google/wiki40b huggingface dataset:
Stortingsbygningen

Stortingsbygningen gjennom 1900-årene

Stortingets plassbehov var stadig økende, ikke minst fordi representantene ble flere. I mellomkrigstiden var plassproblemene prekære, og det ble lagt planer for en ny fløy mot Akersgata i en stilkopierende utforming. Etter krigen ble denne planen forstørret og omformet i senfunksjonalistisk retning. Debatten om dette forslaget førte til at det ble utlyst en arkitektkonkurranse, og vinneren ble arkitekt Nils Holter. Hans elegante tilpasningsløsning sto ferdig i 1959, murt i et moderne formspråk av samme slags tegl som i de eldre delene, men vinduene i sideveggene nærmest Langlets byggverk tok opp noe av formen i dette. 
Av større interesse enn eksteriøret er imidlertid Holters innvendige ombygging. Den opprinnelige lysgården ble overdekket og omgjort til en sentral trappehall, idet den gamle trappeløsningen ble ofret for å få til en nødvendig utvidelse av stortingssalen – helt i samme stil som før.
Sørlig blåhval

Beskrivelse

Sørlig blåhval er den største av blåhvalene, men det hersker en viss uenighet i om denne hvalen kan kalles en egen underart eller om den må betraktes som en variant av B. m. musculus. Den kan bli over 30 meter lang og veier mer enn 200 metriske tonn på det meste. Den lengste blåhvalen som noen gang er målt var ei 33,58 meter lang ku som ble fanget ved Grytviken i Sør-Georgia i 1909 (Encyclopædia Britannica hevder det var i 1922, men dette er trolig feil). Den lengste hvalen som er målt av forskere (American National Marine Mammal Laboratory) var imidlertid 29,9 meter lang. Den tyngste blåhvalen som noe gang er fanget og veid var ei 27,6 meter lang ku som ble fanget i Sørishavet den 20. mars i 1947. Kua veide 190,17 metriske tonn (418 877 pund) (Guinness World Records. 2002). Den tyngste som er målt av forskere (American National Marine Mammal Laboratory) veide 177 tonn.

Utbredelse

Sørlig blåhval finner man først og fremst i Sørishavet, men den krysser også over i det sørlige Atlanterhavet og Stillehavet, spesielt sør i Indiahavet, men også ganske langt nordover i dette havområdet. Den er således å finne langs både øst- og vestkysten av både det sørlige Afrika og Sør-Amerika. Likeledes rundt Australia og New Zealand.

Bestand

Fra 1904 til 1967 ble mer en 350 000 blåhval drept i Sørishavet alene. Fangsten toppet seg i 1931, da 29 000 dyr ble drept. Titusner flere ble drept (noen hevder opp mot 100 000 dyr eller mer), men ikke rapportert, av Sovjetunionen på 1960-tallet og 1970-tallet (Cetacean Specialist Group, 1996).
I 1965 klassifserte P. Scott blåhvalen som «meget sjelden», noe som bidro til at den Den internasjonale hvalfangstkommisjonen totalfredet den mot slutten av 1966, men stammen av blåhval i Sørishavet har bare vist en svak stigende tendens fra til nå. Dette skyldes trolig blant annet svært lav reproduksjonstakt, i det kuene bare føder en kalv hvert 2.-3. år. Totalbestanden i dag ligger trolig på omkring 3 000-5 000 dyr. Det er imidlertid vanskelig å skille mellom ikke fullt utvokst sørlig blåhval og pygméblåhval i disse strøkene, slik at det hersker en god del usikkeret om bestanden.
Reitan Convenience

Reitan Convenience er et av fire forretningsområder i det norskeide selskapet Reitangruppen. Reitan Convenience omfatter i dag Narvesen i Norge og Latvia, Pressbyrån i Sverige, 7-Eleven i Norge, Sverige og Danmark, R-kioski i Finland, R-kiosk i Estland, samt R-kiosk og Lietuvos Spauda i Litauen. Reitan Convenience har en markedsledende posisjon i alle sine land. Antall utsalgssteder per 31. desember 2012 var 2 495, og Reitan Convenience hadde i 2012 en omsetning på 13,4 milliarder kroner. Selskapet ledes av Magnus Reitan.
Utsalgsstedene tilknyttet Reitan Convenience drives hovedsakelig etter franchiseprinsippet. I Norge organiseres selskapet fra et servicekontor i Oslo. Servicekontorets oppgaver omfatter felles markedsføring og innkjøp, økonomi og IT, samt drift, etablering og sentrale støttefunksjoner for butikkene.
Kathleen

Etymologi

Kathleen er en engelsk form av Caitlín, en irsk form av Cateline, som var den gammelfranske formen av Katarina. Dette navnet har opprinnelse som en latinsk form av greske Aikaterine (Αικατερινη), som har usikker opprinnelse.
Moskvaprosessene

Moskvaprosessene er en fellesbetegnelse på tre rettssaker som ble ført i Sovjetunionen mot politiske motstandere av Josef Stalin under den store terroren. Mange av de dømte ble henrettet. Prosessene anses som skueprosesser, hvor dommene og straffene var bestemt på forhånd og offentlig rettferdiggjort gjennom fremtvungede tilståelse. Hensikten med prosessene var å eliminere alle mulige utfordrere til Stalins makt, særlig gamle bolsjeviker med erfaring fra den russiske revolusjonen. De fleste ofrene for prosessene ble anklaget etter artikkel 58 i den sovjetiske straffeloven, for å konspirere med vestlige land om å myrde Stalin og andre sovjetledere, oppdele Sovjetunionen og gjenopprette kapitalismen.
Prosessene ble gjennomført mot tidligere fremtredende maktpersoner i Sovjetunionen i årene 1936 til 1938. De ble satt i verk etter drapet på lederen av kommunistpartiets avdeling i Leningrad, Sergej Kirov. Det var Stalin som sto bak Moskvaprosessene for å konsolidere sin makt over kommunistpartiet. Mange mener også at Stalin sto bak drapet på Kirov, selv om dette ikke er blitt bekreftet etter at de sovjetiske arkivene ble åpnet etter Sovjetunionens sammenbrudd. Om lag 50 personer ble dømt i Moskvaprosessene, de fleste til døden. Blant de dømte var Nikolaj Bukharin, Lev Kamenev, Grigorij Zinovjev, Jurij Pjatakov, Karl Radek og Aleksej Rykov.
Rettssakene ble holdt med internasjonal presse til stede. Blant annet rapporterte den norske forfatteren Nordahl Grieg fra rettssakene, og han gikk svært langt i å forsvare Stalins prosesser. I artikkelen «Dramaet i Moskva» (februar 1937) angrep han åtte norske forfattere som kritiserte prosessene. Prosessene utgjorde også grunnlaget for hans roman Ung må verden ennu være. I sin samtid var rettssakene bemerkelsesverdige på grunn av hvor mange tidligere bolsjeviker som kom med innrømmelser både om landsforræderi og konspirasjon. Anklagene og innrømmelsene var uekte. Blant annet har filosofen Slavoj Žižek lagt vekt på de psykologiske mekanismene som fikk de anklagede til å innrømme slike uhyrlige anklager.
Champagneglass

Champagneglass (eller sjampanjeglass), glass til å drikke champagne eller annen musserende vin av.
Det finnes to typer champagneglass. Det ene har lav, vid klokke (beholder), og det andre har en klokke som er høy og smal. Begge typer har stett. Champagneglass rommer gjerne ca. 0,2 liter.
På Hurdal Glassverk ble det laget champagneglass fra 1783. Formen på disse glassene er usikker, men de hadde trolig en høy, smal klokke slik det var vanlig inntil midten av 1800-tallet da den vide typen kommer på moten. Senere er det også langet champagneglass både på Gjøvik Glassverk og på Hadeland Glassverk.
Ved skjenking har champagnen lett for å bruse kraftig, men dette kan reduseres ved å holde glasset på skrå og helle mot innsiden av klokken.
Gjester som vil redusere kullsyreinnholdet før de drikker, kan ha med seg en champagnevisp. Det er en liten visp som brukes for å røre i glass slik at kullsyren skilles ut gjennom sterkere bobling. En champagnevisp er sammenleggbar slik at vispen kan trekkes inn i skaftet når den ikke er i bruk. Den er gjerne laget i sølv.
Om formen på glassene skal være vid eller smal øverst, har vært gjenstand for diskusjoner. Noen mener den trange varianten er riktig, siden duften derfra vil gå mest mulig konsentrert til nesen. Andre mener at det blir for konsentrert, lammer litt smaks- og luktesans og hindrer at resten av drikken kan nytes med alle nyanser i full utstrekning.
Operasjon Jordsøk

Handling

Stjerneskipet Utfordringen vender hjem til planeten jorden etter å ha vært borte i 115 år. Det ble sendt ut for å finne jordlike planeter som kunne egne seg til kolonisering. Det har imidlertid ikke funnet noen. Det er tredje generasjons besetning, Darv, Telson, Sharna og Astra, som styrer skipet. Det blir fort klart at de fire er under kontroll av Utfordringens kontollsystemer, ENGEL 1 og ENGEL 2. 
Det blir snart klart at annen generasjons besetning ble drept av englene og at de slik skaffet seg en besetning som skulle lyde dem ubetinget. Englene ønsker å kunne ta over jorden og styre den som guder. Imidlertid ble ødeleggelsene så store at englene mistet kontrollen over store deler av skipet. Drapet på annen generasjon blir alltid omtalt som «Den store meteorulykken».
Når skipet kommer til jordens solsystem, finner mannskapet ut at jorden er borte. På månen finner de en datamaskin kalt Vokteren som forteller dem at jorden ble flyttet ut av solsystemet for en halv million år siden. Det viser seg snart at mens 115 år er gått ombord på Ufordringen så har det gått en million år i solsystemet. Englene har mistet sin opprinnelige kunnskap om tidens natur på grunn av den store meteorulykken.
Besetningen legger nå ut på en lang ferd for å finne sitt opprinnelige hjem. De må slåss mot mange farer samtidig som de må vokte seg for englenes forsøk på å kontrollere dem. Samtidig oppdager besetningen at det kanskje ikke er sant at første og annen generasjons besetning aldri fant noen jordlik planet.

Oppfølger

Oppfølgerne, Earthsearch 2 og Earthsearch Mindwarp, har ikke blitt oversatt til norsk. Mindwarp foregår på jorden i tiden før Earthsearch.
International Ornithologists' Union

International Ornithologists' Union (IOU) er en union av internasjonale ornitologer, som hvert fjerde år arrangerer en internasjonal kongress med fokus på planlegging og utveksling av kunnskap og erfaring innen ornitologi. Organisasjonen var tidligere kjent under navnet International Ornithological Congress (IOC), men nå er det selve kongressen som bærer dette navnet. Den organiseres av International Ornithological Committee og omfatter omkring 200 ornitologer fra en rekke land.

IOC World Bird List

IOC World Bird List publiseres på vegne av IOU og utfyller andre internasjonale taksonomiske lister av fugler, som The Clements Checklist of Birds of the World og HBW Alive/BirdLife International. Den seneste listen er i henhold til Gill & Donsker (2018).
Fana varmekraftverk

Fana varmekraftverk er et varmekraftverk på Stend i Bergen kommune i Hordaland
Kraftverket utbytter energien fra et avfallforbrenningsanlegg.
Installert effekt er 13,5 MW og midlere årsproduksjon er 41 GWh.
Kraftverket startet produksjonen i 1999 og er eid av BKK 51% og BIR 49%. I tillegg til kraft produserer anlegget rundt 100 GWh varme som benyttes i fjernvarmenettet i Bergen.
René-Joseph de Tournemine

Bakgrunn

René-Joseph de Tournemi stammet fra en familie i Ramm tilhørende gammel adel. Han var den eldste av fire barn til Jean Joseph de Tournemine, baron de Camsillon, og hans hustru Marie de Coëtlogon, fatter av René de Coëtlogon, kongens lieu-tenant i øvre Bretagne.  Han inntrådte i jesuittordenen i 19 års alder den 30. august 1680. Han studerte humaniora, filosofi og teologi, hadde brede litterære interesser og befattet seg med gammel og nyere historie, med geografi og numismatikk. Den 2. februar 1695 avla han de høytidelige fjerde ordensløfter.

Skribent

Han begynte i 1701 i redaksjonen av Mémoires de Trévoux, et jesuittisk vitenskapstidsskrift som utkom fra 1701 til 1767. Senere skrev han også for Dictionnaire de Trévoux, hvori han forfattet flere kritiske artikler og analyser til forskjellige temaer og med dem ble gjenstand for oppmerksomhet i Europa. 
Han ble skattet for sin kritiske distans og den upartiskhet som han viste vi sine vurderinger; han skydde seg ikke for å påke på svakheter og feil hos ansette skribenter, også slike som tilhørte jesuittordenen. Han oppviste også saklignet og balanse i vurderinger av publikasjoner fra folk som han var grunnleggende uenig med; likevel kunne han peke på deres verk på en måte de positivt kunne gjenkjenne seg selv i. Slik kunne han bekjempe tesene for sin jesuittiske medbror pater Jean Hardouin, log på den annen side rose Voltaires tragedie Mérope (1797) som et mesterverk i antikkels sjanger.
Han anklaget Nicolas Malebranche for ateisme og spinozisme.
Hans Réflexions sur l'athéisme begynte som et forord til Traité de l'existence de Dieu (1713) av Fénelon, og var et sterkt direkte angrep på Spinoza; det hevdet at spinozisme i praksis var uholdbart. En debatt han stod i med Leibniz om kropp–sinn-problemet var prominent i denne perioden.
Tournemine holdt kontakt meg mange, også ganske unge kulturpersonligheter. Han underviste den underviste den unge Voltaire, og de to ble venner. I korrespondanse fra 1735 var imidlertid Voltaire kritisk til jesuittenes innstilling til Newton og Locke.
Lodejnoje Pole

Historie

Byen ble grunnlagt i 1702 på befaling fra tsar Peter den store og fikk bystatus i 1785. Bakgrunnen for grunnleggelsen var tsarens opprettelse av den baltiske flåte (østersjøflåten), som trengte fartøyer, og der, på strekningen mellom Sankt Petersburg til Arkhangelsk (den arkhangelske trakt) skulle bygges Olonets' skipsverft ved Svir, navngitt etter sin beliggenhet i  ujezd Olonets. I 1703 og 1704 ble østersjøflåtens sto første skip bygd her. Frem til verftet ble stengt i 1830 bygde det over 400 skip, blant dem fregatten «Mirnyj», et av de to skip i de første russiske Antarktisekspedisjonene under Lasarev og Bellingshausen. Det var under disse ekspedisjoner at det antarktiske kontinent første gang ble betrådt.
Under annen verdenskrig (fortsettelseskrigen) lå frontlinjen i desember 1941 frem til våkenstillstanden i september 1944 i over 1000 dager i umifddelbar nærhet av byen. Deer srto den fast, ettersom de finske styrkers forsøk på å forsere Svir slo alle feil.
Lodejnoe Pole er vennskapskommune med Gildeskål i Nordland. Samarbeidet ble formelt etablert i 1993.
Ahrensburgkulturen

Ahrensburgkulturen er navnet på en senpaleolittisk reinsdyrjegerkultur fra dagens Nord-Tyskland. Det er utvilsomme likheter med pionerbosetningen i Norge, den såkalte Fosnakulturen, og med Hensbackakulturen i Sverige. Ahrensburgkulturen settes også i forbindelse med steinalderkulturen fra Doggerland som i dag utgjør de grunne delene av Nordsjøen med navngivende Doggerbank som aller grunnest.
Ahrensburgkulturen dateres til siste del av istiden (ca. 11 000–9800 f.Kr.). De mest kjente funnstedene ligger i det sydøstlige Holstein, og kulturen har navn etter et funnsted, landsbyen Ahrensburg som ligger i en tunneldal nær Hamburg. Utgravingene ble foretatt av Alfred Rust i 1930-årene. Folkene levde i et tundralandskap ved foten av isbreen, og en regner med at Ahrensburgkulturen var en videreutvikling av Hamburgkulturen.
Kartago (forlag)

Kartago er et svensk bokforlag som siden 2001 har gitt ut svenske og skandinaviske tegneserier samt satire- og humorlitteratur, i mange tilfeller med samfunnskritiske elementer. Forlaget ble grunnlagt av Rolf Classon, en av grunnleggerne av tidsskriftet og tegneseriebladet Galago, og ble i 2006 kjøpt opp av det norske Schibsted-konsernet. I 2009 ble forlaget så kjøpt opp av det svenske Bonnier-konsernet. Classon har imidlertid fortsatt som forlagets daglige leder gjennom begge oppkjøpene.
I forlagets stall av forfattere er blant andre Martin Kellerman, Charlie Christensen, Jan Stenmark, Max Andersson, Nina Hemmingsson, Lena Ackebo, Lise Myhre, Frode Øverli, Lina Neidestam og Eric Ericson.
Lønneglansvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 12-16 millimeter), rødbrun vikler. Forvingen er nokså mørkt rødbrun, ved bakkanten med en pæreformet, kremhvit flekk som har en smal brun stripe langs midten. Ellers er det noen fine, korte, hvite skråstreker nær forvingespissen.

Levevis

Larven utvikler seg på fruktene ("vingenøttene") til lønn (Acer spp.).

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste og nordligste delene.
I Norge er den bare funnet langs kysten fra Akershus til Aust-Agder.
Gulltopp

Gulltopp (norrønt: Gulltoppr) er i norrøn mytologi guden Heimdalls hest.
I tillegg til å være nevnt i Snorres Gylvaginning er også Gulltopp nevnt i en oppramsende liste over hester i Grímnismál og i Nafnaþulur. Det er antatt at Snorre viet en hest til Heimdall i et forsøk på å systematisere mytologien.
Canaanhund

Opprinnelse og alder

Rasen nedstammer fra flere tusen år gamle urhunder og pariahunder, hvis etterkommere den dag i dag lever vilt i tilknytning til Negevørkenen. Rasen må som følge av sitt opphav regnes som relativt primitiv.
Den moderne rasehunden er et resultat av nitid avl og domestisering utført av Dr. Rudolphina Menzel, som ble spurt av Haganah om å utvikle en hund som kunne fungere som vakthund for både det israelske forsvaret og settlerne. Hun valgte ut de beste individene for sitt arbeid med å skape en fullt ut domestisert hunderase. Resultatet har fått navnet Canaanhund.

Utseende, anatomi og fysikk

Av type minner den om andre pariahhunder, f.eks. africanis, australsk dingo og kretahund m.fl. Pelsen er kort eller semi-kort, med slette, harde dekkhår. Underullen varierer med årstid og stedsforhold. Fargen varierer, men grunnfargen er gjerne lys gulbrun til mørkere rødbrun, sort, og sort og brun, med eller uten maske. Halen er middels lang og busket. Hodet er middels langt og har typisk spisshundpreg. Kroppen er rektangulær og buklinjen opptrukket. Vekten er normalt 18-25 kg og skulderhøyden ca. 50-60 cm. Hannhunder blir ofte betydelig større enn tisper.

Bruksområde

Canaanhunden er en ypperlig brukshund som kan brukes til nær sagt alt. På grunn av sin høyt utviklede luktesans har rasen spesielt gode egenskaper som narkotikahund, sporhund og ettersøkshund, noe blant annet det israelske forsvaret har benyttet seg av. Den er også en ypperlig jakthund, og som sådan bruker den både syn, lukt og hørsel like aktivt når den jakter. Denne rasen bjeffer sjelden utenfor sitt domene og kan derfor godt bli en ypperlig ledhund. Hjemme er den en ypperlig vakthund av natur. Den er også en spennede utstillingshund, og rasen regnes også som en kjærlig og snill familiehund.

Lynne og væremåte

Rasen er uavhengig, selvstendig, livlig, modig og svært utholdende. Den er kjent for å knytte sterke bånd til sine eiere og skal være svært varsom med egne barn. Den er reservert og voktsom overfor fremmede, men sjelden aggressiv. Den har imidlertid et tydelig kroppsspråk som lett kan mistolkes som aggressivitet av utenforstående. Den kan også være svært dominant overfor andre hunder. Hunderasen krever regelmessig mosjon og psykiske utfordringer for å trives. Lederskapet bør være konsekvent, men mildt. Dominerende lederskap kan gi uønsket negativ effekt.

Annet

Canaanhund er en sunn hunderase med få eller ingen arvelig belastede sykdommer. Den må børstes regelmessig.
Susie Essman

Oppvekst

Essman ble født i The Bronx i New York City, og vokste opp i middelklasseforstaden Mount Vernon. Faren, Leonard Essman, var indremedisiner og døde i 2001. Moren, Zora (født Pressman), underviste i russisk ved Sarah Lawrence College. Essman er jødisk; besteforeldrene emigrerte fra Russland og Polen. Hun har en bachelor fra SUNY Purchase College.
Den store Qi-muren

Den store Qi-muren  (长城, pinyin: Qí Chángchéng) er den eldste grensemur i Kina. Byggingen av muren begynte i 685 f.Kr. og skulle beskytte staten Qi mot angrep fra staten Chu. Muren strekker seg mellom de nåværende byene Jinan (ved elven Huang He) og Qingdao (ved havet).
Rester av muren finnes en rekke steder i provinsen Shandong. De deler som er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner befinner seg i de følgende administrative jurisdiksjoner: Jinan, byfylket Zhangqiu, byfylket Feicheng, byprefekturet Tai'an, byprefekturet Laiwu, byprefekturet Zibo, fylket Yiyuan, fylket Linqu, byfylket Anqiu, bydistriktet Zhucheng, fylket Yishui, fylket Ju, fylket Wulian, byfylket Jiaonan og Qingdao.
Hamm

Historie

Navnet Hamm betyr «hjørne» i en gammel plattysk dialekt som ble snakket her i tidligere tider. Før ble byen også kalt thom Hamme, som etter hvert endret seg til den moderne formen Hamm. Den fikk dette navnet fordi den lå ved et hjørne av elven Lippe og den smale sideelven Ahse. 
Byen ble grunnlagt på askeonsdag i mars 1226 av Grev Adolf I av Mark. 
I 1350 tok Svartedauen livet av nesten hele byen. Bare sju familier overlevde. Hamm ble et medlem av Hansaen i 1469 og en av de mektigste byene i området, mens dagens storbyer i Ruhr fremdeles bare var små landsbyer. Under trettiårskrigen ble Hamm flere ganger erobret av forskjellige styrker. Nesten alle bygningene ble ødelagte, bortsett fra kirkene St. Georg (i dag Pauluskirche) og St. Agnes.
I 1847 stoppet det første toget på stasjonen i Hamm, og i 1914 sto Datteln-Hamm-kanalen ferdig og det første skipet ankom havnen i byen. 
55 bombetokt fra de allierte under andre verdenskrig ødela omtrent 80 % av gamlebyen og bare et par historiske bygninger sto igjen.
Hero Helseøkonomisk forskningsprogram ved Universitetet i Oslo

Helseøkonomisk forskningsprogram ved Universitetet i Oslo eller HERO var et forskningsprogram for forskning innen helseøkonomi tilknyttet Universitetet i Oslo. Programmet, som var et samarbeid mellom Institutt for helse og samfunn, Økonomisk institutt og Frischsenteret, var fra 1998 en del av en større nasjonal satsning med Norges forskningsråd som sentral bidragsyter. Året 2011 var det siste året forskningsprogrammet mottok rammefinansiering fra Norges forskningsråd. Navnet HERO brukes nå om Helseøkonomisk forskningsnettverk ved Universitetet i Oslo.
Forskere i HERO deltar i faglige nettverk både i Europa, USA, Kina og Australia.
S-Plan

S-Plan eller «Sabotage Campaign» eller «England Campaign» var en kampanje med bomber og sabotasje mot Storbritannias sivile og militære infrastruktur i 1939-1940, utført av medlemmer av Den irske republikanske armé (IRA). 7 mennesker ble drept og 96 ble skadet som følge av terrorkampanjen.
James Chiengjiek

Bakgrunn

Hans far ble drept i 1999, under den andre borgerkrigen i Sudan. 13 år gammel rømte han til Kenya som flyktning for å unngå å bli barnesoldat. Han endte opp i flyktningleiren i Kakuma i 2002, og i desember 2014 fikk han offisielt status som flyktning.

Idrettskarriere

Han begynte med løping da han gikk på skole i Kenya, men trente ofte uten sko, og ble ofte skadet. I 2013 ble han tatt ut til å delta i Tegla Loroupe Peace Foundation, et program for flyktninger fra flyktningleiren i Kakuma, som drives av tidligere verdensrekordholder i maraton, Tegla Loroupe. 
Den 3. juni ble han tatt ut til å delta på det olympiske flyktninglaget ved sommer-OL 2016, og skal delta på 400 meter.
Harald Stanghelle

Bakgrunn og virke

Han vokste opp som sønn av en landhandler i en, etter eget utsagn, pietistisk indremisjonsfamilie i et politisk konformt miljø på Stanghelle mellom Vaksdal og Dale. Han tok aldri noen høyere utdannelse utover folkeskolen. Politisk var hjemstedet dominert av Arbeiderpartiet, men Stanghelle var medlem av Unge Høyre 1969–1975. Han er omtalt som en liberal kommentator. 
Allerede som 19-åring ble han redaktør og eier av lokalavisen Vaksdals-Nytt i 1975. Fra 1977 var han en periode fisker, vernepliktig soldat og presseoffiser ved Den norske FN-styrken i Libanon. Han var journalist i Dag og Tid i to år før han ble ansatt i Arbeiderbladet i 1982. I 1991 ble Stanghelle ansatt i Aftenposten, hvor han var nyhetsredaktør 1994–1995. Etter en periode som sjefredaktør i Dagbladet 1995–2000, var han politisk redaktør i Aftenposten 2000-2014. I perioden 2014 til 2018 har han vært redaktør i en fri stilling og sittet i Aftenpostens ledergruppe. Han går av som redaktør i Aftenposten i november 2018. Han er leder i Norsk Redaktørforening fra 2009 og sitter som styremedlem i Global Editors Network.
Harald Stanghelle er gift med Anne Lieungh, barnebarn til Einar Gerhardsen.
Journalisten og forfatteren John Stanghelle var hans bror.