google/wiki40b huggingface dataset:
Martin Loft

Bakgrunn

Martin Loft er utdannet sanger hos musikkpedagogen Ian Adam i London. Gjennom karrieren har han spilt i en rekke musikaloppsetninger i Danmark: Javert i Les Misérables (1993–1994), Koptos i Atlantis 1994–1995), Anatoly i Chess (1995), John i Miss Saigon (1996–1997), fortelleren i Blodbrødre (2001), von Trapp i Sound of Music (2003), doktor Livesay i Skatteøen (2004), tittelrollen i Peter Sabroe (2006) og Hugo Alfvén i Lyset over Skagen.
I 1996 ble han landskjent i Danmark, da han sammen med Dorte Andersen vant Dansk Melodi Grand Prix med sangen «Kun med dig», skrevet av Keld Heick og Jascha Richter fra popgruppen Michael Learns to Rock. Sangen fikk imidlertid ikke delta i Eurovision Song Contest 1996 i Oslo, siden Danmark ble slått ut EBUs forhåndskvalifisering. Av 30 land, kom bare 22 land til den internasjonale finalen, i tillegg til vertsnasjonen Norge. «Kun med dig» ble bare nummer 25 av 30 i kvalifiseringen, og Danmark fikk dermed ikke delta i Oslo. Jascha Richter oversatte imidlertid «Kun med dig» til engelsk, og Michael Learns to Rock fikk en mindre hit med sangen, da kalt «Paint My Love».
Øyvind Skaldespiller

Øyvind Finnsson Skaldespiller (norrønt Eyvindr Finnsson skáldaspillir, født ca. 920, død i Alstahaug ca. 990) var en norsk skald, bonde og hirdmann. Far hans skal ha vært Finn Skjålge, som var lendmann, bosatt på Ura gård. Øyvind ble gift med Gunnhild som var datter til Halvdan jarl; hennes mor var Ingebjørg, datter til kong Harald Hårfagre. Øyvind og Gunhild var foreldre til vikingehøvdingen Hårek fra Tjøtta.
Øyvind var den siste kjente norske hirdskald og diktet for kong Håkon den gode, og senere hos kong Harald Gråfell. Øyvinds mest kjente kvad var «Hákonarmál», som påpeker Håkon den godes enorme mot, død, og senere ankomst til Valhall, i anledning slaget på Fitjar i 961. Deler av et vers er lånt fra eldre diktning, som Hávamál, hvilket er et moderne trekk, men ikke vanlig i samtiden.
I et annet kvad, «Håleygjatal» (Háleygjatal) skisseres opptil 25 slektsledd av ladejarlenes ætt fra Sæming til Håkon Ladejarl (død 995). Snorre Sturlason påpekte betydelige likheter med Tjodolv fra Kvines verk, «Ynglingatal». Dog regnes oppregningen som historisk korrekt, og er således et særs viktig bidrag.
Tilnavnet «Skaldespiller» (skaldeforderver) var et tilnavn han fikk for å ha lånt eller sitert fra Håvamål, og ved at han var så dyktig at han ødela for de andre skalder. Tilnavnet var en hedersbetegnelse i samtiden, og ikke en anklage om plagiat som ettertiden ofte har påstått.
Ved Tjøtta kirke står det en minnebauta over Øyvind Skaldespiller.
I 1995 utga Landbruksforlaget romanen Hammer og Kors av Ståle Botn, der Øyvind Finnson Skaldespiller er hovedpersonen.
Neolucia

Utseende

Middelsstore blåvinger uten stjerter på bakvingene. Oversiden hos begge kjønn er brun, vingefrynsene langs ytterkanten er vekselvis brune og hvite. Undersiden er lyst gråbrun med mørkere tverrstriper, på bakvingen gjerne med et par pileformede, svarte flekker.

Levevis

Larvene lever på busker i erteblomstfamilien og lyngfamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia, inkludert Tasmania.
Paul Sandby

Liv og virke

Han ble født i Nottingham, og kom til tegnerommene til Board of Ordnance i Tower of London tidlig på 1740-tallet, og ble utsendt til de skotske høylandene som sjefstegner. Oppdraget var å kartbelegge høylandene best mulig. Under utføring av oppdraget, som også omfattet tegning av nye broer og forsvarsverker, begynte han å lage akvareller som blant annet dokumenterte endringene etter 1745-opprøret. Han laget også skisser av folkeliv, som hengningen av falskneren John Young i 1751,. Ryktet om evnene hans spredde seg raskt.
Deretter slo han seg sammen med broren for å lage landskapsprospekter av av kongelige eiendommer som Windsor (Der er over 500 bilder i den kongelige samlingen.). Han ble også anerkjent av sine samtidige kunstnere. Thomas Gainsborough hevdet at dersom en ønsket «virkelige oversikter over naturen i dette landet, var det ingen som gjorde det bedre enn Sandby som ofte brukte sin blyant til slikt» Han tegnet også noen karikaturer for å drive ap med William Hogarth.
I 1768 ble han utnevnt til sjefstegner på det kongelige militærakademiet i Woolwich, en stilling han beholdt til 1799.
Han bereiste Wales i 1770, og senere i (1773) med Sir Joseph Banks, noe som etterhvert resulterte i en serie på 48 aquatinter, av walisiske landskaper etter bestilling av Banks.
Han døde i London i 1809 og fikk til minneord at han var «the father of modern landscape painting in watercolors».
Ex on the Beach (Norge)

Ex on the Beach er en norsk reality-TV-serie som hadde premiere på Dplay og FEM 14. august 2018. Den er en norsk versjon av den britiske serien med samme tittel.
Ny sesong (sesong 2) er planlagt å sendes høsten 2019.

Deltakere

Den offisielle listen med deltakerne ble offentliggjort i April 2018 og inkludere fire single gutter: Adrian Sellevoll, Daniel Aakre Pedersen, Henrik Elvejord Borg og Lloyd Lawrence Lorenz; i tillegg til fire single jenter: Cecilie Andrea Røising, Malin Håvardsdotter, Melina Johnsen og Rikke Isaksen.
Alle deltakerne ankom i første episode av serien, men ville få selskap av sine ekskjærester en etter en gjennom serien.
Melina Johnsen vant klassen for beste deltaker under Gullruten 2019 mens «Bitch hør her» ble nominert i klassen årets TV-øyeblikk.
Viewpoint Snøhetta

Viewpoint Snøhetta er en utsiktspaviljong på Tverrfjellet i Dovre kommune i Oppland. Bygget er tegnet av arkitektkontoret Snøhetta, og ble åpnet i 2011. Utsiktsbygget er oppført på oppdrag fra Norsk Villreinsenter Nord. Bygningen er oppført som en boks av stål, med en stor glassflate mot Snøhettamassivet i nord, og en organisk og bølgende form av massivt tre mot sør. Bygget er åpent og tilgjengelig i sommerhalvåret, og nås etter 20 minutters gange fra parkeringsplassen ved Tverrfjellet.
Parkeringsplassen er avgrenset av stolperekker, inspirert av de gamle ledegjerdene som ble brukt for å fange villrein i høyfjellet for mer enn 800 år siden. Følg grusstien, som også er tilgjengelig for rullestolbrukere, 1 500 meter opp til utsiktspunktet. På veien dit forteller en rekke med steinheller deg Dovrefjells historie gjennom de siste 10 000 år. Ved toppen kommer du til Viewpoint Snøhetta. Her er det utsikt til Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark og det nedlagte Hjerkinn skytefelt.
Bygget har vunnet flere internasjonale priser siden det ble oppført og ble kåret til «Årets bygning i verden» i 2011.
I løpet av 2012 besøkte 15 000 personer Viewpoint Snøhetta.
Den hellige synode

Den hellige synode (russisk: Святейший синод – Svjatejtsyj sinod, også Den hellige dirigerende synode; Святейший Правительствующий Синод) var den høyeste ledelsen for den administrative kirkelige makten i Russland mellom 1721 og 1917. Den ble opprettet av Peter den store etter at han først hadde avskaffet det tidigere patriarkatet. Den hellige synode ble styrt av en keiserlig overprokurator.
Den helliga synode ble opprettet for å styre kirkens forvaltning, på samme måte som senatet stelte med statsforvaltningen, og trådte inn i det av Peter avskaffede patriarkembedet. Ingen ny patriark var blitt utnevnt siden patriark Adrian av Moskvas død i 1700.
Synoden var et kollegium, bestående av metropolittene samt de erkebiskoper og biskoper, som keiseren innkalt, i alt syv ordinære representanter. Ved tilfelle kunne også andre biskoper innkalles. Ordførende var metropolitten i Sankt Petersburg.
Til synoden hørte alle anliggender som kunne angå den russisk-ortodokse kirke, blant annet trones beskyttelse, tiltak mot skismaer og sektvesen, valg av høyere kirkefunksjonærer samt det kirkelige undervisningsvesenet. I kirkelige logstiftelsesspørsmål hadde synoden rådgivende stemme. Som overvåkende representant for staten og som mellommann mellom kirken og staten stod en av keiseren utnevnt verldslig embetsmann, overprokuratoren i den hellige synode, som hadde ministers rang og som var leder for synodens kanselli og dermed bestemmende for hele dens arbeidsordning. Ved siden av ham hadde synoden tapt nesten all betydning omkring 1917. Gjennom ham virket det absolutte enevelde på det kirkelige område.
Estelmo

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er Estelmo en følgesvenn av Isildurs eldste sønn Elendur, som ble slått ned og etterlatt for å dø av orker i overfallet av Isildurs følge ved Sverdliljevollene. Faktisk kom han seg etter dette og var en av de tre mennene som overlevde overfallet som drepte Isildur og gjorde at den ene ringen gikk tapt (de andre to var Ohtar og hans følgesvenn (som ikke er navngitt) som brakte bruddstykkene av Narsil til Kløvendal).
Maller

Anatomi

Maller har ikke skjell. Alle artene, unntatt medlemmer av Malapteruridae (elektriske maller), har en sterk, hul giftpigg på ryggfinnen og brystfinnene.
I likhet med andre Ostariophysi har maller et webersk apparat i forbindelse med svømmeblæren. Dette kan de høre høyfrekvente lyder med og også bruke til selv å produsere lyd. Maller er fysostome, og noen kan bruke svømmeblæren som en enkel lunge. Det tillater dem å leve i oksygenfattige sumper og grunne innsjøer der andre fisker ikke trives. Noen maller kan også krype lengre avstander over fuktig land.

Bruk av mennesker

Maller er en viktig matfisk over hele verden. Mange arter i gruppene harniskmaller og pansermaller er også populære akvariefisk.
Fylkesvei 6084

Fylkesveg 6084 går mellom Vebenstad og Nedal i Averøy. Veien er 3,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv255.
Vintermåne

Vintermåne (etablert 1997 i Oslo) er en norsk folkemusikkgruppe, bestående av Anne Gravir Klykken, vokalist, Frøydis Grorud på saksofoner og fløyte, og Torjus Vierli på piano og synthesizer. Vintermåne finner sitt repertoar i den norske folkemusikken, spesielt fra Telemark. Repertoaret omfatter salmer, julesanger, religiøse og mer tradisjonelle folketoner. Vintermåne har samarbeidet med musikere som Odd Nordstoga og Knut Buen, og inkluderer gjerne flere instrumenter på sine konserter.
Ralph Kirkpatrick

Liv

Kirkpatrick studerte klaver og notasjon ved Harvard til 1931, deretter hos Nadia Boulanger og Wanda Landowska i Paris, hos Arnold Dolmetsch i Haslemere, hos Heinz Tiessen i Berlin og hos Günther Ramin i Leipzig.
I årene 1933 og 1934 underviste Kirkpatrick ved  Mozarteum i Salzburg. I 1937 gjorde et stipend ham i stand til å foreta en omfattende og musikkvitenskapelig sett ambisjonsrik reise gjennom hele Europa, der han også fikk anledning til å studere gamle musikkinststrumenter. I 1940 underviste Kirkpatrick ved Yale University i USA, og gav der ut en ny verkfortegnelse over Domenico Scarlattis oeuvre som avløste den foreldede  katalogen til Alessandro Longo.
Foruten å spille kammermusikk, beskjeftiget Kirkpatrick seg med moderne musikk, eksempelvis Quincy Porters konsert for cembalo og orkester (1960), Darius Milhauds sonate for fiolin og cembalo (1960) og Elliott Carters dobbeltkonsert for cembalo, klaver og kammerorkester (1961), som Carter dediserte Kirkpatrick.
Kirkpatrick ble kjent for sine cembaloinnspillinger av Domenico Scarlatti og Johann Sebastian Bachs musikk. I tillegg til cembalo spilte han inn musikk på klavikord, f.eks. Bachs to- og trestemte invensjoner og Das Wohltemperierte Klavier, dessuten også på hammerklaver, spesielt verk av Mozart.
Asteroiden 9902 Kirkpatrick har fått navn etter Ralph Kirkpatrick.
Oyster (reisekort)

Oyster er navnet på det elektroniske billettsystemet som benyttes som betalingsmiddel i kollektivtrafikken i Stor-London. Alle Transport for Londons ruter samt flere jernbaneselskaper som kjører lokaltrafikk innen Stor-London godtar kortet. Kortet er designet for å redusere antallet transaksjoner ved billettkontorene og antallet papirbilletter. Ved å tilby betydeligere billigere billettpris ved kortet framfor med kontanter, oppmuntres de reisende til å ta systemet i bruk, På busser i London er det ikke lenger mulig å betale med kontanter.
Kortet ble introdusert i juli 2003 med en begrenset rekke av muligheter, men ved juni 2012 hadde over 43 millioner kort blitt utstedt
og i juni 2010 hadde over 43 millioner kort blitt utstedt, og mer enn 80 prosent av alle reisene foretatt på Transport for Londons ruter blir betalt med Oyster-kort.

Bruk

Kortet må valideres ved sperreportene på undergrunnsbanen, London Overground og Docklands Light Railway (DLR) (både ved avreise og ankomst), og på kortleseren om bord på busser og trikk (kun ved ombordstigning). Grunnen til at man kun validerer en gang på buss og trikk, er at disse opererer med én pris over hele London, mens prisen for en reise på undergunnsbanen, DLR og Overground avhenger av hvor mange soner som passeres.
Kortet kan lades opp med et gitt beløp, og ved hver reise blir den korrekte prisen trukket fra kortet. Denne betalingsmåten kalles pay as you go. Ved betaling på denne måten, slutter kortet å trekke penger etter at et visst beløp er nådd (såkalt daily price cap), slik at man aldri betaler mer pr. dag enn det koster å kjøpe et tilsvarende dagskort. Pay as you go er praktisk blant annet fordi kortet selv holder rede på hvor mange soner passasjeren har reist gjennom, og trekker automatisk det korrekte beløpet for reisen.
Oyster-kortet kan også lades opp med periodebilletter. Innehaveren reiser da ubegrenset innen en gitt tidsperiode uten at noenting trekkes fra kortet. I tillegg kan kortet lades opp med et ekstra beløp, slik at reiser utenfor periodebillettens gyldighetsområde blir trukket på samme måte som ved pay as you go-løsningen. For at denne funksjonen kan tre i kraft, må brukeren aktivere enn såkalt ticket extension permit på billettautomat.
Ved bruk av Oyster-kort blir reisen alltid billigere enn ved bruk av tradisjonelle papirbilletter.
Årdalsfjorden (Årdal)

Årdalsfjorden er en fjordarm av Sognefjorden i Årdal kommune. Den er den midterste av de tre innerste fjordarmene og strekker seg 16 kilometer østover til Årdalstangen. Fjorden utgjør den østligste delen av Sognefjorden. Fjordmunningen ligger mellom Asalneset i nord og Bermål i sør. 53Fylkesvei 53 går langs sørsiden av fjorden. I fjordbunnen ved Årdalstangen renner elven fra Årdalsvatnet ut i fjorden.
Ulidiidae

Utseende

Små til middelsstore, kompakte fluer. Kroppen er oftest mørk på farge, det store hodet gjerne lysere. Den har få kraftige børster og lite tydelig hårkledning. Beina er forholdsvis kort og kraftige uten noen slående særtrekk. Vingene er ensfarget klare eller med en svart flekk i spissen, uten mørke tverrbånd.
Hodet er stort og bredt, med runde fasettøyne og bred panne. Fasettøynene har ofte bånd i ulike farger. Som hos flekkfluene har pannen børster bare i den bakerste delen.

Levevis

Larvene hos noen arter utvikler seg i møkk, og de voksne fluene kan finnes der. Andre arters larver lever under barken på døde trær. De voksne fluene kan også finnes på blomster. Noen arter har merkelige parringsritualer.
Dinoptera

Utseende

Nokså små (ca. 6-9 millimeter), brede, blankt svarte trebukker, pronotum kan være rødt, dekkvingene kan ha blålig metallglans. Antennene er tynne, en del kortere enn kroppen. Pronotum er mer eller mindre klokkeformet. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre". Beina er middels lange og slanke.

Levevis

De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker gjerne blomster. Dinoptera-artene lever i løvskog.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i den palearktiske økosonen.
Charleston (dans)

Charleston er en dans som er oppkalt etter byen Charleston i Sør-Carolina. Den ansees å komme opprinnelig fra Vestafrika, men ble populær i USA i 1920-årene. 
I 1923 skrev pianisten James P. Johnson en melodi ved navn «The Charleston», med tekst av Cecil Macklin. Den første plateinnspillingen av melodien ble gjort av Arthur Gibbs' orkester i 1923. Den  var med i Broadwayshowet «Runnin' Wild» og ble en av de største hits i årtiet. Til tross av dansens røtter i den amerikanske negerkulturen ble den ofte forbundet med de moderne mennesker i 1920-årene, såkalte «flappers».
De unge kvinner danset alene eller sammen for å provosere; Charleston ble nemlig dengang ansett for å være heller umoralsk og provoserende.
Strikt musikalsk er charleston bare en snerten form av samme type dansemusikk i 4/4-takt som for eksempel foxtrot. Oftest danses charleston til 20- og 30-tallenes hot jazz, og den energifylta dansen passer godt til musikk med raskere tempo. En stor del av charleston-dansen består av improvisasjon og musikktilpassing.
Dansen utøves på det vis at danseren at danseren går fra tå til hel, som om denne «tramper i gyttje». I tur vrides føttene ut og inn, tre vristeg fremover og og ved 4.e steget slås klakkene sammen.
Charleston oppnådde også en stor popularitet i Europa i 192-årene, og selv om den gikk av moten etter en årrekke, så smittet stil og tempo over på andre danser som for eksempel quickstep.
Alcyopis

Utseende

Middelsstore, blanke, avlange trebukker, brunlige til svarte. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er lengre enn bredt, uten pigger langs kanten, noe knudrete. Dekkvingene er nokså jevnbrede, med markerte, rettvinklede "skuldre" og en liten pigg i spissen. På beina er lårene røde i alle fall ved roten, og litt klubbeformede.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Bjerkely folkehøyskole

Om Bjerkely

Skolen har 90 elevplasser, med nedre aldersgrense 18 år. Yngre elever kan tas opp på enkelte linjer etter særskilt vurdering. Gjennomsnittsalderen er ca. 19,5 år. Skolen har 16 ansatte.

Internatene

Bjerkely folkehøyskole har fire internatbygninger med til sammen 66 rom. Hvert rom er på ca. 14 kvadratmeter. Internatene er rett ved siden av hovedbygget, som rommer spisesal, stue, administrasjon, gymsal og undervisningsrom. Internatene, hovedbygget og et undervisningsbygg ligger fint til rundt en stor plen.

Fasiliterer

Skolen har lydstudio, fotostudio, animasjonsstudio, videoredigeringsrom, fotballbane, skateramp og diverse aktivitetstilbud.

Foto

Fotoelevene har mange ulike valgmuligheter innenfor fotofaget, blant annet mørkerom, digital redigering, studioteknikk, lyssetting,

Tegneserie 1 & 2

Tegneserielinja introduserer elevene for ulike tegneseriestiler- og teknikker. Elevene har mulighet til å ta et andreår på skolen.

Animasjon

I løpet av skoleåret får elevene et innblikk i de ulike animasjonsteknikkene.
I tillegg kommer valgfag. Pr høsten 2011 tilbød skolen kor, band, årbok, dans, innebandy, spill&spenning og forming.
Katastrofefilm

En katastrofefilm er en type spillefilm som handler om en truende eller pågående katastrofe, ofte en stor ulykke, for eksempel en brann, et flyhavari eller skipsforlis, eller en naturkatastrofe. Filmene har som regel et stort rollegalleri og flere parallelle handlingslinjer som beskriver rolleskikkelsenes forsøk på å forhindre, rømme fra eller mestre katastrofen og følgene av den. Katastrofefilmer er preget av spenning og voldsomme scener med mange spesialeffekter, samt sterke følelser i en melodramatisk tradisjon. Også flere actionmetta science fiction-filmer med trusler om verdensomspennende krig eller invaderende romvesener kan regnes til sjangeren.
Katastrofefilm kalles disaster film på britisk-engelsk og disaster movie på amerikansk.

Historikk og eksempler

Blant filmhistoriens aller første katastrofefilmer er Fire! fra 1901, en engelsk stumfilm om et lag brannmenn som redder beboerne ut av et brennende hus. Allerede samme år som passasjerskipet RMS «Titanic» forliste i Atlanterhavet i 1912, kom Night and Ice, den første filmen om katastrofen. Året etter kom Atlantis om den samme ulykka. I 1916 ble den danske filmen Verdens undergang (om et kometnedslag) produsert. Siden har det blitt produsert en rekke dramatiske filmer med katastrofemotiver særlig hentet fra historiske hendelser samt bibelfortellinger og science fiction-fantasier.
Filmsjangeren hadde flere store kassasuksesser på 1970-tallet med amerikanske underholdningsfilmer som Airport (1970), SOS Poseidon (The Poseidon Adventure, 1972), Jordskjelv (Earthquake, 1974) og Inferno i flammer (The Towering Inferno, 1974). Sjangeren fikk et nytt oppsving på 1990-tallet med filmene Twister (1996) , Independence Day (1996), Dagslys (1996), Dante's Peak (1997), Vulkanen (Volcano, 1997),  Deep Impact (1998), Armageddon (1998) og andre. I The Day After Tomorrow (2004) skildres en ny istid som følge av menneskeskapt global oppvarming, mens 2012 (2009) viser verdens undergang i en rekke ekstreme naturkatastrofer, framstilt ved hjelp av spektakulære filmeffekter.
Landsforbundet av Motorhistoriske kjøretøyklubber

Landsforbundet av Motorhistoriske Kjøretøyklubber eller LMK (stiftet 1979) en paraplyorganisasjon for lokale klubber og merkeklubber for både biler, motorsykler og andre kjøretøyer. LMK skal i en kulturbevarende ånd fremme samarbeidet og enhetlig holdning i saker av motorhistorisk interesse.
Forbundet skal fremme bevaring av, forståelse for og kunnskap om motorhistoriske kjøretøy som er 21 år og eldre, med særlig vekt på kjøretøy som er 30 år og eldre.
Forbundet har rundt 40 000 medlemmer i 107 klubber og er medlem av Norges kulturvernforbund.
Treasure Island (TV-serie)

Treasure Island er en britisk miniserie i to deler som gikk på Sky1 i 2012. Serien var basert på boka Skatten på sjørøverøya av Robert Louis Stevenson. Hovedrollen ble spilt av Eddie Izzard.
Punga Mare

Punga Mare er en innsjø i den nordlige polregionen på Titan, planeten Saturns største måne. Etter Kraken Mare og Ligeia Mare er Punga Mare det tredje største legemet med væske på Tian. Innsjøen består av flytende hydrokarboner – primært metan og etan – og er ca. 380 km i diameter – større enn lengden av Victoriasjøen på jorden. Innsjøen er oppkalt etter den maoriske Punga, stamfaren til haier, rokker og øgler og sønn av Tangaroa, havets gud.
Phymatioderus

Utseende

En middelsstor, avlang, rødbrunlig trebukk. Oversiden er nokså kraftig men fint punktert. Antennene er en del lengre enn kroppen hos hannene, kortere enn kroppen hos hunnene. Pronotum er tønneformet med en kort tann på hver side. Dekkvingene er parallellsidige med avrundet rettvinklede "skuldre", med en hakeformet, mørkbrun flekk i den fremre delen og et mørkbrunt skråbånd i den bakre.

Utbredelse

Arten er utbredt i Chile og det vestlige Argentina.
Bella bland kryddor och kriminella

Bella bland kryddor och kriminella er en svensk kosekrimserie i seks deler fra 2002 regissert av Mikael Ekman. Manuset ble skrevet av Hans Rosenfeldt. Serien ble sendt på SVT1 4. november – 9. desember 2002. Hver del hadde en lengde på cirka 60 minutter.

Handling

Den livsnytende kokken Isabella snubler over fall som hun med sin skarpe iakttagelsesevne løser på et høyst personlig sett. Hennes brokete venneskare involveres ganske ofte i sakene. Til den nærmeste vennekretsen regnes advokatparet Martinsson, den nyfunne vennen Kim (en ung KTH-student) og Isabellas verbale husholderske Eva. Blant ingrediensene har vi matlaging, humor og kjærlighet krydret med et knippe koselige kriminalgåter i seks frittstående deler. Rollen som Isabella er spesialskrevet for Claire Wikholm.
A Theory of Justice

A Theory of Justice regnes som hovedverket til den amerikanske filosofen John Rawls, og ble utgitt i 1971. Verket tar for seg prinsipper et rettferdig samfunn bør bygges på, og Rawls gir her et moderne kontraktsteoretisk alternativ til utilitarismen.
Sammen med Robert Nozicks bok Anarchy, State and Utopia førte boken til en fornyet interesse for liberalisme i amerikansk politisk filosofi.