Preben von Ahnens felttog til Nasa

Foranledning

Bakgrunnen for felttoget var at Danmark-Norge under Hannibalsfeiden hadde mistet øyene Gotland og Saaremaa, samt Jämtland, Härjedalen, Idre og Särna, til Sverige. Danmark-Norge forsøkte å få revansje, i det som ble kjent som Bjelkefeiden, men forsøket mislyktes.
Vinteren og våren 1657 var Preben von Ahnen i Danmark, og den 9. mars ble han oppnevnt som generalkommissær for det Nordenfjeldske. I København holdt kongen og hans menn på å planlegge krig mot Sverige, og Preben von Ahnen ble sannsynligvis spurt til råds om hvordan et anfall mot Sverige kunne gjøres fra Nordland. Det er sannsynlig at Preben von Ahnen gjorde kongen oppmerksom på mulighetene for å ødelegge sølvgruven i Nasa og tilhørende smeltehytte.
Fredrik III ba deretter Preben von Ahnen om å foreta et felttog inn i Sverige for å ødelegge sølvgruvene i Nasafjell og smeltehytten i Silbojocki. Det isolerte gruvesamfunnet lå rett innenfor grensen fra Saltdal, selve Nasafjell ligger ca. 5 km øst for dagens Bolna stasjon på Nordlandsbanen.
Sverige var økonomisk utarmet etter de mange krigene, og det hadde oppstått store forhåpninger om at den nyåpnede gruven i Nasa ville gi gode avkastninger. Ryktet om store rikdommer hadde nådd riksrådet i København, som anså at ved å ødelegge gruvene kunne man forhindre Sverige i å finansiere flere kriger. En annen årsak til det planlagte felttoget var at det var oppstått tvist om eiendomsretten til Nasafjell. Danmark-Norge hadde noen år tidligere hevdet at fjellet lå på norsk side av grensen.
Ifølge Einar Wallquist ved Arjeplog museum var det stor uenighet om hvorvidt Nasafjell lå på norsk eller svensk side av grensen; grensen var i 1650-årene ikke klart trukket opp. Embetsverket i Stockholm og København kom ikke til enighet, og det ble besluttet at en kommisjon skulle reise opp i området og avgjøre grensetvisten. Fra Sverige kom landshøvding Stellan Mørner, og amtmann Preben von Ahnen representerte Danmark-Norge. De to delegatene greide ikke å komme frem til enighet, men ble enige om at de eneste som kunne si hvorvidt Nasafjell var norsk eller svensk, var samene i området. Dette hadde Stellan Mørner regnet med, og han hadde forberedt seg ved å ta med brennevin for å tilby samene. Samene fikk seg påspandert brennevin og vitnet da om at Nasa lå i Sverige.

Forberedelser

Preben von Ahnen fikk utskrevet soldater og det ble satt opp tre kompanier: Helgelandske kompani med 112 menige, Saltens kompani med 120 menige og Senjens kompani med 100 menige. Han fikk offiserer, våpen og ammunisjon fra Trondheim, samt kanoner fra Akershus. Soldatene ble forlagt på Rognan ved Skjerstadfjorden, på et område som for ettertiden er kjent som Skansen. Tradisjonen sier at mannskapene lå her i et halvt år for å trene seg opp. Det ble også satt opp to skanser på Rognan, i tilfelle svensk angrep.

Det norske sagnet om angrepet

Ifølge sagnet om felttoget gikk soldatene gjennom Evenesdal og ned til Junkerdalen, i samenes gamle flyttevei. Gjennom Junkerdalen gikk de mot Sverige og inn mot Silbojocki. Tilbaketoget gikk via Lønsdal og ned tilbake til Saltdal. Preben von Ahnen ville ødelegge gruve og smeltehytte mens alt folket var bortreist på marked i måneskiftet januar-februar. Siden dette er den mørkeste tiden av året planla han angrepet til det ble måneskinn, og fullmåne inntraff 7. februar det året.
Artikkelen om Preben von Ahnen i Norsk biografisk leksikon fra 1923 gjengir den samme historien, og fremstiller angrepet som en stor militær bedrift fordi det skulle ha skjedd midtvinters.

Den dokumenterte versjonen om angrepet

Felttoget gjennom Junkerdalen har ifølge den svenske historikeren Janrik Bromé skjedd via Evenesdalen. Dette har en skriftlige kilder for, og disse sier at angrepet ikke skjedde om vinteren. Soldatene har gått gjennom skaret ved Solvågtinden og opp gjennom Junkerdalen og inn i Sverige.
I midten av august 1659 gikk Preben von Ahnen gjennom Junkerdalen med sitt felttog som besto av rundt 100 mann, de fleste fra Saltdal. Arbeiderne i gruvene var fåtallige og ubevæpnet, og overfallet skjedde uten motstand. Verksjefen Ægdius Otto skriver i sin underrettelse til svenske myndigheter at den 15. august hadde angriperen brent ned smeltehytten, kirken, bake- og bryggestuen og proviantboder i Silbojocki. Utstyret i kirken tok de med seg; videre ble forrådslagere av mat beslaglagt og delt ut til soldatene. Den 18. august ble så husene ved Nasa gruver satt i brann.
For øvrig gikk sølvgruvene med store underskudd og var dermed en belastning for svensk økonomi. Gruvedriften ble tatt opp i 1770, og endelig avviklet i 1810.