Fenylketonuri

Historikk

Fenylketonuri ble oppdaget av den norske legen Ivar Asbjørn Følling i 1934, da han la merke til at hyperfenylalaninemi (HPA) (økt innhold av fenylalanin i blodet) kunne ha sammenheng med mental retardasjon. I Norge er denne tilstanden kjent som Føllings sjukdom, oppkalla etter han som oppdaga den. Følling var en av de første legene som brukte detaljerte kjemiske analyser i studiet av tilstanden. De nøyaktige analysene hans av urinen til to mentalt tilbakestående søsken, fikk han til å be flere leger nær Oslo om å undersøke urinen til andre tilbakestående pasienter. Dette førte til oppdagelsen av det samme stoffet han hadde funnet hos åtte pasienter. Stoffet som var oppdaget, måtte analyseres på en mer basal og primitiv måte enn ved de kjemiske analysene som er tilgjengelige i dag. Ut fra undersøkelsene sine kom han fram til at reaksjonene førte til danning av benzaldehyd og benzosyre. Han konkluderte ut fra dette at stoffet måtte inneholde en benzenring. Videre undersøkinger viste at smeltepunktet for dette stoffet var det same som for fenylpyruvat, og dette tydet på at det var dette stoffet urinen inneholdt. Den metodiske og systematiske granskingen til Følling inspirerte mange til å gjøre liknende undersøkelser av andre tilstander.

Genetikk og biokjemi

Fenylketonuri skyldes vanligvis av et defekt gen på kromosom 12 til enzymet fenylalanin hydroxylase (PAH). Arvegangen er autosomal resessiv. En sjeldnere form av tilstanden viser seg når PAH er normal, mens kofaktoren tetrahydrobiopterin (BH₄) ikke blir dannet av pasienten.
PAH omdanner normalt aminosyra fenylalanin til tyrosin. Om enzymet mangler eller er defekt, finner ikke denne reaksjonen sted, og nivået av fenylalanin i kroppen blir langt høyere enn normalt, og nivået av tyrosin unormalt lavt. Overskudd av fenylalanin i blodet skader utviklinga av hjernen hos barn og fører til mental retardasjon. Hjernen vokser sakte, blir liten (microcephalia) og intelligensnivået vil sjelden tilsvare en IQ over 60. Lavt innhold av tyrosin medfører minska produksjon av pigmentet melanin, så barn med denne tilstanden er gjerne lyse i håret og har blå øyne (eller de har lysere hår og øyne enn andre familiemedlemmer). Den økte mengden av fenylalanin blir isteden omdannet til fenylketonar som blir utskildt i urinen - herfra kjommer navnet på tilstanden. Svetten og urinen til et påvirket barn har en stikkende lukt på grunn av disse ketonene.

Diagnose

Tilstanden kan påvises noen få dager etter fødselen ved en blodprøve. Screening av fenylketonuri blir gjort som rutine i de fleste industrialiserte land, vanligvis sammen med screening av thyreoideafunksjonen og andre arvlige metabolske tilstander.
Noe steder gjentas prøven etter to uker, men det er ingen holdepunkter for at et barn som er undersøkt like etter fødselen med normalt resultat trenger en ny prøve.

Behandling

Dersom tilstanden blir påvist tidsnok, kan et påvirket barn vokse opp med normal utvikling av hjernen. Sykdommen kan behandles med en spesiell diett, hvor innholdet av fenylalanin er sterkt redusert. Dette medfører strenge restriksjoner eller eliminasjon av matvarer som er proteinrike, t.d. kjøtt, nøtter, ost og andre melkeprodukter. Man må også unngå næringsmiddler som inneholder mye stivelse, slik som poteter, brød, pasta og mais. Disse pasientene må få næringstilskudd for å gi de protein og andre nødvendige næringsmidler som kan mangle i et ellers proteinfritt kosthold. Som en del av dietten gis det en proteinerstatning, som inneholder blant annet alle aminosyrer unntatt fenylalanin. Disse proteinerstatningene, som er tilpasset pasientens alder og er den viktigste proteinkilden, inneholder ofte også mineraler og vitaminer. De aller fleste pasienter med PKU i Norge tar regelmessige blodprøver hjemme for å måle blodets nivå av fenylalanin. Resultatet av disse fenylalaninanalyser bestemmer hvor mye fenylalanin pasienten kan få i sin daglige diett. Det finnes forskjellige alvorlighetsgrader av sykdommen fenylketonuri. Jo mildere sykdom jo større er den tillatte daglige mengde av fenylalanin i dietten.
Til pasienter med en defekt produksjon av BH₄ består behandlinga i å supplera med denne kofaktoren.