google/wiki40b huggingface dataset:
Gazproms verden

Innhold

Gazprom kontrollerte en tredel av verdens gassreserver i 2007. Et fransk TV- team fikk tilgang til det gigantiske selskapet og fulgte møtevirksomheten i 2007 – på en tid da Russland viste muskler i forhold til mange av nabolandene. Selskapets ledelse besto for en stor del av politikere, ministere og deler av den indre sirkelen rundt Vladimir Putin. Ifølge dokumentaren er ikke gass bare energi, men også et våpen i det politiske spillet.
Dokumentaren forsøker å gi seerne innblikk i den psykologiske krigføringen som Putin initierte ved hjelp selskapet. Jfr. Russlands press på Hviterussland og Ukraina, likeledes overfor land i EU og i Kaukasus. Den hevder videre at russisk gass er blitt et «energi-våpen», og det setter landet i stand til å bygge nye allianser i Asia (f.eks. med Kina) og å gjøre seg til venn med andre gassproduserende nasjoner (Iran inkludert).
Dokumentaren forsøker også å belyse hvordan Putin i 2007 tok til orde for å danne et gass-OPEC sammen med Iran og en rekke andre gassproduserende nasjoner slik at de kan kontrollere prisene samt muligens bruke det politisk.
Heptophyllini

Utbredelse

Denne gruppen er utbredt i det østlige Palearktis og Sørøst-Asia.
Formel 1-sesongen 1951

Oppsummering av sesongen

Ferraris nyere 4,5 liters biler uten kompressor var en skikkelig utfordring for Alfa Romeo, hvis biler nærmet seg slutten av sitt utviklingspotensiale. Selv om Alfa-biler vant fire av de europeiske løpene og Fangio vant mesterskapet så representerte Ferraris tre seiere slutten for Alfa Romeos biler. BRM stilte opp med sin V16 kun på Silverstone, og de gamle og langsomme Talbot-bilene ble i stadig større grad utklassert.
Norgesmesterskapet i orientering 1970

Norgesmesterskapet i orientering 1970 bestod av flere arrangementer som i 1970 kåret norgesmestere i orientering.
Hovedmesterskapet ble arrangert i Hobøl 13. september. Kongepokalene ble vunnet av Ingrid Hadler og Åge Hadler.
Sanger fra Bedehusland

Sanger fra Bedehusland er en musikalsk livssyn-serie som gikk på NRK-TV fra 1995 til 1996. Den var produsert av TV Inter med Martin Alfsen som musikalsk leder og arrangør.
Mye av musikken ble utgitt på en CD-serie på åtte utgivelser i perioden 1996 til 2008, med Martin Alfsen og koret Reflex.
Megalopsidiinae

Utseende

Små til middelsstore (2-5 millimeter), korte og kraftige, hårløse kortvinger. De kan overflatisk minne om slekten Stenus. Hele dyret er blankt, med tallrike dype punktgroper som kan danne linjer og mønstere. Hodet er stort og bredt, mandiblene (kjevene) forholdsvis lange og framstrakte. Fasettøynene er store, rundede og utstående. Pronotum er omtrent så bredt som hodet eller litt smalere, med rundede sider. Dekkvingene er korte, med rundede sider. Bakkroppen er temmelig kort og bred.

Levevis

Disse billene lever under råtne trestokker med rikelig vekst av sopphyfer. De er rovdyr og har en spesiell eteatferd der de tygger i stykker byttet og presser ut væske, som suges opp, mens de faste delene ikke spises.
Pentodon bidens

Utseende

En middelsstor til nokså stor (14-28 millimeter), tettbygd, hvelvet, brunsvart og nokså blank hornbille. Den mangler horn og kan minne sterkt om en tordivel (Geotrupidae). Kroppen er fint og ganske tett punktert. "Snuten" (clypeus) har to små tenner, arten har to knøler i pannen.

Levevis

De lever i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i områder med middelhavsklima fra Marokko og Spania i vest til Kashmir i øst, nord til det sørlige Russland.
Charles E. Tuttle

Bakgrunn

Tuttles familie hadde siden midten av 1800-tallet beskjeftiget seg med trykking av bøker og av brevpapir og lignende. Familiien kunne spores tilbake til Richard Tottel, som levde på slutten av 1700-tallet i London. 
Hans far, Charles E. Tuttle Sr., publiserte afrikansk-amerikansk litteratur og handlet med sjeldne bøker, og var aktiv i Vermont Historical Society. Tuttle ble utdannet ved lokale skoler i Vermont, Phillips Exeter Academy og ved Harvard University. På universitetet studerte han amerikansk historie og litteratur. Etter eksamen i 1937 arbeidet han ved biblioteket ved Columbia University i et år og gikk så inn i familiebedriften.

Japan

I 1943 døde Tuttles far, og sønnen meldte seg til United States Army. Han tok offisersutdannelse, og ved krigsslutt ble han utvalgt til å inngå i de amerikanske okkupasjonsstyrker i Japan. Han ankom Tokyo i oktober 1945, med det oppdrag å ta ansvar for Japans riksdags bibliotek. Men ved ankomst fant han ut at general Douglas MacArthurs stab hadde endret hans oppdrag. De neste to årene hjalp han med utviklingen av den japanske avisindustri. I 1947 møtte han Reiko Chiba, som kom fra en velstående japansk familie fra  Hokkaidō; de to giftet seg i 1951.
Tuttle grunnla sitt forlag i Tokyo i 1948, i det øyemed å utgi «bøker som bygger bro mellom Øst og Vest» (books to span the East and West. Hans selskap var den 31. korporasjon som ble approbert av okkupasjonsadministrasjonen. Det første året importerte forlaget amerikanske paperbacks til og distribuerte blant okkupasjonsstyrkene, men neste år utgav det sin første egenproduksjon. I 1951 innleget selskapet et intensivt publikasjonsprogram, med engelske oversettelser av japansk samtidslitteratur, ordbøker for japansk og andre asiatiske språk, bøker om japansk kunst og kultur, og bøkger om japansk kampsport. Mange av bøkene om asiatisk kampsport var de første som fikk videre leseskare om emnet blant engelsktalende.

Senere virke

I 1971 kåret Association of American Publishers Tuttle til Publisher of the Year. I juni 1978 grunnla han og hans nevø Tom Mori Tuttle-Mori Agency. I 1983 utmerket den japanske regjering ham med Den hellige skatts orden, 3, klasse (Gullstråler med nakkebånd) for hans innsats for japansk–amerikansk forståelse. Mot slutten av 1980-årene hengav Tuttle seg til handelen med sjeldne bøker.

Død

Tuttle døde etter en kort sykdom den 9. juni 1993 i Rutland. Hans hustru Reiko Tuttle fortsatte driften av Tuttle Antiquarian Books til 2001, da hun solgte den til to tro ansatte. Hun døde den 14. april 2006 i Tokyo.
Fag- og svennebrev

Fag- og svennebrev er avsluttende dokument etter fullført yrkesutdannelse med læretid. Fagbrev skiller seg fra svennebrev ved at det tas i andre yrkesfag enn håndverksfag. I de gamle håndverksfagene er det fortsatt svennebrev som gjelder, men der industrien har tatt over for håndverket blir det likevel avlagt fagprøve i stedet for svenneprøve. Fagprøven er da tilpasset bedriftens daglige produksjon.
Karakterene gitt etter prøvene er bestått meget godt, bestått eller ikke bestått.
Utdeling av fag- og svennebrev foregår ved en høytidelig seremoni i de ulike kommuner. Arrangementet foregår en eller to ganger i året. Det kan også foregå en utdeling av svenneprøvemedalje til kandidater som har utmerket seg spesielt. Det tildeles også fagopplæringspriser til bedrifter som har stått for en spesielt god opplæring av kandidatene.
Lamproclytus

Utseende

Forholdsvis små, rødbrune og svarte trebukker. Artene minner overflatisk om maur. Antennene er tynne og mindre enn halvparten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis stort og bredt. Pronotum har rundede sider og er nærmest kuleformet sett ovenfra, innsnevret ved roten slik at det blir en "stilk" mellom pronotum og dekkvingene. Dekkvingene er jevnbrede, med et gult tverrbånd noe bak midten. Beina er middels lange.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vestindia (Puerto Rico og Den dominikanske republikk).
Ung Pike Forsvunnet

Ung Pike Forsvunnet (etablert 1981 i Oslo, nedlagt 1986, gjenoppstått 2010) var fra starten av en norsk rockegruppe, bestående av initativtagerne Anne Danielsen, vokal, og Ole Hedemann, tangenter, samt Beranek, vokal og gitar, Sven Kalmar, trommer, Øivind Nordal 
bass og Tellef Øgrim, gitar.  Hedemanns lyrikk ga dem seier i Ungdommens radioavis'
rockemønstring og platedebut (1982). Uten Beranek og Kalmar, men med tillegg av 
Bjørn Juliusson og sangerne Nina Askeland, Lynni Treekrem og Ingeborg Magerøy
kom ny plate (1985) før nedleggelsen (1986). I 2012 ga de ut en singelen «Kraften i oss to», i 2013 kom «Skatten i skrinet» og i 2015 «Ung Pike Forsvant» - sistnevnte et resultat av et samarbeid med miljøet som produserer Varg Veums julehefter, blant annet Gunnar Staalesen. Samtidig startet de opp på konsertscenene igjen, nå med Nils Harkestad på trommer, en blåserrekke bestående av Dag Einar Eilertsen, Morten Brenne og Rune Nicolaysen, og korerne Berit Lohne og Anne H. Hoseth.
Alarm på Nord-Ekspressen

Handling

En terrorist klarer å stikke av etter et mislykket attentat i Verdens helseorganisasjons laboratorier i Genève. Det han ikke vet er at han har blitt smittet med et hemmeligstemplet dødelig virus i laboratoriet. Han kommer seg senere ombord på et ekspresstog fra Basel til Stockholm og her begynner smitten å bre seg. Myndighetene blir stilt overfor en kamp mot klokka for å forhindre en epidemi. Enkelte høyerestående medlemmer av organisasjonen er villige til å gå svært langt for å forhindre at nyheten om viruset skal komme almenheten for øre. En amerikansk offiser blir satt til å lede oppdraget med å forhindre at smitten brer seg. Han bestemmer at toget skal ledes til Polen, til en spesielt innredet interneringsleir for pestsmittede. Men for at det skal skje må det passere en usikker bro (Cassandra Crossing) som ikke har vært i bruk siden 1948. Det blir etterhvert også klart at de som leder operasjonen ikke har til hensikt å slippe passasjerene av toget, selv om smitten stanses. Noen av passasjerene tar saken i egne hender og forsøker å stoppe toget.
Nord-Hedmark sorenskriverembete

Nord-Hedmark sorenskriverembete (også omtalt som Nordre Hedemarken sorenskriverembete eller sorenskriveri) ble opprettet 8. januar 1777 ved delingen av Hedmarken sorenskriverembete. Nord-Hedmark skulle bestå av Nes og Ringsaker tinglag og de to nordligste fjerdingene av Vang tinglag, mens Sør-Hedmark skulle bestå av tinglagene Stange, Romedal og Løten, og de to sydligste fjerdingene, Vang og Skattum, av Vang tinglag. 
Deler av Nord-Hedmark sorenskriverembete ble utskilt i Hamar byfogd- og sorenskriverembete, som ble opprettet 1. juli 1863. Opprettelsen fulgte av kongelig resolusjon av 12. oktober 1861, som etablerte Hamar kjøpstad som egen jurisdiksjon. De utskilte områdene ble tilbakeført, og Hamar byfogd- og sorenskriverembete nedlagt, 20. juli 1901.
Sorenskriveren i Nord-Hedmark flyttet inn til Hamar i 1909, og hadde lokaler forskjellige steder i byen frem til embetet ble samlokalisert med Sør-Hedmark sorenskriverembete i fylkeshuset i Hamar i 1970.
Embetet besto frem til 1. januar 1992, da Nord-Hedmark og Sør-Hedmark sorenskriverembeter ble slått sammen igjen til Hedmarken sorenskriverembete samtidig med sammenslåingen av Hamar og Vang kommuner.
Vor Verden

Vor Verden var et norsk tidsskrift som utkom fra 1923 til 1929, med Ronald Fangen som redaktør.
Vor Verden var ment som en konservativ utfordring til det kommunistiske tidsskriftet Mot Dag, som ble startet i 1921. Redaktøren for Vor Verden var forfatteren Ronald Fangen (28 år i 1923), mens den unge studenten Henrik Groth var redaksjonssekretær.
I 1929 utkom Skillelinjen, en samling av essays som først var utgitt i Vor Verden.
Handeloftet

Handeloftet (Handeløftet) er antakelig eldste setohus i Valdres og er ikke et loft uten i navnet. Det har vært diskutert om det er et langloft eller en overgangsform til en stue. Huset kommer fra garden Hande i Vestre Slidre og er fra perioden 1530 til 1640. Senere dateringer plasserer det til 1640 til 1650 som langloft, tidligere dateringer plasserer det som overgangsform. Det er nå på Valdres Folkemuseum.
Huset ble innkjøpt fra Hande 27. desember 1905 for den gang 1000 kroner og flyttet i 1906 til Valdres Bygdesamling som den gang holdt til ved forsamlingshuset Folkvang. I 1923 ble det deretter flyttet til Valdres Folkemuseum og ble der første huset ved museet.
Det er to matbuer i første etasje. Disse rommene brukes nå til oppbevaring av trematerialer og annet for museet. Oppe er det to rom, ett for bruk som lager for klær, mjøl og køtt, det andre som gjesterom. Dette rommet etter tradisjonen ha blitt brukt som tingrom mens Øvre Hande var lensmannsgard fra 1717 til 1724. I kjelleren under huset skal det ha vært fangehøl.
Dimensjonene på loftet er imponerende, og i svalgangen oppe i gavlveggen er det to golvplanker som dekker hele bredden. I vinduene er det innlagt blyglass.
Vedutamaleri

Veduta (italiensk for «utsikt» eller «vy», i flertall vedute) er et høyst detaljert maleri av et bybilde eller annen utsikt.
Denne genre av landskapsmaleri oppstod i Flandern, hvor kunstnere som Paul Brill malte vedute så tidlig som i det 16. århundre. I det 17. århundre spesialiserte hollandske malere seg på å lage detaljerte og nøyaktig gjenkjennelige byer og landskaper som appellerte til en følelse av lokal stolthet for den velstående hollandske middelklassen. Et arketypisk eksempel er Vermeers Utsikt over Delft.

Studiereise

Da studiereisen til de europeiske landene, «Grand Tour», i noen grad ble standardisert, ble vedute av velkjente reisemål som Forum Romanum eller Canal Grande populære suvenirer for velstående engelskmenn. På midten av det 18. århundre ble Venezia berømt som knutepunktet for vedutisti (veduta-malerne). Genrens fremste utøvere tilhørte Canal- og Guardi-familiene fra Venezia. Noen av dem dro for å arbeide som malere i store hovedsteder i Europa, for eksempel Canaletto i London og hans nevø Bernardo Bellotto i Dresden og Warszawa.

Mindre realisme

I andre deler av det 18. århundres Italia, ble andre variasjoner over genren utviklet. Giovanni Paolo Pannini var den første som konsentrerte seg om å male ruiner. Vanvitelli og andre malte veduta esatta – eksakte gjengivelser. Panninis senere vedute, delvis eller fullstendig imaginære, ble kjent som capricci og vedute ideate eller veduta di fantasia. Giambattista Piranesi var den fremste mester i vedute ideate-etsninger. Hans topografiske serier, Vedute di Roma, ble trykket mange ganger. 
I det 19. århundre erstattet mer personlige inntrykk av bybilder ønsket om topografisk nøyaktighet. Isteden gikk man over til å male (og senere fotografere) panoramaer.
Sitronmåler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 32 – 37 mm), slank, sitrongul måler som ikke kan forveksles med noen andre nordeuropeiske arter. Antennene er smalt fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. Kroppen er kledt med sitrongule hår. Forvingen har tre rødbrune flekker langs forkanten, der den ytterste som sitter i vingespissen er stor og trekantet. Bak de to ytterste flekkene er det uregelmessige, mørke ringer. Forvingen har også to rader av mer eller mindre tydelige, grå flekker som antyder to tverrbånd, bakvingen, som ellers er ensfarget gul, har en slik rekke. Larven er middels slank, enten gressgrønn eller brun, med en spiss, brun pukkel midt på ryggsiden. Den brune fargevarianten ligner sterkt på en avbrukket kvist.

Levevis

Arten er knyttet til løvskog og hager, og larvene lever på løvtrær og busker i rosefamilien (Rosaceae), de kan også forekomme på selje (Salix caprea). Denne arten har en kompleks livssyklus som kan omfatte én generasjon per år, to-tre generasjoner per år eller også tre generasjoner i løpet av to år. Som en konsekvens av dette kan man treffe på voksne sommerfugler gjennom hele sommerhalvåret fra april til oktober, og overvintringen kan skje enten som larve eller puppe.

Utbredelse

Arten finnes over hele Europa. I Norge er den vanlig nord til det nordlige Nordland.
Nokia 1680 classic

Nokia 1680 classic er en mobiltelefon fra Nokia. Mobiltelefonen ble annonsert i april 2008 og kom på markedet juli samme år.
San José del Guaviare

San José del Guaviare er en by og hovedstad i provinsen Guaviare i det sentrale Colombia. Byen ligger ved elva Guaviare, på østsiden av Andesfjellene, rundt 400 km sørøst for Bogotá. Den ble grunnlagt i 1910 og fikk bystatus i 1976. Byen har 34 863 innbyggere (2005). Hele kommunen, med et areal på 13 912 km², hadde 53 994 innbyggere (2005).
Byens næringsliv er i hovedsak basert på jordbruksområdene rundt, hvor det produseres bananer, maniok, kakao og gummi. De viktigste håndverksproduktene er koster og børster basert på fiber fra chiquichiqui-palmen, samt andre produkter som hovedsakelig fremstilles av områdets urbefolkning. Fiske og husdyrhold er også viktig for regionens økonomi.
Provinsens eneste lufthavn ligger like ved byen, og flyselskapet Satena har daglige flyvninger til Bogotá. Byen er knyttet til veinettet i resten av Colombia via en hovedvei mot nordvest. Byen har ikke jernbaneforbindelse. Elva Guaviare er også en viktig transportåre for byen og distriktet rundt.
Andreas Tegström

Svensk fotball

Tegström har spilt for svenske Tenhult, og gikk etterhvert til Husqvarna i svensk andredivisjon.
Tegström kom som et ubeskrevet blad til Sandefjord foran 2005-sesongen. Han ble kåret til årets spiller i svensk andredivisjon i 2005 og scoret 22 mål på like mange kamper. Etter en fantastisk sesong i Husqvarna var han ønsket av flere klubber, men valgte til slutt Sandefjord.

Norsk fotball

Tegström scoret ti mål for Sandefjord i Tippeligaen i 2006, men scoret bare ett mål i 2007.
I august 2007 skrev han under en kontrakt med Fredrikstad, en overgang verdt knappe 4 millioner kroner. Etter å ha slitt med spilletid i Fredrikstad, ble han sommeren 2009 lånt ut til Hønefoss i Adeccoligaen. Karrieren i FFK var over i 2010 etter at kontrakten ikke ble fornyet. Han debuterte på hjemmebane 16. august, der han scorte 2-0-målet mot Alta, på overtid.
Edgar Baltazar Barquín Durán

Utdanning og yrkeskarriere

Barquín er utdannet statsautorisert revisor, advokat og notar. I tillegg har han to mastergrader; én i industriell ledelse og én i økonomisk merkantil jus. Han har også tatt høyere studier; innen pengepolitikk og sentralbankdrift ved Centro de Estudios Monetarios Latinoamericanos (CEMLA) i Mexico, innen økonomisk politikk ved IMF og Verdensbanken, og innen forsikring ved University of Hartford. 
Den 1. oktober 2010 overtok han som sentralbanksjef for Guatemalas bank, etter María Antonieta Del Cid Navas de Bonilla. Før dette hadde han jobbet 23 år i den guatemalske bankovervåkingsnemnda; Superintendencia de Bancos (SIB), blant annet som nemndas leder (Superintendente de Bancos). Han har også i en årrekke vært Financial Risk Manager i Grupo Financiero de Occidente.
Hendrick ter Brugghen

Hendrick Jansz ter Brugghen (eller Terbrugghen) (født 1588, død 1. november 1629) var en nederlandsk maler. Han var en av de ledende medlemmene av Utrecht-skolen, som var sterkt inspirert av Caravaggio. Brugghen malte hovedsakelig religiøse malerier i sterk naturalisme.

Liv og gjerning

Lite er kjent om hans tidlige liv. Kanskje var han født i Haag, men familien hans flyttet muligens til den sterkt katolske byen  Utrecht tidlig i  1590-årene. Her begynte han i lære hos Abraham Bloemaert, da han var tretten år gammel. Av Bloemaert, en historiemaler knyttet til manierismen, lærte han det grunnleggende i malerkunsten.
I 1604 reiste Brugghen til Italia. I Roma fikk han sett verkene til Caravaggio og hans chiaroscuroteknikk. Annibale Carracci, Domenichino og Guido Reni var andre italienske malere som han dro innflytelse av.
Han var tilbake i Utrecht i 1614 og sammen med Gerard van Honthorst var han en ledende kunster i en stil påvirket av Caravaggio. Maleriene hans har en dramatisk bruk av lys og skygge. Brugghen fant favorittmotivene sine ved kroa; øldrikkere og musikere i halvfigurer. Men han laget også religiøse bilder i stort format og gruppeportretter, samtidig også bilder med følelseladde emner. Brugghen malte også gatescener, etter inspirasjon fra Quinten Massijs og Marinus van Reymerswaele.
Selv om Hendrick ter Brugghen døde ung, fikk arbeidet hans stor innflytelse på andre malere. Måten han skapte religiøse emner finnes for eksempel i verkene til Rembrandt. Stilelementer hos Brugghen kan man også opp i verkene til Frans Hals, Johannes Vermeer og Carel Fabritius. Peter Paul Rubens omtalte Brugghen i sine verk som «bedre enn alle de andre av Utrecht-malerne». Fløytespilleren og Matteus kallelse, begge fra 1621, er mellom de mest kjente maleriene til Hendrick ter Brugghen.
Han døde i Utrecht i 1629.
Kakistokrati

Kakistokrati er en styreform hvor landet er styrt av de verste, minst kvalifiserte og mest skruppelløse innbyggerne.
Ordet er sammensatt av gresk kakistos (κάκιστος; verst) og kratos (κράτος; styre) og ordet ble først tatt i bruk av den engelske forfatteren Thomas Love Peacock i 1829. Begrepet har siden 1980-tallet blitt tatt i bruk i særlig amerikansk politisk debatt fordi debattanter har hatt behov for ord for å kunne karakterisere sittende politikere som fullstendig udugelige og inkompetente.
Fokas

Bakgrunn

Når Fokas ble født er ukjent, og hans tidlige liv er stort sett ukjent, men det er kjent at han tjenestegjorde som en offiser av lav grad under keiser Maurikios. Han ble først kjent i 602 som leder av et opprør mot keiser Maurikios.

Keiser

Fokas og styrtet keiseren den 23. november 602 og erklærte seg selv som ny bysantinsk keiser den samme dagen. Fokas ble kronet til ny keiser av patriarken i kirken Sankt Johannes Døperen på Hebdomon. Noen dager etter rykket han inn i Konstantinopel uten å møte motstand. Maurikios og hans sønn ble henrettet.
Fokas hadde dyp mistro til aristokratiet i Konstantinopel, og innsatte derfor sine egne slektninger i høye militære posisjoner, og utrensket brutalt sine motstandere. Han var selv en lite kompetent, hevdes det, både av den sivile administrasjonen og av militæret, og under ham ble Østromerriket truet av tallrike fiender med jevnlige angrep på Balkan av avarere og slavere, og en invasjon på de østlige provinsene fra Sasanideriket. 
Fokaskolonnen på Forum Romanum i Roma ble oppført til hans ære i år 608 e.Kr. og er det siste monument som ble oppført på stedet.
På grunn av Fokas’ inkompetanse og brutalitet, slik tolkes det i eldre kilder, sgjorde eksarken av Kartago, Heraklios den eldre, opprør mot ham. Hans sønn Herakleios lyktes å erobre Konstantinopel den 5. oktober 610, og henrettet Fokas den samme dagen før han erklærte seg selv som ny keiser.
Det gjennomgående negative bilde av Fokas som tegnes i kildene (jamfør for eksempel Johannes av Antiochia, Theophylaktos Simokates eller Theophanes) og som til inn i den nyere tid stort sett har dominert forskningsbilde, burde møtes med en viss forsiktighet: Alle disse beretninger stammer fra tiden litt etter keiserens død, og oppstod tildels (som Theophylaktos) under Herakleios' regjeringstid. Som den som styrtet Fokas var det i hans interesse å gi et dårlig bilde av forgjengeren. Endel av de eldre fortellinger om Fokas' udugelighet gjelder i dag som tilbakeviste; det gjelder for eksempel en antagelse om, at det romerske herredømme på Balkan falt sammen allerede på Fokas' tid.
Kongens gruve (Kongsberg)

Kongens gruve var den største gruven ved Kongsberg Sølvverk.  Sølv-åren ble påvist av gjeterbarna Helga og Jakob 16. juli 1623. Gruven er i dag besøksgruve ved Norsk Bergverksmuseum.
26. verneregiment mot masseødeleggelsesvåpen

26. verneregiment mot masseødeleggelsesvåpen, eller 26 . ABC-vernregiment (russisk: 26-й отдельный полк РХБЗ) er et ABC-vernregiment i 36. armé i Russland.  Regimentet er forlagt til Onokhoj i Burjatia.