Rasjonelle valg

Historie

En viktig forløper til teorien om rasjonelle valg var Niccolò Machiavellis analyser av politikk som strategisk spill om makt, spesielt boken hans Fyrsten. Også tidlige sosiologiske tenkere som Max Weber (formålsrasjonalitet), Ferdinand Tönnies (kårsvilje) og Georg Simmel (forstand) foregrep teorien om tradisjonelle valg.
Kontraktteorier fra Immanuel Kant, Thomas Hobbes og John Locke har gitt viktige bidrag, hvor sosial orden sees som et resultat av samfunnskontrakter inngått av rasjonelle egoister.
Med utilitaristisk moralfilosofi utbredde ideer seg om at den handling (evt. handlingsnorm) som er til nytte for flest mulig mennesker er mest ønskverdig (en instrumentell norm).
Flere samfunnsøkonomer har gitt viktige bidrag, hvor man forutsetter at produsent og konsument oppfører seg rasjonelt. Produsentene maksimerer profitt, mens konsumentene maksimerer nytte.

Rasjonelle valg under usikkerhet

Noen mener at man bør følge max-min-regelen som sier at man skal maksimere det verst tenkelige utfallet, altså velge det alternativet der det verste utfallet er best. Imidlertid er det mye diskusjon om dette, og om man heller bør velge det alternativet som gir høyest gevinst i beste fall. Det kan komme an på situasjonen, både ved høy risiko eller valg under usikkerhet. Det kan også være at man ikke besitter riktig informasjon, og den sannsynlig usikkerhet/risikoen man er kommet frem til kan være feil.

Individuell og kollektivt rasjonalitet

Selv om alle aktørene handler individuelt rasjonelt, kan resultatet av handlingen bli kollektivt irrasjonelt. Eksempler på dette er allmenningens tragedie eller fangens dilemma. For å få løst slike problemer, kan man samarbeide gjennom kommunikativ handling og løse det ved å bli enige om og ha tillit til at alle opprettholder det som totalt sett blir mest kollektiv rasjonelt. Eller man kan ha et sanksjonssystem, slik at de som bryter den inngåtte avtalen, blir straffet. Det kan også være at aktørene velger å handle ikke-rasjonelt av plikt, for å oppnå et absolutt moralsk ideal. Imidlertid er det mest vanlige at det blir brukt sanksjoner.

Kritikk

Teorien om rasjonelle valg er ifølge Jon Elster (1989) først og fremst normativ. Den forteller oss hvordan vi bør handle for å nå målene våre på best mulig måte, men ikke hvordan vi faktisk handler. Fra dette normative utgangspunktet er det mulig å utlede et forklaringsverktøy ved å anta at aktører er rasjonelle i teoriens normative forstand. For å oppfylle kravene til teorien om rasjonelle valg, må en handling stå i et optimaliserende forhold til aktørens ønsker og oppfatninger. Handlingen skal være det beste middelet til å tilfredsstille aktørens ønsker, gitt hans oppfatninger om hvordan verden henger sammen.
Et annet problem med teorien om rasjonelle valg er at en rasjonell aktør trenger informasjon for å ta rasjonelle valg, men aldri kan vite selv om man har nok informasjon. Om man ikke har tilstrekkelig informasjon, er det vanskelig å beregne sannsynlig utfall av sine valg, og man kan derfor aldri vite helt sikkert om man kan treffe en god rasjonell beslutning.
En typisk debatt innen sosiologien er i hvilken grad menneskers handlinger er styrt av normer eller rasjonalitet. En grunn til at det kan være vanskelig å forklare at mennesker kun styres av rasjonalitet er at normer kan brukes strategisk; om jeg vet at det finnes en norm som sier at hvis jeg inviterer noen på middag så er det uhøflig for dem å si nei, da kan jeg bruke den normen strategisk for å bli kjent med noen jeg er interessert i. Jeg kan også velge å følge en norm strategisk fordi jeg vet at det gir meg en god selvfølelse senere (f.eks. unngå å lyve, være barmhjertig). Dette kan vise at våre handlinger og oppfatninger til en viss grad også styres av normer: det ville vært meningsløst å følge en norm strategisk om den ikke egentlig eksisterte.