Norad

Historie

Norsk statlig utviklingssamarbeid begynte med Stortingets opprettelse av Fondet for hjelp til underutviklede land i juni 1952, også kalt Indiafondet. Gjennom den første bilaterale bistandsavtalen, som ble underskrevet mellom Norge, India og FN, støttet Norge helsearbeid og fiskerisektoren i Kerala.
På begynnelsen av 1960-tallet ble det besluttet å øke Norges samlede utviklingshjelp, som etter hvert ble utvidet til å omfatte land i Afrika og andre land i Asia. I 1962 ble Fondet for hjelp til underutviklede land endret til Norsk Utviklingshjelp, som skulle være en frittstående statlig institusjon med eget styre.
I 1968 ble Norad (Norwegian Agency for Development Cooperation) opprettet som et frittstående direktorat under Utenriksdepartementet, med instruks om å "trekke opp planer for anvendelse av Norges samlede offentlige bistand til utviklingslandene og for samordning av denne bistanden". Forvaltningen av norsk bistand var delt mellom Utenriksdepartementet (UD) og Norad. Direktoratet hadde ansvaret for den langsiktige bilaterale bistanden, mens UD hadde ansvar for å forvalte den multilaterale bistanden via internasjonale organisasjoner som FN, Verdensbanken, Det internasjonale pengefondet samt nødhjelp og humanitær bistand.
I perioden 1984-89 var direktoratet en del av Departementet for utviklingshjelp (DUH), deretter frittstående direktorat underlagt UD 1989-2004. Fra 2004 ble ansvaret for alle ambassader med bistandsoppgaver flyttet fra Norad til UD, som også overtok forvaltningen av stat-til-stat samarbeidet. Norad ble omgjort til en fagetat som fokuserer på oppgaver knyttet til rådgiving, tilskuddsforvaltning, kvalitetssikring, kommunikasjon og evaluering av norsk bistand.

Organisasjon

Direktoratet for utviklingssamarbeid er organisert i fagavdelinger som arbeider med faglig rådgiving innen Klima, miljø og naturressurser, Økonomisk utvikling, energi, likestilling og styresett, Helse, utdanning og forskning og Sivilt samfunn. Avdeling for metode og resultater har ansvaret for å yte rådgivning og kvalitetssikre hele bistandsområdet gjennom utvikling av forvaltnings- og resultatfaglige metoder, verktøy og systemer.
Foruten direktørens kontor og en personal- og administrasjonsavdeling omfatter Norads organisasjon også en evalueringsavdeling, en kommunikasjonsavdeling og redaksjonen Bistandsaktuelt. Evalueringsavdelingen sørger for uavhengige evalueringer av bistandstiltak som finansieres over det norske statsbudsjettet. Kommunikasjonsavdelingen skal legge til rette for samfunnsdebatt om bistanden og bidra til formidling av resultatene av norsk bistand, både negative og positive. Bistandsaktuelt er et fagblad om bistands- og utviklingsarbeid som utgis på papir og nett, og som arbeider etter Vær Varsom-plakat og Lov om redaksjonelle frihet i media.
Norads direktør utnevnes av Kongen etter innstilling fra utviklingsministeren.

Rammevilkår

Norad skal iverksette politiske målsetninger og retningslinjer fastsatt av Stortinget og regjeringen. Norads mandat reguleres av Instruks for Direktoratet for utviklingssamarbeid, vedtatt av Stortinget den 26. mars 2004, som fastslår Norads hovedoppgaver og forhold til Utenriksdepartementet. Videre defineres Norads økonomiske rammer og prioriteringer i et årlig tildelingsbrev fra utenriksdepartementet. I tildelingsbrevet bestemmes blant annet resultatmål, utgifts- og inntektsrammer, budsjettfullmakter og rapporteringskrav. Innenfor rammene av instruksen og tildelingsbrevet legger Norad opp en egen femårig strategiplan og årlige virksomhetsplaner.

Arbeidsoppgaver

I tråd med Instruks for Direktoratet for utviklingssamarbeid fokuseres Norad bistands- og utviklingssamarbeid rund fem hovedoppgaver. Bistandsfaglig rådgivning, kvalitetssikring og kontroll, tilskuddsordninger, kommunikasjon og evalueringer.
Bistandsfaglig rådgivning gis til Utenriksdepartementet (UD) og utenriksstasjonene. Norske utenrikspolitiske og utviklingspolitiske føringer ligger til grunn for Norads arbeid. Rådgivingen er basert på bistandsfaglig ekspertise som sitter i fagavdelingene. Norad legger vekt på å forstå sammenhengen bistanden skal virke i. Dette omfatter politiske, økonomiske og sosiale forhold i samarbeidslandene.
Kvalitetssikring og kontroll av bistandsforvaltningen er en av Norads hovedoppgaver. Direktoratet og Utenriksdepartementet har utarbeidet en rekke manualer og støttehåndbøker som beskriver prinsipper, prosedyrer, metoder og retningslinjer for kvalitetssikring og risikohåndtering, som skal sikre at bistanden forvaltes i tråd med vedtatte retningslinjer for statlig økonomistyring og for å oppnå ønskede resultater. Norad foretar årlig rundt ti forvaltningsgjennomganger på Norges bistandsambassader. UD pålegger Norad å ha et generelt resultatfokus i sin faglige rådgivning. For å bidra til dette resultatarbeidet opprettet Norad i 2011 en statistikkportal.
Tilskuddsordningene som Norad forvalter går hovedsakelig til norske og internasjonale organisasjoner, norske bedrifter som deltar i utviklingssamarbeidet og utdannings- og forskningsinstitusjoner som produserer ny kunnskap om bistand og utvikling. Norad utlyser også midler til institusjonssamarbeid mellom norske forskningsinstitutter og forskningsinstitusjoner i samarbeidsland.
Evalueringsarbeidet søker å evaluere aktiviteter finansiert over det norske bistandsbudsjettet. Evalueringsavdelingen beslutter hvilke tiltak som skal evalueres, utarbeider oppdragsbeskrivelse for evalueringene og engasjerer uavhengige forskere eller konsulenter for å gjennomføre evalueringene. For å sikre uavhengighet til Norad er evalueringsarbeidet regulert av en egen instruks.
Kommunikasjonsarbeidet har som mål å bidra til debatt, gi informasjon om og formidle resultater av norsk bistand til norske skattebetalere.

Norsk bistands- og utviklingspolitikk

Det overordnede målet for den norske utviklingspolitikken er å redusere fattigdom og fremme menneskerettigheter. Derfor støtter Norge FNs tusenårsmål. Dette er det tverrpolitisk enighet om i Norge. De politiske partiene har imidlertid ulike meninger om hvilke delmål og virkemidler som best bidrar til å redusere fattigdom og fremme menneskerettigheter. Regjeringen angir sin politikk i stortingsmeldinger.
Regjeringen Stoltenberg II har skissert opp utviklingspolitiske utfordringer og målsetninger hovedsakelig i Stortingsmelding nr. 13 (2008–2009). Klima, konflikt og kapital. Norsk utviklingspolitikk i et endret handlingsrom. Her forteller regjeringen hvorfor de mener at klimaendringer, voldelige konflikter og mangel på kapital er de viktigste utfordringene i kampen mot fattigdom. Med dette som utgangspunkt blir hovedmålene for norsk utviklingspolitikk å styrke de fattiges posisjon, legge til rette for bærekraftig utvikling, sikre globale goder og styrke globale kjøreregler, utnytte norske fortrinn og erfaringer. Det tas også til orde for at innenriks- og utviklingspolitikk skal ses i sammenheng.