Komparative fortrinn

Komparative fortrinn er et begrep innenfor internasjonal økonomi som forklarer hvorfor det kan være fordelaktig for to land å handle, selv om en av disse kan være bedre til å produsere alle varer og tjenester billigere enn det andre landet. Det som betyr noe er ikke den absolutte omkostningen ved produksjonen, men heller forholdet mellom hvor enkelt det er for de to land å produsere forskjellige varer og tjenester. Disse fortrinnene kan komme av ulik arbeidsproduktivitet eller ulik tilgang til produksjonsfaktorer. Fortrinn gjennom arbeidsproduktivitet er forklart av David Ricardo og blir derfor ofte kalt Ricardisk handelsteori. Fortrinn gjennom ulik tilgang til faktorer ble først forklart av Eli Heckscher og Bertil Ohlin. Denne modellen blir derfor ofte kalt Heckscher Ohlin modellen eller HO modellen.

Historisk bakgrunn

Komparative fortrinn ble først beskrevet av Robert Torrens i 1815 i et essay som omhandlet kornhandelen. Han konkluderte med at det er til Englands fordel å handle forskjellige varer med Polen i retur for korn, selv om det kunne være mulig å produsere dette kornet billigere i England enn Polen. Vanligvis er termen tilskrevet David Ricardo som forklarte teorien i boken The Principles of Political Economy and Taxation, utgitt 1817 i et eksempel som involverte England og Portugal. I Portugal er det mulig å produsere både vin og klær ved å benytte mindre arbeid enn i England. Likevel vil de relative omkostningene med å produsere disse to varene være forskjellig i de to landene. I England er det vanskelig å produsere vin, og bare moderat vanskelig å produsere klær. I Portugal er begge enkle å produsere. Siden det er billigere å produsere klær i Portugal enn i England vil det allikevel være billigere for Portugal å produsere mer vin, og handle dette mot engelske klær. Omvendt vil England profittere på handelen siden Englands omkostninger med å produsere klær ikke er endret, men kan nå få vin nærmere omkostningene ved klesproduksjon. 
Når en entitet (for eksempel et firma, et land o.a.) kan produsere mer effektivt enn en annen entitet har entiteten et absolutt fortrinn; hvis vi antar like innsatsfaktorer, vil entiteten med absolutt fortrinn ha større produksjon.
Stanislaw Ulam utfordret en gang Paul Samuelson til å navngi en samfunnsvitenskapelig teori som både er sann og ikke triviell. Mange år senere svarte Samuelson med å vise til  David Ricardos teori om komparative fortrinn.
«Det at det er logisk sant trenger man ikke argumentere for en matematiker; at den ikke er triviell er attestert ved de tusenvis av viktige og intelligente mennesker som aldri har fattet doktrinen eller tror på den etter at den er forklart.» (fritt oversatt) —Paul Samuelson
Siden teorien produserer resultat som ikke er åpenbare, kan det være fornuftig å se på følgende:

Forutsetninger

En viktig forutsetning for modellen er at det i begge land er fullt utnyttet arbeidskapasitet, altså ingen arbeidsledighet. Hadde det vært dette ville det landet med absolutt fortrinn i begge kategorier heller bare satt inn den ledige kapasiteten i den sektoren der de ikke har et komparativt fortinn, og produsert varen selv, uten at det gikk på bekostning
av den andre sektoren (hvor landet selv har komparative fortinn).
Man antar også at det ikke er noen egne kostnader forbundet med handelen (som transportkostnader, mellomledd etc.).
Av andre faktorer som av og til vil gjelde i den virkelige verden er f.eks. at arbeidere og kapital kan ikke overføres mellom en industri til en annen uten store omkostninger. Klesindustrien i land B og vinindustrien i land A kan derfor utøve politisk press (gjennom industrisammenslutninger og fagforeninger) for å "beskytte" industrien. Regjeringer tilbyr også ofte subsidier eller setter opp tollmurer for å bevare hjemlig industri. Grunner ut over politiske behov kan være nasjonal prestisje, eller ønske om å ikke være avhengig av import (selvforsyning) hvis handelen over landegrenser brytes – for eksempel under krig.

Kritikk

Teorien om komparative fortrinn er imidlertid ikke ukontroversiell. Flere mener Ricardo overser de forskjellene som er i verden i dag, og at teorien bare reproduserer disse. En del avhengighetsteoretikere mener også at kapitalens mobilitet i en globalisert verden veier opp for de komparative fortrinnene.