Johannes VIII Palaiologos

Hans liv

Johannes VIII Palaiologos var eldste sønn av Manuel II Palaiologos og Helena Dragaš, datter av den serbiske prins Konstantin Dragaš. Han ble utropt til medkeiser sammen sin far en gang før 1416 og ble enekeiser da faren døde i 1425.
Johannes’ far, keiser Manuel II hadde i noen år levd i fred med Det osmanske rike mens sultan Mehmet I hersket (fra 1413). Da han døde i 1421 overtok Murad II som sultan og gikk ganske raskt til krig mot Østromerriket.
I juni 1422 ledet Johannes forsvaret av Konstantinopel under Murad IIs beleiring, men måtte innse at Thessaloniki gikk tapt da hans bror Andronikos Palaiologos måtte overgi det til Venezia i 1423. For å skaffe seg allierte i kampen mot osmanene dro Johannes til Roma i 1431 og innledet forhandlinger med pave Eugenius IV om en samling av den ortodokse og den katolske kirke som hadde vært splittet siden det store skisma i 1054. Kirkesamlingen ble ratifisert av Konsilet i Firenze i 1439 der Johannes deltok med en delegasjon på 700 personer, deriblant patriarken av Konstantinopel og den innflytelsesrike filosofen George Gemistos Plethon. Uheldigvis døde patriark Josef II av Konstantinopel to dager senere, og kirken i Konstantinopel krevde at avtalen også måtte godkjennes av den østlige synode. Motstanden var overveldende i Konstantinopel, og avtalen ble ikke godkjent. 
Johannes klarte likevel å holde ut beleiringen fra osmanene. Dette skyldtes delvis at Murad II var overtroisk og at en hellig mann hadde forutsagt Konstantinopels fall den 24. august. Murad konsentrerte angrepet på denne dagen, men Konstantinopels murer holdt stand. Murad hadde bygd en kjempestor voll langs hele byen på landsiden fra Marmarahavet til Det gylne horn for å skyte med katapulter inn i byen. Da dette avgjørende angrepet mislyktes hevet Murad beleiringen.
Etter at pakten mellom den ortodokse kirke og pavekirken var avvist igangsatte paven et korstog mot Det osmanske rike under ledelse av den ungarske barnekongen Ladislaus Postumus og med general Johannes Hunyadi som øverstkommanderende. Ungarerne drev osmanene ut av Bulgaria, men ved Bosporus slo osmanene tilbake og tilintetgjorde korsfarerhæren. Dette ble slutten på europeiske korsfarerkriger, og det ble også begynnelsen på slutten for Det bysantinske rike.
Johannes VIII utropte sin bror Konstantin XI Palaiologos, som hadde fungert som regent i Konstantinopel, til sin etterfølger. Til tross for intrigene fra hans yngre bror Dimitri Palaiologos klarte Konstantin med god hjelp fra deres mor Helena å sikre Konstantin keisermakten.
Johannes VIII døde som en nedbrutt mann i Konstantinopel den 31. oktober 1448, elleve dager etter at han hadde måttet gratulere sultan Murad II med seieren og satt seg selv som sultanens vasall.

Familie

John VIII Palaiologos var gift tre ganger. Hans første ekteskap ble inngått i 1414 med Anna, datter av storfyrst Vasilij i av Russland (1389-1425) og Sofia av Litauen. Hun døde i august 1417 av pest bare 15 år gammel.
Det andre ekteskapet, som ble arrangert av hans far Manuel II og pave Martin V, var med Sophia av Montferrat i 1421. Hun var datter av Theodore II, marki av Montferrat, og hans andre kone, Joanna av Bar. Joanna var datter av Robert I, hertug av Bar og Marie av Valois. Hennes besteforeldre på morssiden var Johannes II av Frankrike og Bonne av Bøhmen. Ekteskapet var ikke spesielt vellykket. Ifølge historikeren John Julius Norwich var Sofia «høyst ordinær. Det ble sagt at hun hadde en figur som minte om fasten fra forsiden og om påske fra baksiden. Johannes forviste henne til palassets fjerneste kroker, og gjorde ikke noe forsøk på å fullbyrde ekteskapet.»
Hans tredje ekteskap, arrangert av biskop, den senere kardinal Johannes Bessarion, var med Maria av Trapezunt i 1427. Hun var datter av Alexios IV av Trapezunt og Theodora Kantakouzene. Hun døde vinteren 1439, også av pest. Det ble sagt at keiseren hadde elsket henne høyt, men ingen av hans tre ekteskap resulterte i noen barn.

Representasjon i kunsten

Flere kunstnere malte portretter av Johannes VIII Palaiologos i anledning hans besøk i Italia Kanskje det mest kjente av portrettene er av Benozzo Gozzoli, på den sørlige veggen av Magikapellet ved Palazzo Medici (Medici-palasset) i Firenze.