google/wiki40b huggingface dataset:
Rocks Cluster Distribution

Rocks Cluster Distribution, opprinnelig kalt NPACI Rocks, er en Linux-distribusjon for høyytelse dataklynger. Den ble startet av National Partnership for Advanced Computational Infrastructure og San Diego Supercomputer Center i 2002 og ble finansiert av en National Science Foundation fra 2000 til 2007, og deretter frem til 2011.
Den var opprinnelig basert på Red Hat Enterprise Linux, men moderne versjoner er basert på CentOS med et modifisert Anaconda installasjonsprogram.
Siste versjon er 7.0 fra 1. januar 2018.
Albay

Politisk inndeling

Albay er delt i 3 "cities" (bykommuner) og 14 "municipalities" (landkommuner).
Athlia

Utseende

Små, avlange, blanke, gulbrune oldenborrer.

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Argentina, Chile og Brasil.
Finlands bandyforbund

Finlands bandyforbund, finsk: Suomen Jääpalloliitto, ble stiftet 18. mars 1972 og organiserer bandysporten i Finland. Bandy har vært drevet i Finland siden tidlig på 1900-tallet, men fra 1907 til 1971 ble idretten organisert sammen med fotball av Finlands Bollförbund. Finlands Bollförbund var med på å grunnlegge Det internasjonale bandyforbundet (FIB) i 1955.
Finlands bandyforbund arrangerer nasjonal serie, der øverste divisjon kalles Bandyliiga. Forbundet har hovedkvarter i Helsingfors.
Draksten

Navnet

Navnet har vært skrevet på mange forskjellige måter. Den eldste navneformen fra ca. 1530 er Dragsta, og samavarer godt med det navneforsker Oluf Rygh skriver i Norske Gaardnavne, at navnet har sin opprinnelse i elvenavnet Dragsta, navn knyttet til naturformasjon.
  Navneformen Dragsta brukes fortsatt i selbudialekten,"mi rese uti Dragsta", men "mi e uti Dragsten". Dragsten er dativformen av Dragsta.  Stemshaug har i sin bok "Stadnamn i Noreg" ingen forklaring på navnet, men likheten med andre elvenavn i området som Hånnåa, Tangvella og Renåa, er åpenbar. Der er også elvenavnene blitt til stedsnavn og man tilføyer  nå "elva" for å tydeliggjøre at man snakker om  "Dragstelva" og "Hånnåelva" etter som det opprinnelige elvenavnet er blitt stedsnavnet. Ulike skrivemåter har vært brukt. I 1631 skrives det Draxteen, og få år seinere finner vi Droxen og i 1661 Dragsten. Formene Draxten og Draxen er også benyttet. I 2001 ble den offisielle skrivemåten endret fra Dragsten til Draksten med begrunnelse at det samsvarer bedre med lydbildet.

Historie og nåtid

Grenda ble lagt øde under Svartedauden og var folketom i 200 år. Pest på begynnelsen av 1600-tallet la også alle gårdene øde, men nye slekter flytta snart inn i husene, for å drive jorda og to sagbruk som var etablert i elva. Draksten var fram til reformasjonen kirkegods da kongen konfiskerte kirkas eiendommer. Ved det store kongegodssalget i 1667 ble området overtatt av velsituerte trondhjemmere, som hadde interesse i å drive skogen og sagene i elva, der to av Selbus på den tid ganske få kommersielle sager lå. Grenda fikk vegforbindelse til Jonsvatnet i 1963, og elektrisk strøm i 1968. Grenda opplevde en omfattende fraflytting på 1950-tallet, noe som sikkert kan tilskrives manglende vegforbindelse og elektrisk strøm samtidig som enkelte bruk rett og slett døde ut. Antallet bruk ble redusert fra ni midt på femtitallet til fem noen år seinere. Aksjon Draksten ble startet i 1980, for å få flere familier til å etablere seg i grenda. Siden da har Draksten opplevd stor tilflytting, og det har blitt en levende grend med et boligfelt med i overkant av 30 boliger i tillegg til fem husstander i spredt bebyggelse. Ingen gårdsbruk er imidlertid i drift lenger. Grenda har rundt 40 hytter beliggende ved sjøen og i skogsområder.

Offentlighet

Grenda tilhørte fra gammelt av Selbu presteembede, men sorterte under lensmannen i Klæbu. I 1867 ble grenda i alle administrative henseender overført til Selbu. Dragsten skole sto ferdig i 1901 og er nå den eldste gjenværende skolebygningen i Selbu. Skolen var i drift som fådelt skole fram til midt på 1930-tallet da barnegrunnlaget ble for lite og skolen ble lagt ned. Høsten 1948 startet skolen opp på ny med fire elever og var i drift fram til1970 med et varierende elevantall. 15 år senere ble gammelskolen tatt i bruk som midlertidig skolebygning inntil nye Draksten skole og oppvekstsenter ble reist. Skolen ble så lagt ned igjen i 2011, og elevene skysses nå til Solbakken skole i Trondheim kommune.
Bueskyting under Panamerikanske leker 1983

Bueskyting under Panamerikanske leker 1983. Bueskyting var en av flere sporter som var med i de niende Panamerikanske leker som ble arrangert i Caracas i Venezuela fra 14. til 29. august 1983. Det tolv øvelser, seks for menn og seks for kvinner. USA ble beste nasjon, de vant alle tolv gullmedaljene.
Rashelapso

Utseende

Middelsstore, lange og tynne, svarte trebukker med rødt pronotum. Antennene er tynne, lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt. Dekkvingene er nesten jevnbrede med sider som er noe innsvingede, og når til bakkroppsspissen. De har gjerne litt matt, metallisk glans. Beina er svarte, nokså lange og tynne, lårene tydelig klubbeformede.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Brasil, Ecuador og Fransk Guyana.
Soknebud

Soknebud eller sognebud, også kalt berede (berette), er en prests nattverdsbesøk hos sjuke og døende. Handlinga blir forretta etter et spesielt ritual. Soknebud kan også forrettes for mennesker som ikke er syke eller døende, men bare ønsker nattverd (og/eller skriftemål) hjemme.

Praksis

Soknebud er besøk av prest hos folk som ligger sjuke eller for døden, sånn at presten kan snakke og be med de sjuke og dele nattverd.
Når prestene er budsendt, vil de først samtale med den sjuke, gjerne i enerom, sånn at de kan være sikker på om han eller hun ønsker nattverd. Presten vil da også få vite om den sjuke ønsker å skrifte.
Kirken har en egen liturgi for soknebud. Etter ordninga i Den norske kirken kan en prest eller diakon gå i soknebud. Liturgien blir innledet med salmesang, fortsetter med ei kort bønn og Fadervår før liturgen forretter nattverden for dem som er tilstede. Han vil avslutte med den aronittiske velsignelse og gjerne en salme. Presten skal bære embetsdrakt hvis det er mulig.
M. B. Landstad har beskrevet et soknebud i diktet «Et Sognebud» (1842).
Skyways Express

Historie

Selskapet ble etablert i 1987 og var tidligere kjent som Avia. Skyways overtok Salair 15. juli 1991 og Highland Air mars 1997. Skyways inngikk samarbeidsavtale med SAS som i 1998 kjøpte 25% av Skyways. Eierne for Skyways var Salenia (72,7%), SAS (25%) og Janus (2,3%). Selskapet hadde 740 ansatte.
NM i judo 1973

NM i judo 1973 ble arrangert i Turnhallen i Oslo 24.-25. mars.
Kongepokalen ble vunnet av Petter Lind.
Samand

Samand er et iransk bilmerke produsert av industriselskapet Iran Khodro (IKCO) og regnes for Irans nasjonalbil.
Samand er bygd på plattformen til Peugeot 405 og bruker blant annet "XU7JP/L3"-motor. Peugeot 405 produseres også i Iran og PSA Peugeot Citroën har hatt samarbeid med Iran siden slutten av 1970-tallet.
Det eksisterer foreløpig tre modeller av Samand: Sarir, Samand LX og Soren.
De nyeste modellene (2007) vil bruke iransk produserte dual-fuel motorer.

Eksport

Foruten mange land i Midtøsten eksporteres Samand til Russland, Bulgaria, Tadsjikistan, Pakistan og Afghanistan. 
Ved siden av Iran er det også opprettet produksjon av bilmerket i Hviterussland, Venezuela, Syria, Aserbajdsjan. Iran planlegger også å opprette produksjon i Egypt, Kina og Senegal.
Frihet (roman)

Frihet er en roman skrevet av Jonathan Franzen, og utgitt i 2010. Boken kom i USA ut 31. august på forlaget Farrar, Straus and Giroux. Den norske oversettelsen kom ut senere samme år på Cappelen Damm.
Boken ble kåret til den beste i 2010 av TIME Magazine, og ble kåret til en av årets ti beste bøker av The New York Times
Boken ble utropt til "århundrets roman" av den engelske avisen The Guardian, og den lå øverst på New York Times' bestselgerliste i tre uker i september og oktober 2010.
Tokyo Tales

Tokyo Tales ble utgitt i 1993, og er den første konsertutgivelsen til det tyske metallbandet Blind Guardian.
Navarra

Kulturarv

Navarra er en blanding av sin baskiske tradisjon, den transpyreneisk tilstrømningen av folkegrupper og ideer, og innflytelse fra middelhavsregionen langs elven Ebro. Dalen langs Ebro er egnet for kultivering av hvete, grønnsaker, vin, og selv oliventrær som i Aragón og La Rioja. Navarra var en del av Romerriket, befolket av baskere, senere kontrollert ved dens sørlige omkrets av muslimske angripere.
Under Reconquista, frigjøringen fra det islamske dominansen av Spania, klarte ikke Navarra å skaffe seg framgang mot muslimene ettersom landets sørlige grense allerede hadde blitt fastsatt i tiden rundt slaget ved Las Navas de Tolosa i 1212. Fra 1000-tallet hadde pilegrimsveien til Santiago de Compostela vokst i betydning. Den førte med seg pilegrimer, handelsfolk og kristne soldater fra nord. Oksitansktalende frankere fra områdene nord for Pyreneene fikk selvstyre og andre privilegier for å bosette seg i byer i Navarra. De brakte med seg håndverk, kultur og sitt romanske språk.
Jøder og muslimer ble forfulgt i nord og sør av Navarra, forvist for det meste i slutten av 1400-tallet og tidlig på 1500-tallet, eller tvunget til å konvertere. Kongedømmet Navarra kjempet for å beholde sin adskilte identitet på 1300- og 1400-tallet, og etter at kong Ferdinand II av Aragón med makt annekterte Navarra etter sin hustru Isabella I av Castillas død i 1504, utvidet han den kastiljanske forvisningen, og Tudela i særdeleshet kunne ikke lenger være et tilfluktsted for forfulgte.
Norway Says

Norway Says var et norsk designfellesskap i Oslo som arbeidet innen møbeldesign og elektronikkdesign. Konseptet ble formalisert med et selskap som ble startet i 2002 etter at gründerne Torbjørn Anderssen, Espen Voll, Tore Borgersen, Frode Myhr og Andreas Engesvik som hadde idéen til navnet, i 2000 hadde samarbeidet om et utstillingsprosjekt i Milano. Norway Says samarbeidet blant andre med møbelprodusenten L.K. Hjelle og elektronikkprodusenten Asono.
Aralkum

Aralkum er en ørken som er oppstått på grunn av inntørkingen av Aralsjøen, og den ligger på den tidligere innsjøbunnen. Aralkum grenser til de store ørkenene Kysylkum i øst og Karakum i sør. Den må ikke forveksles med ørkenen Aral Karakum, som ligger nordøst for Aralsjøen. 
Den tidligere innsjøbunnen ga til å begynne med et leveområde for planter og dyr. Men etter hvert som innsjøbredden trakk seg lengre unna forvant også vegetasjonen, på grunn av stadig økende vannmangel, og etterlot seg et inntørket ørkenområde. Dette er nå utgangspunkt for salt- og sandstormer, som har negativ innvirkning på både flora og fauna i områdene rundt, og på helsen til innbyggerne i regionen.
Så langt er det kun et fåtall forskningsarbeider som har befattet seg med Aralkum, spesielt som habitat, da den er et relativt nytt område. Dog har mange av arbeidene som har Aralsjøen som tema også befattet seg med det inntørkede området.
Andreas Håtveit

Personlig

Håtveit er gift med Elise Håtveit.
Han er utdannet snekker.

Filmer

Håtveit har spilt i mange skifilmer: Reasons, Rastafaride 7, Yeah Dude, Rough Cut, Mind The Gap, Ski Porn, War, Strike, 4:th Street, Independence, Second Attempt, Everyday Is A Saturday og Revolver.
Håtveit har også medvirket i flere TV-serier.
Pirquet

Pirquet (i dag egentlig Freiherr Pirquet von Cesenatico, genannt de Merdaga, kort von Pirquet) er en opprinnelig vallonsk (fransk-belgisk) slekt. Familien er en gammel patrisierslekt fra Fyrstbispedømmet Liège. Jean Martín de Pirquet virket som kommandant i det fyrstbiskoppelige nasjonalregiment og mottok 14. mai 1742 en adelsstadfesting fra fyrstbiskopen.
Peter Pirquet, kalt de Merdaga (1781–1861) trådte i østerriksk tjeneste som kadett i 1799, gjorde seg bemerket som østerriksk offiser under Napoleonskrigene og ble senere generalfelttøymester (den nest øverste generalsrang). Han regnes gjerne som den siste valloneren som trådte i Habsburgmonarkiets militærtjeneste. Peter Pirquet mottok i 1813 ridderkorset av Den militære Maria Teresia-ordenen (datert til 1809). I 1818 ble han opptatt i den østeriksske friherrestanden, med navnet Freiherr Pirquet von Cesenatico. Cesenatico er en by i Italia, som Peter Pirquet ledet et vellykket angrep på 23. april 1815. Han ble gift i 1825 med Johanna Freiin von Mayern, og var far til Anton Freiherr Pirquet von Cesenatico (1826–1848) som falt i Rivoli i 1848 og som posthumt mottok ridderkorset av Den militære Maria Teresia-ordenen, og til Peter Zeno von Pirquet, som var en kjent politiker i Østerrike-Ungarn på 1800-tallet som riksdags- og landdagsmedlem. Han var gift med Flora Freiin von Pereira-Arnstein, som tilhørte en jødisk bankierfamilie fra Wien. De var foreldre til barnelegen og immunologen Clemens von Pirquet (1874–1929), som bl.a. er opphavsmann til begrepet allergi og til den tidligere dominerende tuberkulosetesten pirquetprøven («Pirquet»), og til rakettforskeren Guido von Pirquet (1880–1966), som har fått krateret Pirquet på Månen oppkalt etter seg.
Idag lever medlemmer av slekten i ulike land.
Dimpen og Dumpen

Dimpen og Dumpen var en norsk tegneserie, tegnet og skrevet av Jan Lunde (1889-1963) og utgitt av Bladkompaniet i Det blå magasin fra 1929. Hovedpersonene Dimpen og Dumpen var to piker i 12-13-årsalderen. De var eneggede tvillinger som utnyttet sin likhet til siste trevl og på alle vis. Noen ganger var det til en uskyldig spøk, andre ganger for å fuske på skolen, lure seg til gratis juletre, komme gratis inn på kino og lignende betenkelige foretak. Jan Lunde var tydelig inspirert av Knoll og Tott.
Tongeia

Utseende

Små, stort sett brune blåvinger. Disse artene har knapt merkbar blå farge på oversiden bortsett fra noen små, blå flekker langs ytterkanten. Bakvingene er med eller uten en stjert ved bakhjørnet. Undersiden er lysgrå, med svarte flekker eller tverrbånd.

Levevis

Tongeia fischeri har larver som lever på planter i bergknappfamilien. De andre artene (mange av dem ganske nybeskrevne) har ganske dårlig kjent biologi.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Asia.
Bortsett fra den vidt utbredte Tongeia fischeri, som finnes fra Sørøst-Europa til Stillehavet, er alle artene utbredt i den østlige delen av Asia.
Deer Park gasskraftverk

Deer Park gasskraftverk er et varmekraftverk i Texas i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 792 MW, fordelt på 1 blokk. Operatør er energiselskapet ODF Suez. Utstyret er vesentlig levert av Nooter og Toshiba.
Kraftverket ble utbygd omkring årene 2000–2003. Brenselkilden er naturgass. Kraften selges delvis til en kjemisk fabrikk eid av Shell.
Mongstad

Mongstad er et tidligere landlig område med gårdsbruk som nå er utbygd til et industristed beliggende i Nordhordland i kommunene Lindås og Austrheim. Mongstad er nå mest kjent for Statoils oljeraffineri, og Mongstadbase som er Norges største forsyningsbase. Mongstadområdet har i dag 3 000 arbeidsplasser fordelt på rundt 100 forskjellige virksomheter (2014). Statoils mongstadvirksomheter sysselsetter ca. 1 000 av disse.

Equinor Mongstad - Oljeraffineri

Stedet har et oljeraffineri som ble satt i drift i 1975 av Statoil. Det eies i dag av selskapet Mongstad Refining, hvor Statoil hadde 79 prosent og Shell 21 prosent eierandel, inntil 2013 da Statoil overtok alle aksjene. Raffineriet ble utvidet for omkring 14 milliarder kroner på slutten av 1980-tallet, noe som gjorde at stedet fikk omfattende oppmerksomhet på grunn av budsjettoverskridelser på over seks milliarder kroner. Dette ble kjent som Mongstad-saken, og førte til omfattende utskiftninger i Statoils ledelse.
Raffineriet har en kapasitet på 12 millioner tonn råolje i året.

Oljeterminal

På Mongstad har Statoil også en råoljeterminal med lagerkapasitet på 9,5 millioner fat. Havneanlegget på Mongstad er Norges største målt i tonnasje og Europas største oljehavn etter Rotterdam i Nederland.
Det er også et LPG-prosessanlegg (Vestprosess) på området.

Mongstad Sør

En rekke offshorerelaterte servicevirksomheter er etablert på Mongstad Sør slik at kundenes behov blir ivaretatt innen nærområdet. Totalt utføres ca. 1 000 årsverk på Mongstad Sør. Viktige leverandører på Mongstad innbefatter bla.: WellConnection Mongstad AS, PSW Group AS, Caverion AS, Baker, Haliburton, Deep Sea Mooring, IOS Intermoor, Norsk Gjenvinning og West Piping AS

Mongstad base

Mongstadbase AS er en leverandørstyrt forsyningsbase for ca. 20 installasjoner for Statoil, Wintershall og andre som opererer på den norske kontinentalsokkelen.

Industriutvikling Vest

I 2010 ble det tatt initiativ til å etablere en industriinkubator på Mongstad basert på SIVA sitt konsept. Selskapet ble stiftet 4. mai 2011 som Industriutvikling Vest AS. Selskapet er en inkubator som har som mål å utvikle ny lønnsom forretningsvirksomhet med utgangspunkt i virksomhetene på Mongstad spesielt og Nordhordland og Bergensregionen generelt.
Født på solsiden

Handling

Audrey fforbes-Hamilton (Penelope Keith) er en fornem enke med adelig bakgrunn som er kommet i den pinlige situasjon at hun må selge hovedhuset på familiegodset. Spesielt ille er det at det er den nyrike ungkaren Richard DeVere (Peter Bowles) som kjøper huset. Hun anser ham som en mann helt uten sans for adelige tradisjoner og fornemme vaner. Audrey og hennes trofaste tjener flytter inn i det lille gjestehuset, mens Richard og hans mor, Mrs Polouvicka, tar godset i bruk til Audreys store fortvilelse. 
Fra sitt lille krypinn følger Audrey med på hva DeVere foretar seg i herskapshuset. Hennes langsiktige mål er å vinne tilbake eiendommen for atter en gang å bli fruen i huset.
Fristet

Fristet er et norsk realityserie som gikk på TV3 i 2011. To lag med deltakere ble plassert i et luksuspreget miljø, og fikk daglig fristelser som skulle teste deres moralske grenser. Programmet ble ledet av Alexander Endsjø. Programmet hadde en del likheter med Paradise Hotel.
Programmet ble en seermessig flopp.
Den sorte engel

Den sorte engel er en roman av Margit Sandemo fra 1972. Originalen tittel er Den svarta ängeln. Den gikk som føljetong både i ukebladet Hjemmet og Allers i Norden. Handlingen er lagt til 1809, og forteller om Tessa, handelsministerens datter, som i all hemmelighet hjelper de syke og fattige i slummen. Fordi hun alltid er kledd i sort, får hun raskt tilnavnet «Den sorte engelen». Da Grevinne Lydia av Ilmen, ba henne oppsøke sin dødende sønn Kristian av Ilmen på et av skipene med krigsskadde soldater som var ventet inn til havnen, fikk dette katastrofale følge for Tessa, og en innviklet tid begynner for hovedpersonen. Romanen er også utgitt som bok nr 5 i serien «Margit Sandemos beste føljetonger».
5. desember

Navnedag

Stine, Ståle

Merkedager

Den internasjonale frivillighetsdagen. Et mangfold av frivillige organisasjoner feirer i dag at mennesker rundt i hele verden gjør en innsats – uten å tjene økonomisk på det.
Feiring i Nederland av Sinterklaas. Dette er den nederlandske julefeiringen av St.Nicolas, biskop av Smyrna (dagens Izmir i Tyrkia), som etter sigende var meget gavmild.
Luzjinsundet

Luzjinsundet er et 15 km bredt sund mellom Antsiferov og Paramusjir i Kurilene i Russland.
Gymnelus soldatovi (ålekvabbe) finnes her på dyp ned til 100 meter.
Budstikke

Historikk

Budstikker har vært brukt i et organisert budbringersystem siden vikingtida. Allerede den norske kongen Håkon den gode innskjerpet på 950-tallet bestemmelsene om å styrke landforsvaret ved å bygge varder og skjære budstikker. Disse stikkene ble på norrønt kalt herør eller hærrør, det vil si «hærpil». Utformingen varierte. Mange av trestykkene var merket med inskripsjoner, de eldste med runetegn. En pilformet budstikke kunne kalle til krig, en sverd- eller økseformet til ting og en korsformet til kirken. De kunne også brukes for eksempel for å advare mot skogbrannfare. Seinere ble hylseformede rør vanligere. Det kunne være strenge straffer for ikke å videreformidle budstikkene og enkelte var derfor svidd i den ene enden og utstyrt med tau som en påminnelse om at en kunne bli hengt og gården brent dersom en brøyt kjeden. 
Systemet med budstikker kunne være effektivt, og soldater kunne mobilseres raskt. Det ble blant annet brukt for å samle mannskapene i Elverumske Skieløber Compagnie, som ble opprettet i 1747 som en av tre kompanier i Sønnenfjellske skiløperbataljon. Budstikker var i bruk inn på 1700- og 1800-tallet da de etter hvert ble avløst av andre meldingsformer, som omgangsbrev og tinglysning og offentlige bekjentgjørelser fra prekestoler og kirkebakker.
Bruken av budstikker omfattet særlig landdistriktene i Norge, men også andre deler av Norden, først og fremst Sverige. Skottland hadde sin egen form for budstikker i de såkalte fiery crosses, trekors som ble sendt rundt med meldinger. En parallell til den skotske budstikken var den korsformede tingakrossur på Færøyene, som bar melding om tingsamling på Tinganes.
Budstikke kalles budkavel, eller tidligere budkafle og budkafvel, på svensk, et ord som på dansk fikk formen budgaffel.

Andre betydninger

Ordet budstikke kan brukes i overført betydning i uttrykk som «budstikka går», det vil si «meldingen sendes rundt». Stafett i orienteringsløp ble lenge kalt budstikkeløp.

Avisnavn

Ordet budstikke i meningen «nyhetsformidler» har også gitt navn til flere norske aviser og tidsskrifter. Det viktigste var ukebladet Budstikken som ble utgitt 1808–1814 under redaksjon først av E. de Falsen, seinere av L. S. Platou. En ny utgivelsesrekke kom 1817–1829, en tredje 1830–1834 og en fjerde 1859–1861. Avisa tjente som organ for Selskabet for Norges Vel og inneholdt blant annet viktige bidrag til kunnskapen om Kristiania universitets stiftelse og eldste historie og var ellers rik på underrettelser om norske forhold.
I dag har Budstikka (tidligere Asker og Bærums Budstikke), Romsdals Budstikke og Søgne og Songdalen Budstikke beholdt ordet i navnet.
Rop det ut med hjertets jubel

«Rop det ut med hjertets jubel» er en salme som ble skrevet av Georgia Harkness i 1966. Melodien, walisiske hyfrydol, ble komponert av Rowland Prichard i 1844, og er benyttet på en rekke salmer og julesanger. Den ble oversatt til norsk av Anne M. Brodal og Carl Fredrik Engelstad. Den engelske tittelen er: «Tell It! Tell It Out With Gladness».
Salmen har også gitt navn til den kristne sangboken Rop det ut, som er utgitt i flere opplag siden den første gang kom ut på Lunde forlag i 1982.