google/wiki40b huggingface dataset:
Papulema

Utseende

En middelsstor (6 - 6,5 millimeter), noe avlang, gulbrun til nesten svart bladbille, med noe fiolett metallglans. På lyse eksemplarer er dekkvingenes ytre del mørk. Hodet er kraftigere innsnveret bak de utstående fasettøynene enn hos typiske Lema-arter. Antennene er ganske tynne og rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, noe innsnevret bak midten, mye smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede med nokså kraftige punktrader. Beina er middels lange og kraftige, svarte, lårene på bakbeina med en kraftig pigg på undersiden litt innenfor spissen.

Levevis

Denne slektens vertsplanter er ukjente.

Utbredelse

Arten lever på Ny-Guinea.
Bor (redskap)

Bor er et redskap for å lage runde hull i trevirke, metall, plast, stein og andre faste materialer. Ordet bor kommer fra norrønt borr, men skrives med en r både på bokmål og nynorsk.

Boring i tre

Trebor som brukes i en manuell borvinde eller boremaskin er vanligvis utformet som en skrue som ender i to horisontale og to vertikale kniver. De vertikale skjærer langs kanten av hullet, mens de horisontale skjærer løs det som skal fjernes. Nedenfor disse stikker det frem en liten, konisk skrue som ender i en spiss. Den sørger for presis plassering av hullets midtpunkt, og at boret blir trukket innover i treverket. Flisene blir transportert ut av hullet av skruen.
Boren er opprinnelig konstruert for at en håndverker skulle klare å bore med håndkraft, men er også i bruk i maskiner til trearbeid. Bordiameteren ble i Norge tidligere oppgitt i tommer, i likhet med hva som var gjengs for trelast og spiker. Målesystemet er nå omlagt til metriske enheter. Kjeftene på gamle borvinder var laget slik at de grep rundt enden av borskaftet, der tverrsnittet var firkantet. Gamle bor kan derfor ikke brukes i det samme utstyret som nyere bor med rundt skaft. På lave omdreininger er faren for varmgang minimal, også ved bruk av boremaskin eller elektrisk drill.
Ropicomimus

Utbredelse

Slekten er utbredt i Papua Ny-Guinea og på Mentawaiøyene.
Operakoret

Operakoret har nær 60 sangere, er Norges eneste profesjonelle kor og er en del av Den Norske Opera & Ballett.
Melodi Grand Prix 2014

Sendingene

Dette året endret NRK på delfinale-konseptet som var blitt brukt siden 2006. Delfinalene rundt om i landet ble fjernet, i stedet arrangerte NRK tre semifinaler i Oslo helga før finalen. Semifinalene ble holdt i Folketeateret i Oslo fredag 7. mars, lørdag 8. mars og søndag 9. mars. 
NRK arrangerte en åpen konkurranse med frist for innsending 15. september 2013. Rundt 600 bidrag kom inn, og en såkalt lyttergruppe plukket ut 15 av dem til å delta i Melodi Grand Prix. Lyttergruppa besto av musikkansvarlig Vivi Stenberg, Marie Komissar, Tarjei Strøm, Kathrine Synnes Finnskog og Gisle Stokland.
Det var fem sanger i hver semifinale, hvor av tre gikk videre til finalen fra hver semifinale. Dermed var det ni sanger i finalen i Oslo Spektrum lørdag 15. mars. Som året før var Jenny Skavlan og Erik Solbakken programledere, og NRK produserte alle sendingene selv.
Alle artistene ble presentert under en pressekonferanse 27. januar 2014, og der ble også smakebiter av låtene offentliggjort. De aller fleste artistene var ukjente og ferske ansikter for allmennheten. De mest kjente var rockebandet El Cuero, Linnea Dale som deltok i TV 2 Idol i 2007 og Mohamed Abdi Farah, bedre kjent som Mo fra X Factor i 2010 på samme kanal.
Låtene ble sluppet i sin helhet først 19. februar, og seerne kunne følge artistenes forberedelser fram mot semifinalene gjennom videoer som NRK la ut på hjemmesidene til Melodi Grand Prix.

Hendelser

Det nye delfinalekonseptet dette året møtte sterk kritikk hos pressen. NRK ble beskyldt for å ha fjernet all glitter og stas og rett og slett ødelegge konkurransen. Semifinalene ble ingen stor seersuksess med henholdsvis 641 000, 644 000 og 551 000 seere. Dette var de laveste seertallene for delfinaler i Melodi Grand Prix noensinne. Under delfinalene i Folketeatret var det også flere hundre ledige seter.
NRK prøvde å møte kritikken ved å lage en «jakten på det forsvunnede glitteret»-sketsj som åpnet finalesendingen. Tidligere Melodi Grand Prix-artister som Jørn Hoel og Åge Sten Nilsen deltok i sketsjen. Likevel klarte heller ikke finalen å trekke det store publikummet, kun 755 000 så sendingen fra Oslo Spektrum. Det er det laveste tallet siden de moderne tv-metermålingene startet i 1992. Vinnerlåten fikk mye ros i pressen, men ble ingen salgssuksess. «Silent Storm» kom aldri inn på VG-lista, og det var første gang siden 2007 at en norsk vinnerlåt ikke havnet på hitlistene i Norge.
Kritikken og de lave seertallene gjorde at NRK vraket semifinalene året etter, og siden har Melodi Grand Prix kun bestått av én, stor finalesending.
Volinus

Utseende

En liten, litt matt gjødselbille, kroppsformen er avlang. Dekkvingene er lyst brunlige.

Levevis

Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter. Mange av artene har gått sterkt tilbake, trolig på grunn av bruksendringer i landbruket, blant annet bruk av midler mot innvollsormer som er giftige for larvene.

Utbredelse

Arten er utbredt over hele Europa og i Midtøsten.
Almira

Almira, Königin von Castilien (HWV 1) eller Der in Krohnen erlangte Glückswechsel, er Georg Friedrich Händels første opera.
Händel kom til Hamburg i 1703 som fiolinist og cembalist ved teateret i Gänsemarkt. Hans første opera, annonsert som syngespill, til tross for at den ikke har dialog med tale, ble uroppført 8. januar 1705 og dirigert av Reinhard Keiser. Den er sannsynligvis komponert månedene før premieren. Librettoen ble skrevet av italieneren Giulio Pancieri i Venezia i 1691. Händel benyttet en oversettelse av Christian Feustking.
Operaen var en suksess og den ble framført tjue ganger før den ble erstattet av Händels neste opera Nero, hvor musikken ikke finnes bevart. Det første framføringen i moderne tid fant sted ved Händelfestspillene i Bad Lauchstädt 4. juni 1994.
Midnite

Midnite er et roots reggaeband fra den karibiske øya St. Croix i De amerikanske Jomfruøyer. Bandet består hovedsakelig av brødrene Vaughn og Ron Benjamin. Midnite har rykte på seg for å være en av de mest «old-school» roots reggaebandene i dag. Bandet kom med sitt debutalbum «Unpolished» i 1997, og har gitt ut mange album siden.
Frode Fjellheim

Virksomhet

Han er utdannet ved Trøndelag musikkonservatorium (1980–84) og bosatt i Trondheim der han har vært frilans musiker og komponist, bl.a. i oppsetninger ved Trøndelag Teater, med Rikskonsertene.
Han har skrevet bestillingsverk til bl.a. Festspillene i Nord-Norge (2000) og Telemarkfestivalen (Sørsamar rundt Hardangervidda med bl.a. Transjoik, 2003), Vinterfestuka i Narvik (Àhkunjárga eller Tøtta sitt ness, 2006) og Osafestivalen (Biejjien vuelie - Solkvad, 2011)
Siden 1997 har han også komponert musikk for dokumentarer og serier på NRK og en rekke kortfilmer.
På 1990-tallet ledet han sitt «Jazz Joik Ensemble» til plateutgivelser; bandet er i dag kjent under navnet Transjoik som har fire plateutgivelser. Fjellheim var også med i «Tango Concertino».
Andre artister han har samarbeidet med i plateutgivelser er Iren Reppen, Annbjørg Lien, Sverre Porsanger, Ella Holm Bull, Tone Hulbækmo, Hans Fredrik Jacobsen, Cantus, Ulla Pirttijärvi, Hildegunn Øiseth, Anne Vada, Mari Boine og Kolbjørn Botten. Fjellheim driver også eget musikkforlag, Vuelie.
Han har komponert åpningslåten til Disney-filmen Frost (Frozen), 2013.
Alan Hale

Biografi

Hale ble født i Tachikawa, Japan, men han vokste opp i Alamogordo, New Mexico. Han tjenestegjorde i U.S. Navy fra 1976 til 1983 og uteksaminerte seg fra U.S. Naval Academy i 1980. Hales neste jobb var ved Jet Propulsion Laboratory (JPL) hvor han jobbet til 1986. I løpet av perioden i JPL, jobbet han som ingeniør for Deep Space Network. Her var han involvert i flere prosjekter med romfartøy, inkludert Voyager 2.
Etter Voyagers møte med Uranus, forlot han JPL til fordel for New Mexico State University i Las Cruces. Han fikk sin Ph.D. i astronomi i 1992. Etter å ha observert omkring 200 kometer, oppdaget han 23. juli 1995 Hale-Bopp med et teleskop fra sin egen oppkjørsel. Det uskarpe himmellegemet var ikke å finne i noen stjernekart over stjernebildet Skytten og det var snakk om en hittil uoppdaget komet. Samtidig som Hale observerte kometen ble den også sett av amatørastronomen Thomas Bopp. Den ble dermed døpt Hale-Bopp, og er antageligvis den mest observerte kometen i løpet av det 20. århundre samt den mest lyssterke siden Wests komet i 1976.
Elcarmeniella

Utseende

En middelsstor, brungul skarabide. Arten kan kjennes fra nærtstående grupper på at dekkvingene har rader av tettstilte, grove punkter.

Levevis

Arten er i alle fall delvis nattaktiv og kommer til lys. Voksne biller forekommer i mai. Forøvrig er svært lite kjent om økologien til denne sjeldne arten.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (El Salvador, Guatemala og Honduras).
Moses Mabhida Stadium

Detaljer

Dette nybygde stadionet ligger på området til Kings Park Soccer Stadium i Durban idrettssone. Stadionet hadde en kapasitet på 70 000 tilskuere under fotball-VM 2010. Designet gjør at sitteplassene på stadionet kan reduseres til 54 000 for lokale kamper eller økes til 80 000 for arrangementer som sommer-OL. Det finnes to permanente tribuner med sitteplasser, en tredje tribune ble midlertidig lagt til for fotball-VM. 
Det finnes også 150 suiter med til sammen 7 500 sitteplasser.

Bue

En fri bue med en lengde på 350 meter og en høyde på 105 meter strekker seg over stadionet, og minner om den gigantiske buen på Wembley Stadium. Buen består av hule stålplater med dimensjonene 5 x 5 m og veier i alt 2 600 tonn. En kabelbane frakter besøkende fra nordsiden av stadionet til en utsiktsplattform på toppen av buen, som gir utsikt over byen og havet. Sørsiden har en 550-trinns eventyrtur. Den 24. februar 2010 åpnet verdens største gynge på stadion. Gyngen lar besøkende hoppe fra det fjerde trinnet på stigen og falle ned mot banen før de blir svingt ut i en 220 meters bue over banen.

Tak

Taket over tribunene på Moses Mabhida Stadium består av en 46 000 m² stor teflonbelagt glassfibermembran som skal produsere en gjennomsiktig glød når det lyser på stadion. Denne membranen er festet til buen ved hjelp av stålkabler med en diameter på 95 mm og en samlet lengde på 17 000 m. Taket dekker 88 % av setene.

Grunnstruktur

Rundt perimeteren til stadionet står 1 750 søyler og 216 oppreiste bjelker for hovedstøtten. Rundt banen strekker 900 m med støttemurer seg 8 m i høyden. I alt 1 750 betongpaneler under sitteplassene gir den «bolleformede» konstruksjonen.

Fasade

Over 100 søyler omringer stadionet. Høyden på søylene varierer rundt om på stadionet, men den høyeste er 46 m. I alt omgir 15 000 m² med fasade Moses Mabhida Stadium. Til sammen 550 aluminiumsplater får plass mellom hovedsøylene. Perforerte metallplater er plassert mellom aluminiumsplatene der det er påkrevd.

Ferdigstilling

Byggingen av stadionet ble offisielt avsluttet den 24. november 2009. Den første offisielle kampen som ble spilt på Moses Mabhida Stadium var mellom Amazulu og Maritzburg United den 29. november, og Maritzburg United vant kampen 1-0.
Georgia i Tyrkvisjonens sangkonkurranse

Bakgrunn

Georgia avholder nasjonale finale for å velge sine representanter i konkurransen. I 2013 ble konkurransen organisert av TV-kanalen Kvemo Kartli og i 2014 av Marneuli TV. Marneuli TV avholdte tre kvalifiseringsrunder i byene Dmanisi, Gardabani og Marneuli hvor til sammen rundt fem hundre deltok, hvorav ti ble valgt ut til å delta i den nasjonale finalen 5. oktober i Marneuli. Ayla Şiriyeva, som vant sammen med Aysel Məmmədova, deltok også i finalen av Azərbaycanın səsi 2014.
I 2015 ble Georgia vil bli representert av Anar Əsgərov fra Marneuli. Əsgərov har blant annet vunnet Qizilmikrofon i Marneuli i 2008, han deltok i Azad Azərbaycan TVs musikkonkurranse Yeni ulduz i Baku i 2009 og i Georgias nasjonale finaler i 2013 og 2014.
Scutum (skjold)

Scutum (flertall: scuta) er det latinske ordet for skjold, men i nyere tider er begrepet vanligvis assosiert med det rektangulære, halvsylindriske kroppsskjoldet båret av romerske legionærer.

Historie

Tidlig i Den romerske republikkens historie bar ofte romerske soldater runde skjold, kalt aspidai (ἄσπιδαι) av de gamle grekerne, i lignende stil som de greske hoplittene.
En oval scutum er avbildet på Domitius Ahenobarbus' alter i Roma, Aemilius Paullus' monument ved Delfi, og et ekte eksemplar ble funnet ved Kasr el-Harit i Egypt. Gradvis utviklet scutumen seg til et rektangulært (eller halvrektangulær) skjold tidlig i Romerrikets historie.
Innen slutten av det tredje århundre virker den rektangulære typen å ha forsvunnet fra bruk. Arkeologiske funn fra det fjerde århundre (særlig fra Dura-Europos-fortet) indikerer at romerne gikk over til bruk av ovale eller runde skjold som ikke var halvsylindriske, men som var enten konkave eller flate. Romerske kunstverk fra slutten av det tredje århundre fram til slutten av antikken viser soldater med ovale eller runde skjold.
Ordet scutum overlevde Romerrikets fall, og ble en del av Østromerrikets militærterminologi. Selv i det ellevte århundre refererte bysantinerne til deres tunge infanteri som skutatoi (gresk: σκυτατοι).

Utforming

En romersk scutum var et stort buet rektangulært skjold. Skjoldet ble laget av tre lag treverk som ble limt sammen og dekket av filt eller lær, ofte preget langs skjoldets sider. Det mest kjente eksemplet, fra Dura-Europos i Syria, var 105,5 cm høyt, 41 cm bred, og 30 cm dyp (grunnet den halvsylindriske formen), med en ukjent tykkelse. Skjoldet var vellagd og solid.

Fordeler og ulemper

En scutum er lett nok til å bli holdt i én hånd, og stor nok til å dekke hele personen som bruker skjoldet. Dette gir god beskyttelse mot missiler og i nærkamp. Metallkulen, eller umbo, som befant seg midt på skjoldet gjorde óg skjoldet til et godt slagvåpen. Komposittkonstruksjonen gjorde at tidlige versjoner av skjoldet kunne ødelegges av kraftige kutte- eller støtebevegelser. Dette opplevde romerne under sine felttog mot Kartago og Dakia, hvor falxen og falcataen lett penetrerte og rev gjennom scutumen. Disse våpnenes effekt førte til designendringer for å gjøre skjoldet tøffere, som tykkere planker og metallkanter.
Sammenlignet med det tidligere skjoldet, aspis, som scutum erstattet, var aspis et lettere skjold som ga mer beskyttelse. Aspis var derimot mindre holdbar, med betydelig mindre metall og lær brukt i å lage den.

Annen bruk av ordet

Navnet Scutum (stjernebilde) har også blitt gitt til ett av de 88 moderne stjernebildene, samt av det britiske luksusmerket Aquascutum («vannskjold»), som ble kjent på 1800-tallet for sine vanntette klesplagg.
Ortilia

Utseende

Små, brune eller oransje sommerfugler.

Levevis

Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen.
Ulvenatten

Handling

Tsjetsjenske terrorister kupper norsk fjernsyns mest populære debattprogram, ABC-Debatt, ledet av Kristin Bye. For deltakerne i den direktesendte TV-debatten, politiet og regjeringen begynner en nervepirrende natt. Bevæpnet med pistoler og bomber krever terroristene at hvert minutt av gisseldramaet skal kringkastes – til stadig flere TV-kanaler verden over. I kulissene jobber politiets forhandler og gisselredningsgruppe for å redde flest mulig ut av studio 2 i live.
Tjensvoll skolekorps

Tjensvoll skolekorps ble stiftet i 1949 og feiret 60-årsjubileum i 2009.
Tjensvoll Skolekorps består i dag av 29 musikanter.
Korpset spiller i barnetoget i Stavanger Sentrum og noen ganger i folketoget på 17.mai. Det spiller i kirken på julaften og ved andre arrangementer. Dessuten er Stavanger Open (november) og RM (tidligere KM, mars) faste innslag i korpsåret.
Korpset reiser hvert år på sommertur – gjerne i forbindelse med en musikkfestival eller musikkonkurranse. Korpset hevder seg alltid vel i slike sammenhenger.
Anisorrhina (Melinesthes) scheini

Utseende

En middelsstor, blank, brunlig gullbasse med gule dekkvinger. Hannen har ikke horn, men "snuten" er litt innbuktet i midten. Pronotum er gjerne svart med brunrøde kanter. Arten er blekere på farge enn de fleste nærtbeslektede artene. Pronotum er lysbrunt med to små, svarte flekker. Hode, scutellum, bein og undersiden er alle ensfarget lysbrune.

Levevis

Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse

Arten er kjent fra Kongo.
Fabelaktiv

Fabelaktiv er et av Norges største frittstående produksjonsselskaper for fjernsynsprogrammer som holder til på Hamar. Selskapet ble etablert som Video Øst i 1986. I 2000 ble de kjøpt opp av Norsk Tipping og endret navn til dagens navn. I 2011 ble selskapet solgt til Hedia.
12. mai

Navnedag

Normann, Norvald

Merkedager

Den internasjonale sykepleierdagen, det er fødselsdatoen for Florence Nightingale.
12. Mai er og sett på som den offisielle ME-dagen
Lenotetrops

Utseende

En liten, blank, svart trebukk, dekkvingene er røde med svart spiss. Antennene er rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotums sider er rundede, uten pigger men med en liten knøl midt på hver side. Dekkvingene er nesten parallellsidige med rettvinklede "skuldre".

Levevis

Larvene lever i tynne, døde greiner av løvtrær.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Afghanistan.
Hebomoia

Utseende

Store (vingespenn 80-90 nillimeter) og fargerike sommerfugler. Forvingens ytterkant er gjerne litt innbuktet slik at vingen blir svakt sigdformet. Oversidens grunnfarge er kremfarget til gul, i alle fall den ytre delen av forvingen, noen ganger hele, er rødoransje med svarte årer og svartbrun ytterkant. Bakvingen kan ha to rader av trekantede, svarte flekker.
Undersiden av bakvingen er lyst gråbrunt-spraglete slik at disse fargerike sommerfuglene ligner visne blader når de sitter i ro.

Levevis

Larvene utvikler seg på busker i slektene Capparis, Crateva (kapersfamilien) og Cleome (Cleomaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt fra India i vest til Japan i nordøst og Timor og Molukkene i sørøst.
Det iberiske skriftsystem

Det iberiske skriftsystem er paleohispaniske skriftsystemer som ble benyttet for skrive og lese det nå utdødde iberiske språket som ble praktisert på den østlige og sørøstlige delen av Den iberiske halvøya (dagens Spania). De fleste av disse er typologisk meget uvanlige ved at de er delvis syllabiske (symboler og ideogrammer som representerer stavelser) og delvis alfabet (bokstaver) framfor et rent alfabet. De eldste iberiske inskripsjoner er datert tilbake til 300-tallet f.Kr., eller muligens til 400-tallet f.Kr., og de siste er datert til slutten av 100-tallet f.Kr. eller muligens i begynnelsen av 100-tallet e.Kr. da iberiske språk synes å ha tapt helt for latin som erstattet det grunnet Romerrikets erobring av Iberia.

Typologi

Med unntaket av gresk-iberisk alfabet, er iberisk skriftsystemer typologisk uvanlig i at de var delvis alfabetisk og delvis syllabisk: kontinuerlig lyd (frikativer som /s/ og klanger som /l/, /m/, og vokaler) ble skrevet med tydelige bokstaver, som i fønikisk (eller i gresk i tilfellet med vokaler), men ikke-konsonanter (plosiver (lukkelyder) /b/, /d/, /t/, /g/, og /k/) ble skrevet med syllabiske ideogrammer som representerte både konsonanter og vokaler til sammen. Det er, i skriftlig iberisk, ga viste ingen likhet med ge, og bi hadde ingen forbindelse med bo. Dette mulige unike skriftsystemet er således kalt for "delvis-syllabiske".
Det sørøstlige skriftsystemet ble skrevet fra høyre og mot venstre, slik det også var tilfelle for fønikisk alfabet, mens det nordøstlige skriftsystemet snudde dette til venstre mot høyre, slik som det greske alfabetet.

Opprinnelse

Forholdet mellom nordøstlig og sørøstlig iberisk skriftsystem er ikke likefram. Det synes som at enten at ideogrammene mellom dem ble endret, eller at de ble gitt nye verdier. Eksempelvis er sørlig /e/ avledet fra fønikisk/gresk Ο (‘ayin), mens nordlig /e/ minner om fønikisk/gresk E (he), en bokstav som kanskje hadde verdien av /be/ i sørlig skrift. Imidlertid er det klart at begge skriftsystemer hadde en felles opprinnelse, og den mest anerkjente hypotese er at nordøstlig skrift er avledet fra sørøstlig skrift. Ibererne hadde først kontakt med fønikerne, hovedsakelig i sørlige Iberia, før grekerne ankom og etablerte kolonier i østlige og nordøstlige Iberia. En del forskere har således konkludert med at det iberiske skriftsystemene endelige opprinnelse ligger hovedsakelig hos det fønikisk alfabetet, men det greske alfabetet også hadde en innflytelse ved et tidspunkt.
Sciton

Utseende

Små (7-8 millimeter), rødbrune oldenborrer uten påfallende behåring.

Utbredelse

Artene lever i Australia (delstatene South Australia og Western Australia).
Dorskmøll

Utseende

Små (vingespenn hos hannene 15 – 30 mm), grå eller brunlige møll. Kroppen er ganske slank hos hannene, mens hunnene har en stor, pølseformet, eggfylt bakkropp og virker svært trinne. Hodet er lite med ganske lange, fremoverrettede palper. Antennene er trådformede, litt kortere enn forvingene hos hannene, ofte med ganske lange, utstående hår på alle leddene. Forvingene brunlige eller gråspraglete, mer eller mindre ovale til avrundet trekantede hos hannene, kortere enn bakkroppen og tilspissede hos hunnene. Hos noen hunner er vingene nesten helt forsvunnet. Bakvingene er brede og avrundede hos hannene, reduserte hos hunnene. Beina er ganske lange med markerte sporer.

Levevis

Dorskmøllenes larver kan angripe mange forskjellige busker og trær. De lever i løse silkespinn på bladene. Hunnene kan ikke fly, og sitter stille og venter på hannene, som tiltrekkes av feromoner. De har en stor eggproduksjon. Hannene flyr om natten, og finnes ofte sittende på trestammer om dagen.