google/wiki40b huggingface dataset:
Gallauniform

Gallauniform, i Norge gjerne også mørk uniform, er en uniform som blir brukt til parader og andre høytidelige og festlige anledninger. Modellene til mange av dagens gallauniformer i Vesten skriver seg fra fargerike militæruniformer og drakttradisjoner fra victoriatiden og napoleonskrigene.
I bruk tilsvarer gallauniformen sivil galla (ballkjole/kjole og hvitt). 
Gallauniformer bygger gjerne på eldre tiders uniformer og kan være fargerike og upraktiske, selv om uniformene de bygger på i sin tid var feltuniformer.
De fleste gallauniformer kombinerer lange jakker med bukser med tresser.  Man skiller mellom gallauniform, messeuniform, og paradeuniform. I noen tilfeller er dette samme antrekk med små forskjeller i tilbehøret, men i andre er dette helt forskjellige antrekk, med forskjellige bruksområder.

Typer gallauniformer

I mange land eksisterer det flere grader av gallauniformer, der «stor gallauniform» har livkjole, mens «liten gallauniform» har kjole uten «haler» (skjøter bak), det vil si jakke. I Norge i dag er det bare Sjøforsvaret og hoffet der stor gallauniform med livkjole bæres. Rent historisk skriver uniformene med livkjole seg fra 1700-tallet, da 1600-tallets side, omfangsrike, justaucorpser gradvis ble slankere, og på 1800-tallet da plaggene ble mindre fargerike. Slike mannsplagg ble på fransk kalt frac, på dansk og norsk kjol og kjole. Uniformsfrakker i fargerikt stoff og med lange skjøter bak ble derfor gjerne omtalt som «våpenkjole». Gallauniformer med jakke og bukse skriver seg fra victoriatidens uniformer.

Norske gallauniformer

I den norske forsvaret er det bare hæren som har en egen gallauniform. Den moderne utformingen fikk denne uniformen ved uniformsreglementet av 1897, og ved innføring av grå uniformer i 1908 ble den gamle mørke uniformen beholdt som gallauniform under betegnelsen «fredsuniform» (i motsetning til den grå feltuniformen). Uniformsreglementet gjennomgikk endringer i 1956. Til galla ble epauletter erstattet med bradenburgere (skulderflettinger), og skjerf erstattet av belte i våpenets metallfarge. Kepi ble erstattet med skyggelue tilsvarende tjenesteuniformens i mørk blå.   
Uniformen er mørk blå, nesten svart, og snittet ligner paradeuniformene som nyttes i Hans Majestet Kongens Garde. Uniformen har  bukse med beiser i våpenfargen eller langt svart skjørt for kvinner med tilsvarende beiser. Jakken har stående krage. Alle våpen utenom kavaleriet og generaler har jakke med en enkel knappestolpe. Fargen på knapper og distinksjoner er enten sølv eller gull. Jakken er kantet med passepoili våpenfargen. Generaler har mørk blå dobbeltspent jakke, med røde passepoiler, og knapper i gull. Kavaleriet har dobbeltspent jakke i mørk grønt med karmosinrøde passepoiler og knapper og distinksjoner i sølv.
Sjøforsvarets har ikke en gallauniform på samme måte som Hæren. De har isteden en mørk blå messeuniform av spencer-typen med hvit vest til aftensbruk.  Offiserer kan nytte livkjole i stedet for spencer til galla. På dagtid nyttes tjenesteuniform.
Luftforsvaret har tilsvarende praksis som Sjøforsvaret, men deres uniform er koksblå, istedenfor mørk blå.
Temperert klima

Temperert klima er et klima man finner mellom de arktiske og de subtropiske områdene. Områder med temperert klima har oftest omtrent like lang sommer som vinter, men vinterens temperatur kan variere – noen områder med temperert klima har vintre som ikke er kaldere enn mai måned i Norge.
I varmtemperert klima vil middeltemperaturen i den kaldeste måneden ligge mellom -3 °C og 18 °C. Middeltemperaturen vil i den varmeste måneden ligge over 10 °C. 
I kaldtemperert klima eller borealt klima vil den kaldeste måneden ligge under -3 grader celsius, mens den varmeste måneden fortsatt er varmere enn 10 grader celsius. Noen områder med kaldtemperert klima har ekstremt kalde vintre, spesielt er dette tilfelle i Sibir og indre deler av Canada.
Kvinneligaen 2008/09

Kvinneligaen 2008/09 var det øverste nivået i norsk basketball for kvinner i 2008/09-sesongen. Asker vant ligaen foran Gimle og Ullern.
Vevang

Vevang er en bygd som ligger ved Atlanterhavsveien i Eide kommune i Møre og Romsdal. Vevang ligger helt ute på mørekysten ved Atlanterhavet, og nærmeste byer er Kristiansund og Molde. Bygda er del av grunnkretsen Vevang med øyene utom Straumen.
Luis Alberto Romero

Sevilla

Luis Alberto tilbrakte de to første sesongene sine på reservelaget til Sevilla og spilte kamper i Segunda División B, scorte blant annet 15 mål i [2010–11 sesongen. Den 16. april 2011 debuterte han på førstelaget i La Liga, i et 1-0 tap borte for Getafe CF.

Utlån til Barcelona

I august 2012 ble Alberto lånt til FC Barcelona B på en ettårs avtale, der det katalanske laget også hadde en opsjon på å gjøre overgangen permanent på slutten av 2012–13 sesongen.
Han debuterte den 2. september, når han spilte 2 minutter i en 2-0 seier hjemme over Sabadell, og han avsluttet som lagets toppscorer, kun slått av Gerard Deulofeu.

Liverpool

Luis Alberto ble klar for Liverpool FC den 22. juni 2013 på en overgangssum verdt 6,8 millioner pund. 
Den 1. september debuterte Luis Alberto i en offisiell kamp, når han kom inn som innbytter for Philippe Coutinho i de 7 siste minuttene i 1–0 seieren hjemme over Manchester United. Den 15. desember, like etter at han scorte et hat-trick i en U21-kamp for «the Reds», bidro han med en målgivende pasning til Luis Suárez i 5–0 seieren borte over Tottenham Hotspur.
I sin debutsesong, fikk han totalt 12 kamper, derav 9 i Premier League.

Utlån til Malaga

26. juni 2014 ble det bekreftet at Alberto gikk på et sesonglangt utlån til Malaga. Malaga fikk også en opsjon på lån av Alberto i ytterligere en sesong.
Loch Awe

Innsjøen

Med et overflateareal på 38,5 kvadratkilometer er Loch Awe den tredje største innsjøen i Skottland, og også den lengste innsjøen i landet med en lengde på 41 km fra ende til ende, og en gjennomsnittlig bredde på 1 km.
Innsjøen går hovedsakelig fra sørvest til nordøst, omtrent parallelt til de to fjordene Loch Etive og Loch Fyne. Via River Awe og Loch Etive har innsjøen utløp vestover fra nordenden og ut i Atlanterhavet.

Vannkraft

Det er to vannkraftverk ved Loch Awe. Det ene er en vanlig turbinstasjon hvor man har demt opp River Awe i Pass of Brander, og så fører vannet gjennom tunneler til Loch Etive.
Den andre er pumpekraftverket Ben Cruachan vannkraftverk, hvor man benytter en kunstig innsjø i åsen over innsjøen. Vannet blir pumpet opp i dette reservoaret i perioder med mye vann, for deretter å benyttes til strømproduksjon når strømbehovet er størst.

Turisme

Loch Awe er kjent for aurefiske. Det kommer også laks gjennom innsjøen, som går videre til River Orchy. Det ligger flere ruiner av gamle slott på øyer i Loch Awe og i nordenden ligger et av de meste fotograferte slottene i Skottland, Kilchurn Castle, som om sommeren kan besøkes etter en kort båttur.

Historie

Det var fra Loch Awe og det omliggende området at Campbell-klanen etablerte seg som en mektig familie. I 1308 slo Robert the Bruce MacDougall-klanen i slaget ved Pass of Brander nedenfor innsjøen.
Dispensasjon (plan- og bygningsloven)

Dispensasjon i plan- og bygningsloven er omtalt i kapittel 19.
Dispensasjon innebærer at en tiltakshaver etter søknad gis unntak fra planer og bestemmelser. Søknader om dispensasjon må begrunnes. Naboer skal varsles og regionale og statlige myndigheter hvis saksområde blir direkte berørt, skal få mulighet til å uttale seg før det gis dispensasjon fra planer, plankrav og forbudet i § 1–8 om forbud mot tiltak langs sjø og vassdrag. Denne foreleggingen er viktig for å sikre at nasjonale og viktige regionale interesser blir ivaretatt.
§ 19-2 sier: 

«Dispensasjon kan ikke gis dersom hensynene bak bestemmelsen det dispenseres fra, eller hensynene i lovens formålsbestemmelse, blir vesentlig tilsidesatt. I tillegg må fordelene ved å gi dispensasjon være klart større enn ulempene etter en samlet vurdering.»
Grado

Historie

I Romertiden var byen kjent som ad Aquae Gradatae og var den første havnen for båter som skulle reise opp over Natissa-elven (Natisone) på vei opp mot Aquileia. 
På grunn av nærheten til Aquileia, flyktet mange hit i de siste årene av Vestromerriket, da dette var et mer beskyttet område for invasjoner fra øst. I 452 oppholdt biskopen av Aquileia, Nicetas seg her en kort periode, og på denne tiden ble den første katedralen i byen påbegynt. Grado var da hovedhavnen for patriarkatets flåte.
I 568, etter Langobardernes invasjon, ble patriarkatet i Aquileia flyttet hit av patriarken Paulinus. Senere ble det valgt to patriarker, hvor patriarken i Grado utøvet sin jurisdiksjon langs kysten og lagunen rundt Venezia, mens den i Aquileia, senere flyttet til Cividale del Friuli, hadde sin jurisdiksjon på fastlandet. En lang disputt mellom disse fulgte og i 993 erobret patriarken i Aquileia, Popo, Grado, men han var ikke i stand til å holde på denne. Saken ble løst i 1027 da paven erklærte at patriarken i Aquileia hadde overhøyhet over hele området.
I 1451 ble patriarkatet overført til Venezia av pave Nikolas V, og Gado ble etter hvert redusert til en landsby. Byen ble plyndret av engelskmenn i 1810 og av franskmennene i 1812. Etter Napoleonskrigene ble området en del av Østerrike-Ungarn og ble ikke en del av Italia før ved fredsslutningen etter første verdenskrig.
Stor spissgjelledøgnflue

Voksne (imago)

Kroppen er 6-12 millimeter lang. Brun på farge, med gule ringer i mellom hvert av leddene på bakkroppen. Framvingene er trekantet, ganske lange. De har en brunlig flekk i framkanten. Bakvingene er mye mindre, omtrent en tredjedel av framvingene, de er ganske runde i formen. Vingene holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det tre lange haletråder (cerci).

Nymfer/larver

Nymfene er mellom 7-12 millimeter lange og har en langstrakt og rund kroppsform. De har tre haletråder som er omtrent like lang som kroppen. De har utvendige trakégjeller på bakkroppen som er bladformet og utdratt i en enkelt smal trådformet spiss, et filament.
Den er svært lik liten spissgjelledøgnflue, men kan skilles fra denne på at overgangen mellom selve bladet i gjellen og filamentet danner en brå overgang, ikke en jevn bue. Undersiden av første (lengst fram) lår (femur) har tapper med fine hår og ikke enkle små oppflikede tapper. Kloen på tredje beinpar er kortere som selve kloen, ikke lengre enn en trefjerdedel.

Levevis

Stor spissgjelledøgnflue finnes mange typer ferskvann, i stille vann og stilleflytende elver. Den tåler ganske lav pH-verdi. Den klekker forholdsvis tidlig på året, vanligvis allerede 14 dager etter at vannet har blitt isfritt om våren. 
Eggene slippes av hunnen ned på vann overflaten. De synker straks til bunnen. Stor spissgjelledøgnflue lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer.  De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. 
Stor spissgjelledøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (engelsk).
De voksne flyr tidlig på sommeren og mange steder er stor spissgjelledøgnflue den første døgnfluen som klekker.  De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.
Drin

Utspring

Drin starter i byen Kukës i Tektan-regionen der Svarte Drin og Hvite Drin møtes. Herfra til munningen ved Adriaterhavet er elva 160 km lang, men dersom man regner med Hvite Drin, er elva 335 km lang, og den lengste elva som renner gjennom Albania. Svarte Drin (Crn Drim på makedonsk, Drini i Zi på albansk) har sitt utspring i Ohridsjøen og renner gjennom Nord-Makedonia og Albania. Hvite Drin (Beli Drim på serbisk, Drini i Bardhë på albansk) har sitt utspring ved fjellet Žljeb (Metohija-regionen i Kosovo i Serbia, nord for byen Peć), og renner derfra gjennom Albania.

Elveløp

Fra Kukës renner Drin gjennom de nordlige delene av Albania, først gjennom Has-området i nord, så gjennom byene Spas, Msi og Fierzë, før den når Dukagjini-området. Herfra renner den sørover gjennom Apripë e Gurit, Toplanë, Dushman, Koman, Vjerdhë og Pale Lalej. Ved Vau i Dejës kommer den inn på den lave Shkodërsletta og deler seg i to. Den ene delen renner ut i Drinbukta i Adriaterhavet sørvest for byen Lezhë. Den andre delen renner sammen med elva Bojana nær Rozafa. Selv om denne delen ikke er lengre enn 15 km blir elva her kalt Store Drin (Drini i Madh på albansk), fordi den har langt større vannføring enn den delen som går mot havet. Store Drin oppsto under en stor flom i 1858, da den brøt gjennom landet til Bune. Store Drin er svært bred og fører mye vann (320 m³/s), men er kort. Enkelte kart markerer denne delen som en innsjø. Etter Vau i Dejës fortsetter den lengre delen sørover, og passerer gjennom Bushat, Mabë, Gajdër, Lezhë og Medes. Sør for Lezhë går elva inn i et lavtliggende og flomutsatt kystområde, og passerer gjennom myrområder før den når Adriaterhavet.

Nedbørfelt

Det totale nedbørfeltet til Drin og dens tilhørende elver utgjør 19 600 kvadratkilometer. Da telles både Svarte Drin, Hvite Drin, Morača og Bojana med, i tillegg til Shkodërsjøen, Ohridsjøen og Prespasjøen. Nedbørfeltet til Drinområdet er markert med rødt på kartet.

Økonomi

Drin er viktig for albansk økonomi, særlig til vannkraftproduksjon. Det er bygd tre demninger ved fosser i elva, og disse produserer det meste av strømmen i landet. Den kunstige innsjøen Fierza (albansk: Liqeni i Fierzës), som er dannet av en demning ved Fierzë er den største kunstige innsjøen i Albania med en overflate på 73 km². Den nest største innsjøen er også bygd i denne elva. Vau i Dejës-sjøen (Liqeni i Vau te Dejës på albansk) har et areal på 25 km². 
Etableringen av Fierza vannkraftverk førte til strid på 1980-tallet. Mens saken fortsatt var omstridt, befalte regjeringen at demningens reservoar skulle fylles med vann, i en slik grad at det berørte områder i nabolandet Jugoslavia. Den jugoslaviske regjeringa protesterte, uten at man kom fram til noen løsning. Fierzainnsjøen er fremdeles delt mellom Albania og Serbia.
Herpes simplex

Etiologi og patogenese

Herpes kan forårsakes av de herpes simplex-virus type 1 og 2 (heretter HHV-1 og 2). Disse virus affiserer fortrinnsvis henholdsvis oralt og genitalt, men begge har mulighet for å infisere begge steder, men er da mindre patogene, og forårsaker m.a.o. mindre utbrudd. Smitte med det ene vil som regel gi noe immunitet mot det andre. Det er likevel en fare for å overføre herpes simplex type 1 (rundt munnen) til underlivet ved oralsex med en partner som er smittet og har et aktivt herpesutbrudd. 
Hovedårsak til genital herpes er, som ved andre seksuelt overførbare sykdommer, ubeskyttet samleie. I sjeldne tilfeller kan Herpes simplex-infeksjon føre til en hjernebetennelse, encefalitt. Andre smittemåter er fra mor til barn ved en fødsel. Ungen kan da få lungebetennelse eller øyeinfeksjon og bli blind. Ved smitte til uterus under graviditeten (intrauterint) kan det oppstå fosterskader. 
Viraene ligger latente i nerveganglier for å kunne reaktiveres ved anledning. Dette legger grunnlaget for residiv (se under symptomer). Residivene kommer gjerne i forbindelse med svekkelse av immunforsvaret (annen sykdom, UV-stråling, aids, etc.)

Symptomer og forløp

Herpes simplex infeksjoner debuterer med et primærutbrudd ca. 1 uke etter første smitten. Dette utbruddet er som regel det kraftigste, og arter seg i form av dannelse av smertefulle blemmer i huden. Disse sprekker etter hvert for så å danne væskende, kløende og sviende sår.
Etter primærutbruddet er det videre forløpet veldig individuelt. Noen vil være plaget med hyppige residiv, mens andre aldri vil få flere utbrudd.

Behandling

Det er vanlig å behandle Herpes simplex-infeksjoner med antivirale salver, som Vectavir, Zovirax eller Antix. Alle fås reseptfritt på apoteket. Ved meget plagsomme utbrudd, f.eks. ved sårdannelse nær øyne, kan det behandles med tabletter. Slike utbrudd bør undersøkes av lege.
Mariakirken på Gran

Interiør

Glassmaleriene er av Veslemøy Nystedt Stoltenberg.
Iveland landbruksselskap

Iveland landbruksselskap var en lokal bondeforening som ble stiftet i Iveland i Aust-Agder 13. april 1865. Foreningen ble stiftet under navnet Iveland sogns landhusholdningsselskab og hadde til formålet å arbeide for forbedring av jordbruket, samt bedre pleie og tilsyn av dyrene. Foreningen endret 26. april 1924 navnet forandret til Iveland landbrukslag. I 1957 valgte landbrukslaget å bli en del av Iveland bondelag som var blitt stiftet den 13. desember 1931, som et lokallag av Norges bondelag.

Arkivet

Arkivet etter Iveland landbruksselskap befinner seg på KUBEN i Arendal. I tillegg til møtebøker omfatter arkivet også regnskapsbøker og et medlemsregister.
Interreg Sverige–Norge

Interreg Sverige–Norge er et av EUs program for grenseoverskridende samarbeid. Programmet bygger videre på de tidligere gjennomførte Interregprogrammene, Interreg II A (1995–1999) og Interreg III A (2000–2006). Programmet støtter prosjekt som gir økt konkurransekraft og attraktivitet i grenseregionen. I perioden 2007-2013 har EU og den norsk stat avsatt 63,2 millioner EUR til å styrke den regionale konkurransekraften og øke sysselsettingen i programområdet (hvorav 37,2 millioner EUR, tilsvarende 312,5 millioner NOK kommer fra EU og 26 millioner EUR eller cirka 218,4 millioner NOK kommer fra den norsk stat). I tillegg til dette kommer medfinansiering, offentlig og privat, fra de to medvirkende land.
Geografisk strekker programområdet seg langs den svensknorske grensen fra Jämtland og Nord-Trøndelag i nord til Västra Götaland og Østfold i sør. Programområdet er oppdelt i tre delområder. Hovedkontoret for dette programmet ligger i Östersund.

Delområde Nordens Grønne Belte

Jämtlands län, Nord- og Sør-Trøndelag fylke

Delområde Indre Skandinavia

Värmlands län, Dalarnas län, Hedmark fylke, kommunene Hurdal, Nannestad, Gjerdrum, Eidsvoll, Ullensaker, Nes, Skedsmo, Lørenskog, Nittedal, Rælingen, Fet, Sørum og Aurskog-Høland i Akershus fylke, kommunene Askim, Skiptvet, Eidsberg, Trøgstad, Marker, Rømskog, Aremark, Hobøl og Spydeberg i Østfold fylke.
Skihopping i Kasakhstan

Kasakhstan er den av de tidligere sovjetrepublikkene utenom Russland som har oppnådd de beste resultatene i skihopping etter at Sovjetunionen gikk i oppløsning i 1991.

Skihoppere

I verdenscupen har Dionis Vodnev og Radik Zjaparov best plassering for det uavhengige Kasakhstan, med 11.-plass, henholdsvis i normalbakken i Sapporo i desember 1992, og i Kuopio i mars 2007. Vodnevs aller beste verdenscupplassering er 5.-plass i Örnsköldsvik i mars 1992, mens han representerte SUS. Han ble nummer 18 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1992/93.
Dionis Vodnev har også Kasakhstans beste plasseringer i VM, med 12. og 16.-plass i normal- og stor bakke i Falun i 1993. Kasakhstanske Andrej Vervejkin ble nummer 5 og 8 i stor- og normalbakke i VM i Lahtis i 1989, og nummer 13 i stor bakke i VM i Val di Fiemme (Predazzo) i 1991, alle som representant for Sovjetunionen. Vervejkin var på det sovjetiske laget som ble nummer 4 i lagkonkurransen i VM i 1989. Han har også Kasakhstans beste plassering i OL, 24.-plass i normalbakke på Lillehammer i 1994. Vervejkin ble nummer 16 sammenlagt i verdenscupen i 1990/91 og nummer 18 i 1989/90.
Kasakhstan har stilt lag i lagkonkurransen i de fleste OL og VM, men har aldri blitt bedre enn nummer 11. Kasakhstan ble nummer 5 av 12 lag i lagkonkurransen i vinter-Universiaden i Torino (Pragelato) i 2007.

Mesterskap og hoppbakker

Almaty var søkerby til vinter-OL 2014, men ble ikke tildelt mesterskapet. De asiatiske vinterlekene 2011 ble arrangert i Almaty og Astana. Til mesterskapet ble det bygd et nytt skihoppanlegg i Almaty, med hoppbakker på K125 og K95. Det er Kasakhstans første og eneste hoppanlegg som oppfyller internasjonale krav siden landet ble selvstendig i 1991.
Fjernsyn i Bulgaria

Fjernsyn i Bulgaria ble introdusert i 1959. Som alle medier i landet var fjernsynet kontrollert av det nasjonale kommunistpartiet fram til 1989.
Det statlige Bâlgarska Nationalna Televizija (BNT) har to kanaler: De nasjonale kanalene BNT 1 og BNT 2 samt satellittkanalen BNT World.
Federación Anarquista Ibérica

Federación Anarquista Ibérica eller FAI (Den iberiske anarkistiske føderasjonen) er en militant spansk anarkistisk organisasjon med nære bånd til fagforeningen Confederación Nacional del Trabajo (CNT). Ofte blir organisasjonsnavnet forkortet til CNT-FAI på grunn av de to organisasjonenes nære bånd.

Historie

Organisasjonen ble grunnlagt i Valencia i 1927 (etter et forberedende møte året i forveien i Marseille, Frankrike) som et forsøk på å holde CNT anarkistisk og motarbeide byråkratisering av fagorganisasjonen. En fryktet for at CNT skulle utvikle seg til å få for nære bånd til kapitalen, i stedet for å representere arbeiderklassen. Dette ble satt enda mer på spissen da Miguel Primo de Rivera tok makten i et statskupp i 1923 og innførte et diktatur.
Det hegemoniet som FAI utøvde over CNT fikk mer moderate syndikalister under ledelse av Ángel Pestaña å etter hvert trekke seg ut og danne Syndikalistpartiet i 1931.
En rekke FAI-medlemmer kjempet på Den andre spanske republikks side mot Francisco Franco under den spanske borgerkrigen.
Schloss Schönhausen

Schloss Schönhausen er et lite barokkslott i Berlin-Niederschönhausen i bydelen Pankow. Det er omgitt av en slottspark, som elven Panke renner gjennom. Slottet eies av Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg.

Historie

I 1662  overtok grevinne Dohna, født von Holland-Brederode, landeriene Niederschönhausen og Pankow, som dengang lå langt utenfor Berlin byporter. Hun lot i 1662 på riddergodset Niederschönhausen oppføre et herskapshus i hollandsk stil. I 1691 kjøpte kurfyrst Fredrik III av Brandenburg slott og landerier for 16 000 daler, da han allerede tidlig hadde falt for eiendommen.
Kurfyrsten lot slottet bygge om mellom 1691 og 1693 etter planer av Johann Arnold Nering. I august 1700 forberedte han i Schloss Schönhausen sin kroning som prøyssisk konge (som fant sted i Königsberg). 1704 lot kongen slottet utvide ytterligere av Eosander von Göthe, og senere ble det ombygget til lystslott og kongelig sommerresidens. Etter kongens død i 1713  brydde hans sønn og etterfølger, kong Fredrik Vilhelm I, seg ikke lenger om slottet. Deler av godset ble forpaktet bort, og i de følgende årene forfalt slottet og parken i økende grad.
Under kong Fredrik den store ble Schloss Schönhausen igjen kongelig residens. Han skjenket det til sin hustru dronning Elisabeth Christine, som benyttet det mellom 1740 og 1790 som permanent sommerresidens. Kongen besøkte imidlertid aldri sin konge her. Under syvårskrigen skadet de russiske troppene som hadde trengt seg inn i Preussen slottet. I 1764 ble det igjen ombygget, og fikk sitt nåværende utseende. Slottsparken ble anlagt på nytt i fransk rokokko-lysthavestil. Etter dronning Elisabeth Christines død i 1797 ble slottet tidvis fortsatt bebodd og tjente ellers som lager for kongelige møbler og malerier.
Angivelig skal konge Fredrik den store ha begravet sin yndringshest Condé i slottsparken nær elven Panke. Om hesten faktisk befinner seg i en bevart høyde, vites ikke. I det 19. århundre ble slottsparken omdannet til engelsk landskapshave av Peter Joseph Lenné.
Slottet forble i den prøyssiske kongefamiliens besittelse fra til 1920, da den prøyssiske staten overtok det. Det har siden blitt brukt til kunstutstillinger. Bystaten Berlin overtok slottet i 1991, og overførte det til Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg den 24. juni 2005. For tiden arbeider stiftelsen med å sette slottet i historisk stand, og det åpnes for offentligheten igjen i 2009.