Skomvær fyr

Bakgrunn for etablering av fyrstasjonen

Røst ble første gang nevnt i 1829 som et passende sted for et nytt fyr. Den statlige fyrkommisjonen av 1855 hadde en plan om en sammenhengende rekke av fyr fra Halten-øyene i Sør-Trøndelag til Vardø i Finnmark. Etter at det ble etablert kystfyr på Halten i 1875, Træna i 1877, Andenes i 1859 og Fruholmen i 1866, var turen kommet til Røst. Forslaget om å bygge en fyrstasjon på øya Skomvær, rundt 17 km fra Røst, kom i 1878. Med dette kystfyret ville den store avstanden mellom Træna fyr i sør og Andenes fyr i nord bli halvert. Stortingskommisjonen var imidlertid betenkt fordi et så fjerntliggende anlegg ville bli kostbart og dermed gå ut over midlene til andre fyr. Bevilgningene ble allikevel gitt i 1884. Fyrdirektør Didrik Rye kontaktet høsten 1885 fyrbyggkontrollør Martin Mork for å diskuterer oppdraget med å bygge fyret. Mork dro på befaring og våren etter startet arbeidet på øya Skomvær.
Skomvær fyr var det fjerde større kystfyret som ble bygget i Nordland før 1900. De andre fyrene var Åsvær, Træna og Andenes. Det var ytterligere 20 andre bemannede fyr i fylket. Etter 1900 ble det bygget tre nye kystfyr, nemlig Landegode, Litløy og Anda.

Bygging

Da arbeidslaget på 42 mann startet på byggearbeidet våren 1886, var det snø og uvær. Til å beskytte seg mot været brukte arbeidsfolkene et båthvelv som de forsøkte å holde varmen under. I tillegg bød arbeidsformannen karene på dram for å holde motet oppe. Sokkelen og jerntårnet ble montert denne sommeren, og 1. oktober 1887 ble fyret tent.
Alle bygninger på fyrstasjonen ble bygget av betong. Dette var da et nesten nytt byggemateriale i Norge; det første betonganlegget til Fyrvesnet var Pirholmen fyr bygget i 1875. Det viste seg at bygninger av betong var kalde og fuktige, ettersom isolasjonsmaterialer var lite utviklet på denne tiden. En annen ulempe med bygninger av betong var at vedlikeholdet ble mer kostbart enn en hadde regnet med. Dette førte til at tømmerhus senere ble valgt der det var mulig.
Bygningene ble satt opp tett i en klynge ved fyrtårnet og bestod av maskinhus, boliger, oljetanker og radiomast. Et stykke unna ble det satt opp naust og landing (kai).
Fyrtårnet er 31,7 meter høyt og ble skrudd sammen av støpejernsplater. Det er et 1. ordens  linseapparat, og et bifyr med en 4. ordens linse i fyret. Tårnet står på øyas nordlige del, på det høyeste punktet som er 18 meter over havet.

Drift og avfolkning

Bifyret ble opprettet i 1932, og samme år ble det satt opp tåkesignal og diafon. I 1978 ble det montert nautofon. Videre ble fyret automatisert og avfolket i 1978.
Fyrstasjonen ble planlagt for fyrvokter med to assistenter, med husrom for familiene til disse. Det ble oppført to bolighus av betong; fyrvokteren med familie fikk et hus, mens de to assistentene fikk en tomannsbolig. Det ble også oppført egne uthus med fjøs.
Den 15. september 1959 gikk det amerikanske malmskipet SS «Pelagia», på veg til Baltimore fra Narvik, ned 40 km vest av Skomvær fyr. 33 av mannskapet omkom, mens 5 overlevde. Årsaken til havariet var dårlig vær med sterk vind og store bølger.
I 1999 ble fyrstasjonen fredet som et kulturminne. Etter avbemanningen av fyret i 1978 sto fyrvokterboligen til forfall i mange år. I tiltakspakken som regjeringen la frem i forbindelse med finanskrisen fra 2008, fikk Kystverket tildelt midler for oppussing av Skomvær fyr, og i 2009 ble arbeidet med fyrvokterboligen startet. Året etter fortsatte arbeidet med selve fyrtårnet og andre bygninger.
Skomvær er en del av Røstøyan landskapsvernområde.

Tekniske fyrdata

Fyrtårnet er heldekkende rødt med en hvit sokkel. Fyrkarakteren er FI(2) W 30s, det vil si to hvite lysblink hvert 30 sekund. Lysets høyde over havet er 47 meter og lysvidden er 19 nautiske mil. Bifyrets karakter er F W, altså fast, hvitt lys. Lyshøyden for bifyret er 27 meter over havet og lysvidden 15 nautiske mil. Lysstyrken for hovedfyret er 2 007 300 candela og for bifyret 170 000 candela. Brenntiden er fra 4. august til 2. mai.