Lars Tiller

Barndom på Møllenberg

Lars Tiller vokste opp i bydelen Møllenberg i Trondheim, som den nest yngste av fire søsken. Familien hadde leilighet i bestefarens bygård. Møllenberg på den tiden er ofte omtalt som et arbeiderstrøk, men det bodde også håndverkere og funksjonærer der. 
Faren var kontorist hos NKL og moren var hjemmeværende. Hans to år yngre bror, Per Olav, som var en viktig kamerat i oppveksten, har beskrevet oppvekstmiljøet og -tiden i to erindringsbøker, Førkrigsbarndom og Hverdag i krig.
Tiller ble kjent med malerkunsten allerede i barndommen. I Trondhjems Kunstforenings faste galleri stiftet han bekjentskap med den profesjonelle kunsten, både gjennom malerier og skulpturer av kjente norske og utenlandske kunstnere. I familien hadde han en ivrig amatørmaler i den eldre broren Kåre, som senere ble arkitekt. Faren tegnet og malte også endel.

En kunstinteressert gymnasiast

I gymnastiden tegnet Tiller plakater for gymnasforeningen, og han malte. Han kopierte blant annet Rubens' kjente «Le Chapeau de Paille» (stråhatten), så det ble «akkurat likt». 
Interessen for kunst var stor, han skrev innlegg i avisen om kunst og kunstforståelse, og han gikk ofte i kunstforeningen og studerte bilder av blant andre Bjarne Ness. Han var opptatt av bilder på flere måter: malerier og tegninger; fotografier, som han selv fremkalte og kopierte; og de indre bildene poesien kunne gi ham. Et sentralt motiv i flere av bildene han malte langt senere, var inspirert av Charles Baudelaires dikt «Invitasjon til reise», som han ble kjent med i gymnastiden. 
Behovet for selv å uttrykke seg kunstnerisk ble stadig sterkere, og han bestemte seg for at han ville bli kunstner. Faren støttet ham, men moren var i utgangspunktet skeptisk. Hun var engstelig for hva et kunstnerliv ville gjøre med hennes nærtagende og følsomme sønn, men da avgjørelsen var tatt, fikk han også morens fulle støtte.

Kunstutdannelsen

I et intervju i 1953 uttalte Tiller at når en så bort fra de typiske naturbegavelsene, burde det stilles bestemte faglige krav til den som kaller seg kunstner. «Jeg tror det ville være gunstig om det ble stilt krav til kunstnere om visse kvalifikasjoner, at en for eksempel har gått Kunstakademiet […]»
Etter fullført realartium i 1944, fikk han selv sin første kunstutdannelse hos maleren, NTH-professor Harald Krohg Stabell, som drev kunstskole på fritiden. Her hadde også et av Tillers forbilder, Bjarne Ness, i sin tid fått sin første kunstundervisning. Stabell underviste i en figurativ tradisjon.
Etter en tid hos Stabell søkte Tiller seg videre, og høsten 1945 fikk han, sammen med vennen Roar Wold, elevplass i maleren Thorvald Slettebaks atelier. 
Da Kunstskolen i Trondheim ble etablert i januar 1946, ble Tiller tatt opp som elev i det aller første kullet. Her fulgte han undervisningen både i maler- og skulpturklassen. Han tegnet og malte på dagtid, den første tiden med Slettebak som lærer. Senere overtok maleren Bjarne Brunsvik. Om kvelden gikk han på skulpturlinjen, der billedhuggerne Odd Hilt og Kristofer Leirdal sto for undervisningen.
Det var et rikt kunstnermiljø i Trondheim, og her ble den unge kunststudenten Lars Tiller blant annet kjent med den ni år eldre maleren Oddvar Alstad, som kom til å bety mye for ham. Alstad hadde opplevd 1930- og 40-årenes kunst i Oslo, med kunstnere som Arne Ekeland, Kai Fjell, Aage Storstein og Erling Enger, og han var sterkt kritisk til de «dårlige naturetterligninger» han mente ble presentert på utstillinger i Trondheim.
Høsten 1946, et halvt år etter at Tiller begynte på kunstskolen, ble han tatt opp som elev ved Statens kunstakademi. Der fikk han en kort tid Per Krogh som lærer; deretter Jean Heiberg i tre år, og da billedhuggeren Per Palle Storm ble professor ved akademiet i 1947, gikk Tiller også hos ham. 
I 1949 var akademitiden omme, og han flyttet tilbake til Trondheim. 
Våren 1951 mottok han Trondheim kommunes stipend og kunne reise til Paris for å studere og male ved maleren Fernand Légers kunstskole fra april til august. Léger hadde et radikalt kunstsyn og et sosialt engasjement, som Tiller delte.

De første lærerjobbene

Da de fire månedene var over, ønsket Léger at han skulle bli i Paris, som assistent ved kunstskolen, men Tiller reiste hjem til Trondheim, der noen små oppdrag og strøjobber ventet.
Det var ikke mulig for en ung maler å leve av sin kunst, så han hadde ulike jobber i tillegg. Høsten 1951 begynte han som lærer ved Jernbanefolkets maleklubb. Han vikarierte også i korte perioder for maleren Oddvar Alstad på Kunstskolen i Trondheim, og han foreleste i stilhistorie ved Sør-Trøndelag Husflidsskole.

Gudrun, kollega og ektefelle

I november 1951 kom den 21 år gamle svenske maleren Gudrun Roos  til Trondheim. Hun og Lars Tiller ble snart et par, og sommeren 1952 giftet de seg i Norges ambassade i Paris. De var da på studieopphold i Frankrike for å male og tegne hos Fernand Léger. 
De første årene av deres livslange samliv var ektefellene også kunstnerkolleger. Gudrun Roos Tillers arbeider hadde mye til felles med Lars Tillers bilder i denne tiden. De ble begge sterkt inspirert og påvirket av Léger. Hennes tegninger og malerier hadde noe av det samme forenklede og kraftfulle uttrykk som mannens bilder, men når det ble sagt at hun tok etter ham, viste han gjerne frem et arbeid av henne fra lenge før hun kom til Trondheim. Det viste at hun hadde noe av det samme uttrykket, blant annet med kraftig kontur rundt motivet, allerede som svært ung.
På 1950-tallet deltok også hun ved juryerte utstillinger både i Sverige og Norge og fikk gode kritikker, men da barna begynte å komme, ble familien prioritert fremfor karrieren. I 1958 deltok begge ektefellene i en konkurranse om utsmykning av flere kommunale bygninger i Trondheim. Begge fikk annenpremie.
Gudrun Roos og Lars Tiller fikk tre døtre sammen. Den eldste av disse er billedkunstneren Barbro M. Tiller.

NTH-jobb og etablering av Gruppe 5

I 1954 ble Tiller ansatt som vitenskapelig assistent ved Institutt for form og farge ved Arkitektavdelingen på NTH, under professor Arne E. Holm. Tiden med strøjobber var omme. Tiller skulle undervise arkitektstudentene i frihåndstegning. I tillegg til at den faste stillingen ga økonomisk trygghet, gjorde jobben at han etterhvert kom inn i et aktivt og engasjert kunstnermiljø.
Tiller var den første kunstneren som ble fast ansatt av professor Holm. Holm var selv utdannet både som arkitekt og billedkunstner. Etterhvert ansatte han flere kunstere ved instituttet: Halvdan Ljøsne i 1958, Håkon Bleken i 1960 og Roar Wold i 1961. Billedhuggeren Kristofer Leirdal ble engasjert som lærer i modellering allerede i 1952, men ble fast ansatt først i 1964. Ved et av de andre instituttene på Arkitektavdelingen ble den spanske kunstneren Ramon Isern ansatt i 1959. I 1960 tok han initiativet til å etablere et kunstnerfellesskap, blant annet med tanke på å stille ut sammen. I 1961 ble kunstnerfellesskapet Gruppe 5 etablert, med disse fem kunstnerkollegene som medlemmer: Ramon Isern, Håkon Bleken, Roar Wold, Halvdan Ljøsne og Lars Tiller.
I 1959 ble Tiller amanuensis og i 1962 førsteamanuensis ved Institutt for form og farge. Denne stillingen hadde han til han fratrådte i 1975.

Tegning

Lars Tiller var opptatt av tegningen som selvstendig uttrykksmiddel, ikke bare som en skisse eller et utkast til et maleri. Da han gikk på akademiet, tegnet han mens de andre malte. Han kunne bruke opptil to uker på en tegning. Som regel arbeidet han med kulltegninger på store ark. 
Da han debuterte på Høstutstillingen høsten 1951, like etter at han hadde vært hos Léger første gang, var det også med en kulltegning. Den kjente kunstkritikeren Johan Fredrik Michelet ga bildet meget god kritikk.
Gjennom hele karrieren fortsatte han å utforske kulltegningens muligheter. Harald Flor skrev om hvordan Tillers arbeid med kullet klargjorde og kompletterte maleriets problemstillinger gjennom utviklingen fra «det asketisk-lineære» på 1950-tallet til den mer ekspressivt oppløste strukturen i enkelte tegninger fra slutten av 1970-tallet.
Som lærer på NTH underviste Tiller også i tegning med kull i stort format.

Grafikk

Tiller hadde eksperimentert med grafiske metoder fra tidlig i karrieren. Han stilte også ut grafiske arbeider, som våren 1953, da han deltok med bare grafikk ved en utstilling i Trondhjems Kunstforening. 
Gjennom mesteparten av karrieren var likevel maleriet hans primære medium, ved siden av kulltegning. Det var først da han på 1980-tallet måtte gi opp maleriet av helsemessige årsaker, at grafikken ble hans hovedmedium. 
I 1987 hadde han for første gang en separatutstilling som var en ren grafikkutstilling, i Hammerlunds galleri i Oslo. Der ble det vist både monotypier og linosnitt fra tidlig 1950-tall og serigrafier fra hele karrieren så langt.
Da Tiller ikke lenger kunne bevege armene og hendene presist nok til å male eller tegne som han ville, fant han en ny arbeidsform. Han bygget opp bilder som collager, og fikk hjelp av unge kolleger, først og fremst Are Andreassen og Kurt Edvin Blix Hansen, til å overføre collagene til silketrykk.

Skulptur

I et selvportrett fra 1953 malte Tiller seg selv som billedhugger, men skulptur var ikke en vanlig uttrykksform for ham, selv om han både på kunstskolen og ved akademiet studerte skulptur i tillegg til maling og tegning. I 1946, samme år som han debuterte som maler, hadde han med skulpturen Per, en byste av broren, på juleutstillingen i Kunstforeningen. I en av omtalene av utstillingen sto det at Tiller var et verdifullt bekjentskap også som billedhugger. 
I 1960 stilte han også ut en skulptur i en stor separatutstilling, som forøvrig besto av malerier, tegninger og grafikk. Det var Steinaldermannen, et hode hugget i lava fra Jan Mayen. En kritiker kalte den «et meget eiendommelig arbeide».
Tiller understreket selv at billedhuggeren Per Palle Storm hadde hatt stor betydning for ham.

Større utsmykningsarbeider

Tiller utførte endel større utsmykningsarbeider, i ulike materialer. Det første av disse, var dekorasjoner for Gjensidige Forsikring i Trondheim i 1957. Den innendørs dekorasjonen ble utført i sandblåst sement og i freskomaleri. En planlagt fasadedekorasjon i lysstoffrør ble ikke utført.
I 1961–62 fikk han i oppdrag av Strindens Sparebank å utforme en utsmykning på fasaden av bankens lokaler i Trondheim. Motivet var bankens logo, et eiketre, utført i terracotta. Fasaden er senere endret og utsmykningen er gått tapt.
I perioden 1964–67 ble et større smijernsarbeid av Lars Tiller laget ved Meldal yrkesskole. Tiller hadde formgitt det store arbeidet, som er omtrent fire meter bredt, og går fra kjelleren til andre etasje, men selve smijernsarbeidet ble utført av elever og lærere ved yrkesskolen. Det omtales som et «rekkverk», men utgjør også en gjennombrutt fondvegg i vestibylen og de andre etasjene. Motivet er dalførets næringsstruktur, symbolisert ved stiliserte kornaks for landbruk og hjul for industri.
I 1972 fikk Tiller i oppdrag å male en omtrent 15 m² stor vegg i kommunens nye høyhus, Tekniske etaters administrasjonsbygg i Trondheim. Kunsthistoriker og -kritiker Øyvind Storm Bjerke omtalte bildet slik i en utstillingskatalog i 1998: «… kraftige bjelkelignende former i svart antyder et teknologisk landskap i kontrast mot bløte organiske naturformer og en reduksjon av de stofflige kvaliteteter i overflaten til et minimum». Bygningen er senere revet, og utsmykningen er deponert i Sparebank 1s lokaler i Trondheim.

Gruppe 5

Da kunstnergruppen Gruppe 5 ble etablert i 1961, hadde Lars Tiller allerede utviklet et personlig formspråk. Alle de fem kunstnerne i gruppen hadde en modernistisk profil, men Håkon Bleken, som også var medlem av gruppen, mente at Tiller var den mest typiske Gruppe 5-maleren, ut fra deres målsetting om å bygge et maleri, rent konstruktivt og formalt. Gruppen hadde ikke en felles kunstideologi. Dette gjorde det mulig for de enkelte medlemmene å utvikle seg individuelt helt til gruppen ble oppløst etter ti år.

Verv og utmerkelser

Tiller var ofte benyttet i komité- og juryarbeid og hadde flere verv. Han var formann i Trøndelag Bildende Kunstnere i periodene 1951–1953 og 1956–1957; styreformann for Kunstskolen i Trondheim i 1956; medlem av styret for Trondhjems Kunstforening fra 1955 til 1976 – og medlem av foreningens kunstneriske komité fra 1970 til 1980.
Han mottok reisestipend fra Trondheim kommune i 1951 og fra Bildende Kunstneres styre, av det såkalte «Tre-prosent-fondet», i 1960. 
I 1991 ble han tildelt Trondheim kommunes kulturpris.