google/wiki40b huggingface dataset:
Gudsfreden

Gudsfreden (latin: Pax Dei) var i sammenheng med begrepet Guds våpenhvile (Treuga Dei) en middelalderlig fredsordning som skulle dempe og senere helt fjerne den rettsløse tilstand hvor enhver måtte ty til selvtekt for å få sin rett. Den kom i stand ved et samarbeid mellom den åndelige makt (Den Katolske Kirke) og den verdslige maktutøver, kongemakten. Gudsfred var et tilstrebet mål i alle europeiske land opp gjennom Middelalderen.
Gudsfreden bestod av en rekke beslutninger som ble inngått under ed og med trussel om ekskommunikasjon. Den skulle hindre overgrep mot personer (ubevepnede geistlige, bønder og kjøpmenn), bygninger (kirker, klostre, offentlige plasser og veier) samt eiendom (kveg og grøde). Den senere tilføyde Guds våpenhvile forbød de våpenbærende å føre krig mot resten av befolkningen på bestemte dager (for eksempel i adventstiden, i fastetiden, ved høytidene og på bestemte ukedager).
Oprinnelsen til Gudsfreden skal søkes i det 11. århundres Auvergne i Frankrike. Statsmakten kunne ikke opprettholde den offentlige orden i det 10. og 11. århundre, og derfor ble det nødvendig for kirken å skape nye utøvende organer, de såkalte Pax-militser. Man ønsket særlig å bekjempe lavadelen og den svakeste del av den egentlige adel, mens kirken måtte støtte seg til høyadelen, da den var nødt til å bygge på andres maktutøvelse. På den måte ble Gudsfreden etterhvert til et maktinstrument for høyadelen, som fikk kirkelig og juridisk støtte til deres beherskelse av sine landområder.
Med tiden stilte borgerskapet krav om en likeberettigelse i maktutøvelsen overfor adel og geistlighet. Denne usikkerhet i grunnlaget for Gudsfreden ble utnyttet av kongemakten, som gjorde seg til domsmakt i alle forhold vedrørende stridigherer mellom landets innbyggere. Kirken oppnådde derved kongens beskyttelse og hadde ikke lengre bruk for Gudsfreden.
Nemaschema

Utseende

Middelsstore, lange og smale, mørke trebukker, noen ganger med metallisk glans. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum lengre enn bredt, uten pigger på sidene. På beina er lårene noe fortykkede.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Ny-Caledonia.
Algerie under VM i friidrett 2015

Resultater

(Q, q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – årsbeste, PB – personlig rekord)
Fillmore East

Fillmore East var en berømt rockscene i East Village, Manhattan, New York. Den ble åpna 8. mars 1968 av konsertarrangøren Bill Graham, som en oppfølger til hans Fillmore West i San Francisco. Fillmore East utvikla seg raskt til en veritabel rockekatedral med store konserter flere kvelder i uka. Til tross for sin beskjedne fasade mot gata, hadde lokalet hele 3 664 sitteplasser.
Fillmore East mønstret mange av tidas store artister og band til konsert, bl.a. Grateful Dead, The Doors, The Who, Quicksilver Messenger Service, The Allman Brothers Band, Derek and the Dominos, Jimi Hendrix, Country Joe and the Fish, Big Brother and the Holding Company, Lonnie Mack, Humble Pie, Led Zeppelin, Neil Young Crazy Horse, Pink Floyd, Raven , Procol Harum, John Mayall, The Byrds, Jefferson Airplane, Frank Zappa og Miles Davis. The Allman Brothers Band spilte så ofte på Fillmore East at de gjerne ble omtalt som «Bill Grahams husorkester».
Mange legendariske livealbum er innspilt på Fillmore East – det mest berømte er kanskje At Fillmore East av The Allman Brothers Band. Jimi Hendrix spilte inn et livealbum med The Band of Gypsies; John Mayalls The Turning Point er også innspilt her. Grateful Dead spilte i løpet av fem forestillinger i 1971 inn sitt fireplaters album Ladies and Gentlemen… The Grateful Dead: Fillmore East — April 1971. Et annet berømt album er Miles Davis' Live at the Fillmore East, innspilt i mars 1970. Rett før etablissementet ble nedlagt i 1971 spilte Frank Zappa og The Mothers of Invention recorded inn Fillmore East — June 1971.
Fillmore East ble ganske snart innhenta av en overveldende vekst i konsertindustrien, og 27. juni 1971 ble siste forestilling holdt her. På plakaten stod The Allman Brothers Band, J. Geils Band og Albert King, med White Trash, Mountain, The Beach Boys og Country Joe McDonald som gjesteartister.
Verdenscupen i boccia 2007

Verdenscupen i boccia 2007 (CPISRA Boccia World Cup 2007) ble arrangert i Vancouver i Canada. Arrangør var CPISRA - Cerebral Palsy International Sports and Recreation Association.
The Shadows

Karriere

The Shadows begynte som backing-band for sangeren Cliff Richard i 1958, under navnet The Drifters. Navnet ble senere endret fordi det var et amerikansk band som allerede hadde tatt navnet. Bassist Jet Harris kom opp med det som ble navnet til en av verdens mest trendsettende popgruppe. The Shadows med Hank Marvin (sologitar), Bruce Welch (rytmegitar) og Tony Meehan i tillegg til Harris, skaffet seg parallelt sin egen plate- og konsertkarriere som instrumentalband, men med endel vokallåter også, herav «Let Me Be the One» som kom på andreplass i Eurovision Song Contest 1975. 
Mange av instrumentallåtene er blitt legendariske og spilles ofte i blant annet NRK radio. Flere av låtene preget de øverste plassene på salgslistene i Norge tidlig på 1960-tallet, først «Apache», senere blant andre «FBI» og «Kon-Tiki». Musikken med besetningen tre elgitarer og trommer var så spesiell at den ble karakterisert som en ny sjanger, og flere tusen band kopierte stilen, trolig et par hundre bare i Norge. Disse ble kalt for «Shadows-band». Karrieren førte bandet også inn i filmindustrien, og i musikkteater på London Palladium, blant annet i de stort påkostede filmene The Young Ones (1961), Summer Holiday (1962) og Wonderful Life (1964) med Cliff Richard i hovedrolle. Bandet ble tre ganger oppløst/endret. 
I en kort periode fra 1970 opptrådte Marvin med gruppa Marvin & Farrar sammen med den australske sangeren John Farrar, senere med tilslutning fra Welch – som Marvin, Welch & Farrar. Gruppa spilte inn flere vokallåter i grensesjangeren pop-rock-country. I 2004 og 2005, 12 år etter at medlemmene sist gikk fra hverandre, gjennomførte bandet – med blant andre kjernemedlemmene Marvin, Welch og trommeslager Brian Bennett (etterfulgte Meehan i oktober 1961) – avskjedsturneer med fulle hus og flere ekstraforestillinger i henholdsvis Storbritannia og Nord-Europa (pluss en ekstrakonsert i England). Et publikum på til sammen rundt 90 000 fikk her oppleve et minneverdig show med 41 instrumental- og vokallåter på programmet. 
Konserten i Cardiff i Wales i 2004, er dokumentert i topp lydkvalitet på både dobbelt-CD og DVD. I april 2005 klarte The Shadows, med synthesizer som siden 1980-tallet har fylt ut lydbildet, å fylle Oslo Konserthus tre ganger. I Norge spilte de fem dessuten i Stavanger. I september 2009 dro bandet igjen ut på en omfattende turné, denne gang sammen med Sir Cliff Richard, for å feire at det er 50 år siden de (som The Shadows) startet et studio- og konsertsamarbeid med Cliff Richard som varte ti år i strekk. Turneen gikk over drøye to måneder i  Storbritannia, Skandinavia, Nederland, Tyskland og Frankrike (Paris). Et publikum på rundt 9000 så dem i Oslo Spektrum mandag 23. november 2010. Konsert-turneen fortsatte for fulle hus i Australia, New Zealand og Sør-Afrika i februar og mars 2010. Det ble til sammen 52 konserter som samlet et publikum på ca. 600 000. En DVD med opptak fra en av de tre konsertene i olympiahallen O2 i London ble en storselger i flere av landene som fikk besøk. I Danmark lå den på førsteplass i ti uker på rad.
Haderslevhus

Haderslevhus var et dansk slott i Haderslev. Det nevnes første gang i 1326, da Kristoffer IIs sønn satt fanget inntil borgen 3 år senere ble brent ned av jydene.
Christian I underskrev i 1448 sin håndfestning på borgen, og Christian III ble i 1525 stattholder(?) på Haderslevhus, hvor også hans sønn – den senere Frederik II – ble født i 1534.
Da hertug Hans den eldre overtok borgen i 1540 omtales den som et røverrede, og han iverksatte byggingen av Hansborg – Danmarks første renessanseslott.
Da Hertug Hans døde i 1580 arvet Frederik II slottet og i 1597 ble Christian IV viet på Haderslevhus til Anna Kathrine. Senere benyttet han slottet til elskovsmøter med Kirsten Munk.
I 1627 brant store deler av Haderslev og byen ble okkupert av Torquato Conti. I 1644 fulgte Torstensons okkupasjon og slottet ble brent. Det ble ikke oppført igjen og stenene ble i stedet benyttet av byens borgere til gjenoppbyggingen av byen.
Freon

Forbudte freoner

R-12 og blandingsmediet R-500 med R-12 er forbudt å fylle på anlegg, og selges ikke lenger. Oppstår en lekkasje på et eksisterende R-12 anlegg benyttes R-409 som erstatningsstoff.
R-22 er ikke lov å fylle på anlegg og det selges heller ikke lenger. Denne regelen ble tatt i bruk ved 1.1 2015. Oppstår en lekkasje på et eksisterende R-22 anlegg benyttes R422d (frys) og R422e (kjøl)
R-502 er forbudt på grunn av innhold av R-115.
Simonovbreen

Simonovbreen er en isbre på nordøstsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Den er om lag sju kilometer lang og markerer skillet mellom Mirnyjkysten i nord og von Bellingshausenkysten i øst. Breen munner ut i Bellingshausenhavet mellom Kvalvika og Ranvik.
Breen er navngitt etter den russiske astronomen I. M. Simonov som deltok på den første russiske antarktisekspedisjonen 1819–21 under ledelse av Fabian Gottlieb von Bellingshausen. Denne ekspedisjonen oppdaget øya 21. januar 1821 og navnga den etter den russiske tsaren Peter den store.
A Doll's House (1917)

Handling

Nora Helmer lever med sin ektemann, Torvald, i lykkelig uvitenhet om alt som en voksen person bør vite. Når Torvald blir syk forfalsker hun en sjekk for å la ham bli behandlet i Italia. Hun tror, i sin perfekte godtroenhet, at det er den rette tingen å gjøre og at han vil støtte henne hvis problemer oppstår.
Når hun blir avslørt får hun føle den fulle tyngden av Torvalds raseri over den uvitenheten, som hun har hatt ansvar for. Nora smeller deretter igjen døra til dukkehuset og vandrer om kvelden ut på jakt etter omgivelser der hun vil bli behandlet som et menneske.
Liv Dommersnes

Familie og personlige forhold

Hun var datter av Jørgen Andreas Strømsted (1891–1942) og Signe Beatrice Hansen (1893–1984).  Faren drev butikk.  I 1945 giftet hun seg med skuespiller Jens Bolling (1915–92).  Sønnen Svein Bolling (født 1948) ble en anerkjent maler. De skilte seg i 1952, og hun var i et forhold med forfatteren Johan Borgen (1902–79) og samboer med skuespilleren Olafr Havrevold (1895–1972).  Så giftet hun seg i 1968 med overlege Ivar Dommersnes (1913–94) og flyttet til Stavanger.
Pokljuka

Pokljuka er et skogsplatå i det nordvestlige Slovenia. Det ligger ca. 1300 moh., ca. 25 km fra byen Bled. Pokljuka er en del av Triglav nasjonalpark. 
Platået er kjent for vintersportanleggene, her blir det blant annet arrangert verdenscupløp i skiskyting nesten hvert år, sist i desember 2007. Pga ombygging av stadion måtte de gi fra seg v-cupen 2008/09 til Hochfilzen. VM i skiskyting gikk av stabelen her i 2001, og også jaktstart i 1998 siden det var OL samme året.
Mange bøke- og furutrær ble hogd ned på 1700-tallet til jernverkene i Bohinj. Trærne er stort sett naturlig erstattet med pinjer. Det finnes også enkelte myrområder, som ikke er vanlig på så høytliggende platåer.
Gauss-eliminasjon

Gauss-eliminasjon er en algoritme  til å løse et sett med lineære ligninger. Samles koeffisientene til de ukjente i en matrise, kan denne omformes slik at den blir triangulær og har trappeform. Etter denne omskrivningen kan de ukjente i ligningene løses ut direkte. Metoden ble systematisk benyttet av den tyske matematiker Carl Friedrich Gauss, men var kjent blant kinesiske matematikere for snart nitten hundre år siden. Gauss videreutviklet metoden senere sammen med geologen Wilhelm Jordan slik at matrisen kunne omskrives på en redusert trappeform. For mange problem er dette en fordel. Dette gjelder spesielt ved svært store ligningssett hvor numeriske metoder må benyttes. Metoden kalles da Gauss-Jordan-reduksjon.
Den samme algoritmen kan også benyttes til å beregne nullrommet og  rangen til en matrise. Er matrisen kvadratisk, kan Gauss-eliminasjon også benyttes til å finne den inverse matrisen.
Vikkesigdvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 12-17 millimeter), kontrastrikt farget vikler med sigdformede vinger. det mest påfallende kjennetegnet er et hver forvinge har en stor, halv-oval, sjokoladebrun flekk ved bakkanten. Når sommerfuglen sitter med lukkede vinger (slik den vanligvis gjør) danner disse flekkene en dråpeformet tegning. Vingens grunnfarge er brunhvit. I den ytre delen er det et mer eller mindre tydelig, V-formet, brunt tverrbånd, og ved spissen flere hvite skråstreker. Vingespissen er for det meste brunlig. Bakvingen er brunhvit.

Levevis

Larvene til denne arten utvikler seg på lave planter i erteblomstfamilien, slik som erteknapper (Lathyrus spp.), vikker (Vicia spp.) og kløver (Trifolium spp.). Arten har to årlige generasjoner, som flyr i april-mai og i juli-august, i alle fall lenger sør i Europa. I Norge påtreffes de voksne mest i juni og juli og det er kanskje bare én generasjon hver sommer.
Arten finnes i ulike lysåpne habitater, som blomsterenger, veikanter, skogkanter og lysninger i skogen.

Utbredelse

Arten er utbredt i den palearktiske økosonen. Den finnes over hele Norge, og er svært vanlig i Sør-Norge.
Tragosoma depsarium

Utseende

En stor (18-32 mm) og litt flat, mørkbrun trebukk. Dekkvingene utgjør det aller meste av kroppslengden, den synlige delen av thorax er ganske liten. Antennene er forholdsvis korte, godt under halve kroppslengden. Hodet er kort og bredt, kjevene ikke synlige ovenfra. Pronotum er nærmest trekantet, mye bredere enn langt, bakhjørnene med en kraftig pigg. Dekkvingene er lange og parallellsidige, med en læraktig overflate og fire, gjerne utydelige, lengderibber på hver vinge. Beina er brune og forholdsvis korte. Larven er opptil 5 centimeter lang og har en serie pigger på framkanten av munnskjoldet.

Levevis

Larvene utvikler seg i liggende, døde stokker av furu, sjeldnere gran. Arten er helt avhengig av at noen slike stokker får ligge, og dermed truet av moderne skogbruk. Den blir trolig favorisert av skogbranner og stormfelling, forutsatt at de døde trærne ikke blir fjernet etterpå. De døde stokkene bør ligge soleksponert, og de bør miste barken (eller barkes) før råtningen har kommet for langt slik at overflaten tørker ut. Den kan bruke ganske gamle stokker, levende larver har blitt funnet i trær som har vært døde i over 100 år, og samme stokk kan brukes i flere tiår. Tidligere kunne arten også utvikle seg i jernbanesviller og andre trekonstruksjoner, men når blir det gjerne brukt impregnert trevirke til slike.
Larveutviklingen tar trolig tre år i Norge.

Utbredelse

Arten finnes i Europa og Nord-Amerika, men har gått mye tilbake de siste ti-årene og er trolig i ferd med å forsvinne i mange områder. I Norge er den funnet langs kysten vest til Kristiansand, men den er bare funnet i Vestfold og Telemark etter 1960. I den norske rødlisten fra 2006 er arten listen som sårbar (V) i Norge.
Øyvind Håbrekke

Familiebakgrunn og utdannelse

Han ble født i Trondheim, men vokste opp i Bjugn på Fosen. Han er sønn av bonde Jarle Johannes Håbrekke og postekspeditør Åse Bodil Ranvik. Øyvind Håbrekke er gift og har barn.
Han har studiekompetanse fra Fosen videregående skole fra 1990, mellomfag i sosiologi og diverse emner i statsvitenskap fra NTNU samt studier i ledelse fra Høgskolen i Nord-Trøndelag. Han er høgskolekandidat fra Trondheim Økonomiske Høgskole fra 1995. Håbrekke var ansatt som rådgiver i Norges Rederiforbund 1999–2001, prosjektleder i Maritim Utvikling (MARUT) 2006–2007, assisterende direktør i Energibedriftenes landsforening 2007–2009, samt kommunikasjonssjef i  KA Arbeidsgiverorganisasjon for kirkelige virksomheter 2014-2017. Fra juli 2017 er han faglig leder i Tankesmien Skaperkraft.
I 2018 kom Håbrekke med ut debattboken Den liberale familien – Biologiens comeback? som diskuterer prinsippene for farskap og morskap i barneloven i lys av nye familiemønstre og assistert befruktning. 
I 2019 var han prosjektleder og bidragsyter for Is God a populist? – Christianity, Populism and the Future of Europe. Boken ser på fremveksten av populistiske bevegelser i ulike europeiske land og hvordan disse bruker kristendommen og fremstiller seg som de fremste forsvarerne av Europas kristne arv.

Politisk arbeid

Håbrekke var leder i Sør-Trøndelag KrFU 1992–1994 og leder i KrFU på landsplan 1996–1999. Under Kjell Magne Bondeviks andre regjering var Håbrekke politisk rådgiver og statssekretær for statsråd Einar Steensnæs i Olje- og energidepartementet 2001–2004 og statssekretær for statsråd Knut Arild Hareide i Miljøverndepartementet 2004–2005. Håbrekke var medlem av Kristelig Folkepartis sentralstyre 2003–2009. Han var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag på et utjevningsmandat 2009–2013, og satt i Stortingets familie- og kulturkomité. Partiet mistet sitt mandat i 2013. Ved stortingsvalget i 2017 var han medlem av riksvalgstyret.
Glopperock

Glopperock er en utendørs rockekonsert som årlig arrangeres på Sandane i Gloppen kommune. Den første konserten ble holdt i 1980, da med Åge Alexandersen og Sambandet som hovedtrekkplaster. Siden er festivalen arrangert årlig med kun fire unntak, hovedsakelig plassert andre helga i juni. Konsertområdet er Jølet, som er området til Nordfjord Folkemuseum. Her er det bygget en scene på et åpent område som utgjør et naturlig amfiteater.
Svøping

Svøping eller reiving er en gammel måte å pakke inn spedbarn på, med tettsittende pledd eller tøy slik at barnet nesten ikke kan bevege kroppen. I gamle dager ble det også brukt bånd for å begrense bevegelsene, og det ble trodd at svøping var viktig for utviklingen av barnets kroppslige holdning.
J-dag

J-dag er i Danmark den dag, da årets Tuborg julebrygg (også kalt snebajer), lanseres; J for jul eller julebrygg.
Denne kvelden kan man oppleve en lystig stemning med julenisser som kjører rundt til de forskjellige vertshusene med gratis snebajer. Navnet spiller på det militære uttrykk D-dag som et eksempel på en dato for en stor begivenhet.

Historie

I 1990 ble den første J-dag markedsført av Tuborg i forbindelse med bryggingen av årets juleøl. Deretter ble J-dag gjort til en tradisjon hvert år den 2. onsdag i november kl. 23.59. I 1999 ble dagen dog flyttet fra onsdag til den første fredag i november kl. 20.59, primært fordi det var problemer med at mange unge ikke møtte opp til undervisningen dagen derpå. I 2009 ble J-dag igjen flyttet til den siste fredag i oktober.
Det finnes en tilsvarende P-dag for årets påskebrygg.
Johan Hjort (1922–2001)

Biografi

Johan Hjort vokste opp på Bestum som nest eldst i en søskenflokk på seks. Han gikk på Ullern gymnas og fikk examen artium våren 1940 og 1. avdeling jus våren 1942. Hans far ble internert i Tyskland samme år etter et opphold på Grini. Da han hadde to tyske svogre med gode kontakter, ble det ordnet slik at familien ble sendt til Tyskland og innkvartert på familiens slott Gross Kreutz vest for Berlin. Der begynte Johans søster Wanda å oppsøke og registrere norske konsentrasjonsleirfanger, og familien og flere andre nordmenn ble med i arbeidet, noe som ble grunnlaget for grev Bernadottes Røde Kors-aksjon med de hvite bussene våren 1945. Etter kapitulasjonen ble Johan Hjort igjen i Hamburg med status som britisk løytnant i Norwegian Relief Corps og fortsatte sammen med korpset arbeidet med å få alle nordmenn hjem til Norge før han selv returnerte og fortsatte å studere. Han ble cand.jur. i 1946.
Etter studiene fulgte jobb som sekretær i Fengselsstyret i Justisdepartementet. Deretter var han blant annet dommerfullmektig i Telemark før han begynte i sin fars firma som advokatfullmektig. På den tiden hadde de mange landssviksaker, noe som gav erfaring innen strafferett. I 1957 tok han advokaturen. Fra 1968 til 1982 var han fast forsvarer i Høyesterett og i mer enn 30 år var han forsvarer eller prosessfullmektig. Advokatfirmaet vokste sterkt i hans tid og var et av de største i Oslo da han sluttet som aktiv kompanjong.
Han var bror til Peter F. Hjort.

Saker

Johan Hjort hadde en variert saksportefølje, noen av disse var mye omtalt. Foruten de før nevnte landssviksakene kan nevnes at han blant annet var involvert i de mye omtalte rettssakene mot Børre Knudsen og Ludvig Nessa. Han førte også saken for politiet i den kjente politivold-saken i Bergen. Han vil også bli husket for sitt arbeid med ytringsfrihet.
Kecheng

Kecheng (kinesisk: 柯城区; pinyin: Kēchéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Quzhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 609 kvadratkilometer og teller 410.000 innbyggere (2004).
Ax 3 Domaines

Ax 3 Domaines eller Ax-Bonascre er et vintersportssted i Pyreneene, som ligger i de departementet Ariège. Det ligger 30 km unna grensen i sør til Andorra, og 120 km unna Toulouse i nord. 
Stedet er i tillegg til å være kjent som vintersportssted, kjent som en av fjellene som Tour de France har hatt målgang på. Under 100-årsjubileet til Tour de France i 2013 vil den åttende etappen ha målgang her.
Nils Utsi

Utdannelse

Etter gymnas i Finnmark tok Nils Utsi skuespillerutdannelse ved Statens Teaterskole i Oslo, der han kom inn i 1964 som den første samiske studenten.

Karriere

Etter skolen ble han ansatt ved Den Nationale Scene i Bergen der han var i tre år fra 1968 til 1971. Han var deretter med på å starte Hålogaland Teater høsten 1971. Dette var Nord-Norges første profesjonelle teater og Norges første regionteater. Utsi var en av de kunstneriske drivkreftene ved teateret og deltok i alle produksjonene de første åra. Dette var ofte oppsetninger som tok utgangspunkt i regional kultur og politikk, blant annet arbeiderbevegelsens historie i Nord-Norge.
Utsi gjestet senere Hålogaland Teater (HT) ved åpningen av kulturhuset i Tromsø 1983 med Petter Dass, hvor han hadde hovedrollen, og igjen ved HTs 25-årsjubileum 1996, hvor han hadde hovedrollen i Postmannen fra Arles. Også ved åpningen av HTs nye teaterhus (2005) gjestet Utsi i en rolle i Benoni og Rosa.
Nils Utsi ble kjent i større deler av Norge gjennom rollen som faren til samegutten Ante i barne-TV-serien med samme navn. Serien ble sendt på NRK første gang i 1976 og 1977, og Utsi var personinstruktør for de samiske medvirkende. I den første samiske spillefilmen Ofelaš/Veiviseren (1987), i regi av Nils Gaup, hadde han en sentral rolle. Filmen ble Oscarnominert. I den neste, Bázo fra 2003, hadde han og en rolle. Nils Utsi var også med i Gaups Kautokeino-opprøret fra 2008. I 2009 spilte han i filmen Jernanger (regi: Pål Jackman). Han deltok i en lang rekke kortfilmer, blant annet i samarbeid med Nordland kunst- og filmfagskole.
I 1997 hadde Nils Utsi hovedrollen i Ludvig Holbergs Jeppe på Bjerget (Jeagge Jussa) i en samisk versjon produsert av Beaivvás Sámi Teáhter i Kautokeino. I 2004 var han instruktør for skuespillet Stein i lomma (Stones in his Pockets) ved dette teateret. 2012 hadde han en sentral rolle i ungdomsserien Hjerterått (regi: Nils Gaup) på NRK. I 2014 var han ved Stockholms Svenska Riksteatern  i När vinterns stjärnor lyser här.
Under Alta-konflikten ble Utsi fjernet fra Stilla tre ganger, og var den første personen av flere som ble stilt for retten for demonstrasjonen.
Den andre gjæslingulykken

Den andre gjæslingulykken var en ulykke som fant sted i Foldafjorden i Nord-Trøndelag den 2. mars 1906 etter at 1400 fiskere dro ut på havet for å fiske.
Et uvær førte til at båtene mistet kontakten med hverandre, men en del av båtene klarte å ta seg over Folda til Abelvær. Totalt 25 fiskere mistet livet denne dagen: en mann fra Kolvereid, to menn fra Gravvik, to menn fra Fosnes, en mann fra Høylandet, en mann fra Klinga, en mann fra Namsos, en mann fra Overhalla, åtte menn fra Bindal, tre menn fra Vikna og fem menn fra Nærøy.
En minnebauta ble reist på Gjæslingan i 1956 for å minnes dem som mistet livet denne dagen 50 år tidligere.