google/wiki40b huggingface dataset:
Evangelikalisme

Evangelikalisme (etter engelsk Evangelicalism) eller evangelikal kristendom er en en type lavkirkelig protestantisme som er særlig kjent fra kristne grupper og kirkesamfunn i USA. Gruppene av evangelikale kan tilhøre ulike konfesjoner og har en viss variasjon i tilnærmingen til Bibelens autoritet. De har likevel felles vektleggelse av personlig tro og omvendelse, på vekkelse, helliggjørelse og ansvaret kristne har for å drive misjon. Evangelikalismen har røtter i tysk pietisme, engelsk metodisme, folkelige vekkelsesbevegelser på 1800-tallet og pinsebevegelsen på 1900-tallet.

Ordbakgrunn

«Evangelikalisme» som begrep stammer fra midten av 1500-tallet, avledet fra det senlatinske ordet evangelicus i betydningen «forkynner av evangeliet». Fra 1750-tallet har det særlig blitt brukt om en protestantisk retning som betoner viktigheten av omvendelse, gjenfødelse, bevisst tro og et bevisst religiøst liv.

«Evangelikal» og «evangelisk»

Evangelikalisme må ikke forveksles med begrepet evangelisk kristendom (merk forskjellen i skrivemåte), slik det brukes i Europa (blant annet i Skandinavia og Tyskland), som er en generell betegnelse på protestantiske kirker, og da spesielt de evangelisk-lutherske (herunder den norske statskirken) og kalvinistiske kirker.

Teologi og politiske syn

Evangelikalismen har sin historiske opprinnelse i pietistiske utbrytere fra den anglikanske kirke i England på 1700-tallet. Bevegelsen kjennetegnes av en bokstavtro bibeltolkning og «gjenfødte» kristne som har et inderlig forhold til Gud og legger stor vekt på Jesu død på korset og hans oppstandelse fra de døde.  
Evangelikale kristne blir av representanter for de etablerte kristne tradisjonene ofte sett på som fundamentalister. Evangelikal kristendom står gjennom sin vekt på bokstavtro bibelfortolkning og lekmannsforkynnelse i motsetning til den mer akademiske kristendommen innen de etablerte kirkene. Den katolske kirke og de lutherske statskirkene har isteden en lang akademisk fortolkningstradisjon knyttet til Bibelen, og forkynnelsen fra disse er en oppgave for universitetsutdannede teologer med filosofisk skolering i tillegg til den rene dogmatiske skolering.
Politisk er evangelikale konservative, de stemmer gjerne på Det republikanske partiet i USA og anser kapitalisme som foretrukken samfunnsordning og  sosialisme som en politisk hovedfiende. De evangelikale støtter i tillegg aktivt den israelske staten, også bosetningene på okkuperte områder. Jødenes tilbakevending til det hellige land i Midtøsten oppfyller angivelig Bibelens profetier om endetiden, og mange evangelikale kristne vil påskynde Jesu gjenkomst gjennom å hjelpe Israel. Evangelikale utgjør en viktig velgergruppe i amerikansk politikk og er dermed en betydelig maktfaktor i samfunnet.
Durofag

En durofag (noen ganger skrevet durophag) er et dyr som lever av organismer med harde skall eller ytre skjelett, slik som koraller, muslinger eller krabber. Begrepet brukes oftest om fisker slik som steinbiter og lungefisk, men brukes også en del om krypdyr som krokodilleteju, og særlig fossile arter. Andre grupper som av og til omtales som durofager er enkelte insekter med knusende kjever og rovpattedyr som delvis lever av å knuse knokler for å komme til beinmargen, slik som jerv og hyene. Uttrykket kommer fra lat. durus - hard, og gr. φάγος (phagos) - en som spiser.

Tilpasninger til durofagi

Å spise hard mat krever spesielle tilpassinger. Tennene hos durofager er butte, ofte kuleformede, og har et tjukt lag med tannemalje. Hos fossile grupper der økologien ikke kan observeres direkte, brukes gjerne nettopp tjukk tannemalje som en indikator for durofagi. Hos enkelte grupper, slik som Omphalosaurus er nesten bare tennene og kjevene oppevart, takket være den kraftige emaljen og beinvevet.
Kjeveknoklene hos alle durofage virveldyr er store og godt forbeinet og hodet har feste for sterke muskler. Hos pattedyr vil durofager ha en beinkam over skalletaket som tyggemusklene er festet i. Slike tilpasninger finnes både hos kjøttetende durofager som hyener og sabeltannkatter, og hos planteetere som spiser spesiell hard kost, slik som panda og rødpanda og den fossile Australopithecus boisei.
Thulium

Historie

Thulium ble oppdaget av den svenske kjemikeren Per Teodor Cleve i 1879. Han forsket på erbiumoksid erbia (Er₂O₃) og lette etter urenheter da han skilte ut to ukjente oksider, et brunt og et grønt. Det brune som viste seg å være holmiumoksid, kalte han holmia. Det grønne var oksidet til et ukjent grunnstoff, og Cleve kalte oksidet thulia. Grunnstoffet kalte han thulium  av Thule som er et gresk navn på et land langt mot nord, muligens Skandinavia. 
Thuliums kjemiske symbol var til å begynne med Tu, men ble forandret til Tm av IUPAC, siden wolfram (tungsten på engelsk) på dette tidspunktet brukte Tu. Relativt rent thulium ble isolert i 1911 av den britiske kjemikeren Charles James i USA.

Egenskaper

Thulium er et sølvgrått skinnende metall som tilhører lantanoidene og de sjeldne jordmetallene. Det er formbart, smibart og mykt nok til at det kan skjæres i med kniv. I tørr luft er thulium relativt stabilt, men i varm eller fuktig luft dannes det raskt et grått oksidsjikt. Det reagerer med vann, og i syrer løser det seg opp under dannelse av hydrogen.

Isotoper

Naturlig forekommende thulium består utelukkende av den stabile isotopen ¹⁶⁹Tm. I tillegg er 34 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er ¹⁷¹Tm med halveringstid 1,92 år, ¹⁷⁰Tm med halveringstid 128,9 døgn, ¹⁶⁸Tm med halveringstid 93,1 døgn og ¹⁶⁷Tm med halveringstid 9,25 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 2 minutter.
Isotopenes atommasse varierer fra 144,970073 u for ¹⁴⁵Tm til 178,95534 u for ¹⁷⁹Tm.
CAS-nummer: 7440-30-4

Forekomst

Thulium forekommer ikke i ren form naturlig, men finnes i mineraler som gadolinitt, euxenitt og monazitt. Det er det minst vanlige av de sjeldne jordmetallene, og andelen i jordskorpen er omkring 0,45 ppm. Kommersiell utvinning foregår hovedsakelig fra monazitt-leire i det sørlige Kina. Årlig produseres det omkring 50 tonn thuliumoksid på verdensbasis.
Siden thulium er sjeldent og vanskelig å utvinne, koster metallisk thulium omtrent 50 USD per gram.

Anvendelse

På grunn av thuliums høye pris har det få kommersielle bruksområder. Isotopen ¹⁷⁰Tm brukes som gammastråle-kilde i bærbare radiografiske instrumenter for materialinspeksjon på utilgjengelige steder. Thulium brukes også i lasere og som blått lysstoff i nyere plasmaskjermer.
Hamilton County (Iowa)

Navn

Fylket er oppkalt etter William W. Hamilton, senatspresident i Iowa.
Catuna

Utseende

Middelsstore, brunlige sommerfugler med litt avrundede vinger. Forvingen er mørkbrun med et lyst nettmønster. Bakvingen er gul eller oransje med mørk for- og bakkant og en mørk, kileformet flekk i midten.

Levevis

Disse artene lever i regnskog, der larvene utvikler seg på planter i familien Sapotaceae. De voksne sommerfuglene flyr hvileløst omkring noen få centimeter over bakken, og setter seg bare sjelden ned.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i det sørlige og vestlige Afrika.
Hirokazu Sasaki

Karriere

Hirokazu Sasaki startet sin profesjonelle karriere i Matsushita Electric i 1980. Han har også spilt for Verdy Kawasaki og Cerezo Osaka.
Ármanns saga ok Þorsteins gála

Ármanns saga ok Þorsteins gála («Sagaen om Ármann og Torstein») er en relativt nyskrevet islendingesaga fra 1600-tallet, skrevet av presten og forfatteren Jón Þorláksson (ca. 1643-1712). Historien foregår i Norge, Island og Bjarmeland på 900-tallet og «er skrevet i slutningen af det 17. årh. efter et forlæg fra 1637, nemlig de oprindelige Ármanns rímur af Jón Guðmundsson lærði (1574-1659). Sagaen er skrevet i stil med de yngre fornaldersagaer; rímurdigteren har benyttet enhver mundtlig tradition». Sagaen ble tatt med i Guðni Jónssons utgave av sagaer i 1947.
Ronja Røverdatter

Ronja Røverdatter er en roman av Astrid Lindgren fra 1981. Hovedpersonen Ronja er en jente i 10-årsalderen som leseren får følge gjennom to somre og en vinter. Hun er datter av en røverhøvding og boken handler om hvordan hun blir selvstendig og gjør opprør mot faren. Den ble filmatisert i 1984 med Tage Danielsson som regissør.

Filmatiseringen

Lindgren begynte i 1979 å skrive boken og allerede før boken var klar hadde hun sammen med regissøren Olle Hellbom begynt å fundere på hvordan boken kunne filmatiseres. Våren 1982 hadde Hellbom jobbet med finansieringen, å finne medarbeidere og en passende innspillingsplass, før han plutselig gikk bort i juni 1982.
Da innspillingen startet høsten 1983 hadde Tage Danielsson tatt over. Eksteriørscenene ble spilt inn på Sørknatten i Dalsland , Blåsjön i Jämtland og ved Haga slottsruin i Solna. På berget Sørknatten kan man finne plassene der kulissene av Mattisborgen sto, «Helvetesgapet & Bjørnegrotta». Interiørscenene ble spilt inn i studio i Oslo og Stockholm og i Tykarpsgrotta (Mattisborgens ølkjeller). I juni 1984 var innspillingen ferdig og filmen hadde premiere julen 1984. .
Sejm

Sejm i kongedømmet Polen og i det polsk-litauiske samvelde

Den første Sejm var samlet i 1182 i Łęczyca. Senere møttes Sejmen annenhvert år utenfor Warszawa. Etter 1673 ble hvert tredje Sejm holdt i byen Grodno i Litauen.
Et Sejm besto av kongen, samt et senat og et underhus. I senatet satt det stort sett biskoper, i underhuset satt det representanter valgt i lokale provins-Sejmer (sejmiki).
Kongen måtte ha Sejmens godkjennelse for å kunne utskrive skatter etter 1374. Senere fikk Sejmen flere og flere rettigheter. Sejmen hadde ansvaret for å lage nye lover, ansvar for statsbudsjettet, utenrikspolitikk og utnevnelsen av ny adel. I 1573 sørget Sejmen for å garantere alle rikets innbyggere religionsfrihet.
Etter en avtale fra 1505 skulle alle lover godkjennes av både kammeret og kongen selv. Alminnelig flertall var på denne tiden nok til å få en lov godkjent.
Utover på 1600-tallet ble imidlertid prinsippet om liberum veto gradvis innført. Nå måtte alle vedtak være enstemmige, en eneste motstander av loven var nok til å velte den. Samtidig ble det stadig flere og flere delegater til hvert Sejm, noe som økte sannsynligheteten for at en lov ble blokkert. Prinsippet om liberum veto gav opphav til betegnelsen polsk riksdag.
Dette fikk etterhvert katastrofale konsekvenser, og mot slutten av 1700-tallet ble hele staten paralysert på grunn av indre uenigheter i Sejmen. Dette ble utnyttet av Russland, Østerrike og Preussen til å gjennomføre Polens delinger.

Sejmen etter andre verdenskrig

Etter den andre verdenskrig ble Polen et kommunistisk land. Grunnloven i Folkerepublikken Polen (1946–1989) gjorde Sejmen til landets eneste lovgivende makt, da senatet ble oppløst.
Etter kommunismens fall i 1989 ble senatet gjeninnført, og Sejmen ble gjort om til rent underhus igjen. I dag består Sejmen av 460 representaner, valgt etter norsk modell.
Mastododera

Utseende

Slanke, langbeinte, svarte og rødbrune trebukker. De ligner på gruppen blomsterbukker (Lepturinae). Hode, pronotum og mesteparten av beina er gjerne svarte, antenner, dekkvingene mer eller mindre og deler av beina gjerne rødbrune. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Pronotum er klokkeformet, bredere enn langt, kraftig innsnevret ved roten, smalere enn dekkvingene, som er avsmalnende bakover. Beina er nokså lange og slanke.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Oppland Senterparti

Oppland Senterparti er et av 19 fylkeslag i Senterpartiet. Laget er det største fylkeslaget i Senterpartiet. Fylkespartiet ledes av Bengt Fasteraune.

Stiftelsen av fylkeslaget

8. desember 1920  ble et møte avholdt hjemme hos Johan Enger på Gjøvik, der blant andre kretssekretæren i Norsk Landmandsforbund, Kristian Ørud, deltok. Grunnlaget for møtet var at Landmandsforbundet 3. desember samme år hadde sendt ut et rundskriv. På dette møtet ble man enige om at man skulle ha et møte 19. desember for å få på plass et konstituert fylkesstyre. På dette møtet var kretsformennene i Landmandsforbundet i Oppland bedt inn. Etter loddtrekning mot Johan Hveem ble Erling Bjørnson valgt til konstituert formann. Kretsformennene fikk deretter beskjed om å organisere bygdestyre i hver av sine kretser, slik rundskrivet fra Landmandsforbundet hadde bedt om.

Det første fylkesstyret

3. februar 1921 ble representantskapsmøtet for Oppland fylkeslag av Norsk Landmandsforbund avholdt på Victoria Hotel på Gjøvik. Fylkesstyret ble bestående av:
Kristian Ørud fra Toten krets, Lars Lie fra Hadeland og Land krets, J. Wangensten Holden fra Valdres krets, H. Bø fra Sør-Gudbrandsdal krets, Kr. Hole fra Nord-Gudbrandsdal krets. Som sjette medlem av fylkesstyret valgte man Hans A. Eid. Den første formann i fylkesstyret ble Kr. Ørud, med Eid som nestformann. Johan Enger fra Gjøvik ble valgt som Opplands medlem av landsstyret i det nystiftede partiet.

Fylkesstyret

Oppland Senterparti har et fylkesstyre som består av tre medlemmer i arbeidsutvalget samt sju regioner i fylket. I tillegg er lederen av Senterungdommen og Senterkvinnene også fullverdige medlemmer av styret. Den til enhver tid sittende stortingsrepresentant kan også møte i fylkesstyret.

Lokallag

Oppland Senterparti har lokallag i samtlige 26 kommuner i Oppland. Lokallagene har sine egne styrer, og følger opp driften i henhold til Senterpartiets vedtekter.

Antall medlemmer

Oppland Senterparti er største fylkeslag i Senterpartiet med om lag 1600 medlemmer.

Fylkesledere

Fylkeslederne i Oppland Senterparti har vært:
Bengt Fasteraune (2014 - d.d.
Ivar Odnes (2006 - 2013)
Eli Blakstad (2000 - 2005)
Kari Hølmo Holen

Valgresultatet

I Oppland fylke ble det avgitt i alt 41 896 stemmer ved stortingsvalget i 1921. Landmandsforbundet i Oppland fikk 15 727 stemmer. De tre første på Landmansforbundets liste ble dermed valgt inn for Oppland fylke.
Minsk-4 kraftverk

Minsk kraftverk nr 4 er et varmekraftverk i Hviterussland. Det har en installert produksjonskapasitet på 1200 MW, fordelt på 6 turbiner. Dette er et av Øst-Europas større kraftverk målt etter effekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1974 og stod ferdig i 1996. Brenselkilden er naturgass og olje.
Maior domus

Maior domus eller rikshovmester var en tittel og et embete i tidlig middelalder som hovedsakelig ble brukt i de frankiske kongedømmene på 600- og 700-tallet. Det kan sammenlignes med pfalzgreve.
I løpet av 600-tallet utviklet embetet maior domus seg til den virkelige makten bak tronen i Austrasia, den nordøstlige delen av frankernes kongedømme under merovingerdynastiet. Rikshovmesteren hadde den reelle makten, mens kongene bare hadde en seremoniell funksjon. Som følge av slaget ved Tertry i 687, ble merovingerkongene redusert til maktesløshet, og fikk siden tilnavnet rois fainéants («gjøre-ingenting-konger»).
Embetet ble arvelig i familien til pipinidene fra begynnelsen av det 7. århundret av, og under den pipinidiske rikshovmestern Karl Martell ble all makt overført til rikshovmesterens embete. Denne maktoverføringen falt sammen med merovingerkongen Chilperik IIs død rundt 720. De siste merovingerkongene Teoderik IV og Childerik III fungerte som rikshovmesterens marionetter. Da Karl Martell døde i 741, ble hans sønn Pipin den yngre rikshovmester i Neustria. Karloman, en annen av Karl Martells sønner, ble rikshovmester i Austrasia, men han trakk seg i 747 tilbake til det italienske klosteret på Monte Cassino, og etterlot dermed all makt i Pipin den ngre sine hender. 
I 751 døde Childerik III, den siste merovingerkongen, og Pipin den yngre lot seg samme året krone til frankisk konge med pave Sakarias' velsignelse. Tre år senere, i 754, reiste pave Stefan II fra Roma til Paris og anerkjente Pipin den yngre som konge av frankerne ved å salve Pipin og hans familie med krisma (hellig olje). Karolingerdynastiet var dermed etablert. Pipin den yngres sønn Karl den store ervervet seg enda mer makt da han ble kronet til tysk-romersk keiser i 800, og ble en av de viktigste personene i europeisk historie. Ved etableringen av det karolingiske dynastiet, tjente ikke lenger rikshovmesterembetet noe formål, og svinnet hen.
Gatha

Gâthâene eller Gâthâ-sangene er en samling av 5 hellige tekster som utgjør den kjente, bevarte resten av Den eldre Avesta, zoroastrismen hellige skrift. Tekstene regnes som de helligste, eller viktigste, i zoroastrismen, og anses å være skrevet av Zarathustra selv. De er bevart som en del av Jasna, en liturgisk tekstsamling fra Den yngre Avesta.
Tekstene er skrevet i bunden, metrisk form, på avestisk, og står etter hverandre i Jasna, hvor de utgjør de 17 enkelte hâiti 28-53, avbrutt av Yasna Haptanghaiti som inneholdsmessig er beslektet med gathaene, men er skrevet på prosa, og av to mindre hâiti.
Tekstene er prestens henvendelse til allguden Ahura Mazda, med samme formål som Jasna-liturgien: å gjenopprette balanse i verden. Enkelte korte utdrag fra tekstene har en selvstendig funksjon som bønner.

Norsk utgave

Tekstene er gjengitt i: Zarathustras sanger, de eldste iranske skriftene. Utvalg, oversettelse og innledende essay av Prods Oktor Skjærvø. De norske bokklubbene, 2003. XXXIX, 340 s. (Verdens Hellige Skrifter; 22) ISBN 82-525-4121-6
Listerby

Listerby er et tettsted i Ronneby kommune i Blekinge län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 883 innbyggere.
Digitaliseringsrådet (Sverige)

Digitaliseringsrådet er et organ oppnevnt av Sveriges regjering den 10. mars 2011 for å være regjeringens rådgivere i spørsmål som gjelder digitaliseringen av Sverige.
Digitaliseringsrådet kan sees som en etterfølge til tidligere IT-kommisjoner (1994–2003), den IT-politiske strategigruppen (2003–2006) og Regjeringens IT-råd (2007–2010). Digitaliseringsrådet består av 27 eksterne medlemmer og ledes av IT- og energiminister Anna-Karin Hatt.
I henhold til regjeringens presentasjon skal rådet foruten sin rådgivende funksjon også være et forum for strategisk diskusjon mellom regjeringen og representanter for ulike samfunnsområder, såvel private som offentlige. Innledningsvis kommer utformningen av den nasjonale IT-strategien, En digital agenda för Sverige, å stå i fokus for arbeidet.
Klinga mina klockor

Klinga mina klockor er et musikkalbum med Benny Andersson, utgitt i 1987. Dette er hans første plate som soloartist.
Ludwig Knoop

Liv og virke

Han studerte i Bremen, og lærte bomullsindustrien i selskapet De Jersey & Co i Manchester, England. Han dro til Moskva som assistent til firmaets agent Franz Holzhauer i 1840. Samme år etablerte han det første elektrisk drevne bomullsbedriften i Russland.
I 1842 ble det engelske forbudet mot eksport av maskiner innenfor bomullsindustrien opphevet, og dette førte til ekspansjon av bomullsvirksomhet i Russland og ellers i Europa.
I 1852 grunnla han L Knoop & Co. I 1857 bygget han det største bomullspinneriet i Europa på Kreenholm (nåværende: Kreenholmi Valduse) ved Narva i Estland. Selskapet hadde i begynnelsen ca. 4 500 ansatte, og på det meste over 12 000 ansatte. Fabrikken hadde nesten en halv million bomullsspoler drevet av vannkraft. Utbyggingen skjedde i Narva hovdesaklig pga. lave lønninger og lokalisering i nærheten av en foss i Narvaelven.
Knoop ble etterhvert ansvarlig for å opprette 187 spinnerier på russisk territorium.
Han ble adlet som baron av tsar Alexander II i 1877. Han døde den 16. august 1894 på St Magnus i Bremen.
Enerhodar

Enerhodar (ukrainsk Енергода́р: russisk: Energodar Энергодар) er en by i nordvestre del av Zaporizjzjia oblast i Ukraina.
Enerhodar ligger på venstre bredd av Dnepr nær Kakhovkareservoaret. Byen ble grunnlagt 12. juni 1970 for byggingen av og arbeiderne i Zaporizjzjia atomkraftverk, det største atomkraftverket i Europa.
Folkemengden er på ca 55 000 innbyggere.
Praktærfugl

Biologi

Et voksent individ er ca. 55-63 centimeter fra nebbspiss til stjertspiss i utstrakt tilstand.
Den oransje nebbknølen hos hannen er umiskjennelig. Dessuten er det lyseblåe hode og nakkepartiet lett gjenkjennelig med den rustrøde magen. Det kileformede nebbet har den til felles med andre andefugler. Ryggen er sort og hvit. Hunnen ligner veldig på ærfuglhunner med den brundominerende fjærdrakten. Men mens ærfuglhunnen er gråbrun, har praktærfuglhunnen et noe mer rødbrunt fargeskjær. Den brune fjærdrakten er dessuten sort vinkeltegnet i motsetning til de noe mer diagonalformet stripene i ærfuglhunnens fjærdrakt. Praktærfuglhunnens nebb er betydelig mørkere enn ærfuglhunnens.

Utbredelse

De største hekkebestandene finner man i Sibir, men de finnes også på de arktiske øyene. I Norge hekker den på Spitsbergen. Arten overvintrer langs kysten av Nord-Norge helt fra grensen til Russland og sørover til Trondheimsfjorden, samt på østkysten av Island og i Østersjøen og Bottenviken. 
Praktærfugl finnes naturlig i: Canada, Danmark, Finland, Grønland, Island, Japan; Norge; Russland, Saint-Pierre og Miquelon, Svalbard og Jan Mayen, Sverige og USA.
Arten er observert som streiffugl i: Belgia, Frankrike, Hviterussland, Irland, Italia, Kasakhstan, Latvia, Litauen, Nederland, Polen, Portugal, Spania, Storbritannia, Tsjekkia, Tyskland og Ungarn.

Atferd

Praktærfuglen er en utmerket dykker og den lever av å spise bløtdyr, krepsdyr, pigghuder og enkelte små fisk den skulle komme over. Den bygger reir i ei grop i bakken som den forer opp med tang, dun, strå og lyng. Reiret er sotbrunt. Reiret bygges gjerne i beskyttelse av busker, men kan også bygges helt åpent nær sjøkanten. Den legger 4-7 egg og ungene er flygedyktige etter ca. 10 uker. Etter hekking slår individene seg gjerne sammen, og enkeltindivider kan dessuten gå inn i ærfuglflokker. Hybridisering forekommer dessuten mellom de to artene.
Plymouth

Campus

Universitetets campus ligger midt i sentrum av byen. Den består av flere bygninger og har sett en rekke større investeringer de siste årene. Den mest kjente er Roland Levinsky Building som ble tegnet av den danske arkitekten Henning Larsen.

Flyplass

Plymouth City Airport var en viktig del av byens transportsystem og en av de travleste flyplassene i det sørvestlige England. 
I 2011 ble flyvningene til London stoppet, noe som medførte en sterk nedgang i antall reisende, og flyplassen ble til slutt stengt 23. desember 2011. Nærmeste lufthavn er nå Exeter Airport.

Tog

Plymouth betjenes av London - Penzance-ruten som er operert av First Great Western. Det går i tillegg en del regionaltog til blant annet flere steder i Cornwall og Devon. Det tar rundt 3 1/2 timer med tog til Plymouth fra London.

Motorvei

Plymouth er koblet på M5-motorveien via A38 nord i byen.

Ferger

Brittany Ferries opererer med ruter fra Plymouth til Roscoff, Saint-Malo og Santander.
Ishockey i Mexico

Internasjonal ishockey

Mexico stiller med ett herrelandslag, ett U20-landslag og ett U18-landslag som er med i internasjonale turneringer.

Mesterskap

Mexico har vært vertsnasjon tre ganger for VM i ishockey, i 2002 hvor det ble holdt en kvalifiseringsturnering for opprykk til 2. divisjon, under 3-divisjon av mesterskapet i 2005 og under 2. divisjon av mesterskapet i 2010. Under alle turneringene foregikk kampene i Mexico by. I tillegg til dette har Mexico også 4 ganger vært arrangør for U18 VM (2003, 2008, 2010 og 2011) og 3 ganger vært arrangør for U20 VM (2000, 2005 og 2011).
Under U18 VM i 2010 foregikk kampene i Monterrey. De andre junior-VM hvor Mexico har vært deltatt, ble avholdt i Mexico by.

Nasjonal ishockey

Mexico har flere registrerte klubber i tillegg til en del uregistrerte. De registrerte klubbene deltar i Mexicos nasjonale ishockeyturnering. Vinteren 2009/2010 ble innledet med Azteca-turneringen, hvor Jurasicos fra San Jeronimo stakk av med seieren.
Den meksikanske eliteserien starter i november og består av 5 lag. Divisjonen under bestod av 11 lag for sesongen 2009/2010.