google/wiki40b huggingface dataset:
Vest (klesplagg)

Vest er  et ermeløst klesplagg som brukes på overkroppen. Det finnes forskjellige typer vester, og vester brukes ved både finere og mer hverdagslige anledninger.

Navn

Ordet vest skal komme fra fransk veste som har det fra italiensk vesta, et ord som er dannet av det latinske vestis, det vil si «kledning“ eller «drakt». På britisk-engelsk betyr vest «undertrøye», mens waistcoat («midjefrakk») brukes om «vest» eller «ermeløs jakke». På amerikansk og australsk betyr vest «vest».

Typer

Vester bæres tradisjonelt særlig mellom en skjorte og dressjakke. Det finnes flere trøyer, jakker og gensere uten ermer som kan kalles vest, deriblant strikkevest av ullgarn og boblevest av vattert stoff. De kan være hele foran eller ha en åpning med knapper eller glidelås. Mange vester er utstyrt med lommer. Vester mangler ofte halskrave men har isteden rund eller nedskåret, V-formet halslinning. Det finnes også en del spesialvester, for eksempel refleksvest, flytevest (redningsvest eller svømmevest) og skuddsikker vest.
Nordland Musikkfestuke

Om Nordland Musikkfestuke

Nordland Musikkfestuke inviterer tar i bruk nasjonale og regionale ressurser med innslag av forskjellige sjangre. Hovedvekten ligger på egenproduksjon innenfor klassisk musikk, kirkemusikk og rytmisk musikk. Andre kunstuttrykk er teater, billedkunst, dans og film. Det er også mulig for aspirerende talenter å vise seg fram ved å holde konserter.
I mars 2013 ble det for første gang arrangert en egen vinterfestival ved navn Nordland Musikkfestuke Vinter med hovedfokus på klassisk musikk. Vinterfestivalen varte i tre dager og var et samarbeid med konferansen High North Dialogue (tidligere kalt Arctic Dialogue), som ble arrangert av Nordområdesenteret ved Universitetet i Nordland (UiN).
Kronprins Haakon er festivalens høye beskytter.

Historie

Nordland Musikkfestuke ble etablert i Bodø i 1980. Festivalen ble etablert av seks personer, fjorten kulturorganisasjoner, seks kommuner i Salten og fylkeskommunen. Festivalen fikk navnet Olsokdagene i Bodø, og startet som en endags olsokfeiring. Festivalen vokste raskt og i 1989 ble den organisert som en stiftelse og tok navnet Nordland Musikkfestuke.

Medieomtale

Tidligere har Nordland Musikkfestuke fått kritikk for å være anonym i media, men de siste årene har mediedekningen økt kraftig.
En undersøkelse gjennomført av studenter ved Universitetet i Nordland (nå Nord universitet) høsten 2013, der 129 personer deltok, viser at 84 % av deltakerne i undersøkelsen har hørt om Musikkfestuka før. Videre viser undersøkelsen at 40 % av de spurte har et godt inntrykk av festivalen, mens flesteparten (47 %), fortsatt ikke har dannet seg et inntrykk. Bare 13 % hadde et dårlig inntrykk. 43 % av de spurte hadde deltatt på festivalen, resten hadde dannet seg et inntrykk på grunnlag av medieomtale.

Frivillige

Nordland Musikkfestuke har ca. 100 frivillige hvert år. Arbeidsoppgavene til de frivillige er for eksempel vakthold, billettsalg, servering, rigging og å være artistvertskap.

Samarbeidspartnere

Nordland Musikkfestuke har en rekke samarbeidspartnere:

Offentlige støttespillere

Nordland Musikkfestuke mottar offentlig støtte fra Norsk kulturråd, Nordland fylkeskommune og Bodø kommune.
Elisabeth Ødegård Widmer

Album

Hun startet sin sangkarriere i 1983 med albumet Fylt av liv med musikerne fra Lava.
I 1985 kom oppfølgeren «Svart på hvitt», hvor hun fikk hjelp av gospellegenden Andrae Crouch på duetten «He’s coming back». Bill Maxwell fra bandet Koinonia var med som co-produsent i Oslo sammen med Tore Aas. Samarbeid skulle føre til et tredje album: Soon (1987), som ble spilt inn i Los Angeles med Crouch som medprodusent og bandet Koinonia som studiomusikere. Tore Aas var også produsent her. 
Senere har hun utgitt albumene Svart på hvitt i 1986 Sanne spor i 1991.

Oslo Gospel Choir

I 1988 ble Elisabeth medlem av Oslo Gospel Choir. Hun var med her i 15 år. Mange album og turneer og TV-opptredener ble det i løpet av i disse årene. 
I 1989: turne og plateinnspilling med rockeartisten Larry Norman (USA). I 1991 gjorde hun et soloalbum til: Sanne spor innspilt i Oslo med Bengt Egil Hansen som produsent.

NRK-samarbeid

Elisabeth var også programleder med Rune Larsen i adventsserien «Adventstid» som gikk på NRK i desember 1998. Her fungerte hun som sanger og programleder. I 2010 kom det et femte album: «Like a garden» Dette ble en plate som er mer som meditativ lovsangsplate, stemningsfull og laidback. Et album med egenkomponert låtmateriale godt hjulpet av gitarist Svein Skulstad og musiker/produsent Stein Austrud.
Eudicella colmanti

Utseende

En ganske stor (35-45 millimeter), gulgrønn gullbasse. Den fraskutte delen av hodet er brunrød, bakhode, pronotum og scutellum olivengrønne, beina ganske mørke, dekkvingene grønnlig gule med fire svarte flekker. Hannens horn er noe kantete Y-formet, ytterkanten takket. På hver side av hornet er det en skarp pigg.

Levevis

Hannene bruker "hornene" sine til å kjempe om hunnene. Hver hann prøver å vippe motstanderen over på ryggen ved å presse hornet under ham.
Som hos de fleste andre Cetoniinae utvikler larvene seg i morken, død ved, og de voksne billene besøker gjerne blomster. Arten er knyttet til skog.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Elfenbeinskysten i vest til den Sentralafrikanske Republikken i øst.
Britisk Indias orden

Britisk Indias orden (engelsk: Order of British India) er en britisk-indisk orden innstiftet 17. april 1837 av det britiske Ostindiakompaniet til belønning av fortjenstfull militær innsats. Etter at den britisk krone overtok India som koloni i 1858 ble ordenen videreført og den ble utdelt til India og Pakistan ble selvstendige i 1947. En annen utmerkelse, Den indiske fortjenstorden, ble tildelt for heltemodig innsats i kamp.

Inndeling

Britisk Indias orden var inndelt i to klasser, kalt 1. og 2. klasse.
Mottagere av begge klasser fikk rett til å sette bokstavene OBI etter sitt navn. Mottagere av 1. klasse fikk videre rett til tittelen sardar bahadur, mens mottagere av 2. klasse fikk tittelen bahadur.

Insignier

Ordenstegnet for Britisk Indias orden består av en stjerne i gull med en krone mellom strålene øverst. Midtmedaljongen er i lys blå emalje og har motiv av en løve i gull. Medaljongen har en bord i mørk blå emalje. Den bærer innskriften «ORDER OF BRITISH INDIA». En laurbærkrans omgir midtmedaljongen.
Ordenen ble båret i bånd rundt halsen. Ordensbåndet var først lyst blått, så i 1838 endret til mørk rødt. I 1939 fikk båndet for 1. klasse to smale lyseblå midtstriper, mens 2. klasse fikk en smal lyseblå midtstripe.

Tildeling

Britisk Indias orden var tenkt som en utmerkelse for lang og tro offiserstjeneste, først og fremst for indiske offiserer. En tjenestetid på mellom tjue og tretti år lå vanligvis til grunn for tildeling. Utnevnelse skjedde til 2. klasse, med mulighet for forfremmelse etter ytterligere fortjenstfull innsats.
I 1939 ble tildelingskriteriene endret og ordenen kunne tildeles offiserer i alle våpengrener, så vel som til offiserer i grensestyrkene og i militærpolitiet, samt offiserer i fyrstestatenes militære styrker.
Furulund (Nøtterøy)

Furulund er en gård sentralt på Nøtterøy i Færder kommune. Den befinner seg i enden av Føykåsveien, ved foten av Vardås, som ligger i øst.
Det skotske kammerorkester

Det skotske kammerorkester (Scottish Chamber Orchestra) er et kammerorkester fra Skottland og er et av landets fem nasjonalscenekunstensembler. Orkesteret ble etablert i 1974 og har sin base i Edinburgh. Hvert år turnerer orkesteret store deler av Skottland og opptrer i tillegg ofte i andre deler av verden.
Orkesteret har vært med på over 150 utgivelser, og ble nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen samtidsmusikk for Plays Hallgrimson som ble gitt ut med cellisten Truls Mørk og dirigenten John Storgårds
Marcus Claudius Marcellus

Marcus Claudius Marcellus (født ca. 268, død 208 f.Kr.) var en av Romas generaler under den andre punerkrig og erobrer av Syrakus.
Han ble valgt til konsul i 222 med Gnaeus Cornelius Scipio Calvus (onkel til Scipio Africanus), og førte en krig mot de insubriske gallerne og vant spolia opima, den største æren en romer kunne oppnå, ved å drepe deres høvding Viridomarus i tvekamp. Dette var tredje og siste gang at spolia opima ble delt ut.
Under punerkrigene tjente han først mot Hamilcar Barca på Sicilia. Etter nederlaget ved Cannae i 216, tok han kommandoen over restene av hæren ved Cariusium, og selv om han ikke var i stand til å hindre Capua i å gå over til Hannibal, reddet han Nola og det sørlige Campania.
Han var på Sicilia i 214 som konsul under opprøret til Syrakus. Han stormet Leontini og beleiret Syrakus, men Arkimedes' evner slo tilbake angrepene hans fra sjøen. Etter to års beleiring tvang han seg gradvis inn i byen og tok den foran sterke karthagenske forsterkninger. Ifølge Plutark dro Marcellus fordel av en dårlig voktet befestning som han hadde sett under diplomatiske forhandlinger og erobret byen. Ifølge Plutark ønsket han å spare syrakusernes liv, men han kunne ikke forhindre at byen ble plyndret av hans soldater. Et resultat av dette var drapet på Arkimedes. Andre kilder sier at Marcellus sparte   livene til byens innbyggere, men tok med seg deres kunstskatter til Roma, det første tilfellet av en praksis som etterpå ble vanlig.
Han ble igjen konsul i 210 og tok Salapia i Puglia som hadde gått over til Hannibal, ved hjelp av romere der og drepte den numidiske garnisonsprokonsulen i 209. Han angrep Hannibal nær Venusia, og etter et desperat slag trakk han seg tilbake til Salapia. Han ble anklaget for dårlig lederskap, og måtte forlate arméen for å forsvare seg i Roma.
I sin siste konsulperiode (208 ble han og hans kollega uventet angrepet nær Venus. Marcellus ble drept. Hans suksess har blitt overdrevet av Titus Livius, men navnet som ble gitt ham, «Romas sverd», var velfortjent.
Birkenes

Natur og geografi

Denne delen av Agder tilhører Bamblefeltet i det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet,, og består av to geologiske hovedformasjoner: Et underlag av Denne delen av Agder tilhører det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de gotiske og senere svekonorvegiske fjellkjedeforldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1 600 - 1 450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt med noe hornblendegneis, og ovenpå dette sure overflatestrukturer av både granitt og granodioritt (henholdsvis 1 250 - 1 000 mill år gammelt, og stedvis 1 550 - 1 480 millioner år gammelt). De yngste svekonorvegiske dannelsene bevitnes av større formasjoner av granitt. Det er også noe ganger av gabbro og dioritt, sjeldnere eklogitt. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går i sørvest-nordøst retning. Den største forkastningen er Kristiansand-Porsgrunn-forkastningen hvor Riksvei 41 («Telemarksvegen») og Sørlandsbanen følger grabenen som i nedre løp rommer Tovdalselva ned til Kristiansand ved Kjevik like sør for kommunen.

Målestasjon

Norsk institutt for luftforskning (NILU) drifter en målestasjon ved Birkenes som er en av de viktigste stasjonene i Europa for måling av grenseoverskridende luftforurensninger. Stasjonen ble betydelig oppgradert høsten 2009, og måler nå også CO2 på fastlandet i Norge. Utvidelsen vil også gjøre observatoriet til et av de mest sentrale for å forstå trender i utslipp av klimagasser og klimapådrivere i Europa.

Kultur og turisme

På Tveide sør for Birkeland tettsted ligger Birkenes Bygdemuseum og landets eneste torvstrømuseum (Myhre torvstrøfabrik). Sørvest for Birkeland ligger Birkenes kirke, som er en stor korsformet trekirke i bysantinsk-romansk stil med 650 sitteplasser. Kirken ble vigslet i 1858, og er bygget på området Birkenes gamle kirke stod. I vest (Vegusdal) er det eget bygdemuseum i samarbeid med nabokommunen – Iveland og Vegusdal bygdemuseum. Nord i kommunen ligger tettstedet Herefoss hvor man finner Herefoss kirke, ei 8-talls kirke fra 1865. Altertavlen er fra 1600-tallet. med opprinnelig stasjonsbygning, og her går både Sørlandsbanen og den gamle ferdselsåren Telemarksvegen (RV 41) sammen langs Tovdalselva i Kristiansand-Porsgrunn-forkastningen. Fra 1896 til 1953 hadde Birkeland lokal jernbane (Lillesand-Flaksvandbanen).
Skrivargarden Nes ligger i Herefoss var fra gammelt av Sorenskrivergården i den vestlige delen av Råbyggelagets fogderi. Det vil si for Herefoss, Vegusdal, Iveland og heile Setesdalen. Skrivargarden sees over vannet fra Herefoss kirke. 
GBfestivalen har vært arrangert her siden 2011 i og ved Tovdalselva.
Birkenes kommune har store tur- og rekreasjonsområder som er tilgjengelige viaTelemarksvegen som kommer inn fra nord via Tovdalselva. Det er gode padlemuligheter i innsjøen Ogge med sine 365 øyer og holmer.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Tobias' jorde som ligger midt i Birkeland sentrum. Det er en grønn lunge/park. Det er anlagt en sti rundt hele jordet og beplantet.
MG-3

Norske forhold

MG-3 benyttes som middelstungt maskingevær (MMG) i Forsvaret. Selv om våpenet betjenes av to soldater (én skytter og én observatør/ammunisjonsbærer) er egenvekten på 11.7 kg (med to-fot) noe tungt sammenliknet med nyere maskingevær i samme kaliber. Videre har MG-3 en meget høy skuddtakt, med et ammunisjonsforbruk på opptil 22 skudd i sekundet. Kombinasjonen av høyt ammunisjonsforbruk og høy vekt gjør våpenet best egnet som kjøretøymontert støttevåpen. MITR-3 er basert på MG-3.
Pr 2019 er MG-3 kun i bruk i Heimevernet. Hærens avdelinger brukte tidligere MG-3, herunder på flere typer kjøretøy, men har faset ut MG-3 til fordel for maskingeværet FN MAG på grunn av slitasje på mange maskingevær, økonomiske grunner og NATO-standardisering.
Lunderston Bay

Lunderston Bay er en bukt på østsiden av Firth of Clyde, med en populær strand og piknikkområde, og er en del av Clyde Muirshiel Regional Park. Bukta ligger i Inverclyde sør for Gourock, og en sti går videre fra bukten videre til Inverkip.
Belenois

Utseende

Middelsstore, lysfargede sommerfugler med avrundede vinger. Oversiden er hvit eller gul med svarte eller grå tegninger.
Undersiden er gjerne kontrastrikt mønstret i gult, hvitt og svart.

Levevis

Larvene lever på planter i kapersfamilien (Capparidaceae).
Disse sommerfuglene finnes gjerne i tørre, åpne områder, for eksempel savanne og tørr mark med tornebusker.

Utbredelse

De fleste lever i Afrika. Noen få av artene lever på Madagaskar. Én art lever i tillegg til Afrika også i India, og én art er utbredt i Australia og Indonesia.
St. Andreaslogen Hålogalands deputasjonsloge i Lofoten og Vesterålen

St. Andreaslogen Hålogalands deputasjonsloge i Lofoten og Vesterålen er en deputasjonsloge i Den Norske Frimurerorden, som ble innviet den 18. april 1997.
Deputasjonslogens historie starter med Lofoten og Vesterålen St. Andreas Broderforening, som ble stiftet den 15. februar 1995. I 1997 ble den opphøyd til deputasjonsloge underlagt St. Andreaslogen Hålogaland.
Rúsdrekkasøla Landsins

Rúsdrekkasøla Landsins er et statlig selskap med monopol på salg av alkoholholdige varer på Færøyene, etter mønster fra Vinmonopolet, Systembolaget og Alko. Selskapet ble opprettet i 1992 etter lang tids rasjonering og postbestilling av slike varer fra Danmark. Selskapet har i dag utsalg i Tórshavn, Hoyvík, Klaksvík, Saltangará, Miðvágur, Skálavík og Trongisvágur.
Absalon Gøye

Biografi

Han var sønn av Anders Gøye til Kjærstrup, Kielstrip og Galminderup (d. før 1559) og dennes hustru Karen Valkendorf (d. 1567). Foreldrene etterlot hver av deres tre sønner en hovedgård, hvorav Absalon fikk den nå forsvundne Kielstrup på Lolland. I 1566 var han hoffjunker, og 1579 ble han forlent med Dalum kloster som han beholdt til sin død. I 1582 ble han sammen med 12 andre opptatt i Riksrådet, og i 1585 var han i Norge for å sette retterting. I 1590 ledsaget han sammen med andre riksråd hertuginne Elisabeth til Brunswick, hvor hun skulle giftes med Henrik Julius av Braunschweig-Wolfenbüttel. Han ledsaget også Christian IV til Hertugdømmene. I 1594 fikk han befaling til å ta midlertidig sete i Regjeringsrådet.
Absalon Gøye døde den 15. april 1602 på Dalum, hans hustru Else Lindenov levde videre til 1613. Deres tre barn døde før foreldrene.
Absalon Gøye lot bygge Stenstrup kirke på Fyn i 1600, likesom han lot oppføre kirkens tårn.
Friedrichshof-kollektivet

Friedrichshof-kollektivet, eller «Aktionsanalytische Organisation», var en venstreradikal kollektivbevegelse med hovedsete i Friedrichshof i Østerrike og avdelinger over hele Europa. Organisasjonen ble grunnlagt i Wien i 1972 av en krets rundt kunstneren Otto Muehl og ble oppløst i 1990.
På det meste bodde over 200 mennesker i senteret i Friedrichshof og flere hundre andre i tilknyttede kollektiver først og fremst i tysktalende land. Et AA-kollektiv eksisterte kortvarig i Asker utenfor Oslo. Kollektivene ble i stor grad finansiert gjennom salg av dongeriklær i egne utsalg og gjennom brukerbetaling på kurs i bevegelsens filosofi og praksis.
AAOs ideologi omfattet skarp sivilisasjonskritikk med økologiske elementer, men vendte seg mot sekstiåtternes svermeri for autoritær kommunisme. Kollektivet praktiserte fri seksualitet innad og anså det monogame parforholdet som et hinder for individets selvrealisering. Man praktiserte en kollektivistisk barneoppdragelse der barna ikke skulle ha noe spesielt forhold til sine biologiske foreldre.
AAO forutsatte at individets frigjøring måtte omfatte gjenopplevelse av traumer fra fødsel og oppvekst gjennom såkalt "Selbstdarstellung". Organisasjonens psykologiske teorier var i stor grad basert på tankene til Wilhelm Reich og Arthur Janov.
Otto Muehl var den ubestridte og sterkt autoritære lederen. Han ble i 1991 dømt til en lengre fengselsstraff for sexovergrep mot mindreårige, maktmisbruk og narkotikaforbrytelser. Otto Muehl tilstod de fleste forholdene, og har senere uttalt til Bayerischer Rundfunk at en rekke medlemmer av Friedrichshof-kollektivet deltok i seksuelt misbruk. Enkelte tidligere medlemmer har beskrevet kollektivet som et fengsel, og gruppen blir også beskrevet som en «psychosekt».
Et av de norske medlemmene av kollektivet var Wencke Mühleisen.
Afrikamesterskapet i friidrett 2000

Afrikamesterskapet i friidrett 2000 var det 12. Afrikamesterkapet i friidrett, det ble avviklet i Alger i Algerie i perioden 12. til 15. juli 2000.
Sebastian (helgen)

Sankt Sebastian (født i Gallia, ifølge tradisjonen død 20. januar 287 i Roma), var en kristen helgen og martyr, som skal ha blitt henrettet under kristenforfølgelsene under den romerske keiseren Diokletian i det tredje århundre. Han fremstilles i kunst og litteratur vanligvis bundet til en stolpe og skutt med piler.

Legenden

Legenden forteller at Sebastian ble født i Narbonne i Gallia av kristne foreldre. Han skal ha vervet seg som romersk soldat i keiser Carinus' hær i år 283. Senere ble han utnevnt til kaptein i pretorianergarden av Diokletian, noe som også ble akseptert av medkeiser Maximian. Begge keiserne var uvitende om hans kristne tro. Da det ble oppdaget at han hjalp kristne som ble holdt fanget, ble han bundet til en stolpe og «skutt ihjel med piler». 
Mauritanske bueskyttere skjøt til han var så full av piler at de trodde han var død da de forlot ham. Mirakuløst kom pilene ikke til å drepe ham. Konen til Castulus, Irene, dro for å hente liket og begrave det, men fant ham fortsatt i live. Hun brakte ham tilbake til huset sitt og pleiet ham til han var frisk. De andre beboerne i huset tvilte på at han var en kristen. En av dem var en blind jente. Sebastian spurte henne: «Ønsker du å være med Gud?» og gjorde korsets tegn på hodet. «Ja,» svarte hun, og fikk umiddelbart synet tilbake.
Men keiseren dømte for andre gang Sebastian til døden, denne gangen til å slås ihjel med en klubbe. Liket ble slengt i kloakken og der funnet av en from kvinne, som drømte at Sebastian bad henne om å begrave ham i nærheten av katakombene. 
Sebastian ses på som en viktig katolsk helgen og blir æret gjennom Brødremesse den 20. januar, som også er en merkedag på primstaven. 
Relikviene hans oppbevares etter tradisjonen i en av Romas syv valfartskirker, San Sebastiano.

I kunsten

Bundet naken til et tre, en stolpe eller søyle og gjennomboret av piler, ble Sebastian i renessansen et yndet motiv i maler- og billedhuggerkunsten. Renis billedserie av helgenen ble så populær blant homofile, at navnet Sebastian i litteraturen gradvis ble knyttet til menn med tvetydig seksualitet, slik som i Evelyn Waughs roman Gjensyn med Brideshead, i Tennessee Williams' skuespill Brått sist sommer, mens «Sebastian Melmoth» var Oscar Wildes dekknavn da han dro i eksil. Se også artikkelen om kong Sebastian I av Portugal.
Maleriet Sankt Sebastian er et av de viktigste verkene til Bohumil Kubišta og tilhører nå  Nasjonalgalleriet i Praha.
Magat (elv)

Magat (engelsk: Magat River) er en elv på øya Luzon i Filippinene. Den er sideelv til Cagayan og renner gjennom provinsene Nueva Vizcaya, Ifugao og Isabela. Magat har en lengde på 178 km og et tilfangsområde på 4638 km². 
Magat utspringer i Caraballofjellene på 1200 meters høyde. Den markerer den geografiske grense mellom Cordillera Central og Caraballofjellene. Fra sine filder, i kommunen  Santa Fe i Nueva Vizcaya, renner Magat i nordøstlig retning i en vid elvedal, med kommunene Ramon I i Isabela) og Alfonso Lista (i Ifugao) med Magat-demningen. Elven munner ut i floden Cagayan nær kommunene Gamu og Reina Mercedes. 
Langs elven befinner det seg ett større og to mindre vannkraftverk.