google/wiki40b huggingface dataset:
Ub Iwerks

Bakgrunn

Ub Iwerks var sønn av Eert Ubbe Iwwerks, som immigrerte til USA i 1869 fra landsbyen Uttum i Ostfriesland (nordvestre Tyskland, nå del av Krummhörn). Ubs fulle navn, Ubbe Ert Iwwerks, dukker opp i Alice Comedies; senere forenklet han navnet.

Karriere

Iwerks var 18 år da han ble kjent med Walt Disney. De var kolleger ved Pesman-Rubin Commercial Art Studio i Kansas City. I 1920 gjorde de et lite vellykket forsøk på å starte et eget firma. Deretter arbeidet de i et reklamefilmfirma i Kansas City. Firmaet laget animasjonsfilmer for lokale kinoer. 
Iwerks og Disney utfylte hverandre. Iwerks var en meget rask og fleksibel kunstner, mens Disney hadde ideer, visjoner og forretningstalent, og da Disney åpnet sitt eget tegnefilmstudio i 1923, ble Iwerk invitert til å arbeide der med ham. Han laget de to første Mikke Mus-filmene, Plane Crazy og Gallopin' Gaucho, begge i 1928. Disse var stumfilmer, og etter at publikum året før hadde opplevd The Jazz Singer, som var den første spillefilmen med lyd, var det dét de ville ha. Disney, som alltid var villig til å prøve ny teknologi, bestemte seg da for å lage en Mikke Mus-film med lyd, og i november 1928 kom Steamboat Willie, med Disney og Iwerks som ansvarlige. Denne ble svært populær.
I 1930 forlot han Disneys studio etter en uoverensstemmelse med Walt Disney. Han var blitt tilbudt økonomisk støtte av forretningsmannen Pat Powers, så han kunne åpne sitt eget animasjonsstudio samme år. Her laget og utga han mange filmer om figuren «Flip the Frog». Han utviklet også sitt eget multiplankamera i 1934. I motsetning til Lotte Reinigers multiplankamera, som hadde glassplatene montert over hverandre, hadde Iwerks kamera glassplater stående bak hverandre med ulik avstand fra kameraet. Iwerks kamera ble brukt i flere Disney-filmer etter at han kom tilbake dit i 1940, som tekniker, ingeniør og oppfinner.
Iwerks tegnefilmer holdt et høyt kunstnerisk nivå, men handlingen i dem var sjelden fengslende, og han klarte heller ikke å utvikle figurer som var sjarmerende og artige nok til å sikre suksess. Han stengte studioet sitt i 1936, og laget tegnefilmer for andre produsenter frem til 1940, da han vendte tilbake til Walt Disneys studio. Da han kom tilbake dit, fikk han frie hender til å arbeide med teknisk utvikling, og sørget for at filmsjangeren gjorde store fremskritt. Han klarte å kombinere animasjon og realfilm som for eksempel i Mary Poppins (1964). Han hjalp også til med å utvikle attraksjoner i Disneys fornøyelsesparker i California og Florida. Han ble hos Disney til sin død i 1971.
Frieda Dalen

Før krigen

Frieda var egentlig fra Skedsmo, litt nord for Kristiania. Efter examen artium 1915 og Oslo lærerskole i 1916 var hun lærer ved Grefsen skole fra 1919 til 1936. Fra 1936 til 1946 jobbet hun ved Sagene skole der Anna Sethne var sjef. Hun tok Statens gymnastikkskole 1936 og fikk  delta under Sommer-OL 1936, som medlem i en oppvisningstropp i turn. Med Cappelens stipend ble det studieopphold ved Universitetet i Wien i 1936, og fra 1938 til 1940 var hun assistent til den tyske skolepsykolog Charlotte Bühler (1893–1974), som drev pedagogisk-psykologiske eksperiment frem til den tyske invasjon da hun rømte til USA.

Under krigen

I 1941 ble det kurs i pedagogisk statistikk. Under den andre verdenskrig ble hun fengslet i 1944 i Åkebergveien (Oslo).  Hun hadde nemlig vært i ledelsen for Hjemmefronten, mer spesifikt i Koordinasjonskomitéen som fantes fra 1944.

Efter krigen

Hun var en av de norske delegatene sendt til FNs første generalforsamling i London. Der holdt hun en tale og ble dermed første kvinne som talte. Frieda satt også i UNESCO-råd. I lærergjerningen hadde hun i 1946 meldt overgang fra Sagene skole til  Rosenhof skole for å tiltre som overlærer. Hun satt som leder for Norges Lærerinneforbund 1946–55, der hun hadde sittet som sekretær siden 1937.  For Norske kvinners nasjonalråd  var hun nestformann fra 1952 til 1958.
I 1965 ga de henne Kongens fortjenstmedalje i gull.

Familie

Hun var datter av  Ada Emilie Andersson (1872–1957) og Carl Jensen (1869–1954). Faren jobbet ved jernbanen. I 1939 giftet hun seg med Olaf Dalen (1896–1965), som var sønn av Hans Olsen Dalen (1860–1936), borgermester i Notodden.
Wonderland by Night

«Wonderland by Night» (Tysk tittel: «Wonderland bei Nacht») er en tysk melodi skrevet av Klaus Günther Neumann. Den var Bert Kaempferts første hit med sitt orkester.Engelbert Humperdinck spilte inn en sangversjon. Den ble utgitt på hans album A Man Without Love (1968).

Norsk versjon

C.C. Bøyesen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Nattens drømmeland».
Van Allen-beltene

Van Allen-beltene eller Jordens strålingsbelter er to torusformede belter med elektrisk ladede partikler, hovedsakelig protoner og elektroner, som er fanget av jordens magnetfelt.
Det indre strålingsbeltet ble påvist 31. januar 1958 ved hjelp av geigertelleren ombord på den første amerikanske satellitten, Explorer I. Det består for det meste av protoner med energi opp mot 600 MeV, og befinner seg mellom 700 og 6 000 km over jordoverflaten. Protonene i det indre strålingsbeltet oppstår når kosmisk stråling kolliderer med atomer i atmosfæren.
Det ytre strålingsbeltet strekker seg fra omtrent 15 000 til 25 000 km over jordoverflaten. Det består hovedsakelig av elektroner, og varierer i intensitet etter solvindforholdene. Partiklene i det ytre beltet inkluderer også ioner, for det meste protoner, men også en liten prosentandel alfapartikler og oksygenioner.
Van Allen-beltene er oppkalt etter den amerikanske fysikeren James Van Allen, som ledet utviklingen av de vitenskapelige instrumentene på satellittene Explorer I og Explorer III. Det er påvist tilsvarende strålingsbelter rundt andre planeter og himmellegemer som har magnetfelter sterke nok til å fange opp romplasma.

Den søratlantiske anomali

Van Allen-beltene ligger symmetrisk med jordens magnetiske akse. Siden denne ikke er sammenfallende med rotasjonsaksen, er strålingen fra det indre strålingsbeltet sterkest i området rundt Sør-Atlanterhavet og svakest nord i Stillehavet. Dette innebærer blant annet at satellitter som går i en bane over «den søratlantiske anomali» er ekstra utsatt for stråling.
Hubble-teleskopet var opprinnelig utstyrt med seks gyroskoper, hvorav bare fire var beregnet for bruk ved observasjoner og de to resterende var reserver. Bare ett år etter oppskytningen i 1990 var to av gyroskopene satt ut av spill, delvis på grunn av økt stråling over den søratlantiske anomali. Idag er bare to av gyroskopene i drift, og Hubble-teleskopet utfører på grunn av den økte risikoen for strålingsskader ikke observasjoner når det passerer dette området.

Menneskeskapte strålingsbelter

9. juli 1962 utførte USA den kjernefysiske prøvesprengningen Starfish Prime høyt oppe i atmosfæren. Prøvesprengingen fant sted 400 km over Johnston Island i Stillehavet, og frigjorde energi tilsvarende 1,4 megatonn TNT. Enkelte av betapartiklene som oppstod etter sprengingen kolliderte med andre partikler i atmosfæren, og skapte et glødende lys på himmelen.
Glastonbury Tor

Glastonbury Tor er en ås i Glastonbury i Somerset i England. Toppen hever seg 145 meter over landskapet omkring, kalt Summerland Meadows. På toppen står ruinen St. Michael's Tower. Stedet forvaltes av National Trust og har status som Scheduled Ancient Monument.
Tor er et lokalt ord av keltisk opphav som betyr «bergutspring» eller «ås». Åsen var tidligere omgitt av sump og stakk opp av denne som en øy. Like ved åsen ble det ved utgravninger fra 1892 til 1908 funnet en landsby fra jernalderen. Stedet har andre fornminner, også fra romertiden. Det er knyttet til legenden om kong Arthur. Tårnet på toppen tilhørte middelalderkirken St. Michael's og ble restaurert i 1804.
Brussel-traktaten (1965)

Brussel-traktaten (fusjonstraktaten) ble signert i Brussel 8. april 1965, og trådte i kraft 1. juli 1967. Gjennom sammenslåinger (fusjoner) av organisasjonsledd, førte traktaten til dannelse av Europakommisjonen og Den europeiske unions råd.

Historie

Traktatens fulle tittel var Traktaten for etablering av et felles råd og en felles kommisjon for De europeiske fellesskapene, også kalt Fusjonstraktaten.
Traktaten samlet den organisatoriske strukturen til det europeiske kull- og stålfellesskap, Det europeiske økonomiske fellesskap (EEC) og det europeiske atomenergifellesskap i et felles regelverk, og erstattet på denne måten to tidligere traktater, EKSF-traktaten fra 1951 og en traktat signert i Roma den 25. mars 1957, samme dag som Roma-traktaten).
Brussel-traktaten definerte Europakommisjonen og Rådet for Den europeiske union som de regjerende organer for alle tre institusjoner, og lovfestet et felles budsjett for de tre europeiske fellesskapene. Navnet De europeiske fellesskap ble tatt i bruk etter traktatens ikrafttreden.
Grimstorp

Grimstorp er et tettsted i Nässjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 344 innbyggere.
Boricyrtinus

Utseende

En ganske liten, brunsvart trebukk. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen, det innerste leddet forstørret, litt krumt. Pronotum er litt lengre enn bredt, brunsvart, med lett rundede sider, ved roten innsnevret slik at det er en "krage" mellom pronotum og dekkvingene. Dekkvingene er parallellsidige, ganske kraftig punkterte, rødbrune med en stor, brunsvart og en mindre, hvitaktig skråflekk i den bakre delen.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Puerto Rico.
Gebhard Moltke

Utmerkelser

Moltke var ridder av Dannebrogsordenen, ridder av Elefantordenen og Dannebrogsmann.
Årets traktor

Årets traktor er en europeisk kåring hvor 20 journalister, en fra hvert land, kårer den fremste av siste års nye traktorer. Vinneren får bruke tittelen hele følgende år. Også kjent som Tractor of the year. Kåringa har eksistert siden 1998. 
Journalistene representerer ledende landbrukstekniske fagtidsskrifter. 
Norge er representert av fagbladet Bedre Gardsdrift.
12. bakke-til-bakke-missilbrigade

12. bakke-til-bakke-missilbrigade (russisk 12-я ракетная бригада) er en russisk missilbrigade underlagt 58. kombinerte armé i Søndre militærdistrikt. Brigaden er forlagt til Mozdok.

Organisering

Organiseringen av brigaden kan være standard bakke-til-bakke-missilbrigade med Iskander
Tuberkulosehjem

Et tuberkulosehjem var et sted for personer som led av tuberkulose. De ble etablert som tilskudd til de etablerte sanatoriene, spesielt i distriktene. I tillegg til sykesøster bestod personalet av aktivitør, kantinepersonale, vaktmester og assistenter, og et tuberkulosehjem var således ikke å oppfatte som et medisinsk behandlingssted; lege kom på ukentlige besøk til hjemmet.
I 1935 hadde Norske Kvinners Sanitetsforening, som den største aktør på dette markedet, tilsammen 135 slike hjem i drift, på en tid da det ellers var atten sanatorier i Norge. Etter andre verdenskrig var sykdommen i sterk tilbakegang, og de fleste tuberkulosehjem fikk andre virkefelt, for eksempel som hjem for pasienter med psykiske lidelser. De få tuberkuløse pasientene som ennå fantes, ble overført til nyetablerte lungeavdelinger ved alminnelige sykehus.
Syrictes

Utseende

Middelsstore (ca. 20-25 millimeter), kraftige, nokså blankt svarte hornbiller. Undersiden er kledt med lange, rødbrune hår. Hannen har et kort horn i pannen.

Levevis

Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar noen få måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Chelopech Hill

Chelopech Hill (bulgarsk Halm Tsjelopetsj) er en isdekt ås med en høyde opp mot 946 moh. ved den nordre foten av Detroit Plateau på Trinityhalvøya ytterst på Antarktishalvøya. Den ligger oppunder Russell West-breen i nord.
Chelopech Hill ligger 1,63 km nord-nordvest for Mount Schuyler, 4,07 km øst for Zlatolist Hill, 12,95 km sør for Mount Ignatiev i Srednogorie Heights og 1,9 km vest-sørvest for Sirius Knoll.
Åsen ble navngitt av Bulgarias antarktiske stedsnavnskommisjon i 2010 og er kalt opp etter bebyggelsen Tsjelopetsj vest i Bulgaria.
Grunnkretser i Saltdal kommune

Grunnkretser i Saltdal kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Saltdal kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Lierdalen

Lierdalen er en dal som strekker seg fra Sylling i nord til Lier ved Drammensfjorden i sør. Gjennom dalen renner Lierelva.
Omtrent midt i dalføret ligger Lierbyen. Fra Lierbyen og nordover går en lite trafikkert 18 km lang bilvei langs den tidligere Lierbanen som ble lagt ned i 1936. Veien går nordover til Sylling og Holsfjorden.
I Lierdalen dyrkes store mengder frukt og grønnsaker, noe som gjenspeiles i Liers kommunevåpen, som viser en epleblomst.
Landskapsformene viser spor etter slutten av siste istid med blant annet tre endemorener: Egge-morenen, Meren-morenen og Sylling-morenen. Over morenene ligger marin leire. Dissene områdene benyttes til jordbruk. Egge- og Meren-morenen benyttes også til grustak. Sylling-morenen demmer opp Holsfjorden i Lier.
Før landhevingen etter istiden var Lierdalen en fjordarm som forbandt Holsfjorden med Drammensfjorden.
Elnes

Elnes er et område og grunnkrets beliggende på vestsiden nord i Hakadal i Nittedal kommune.
Elnes er en innfallsport til Nordmarka da både skiløype og skogsbilvei mot Nordmarka starter her.
Fram til mai 2006 var Elnes også stoppested på Gjøvikbanen.
I området nord for Elnes finnes store løsmasseavsetninger (morene) og området er en mulig grunnvannsressurs og beredskapskilde.
Forsvaret hadde tidligere beredskapslager og mobiliseringsplass ved Elnes; Elnes Leir. Rett nord for Elnes Leir ble det på 1980-tallet bygget forsøksanlegg for bølgekraft. Anlegget er ikke lenger i bruk.
Fairytale of New York

«Fairytale of New York» er en populær julesang av den irske folk/punk-gruppen The Pogues. Sangen er skrevet av Pogues-medlemmene Jem Finer og Shane MacGowan. Den ble først sluppet på singel i 1987 og var deretter med på albumet If I Should Fall from Grace with God fra 1988. I tillegg til The Pogues deltar den britiske sangerinnen Kirsty MacColl og sangen er en duett mellom henne og Shane MacGowan. Sangen har blitt kåret til «tidenes beste julesang» av den britiske musikkanalen VH-1.
Sangen handler om to irske immigranter, som treffes i New York og blir forelsket. Mannen sitter i fyllearresten på julaften og minnes det turbulente forholdet, der forhåpningene om en lys fremtid ble ødelagt av alkohol- og narkotikamisbruk. MacColls lyse, melodiøse røst står i kontrast til MacGowans, og teksten er tildels bitter: «You scumbag, you maggot, you cheap lousy faggot, happy Christmas your arse I pray God it's our last». Tekststykket «Sinatra was swinging» antyder at historien utspiller seg en eller annen gang etter andre verdenskrig. Tittelen, tatt fra J. P. Donleavys roman A Fairy Tale of New York, ble valgt etter at sangen ble ferdigskrevet og innspilt.
Sangen er ved enkelte anledninger blitt sensuert på grunn av enkelte ord i teksten. Blant annet bestemte BBC Radio 1 seg for å sende en sensurtert versjon av sangen i desember 2007 hvor ordene slut (slang for tøs) og faggot (slang for homse) var utelatt. Etter mange protester fra lytterne gikk kanalen tilbake til den originale versjonen etter et par dager.
I 2001 sendte NRK humorserien Full pupp der Adamseplene  spilte en norsk versjon av sangen.
Ski-VM 1985 – 20 kilometer kvinner

Kvinnenes 20 kilometer under Ski-VM 1985 ble holdt den 26. januar 1985 i Seefeld in Tirol, Østerrike. Til tross for at FIS' offisielle resultatliste angir rennet som avviklet i klassisk teknikk, var teknikk ikke regulert av FIS under Ski-VM 1985. Følgelig benyttet utøverne seg av en tidlig form for skøyteteknikk.
Grete Ingeborg Nykkelmo vant øvelsen foran Brit Pettersen (nummer to) og Anette Bøe (nummer tre) alle fra Norge. Berit Aunli fullførte kvartetten med å bli nummer fire. Regjerende verdensmester, Raisa Smetanina, ble nummer syv, og regjerende olympisk mester, Marja-Liisa Kirvesniemi, ble nummer 12.
Pseudodoliops

Utseende

Gamske små. tettbygde, svarte trebukker. Antennene er mye kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet, mye smalere enn de jevnbrede dekkvingene.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Filippinene og øya Morotai i Indonesia).
Alphidia

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten lever på Madagaskar.
Klosteret Santo Domingo de Silos

Klosteret Santo Domingo de Silos (på spansk Monasterio de Santo Domingo de Silos) er et benediktinerkloster i landsbyen Santo Domingo de Silos i den sydlige delen av Burgos provinsen i det nordlige Spania. Grunnleggelsen av klosteret daterer seg tilbake til 929, da det ble tilegnet Sankt Sebastian. Det forfalt som følge av muslimske herjinger, men ble bygget opp igjen under ledelse av Sankt Dominikus av Silos (ca. 1000–1073), som var abbed i klosteret mellom 1041 og 1073, og som det er oppkalt etter.
Klosterets skriptorium var svært viktig, og det produserte mange kjente manuskripter.
Hiddensee

Historie

De eldste skriftlige kildene som omtaler øya stammer fra 1600-tallet, da representanter for den svenske regjeringen kartla øya og hvem som var grunneiere der, slik at de skulle kunne skattlegge jorda. Innbyggerne på Hiddensee levde da av landbruk og fiske. 
I siste halvdel av 1800-tallet begynte tilstrømningen av feriegjester til øya. På begynnelsen av 1900-tallet kom det særlig mange intellektuelle og kunstnere til Hiddensee. En av dem var den danske stumfilmstjernen Asta Nielsen. Hun ferierte på Hiddensee i årene 1925-1933, og bygget et særpreget, rundt hus med tegltak. Dette huset ga hun navnet Karusel, og det står fremdeles.

Den tyske dramatikeren og romanforfatteren Gerhart Hauptmann, som vant Nobelprisen i litteratur i 1912, bodde i Haus Seedorn i landsbyen Kloster på øya. Dette huset er nå museum. Etter sin død ble Hauptmann gravlagt på kirkegården på Hiddensee.
Analophus

Utseende

Middelsstore til store (25-35 millimeter), avlange, rødbrune til svarte trebukker med forholdsvis korte, tynne antenner. Hodet ber kort og bredt, kjevene ikke forstørrede, fasettøynene forholdsvis små. Pronotum er rektangulært med slette sidekanter, blankt og ujevnt punktert. Dekkvingene er smale, parallellsidige, med nær rettvinklede "skuldre". Beina er ganske korte.

Utbredelse

Artene er utbredt i Australia og Ny-Guinea.
Daxikulturen

Daxikulturen (kinesisk: 大溪文化, pinyin: Daxi wenhua, 5000 f.Kr.- 3000 f.Kr.) var en neolittisk kultur sentrert i Tre kløfterregionen langs Yangtzeflodens midtre løp i Kina. Kulturen utstrakte seg fra vestre Hubei til østre Sichuan, med en avlegger i Perleflodens delta. Funnstedet Daxi, ved Qutangkløften i fylket Wushan i den nåværende byprovinsen Chongqing, ble oppdaget av Nels C. Nelson i 1920-årene. Mange av Daxi-funnstedene er blitt ødelagt eller har havnet under vann ved oppdemmingen av De tre kløfters demning.

Kjennetegn og levninger

Typisk for Daxifunnsteder er funn av dou (sylindriske flasker), hvite pan (tallerkener), og rød keramikk. Daxikulturens folk dyrket ris. Daxifunnsteder er de som viser noen av Kinas eldste funn av vollgraver og beskyttelsesmurer.
Daxikulturen hadde kulturell interaksjon med Yangtzeelvens delta. De hvite pan fra kulturen er også blitt funnet i Yangtzedeltaet, blant annet på funnsteder knyttet til Majiabangkulturen. Omvendt er det funnet jadegjenstander ved Daxi som synes å være inspirert fra Yangtzeelvens delta.
Daxikulturen ble etterfulgt av Qujialingkulturen.
EN 13402

EN 13402 er en felles europeisk standard for størrelsesmerking av klær, og utgis som Norsk Standard, NS-EN 13402. Standarden er basert på kroppsdimensjoner målt i centimeter. 
Standarden hadde til hensikt å erstatte ulike gamle nasjonale standarder for klesstørrelser som var i bruk før 2007, men graden av innføring av det nye systemet har variert fra land til land. Standarden er blant annet utbredt for brystholdere, hansker og all barnebekledning.

EN 13402-3: Mål og intervaller

Den tredje delen av standarden definerer foretrukne tall for de primære og sekundære kroppsdimensjoner.

EN 13402-4: Kodesystem

Den fjerde delen av standarden er planlagt å inneholde selve merkeordningen, dvs. hva som skal oppgis på klesplaggene. Markedsaktørene har så langt ikke klart å komme fram til en god, praktisk løsning på dette. Standardiseringsprosjektet har dermed stoppet opp så lenge den siste standarden i denne firedelte serien ikke har blitt ferdig.
Harris Hill Ski Jump

Historie

Bakken er oppkalt etter Fred Harris, som fikk bygd bakken i 1922. Bing Anderson satte den første bakkerekorden med 158 fot (48,2 meter). I 1924 ble USAs nasjonale mesterskap for første gang arrangert i Harris Hill. Mesterskapet ble også arrangert der i 1929, 1938, 1942, 1951, 1961, 1969, 1975 og 1992. (Det siste mesterskapet var i normalbakke, til og med 1980 ble USA-mesterskapet bare holdt i én bakke.)
Harris Hill er blitt ombygd flere ganger, sist i perioden 2006-2008. Etter 2005-sesongen ble ovarennet stengt på grunn av at sikkerheten var for dårlig. En pengeinnsamling og donasjoner fra stiftelsen Manton Foundation gjorde at bakken kunne ombygges til moderne standard.
5. januar 1975 døde den 22 år gamle skihopperen Jeff Wright etter at han brakk nakken i et fall i Harris Hill.
Gravitasjonskonstanten

Måling av gravitasjonskonstanten

Henry Cavendish gjennomførte i 1798 en rekke målinger som senere er kjent som Cavendish-eksperimentet. Cavendish forsøkte via målinger å bestemme Jordens tetthet. Selv regnet han aldri ut noen verdi for gravitasjonskonstanten, men den lar seg enkelt beregne ut fra Cavendish' resultater. Metoden som ble utviklet har senere dannet grunnlag for alle målinger av gravitasjonskonstanten og Cavendish tilskrives ofte, noe feilaktig, æren for å være den som bestemte den for første gang.
Nic. Stang

Bakgrunn

Niv. Stang hadde sin oppvekst på Hamar med examen artium fra latinlinja ved Hamar katedralskole 1926 og dikk cand.philol. i latin 1933 fra Universitetet i Oslo.

Karriere

Han arbeidet som redaktør for varierte serier i Tanum-systemet, var lektor 1935-38 og redaksjonssekretær i Fritt ord 1936-37.
Under andre verdenskrig drev han med spionringer og ble fengslet på Grini med Francis Bull.
Etterpå ble han kulturmedarbeider i Arbeiderbladet 1945-47 og 1952-58. Han grunnla det litterære tidsskriftet Vinduet og var dets første redaktør 1947-51. Sammen med Hjalmar Helgesen var han redaktør for leksikonet Skattkista (4 bind, 1951-53).
Med kona reiste han på ferie til Italia, den første 1951-52. De bosatte seg i Firenze, i likhet med svigerfaren Jens Thiis (1870–1942), som noen tiår tidligere var bosatt i Firenze for å komme i gang med sin bok om Leonardo da Vinci, som ekteparet ferdigstilte i 1949. Derfra kåserte Nic. som Firenze-medarbeider for NRK med serien «Glimt fra Italia».
I 1954 var han formann i venneforeningen «Gli amici dell'Italia», men frasa seg gjenvalg. Flere turer ble det 1953 og 1956-1957, og med Mai Sewell Costetti var paret en pådriver for kulturutveksling mellom hjemlandet og Italia. Stang ble dr.philos. i 1957 med avhandlingen Livet og kunsten i ungrenessansens Firenze, bd. 1, Kunstens vilkår i borgerrepublikken. Den ble oversatt til italiensk i 1965 etter at han ble en slags borger av Firenze. Kona Ragna Stang fikk sin dr.philos. i 1960 på bind 2.
På 1960-tallet var Nicolay lokalpolitiker for Sosialistisk Folkeparti og doserte blant over hårmotens historie for Oslo skolestyre før han spurte: «Mener skolestyret at elever bør nektes undervisning eller bortvises fra timer på grunn av utseende eller påkledning?» Saken gjaldt Teisen videregående skole.
Nic. Stang var aktiv i avisen Orientering og døde i 1971 i Rostock der han frem til Berlinmurens fall i 1989 hadde gaten Dr. Nic. Stang-Strasse oppkalt efter seg. Han var altså gift med kunsthistoriker Ragna Stang (1909-78) som omkom i en bilkollisjon sammen med datteren Nina Thiis Stang som siden 1967 hadde jobbet for NORAD og Fredskorpset. Også jusprofessor Tove Stang Dahl (1938-93) var deres datter, gift med historiker Hans Fredrik Dahl.