
Bjørklids Ferjerederi

Kjennetegn

Bjørklids rederiflagg er rødt med en blå rombe med hvit kant. I romben en stor B i hvitt. På de gulmalte skorsteinene har romben rød kant. Fergene er grå- og hvitmalte med en blå skillelinje.
Aphoplistus

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Nigeria.
Sohar kraftverk

Sohar kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Batinah i Oman. Det har en installert produksjonskapasitet på 585 MW, fordelt på 3+1 turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 2005, og stod ferdig i 2007. Brenselkilden er fyringsolje eller naturgass. Utstyret er levert av bl.a Siemens og Alstom. Operatørselskapet er Sohar Power. Anlegget støtter bl.a et avsaltingsanlegg.
The Giant of Norway

Om filmen

En kortfilm som forteller historien om den norske polfareren og diplomaten Fridtjof Nansen. Han spilte en sentral rolle i å omlokalisere tusenvis av  personer, som var blitt fordrevet som en følge av den første verdenskrig. Nansen fortsatte dette arbeidet i 1922 etter krigen mellom Hellas og Tyrkia. The Giant of Norway blir avsluttet med at publikum blir påminnet om den vanskelige situasjonen til flyktningene i 1939, som var forårsaket av uro i Europa.
Venstøp

Venstøp er et område i Skien. Venstøp består av grunnkretsene Søndre Venstøp og Nordre Venstøp. Venstøp skole ligger her. Venstøp var opprinnelig en gård, og bestod etterhvert av en rekke bruk. Navnet kommer fra vin – engslette og staup – stup. Det er et stup rett nord for Ibsens barndomshjem.

Ibsens Venstøp og Henrik Ibsen Museum

Knud Ibsen kjøpte den ene av Venstøpgårdene, kalt Erlands Venstøp og senere også Ibsens Venstøp, i 1833. Venstøp var opprinnelig Ibsen-familiens landsted, og Ibsen-familien bodde der fast fra 1835/36 til 1843, altså fra Henrik Ibsen var 7–8 år til han var rundt 15 år. Her gjorde Ibsen sine første dramatiske forsøk med dukketeater. I dag tilhører gården Telemark Museum og er åpen for publikum.
Loftet på gården kan ha vært inspirasjon til loftet i Ibsens stykke Vildanden, der Hedvig Ekdal har vildanden sin.
Færøyske frimerker 1991

Færøyske frimerker 1991. Det ble utgitt i alt seksten frimerker av Postverk Føroya i 1991. Det var syttende året som Færøyene utga egne frimerker. I 1991 var det seks utgivelser, 4. februar en serie på fire merker «Anthropochora», 8. april to Europa/CEPT-merker med tema europeisk romfart og samme dato to merker Tórshavn 125 år, 3. juni to Nordenmerker med tema tursitmål og samme dag to merker med måker og 8. oktober fire merker med kunst av Sámal Joensen-Mikines.
Hoher Göll

Hoher Göll er et fjell i Berchtesgaden-Alpene, sørøst for Berchtesgaden. Det har en høyde på 2 522 meter over havet. Grensen mellom Tyskland og Østerrike går over fjellet.
Den første daterte bestigelse av fjellet var ved Valentin Stanič i 1801, men antagelig har det vært jegere på fjelltoppen enda tidligere.
Rongcheng (Jieyang)

Rongcheng (kinesisk: 榕城区; pinyin: Róngchéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Jieyang i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 347 km² og teller 746 354 innbyggere (2010).
Sag

En sag er et redskap for å skjære i materialer (f.eks. treverk). Det primære for en sag er å sage igjennom materialet. Den består av et tynt blad med en kant av tenner, og drivkraften er enten med muskelkraft, elektrisitet, bensin, vann eller vanndamp. Bladet er fremstilt av et metall, ofte stål.

Typer

Man kan dele inn sagene i to grunntyper. En der muskelkraft er drivkraften, og en der en form for maskineri er drivkraften. 
For en sag som er konstruert for muskelkraft, er tennene formet slik at det er størst sageffekt i enten trekk eller skyv. I Europa og Nord-Amerika er det mest vanlig at sagen har mest effekt på skyv, mens i Japan og ellers i Asia er det mest effekt i sagen på trekk.

Historie

De tidligste sager man kjenner til (definert ut ifra det man forstår med en sag), er fra Egypt i det 18. dynasti, ca. 1480 f.Kr. Sagene var av kobber, og en av dem har et 50 cm langt blad, med tenner på den ytterste halvdel av bladet. Det er funnet eksempler på sageredskaper fra tidligere tider enn dette, laget bl.a. av flintstein. Men slike redskaper kan kun brukes til å sage spor og merker med, så de går ikke under sagens rette betydning. En sag må lages av metall for å oppnå muligheten til å sage tvers gjennom et emne. Kobber ble brukt til fremstilling av sager i rundt 2000 år. Fordi kobber er et bløtt metall, ble utformingen og bruksområdet noe begrenset. Først ved innføringen av jern og stål, kunne man bøye tennene fremover. En sag fra Sibir (ca. 600 f.Kr) ligner i stor grad på moderne sager.
Fort VII i Posen

Fort VII in Posen (polsk: Fort VII w Poznaniu; også med tilleggsnavnet „tilintetgjørelsesleir“ – Fort VII w Poznaniu [obóz zagłady]) var et fengsel for politiske fanger og en overgangsleir som ble ledet av Sicherheitsdienst og senere av Geheime Staatspolizei. En kort stund ble den kalt Konzentrationslager Posen.
I en kasematte i Fort VII ble i andre halvdel av oktober eller også fra 9. oktober  1939 psykiatriske pasienter «prøvegasset» og myrdet ved hjelp av karbonmonoksyd.
Heinrich Himmler var tilstede under utprøvingen av denne avlivingsmetoden den 12. eller 13. desember 1939. Litt senere ble denne gassen anvendt som avlivingsanstalt under Aktion T4.
Bærum og Follo

Bærum og Follo var en valgkrets i Akershus amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Bærum og Follo valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Bærum og Follo bestod av herredene Vestby, Ås, Frogn, Nesodden, Oppegård fra 1915, Bærum, Asker, Son og Hølen med rundt 28 000 innbyggere og 17 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Paul-Émile Janson

Bakgrunn

Paul-Émile Janson var sønn av den liberale politiker Paul Janson. Han tok studier i rettsvitenskap ved Det fri universitet i Brussel og virket deretter som advokat. Allerede som student engasjerte han seg i 1891 for alminnelig stemmerett. Sener var han i perioder professor ved Vrije Universiteit Brussel (VUB). Han var også frimurer.
Hans søster Marie Janson ble i 1921 Belgias første kvinnelige senator, og var mor til den senere statsminister og NATO-generalsekretær Paul-Henri Spaak.

Politiker

Paul-Émile Janson ble medlem av det belgiske parlament som liberaler i 1910. Han ble ikke gjenvalgt i 1912, men ble det atter i 1914. Etter den tyske innmarsj i Belgia under første verdenskrig inntok Janson en ledende rolle til beskyttelsen av flyktninger. Dessuten var han i 1917 medarbeider til ledere av den amerikanske næringsmiddelforsyning og senere amerikanske president Herbert C. Hoover.
I 1920 ble han forsvarsminister. Deretter fikk han stadig viktigere politiske verv, og var fra 1926 til 1929 delegert til Folkeforbundet. Senere var han justisminister i regjeringene Henri Jaspar (1927 til 1931) og Charles de Broqueville (1932 til 1934). Fra 1935 til 1936 var han så senator. Han var atter justisminister både i 1939 og i 1940. 
Mellom den 23. november 1937 og den 15. mai 1938 var Paul-Émile Janson Belgias statsminister. Denne regjeringen var vanskelig å danne; dette var en politisk ustabil periode i en anspent internasjonal situasjon. Regjeringen klarte å etablere fransk- og flamsktalende kulturelle råd, og introduserte lovgivning om språkbruken i de væpnede styrker. 
Da andre verdenskrig utbrøt var han utenriksminister, og i regjeringen Hubert Pierlot var han minister uten portefølje. 
Da resten av den belgiske regjering gikk i eksil i London forble Paul-Émile Janson i Frankrike, der han slo seg ned i den sørlige og ikke-okkuperte sone. I 1943 marsjerte tyskerne inn, og da ble han funnet i Nice og arrestert. Han ble ført til Fresnes og deretter til den tyske konsentrasjonsleiren Sachsenhausen og så til Buchenwald, og der døde han den 3. mars 1944.
Pieter Lastman

Pieter Pieterszoon Lastman (født 1583 i Amsterdam, begravet 4. april 1633 samme sted) var en hollandsk maler. Lastmans kostbare malerier ble viktige samlerobjekter. 
Lastman hadde stor innflytelse på sina elever og sin samtid. Den nederlandske dikter Joost van den Vondel kalte ham for sin tids Apelles, en berømt maler fra antillens Hellas.
Lastman ble betraktet som betydningsfull, dels på grunn av sitt eget arbeid som maler av historiske steder og dels på grunn av sine kjente elever, deriblant Rembrandt og Jan Lievens. 
Foruten Rembrandt og Lievens var noen av Lastmans elever Bartholomeus Breenbergh, Nicolaes Lastman, Pieter Pieterz Nedek og Jan Albertsz Rotius.

Bakgrunn

Pieter Lastman var sønn av den velstående gullsmed og formuesforvalter Pieter Segerszoon, som ble avskjediget som gullmed i 1578 ettersom han var katolikk. Hans mor var takstmann av malerier og varer. Pieter gjennomgikk lærlingsutdannelse under Gerrit Pietersz Sweelinck, bror til Jan Pieterszoon Sweelinck.

Maler

I 19-årsalderen, omkring 1604, reiste Lastman til Italia, der han tilbragte fem år og der han tok inntrykk av Caravaggios maleri, men i særdeleshet ble påvirket av Adam Elsheimer. Caravaggio ble maler av Utrechtskolen noen år senere. 
Da han flyttet tilbake til Amsterdam, flyttet han inn hos sin mor på Sint Antoniesbreestraat og som bodde rett ved siden av borgermesteren Geurt van Beuningen. Lastman hadde atelier på Sint Antoniesbreest, der Rembrandt var elev.
Etter at Lastman var kommet tilbake til sitt hjemland oppviste hans malerstil slående forandringer. Han begynte å benytte seg av sterke kontraster av lys og skygge som intensifiserte dramaet i motivet. Han spesialiserte seg på fortellende emner. Hans malerier har ofte bibelske eller mytologiske motiver, eller motiver fra romersk historie, og har store likheter med både Elsheimers og Nikolaes Knüpfers malerier. Han reformerte historiemaleriet i Amsterdam på 1600-tallet, og hans rolle som Rembrandts lærer garanterte ham berømmelse i hans levetid. Han kom til å presentere gestaltene vel i en dramatisk beretning. Hans malerier fordret høye priser, og han ble nevnt som en av de viktigste malerne i Amsterdam i en hymne av 1618 da byens kunst ble feiret.
Lastman giftet seg aldri til tross for at han var forlovet med Gerbrand Adriaensz Brederos søster. 
Av helsegrunner flyttete Lastman inn hos sin bror i 1632. Han døde året derpå og ble begravet den 4. april 1633 i Oude Kerk i Amsterdam.
Otto Christian Christophersen

Otto Christian Christophersen (født 16. mars 1867 i Kristiania, død 30. august 1928 i Hønefoss) var prost i Ringerike prosti i 1926–1927. 
Han var sønn av sogneprest Carl Bertrand Christophersen (født 2. september 1830, død 30. januar 1889) og Johanne Ditlovna Hald (født 12. juli 1832, død 15. februar 1909). Faren var prest i Ådal, og der tilbragte han mange av sine ungdomsår. Han ble gift 3. november 1892 i Hval kirke i Ådal, med Ragna Lie (født 26. april 1870 i Hønefoss). Hun var datter av overrettssakfører Thorvald Lie (født 24. oktober 1836, død 12. oktober 1911) og Julie Rønnerud (født 28. desember 1840, død 23. oktober 1917).
Christophersen ble student i 1885, cand.theol. i 1890 og tok praktikum i 1891. Han ble personellkapellan i Ullensvang i 1892 og bruksemissær ved brukene fra Hønefoss til Hen i 1894. Han ble deretter konstituert residerende kapellan i Norderhov i 1896 og tredjeprest i Norderhov i 1900. Han var sogneprest i Hønefoss kirke fra 1913 til han døde i 1928, der han ble den første sognepresten i det nyopprettede Hønefoss prestegjeld.
Han ble religionslærer ved Hønefoss middelskole i 1896-1913. Han var senere religionslærer ved gymnaset i Ringerike høyere skole i 1920-1922 og 1925-1928.
Christophersen var medlem av bystyret i Hønefoss, bl.a. 1914-1916. Han var også medlem av formannskapet, samt skolestyret i Hønefoss. Han var medlem i styrene i fattigpleien, Hønefoss barnehjem, Norderhov/Hønefoss barnehjem og Hønefoss gamlehjem.
I 1920 skrev Christophersen sitt testamente, hvor han skjenket 20 000 kroner til et legat hvor rentene skulle brukes til opphold i Tyskland, Frankrike eller England for ungdom fra Hønefoss by. Midler fra legatet skulle ikke tildeles noen før Christophersens enke Ragna døde. Den første tildelingen skjedde derfor først i 1947, til filologen Einar Gandrud. Senere tildelinger gikk bl.a. til zoologen Kåre Elgmork, kunstneren Per Christiansen  og sangeren Per Vollestad. Legatet ble opphevet av Stiftelsestilsynet i 2008.
Herre Håndbold Ligaen

Herre Håndbold Ligaen er den profesjonelle håndballigaen for menn i Danmark. Ligaen ble etablert i 1936 og består av 14 klubber. I sesongen 2008/09 het ligaen CBB Mobil Ligaen, i sesongene 2009/10 og 2010/11 Jack & Jones Ligaen og i sesongene 2016/17 og 2017/18 888ligaen.
O hjelp meg Madonna

«O hjelp meg Madonna» er et skillingstrykk som har vært kjent i Norge siden ca. 1890. Den skal være så gammel som fra 1700-tallet, og visen antas å stamme opprinnelig fra Tyskland.
Israel Regardie

Biografi

Regardie ble født i London, som sønn av fattige jødiske immigranter. Familien valgte etternavnet Regardie etter at en eldre bror på grunn av en misforståelse ble innrullert i den britiske hæren under dette navnet. 14 år gammel emigrerte Regardie til USA og studerte kunst i Washington D.C. og i Philadelphia. Med hjelp fra en privatlærer i hebraisk fikk han noen kunnskaper i språket som ble nyttig i hans senere studier av kabbala. Med lett tilgang til kongressbiblioteket leste han mye og ble interessert i teosofi, hinduistisk filosofi og yoga. På den tiden ble han også medlem hos rosenkorsordenen. Etter å ha lest Part One of Book Four av okkultisten Aleister Crowley, tok han initiativet til en brevveksling som førte til at han som 21-åring reiste tilbake til Storbritannia for å arbeide som sistnevntes sekretær i 1928. De to mennene skilte lag fire år senere i 1932. I 1933 ble Regardie med støtte fra Dion Fortune medlem i ordenen Stella Matutina som var en av arvtakerne til Golden Dawn-ordenen. Han ble initiert i Hermes Tempel i Bristol og gjennomgikk gradesystemet opp til Adeptus Minor. Hans ordensmotto var «A.M.A.G.» (Ad Majorem Adonai Gloriam). 
I 1934 forlot han ordenen da det var oppstått uoverensstemmelser mellom ham og ordensledelsen. Hans tidligere tilknytning til Aleister Crowley ble betraktet med den største skepsis da flere medlemmer ennå husket Crowley fra tiden i Golden Dawn. Regardie hadde skaffet seg størsteparten av Golden Dawns dokumenter og lagde boka The Golden Dawn (1937), som pådro ham de øvrige medlemmenes fiendskap og et stempel som edsbryter. Boka har imidlertid transformert arbeidet til ordenen om til en helt ny gren innenfor den vestlige okkulte tradisjonen. Som Regardie observerer i sin bok  A Garden of Pomegranates, (1932) «...det er av avgjørende betydning at hele systemet må stilles fram for offentligheten så det ikke går tapt for menneskeheten. For det er arven til enhver mann og kvinne – deres åndelige fødselsrett.» De forskjellige okkulte organisasjoner som hevder å være etterkommere av den originale Golden Dawn og de magiske systemer de utøvde, skylder sin fortsatte eksistens og popularitet til Regardies verk.
I 1937, i en alder av 30, vendte tilbake Regardie til USA og begynte å studere kiropraktikk i New York. I tillegg studerte han psykoanalyse under E. Clegg og J.L. Bendit og psykoterapi under Nandor Fodor. Han åpnet en kiropraktorpraksis og underviste (hvor?) i psykiatri – freudiansk, reichiansk og jungiansk – og trakk seg tilbake i 1981 i en alder av 74 år da han flyttet til Sedona, Arizona.
Han døde av hjerteinfarkt under en middag sammen med nære venner på en restaurant i Sedona, Arizona den 10. mars 1985 i en alder av 77.
Seiling under Panamerikanske leker 1951

Seiling under Panamerikanske leker 1951. Seiling var med som en av atten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars.