google/wiki40b huggingface dataset:
Det andre triumvirat

Beskrivelse

I motsetning til det mer berømte første triumvirat var det andre triumvirat en offisiell organisasjon, og hadde fullmakt i staten, da triumvirenes imperium overgikk alle magistratene i republikken, medregnet konsulenes. Triumvirat ble inngått ved at loven Lex Titia ble vedtatt, noe som har blitt vurdert som den endelige slutten på den romerske republikk. Loven ble vedtatt den 27. november 43 f.Kr. og ga formelt «kommisjonen på tre menn for gjeninnføre republikkens konstitusjon» (triumviri rei publicæ constituendæ) makt til å opprette eller annullere lover uten godkjennelse fra verken folket eller senatet. 
Triumviratet eksisterte i to femårsperioder. Det dekket perioden fra 43 f.Kr. til 33 f.Kr. 
Selv det konstitusjonelle maskineriet til republikken ikke ble ugjenkallelig avviklet av Lex Titia, førte hendelsen til at det aldri kom seg tilbake igjen. I motsetningen til det første triumvirat var det første triumvirat en offisiell allianse, lovlig etablert institusjon, og dets overveldende makt i den romerske stat var gitt fullstendig juridisk godkjennelse og hvis imperium maius sto over alle andre i rang, inkludert konsulene. Enigheten mellom de tre ble likevel ingen varig suksess. Lepidus ble tidlig plassert på sidelinjen, og situasjonen mellom Marcus Antonius og Octavianus forverret seg til det brøt ut innbyrdes mellom dem som førstnevnte tapte og siden begikk selvmord. Det etterlot Octavianus som enehersker under navnet  Augustus.
Aplodema

Utseende

Små, avlange, blanke, brunlige oldenborrer. Antennene har en tre-leddet vifte.

Utbredelse

Artene lever i Sør-Amerika (kjent fra Guyana, Bolivia og Argentina).
Storhornfugl

Etymologi

Det vitenskapelige navnet på arten består av slektsnavnet Buceros og artsnavnet bicornis. Buceros betyr med horn som en okse og er videre forklart under beskrivelsen av slekten. Artsnavnet bestyr to-hornet og stammer fra latin. Det er sammensatt av forstavelsen bi (to - 2), via bis (dobbel eller to ganger), og endingen cornum eller corni (horn).

Taksonomi

Fugler fra det asiatiske fastlandet har blitt forsøkt skilt ut som en egen underart, under betegnelsen homrai og med basis i å være fysisk større, men variasjonen synes klinal. Populasjonen i Sørvest-India har blitt beskrevet som en egen underart, under betegnelsen cavatus, men den lar seg vanskelig skille fra populasjonen i nord. Ingen av dem har derfor fått aksept og arten betraktes som monotypisk.

Biologi

Storhornfugl måler omkring 95–105 cm. Hannen veier cirka 2 600–3 400 g og hunnen cirka 2 155–3 350 g. Fjærdrakten er sort og hvit (pied), men deler av det hvite farges av blek gul-oransje av oljen i gumpkjertelen. Det enorme nebbet er blekgult og har prominent flat hjelm på overnebbet, som hos hannen ender i en dobbel spiss (to-hornet) i fronten. Hjelmen er mørkere farget enn resten av nebbet. Hodet har sort rand nærmest nebbet og er hvitt bakover og nedover halsen. Stjerten er hvit med et sort tverrbånd på midten. Hunnen har mindre prominent hjelm som ikke er to-hornet.
Arten er utpreget trelevende og er stort sett bare utbredt i større områder med eviggrønn skog, i høyder opp mot 2 200 moh. Fuglene vil imidlertid fly over åpne områder mellom skogområder med eviggrønn skog.
Storhornfugler jakter mat i trekronene og eter hovedsakelig frukt, og dietten kan bestå av opp mot 73 prosent fiken. Ellers eter de også større insekter og leddyr, samt et utvalg av mindre reptiler, fugler og små pattedyr. I noen tilfeller vil arten også hente mat fra bakken, helst nedfallsfrukt. De eter helst i par, men kan av og til utenfor hekketiden samle seg i grupper på opp mot 200 individer.
Arten hekker i januar–april i hele utbredelsesområdet. Parene er monogame og territoriale. Redet legges til naturlige huler i store trær (typisk av sorten Dipterocarpus eller Syzygium), normalt cirka 8–35 m over bakken. Av og til kan også regnet legges til naturlige hulrom i kalksteinsklipper. Åpningen til hulen er som regel slisseformet, ot den tettes igjen av begge. Hunnen legger typisk to egg (1–4), som hun legger med et intervall på 4–5 dager. Inkubasjonstiden er cirka 38–40 dager, og kyllingene veier cirka 45–50 g da de klekkes. Hannen mater hunnen mens hun ruger og både henne og kyllingene fra dem klekkes. Hun bryter opp forseglingen av åpningen til hulen når den største kyllingen er omkring 14–59 dager gammel, og i god tid før noen av dem har blitt flygedyktige. Flygedyktige blir dem først etter cirka 72–96 dager. Hunnen forlater redet noen dager før kyllingene, etter å ha vært forseglet i hulen i omkring fire måneder.
Arbeidskapital

Arbeidskapital er differansen mellom omløpsmidler og kortsiktig gjeld i balansen. Ved siden av anleggsmidlene, slik som maskiner og inventar, anses dermed arbeidskapitalen som en del av driftskapitalen. Den er ett av flere mål på likviditeten i en bedrift. En positiv arbeidskapital betyr at deler av omløpsmidlene er finansiert ved langsiktig gjeld eller egenkapital. Er arbeidskapital derimot negativ, betyr det at deler av anleggsmidlene er finansiert ved kortsiktig gjeld, som tyder på dårlig likviditet.
Arbeidskapitalen er et uttrykk for selskapets handlingsrom. Noe forenklet kan man si at nøkkeltallet beregnes som kapital som står igjen som tilgjengelig etter at alle bokførte kortsiktige forpliktelser er gjort opp og alle bokførte kortsiktige fordringer er krevd inn. Nøkkeltallet angir dermed hvor mye kapital som er tilgjengelig på kort sikt (12 måneder fram) i form av likvide midler til innkjøp, anskaffelser, investeringer, vedlikehold etc.
En annen metode for å finne arbeidskapitalen er å addere langsiktig gjeld og egenkapital og finne differansen mellom dette beløpet og anleggsmidler. Dette illustreres i balanseligningen der OM + AM = EK + LG + KG. OM = omløpsmidler, AM = anleggsmidler, EK = egenkapital, LG = langsiktig gjeld og KG = kortsiktig gjeld.
Fylkesvei 4438

Fylkesvei 4438 går mellom Fosse og Hognestad i Time kommune. Veien er 2,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 210.
Kvitebjørnfeltet

Kvitebjørnfeltet er et gassfelt som ligger i blokk 34/11, øst for Gullfaksfeltet på norsk kontinentalsokkel i Nordsjøen. Kvitebjørn er bygget ut med en bunnfast plattform med stålrørunderstell og er fullt integrert med boretårn, prosessanlegg og boligkvarter. Havdybden i området er omkring 190 meter. 
Produksjonen fra gass- og kondensatfeltet startet 26. september 2004, og feltet startet leveransene av gass 1. oktober 2004. Rikgass og kondensat fra feltet sendes i rørledninger til henholdsvis Kollsnes og Mongstad i Hordaland. Tørrgassen sendes i transportnettet til det europeiske kontinentet, mens væsken går til Vestprosess-anlegget på Mongstad for foredling til butan, propan og nafta. Kondensatet transporteres gjennom Kvitebjørn oljerør, og går via Troll oljerør II til Mongstad i Hordaland. Basert på gjeldende planer er det forventet å utvinne om lag 55 milliarder kubikkmeter gass og 22 millioner kubikkmeter kondensat. 
Plattformen ble installert på feltet i Nordsjøen 16. mai 2003, og boring av brønner startet i september 2003. Reservoaret befinner seg på om lag 4000 meters dyp og har høyt trykk og høy temperatur. Kvitebjørns forsyningsbase er Florø.
Erik Schiødte

Utdannelse og studiereiser

Han tok artium ved Metropolitanskolen i 1867 og ex. phil i 1868. Etter at han gikk ut fra C.V. Nielsens Tegneskole ble han opptatt ved det Kongelige Danske Kunstakademi i januar 1869, og ble uteksaminert derfra i desember 1875. Schiødte var en av Hans J. Holms elever og arbeidet for H.S. Sibbern under byggingen av Silkeborg kirke (1875–1877). 
I 1882 reiste Schiødte til Tyskland og Italia, i 1889 til Paris, og senere reiste han på kortere studiereiser til Berlin, Oslo, Stockholm, Helsingfors og St. Petersburg. Mens han arbeidet for Kultusministeriet (kultur- og undervisningsministeriet) og det danske Nationalmuseet foretok han flere kortere reiser, blant annet til Færøyene der han besøkte kirkeruinen i Kirkjubøur og til Bornholm under restaureringen av Bodils Kirke. På Bornholm oppførte han et tilbygg i bindingsverk etter motiver fra kirkens gamle klokketårn. I 1904 ble han tildelt Akademiets stipend, og reiste igjen i Tyskland og Italia.

Virke som arkitekt

Han har oppført mange bolighus i København, Thisted og Holbæk. I den danske hovedstaden kan murermester Lichts villa på Philippavej 5 og Linnésgade 22 nevnes, her brukte han majolika til å dekorere fasadene med. Videre er Barnekowshuset i City (1900) og Journalistforeningens Stiftelse (1901) interessante arbeider. Blant andre fremtredende bygninger var fiskeribygningen til Utstillingen i 1888 (nå nedbrent) og dessuten Kontorbygningen, Toldbygningen og skibsprovianteringsbodene i Københavns Frihavn (1894). I disse har han, som i Lichts Villa, brukt teglstensmotiv fra de gamle herregårdene.

Andre aktiviteter

Etter brannen som herjet Christiansborg i 1884 ble Schiødte medlem av Bestyrelsen for Københavns frivillige Redningskorps og han var en av stifterne av Akademisk Arkitektforening. Videre arbeidet han med fra 1876 ved Nationalmuseet med tegning og oppmåling av kirkelige minnesmerker fra prehistorien og middelalderen, samt enkelte verdslige som Nyborg slott. Schiødte var medredaktør da H.B. Storcks tegninger av eldre nordisk arkitektur ble utgitt (1887–1893) og dessuten medlem av Censurkomiteen ved Charlottenborg i 1896. I 1902 ble han utnevnt til professor.
Han var også aktiv innenfor kunsthåndverk og industrielt design, både i form av møbler og mer dekorative elementer. Schiødte deltok på Charlottenborg Forårsudstilling 1883-94, Den Nordiske Industri-, Landbrugs- og Kunstudstilling i Kjøbenhavn 1888, Verdensutstillingen i Paris 1900, Rådhusudstillingen 1901 og Kunstnernes Efterårsudstilling i 1904.
Som forfatter og skribent leverte han mange bidrag til tidsskrift og andre publikasjoner, her viste han at han fulgte med på utviklingene i kunstneriske retninger og sørget gjennom hva han skrev for at det ble satt pris på. Blant artiklene han skrev var flere biografiske bidrag om kunstnere og arkitekter i Dansk biografisk Lexikon, 1. utgave 1887-1905, ved C.F. Bricka.
Krikkand

Jakt

Krikkand kan jaktes på i perioden 10. september til 23. desember fra svenskegrensen til og med Vest-Agder fylke på fjord og hav (fri jakt) mens jakttiden i hele landet er fra 21. august til 23. desember til og med 2016.
Takstmann

Takstmann er en person som setter en takst på noe. 
Taksten er en verdiansettelse av en eiendom eller gjenstand. 
Takstmenn arbeider med å vurdere verdi på boliger eller eiendommer, tilstandsanalyse av boliger, taksering av skade på bygninger og løsøre som biler, maskiner, kjøretøy, båter, innbo eller inventar.
Ved salg av bolig betegner en verditakst fastsatt av en takstmann den prisen en eiendom kan forventes å bli solgt for.

Norge

Takstmann er ikke en beskyttet tittel i Norge og det stilles ikke faste krav til utdanning.
Ulike bransjeorganisasjoner tilbyr kurs i taksering som tilstandsanalyse og taksering av skade på bygninger og løsøre. Opptakskrav til slike kurs varierer. Det finnes også forskjellige sertifiserings- og godkjenningsordninger.

Takst på bolig

I 2003 nedsatte Barne- og Familiedepartementet et boligtakstutvalg som skulle vurdere blant annet om det burde innføres et felles regelverk, herunder en felles autorisasjonsordning, for alle takstmenn og om det bør være obligatorisk med tilstandsrapport ved eiendomsoverdragelser. 
Boligtakstutvalget avleverte sin rapport i 2005.
I 2007 ble Takstlovutvalget satt ned for å å utrede og legge frem forslag til et regelverk som sikrer at det ved markedsføring og salg av boliger i forbrukerforhold som omfattes av avhendingsloven, foreligger relevant informasjon om boligen.
Utvalget skulle ta hensyn til forslagene til Boligtakstutvalget fra 2005 og de la frem sin utredning i 2009.
Takstlovutvalget diskuterte blant annet betegnelsen for de som skal utforme tilstandsrapporter, «takstmenn» og var enige om at betegnelsen «takstmann» ikke bør innføres i lovgivningen, men kom heller ikke frem til enighet om en annen betegnelse. Betegnelsen «bygningssakkyndig» ble diskutert og NITO Takst tilbød seg å fristille sin tittel «takstingeniør». 
I juni 2018 bekreftet regjeringen at den fulgte opp takstlovutvalget sitt forslag fra 2009 og tok sikte på å komme med en lovproposisjon i 2018.
Legenden om Narnia (film)

Løven, heksa og klesskapet

Legenden om Narnia – Løven, heksa og klesskapet ble regissert av newzealenderen Andrew Adamson og ble stort sett filmet i New Zealand, selv om enkelte scener også ble filmet i Polen, Tsjekkia og England. Den bygger på romanen Løven, heksa og klesskapet av C.S. Lewis.
Filmen handler om fire britiske barn; Lucy, Edmund, Susan og Peter Pevensie, som ble evakuert fra London under Blitzen til Professor Kirkes hus på landet. De finner et garderobeskap som følger til fantasiverdenen Narnia. De møter beveren Mr. Bever, som forteller om Heksa Hvit, som har laget evig vinter i Narnia – men uten jul. De møter også, og lager allianse med løven Aslan for å bekjempe Heksa Hvit og hennes hær og makt.
Filmen ble vist på kino den 7. desember 2005. Fram til April 2006 betalte seere over hele verden over 700 millioner amerikanske dollar for å se den, noe som gjorde den til den 20ende mest innbringende film. DVD-en ble gitt ut 3. april 2006 i Storbritannia og 4. april samme året i Nord-Amerika og resten av Europa.

Prins Caspian

Legenden om Narnia – Prins Caspian, basert på romanen ved samme navn ble, i likhet med Løven, heksa og klesskapet regissert av Andrew Adamson. Filmingen begynte på New Zealand 12. februar 2007, ble vist på kino 16. mai 2008 internasjonalt, og 2. juni samme år i Norge.
Denne filmen følger opp handlingen i den første filmen; de samme fire barna reiser tilbake til Narnia og hjelper Prins Caspian, den rette tronarvingen til Narnias trone, til å få makta fra hans onde onkel, Kong Miraz.
Alle skuespillerne fra den første filmen som har en rolle i Prins Caspian spiller de samme rollene i denne filmen. Komponisten fra den første filmen, Harry Gregson-Williams, har også komponert filmmusikken til Prins Caspian. Prins Caspian har større og bedre effekter, inkludert en mye større Aslan og flere vesener og slageffekter enn den første filmen.

Reisen til det ytterste hav

Legenden om Narnia - Reisen til det ytterste hav, basert på boka med samme navn, var den tredje filmen i serien, og ble regissert av Michael Apted Ben Barnes spilte rollen som Prins Caspian også i denne filmen. Skandar Keynes og Georgie Henley, som forholdsvis Edmund og Lucy Pevensie, fortsatte å spille sine roller.
Futurum

Futurum (latin for «fremtid») er former av verbet som uttrykker en handling i fremtiden.
Ordet futurum er egentlig et strandet epitet, det vil si et adjektiv som har frigjort seg fra det substantivet det står til og opptrer alene. Adjektivet er futurus, «kommende, framtidig», og substantivet er tempus, «tid». Siden tempus er intetkjønn på latin, må det hete tempus futurum, «kommende tid», hvor man altså skreller av substantivet og lar det kvalifiserende adjektivet stå igjen.
Innenfor en språktypologi som skiller mellom tempus og aspekt i verbalsystemet – hvorav den siste kategorien er den langt vanligste i verdens språk – opptrer futurum som grammatisk kategori særlig i «germanske språk», men det kan ofte være en definisjonssak hvordan man forestiller seg «framtid» i språk som ikke har et verbalsystem bygget opp etter de tidsbegreper som opereres med. Futurum kan således uttrykkes gjennom både perfektivt og imperfektivt aspekt.
På engelsk har muligens et keltisk substrat gjort at skillet mellom tempus og aspekt er blitt delvis visket ut. Her finnes det futurumformer som ikke baserer seg på morfologiske endringer i verbalroten (slik som i slaviske språk og i nygresk), men på diverse omskrivninger, for eksempel I will eat og I will be eating, hvor det siste eksemplet kan sies å være en neologisme i engelsk sammenlignet med gammelengelsk.
Av de tallrike ikke-tempus-baserte språk, kan nevnes mandarin hvor futurum uttrykkes enten gjennom konteksten eller ved hjelp av ulike adverber.
Velle Vellesen (musiker)

Liv og virke

Velle Vellesen studerte på Musikkonservatoriet i Oslo 1887–1889 og siden i utlandet 1891–1892 og 1900–1901. Han fikk stilling som organist i Enebakk og var der fra 1891 til 1893. Deretter var han organist i Lillehammer fra 1894 til 1898, ved Kampen kirke i Oslo fra 1898 til 1920 og ved Gamle Aker kirke fra 1920 til 1941. Han var den første i Norge som oppførte store komposisjoner for orkester og orgel sammen med Nationatheatrets orkester og Leipziger Philharmonisches Orchester. I 1956 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull. Han var frimurer og medlem av Den norske Frimurerorden i likhet med en rekke andre norske organister, komponister og dirigenter som Ole Olsen, Johan Halvorsen, Eyvind Alnæs, Odd Grüner-Hegge, Arild Sandvold, Øyvin Fjeldstad, Leif Solberg, Ragnar Røgeberg og mange andre kjente norske musikerpersonligheter.
Cyclommatus asahinai

Utseende

En middelsstor (hannen 21-47 millimeter lang), avlang, brunlig hjortebille uten metallisk glans. Hode og forkropp er brune, dekkvingene brungule. Store hanner har kraftige mandibler, hver mandibel har en kraftig tann ved roten. Hos små hanner er mandiblene mye mindre og sagtakkede i hele lengden. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Pannen har et kort, trekantet framspring i midten. Hodet har ikke sidekjøler, men noen korte, kraftige lengdefurer bak fasettøynene. Pronotum utvider seg tydelig forover, og har mørke sidekanter. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke, rødbrune.  Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert og ganske blank, rødbrun med tre svarte striper på pronotum og dekkvinger.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Kina (Guangdong) og på Taiwan.
Tore Randulff Nielsen

Blomsterfluer

Det er særlig innen blomsterfluenes faunistikk og taksonomi at Nielsen har gjort en betydelig innsats. Han er særlig kjent for sitt lange og grundige studie av slekten Platycheirus. I de nordeuropeiske artene i slektene Eristalis, Sericomyia og Helophilus har han ryddet opp i systematiske uklarheter. På grunn av Nielsens innsats gjennom mange år, er kunnskapen til den norske blomsterflue-faunaen ganske god.
Tore R. Nielsen er internasjonalt anerkjent for sitt arbeide. For sitt betydelige arbeide har Tore R. Nielsens fått to blomsterflue-arter, med en vid utbredelse i Norge, oppkalt etter seg. I 1976 beskrev tsjekkerne Dusek og Laska Eupeodes nielseni. I 1990 beskrev kanadieren Vockeroth Platycheirus nielseni.

Publikasjoner

Tore R. Nielsens første artikkel kom i 1966, etter det har det blitt en lang rekke publikasjoner i både norske og internasjonale tidsskrifter. De fleste artiklene har omhandlet registreringer av nye funn, revisjon eller beskrivelse av nye arter av blomsterfluene.
Som fagperson har Nielsen alene skrevet 30 vitenskapelige publikasjon samt var medforfatter i flere.

Æresmedlem

I 2006 innstilte styret i Norsk entomologisk forening enstemmig at Tore Randulff Nielsen skulle utnevnes til æresmedlem av foreningen, noe som skjedde på foreningens årsmøtet 13. februar 2007. Æresmedlemskapet er en anerkjennelse av Tore R. Nielsens langvarige virke som amatørentomolog og hans arbeid viser nøyaktighet og høye vitenskapelige standard .
Sultanpur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 3 790 922 innbyggere i distriktet, mot 3 214 832 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 5,28 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,23 % i 2011 mot 19,19 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 941 i 2011.
Scat-sang

Scat-sang, også kalt scat og scatting, er en type sang uten ord, men med tullestavelser som skal etterlikne instumentlyder i jazzimprovisasjon. Sangformen ble utbredt gjennom Louis Armstrongs grammofonplater sist på 1920-tallet, men ble særlig populært i bebopen på 1930- og 40-tallet. Den har siden blitt benyttet i flere av stilartene innen jazzmusikken.
Det norske begrepet scat (uttales skætt) er lånt direkte fra det amerikanske scat eller scat singing. Scat kan være dannet som en lydlek med ordet cat («katt») der en har satt en vislende s-lyd foran.

Bakgrunn

Den tidlige jazzmusikken, som hadde utgangspunkt i afroamerikanske musikktradisjoner, hadde i stor grad en instrumental vinkling, også de gangene en vokalist våget seg utpå. For å få fram musikkens aksenter, var sangerne nødt til å herme etter instrumentlydene og å ta i bruk ord som for eksempel be-bop-a-rea-bebbelibop-a. Her oppstod antakelig begrepet bebop, som opprinnelig var et skjellsord, brukt av konservative kritikere og tilhørere som ikke forstod seg på den nye musikken.
Den nye scatsangen på 1930-tallet krevde nye kompliserte vendinger i tonespråket, derfor falt de fleste sangere fort av. En av de få som virkelig hadde sangteknikk og ører til å oppfatte hva jazzmusikerne, for eksempel saksofonisten Charlie Parker , drev på med, var sangeren Ella Fitzgerald.
Norra Rörum

Norra Rörum er et tettsted i Höör kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 204 innbyggere.
Oldtidsveien (Østensjø)

Oldtidsveien er betegnelsen på restene av en av hovedveiene inn til Oslo i jernalderen og middelalderen. Restene av veien ligger i Bydel Østensjø, og veien er fredet av Byantikvaren. Langs veien finnes det flere gravhauger, noe som tyder på at veien var i bruk allerede i førkristen tid.
Oldtidsveien er merket opp fra Bryn via Nordre Skøyen hovedgård til Søndre Skøyen i en trasé langs Skøyen allé. Veien er synlig forbi Oppsal terrasse, til Østensjøveien, Østensjø gård og videre til sørenden av Østensjøvannet. Det er veldig varierende hva som er igjen av oldtidsveien og hvordan denne brukes. Enkelte steder brukes den som tilførselsvei til beboelsesstrøk, andre steder er den knapt synlig blant busker og trær, og andre steder igjen er den borte under moderne veier og hustomter.
I 2006 godkjente Byantikvaren at et lite stykke av veien kunne asfalteres. Byantikvaren mente da at det var uklart om veistykket som var blitt asfaltert faktisk var en del av Oldtidsveien. Dette skapte reaksjoner i lokalmiljøet, og Sigurd Gullerud i Østensjø historielag uttalte blant annet til Aftenposten at «Oldtidsveien er fullstendig ødelagt ved at det er lagt under et permanent asfaltdekke».
The Register

The Register ("El Reg" eller "The Reg" innen egen stab og blant mange lesere) er et britisk nettsted innen teknologi. Det ble grunnlagt av John Lettice og Mike Magee i 1994 som et nyhetsbrev pr. e-post: "Chip Connection". Mike Magee forlot The Register i 2001 og startetThe Inquirer, og senere IT Examiner og sist TechEye.
Usenet

Usenet, ofte bare kalt news, er et globalt, desentralisert og distribuert diskusjonsnettverk på Internett der brukere kan lese eller publisere meldinger til en eller flere diskusjonsgrupper (nyhetsgrupper) ved hjelp av en news-klient. Nettverket ble utviklet av Tom Truscott og Jim Ellis ved Duke University i 1979, og er forløperen til de ulike webbaserte diskusjonsforumene som er mye brukt i dag. Usenet er et av de eldste datanettverkene som fortsatt er i bruk.
Usenet har ingen sentral server eller eier, men er distribuert over en stor mengde servere som lagrer og sender meldinger til hverandre. Brukere henter vanligvis ned og sender meldinger fra en server som er under kontroll av deres internettleverandør. Denne serveren sørger for å sende meldingene videre til andre servere, slik at meldingene kan leses av brukere som benytter andre servere.
Protokollen som brukes for å kommunisere med Usenet-serverne er NNTP.