google/wiki40b huggingface dataset:
Horror vacui

Horror vacui, latin for «frykt for det tomme rom», var en forestilling i eldre tiders naturfilosofi som hevdet at krefter i naturen alltid vil fylle tomrom med materie. Uttrykket brukes også om menneskers angst for åpne tomrom, stillhet og så videre, særlig tendensen til å ville dekorere nakne flater og om overfylt billedkunst.
Aristoteles mente at naturen «frykter» tomrom og alltid vil prøve å unngå tomhet ved å absorbere gass eller væske. Hele universet er fylt av en materie som verken kan ødelegges eller forandres, og det kan derfor ikke eksistere et absolutt ingenting.
Denne forestillingen uttrykkes også i det latinske ordtaket natura abhorret vacuum, «naturen avskyr tomrom». Uttrykket er kjent blant annet fra Rabelais' fortelling om et av drikkegildene med kjempene Pantagruel og Gargantua, utgitt første gang 1532. Rabelais ivret for å hente låneord fra latin inn i fransk dagligspråk.

I naturfilosofien

Horror vacui, også kalt plenisme, var et prinsipp i mekanikken før Isaac Newtons tid (1643–1727). Uttrykket stammer fra den greske filosofen og naturforskeren Aristoteles (384–322 fvt.) som mente det finnes en kraft i naturen som forsøker å fylle tomrom med materie. Dette var blant annet grunnen til at et lufttomt rør blir fylt med væske som står i forbindelse med røret. Ifølge plenismen eksisterer det derfor ikke et absolutt ingenting i universet. 
Også Descartes (1596–1650) var plenist og benektet eksistensen av tomt rom i sine mekanistiske bevegelseslover. Heller ikke Galileo Galilei (1564–1642) avviste denne forestillingen, og først hans nærmeste etterfølgere Evangelista Torricelli (1608–1647) og Blaise Pascal (1623–1664) lyktes å kartlegge den betydningen lufttrykket har for for eksempel vann som stiger i en pumpe. Hypotesen om horror vacui ble derfor erstattet av Newtons bevegelseslover og naturlovene som er avledet fra disse.

I kunsten

I billedkunsten kan horror vacui betegne menneskers generelle «tomromredsel», den utrivelige følelsen tomme, nakne vegger kan gi og lysten til å pynte med bilder. 
Mer spesielt kan begrepet brukes om et formprinsipp for bilder og dekorasjoner der tegninger og detaljer helt dekker flater og gjenstander. Slik horror vacui kan være et bevisst estetisk valg som følger designmoter i samtiden. De kan også skyldes ønsket om å skjule arkitektoniske eller andre formsvakheter eller rett og slett uttrykke en mer eller mindre ubevisst skrekk eller uvilje mot tomme områder og det grenseløse. Formgrepet kjennetegner flere kunstretninger og stilistiske tradisjoner gjennom historien. Eksempler er alt fra overfylt kirkekunst, naivistisk folkekunst og «primitiv» som mangler «kunstnerisk økonomi» til ekspresjonistisk og psykedelisk kunst, myldrebøker, undergrunnstegneserier og drodling. Ornamentale uttrykk i for eksempel barokk og rokokko har i særlig grad vært preget av overlesset dekor og «maksimalisme». Også historisismen hadde en ustyrlig trang til rike og varierte effekter i tråd med dette dekorasjonsprinsippet. En tvangsmessig utfylling av bildeflater med overdrevent mange streker og detaljer kan også sees ved enkelte psykiske lidelser.
Dynamisk Sportsskyting Norge

Historie

Forløperen til dynamisk sportsskyting var Stridsskytterligaen som ble organisert mellom 1974 og 1979, og ble ofte omtalt som stridsskyting. Det internasjonale forbundet for dynamisk (IPSC) ble konstituert i mai 1976 på Columbia-konferansen i Missouri, USA, og Norges Forbund for Praktisk Skyting ble i 1979 opprettet som den norske regionen av IPSC. Sporten ble omdøpt til praktisk skyting, og Stridsskytterligaen gikk formelt over til å bli en klubb tilsluttet NFPS. Forbundet ble hetende NFPS helt frem til den 4. mars 2013 da forbundstinget vedtok å endre navnet til det mer beskrivende Dynamisk Sportsskyting Norge for å tydeligere fremme sportsaspektet ved idretten overfor myndigheter og befolkningen i Norge.
I 1992 ble den norske grenen av nasjonale skytelederorganisasjoner innen IPSC kalt National Range Officers Institute (NROI) opprett i Norge og underlagt DSSN.

Organisering

Forbundsstyret til DSSN blir valgt på det årlige forbundstinget, og forbundet sørger blant annet for at det blir arrangert Norgesmesterskap i dynamisk sportsskyting med rifle og pistol. Forbundet har et tett samarbeid med myndighetene når det kommer til utarbeiding og håndhevelse av lover og forskrifter for å få og bruke våpen til dynamisk sportsskyting.

Skyteledere

NROI Norge (fullt navn National Range Officers Institute Norway) er underlagt DSSN og har ansvaret for utdannelse av skyteledere til dynamisk sportsskyting. Skytelederne skal sørge for at stevner foregår på en sikker og rettferdig måte i henhold til reglene. NROI er internasjonalt tilknyttet International Range Officers Association (IROA).

Landslag

DSSN har landslag og satsingstropp for pistol og rifle hvor talentfulle skyttere gis mulighet til å utvikle seg som både som lagspiller og enkeltskytter. Derifra velger landslagssjefene lag som sendes til nordisk-, europa- og verdensmesterskapene. Det holdes jevnlig treningssamlinger gjennom året hvor det utveksles erfaringer. Landslagene har også holdt kurs for breddeskyttere, og bidrar på den måten både med å heve nivået på bredden samt fungere som en rekrutteringskanal inn mot landslagene.

EM pistol 1980

I 1980 arrangerte DSSN europamesterskapet i pistol (IPSC European Handgun Championship) på Løvenskioldbanen over 3 dager rundt pinsen (1. og 2. pinsedag var henholdsvis 25. og 26. mai). Rundt 100 deltakere fra 7 europeiske land deltok, samt et lag fra Zimbabwe. Stevnet bestod av 6 øvelser over. Nordmannen Vidar Nakling tok gull, mens Bob Chittlebourgh fra Storbritannia tok sølv og Terje Lund tok bronse.

EM rifle 2009

I 2009 arrangerte DSSN europamesterskapet i rifle (IPSC European Rifle Championship) som ble avholdt på Hengsvann utenfor Kongsberg den 13.–17. juli.
Izabel Varosa

Izabel Varosa var en japansk rockegruppe, grunnlagt av de to gitaristene, KAZUI og Chihiro i 2004. I januar 2005 ble de en del av plateselskapet Applause Records, som styres av Versailles' vokalist, Kamijo.
I august 2006, mindre enn to uker før deres første fulle album skulle utgis, forlot tre av medlemmene gruppa, noe som førte til at ugivelsen ble kansellert, og Izabel Varosa sluttet all aktivitet.
Água Branca (Paraíba)

Historie

Det sies at i 1814, dro en indianer i husholdet til gården til Herculano José da Silva ut for å jakte sammen med sønnen til gårdseieren. De gikk seg vill i utmarken og klatret opp i et tre for å se seg om. Dermed fikk de øye på en stripe med fruktbart og grønt land. Mens de gikk mot dette området fant de et vannutspring som de kalte for «Mutambá». Når de tok opp væsken i hendene fikk de bekreftet at det var rent vann (Água branca). Dette er ifølge tradisjonen opprinnelsen til navnet på kommunen.
Ved å følge løpet til elven Bom Jesus, kom indianeren seg tilbake til gården og fortalte om funnet. Flere personer flyttet til dette området og bosatte seg der. Det første kapellet, i dag hovedkirken, ble bygget i 1834. Distriktet Água Branca ble opprettet ved kommunal lov nummer 18 den 7. januar 1896 under kommunen Piancó.
I 1930 utspant det seg kamper mellom regjeringsstyrker og rebeller under ledelse av José Pereira Lima i området.
Ved lovdekret nummer 1010 den 30. mars 1938, ble distriktet av Água Branca avhendet til kommunen Princesa. Det samme året skiftet kommunen Princesa navn til Princesa Isabel. Den 31. desember 1943 ble distriktet omdøpt til Imoriti. Den 19. november 1948 byttet de navn tilbake til Água Branca. Kommunens politiske uavhengighet ble en realitet den 24. september 1959.
Água Branca er kjent for å lage en stor fest til ære for São Pedro da Serra.
Ingdalen

Ingdalen er ei bygd i Agdenes kommune i Trøndelag. Den 1. januar 2016 hadde Ingdalen 119 innbyggere.
Ved innføringen av formannskapslovene av 1837 var Ingdalen en del av Stadsbygd formannskapsdistrikt, som ellers innbefattet bygdene Lensvika, Hasselvika og Rissa på begge sider av Trondheimsfjorden. I 1964 ble Ingdalen med 171 innbyggere slått sammen med Lensvik kommune og indre deler av den tidligere Agdenes kommune til Agdenes kommune.
Arthur og Minimoyene

Handling

10 år gamle Arthur er veldig fascinert av historiene rundt sin Bestefar, som forsvant på mystisk vis for fire år siden. En dag han sitter og studerer bestefarens gamle bok oppdager han at bestefaren har laget gåter som skal lede til en skjult skatt i bakhagen. Og utrolig nok skal det visstnok finnes en verden bebodd av skapninger som er for små til at man kan se dem med det blotte øyet, disse kalles Minimoyer.

Om filmen

Filmen ble en stor publikumssuksess i Frankrike, men gjorde det ikke så bra i USA. Den innbrakte nesten $108 millioner på verdensbasis, hvorav $46 millioner i Frankrike, $15 millioner i USA og drøyt $400 000 i Norge. Filmen hadde knapt 52 000 besøkende i Norge og havnet på en 54.-plass over de mest besøkte filmene i Norge i 2007.
Den ble forholdsvis dårlig mottatt av anmelderne. Også i Norge var mottakelsen lunken. Både Aftenposten, Dagbladet, Dagsavisen og FilmMagasinet gav den terningkast tre, mens VG gav den to.
Amaurobius fenestralis

Utseende

Amaurobius fenestralis er en ganske kraftig edderkopp, vanligvis mellom 6 og 8 millimeter lang, eller litt større. På forkroppen er den fremste «hode-delen» tydelig avgrenset fra resten. Den har åtte øyne fordelt på to tverr-rader. Beina er ringet, vekselvis lyse og mørke. Bakkroppen er eggformet med en mørk tegning i midten, som kan minne om et vindu, derav det norske navnet.

Levevis

Amaurobius fenestralis produserer såkalt cribellat silke, en svært fintrådet, krusete og blålig silke. Den lager et skjulested  og rundt dette er svært uryddig, ikke klebrig spinn. Et byttedyr (insekt) som beveger seg inn i det, vil svært lett vikle seg inn i de fine trådene. Spinnene lages om natten, men edderkoppen henter byttedyr til alle tider. 
Hunnene holder seg stort sett ved spinnet sitt, hannene vandrer ofte rundt på leting etter hunner. Han kommer i kontakt med hunnen i skjulestedet, ved å tromme på nettet med palpene og bakkroppen. Etter parringen legger hunnen et sett med egg i inngangen til skulestedet, deretter dør hun vanligvis, og blir senere spist av de nyklekte ungene, som deretter sprer seg. Nettene kan finnes rundt hull i murer og barken på trær, under steiner og mellom løvstrø.

Utbredelse

Amaurobius fenestralis er utbredt i Europa og Sentral-Asia. Finnes i Norge.
Naim Frashëri

Biografi

Frashëri anses å ha vært et språkrør for den albanske nasjonale renessansen, og han har blitt opphøyet til et nasjonalt ikon innen den albanske poesien. Naim tilbrakte mye av sin barndom i hjembyen og utdannelsen han fikk i koranskolen under sin barndom satte sine spor i skrivingen. Han har skrevet filosofiske arbeider om den islamske Bektashi-sekten, som han selv bekjente seg til.
Frashëri kunne snakke flere språk flytende, blant annet persisk, tyrkisk, arabisk, gresk, italiensk, fransk og sitt morsmål albansk. Han brukte et enkelt språk slik at budskapet hans også skulle bli forstått av albanere som ikke kunne lese bra. Frashëri var også barnebokforfatter og har oversatt flere velkjente fabler av den franske forfatteren Jean de La Fontaine til albansk.
Naim var formann i styret for sensurering innen det osmanske utdanningsministeriet, og fikk iblant opphevet bannlysningen av visse albanskspråklige bøker. Han studerte på en gresk høyskole, denne utdannelse var preget av at han blant annet oversatte Iliaden til albansk. De litterære verkene som han har skrevet er influert fra østerland, men er likevel sterkt europeisk dominert i romantisk stil.
Naim blir husket som en politisk poet som avleverte politiske meldinger i verkene han skrev, om blant annet albanernes anstrengte omstendigheter og bristende kulturelle rettigheter i Det osmanske riket, som formet den albanske nasjonale oppvåkningen.

Verk

Hans største verk er Historia e Skënderbeut (”Historien om Skanderbeg”), som han selv betraktet som sitt mesterverk. Et lang episk dikt om den middelalderske albanske frihetskjemperen Skanderbeg og hans kamp mot Det osmanske riket. Hans mest elskede verk er allikevel Bagëti e bujqësija ("Buskap og jordbruk"), et idyllisk dikt der han forskjønner bildet av den albanske landsbygden og uttrykker sitt misnøye med selve bymiljøet.
Naim levde sine siste år i Tyrkia og døde en naturlig død. Han har gitt navn til et bokforlag i Tirana i Albania.
Be My Baby

«Be My Baby» er en amerikansk sang, skrevet av Phil Spector, Jeff Barry og Ellie Greenwich. Den ble innspilt av The Ronettes i Gold Star Studios juli-august 1963, med Spector som produsent. «Be My Baby» ble utgitt på singlen Philles Records 116.
Versjonen til The Ronettes ligger som nr. 22 på Rolling Stones liste «The 500 Greatest Songs of All Time». I 1999 ble den opptatt i the Grammy Hall of Fame og i 2006 innlemmet Library of Congress gruppas versjon i «United States National Recording Registry». Pitchfork Media plasserte den som nr. 6 på sin liste over «The 200 Greatest Songs of the 1960s». Magasinet Time innlemmet sangen i sin liste over «All-TIME 100 Songs».
Den blir ofte omtalt som et skoleeksempel på Spectors «Wall of Sound». «Be My Baby» er en av de best kjente og mest slitesterke sangene fra 1960-tallet. I databasen AllMusic omtales sangen slik: «Ingen ringere enn Brian Wilson har utropt «Be My Baby» til den beste pop-innspillingen som noensinne har blitt laget - og vi sier oss ikke uenige».
I sin selvbiografi beretter vokalisten Ronnie Spector at hun var på turné med Joey Dee and the Starlighters da «Be My Baby» ble introdusert av Dick Clark i fjernsynsprogrammet American Bandstand som the Record of the Century.
Hal Blaine var trommeslageren på innspillingen med The Ronettes. Darlene Love samt Sonny og Cher var blant gjestevokalistene som koret på innspillingen. Gitaristene var Tommy Tedesco og Bill Pitman, og instrumentalsporet «Tedesco and Pitman» på singlens B-side var oppkalt etter dem.

Svensk versjon

Den svenske tittelen er «Tro mej, älskling!»
Bertil Svensson (TV-produsent)

Biografi

Han begynte på skole-TV i Stockholm, men flyttet til Malmö i 1965. Der produserte han blant annet 60-tallets Pejling med Herbert Söderström som programledere og som belønnes med Stora Journalistpriset. Han produserte videre Nordvisjonsserien Musikfrågan Kontrapunkt, først med Sten Broman som programledere, siden med Sixten Nordström. Andre program var Det bästa av det mesta – önskekonserter från Malmö Stadsteater, 1. maj med Lunds Studentsångförening under 25 år samt Fråga Lund der han også var programledere.
De siste 15 årene var han produsent og programledere for hageprogram i på TV.
Han har også gjort en intervjuserie med Sten Broman og intervjuet eksempelvis Ingrid av Danmark i ett eneste program.
Han er kanskje mest kjent for hans opptreden i Sköna söndag, der han i november 1986 skar seg i tommelen ved et uhell da han skulle skjære av hovedstammen på en blomsterananas. Senere fortsatte han å lede programmet helt uberørt. Dette har inspirert komikeren Robert Gustafsson, som senere har gjort flere sketsjer der han hele tiden skjærer seg og er uheldig i sine innslag. I Norge ble hans påske- og julenøtter vist på TV 2 i 2005, 2006 og 2007, og alle nøttene hans ble også utgitt på DVD.
Utenfor TV, men offentlig, har han intervjuet flere fremstående politikere, næringslivsledere, forfattere og artister.
EM i friidrett 1990

EM i friidrett 1990 ble arrangert i Split 27. – 1. september.
Det franske herrelaget på 4x100 meter stafett satte ny verdensrekord med tiden 37,79. I tillegg ble det satt en ny europarekord: Det britiske herrelaget på 4x400 meter stafett løp på 2.58,22. Under dette mesterskapet deltok for siste gang to tyske lag. En måned før den tyske gjenforeningen deltok for siste gang et lag fra DDR i et internasjonalt mesterskap.
Gimle Basket

Kvinneligaen 2017/18

Kilde: NIF.no

Kvinneligaen 2018/19

Kilde: NIF.no
HKB 22./975 Melland-West

Hær Kystbatteri 22./975 Melland vest (HKB 22./975) (tysk: Heeres Küsten Batterie 22./975 Melland-West). Batteriet som også blir kalt Stabben fort, er en kystbefestning og et krigsminnesmerke ved Titran på Frøya i Trøndelag. Anlegget ble igangsatt av de tyske okkupantene våren 1941 og ligger på sørsiden av Titran. Avdelingen lå under Artillerigruppe Drontheim-West i Hemnskjel.
Mellom 20 og 25 bunkere ble bygget på området, alle bundet sammen ved hjelp av 200 meter med underjordiske ganger gravd ut av krigsfanger i løpet av tre år. Anlegget var en del av Atlanterhavsvollen og bestod av kommandotårn, tre kanonstillinger på Stabben og fire lyttestasjoner på Titran og Skipheia. Hver av kanonene hadde en rekkevidde på 22 km, og kunne med letthet skyte over til Hitra. Det var også poenget med anlegget, å senke skip. I løpet av krigsårene ble en kanon brukt til å avfyre ett skudd en gang. Det skal ha vært et uhell. Kanonene er borte, men anlegget der de stod montert består.
På Titran var det mellom 500 og 600 innbyggere ved inngangen til andre verdenskrig. Like mange tyske militære holdt etter hvert hus på stedet, av og til dobbelt så mange. I tillegg kom vel 2500 krigsfanger fra østfronten, i hovedsak sovjetiske og serbiske.
De tyske styrkene okkuperte de 15 husstandene på Stabben. Titran opplevde ett bombeangrep under andre verdenskrig, men ingen ble drept eller skadd som en følge av det. Tyskerne forlot Stabben i 1944, men noen få observatører ble fram til 1946.
Det er etablert et museum i kommandotårnet med flere gjenstander fra stedet, så som krigsutstyr, kart, våpen og andre bevarte gjenstander. Kystmuseet i Sør-Trøndelag organiserer faste omvisninger om sommeren.
Stop the Clocks

Sporliste

Alle sanger er skrevet av Noel Gallagher, unntatt «Songbird» som er skrevet av Liam Gallagher
Z-80 SoftCard

Z-80 SoftCard var et sidekort som ble lansert av Microsoft i 1980, for bruk sammen med den personlige datamaskinen Apple II, som mangler en Zilog Z80 og ikke kunne kjøre CP/M. Kortet hadde en Zilog Z80 mikroprosessor samt noen TTL-brikker i 74LS00 serien, slik at det kunne bruke prosessorens databuss snarere enn buss-systemet hos Apple. Kortet ble til slutt omdøpt til Microsoft SoftCard.
Marija Basjkirtseva

Biografi

Hun ble født som Marija Basjkirtseva i Gavrontsij (Gawronzi) ved Dykanka i Poltava-regionen (i dagens Ukraina). Foreldrene, som kom fra de to rike, sørrussiske landadelfamiliene Babanin og Basjkirtsev, skilte seg kort etter de hadde satt to barn til verden. Marija vokste opp sammen med moren på godset til besteforeldrene. Etter opphold i Wien, Baden-Baden, Genève og Paris i årene 1870–72 slo moren, besteforeldrene og en tante seg ned i Nice, og der begynte unge Marija å føre dagbok.
En lidelse i strupehodet forpurret planene hennes om å bli sangerinne og skuespiller. Også gifteplanene med en adelsmann fra Roma strandet. Marija overtalte familien sin til å flytte til Paris, der hun ville studere malerkunst. Etter to års utdannelse på Académie Julian, som tok opp kvinnelige studenter, og med Tony Robert-Fleury som lærer, slo hun seg sammen med maleren Jules Bastien-Lepage som elev og venninne. Sammen med sin mor pleide hun ham til han døde av kreft i 1884. Basjkirtseva døde selv av tuberkulose kort tid etter Bastien-Lepage.
Basjkirtseva ble gravlagt i Paris, på gravplassen Cimetière de Passy. Over graven ble det reist et stort atelierliknende monument, som i dag er erklært kulturminne.

Virke

Blant Basjkirtsevas best kjente bilder er «I atelieret» (1881) og «Møtet» (1884). Det første viser malerkollegaer og henne selv fremfor en mannlig modell på Académie Julian i Paris, det andre viser barn i en gate i en fattig bydel. Mange av maleriene etter Basjkirtseva gikk tapt under andre verdenskrig, men et lite antall bevarte verk er i dag utstilt ved blant annet Det russiske museet, Rijksmuseum Amsterdam og Musée d'Orsay.
Dagbøkene, som hun hadde ført frem til få dager før hun døde, ble utgitt i Frankrike i 1887. Moren hadde da kortet ned og sensurert en del av dem først. Dagbøkene ble raskt oversatt til flere språk og nye opplag har fortsatt å komme ut. I boken Buch der Frauen (1894) omtaler Laura Marholm Basjkirtseva dagboken som en «husbibel» for unge kvinner av hennes tid.
Kalydon

Kalydon (gresk: Καλυδών; genitiv: Καλυδῶνος) var gresk oldtidsby i Aitolia i Hellas. Den lå på vestsiden av elven Evinos, og på den nordlige kysten av vestlige delen av Korintbukta.
I henhold til gresk mytologi fikk byen sitt navn etter dens grunnlegger Kalydon, en sønn av Aitolos. Kalydon fikk bare døtre hvor en av dem, Epikaste, giftet seg med Agenor, sønn av hennes onkel Pleuron og bror av Kalydon, og grunnlegger av nabobyen som bærer hans navn.
I nærheten av byen Kalydon sto fjellet Zygos (som i dag heter Arakynthos) og i skråningene til fjellet var lokaliseringen for den mytologiske jakten på det kalydonske villsvin. Byen hadde en betydningsfull helligdom kjent som Laphrion som var dedikert til Artemis Laphria og Apollon Laphrios.
I år 31 f.Kr. tvangsflyttet den romerske herskeren Augustus til den nye kolonien Nicopolis på vestkysten av Hellas. Den nye byen ble grunnlagt for å feire minnet av slaget ved Actium hvor Marcus Antonius ble nedkjempet tidligere det samme året. Da befolkningen ble flyttet ut fjernet romerne på samme tid det meste kunsten og kostbarhetene i byen til Patras som lå ved Patrasbukta på nordkysten av Peloponnes. Blant det som ble fjernet var kultisk statue av Artemis i gull og elfenbein.
Den greske geografen og historikeren Strabon kommenterer i sitt verk Geographia om den tidligere skjønnheten av byen Kalydon som var blitt øde: «Kalydon og Pleuron, som nå er virkelig redusert, skjønt i tidligere tider var disse bosetninger en utsmykning av Hellas...» Ruinene av byens festningsverk og teater er fortsatt synlig i dag.
Kivledalen

Kivledalen er en dal i Seljord kommune og ligger mellom fjellene Skorve og Hattefjell. I bunnen av dalen renner Kivleåi og skaper flere naturperler som Hanakamfossen, Tresslandgryta og Nystaulhølen. Elven renner ut Vallaråi i vallar, som siden renner ut i nordenden av Seljordsvannet.

Bosetning

Første kjente bosetning ble etablert på 1500-tallet på hovedbølet, som i dag fortsatt er bebodd og heter Nordigard Kivle.
Kivledalen består av flere småbruk som var i daglig drift frem til slutten av forrige århundre.
Dalen har i dag ca. 20 fastboende.

Sagn

Kivledalen er en dal bestående av flere sagn, mest kjente er sagnet om Kivlemøyane.
Ifølge sagnene skal det ha stått en kirke på Nystaulækrun.

Rekreasjon

Kivledalen er et velkjent rekreasjonssted for Seljordsbefolkning. Det er merkede turløyper til Gøysen (1370 moh) via Listaul og til Nordnibba (1360 moh) via Skrovestaul. Om vinteren er det preparerte skiløyper til Lomma og Manndal.

Kraftutbygging

I 2001 fikk Olav Kåsa konsesjon til å bygge minikraftverk i Hovuddukfossen. Dette anlegget stod ferdig i 2003.
Borensberg

Borensberg er et tettsted i Motala kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 886 innbyggere.
Borensberg ligger cirka 15 kilometer øst for Motala ved Göta kanal, nær innsjøen Boren. Borensberg er et industristed med blant annet produseres plastproduksjon. Et eldre navn på Borensberg er Husbyfjöl.
Både Motala ström og Göta kanal grå gjennom stedet og begge munner ut i innsjøen Boren, som Borensberg ligger ved. I Borensberg lå Sveriges Urmakareförbunds Skola der man utdannet urmakere. Nå er skolen solgt, og er i ferd med å bli ombygd til leiligheter.
I 2007 feiret Borensberg 700-årsjubileum.
The Judge and I

The Judge and I er et musikkalbum med Laila Dalseth, utgitt i 1992.
Songe Skiklubb

Songe skiklubb er en norsk idrettsklubb fra Songe i Tvedestrand kommune. Klubben har fokus på idrettene hopp, kombinert og langrenn. Klubben ble dannet i 1914 etter initiativ fra Albert Wüller. Han var grunnlegger av Songe Træsliperi, og han hadde en stor interesse for skisport, og dessuten bakgrunn som skihopper.

Songebakken

I mars 1914 ble avholdt hopprennet i Bråtenkollen, senere omdøpt til Songebakken, med 300-400 tilskuere. 
I 1923 var Songe Skiklubb var vertskap for hovedlandsrennet i 1923, med kong Haakon og dronning Maud som publikum, og med kronprins Olav som deltaker.

Arkivet

Arkivet etter Songe Skiklubb fram til 1964 befinner seg på KUBEN i Arendal. Det inneholder to protokoller, samt en jubileumsberetning for klubbens første 50 år.