google/wiki40b huggingface dataset:
Friedrich Nicolai

Liv og virke

Nicolai var det åttende barnet til bokhandleren Christoph Gottlieb Nicolai. Han fikk en god utdanning, og gikk tilslutt i bokhandlerlære i Frankfurt (Oder). Etter at faren døde i 1752, overtok Nicolai Nicolaische Buchhandlung, som fortsatt er i drift.
Nicolai betraktet seg som en typisk representant for opplysningstiden, og var svært belest innen humaniora. Han korresponderte ivrig med epokens store tenkere og forfattet egne skrifter. Som en viktig representant for 1700-tallets protestantiske opplysningsteologi, en retning som søkte å forene den kristne lære med opplysningstidens ideer, avviste Nicolai i sine skrifter alt han mente smakte av irrasjonelle teologiske retninger, som mystiske, pietistiske og dogmatiske varianter, jesuittordenen og ellers alle reelle eller imaginære fiender av opplysningstidens ideer.
Sammen med Mendelssohn ga Nicolai ut Bibliothek der schönen Wissenschaften (4 bind, 1757—58) og Briefe, die neuere Litteratur betreffend (24 bind, 1759—65). Nicolai grunnla også det kjente tidsskriftet Allgemeine deutsche Bibliothek, som hadde mange betydelige medarbeidere og som ble et talerør for opplysningstidens representanter, mot mystisisme i religionen, mot Immanuel Kants filosofi og mot det de så som Sturm und Drangperiodens utskeielser.
Av Nicolais egne skrifter kan nevnes hans utmerkede Topographisch-historische Beschreibung von Berlin und Potsdam (1759) og romanen Leben und Meinungen des Magisters Sebaldus Nothanker (3 bind, 1773—76), et innlegg mot datidens ortodoksi, og fortsatt av interesse. I de satiriske skriftene Freuden des jungen Werther (1775) og Beschreibung einer Reise durch Deutschland und die Sveits (1781) våget han å angripe Goethe, Herder, Lavater og andre av den nye tids litterater, og disse ble hans motstandere. Nicolais debatteknikk var skarpt polemisk, noe som ofte utløste heftige reaksjoner fra den som ble rammet av kritikken. Debatten utartet gjerne hurtig og ble typisk skjemmet av retthaversk framferd fra begge parter. Et kjent eksempel er feiden rundt Nicolais Freuden des jungen Werthers. Leiden und Freuden Werthers des Mannes (1775). Dette er en satire over Goethes Die Leiden des jungen Werthers (1774), men til forskjell fra Goethes tragedie, er Nicolais parodi en tåreperse med lykkelig utgang. Goethe ble så rasende at han svarte med det krasse diktet «Nicolai auf Werthers Grabe» («Nicolai ved Werthers grav») der han lar en skjønnånd (Nicolai) gjøre sitt fornødne over Werthers grav. Nicolais satire ble i 1820 oversatt av J.C. Schrøder som Den unge Verthers Glæder. Verthers Glæder og Lidelser som Mand.
Ristomatti Hakola

Karriere

Hakola deltok ved Ski-VM 2015 i Falun, der han fikk syvende beste tid i prologen, og kom på 2.-plass i sin kvartfinale, men ble slått ut i semifinalen. Han endte dermed på 9.-plass på sprinten.
Aravind Eye Hospitals

Aravind Eye Hospitals er en rekke sykehus i India. Det ble grunnlagt av Dr. Govindppa Ventkstswam (populært kjent som Dr. V) i Madurai, Tamil Nadu i 1976. Det har vokst til et nettverk av øyesykehus, og har hatt stor innvirkning på å utrydde katarakt, en utstrakt forekomst av blindhet  i India. Frem til i 2012 har Aravind behandlet nesten 32 millioner pasienter og utført 4 millioner operasjoner, de fleste av dem billige eller gratis, noe som gjør det til verdens største og mest produktive øyesykehus. Aravind Eye Care hospitalene er blitt rost og er en gjenstand for en rekke lignende tiltak over hele verden.
Primera División 1952–1953

Primera División  er den spanske toppdivisjonen i fotball. Den ble opprettet i sesongen 1929-30. Det spanske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen.
Feud

Handling

Sesongen handler om feiden mellom Bette Davis (Susan Sarandon) og Joan Crawford (Jessica Lange) under innspillingen av thrilleren Hva hendte med Baby Jane? (1962). Filmregissøren Robert Aldrich (Alfred Molina) prøver å sy sammen en ny film, men de to rivaliserende hovedrolleinnehaverne gjør jobben vanskelig. I tillegg til innspillingen av Hva hendte med Baby Jane?, skildrer serien det som hendte før og under Oscar-utdelingen i 1963, hvor Davis var nominert og ikke Crawford. Crawford og Davis møtes igjen under innspillingen av Hush… Hush, Sweet Charlotte (1964), men heller ikke denne gangen blir arbeidet en dans på roser.

Mottagelse

Bette and Joan fikk god kritikk. Fredrik Skaget Øien fra Filmpolitiet ga de to første episodene terningkast 5 og skrev: «Feud er et følsomt, fargerikt og lett satirisk tilbakeblikk på slutten av epoken som definerte Hollywood. [...] Susan Sarandon og Jessica Lange maler intense bilder av de falmende stjernenes maniske ønske om å bli akseptert – med enorme ego i bunnen, og voldsomme mengder smålig bitterhet og usikkerhet i overflaten. Alfred Molina er nær perfekt i rollen som regissøren som må forsøke å holde balanse i det følelsesmessige regnskapet under filminnspillingen. [...] Et godt manus, en levende framstilling av sekstitallet og overraskende mengder humor gjør de to første episodene en fornøyelse.» Gwen Ihnat fra The A.V. Club var også fornøyd og skrev i anmeldelsen av siste episode at «forholdet [mellom Davis og Crawford] kommenterer alderdom, kvinner, til og med vår egen personlige identitet: Hvem er vi, egentlig? Hva slags arv etterlater vi? Hva vil folk si om oss når vi er død?»
TV-serien ble nominert til ti priser under den 69. Primetime Emmy Award-utdelingen, blant annet for beste miniserie. Sarandon og Lange ble begge nominert til beste kvinnelige hovedrolle i en miniserie eller TV-film, mens Judy Davis og Jackie Hoffman ble begge nominert i birollekategorien. Molina og Stanley Tucci ble nominert til beste mannlige birolle i en miniserie eller TV-film. Serieskaper Ryan Murphy ble nominert til beste regi og beste manus for arbeidet med episoden «And the Winner Is... (The Oscars of 1963)», mens Jaffe Cohen, Murphy og Michael Zam ble nominert til beste manus for pilotepisoden.
Diadocidiidae

Utseende

Diadocidia- artene er ganske kraftige, gulbrune mygg med gråaktige vinger, og kan skilles fra andre soppmygg på vingeårenettet.

Levevis

Larvene lever i slimrør under råtnende tømmerstokker, og er trolig soppetere. Et par av artene er ganske vanlige, men lite er kjent om biologien deres. Alle de tre norsk artene ble fanget i en felle i Jostedalen, Sogn og Fjordane.
Henri Brisson

Liv og virke

Henri Brisson tok likesom sin far juridisk utdannelse. Han begynte sin yrkeskarriere som advokat og journalist. Sammen med Paul-Armand Challemel-Lacour grunnla han avisen La revue politique.

Politiker

Han sluttet seg til opposisjonen under Napoleon III og ble etter det annet keiserrikes fall i 1870 viseborgermester i Paris. Snart etter ble valgt til deputert for Paris; første gang den 8. februar 1871, og deretter i 1876, 1877 og 1881. Han var utpreget antiklerikal og tilhørte datidens ytterste venstre. 
Brisson kjempet særlig for innføring av allmen obligatorisk skoleundervisning. Årene 1881-85 var han president i deputertkammeret.

Statsminister 1885-1886

Etter statsminister Jules Ferrys avhang ble han den 6. april 1885 landets neste statsminister, og overtok samtidig justisministeriet. Etter parlamentsvalgene senere samme år trakk han seg tilbake den 7. januar 1886, idet han ikke hadde det ønskede flertall i ryggen for kredittopptak for Tongkingekspedisjonen.
Etter president Marie François Sadi Carnot død i 1894 kandiderte han uten hell for å bli hans etterfølger. Senere, i desember 1894, ble han på nytt president i kammeret 1894-98 og der tok han stor del i avsløringen av Panamaskandalen.

Statsminister 1898

I juni 1898 dannet Brisson ministerium i en av Dreyfusaffærens uroligste perioder. Han tok - likesm i sin første regjeringsperiode - også på seg en portefølje i tillegg til statsministervervet; han var denne gang også innenriksminister. Hans oppriktighet under løsningen av Dreyfusaffæren gjorde ham høyt skattet i befolkningen. Likevel måtte han tre tilbake med sitt ministerium den 1. november 1898.
I 1899 var han atter presidentkandidat, men tapte for Felix Faure. Han støttet Pierre Waldeck-Rousseaus og Émile Combes ministerier. Han kjempet för lovene vedrørende religiøse ordener og loven om skille mellom stat og kirke. 
Årene 1904 og 1906-12 var han atter president for deputertkammeret - i mai 1906 var han blitt valgt med 500 av 581 stemmer.
Blant Brissons skrifter kan fremheves La Congrégation, aperçu historique (1902) og Souvernirs. L'affaire Dreyfus (1908).
Gerda Hasselfeldt

Bakgrunn, utdannelse og yrke

Hun er datter av politikeren Alois Rainer, som satt i parlamentet fra 1965 til 1983. Gerda Rainer tok Abitur i 1969, og studerte sosialøkonomi ved Ludwig-Maximilians-Universität München og Universität Regensburg. I 1975 tok hun hovedfag. Frem til 1987 arbeidet hun ved Bundesanstalt für Arbeit, fra 1985 som leder for avdelingen for yrkesrådgivning ved arbeidskontoret i Deggendorf.
Hun er gift og har to barn.

Politisk virke

Hun ble medlem av CSU i 1969. I 1987 rykket hun opp som fast medlem av Forbundsdagen, etter at Franz Josef Strauß trakk seg fra parlamentet. Hun har bl.a. vært finanspolitisk talskvinne for CDU/CSU-fraksjonen og parlamentarisk nestleder med ansvar for forbrukervern, ernæring, landbruk, kommunalpolitikk og turisme. Siden 1990 har hun vært direktevalgt til Forbundsdagen fra valgkretsen Fürstenfeldbruck.
Hun ble innvalgt i CSU-styret i 1989, og fra 1991 til 1995 var hun leder for CDU/CSUs kvinneorganisasjon (Frauen-Union) i Bayern.
Helmut Kohl utnevnte henne til bygningsminister 21. april 1989. Etter at koalisjonspartneren FDP gjorde krav på denne ministerposten for Irmgard Schwaetzer, ble hun utnevnt til helseminister den 18. januar 1991. Hun trakk seg som minister av helsegrunner 5. mai 1992.
I forkant av valget i 2005 ble hun gitt plass i Angela Merkels påtenkte kabinett, dersom CDU/CSU fikk flertall sammen med FDP.

Utmerkelser

Gerda Hasselfeldt mottok 20. juni 2001 Den bayerske fortjenstorden.
Ankola fan

Utseende

En mørkbrun smyger med et påfallende, lyst tverrbånd i forvingen.

Utbredelse

Arten er utbredt i sentrale deler av Afrika, fra Kamerun i vest til Kenya i øst.
Relativ datering

Relativ datering er en metode for å datere arkeologiske strukturer eller funn basert på hvordan de befinner seg tidsmessig eller formmessig i forhold til andre. Dette i motsetning til absolutt datering, der selve materialet dateres.
Relativ datering kan foretas ved stratigrafisk datering, typologi eller klimatisk datering.
Ved hjelp av relativ datering kan man i en del tilfeller komme frem til en absolutt datering. Et eksempel på dette finner man i gresk keramikk, der man har visse kjente dateringer, og ved hjelp av typologien kan i de fleste tilfeller fastlegge hvor langt unna dette en gitt vase befinner seg og dermed datere den innen en rimelig feilmargin. Når det ikke er mulig å nå frem til en absolutt datering har allikevel typologien en viktig funksjon, ettersom den bidrar til forståelsen av et funnsteds kronologi.
Grimstad Svømmeklubb

Historikk

Ved starten i 1934 bestod av dame og herreparti, samt gutte- og pikeparti for de under 16 år. Ved starten i 1934 var det 20 herrer og fire damer som var medlemmer, samt 19 gutter og 16 jenter.

Arkiv

Det historiske arkivet etter Grimstad svømmeklubb befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder styreprotokoller, postjournal, korrespondanse, stevneprotokoller, avisutklipp og diverse.
Organist

Organist er en felles betegnelse på enhver person som spiller orgel, men også en yrkestittel på personer ansatt i kirke med ansvar for kirkemusikalsk virksomhet, som også kan omfatte korledelse, konsertvirksomhet og annet kulturarbeid knyttet til menigheten.

Yrkesmulighet

Det har aldri vært nok utdannede organister til å dekke behovet i alle landets menigheter og kirker. I mange mindre kirker på landet er stillingene derfor ofte bemannet med personer uten kantorkompetanse, og stillingene er ofte små. Tidligere var kantoren eller organisten ofte en musiker som var leid inn til leilighetsvise tjenester, og det var ikke et yrke man normalt kunne leve av. I de større byene var organiststillingen i hovedkirken ofte kombinert med stilling som stadsmusikant, som i praksis innebar at man var en slags lokal kultursjef med ansvar for å arrangere konserter, dirigere flere kor samt ha musikkundervisning i den videregående skole.  
Fr 1970-tallet og utover ble organistyrket mer regulert og det ble opprettet en rekke heltidsstillinger eller i noen tilfeller kombinasjonsstillinger med undervisning i kulturskole.  
Mangelen på kompetent arbeidskraft har ført til at en rekke utenlandske organister lenge så på Norge som et attraktivt arbeidsmarked. Lønningene her var vesentlig høyere enn der hvor de kom fra. I første omgang kom et stort antall engelske organister, deretter har det kommet mange fra Nederland, Tyskland og fra en rekke østeuropeiske land, i første rekke Russland, Ukraina og Bulgaria.  
Arbeidets art gir organisten som regel gode muligheter til å påvirke arbeidshverdagen sin selv og til å prioritere arbeid man er særlig motivert for. Men mye arbeid er lagt til ubekvemme tider i helger og på kveldstid.
Fobos-programmet

Fobos-programmet bestod av to romsonder (Fobos 1 og Fobos 2) som ble sendt opp av Sovjetunionen. Fobos-programmet hadde som oppgave å studere planeten Mars og dens måner Phobos og Deimos.
Fobos 1 ble skutt opp 7. juli 1988 mens Fobos 2 ble skutt opp 12. juli samme år.
Fobos 1 gikk tapt 2. september 1988 på grunn av en programmeringsfeil som gjorde at romsonden vendte solfangerne vekk fra solen, noe som medførte at batteriene gikk tomme.
Fobos 2 nådde frem til Mars og samlet inn data om planeten og dens måne Phobos. Rett før den siste delen av oppdraget, da romsonden skulle fly i en høyde av 50 m over overflaten og sette ned to landingsfartøy, en mobil enhet (kjent som "frosk") og en stasjonær plattform, mistet man kontakt med romsonden. 27. mars 1989 ble Fobos-programmet avsluttet siden man ikke lengre kunne få kontakt med Fobos 2.
Holstvollen

Holstvollen var en utmarksplass ryddet tidlig på 1700-tallet som lå nordvest i Bymarka i Trondheim. Plassen lå nordvest for Holstdammen og like sør for de tverrbratte stupene ned mot Trondheimsfjorden ved Løftan og St. Olavsspranget. Rådmannen Lorentz H. Holst tok eierskap over plassen på 1720-tallet, som da var et «oppryddet Fjeldengestykke», og gav plassen sitt navn etter ham. Holst fikk oppført nye hus på plassen, samtidig som han også demmet opp Holstdammen.
Eiendommen på 500 mælinger eller rundt 475 dekar (sammen med arveplassen Myra) ble i 1765 festet bort av magistraten til et konsortium bestående av Gjert Horneman, Henrik Lysholm, Knut Thode og Peder Iversen, som sammen eide vannmølla ved Trolla. I 1812 ble Holstvollen overdratt som arvefeste til Jon J. Klet, og eiendommen skiftet deretter flere eiere utover 1800- og 1900-tallet. I 1971 ble Holstvollen overdratt av Trondheim kommune, og kommunen har etter dette forsøkt å selge eiendommen til lag og foreninger med bruksbegrensninger knyttet til beboelse, vegtilknyttning og kommersiell virksomhet. Prosjektet ARV, som var knyttet til NTNU og HiST, ønsket i 2005 å bygge en fortidspark på Holstvollen. I 2007 ble Holstvollen leid ut i tre år til ARV, som søkte om dispensasjon fra bruksbestemmelsene, men som fikk avslag og som deretter annullerte kontrakten med kommunen.   
Holstvollen bestod av fem bygninger, blant annet et våningshus på 160 m² bruksareal samt driftsbygning og stabbur. Hovedhuset ble oppført i siste halvdel av 1800-tallet, mens øvrige bygninger er oppført i perioden 1920–1930.
Bygningmassen var lenge preget av forfall etter at Trondheim kommune overtok, med blant annet hærverk over lengre tid og påvisning av ekte hussopp i hovedhuset. Området var også gjengrodd. Bygningene ble revet i 2017.  
I områdene vest for Holstvollen finnes det flere gruveganger og stoller etter utgivelse av i underkant av 30 mutingsbrev for kobber- og svovelkis i perioden 1860 til 1930. Fra Damhaugen går det en mye brukt tursti mot nord forbi Holstvollen mot utkikkspunktet St. Olavsspranget. Denne stien ble anlagt som driftsvei fra nordre Tømmerdal til Klemetsaunet av forstmann Johannes Schiøtz i 1904.
Jektavik

Jektavik ferjestø ligger på østsiden av øyen Stord i Hordaland. Ruten fra Jektavik går til Nordhuglo og Hodnanes og trafikkeres av ferjen MF «Folgefonn» . Jektavik ligger ca. 15 min kjøring fra Leirvik, ved siden av E39.
Den sorte dame

Den sorte dame er sjørøverskipet til Terje Formoes oppdiktede sjørøverskikkelse Kaptein Sabeltann.
En modell i full størrelse ble bygd ved Risør Trebåtbyggeri under ledelse av Ole Jacob Broch og Ingar Sørensen i 1993 som kulisse til teaterforestillinger med Kaptein Sabeltann i Dyreparken i Kristiansand. Det var sistnevnte som sto for designet av skuta. Det tok kun 3 måneder fra byggingen startet til sjøsettingen i Risør. Den ble døpt av Wenche Foss på Aker Brygge i 1994. Den ble så seilt til Kristiansand.
Da Den sorte dame hadde tiårsjubileum i 2003, fikk gjestene møte skuespillere utkledd som Kaptein Sabeltann og hans menn ombord i båten hver gang den kjørte. Våren 2005 ble Den sorte dame restaurert.
Osfossen

Laksetrapp

Norges eldste laksetrapp, bygd i 1870, er på sørsiden av fossen. Trappen er trolig også den tredje eldste kulpetrappen i verden. Trappen ble konstruert av den irske laksefiskeren William T. Potts i samarbeid med fiskerikonsulent Carl Bruun. Trappen er sprengt ut i berget og bringer fisken opp et fall på 11,5 meter, lengden på trappen er ca. 45 meter, og den har stigningsforhold nær 1:4.

Kraftutbygging

Den første kraftutbyggingen i Gaularvassdraget skjedde i 1912, da bonden Halvor Lervik bygde kraftverk under Osfossen.
Det ble i 2003 gitt konsesjons fra NVE til bygging av mikrokraftverk i fossen, den var da vernet som en del av Gaularvassdraget i Verneplan IV for vassdrag.
Svenska Jägareförbundet

Medlemstall

Ved utgangen av 2015 hadde forbundet drøyt 151 000 medlemmer. Ved utgangen av 2018 hadde antallet medlemmer sunket til 149 500
Hessens landdag

Historie

Den hessiske landdagens forløper var Storhertugdømmet Hessens landstender. I 1919 ble Hessens landdag, med det offisielle navnet Landtag des Volksstaates Hessen, etablert med sete i Darmstadt. Landdagen ble avskaffet 30. januar 1934 gjennom en føderal lov som fratok delstatene deres selvstyre. I 1946 ble den hessiske landdagen gjenopprettet som Hessischer Landtag, med sete i Wiesbaden.
Momek

1998–1999

Momek konsernet startet opp i 1998 av Wiggo Dalmo, under den avdelingen som i dag (2014) heter Momek Fabrication AS. Det begynte som et enkeltmannsforetak i Mo Industripark. Dalmo var utdannet industrimekaniker og det var denne tjenesten enkeltmannsforetaket tilbød.
Tanken bak Momek var egentlig at det skulle drives privat og skulle være maks 6 ansatte. På grunn av store endringer i industrien, viste det seg at etterspørselen etter mekanikere var ganske stor ved Mo Industripark. Dermed var målet med 6 ansatte nådd allerede innen utgangen av det første året.
Enkeltmannsforetaket gikk over til Momek Fabrication AS i 1999 som i dag er et av datterselskapene. Selskapet arbeider med å bearbeide metaller til interne og eksterne virksomheter on- og offshore.

Momek i dag (2012–2014)

Momek er i dag en av Nord-Norges største verkstedkonsern og har ca 350 ansatte fordelt på de ulike datterselskapene. Selskapet holder fortsatt til i Mo Industripark, hvor de har verkstedslokaler og administrasjonsbygg. Etter flere år med betydelig vekst nådde de i 2013 en årsomsetning på 500 millioner norske kroner. I 2012 kjøpte HiTecVision opp over 50% av Momek As, og ble industriell og finansiell eier av bedriften. HiTecVision er en av Europas største investorer innenfor olje- og gassvirksomhet.
Momek har i dag en juridisk struktur som gjør at selskapene samarbeider internt på flere plan.

Nevneverdige prosjekter

Sydvaranger Gruve
I 2009 ble det avgjort at utvinning av jernmalm i Sydvaranger gruve i Kirkenes skulle gjenopptas. Da inngikk Momek Group AS en avtale med Sydvaranger Gruve AS om at Momek skulle bistå i gjenoppbyggingen av gruveverket. Selve stålproduksjonen ble utført i Mo Industripark og er til nå det største prosjektet Momek har hatt målt i antall arbeidstimer og ansatte involvert.
Svea, Svalbard
I 2010 inngikk byggdivisjonen til Momek Group en avtale med Store Norske Spitsbergen Kullkompani AS, om en totalrentreprise av et oppredningsverk på 1.200m2. Oppredningsverket er bygd for å skille ut koks av massen som tas ut av gruvene på Svalbard. Prosjektet ble ferdigstilt sommeren 2011.
Subsea 7
I 2013 inngikk Momek Group en kontrakt med Subsea 7 som omhandlet leveransen av tilsammen 35 sugeanker til Aasta Hansteen-feltet i Norskehavet. Sugeankrene skal produseres og leveres av Momek Group ved utgangen av 2014, og den samlede vekten på denne leveransen vil være opp mot 3000 tonn.Dette er hittil den største kontrakten Momek Group har hatt per dags dato.
Sankt Gregor den stores orden

Sankt Gregor den stores orden (latin: Ordo Sancti Gregorii Magnii) er en pavelig orden. Den ble innstiftet 1. september 1831 av pave Gregor XVI, syv måneder etter at han ble valgt til pave. Ordenen er oppkalt etter pave Gregor I med tilnavnet «den store», pave fra 590 til 604. Ordenen ble innstiftet for å kunne belønne innbyggere i Kirkestaten, særlig slike som ikke var adelige og som dermed ikke ble tildelt Kristusordenen eller Den gylne spores orden. Sankt Gregor den stores orden rangerer etter Den gylne spores orden, som den fjerde av de fem ordener i Den katolske kirke.

Tildeling

Ordenen ble opprinnelig tildelt både for sivile og militære fortjenester og ble i særdeleshet bruk som belønning for dem som forsvarte kirkens verdslige makt i de italienske statene der kirken også utøvde den verdslige myndighet. Senere har ordenen blitt til en allmenn fortjenstorden, som tildeles for innsats for Den katolske kirke. Tildeling for militære fortjenester er ikke lenger vanlig. Kvinner er siden 1994 tildelt ordenen på lik linje med menn. Nominasjon skjer gjennom det biskopene og behandles av den pavelige nuntius for de respektive land. Nominasjoner sendes så til statssekretariatet i Vatikanet.

Norske innehavere

Ordenen er også tildelt nordmenn. Et eksempel på en norsk mottagere er pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus, som var innehaver av storkors av Sankt Gregor den stores orden. Diplomat og ambassadør Per Thee Nævdal var også innehaver av ordenen. Lars Roar Langslet ble i 1980 utnevnt til kommandør med stjerne av ordenen. Norges ambassadør til Den hellige stol 2009–2013, Rolf Trolle Andersen, mottok i 2014 storkorset av ordenen.
Luftwaffes ærespokal

Historie

Pokalen ble introdusert av Riksmarskalk Hermann Göring 27. februar 1940, og var tiltenkt flypersonell i Luftwaffe i det tredje rike. Tyske arkiver forteller at ca. 58 000 stk ble utdelt «på papiret», mens kun ca. 14 000 faktisk ble utdelt.

Design

Den ble laget i to typer metall, «835» sølv og nysølv. Den er ca. 20 cm høy og 10 cm i diameter. Den ble laget i tre deler, og så satt sammen til en enhet. På advers er det to ørner i kamp med hverandre, mens et uthevet Jernkors er på revers. På sokkelen er det ekeblader med ekenøtter rundt pokalen med plass til inskripsjon av mottakers navn under. Helt nederst står: «Für besondere Leistung im Luftkrieg» (for utmerkelse i luftkamp). Sølv-versjonen veier 420 gram mens den i nysølv veier 400 gram.

Mottakere

Utmerkelsen ble gitt til flygende personell i Luftwaffe som utmerket seg i luftkamp og hadde mottatt Jernkorset 1.klasse, men ikke hadde utmerket seg nok til å få Jernkorsets ridderkors.
Bueskyting under Stillehavslekene 2003

Bueskyting under Stillehavslekene  2003. Bueskyting var en av flere sporter som var med i de tolvte stillehavslekene som ble arrangert i Suva på Fiji i perioden 28. juni til 12. juli 2003. Det var fjerde gangen som bueskyting var med på programmet under stillehavslekene. Det var tolv øvelser, seks for menn og seks for kvinner. Ny-Caledonia ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Tahiti med fire.
Otto Rungs Forfatterlegat

Otto Rungs Forfatterlegat  er et dansk legat som ble opprettet i 1960. Første utdeling var i 1961 og var på 2 000-2 500 kroner. Legatet er oppkalt etter forfatteren Otto Rung.