google/wiki40b huggingface dataset:
Melodi Grand Prix 1978

Sendingen

Hele 650 sanger kom inn til NRK dette året, noe som var ny rekord. En jury bestående av Svein Gundersen, Carsten Klouman og Fred Nøddelund, silte dem ned til åtte finalister til finalen 18. mars. Finalen ble sendt fra Studio 2 på NRK Marienlyst, og Egil Teige debuterte som programleder i Melodi Grand Prix.   
De åtte finalistene ble akkompagnert av et 33-mannsorkester, spesielt sammensatt for anledningen, og under ledelse av Carsten Klouman.  
Forhåndsfavoritene var New Jordal Swingers og popduoen George Keller og Anita Skorgan, men begge endte langt ned på lista. I stedet ble det en tett kamp mellom Anne Lise Gjøstøl og Jahn Teigen, før sistnevnte snappet seieren etter at de ni fagdommerne hadde sagt sitt. 
For første gang viste NRK en kort reprise av finalelåtene før avstemningen.

Hendelser

Også dette året skulle Jahn Teigen sette et sterkt preg på Melodi Grand Prix. Tross splitthopp og store solbriller ble det ikke et eneste poeng i den internasjonale finalen 22. april. Dette var Norges femte sisteplass, og første gang et bidrag fikk 0 poeng med dagens poengsystem, innført i 1975. Sisteplassen skapte overraskende nok en enorm oppmerksomhet omkring «Mil etter mil», som føk rett opp på VG-lista etter finalen. Der ble sangen liggende i hele 20 uker, hvorav fem strake uker på førsteplassen. Aldri hadde en norsk vinner blitt en så stor salgssuksess. Teigen fulgte raskt opp med albumet This Year's Loser, som også ble en stor suksess – hele 16 uker på albumlista. Jahn Teigen vakte også stor oppmerksomhet i utlandet i etterkant av Eurovision Song Contest.
Det var også tilfeldigheter som gjorde at «Mil etter mil» kom med i Melodi Grand Prix i det hele tatt. Opphavsmannen Kai Eide tilbød først låten til plateselskapet CBS. Plateselskapet kjøpte låten, men foreslo samtidig å sende den til Melodi Grand Prix. «Jo, men jeg har ingen til å skrive ned notene for meg!» svarte Eide, ifølge Kristian Lindeman i CBS.
Finalen gikk av stabelen på ettermiddagen 18. mars og ble sendt i opptak samme kveld. Dette var vanlig på 1970-tallet, for at «artistene og melodiene ikke skal lide under eventuelle tekniske svikt».
Gulen–Ytre Solund

Gulen–Ytre Solund er ei hurtigbåtrute i Ytre Sogn. Den drives av Fjord1 Fylkesbaatane med båten MS «Tornerose».
Ruta går innom Gulen kommune og Solund kommune og har anløpsstedene Eivindvik, Sollibotn, Stevnebø, Vassøy, Skjerjehamn, Nordøyane (bl.a. Hille), Sørøyane, Mjømna, Mastrevik, Tungodden og Nåra.
Ruta går, helt eller delvis, hver dag i uken.
IVAR

IVAR (interkommunalt vann, avløp og renovasjon) er et interkommunalt selskap i Rogaland. Selskapet har som formål å bygge ut og drifte kommunaltekniske fellesanlegg for vann, avløp og renovasjon. Eierkommunene er Finnøy, Gjesdal, Hå, Klepp, Kvitsøy, Randaberg, Rennesøy, Sandnes, Sola, Stavanger, Strand, Time og Hjelmeland.
Akseløya

Akseløya er en øy som ligger ved utløpet av Van Mijenfjorden i Bellsund, på vestsiden av Spitsbergen på Svalbard. Det tilhører landskapet Nathorst Land. Øya utgjør et totalt areal på anslagsvis 10 kvadratkilometer med et relativt flatt landskap med mange små skjær rundt, hvorav det største er Mariaholmen. Midt på Akseløya ligger høydedraget Flinthaugen, som rager 60 moh.
Akseløya er orientert i en nordvestlig-sørøstlig retning med Akselsundet på nordsiden og Mariasundet på sørsiden. Sundene gir passasje til og fra Van Mijenfjorden. Begge sundene er farbare, men Akselsundet er det som hovedsakelig brukes av skipstrafikken. Tidevannsstrømmene når opp i en fart på fem-seks knop.
Akseløya lykt er en fyrlykt på Birkelandodden helt nord på øya som ble oppført i september 1946 som en av tre lykter til hjelp for skipstrafikken på Van Mijenfjorden. Fyrlykta var i drift fra 20. september samme år.
Helt på sørspissen, kalt Russeltvedtodden, ligger flere kulturminner. De omfatter en russisk pomor-hustuft og grav fra 1800-tallet, og en norsk fangsthytte (vinterhytte) som ble oppført i 1898 av Johan Hagerup og fire mann for konsul Holmboe. Denne ble brukt til fangst jevnlig fram mot 1907, og det ble utført meteorologiske målinger her i flere år. De bygde samtidig en bistasjon i Midterhukhamna og en i Reindalen lengre nord hvor de skjøt 50-60 reinsdyr. Anlegget inngikk i det som utgjorde Fangstfelt 5 (Midterhuken). Hytta ble brukt til norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.
Ved disse tuftene ligger også restene av et anlegg fra Kristian Birkelands Aurora Borealis-ekspedisjon i 1902-03, Birkelands ekspedisjon brukte hytte på Akseløya som målte 6 x 4 meter og etterlot seg diverse objekter som nå er vernet.
Sysselmannen på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av stedet, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.
Yanchi

Yanchi (kinesisk: 盐池县; pinyin: Yánchí Xiàn) er et fylke i byprefekturet Wuzhong i den autonome region Ningxia Hui i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på 152 213 innbyggere.

Jordbruk

Det alkaliske jordsmonnet gjør jordbruket i dette svært fattige fylket svært strevsomt. Myndighetene har i tillegg til å stryke jordbruksskatten fremmet produksjonen av honning og visse avanserte urter.

Kulturminner

Den gamle by Zhangjiachang (Zhangjiachang chengzhi, 张家场城址) fra Handynastiets tid ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.
Willy-Brandt-Platz (Frankfurt)

Willy-Brandt-Platz (tidligere Theaterplatz) er en viktig plass i den vestlige delen av bydelen Innenstadt i Frankfurt am Main. Den ligger i Bankkvartalet og grenser til parkområdet Wallanlagen. Den europeiske sentralbanken ligger ved Willy-Brandt-Platz.
Før bybefestningene i Frankfurt ble revet lå den såkalten Gallusporten (Gallustor) der hvor plassen nå ligger. Gallusporten var byens vakreste byport, og var inngangsport til Frankfurt for de mektige i det tysk-romerske rike. Gallusporten ble bygget på 1300-tallet og opprinnelig kalt Galgeporten, fordi man der hadde utsikt til byens galge.
Etter at porten ble revet i 1809 ble navnet Gallusporten brukt om plassen som oppstod der hvor porten hadde stått. I utkanten av plassen ble Frankfurts tre vestbaner (Frankfurter Westbahnhöfe) bygget (Taunusbahnhof, Main-Neckar Bahnhof og Main-Weser Bahnhof). Taunusbahnhof ble bygget i 1839 og var Frankfurts første jernbanestasjon. I 1888 ble alle stasjonene nedlagt da Frankfurt Hauptbahnhof ble åpnet.
Etter at det nye teateret ble bygget ble plassen i 1902 omdøpt til Theaterplatz. I 1992 fikk den så navnet Willy-Brandt-Platz, etter den nylig avdøde tidligere kansleren. Dette skjedde etter initiativ fra byens overborgermester Andreas von Schoeler (SPD), Brandts partifelle.
Svensk mesterskap i friidrett 2017

Svensk mesterskap i friidrett 2017 ble arrangert fra 25. til 28. august 2017, i Helsingborg. Arrangør var IFK Helsingborg.
Lian Yu

Biografi

Lian Yu studerte i Japan der han tok bakkalaureat i jus ved Det keiserlige universitet i Kyoto. Etter at han vendte tilbake til Kina fikk han ansettelse i utenriksministeriet under Beiyangregjeringen. I januar 1913 ble han justitiarius for høyesterett for provinsen Zhejiang, men fratrådte i november. Den følgende mars måned fikk han den tilsvarende stilling i Zhili, og forble i det vervet til september 1920. Senere etablerrte han seg som advokat i Tianjin.
I april 1938 ble Lian Yu utnevnt til vise utenriksminister for Republikken Kinas reformerte regjering, men trakk seg i juni. Den følgende februar ble utenriksministeren, Chen Lu (陳籙) myrdet av hemmelige agenter for Kuomintang, og deretter fungerte Lian i fire måneder som utenriksminister I august ble han fungerende forretningsminister.
I mars 1940, etter at Wang Jingweis regjering ble etablert, ble han medlem av Det lovgivende yuan. Mot aslutten av året ble han regimets første ambassadør til Manchukuo. I februar 1943 ble han avløst og virket så ved utenriksministeriet. I mai 1945 ble han regimets siste ambassadør til Japan.
Hans videre levnet etter krigsslutt i 1945 er ukjent.
Slim sala bim

Slim sala bim var Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux i 1980 med Anne Marit Jacobsen i hovedrollen. Manuset ble skrevet av Erik Diesen og Andreas Diesen, med tilleggsmateriale av Knut Aunbu, Harald Heide-Steen jr. og Robert Williams.
Lengde: 31 minutter.
Bidraget ble sendt på NRK Fjernsynet 26. april 1980.
Satin (kanin)

Historie

Satin-kaniner dukket opp i et Stor Havana-kull i 1930 hos oppdretteren Walter Huey i Indiana. Den nederlandske oppdretteren JH van der Sluys Eck avlet frem kaniner med dyp rød-rosa øyne og silkeaktig skinnende pels. Hvorvidt dette var den samme mutasjonen som satin-kaninenes er uklart. Huey utviklet satin-kaniner videre via systematisk avl. De første satin-kaniner ligner på Rex-kaniner, i tillegg til den opprinnelige havanafargede satin-kaninen som allerede fantes i andre fargevarianter. I 1936 ble det etablert en egen klubb for satin-kaniner i USA, men de ble først utstilt i 1938. I tillegg til Walter Huey hadde John Fehr og J.T. Pris betydning for utviklingen av rasen. I 1946 ble den amerikanske anerkjennelsesorganisasjonen Satin Rabbit Breeders Association stiftet. Den første importen av satinkaniner til Europa skjedde til Storbritannia i 1947, og rasen ble raskt utbredt. Satin ble importert til Tyskland i 1970 av en herr Müller. Senere førte den voksende importen av rasen fra USA til at de fleste organisasjoner anerkjente rasen omkring syttitallet.

Spesielle egenskaper

Den silkeaktige glansen i pelsen er forårsaket av en resessiv mutasjon. Sammenlignet med vanlig hår blir den arvelige faktoren Sa (normalhår) til SA, som fører til en tynn, silkeaktig tekstur i håret. Denne mutasjonen ligner på rex-kaninens, som var forbundet med redusert vitalitet hos dyrene som kunne løses ved avlstiltak. Som med fremveksten av mange andre raser, har slike mutasjon funnet sted tidligere.
Pelsen av satenghår er ca 3,5 cm lang. Underullen er meget tynn. Hvert enkelt hår er en tynt og gjennomsiktig, med svært fin "flasset" eller grus-lignende, belagt overflate. På grunn av at den spesielle strukturen i hårlagsfargene er spesielt synlig, er det pelsen kombinert med spesialtegninger som bestemmer rasen.
Filosofisk supplement

Filosofisk supplement er et norsk, uavhengig studenttidsskrift for filosofi opprettet i 2005 og er assosiert med IFIKK (Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk) ved Universitet i Oslo. Tidsskriftet drives av bachelor- og masterstudenter i filosofi ved UiO, har et opplag på 500 eksemplarer (tall fra 2019), kommer ut fire ganger årlig, og selges for 65 kroner stykket (tall fra 2019). Tidsskriftet er i tillegg medlem av Norsk tidsskriftforening og mottar økonomisk støtte fra IFIKK, SiO (Studentsamskipnaden i Oslo), Frifond, og Norsk kulturråd. Hver utgave har et filosofisk tema, omhandler et filosofisk forskningsområde, eller er dedisert til en enkeltfilosof. Filosofisk supplement ble i første omgang distribuert som et supplement til litteraturtidsskriftet bøygen (også ved UiO), derav navnet til tidsskriftet. I 2008 ble Filosofisk supplement kåret til årets studentpubliskasjon av SiO.

Innhold og arrangementer

Hver utgave inneholder vanligvis tre artikler skrevet av filosofistudenter, et innlegg til spalten "Fra forskningsfronten" skrevet av en profesjonell filosof, et innlegg til spalten "I praksis" skrevet av en fagperson utenfor filosofi, minst et intervju med en profesjonell filosofi, en bokomtale, en oversettelse av en historisk tekst, et reisebrev om en filosofistudents utvekslingssemester, to mesterbrev fra tidligere masterstudenter om deres masteravhandling, et utdrag fra det fiksjonelle oppslagsverket "Den leksikryptiske encyklopedi", og en quiz bestående av ti temarelevante spørsmål. Tidligere spalter inkluderer "Frem fra gjemselen" og "Utenfor akademiet". Dikt har også blitt trykket i Filosofisk supplement.   
I tillegg til tidsskiftet, arrangerer Filosofisk supplement slippfest for hver utgave, Filosofisk fredagsseminar (holdt av enten en masterstudent eller doktorgradskandidat ved UiO) og Filosofisk debatt. I samarbeid med Cinemateket har tidsskriftet også arrangert "Aisthesis - Film og filosofi", der en profesjonell filosof innleder en filmfremvisning med et foredrag.
Marthinus Wessel Pretorius

Etableringen av Pretoria

I arbeidet med å etablere en ny landsby kjøpte han to gårder (Elandspoort og Daspoort) mellom 1854 og 1855, og her grunnla han byen Pretoria i 1855. Han navnga den først Pretoria Philadelphia, etter navnet på hans far og hans fars brødre, men navnet ble med tiden kortet ned til bare Pretoria. Fem år senere overtok Pretoria som hovedstad i ZAR etter Potchefstroom.
Eksplosjonen i Delft

Eksplosjonen i Delft (Delftse donderslag) var en ødeleggende eksplosjon som inntraff i Delft 12. oktober 1654. Rundt kl. 10.15 om morgenen eksploderte et kruttårn i den nordvestlige delen av det indre Delft. Det har ikke vært mulig å fastslå et presist antall ofre eller skadde, men historikere anslår at minst et hundre omkom, og et dødstall på mange hundre eller kanskje tusen kan ikke utelukkes. Omtrent samtlige bygninger i det sentrale Delft var skadet og området øst for byen totalt rasert.

Eksplosjonen

Kruttårnet hvor eksplosjonen fant sted hadde siden 1637 vært plassert i et tidligere kloster som tilhørte Klarisserordenen. Men kun få kjente til det overveiende underjordiske kruttlageret da det ble ansett som en statshemmelighet (Secreet van Holland). 
I årene etter at kruttlageret ble opprettet var det vokst frem en dynamisk tekstilhandelsbydel med tilhørende boliger i det omkringliggende kvarteret, kjent som Doelenstraat. Det var hovedsakelig her de mange drepte stammet fra, og heriblant kunstmaleren Carel Fabritius, som hadde atelier i kvarteret.
Over 40 tonn sortkrutt ble oppbevart i tønner i kruttlageret; omtrent halvparten av Delfts samlede lager på 80 tonn krutt. Eksplosjonen skjedde antagelig da arsenalbestyrer Cornelis Soetens kom for å besiktige kruttet; det kan ha vært en glo fra fakkelen hans som forårsaket antennelsen.
Eksplosjonen forårsaket umiddelbart store ødeleggelser i byen. Hundrer, muligens opp mot 1200 personer, ble drept og tusener andre såret. En fjerdedel av byens bygninger ble ødelagt, minst 500 hus ble sterkt skadet og mange helt jevnet med jorden. Området rundt det nedlagte klosteret ble nesten komplett rasert, og bygninger lenger vekk fikk store skader. Nesten alt farvet glass – som var blitt forskånet i tidligere tiders billedstorm – i både Delfts gamle og nye kirke ble blåst ut.
Heldigvis var mange borgere på tidspunktet for eksplosjonen ikke i byen, men på markedet i Schiedam eller messe i Haag. En storstilt innsats kom i gang for å rydde murbrokkene og redde dem som var fanget under dem. Takket være en større innsamling fra andre byer i Nederlandene kom gjenoppbygningen av Delft raskt i gang, men prosjektet tok allikevel mange år å gjennomføre.

Kunstnerisk bearbeidelse

Katastrofen har inspirert mange kunstnere og blitt gjengitt på flere malerier av blant annet Egbert van der Poel. Joost van den Vondel skrev en klagesang (Op het Onweder van 's Lants Bussekruit te Delft) til minne om hendelsen.
Jansons fristelse

Jansons fristelse var et norsk TV-program som portretterte kjente personer. Programmet gikk på NRK i 1995 og 1996.
I hver episode hadde Mette Janson en ny gjest i stolen som hun snakket med om deres liv og virke. Med unntak av én spesialepisode.
Serien hadde premiere 10. april 1995 og den siste episoden ble sendt 5. august 1996.
Tadashi Koya

Karriere

Tadashi Koya startet sin profesjonelle karriere i JEF United Ichihara i 1993. Han har også spilt for Brummell Sendai.
Makit

Makit (kinesisk: 麦盖提县; pinyin: Màigàití Xiàn; uigursk: مەكىت ناھىيىسى / Mekit Nahiyisi) er et fylke i prefekturet Kashgar i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 197 297 innbyggere i 1999.
Wings of Bornholm

Wings of Bornholm var et dansk flyselskap som ble opprettet i 2009 av Wings of Europe AB. Wings of Europe har også opprettet en rekke svenske flyselskaper som Gotlandsflyg og Smalandsflyg.
Wings of Bornholm fløy på ruten Rønne-København med Avitrans Nordic sine Saab 340. Virksomheten til Wings of Bornholm ble nedlagt den 30. april 2010.
Rasjonering

Rasjonering er en måte å fordele knapphetsgoder på. Måten å gjøre det på har variert, men rasjonering er ofte blitt allment godtatt som mere rettferdig enn å bruke pris som markedsregulerende middel. Under krig har sivilbefolkningen intet valg.
For å rasjonere, må myndigheten eller den som blir utpekt til det, først skaffe seg oversikt over hva man har, og så fordele etter en fordelingsnøkkel.
Da den første verdenskrig etter hvert medførte mangel på en rekke varer i Norge innførste norske myndigheter rasjonering. Drivstoff var en av de første varegruppene som ble rammet. Fra januar 1918 til sommeren 1919 var også matvarer rasjonert.
Under den annen verdenskrig ble rasjonering innført av okkupasjonsmyndighetene. Strategisk viktige varer ble inndradd, men litt ble overlatt til forsyningsdirektoratet å fordele etter søknad. Det er blant annet kjent at kunstneren Gustav Vigeland søkte om bronse til noen større arbeider, men ble oversett til fordel for tysk våpenindustri. (Han slapp dermed å måtte se noen av sine andre arbeider smeltet ned.)
På kommuneplan hadde man forsyningsnemnder som utstedte rasjoneringskort for det meste av livsnødvendigheter som fortsatt fantes. Mye var utilgjengelig på grunn av stopp i importen, og lite utviklet industri på enkelte felter. Dette førte med seg en stor grad av ny selvberging, nye oppfinnelser som skulle erstatte det man ikke lengre kunne skaffe og orging (nyord for organisering i form av smugling eller tyveri fra «Vernemakten»).
Rasjoneringen fortsatte under de første gjenoppbyggingsårene etter krigen og var først endelig avviklet i 1950- årene.
Øvrighetstat

Øvrighetstat (tysk: Obrigkeitsstaat) er betegnelsen på en statsmodell, som i utgangspunktet ble brukt som begrep i motsetning til rådsdemokratiet i monokratiske stater. I denne forstand er en stat karakterisert som øvrighetstat, når de offentlige anliggender  nesten utelukkende styres av en hersker såvel som et av han underordnet aristokrati, og av en millitær eller byråkratisk ledende gruppe. Likeledes blir begrepet i historievitenskapet, ikke minst på grunn av det inflatoriske i begrepet «øvrighet», anvendt på tidsperioden 15. til det 17. århundre, og brukes også om tidsperioden med absolutismen. I videste forstand er også det konstitusjonelle monarki under det tyske rike i det 19. århundre blitt betegnet som en øvrighetstat, fordi borgernes medbestemmelse i statlige beslutninger var mindre enn i dagens Tyskland.
Sævik kirkested

Sævik kirkested ligger på Sævik i Namsos kommune i Trøndelag.
Datakvalitet

Informasjonskvalitet vs. Datakvalitet

God informasjonskvalitet deler flere av kriteriene for god datakvalitet, men har gjerne i tillegg krav om relevans (for en sak), objektivitet og andre mer raffinerte krav. Informasjon er gjerne spesielt rettet mot spesifikke formål, mens data skal kunne tjene flere forskjellige formål.

Aktualitet

Datakvalitet har blitt spesielt aktuelt etter at man begynte med distribuerte IT-løsninger, eller klient-tjener løsninger i organisasjoner. Disse systemene er såkalt heterogene kilder til informasjon for organisasjonen. Dvs at de lagrer den samme informasjonen på forskjellige måter, med forskjellig detaljeringsgrad og med vekt på forskjellige sider ved dataene. Dette skaper behov for bearbeiding av ulike sider ved datakvaliteten for å kunne kombinere og konsolidere informasjon fra disse kildene. 
Det finnes, i tillegg til egne dataintegrasjonsverktøy, som opererer på lavnivå, også større administrasjonssystemer for automatisk datakonsolidering. De to hovedgruppene av slike systemer er Golden Copy systemer og MDM systemer.

Verktøy

Det finnes ulike verktøy på markedet for å håndtere de forskjellige sidene ved datakvalitet.
På lavt nivå finnes det verktøy for datastandardisering av mer eller mindre fritekst informasjon, deduplisering av datasett og berikelse av datarader fra eksterne kilder. For de to sistnevnte er det vanlig å bruke såkalt fuzzylogikk, eller fuzzymatching for å kunne sammenligne data.
På høyt nivå finnes det verktøy for å profilere og modellere data, slik at de lagres på en måte som ivaretar konsistens og dataintegritet.
Det finnes også verktøy for å overvåke dataintegritet, eller såkalt data auditing.
Carl Legien

Politisk karrière

Etter foreldrenes tidlige død vokste Legien opp på barnehjem og utdannet seg senere til dreier. Han ble i 1885 medlem av SPD i Frankfurt am Main, og av Hamburger Fachverein der Drechsler (Hamburg fagforening for dreiere) samme år. Han ble senere leder av fagforeningen. I 1889 deltok han i Den andre internasjonalen som senere ble til Sosialistinternasjonalen.
I 1913 ble han den første president for den nystiftede Internationalen Gewerkschaftsbunde som var en forløper til International Trade Union Confederation og i 1919 leder av Allgemeiner Deutscher Gewerkschaftsbund (Den alminnelige tyske fagforening). Legien fremforhandlet med industrilederen Hugo Stinnes mot slutten av første verdenskrig bl.a. forhandlingsrett for fagforeningene og i tillegg åttetimersdag (Stinnes-Legien-avtalen). Legien organiserte i 1920 generalstreiken mot Kappkuppet.
Carl Legien fikk i 1920 tilbud av Friedrich Ebert om å bli regjeringssjef i Tyskland, men han avslo dette. Legien var medlem av Riksdagen fra 1903 til 1920.

Minnesmerker

Gaten Legiendamm i Luisenstadt i Berlin og Legienstrasse i Köln er oppkalt etter Carl Legien. Det samme gjelder Wohnstadt Carl Legien i Berlin.
Legien er gravlagt på Zentralfriedhof Friedrichsfelde i Berlin.
Fredag den 13de (film)

Handling

Campingplassen Camp Crystal Lake gjenåpner etter lang tid. Stedet var stengt i flere år grunnet en tragisk drukningsulykke. Syv idealistiske unge leirledere er klare for å lede sommerens gjester gjennom leirbålsanger og leker. Men like etter deres ankomst hjemsøkes stedet av en lystmorder som dreper en etter en på de mest bestialske vis. Drapene viser seg å være knyttet den drukningsulykken som førte til at stedet en gang ble stengt.

Om filmen

Fredag den 13. er den mest suksessfulle av slasher-filmene, og regnes også som den som for alvor banet veien for denne sjangeren. Den ble dårlig mottatt av kritikerne, men ble en stor kommersiell suksess og betraktes i dag som en kultfilm. Den har (per april 2008) fått brukbare 69% på Rotten Tomatoes . 
Fredag den 13 er en lavbudsjettfilm og kostet bare drøyt $500.000 å spille inn. Den spilte imidlertid inn nærmere $40 millioner på amerikanske kinoer alene.
Filmen har hentet en del av sin inspirasjon fra den italienske A Bay of Blood (Reazione a catena) fra 1971 og den amerikanske Screams of a Winter Night fra 1979.
Den norske versjonen var kraftig klippet.
Ubuntu Kylin

Ubuntu Kylin er en kinesisk versjon av Linux-distribusjonen Ubuntu. Den er noen ganger blitt beskrevet som en fortsettelse av Kylin Linux. Canonical Ltd. signerte en avtale i 2013 med ministeriet for industri og informasjonsteknologi i Folkerepublikken Kina for å utgi en Ubuntu-utgave for det kinesiske marked. Ubuntu Kylin er beregnet både for stasjonære og bærbare datamaskiner.
Første versjon ble lansert 23. april 2013.