google/wiki40b huggingface dataset:
Harald Juell

Bakgrunn og utdanning

Han var sønn av Christian Fredrik Juell (født 1858 i Øyestad) og Mathilde Augusta Fredrikke Juell (født 1866 i Fredrikstad).
Juell var elev ved Oslo Handelsgymnas 1910–12. Han tok studenteksamen  ved Sorbonne i 1916, deretter i Norge i 1917. Han studerte også ved École des Hautes Études Commerciales og ved Faculté de Droit i Paris. Juell ble i 1919 translatør i fransk. I 1919 ble han det samme i engelsk.

Første verdenskrig og mellomkrigstiden

Fra 1914 til 1916 var Juell sekretær ved det norske konsulatet i Alger. I 1921 arbeidet han en kort tid ved Opplysningskontoret for næringsveiene før han i 1922 gikk inn i utenrikstjenesten. Juell var ansatt i Utenriksdepartementet til 1929, da han tok permisjon for å være administrerende direktør for franske gruveselskaper i Etiopia. I årene 1929 til 1932 arbeidet Juell i Addis Abeba. Han utga også en bok om sin tid i Etiopia. I 1932 gikk han tilbake til utenrikstjenesten og ble sekretær for den norske delegasjonen som forhandlet handelstraktat med Storbritannia.

Andre verdenskrig

Fra 1938 til 1941 var han legasjonssekretær ved Norges legasjon i London. I 1941 var han også medlem av kringkastingens programråd i London. I 1941 ble han stasjonert i Canada, der han tjenestegjorde som konsul i Halifax som var en viktig konvoihavn under andre verdenskrig. I krigsårene var Juell sentral i norsk skipsfartsinteresser i Canada. Han arbeidet også for sjøfolkenes interesser og var bl.a. med i styret for Sjøfolkenes hvilehjem i Chester og sosialkomitéen i Halifax. Han var også offentlig forsvarer ved den norske krigsretten i Canada. Juell var konsul i Halifax til 1946. Han utga senere en bok om krigsseilerne og konvoifarten under andre verdenskrig.

Etter krigen

I 1946 ble Juell, som oberstløytnant, legasjonsråd og stedfortredende sjef for den norske militærmisjonen i Berlin. I 1947 ble han utnevnt til chargé d'affaires i Athen, en post han hadde til 1950. Samme år ble han generalkonsul i Antwerpen i Belgia. I 1958 ble Juell utsendt som sendemann til Havanna på Cuba. I 1961 ble han ambassadør samme sted, en post han hadde til 1964. Fra 1958 til 1964 var han også minister til Den dominikanske republikk og Haiti.

Arkiv

Juell testamenterte sitt arkiv til Aust-Agder-Arkivet. Arkivet omfatter dokumentasjon direkte knyttet til Juells virksomhet. I tillegg finnes det en en del brev- og regnskapssaker etter hans foreldre og noen dokumenter fra Juells samlervirksomhet. En god del av materialet består også av manuskripter og forarbeider til Juells litterære produksjon, samt en mengde fotografier og avisutklipp.

Ordenstildelinger

Juell mottok en rekke ordener i sitt virke. I 1946 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for embetsfortjeneste. I 1973 ble han kommandør med stjerne. Juell var også kommandør med stjerne av den greske Føniksordenen, kommandør av den belgiske Leopold IIs orden og kommandør av  Etiopias stjerneorden.
Eva Krøvel

Priser og utmerkelser

Eva Krøvel ble tildelt Danseinformasjonens ærespris i 1996, for sin bemerkelsesverdige innsats for å fremme dansens betingelser og posisjon i Norge.
Charles Fort

Bakgrunn

Charles Hoy Fort var av nederlandsk avstamning. Han var den eldste av tre barn; hans yngre brødre var Clarence og Raymond. Barna ble strengt oppdratt av faren, som brukte korporlig straff. Allerede i tidslig alder interesserte han seg for naturen, men på skolen gjorde han det likevel ikke særlig godt innen naturfagene.
Som 18-åring drog han ut på reise i verden, for å sette inn noe kapital på erfaringens bankkonto. Hen reiste rundt i de vestlige Forente Stater, Skottland, England og Sør-Afrika, men der ble han syk og måtte vende hjem. Anna Filing, som han hadde kjent fra barndommen, pleide ham, og den 26. oktober 1896 giftet de seg.

Forfatter

I 1916 fikk den inntuil da fattige Fort takket være en arv fra sin onkel utgitt sine forskjellige arbeider og viet seg så fullt og helt til skrivingen. I 1917 døde broren Clarence, og hans arv etter onkelen ble delt mellom Charles og Raymond.
Pengene tillot ham å fokusere på sin interesse for unomale fenomener, også omtalt som forteana. Fort var en notorisk kritiker av enhver form for vitenskapelig kategorisering, noe som kommer klart til uttrykk i de fire hovedverkene. Han mente at vitenskapen aksepterte enkelte fenomener fordi de passet inn i kategoriene, mens andre fenomener ble «fordømt» og bortforklart fordi de truet med å velte kategoriene.
Ved siden av sine undersøkelser av uforklarlige fenomener og unomale hendelser, forsøkte Fort seg tidlig også som skjønnlitterær forfatter og skrev ti romaner, hvorav bare én, «The Outcast Manufacturers» (1906), ble utgitt. Han forfattet også et selvbiografisk verk, «Many Parts» (1900), hvor han skrev om sin oppvekst, men denne boken ble aldri publisert og har først blitt kjent i senere tid. 
Ved minst to anledninger, grunnet depresjoner og motløshet, brente Fort det omfattende kildematerialet som han hadde samlet inn, samt flere av de nevnte manuskriptene. I 1897 satte han fyr på anslagsvis 25,000 notater og i 1920 brente han et kartotek bestående av hele 40,000 møysommelig innsamlede referanser. 
I 1924 flyttet Fort med sin kone til London, der han bodde til 1926 og ivrig besøkte British Museums bibliotek. Fra 1929 var de tilbake i USA og bosatt i New York City. Hans helse var svakket, men fremfor å la seg behandle satte han alt inn på å fullføre boken Wild Talents. Den 3. mai 1932 brøt han sammen og ble innbragt til Royal Hospital i The Bronx. Hans forlegger kom for å informere ham om lanseringen av Wild Talents, og noen timer etter døde han. 
Han ble gravlagt i Albany, og hans notater på mer enn 60.000 sider ble skjenket til New York Public Library.
Clemens von Pirquet

Bakgrunn

Clemens von Pirquet stammet fra en gammel patrisierfamilie fra fyrstebispedømmet Liége; Peter Pirquet, kalt de Merdaga var i 1818 tildelt Maria-Theresien-ordenen og familien ble opptatt i friherrestanden (predikat: von Cesenatico). Clemens von Pirquets far, Peter Zeno von Pirquet, var representant for Landeigner-Partei og spilte en betydelig rolle i det østerrikske parlament som riksråds- og landssagsrepresentant. Moren, Flora Freiin von Pereira-Arnstein, stammet fra en jødisk bankierfamilie.
Clemens' bror var den seks år yngre Guido von Pirquet, som underviste som rakettekniker ved universiteter i USA. 
Clemens fikk skolegang ved Schottengymnasium i Wien, i Kollegium Kalksburg og Wiener Theresianum, der han maturerte i 1892. I den hensikt å ble jesuittprest, studerte han så to år teologi ved Universität Innsbruck, og fra 1863 filosofi ved Det katolske universitetet i Leuven. Han avsluttet utdannelsen med magistergrad, og slo så inn på en nuy studieetning. Han begynte med medisinstudier i 1895, til foreldrenes store misbilligelse, først i Wien, så i Königsberg og så ved Graz, og avsluttet med medisinsk doktorgrad i 1900.

Medisiner

Han begynte å praktisere ved barneklinikken i Wien. 
I 1906 observerte han at pasienter som tidligere hadde fått innsprøyting med hesteserum eller koppevaksine hadde en raskere og mer alvorlig reaksjon ved en sekundær injeksjon. Sammen med Bela Schick etablerte de begrepet allergi (fra gresk allos som betyr «andre» og ergon betyr «reaksjon») for å beskrive denne hypersensitive reaksjonen.  
Like etter observasjonen med kopper innså Pirquet at tuberculin, som Robert Koch isolerte fra bakterien som forårsaker tuberkulose i 1890, kunne lede til en tilsvarende reaksjon. Charles Mantoux utvidet Pirquets idéer og Mantoux' prøve, hvor tuberculin blir sprøytet under huden, ble en diagnosetest for tuberkulose i 1907.
I 1909 avslo han en stilling ved Institut Pasteur i Paris for å bli professor ved Johns Hopkins Hospital. I 1910 returnerte han til Europa, hvor han fikk en stilling i Breslau (nå Wrocław) og siden i Wien.
28. februar 1929 begikk Clemens von Pirquet og hans kone selvmord.
Tour de France 1921

Endringer fra 1920

Vinneren fra året før, Philippe Thys, stilte ikke til start grunnet sykdom og kunne dermed ikke forsvare sin tittel. Det var fremdeles økonomiske utfordringer etter første verdenskrig, så det var problemer med å skaffe sponsorer til ryttere og rittet. Syklistene var delt inn i to klasser, 1. klasse for profesjonelle og 2. klasse for amatører. I 1921 fullførte noen amatører før noen profesjonelle. Før første gang i 1921 begynte internasjonal presse å bli oppmerksom på rittet, og fulgte rittet i egne biler. For første gang var en rytter fra Monaco med, men han brukte 27 timer på femte etappe og brøt på den 11.
Harald Sverdrup

Bakgrunn og arbeid

Sverdrup debuterte i 1948 med diktsamlingen Drøm og drift. Men både denne samlingen og den neste, Evigbyggende Babel, er relativt uferdige. Ikke før med sin tredje samling Han finner sin elskede (1953) framstod Sverdrup som en moden og formsikker lyriker. Det er derfor rimelig å behandle ham sammen med de «egentlige» 50-årsdebutantene.
Harald Sverdrup var en vitalist og livsdyrker, og en av de mest intense lyrikerne i norsk etterkrigslyrikk.
Sverdrups poesi er preget av en varm erotikk, og av kunnskap om og kjærlighet til naturen. Med et frodig bildespråk skriver Sverdrup om erotikk og politikk. Et tema som står svært sentralt i diktene hans, er den brutale rovdriften på naturen. Med humor, sarkasme og ikke minst ironi går han til angrep på samfunnsutviklingen i atomalderen. Han advarer mot hensynsløs utnytting av naturen og om faren for å utslette kloden ved bruk av atomvåpen.
Sangene «Drikkevise», «Jeg vil bli keiser» og «Sjømannsvise» på Alf Cranners album Rosemalt Sound fra 1967 er basert på tekster av Harald Sverdrup.
Harald Sverdrup bodde og arbeidet i mange år i Stokke i Vestfold. Han var faren til smykkekunstneren og sangeren Elfi Sverdrup.
Vinkelhastighet

Vinkelhastighet, vinkelfrekvens eller omløpstall er et mål på hvor fort noe roterer. Ofte brukes den greske bokstaven   som tegn. Vinkelhastighet benyttes innen for mange grener av  fysikken. Blant annet dynamikk og elektronikk.
SI enheten til vinkelhastighet er radianer per sekund som skrives s⁻¹
Eikehalvspinner

Utseende

En middelsstor (vingespenn 36 – 41 mm), ganske kraftig spinner som ligner et nattfly (Noctuidae). Kroppen er ganske tykk, antennene er smale men kraftige, brungule, over halvparten så lange som forvingen. Forvingen er nokså smal, avrundet trekantet, grunnfargen mørkt olivgrønn. Den har et hvitt siksakbånd nær roten (som ved fremkanten er forlenget inn til vingeroten) og et langs ytterkanten. Omtrent midt i vingen er det to nyreformede, svarte ringer (såkalte nyreflekker, som man særlig ofte finner hos nattfly). Frynsene langs ytterkanten av vingen er vekselvis hvite og mørke, slik at vingen ser tannet ut. Bakvingen er hvit, vingeårene og ytterkanten brune.

Levevis

Arten finnes i skog med innslag av eik (Quercus spp.), som er larvenes næringsplante. De voksne sommerfuglene flyr om natten i april – mai, og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Eikehalvspinneren forekommer bare i Europa. I Norge er den funnet langs kysten fra Larvik i øst til Søgne i vest.
Sesjon

Tidligere ordninger

Fra 2010 til 2017 ble egenerklæringen benevnt sesjon del 1, mens selve sesjonen ble benevnt sesjon del 2.
Saint-Germain-en-Laye

Historie

Saint-Germain-en-Laye ble grunnlagt i 1020 da kong Robert den fromme grunnla et kloster der hvor dagens St. Germanus-kirke står.
Fram til den franske revolusjon i 1789 var byen en kongelig by og slottet Château de Saint-Germain var en kongelig residens for en rekke monarker.
Det gamle slottet ble bygget i 1348 av kong Karl den vise på fundamenteringen etter en borg (château-fort) fra 1238 under Ludvig den hellige. Frans I sørget for at slottet ble restaurert på 1500-tallet. Napoleon I etablerte en offisersskole for kavaleriet i Château-Vieux, men under Napoleon III ble det tidligere kongelige slottet omgjort til Musée des Antiquités Nationales, noe det fortsatt er.
Begge kongene Henrik IV og Ludvig XIII har satt sitt preg på byen.
Ludvig XIV var født i slottet, og dette er bakgrunnen for at byvåpenet viser en vugge og hans fødselsdato. Ludvig XIV hadde Saint-Germain-en-Laye som sin hovedresidens i årene 1661 til 1681. Han stilte slottet til disposisjon for kong Jakob II etter at han hadde reist i eksil etter 1688-revolusjonen. Jakob II bodde på slottet i 13 år, og hans datter Louisa Maria Stuart ble født i eksil her i 1692. Jakob II er begravet ved byens St. Germanus-kirke.
Saint-Germain-en-Laye er kjent for sin 2,4 kilometer lange steinterrasse, bygget av André Le Nôtre i årene mellom 1669 og 1673.  Terrassen har utsikt over Seine-dalen og til Paris i det fjerne.
Under den franske revolusjon ble navnet på byen endret, slik det var vanlig den gangen å endre navn som hadde religiøse eller kongelige henvisninger, og bynavnet ble endret fra Saint-Germain-en-Laye til Montagne-du-Bon-Air.
Under den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig hadde det tyske Wehrmacht et hovedkvarter i byen.
I byen ligger også Lycée International de Saint-Germain-en-Laye, hvor både Danmark, Norge og Sverige har seksjoner med undervisning av skandinaviske barn og tenåringer.
Byen huser også Institut d'études politiques de Saint-Germain-en-Laye.
Arnljot Berg

Biografi

Berg filmdebuterte i 1966 med Før frostnettene etter Sigurd Hoels roman. Han er ellers kjent for filmer som Hennes meget kongelige høyhet 1968, Døden i gatene (1970) og Bobbys krig (1974) – som var en oppveksthistorie henlagt til okkupasjonstiden i Norge. Berg regnes som en filmskaper som var med på å forme 1970-årenes film i Norge. 
Han vendte tilbake til Norge i 1958 etter å ha virket i Danmark hos Theodor Christensen.  I 1961-62 var han leder for Norsk Filmforbund og i 1963-64 en av 44 i opprøret mot Norsk Film A/S. Han jobbet mye for NRK, deriblant som programleder for Filmmagasinet i 1964, som leder av fjernsyns-utdanningen der, og som manusforfatter for Fjernsynsteatret og Radioteatret. Som Anja Breien var han av den franske bølge og hadde et tiår med mye suksess. Den 25. januar 1975 ble han fengslet i Paris mistenkt for drap, hvorfra han ble løslatt i 1976 og virket en tid i NRK under Torolf Elster. Han ble i 1982 dosent i film ved Universitetet i Trondheim (nå NTNU). Den 9. desember 1982 ble han meldt savnet fra et sykehus. Han ble funnet død i januar 1983 ved Tryvannstårnet.
Berg var først gift i 1957 med den danske filmklipperen Edith Toreg (1921-2003). De fikk datteren Merete Berg Toreg (f. 1957), som er grafisk designer (Designlaboratoriet) og billedkunstner i Oslo. Dette ekteskapet ble seinere oppløst. Han ble så gift med Aase Marie (Mie) Ingvaldsen (f. 1942). De fikk to barn, først en datter, Lene Berg (f. 1965), som også er også filmkunstner. Hun er bosatt i Berlin. Den andre, sønnen Marius Sheamus Berg (f. 1968), er møbeldesigner (Partikkel) i Oslo. Dette ekteskapet ble også oppløst. I 1974 giftet han seg igjen med Evelyne Zammit (1948-1975).
Fylkesvei 5148

Fylkesveg 5148 går mellom Kvaløy og Kalve i Austevoll kommune. Veien er 4,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv156.
Katarina-Sofia (bydelsområde)

Katarina-Sofia var frem til 1. januar 2007 et bydelsområde i Stockholms innerstad som bestod av bydelene Södermalm og Södra Hammarbyhamnen, og hadde ca. 43 000 innbyggere.
1. januar 2007 gikk Katarina-Sofia sammen med Maria-Gamla stan og dannet bydelsområdet Södermalm.
Guvernementet Jenisejsk

Guvernementet Jenisejsk (russisk: Енисейская губерни) var et guvernement i Sibir i keiserdømmet Russland og senere RSFSR. Guvernementet eksisterte årene 1822–1925. Det var beliggende langs med og øst for floden Jenisejs flodområde og tilsvarer i dagens Russland nærmest Krasnojarsk kraj.
Guvernementet var et viktig forvisningssted i tsartiden. Kjente bolsjeviker som Josef Stalin, Lev Kamenev og Jakov Sverdlov, og mensjeviken Julij Martov, var forviste til den nordlige og vanskelig tilgjengelige Turukhansk-kretsen ved tiden før første verdenskrig.
I 1908 fant Tunguska-eksplosjonen sted, et meteorittnedslag omkring elven Steinete Tunguska.
Kongedømmet Essex

Utstrekning

Kongeriket Essex grenset i nord av elven Stour og kongedømmet East Anglia, i sør av elven Themsen og kongedømmet Kent, i øst lå Nordsjøen og i vest Mercia. Området omfattet også levningene av to romerske provinshovedsteder, Colchester og London. Det tidlige kongeriket omfattet også landet til mellomsaksere, senere Middlesex, det meste om ikke hele Hertfordshire  og ved tider kan også Surrey ha vært underlagt Essex. For en kort periode på 700-tallet kontrollerte Essex også det området som i dag er Kent.
Det moderne engelske grevskapet Essex har fortsatt de samme historiske nordlige og sørlige grensene, men dekker kun området øst for elven Lea, andre deler har gått tapt til naboriket Mercia på 700-tallet.
Tribal Hidage, en liste over 35 stammer som ble sammensatt i angelsaksiske England mellom 600- og 800-tallet, lister Essex som inneholde 7000 hider.

Historie

Selv om kongedømmet Essex var ett av kongedømmene i heptarkiet er dens historie ikke godt dokumentert. Det produserte relativt få angelsaksiske chartere og ingen egen versjon av Den angelsaksiske krønike; faktisk er den eneste omtalen i krøniken om biskop Mellitus av Canterbury. Som er resultat er kongedømmet vurdert som forholdsvis uklart. For det meste av den tiden som kongedømmet eksisterte var kongene i Essex underlagt en overherre, ulike sterkere konger i Kent, Anglia eller Mercia.
Talisman Group

Talisman Group (etabert 1988, nedlagt 1996) var en norsk jazzgruppe bestående av Arne Frang saksofon, Bugge Wesseltoft piano, Celio de Carvalho/Miki N'Doye perkusjon, Rune Arnesen trommer, Sveinung Hovensjø bass. Medmusikanter var blant annet Kristen Svendsen bass, Ole Hamre trommer og Gabriel Fliflet fiolin, og besetningen fremførte komposisjoner inspirert av folkemusikk fra India (med Jai Shankar på tabla), Afrika og Latin-Amerika. De ga ut Dating (1991) og Vardøger (1995) på Odin Records.
Multistars 2018

Multistars 2018 ble arrangert i Firenze 27. og 29. april 2018. Multistars er et internasjonalt, årlig mangekampmesterskap, som inngår i IAAF Combined Events Challenge. 
Det konkurreres i tikamp for menn og sjukamp for kvinner.
Gledens ambassadør

Gledens ambassadør er en samleplate med Jens Book-Jenssen, utgitt i 1995.
Diamond League 2016

Diamond League 2016 var den syvende sesongen av friidrettsserien Diamond League, organisert av IAAF. Første stevne var Qatar Athletic Super Grand Prix i Doha, og finalene var i Weltklasse Zurich og Memorial Van Damme i september.
Marokko ble i 2016 et vertsland i Diamond League, da stevnet Meeting International Mohammed VI i Rabat overtok for Adidas Grand Prix i USA.

Sluttresultater

Endelige resultater:
Zita Szucsánszki

Klubb

Szucsánszki begynte med håndball som 13-åring i den lokale klubben Budapest Postás, men meldte i 2002 overgang til Budapest Spartacus hvor hun også fikk sin seniordebut. Szucsánszki signerte i 2005 under for storklubben Ferencváros, som hun ble ungarsk seriemester med i 2007 og har i europeisk sammenheng vunnet Cupvinnercupen med to ganger, i 2011 og 2012, samt EHF-cupen i 2006.

Landslag

Szucsánszki fikk sin debut for det ungarske kvinnelandslaget i en kamp 4. november 2006 mot Slovakia, og har siden representert Ungarn i tre verdensmesterskap (2007, 2009, 2013) og tre europamesterskap (2008, 2010, 2012).
Betel Frekhaug

Betel Frekhaug er en kristen frikirkelig menighet i Meland kommune i Hordaland fylke.  Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Betel Frekhaug ble stiftet i 1937 og ligger på Moldekleiv omtrent fem kilometer fra Frekhaug.
Menigheten har 90 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer. Menighetens barne- og ungdomsarbeid omfatter «Betel Kidz» for barn fra 3 - 12 år, «BTK» (Betel TenKlubb) som har målgruppa 6. - 10. klasse, og «Ablaze» for ungdom. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.
Øystein Valde er for tiden (mai 2012) pastor/forstander for menigheten, ansatt i 50% stilling. Menigheten ledes av et valgt menighetsråd med årsmøtet som øverste organ.

Misjon

Pinsemenigheten Betel har støttet misjonsarbeid i Kongo, Kenya, Niger, India og Paraguay. I 1977 startet menigheten Betel Fjernadopsjon. I 2007 var menighetens misjonsregnskap på 482 719,- kr.

Fjernadopsjon

Betel Fjernadopsjon er et sosialt hjelpearbeid for barn i Katihar, India, der givere «adopterer» et barn, som de støtter med penger til mat, klær og skolegang. Programmet ble grunnlagt av Amund Valde i 1977, og arbeidet blir drevet på dugnad.
Krokskogen (Oslomarka)

Geologi

I tidligpermtiden sprakk jordskorpa opp og lava strømmet ut over området. Krokskogen er bygget opp av lava fra minst 13 vulkanutbrudd. Krokskogen-Kolsås-Nittedal lavaprovins ble dannet i  riftstadie seks. Dette utgjorde slutten på riftstadiet som startet i sør og endte lengst mot nord. Den innledende riftingen kulminerte med strømmer av rombeporfyrlava som dekket to tredjedeler av Oslofeltet. Krokskogsområdet er de siste restene som er igjen av disse lagene, opprinnelig har de ligget over hele Oslo-området og utgjort et opptil 300 meter mektig lag.

Kulturminner

Den bergenske kongevei ble besluttet lagt over Krokskogen og Ringerike til Hadeland i 1791. Veien ble ferdigstilt over Krokskogen i 1805, under oppsyn av Peder Anker, og offisielt åpnet i 1807. Tidligere hadde kongeveien gått via Gjelleråsen, Nittedal og Hakadal.
Junge Welt

Historie

I DDR-tiden hadde Junge Welt et stort opplag på omtrent 1,6 millioner ved kommunistregimets sammenbrudd. 
Etter DDRs sammenbrudd ble avisen overtatt av private og opplagstallene falt raskt. I 1994 forsøkte Hermann Gremliza, en kjent aktør på den venstreekstreme scene, og utgiver av det antityske tidsskriftet Konkret, å reetablere Junge Welt. Driften ble imidlertid stanset igjen av eierne i april 1995. En del av redaksjonen valgte å fortsette å utgi avisen i egen regi, men sidetallet ble halvert til 16 sider. I 1997 kom det til konflikter i avisen og de fleste medarbeiderne okkuperte redaksjonslokalene etter at sjefredaktøren var blitt avsatt av foretakets leder. Under okkupasjonen utga forretningsføreren og tre redaktører som var lojale mot ham nødutgaver. Resten av redaksjonen grunnla motprosjektet Jungle World, som fortsatt eksisterer som en antitysk avis.
Det finnes ingen bekreftede opplagstall for Junge Welt, ettersom avisen ikke lar uavhengige undersøke dette. Opplysninger om opplaget går fra 16 000 til 20 000.

Kommentarer

Der Spiegel og Die Welt kritiserer Junge Welt for å være et samlingssted for Stasiveteraner. Blant annet er det kjent at flere av redaktørene og journalistene i Junge Welt er tidligere Stasiangivere. For eksempel var sjefredaktøren, Arnold Schölzel, kjent under dekknavnet «André Holzer», i mange år en aktiv angiver for Stasi. Junge Welts reportasjeleder for innenrikspolitikk, Peter Wolter, er straffedømt for spionasje, og den tidligere RAF-terroristen Christian Klar har gode forbindelser til avisen.

Overvåkning

Bundesamt für Verfassungsschutz overvåker Junge Welt og beskriver avisen som venstreekstrem, og «et betydningsfullt printmedium i den venstreekstreme sfæren». Bundesamt für Verfassungsschutz slår videre fast at avisen har en «tradisjonell kommunistisk innretning og propagerer opprettelsen av et sosialistisk samfunn». Videre slås det fast at publikasjonen tar til orde for bruk av vold.
Hushukulturen

Hushukulturen (kinesisk: 湖熟文化; pinyin: Húshú Wénhuà) var en bronsealderkultur i Sørøstkina. Det navnegivende funnet ble gjort i 1951 i storkommunen Hushu (湖熟镇) i Jiangning i den kinesiske provins Jiangsu. Kulturen var utbredt rundt Chang Jiangs nedre løp i provinsene Jiangsu og Anhui. Dens tid var samtidig med de mer nordlige Shang- og Zhou-tidene i Zhongyuanområdet.
Kåre Johannessen

Karriere

Johannessen er utdannet i historie og middelalderarkeologi på Odense- og Aarhus Universitet. Han ble kurator på museet på borgen Trelleborg ved Slagelse i 1999. I 2004 blev han ansatt som kurator på Middelaldercentret ved Nykøbing Falster.
Han har utgitt flere bøker om historie særlig om middelalder og vikingtid og skjønnlitteratur. Johannesse har også laget TV særlig på det danske TV-kanalen Tv2 øst om historisk emner.