google/wiki40b huggingface dataset:
Hortus sanitatis

Hortus sanitatis eller Ortus sanitatis (latin: Helsens urtegård) er et illustrert naturhistoriske verk fra middelalderen, antagelig forfattet en en lege, Johann Wonnecke von Kaub.

Historie

Hortus sanitatis kom først i en tysk utgave i 1485, deretter utgitt av Jacob Meydenbach i en vesentlig utvidet latinsk utgave i 1491 i Mainz, og den ble senere kjent ved flere nytrykk.
Verket i sin 1491-form med den latinske Herbarius moguntinus (trykk: Peter Schöffer, 1484) og forløperverket Gart der Gesundheit (trykk: Peter Schöffer, 1485 - da hvis man betrakter disse alle som tre og ikke to verker), hører med i den gruppe verker som kalles «Gruppe der Mainzer Kräuterbuch-Inkunabeln.»

Verkets kilder

Hortus sanitatis gjengir kunnskap fra flere kilder. Tekstens kjernestoff kommer fra et kompilat fra før 1477, som antagelig bygger på et manuskript fra 1450, hvori i sin tur støtter seg til 1300-tallsverket Liber pandectarum medicinae omnia medicine simplicia continens av Matthaeus Silvaticus og verket Speculum naturale av Vincens av Beauvais (1200-tallet). Den avsluttende uroskopiske teksten i Hortus sanitatis er tatt fra den akademiske uroskopiske arbeide foretatt og publisert av forfatterne Zacharias de Feltris og Bartholomäus von Montagna (Bartolomeo Montagna, død 1460, var medisinprofessor i Bologna og Padova.

Illustrasjoner

Tresnittene som illusterer verket er stiliseringer, men oftest lett kjennelige, og mange ble gjenbrukt i andre verker. I tillegg til gjengivelsene av simplicia, er det bilder som viser hvordan de benyttes av mennesker, og fremstillinger hvori figurene er hensatt sammen med subjekter i deres egne naturlige omgivelser (som stående ved en elv, med fisker og havfruer). Mange av tresnittene ble fargelagte, noe som ikke var så alminnelig i datiden.
Fort Hinderdam

Fortet idag

På fortet overvintrer tre ulike flaggermusarter: skjeggflaggermus (Myotis mystacinus), brunlangøre (Plecotus auritus) og vannflaggermus (Myotis daubentonii). Planter som Jonsok-klosterklokken (Leucojum aestivum) finnes på øyen, og isfuglen  (Alcedo atthis) hekker her. Fortruinen er ikke tilgjengelig.
Vannlinjeruten passerer forbi dette fortet.
Louis Couperin

Liv

Faren, Charles Couperin, sieur de Crouilly, var en mindre godseier som var deltidsorganist i den lokale kirka.
Rundt 1650 skal Louis Couperin ha vært en dyktig cembalist og gambist som allerede var begynt å skrive musikk, men han var uten kontakter blant tidens betydningsfulle musikere. Ifølge Titon du Tillets (i Le Parnasse François) gjorde Louis Couperin en hurtig karriere i 1650–1651 etter at han og to brødre spilte enkelte av Louis' komposisjoner på navnedagsfesten til den berømte cembalisten, fiolinisten og komponisten Jacques Champion de Chambonnières. Imponert over Louis' talent overtalte Chambonnières ham til å flytte til Paris der han ble Couperins lærer. 
I 1653 ble Louis Couperin organist i St-Gervais-kirka i Paris. Dermed innledet han en 174 år lang periode da familien Couperins hadde kontroll over denne posten. 
Louis Couperin behersket også cembalo og gambe, og gikk inn i kammermusikkensemblet til Ludvig XIV av Frankrike.

Musikk

Couperins karriere varte bare rundt ti år og han fikk ikke publisert noe av det han skrev, men 200 av stykkene hans er bevart i form av håndskrifter.
De fleste cembalostykkene er suitesatser, hovedsakelig couranter, sarabander, allemander og giguer. Stykkene er mer komplekse og varierte enn Chambonnières verk. De mest bemerkelsesverdige og individuelle av Couperins cembalokomposisjoner er likevel chaconnene, passacagliaene og Préludes non mesurés («Preludier uten taktstreker»). Sistnevnte er skrevet i en egen notasjon med bare helnoter, arrangert i grupper knyttet sammen ved hjelp av buer. Disse stykkene røper innflytelse fra Johann Jakob Frobergers frie allemander og programmatiske stykker; i noen låner Couperin korte passasjer fra Frobergers toccataer.
Fram til 1900-tallet var det bare kjent noen få orgelverk av Couperin, men et fullstendig manuskript oppdaget i England av Guy Oldham viser at han var en av mestrene innen den fransk orgelskolen på 1600-tallet.
Nordås

Historie

Nordås var opprinnelig en del av godset til Vincens Lunge. Fra 1680 tilhørte Nordås landkommisær Hans Christophersen Hjort (1630–1691). I tiden mellom 1680-1696-1700 tilhørte eiendommen Daniel Volpmann. I 1733 kjøpte overvraker (kontrollør) Jørgen Reimers i Bergen Nordås. Han hadde stor interesse for gården og la grunnlaget for at Nordås, frem til 1836, fremsto som en slags herregård med hage og parkanlegg. Hovedhuset lå syd for Skansen med utsikt utover Nordåsvannet. Bygningen er nå revet, men det var opprinnelig trolig et enetasjes hus med halvvam, rund 7 meter bredt og 25 meter langt. Reimers fikk på sin tid skogen fredet, slik at den ikke skulle forsvinne til bl.a brensel. Ole Steen Rasch overtok lystgården i 1757. Sønn av Jørgen Reimers, Bastian Reimers, kjøpte eiendommen i 1765. Syv år senere overtok brødrene Wollert og Danckert Danckertsen Krohn gården. De brukte den som overnattingsted på ferden mot Stend hovedgård. Siste eier før bøndene overtok eiendommen i 1836 var konsul Michael Krohn (forretningsmann). Den ene delen av hovedhuset ble revet på slutten av 1880-tallet og den andre delen i 1930-årene. `
På Nordås har det vært solgt parseller til bolighus siden 1920-30-årene. Folketallet i området har økt sterkt de siste tretti årene, og strøket har fått egen barneskole, barnehager og handelssentre. Avdeling for fysikalsk medisin og rehabilitering Post 2, Nordås, tidligere Nordåstunet, ligger sentralt i området. Ved det gamle veikrysset Nordåsveien-Fanaveien-Steinsviksveien er det kommet en moderne rundkjøring. Det går firefeltsvei sør/nord til Bergen lufthavn, Flesland og Bergen sentrum.

Gårdsdrift

Fra gammelt av var dette jordbruksland med tradisjonell gårdsdrift. Nordås og Sørås var opprinnelig én gård, Ås, og sammen med Skjold regnes disse som de eldste etablerte bosettingsplassene. Det er forhold som tyder på at de kan være fra folkevandringstiden (ca. 400-570 e.Kr.).

Badestrender

Den mest populære badestranden er Breiviken, som ligger nedenfor Nordåstræet og Rotvollen. Like bortenfor holder Bergens Roklub til.

Dyreliv

Det observeres fortsatt fra tid til annen ville dyr i skogene på Nordås, blant andre rødrev, ekorn og mink. I Nordåsvannet lever det både ørret, laks og andre fisker.
Færøyske frimerker 1981

Færøyske frimerker 1981. Det ble utgitt i alt elleve frimerker av Postverk Føroya i 1981. Det var sjuende året som Færøyene utga egne frimerker. I 1981 var det tre utgivelser, 2. mars en serie med fire merker med motiv fra Gamle Tórshavn, 1. juni to Europa/CEPT-merker med folkedans og 19. oktober kom en serie med fem merker med motiv av historiske skrifter. De to første utgivelsene var gravert av Czesław Słania og den siste av M Müller.

Gamle Tórshavn

Motivene fra gamle Tórshavn er tegnet av Ingálvur av Reyni
Lensmannssteinen

Lensmannssteinen ved porten inn til Voss kirke er en firkantet stein på ca. 60 x 58 cm som stikker 33 cm opp fra asfalten. Steinen er et minne fra den tid da lensmannen hadde ansvar for å formidle informasjon fra sentrale myndigheter og å opplyse om viktige lokale forordninger. Steinen fungerte som et podium hvor kunngjøringene kunne ropes ut etter søndagsgudstjenesten. Fram til 1920 var denne ordningen en institusjonalisert del av offentlig informasjonsvirksomhet. I forbindelse med kulturminneåret 2009 ble lensmannssteinen fredet av Riksantikvaren 11. september 2009.
Phidira araucariae

Utseende

En middelsstor, brun påfuglspinner uten øyeflekker på vingene. Som vanlig hos påfuglspinnere er hunnen en del større og kraftigere enn hannen, men det er ikke noen markert forskjell i farge mellom kjønnene. Forvingene er avlange, rødbrune til nøttebrune på farge, med litt mørkere felt langs for- og bakkantene, disse er avgrenset av tynne, hvite streker. Vingens ytterkant er litt lysere. Bakvingen har en diffus, mørk flekk men er ellers uten tegninger.

Levevis

Den lever i skog.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Brasil (Santa Catarina).
Sorrig og glæde de vandre til hobe

Sorrig og Glæde de vandre til Hobe eller opprinnelig Hver har sin Skæbne er en salme av den danske biskopen og dikteren Thomas Kingo som i moderne norsk oversettelse har fått navnet Sorgen og gleden de vandrer til hope. Salmen handler om kontrastene i livet; sorgen og gleden som vandrer sammen, opplevelsen av motgang og medgang, lykke og ulykke gjennom livet. Den er skrevet i 1681 og tonesatt med en visemelodi (sarabande) fra ca 1670. Salmen inngår i Danmarks kulturkanon.

Tekst

Sorrig og glæde de vandre til hobe,

lykke, ulykke de gange på rad,

medgang og modgang hinanden tilråbe,

solskin og skyer de følges og ad.

Jorderigs guld

er prægtig muld,

Himlen er ene af salighed fuld.

Kroner og scepter i demantspil lege,

leg er dog ikke den kongelig dragt.

Tusinde byrder i kronerne veje,

tusindfold omhu i scepterets magt.

Kongernes bo

er skøn uro,

Himlen alene gør salig og fro.

Alle ting har sin foranderlig lykke,

alle kan finde sin sorrig i barm.

Tit er et bryst under dyrebart smykke

opfyldt af sorrig og hemmelig harm.

Alle har sit,

stort eller lidt,

Himlen alene for sorgen er kvit.

Vælde og visdom og timelig ære,

styrke og ungdom i blomstrende år

højt over andre kan hovedet bære,

falder dog af og i tiden forgår.

Alle ting må

enden opnå,

Himmelens salighed ene skal stå.

Dejligste roser har stindeste torne,

skønneste blomster sin tærende gift,

under en rosenkind hjertet kan forne

for dog at skæbnen så sælsom er skift!

I våde-vand

flyder vort land,

Himlen har ene lyksaligheds stand.

Angest skal avle en varende glæde,

kvide skal vinde sin tot ud af ten.

Armod skal prydes i rigeste klæde,

svaghed skal rejses på sundeste ben.

Avind skal stå

fængslet i vrå,

Himlen kan ene alt dette formå.

Lad da min lod og min lykke kun falde,

hvordan min Gud og min Herre han vil,

lad ikkun avind udøse sin galde,

lad kun og verden fulddrive sit spil!

Sorrig skal dø,

lystigheds frø

blomstre på Himle-lyksaligheds ø!
Dirini

Utseende

Middelsstore til store (vingespenn 45 – 90 mm), vanligvis mørkebrune sommerfugler med store, avrundede vinger. Langs kanten av vingene har de ofte flere øyeflekker som gjerne er kantet med oransje. En særlig oppsiktsvekkende art er den store Aeropetes tullbaghi, som har et bredt, oransje tverrbånd som går over både for- og bakvingene, utenfor dette en rekke av oransje flekker på forvingene og tre blå flekker med hvit kjerne på bakvingene.

Levevis

Larvene lever på enfrøbladete planter, først og fremst gress. Aeropetes tulbaghia (kalt "Table mountain beauty") lever på gressenger i høylandet. Den skiller seg fra de fleste ringvinger ved å være en rask og kraftfull flyger som gjerne besøker røde blomster. Den er trolig en viktig pollinator for orkidéen Disa uniflora. Paralethe dendrophilus er derimot en skogsart som helst holder seg i fuktige, tempererte skoger. Slektene Dingana, Dira, Tarsocera og Torynesis er alle middelsstore og ser ganske like ut. De lever på gressmarker, særlig i fjellene.
Salten Idrettskrets

Salten Idrettskrets er et tidligere organisasjonsledd i Norges Idrettsforbund.
Salten Idrettskrets ble stiftet i 1945.
Helgeland Idrettskrets, Salten Idrettskrets, Lofoten og Vesterålen Idrettskrets og deler av Ofoten og Sør-Troms Idrettskrets ble slått sammen til Nordland Idrettskrets 1. juli 1971.
Saltnes (Saltdal)

Saltnes er en bygd og en grunnkrets i delområdet Nedre Saltdal i Saltdal kommune i Salten i Nordland. Bygda befinner seg øst for Rognan.
Navnet Saltnes ble godkjent av Kartverket den 1. oktober 1979.
Mesiphiastus

Utseende

Middelsstore, avlange, ensfarget brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum er avrundet rektangulært uten tenner på sidene, dekkvingene noe avsmalnende bakover.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Artene lever i Australia og på Ny-Guinea.
Mudi

Opprinnelse og alder

Mudi (lat. Canis ovilis fenyesi) er trolig en krysning mellom puli og en eller flere lokale spisshundraser, men dette er ikke stadfestet. Rasen skal ha blitt «oppdaget» mot slutten av 1800-tallet av Dr. Dezsö Fényes, som var museumsdirektør (ref. det latinske navnet), men noen hevder den har røtter tilbake til 1200-tallet. Det siste har ikke latt seg verifisere.
FCI anerkjente den som en egen rase i 1936, men fortsatt er størsteparten av disse hundene å finne uten stamtavle eller registreringsbevis ute på den ungarske landsbygden. Stamboken er fortsatt åpen (2006), og hunder «fra landet» kan tas til bedømming og registreres i et B-register, dersom de tilfredsstiller rasestandarden. Uten dette registeret hadde avlsgrunnlaget kanskje blitt for dårlig til å opprettholde rasen, så det er ingen enkel oppgave å være oppdretter av mudi.
Til Norge kom rasen først i 1996. Interessen for denne hunden er stigende, spesielt blant hundesport og brukshundinteresserte.

Utseende, anatomi og fysikk

Mudi er en forholdsvis liten gjeterhund med en karakteristisk bølgete pels og en rektangulær kropp. Ideal høyde er 43–45 cm for hanner og 40-42 for tisper, mens vekten ligger på ca. 8–13 kg. Flesteparten er sorte. De kan imidlertid også være hvite, brune, gyldne, askegrå eller blue merle. Hvit brystflekk og hvitt på labbene er godtatt. Hodet er langstrakt og skallen lett hvelvet med et smalnende snuteparti. Ørene er trekantede og stående. Du får den både med og uten hale, men stumphale er sjeldent. Sporer på bakbeina er uønsket.

Bruksområde

Mudiens viktigste oppgave har vært å vokte og gjete bufe som en drivende gjeterhund. Den er også en god vakthund for hus og eiendom, skadedyrbekjemper og jaktkamerat på storviltjakt. Jaktegenskapene kan den ha arvet fra spisshundene. Den har dessuten en rekke andre flotte egenskaper som brukshund, f.eks. innen agility og lydighet. Den er også en god familiehund, selv om den passer best for svært aktive mennesker.

Lynne og væremåte

Mudi er ingen hund for nybegynnere. Den er en energisk, robust og gjerne svært livlig hund. Den passer derfor best for aktive friluftsmennensker som vet å gi den oppgaver i livet, herunder både fysiske og mentale oppgaver. Mudien knytter seg ofte til en person, gjerne den som gjør noe meningsfylt med hunden. Den trenger en bestemt, konsekvent og varsom leder, men absolutt ingen hårdhent behandling (dressur). For den rette personen (familien) blir den gjerne en «drømmehund». Den kan være litt reservert overfor fremmede. Det er viktig med tidlig og rikelig sosialisering.

Annet

Rasen må sies å være uvanlig også i hjemlandet. Noen tilfeller av HD, AA, patella luxasjon og følsomme mager er registrert. Pelsstellet er minimalt. Hverken søle eller bøss fester seg lett til denne pelsen. Normal gjennombørsting nå og da, litt oftere når de røyter.
20. motoriserte infanteribrigade

20. motoriserte infanteribrigade (russisk:20-я отдельная гвардейская мотострелковая бригада) FPN 22220 er forlagt til Volgograd som del av 8. kombinerte armé.

Historie

20. motoriserte infanteribrigade var tidligere (før 2009) 20. motoriserte infanteridivisjon.
5. etappe i Tour de France 2009

Sammendrag

Et seksmannsbrudd med Thomas Voeckler, Anthony Geslin, Jawheni Hutarovitsj, Mikhail Ignatjev, Albert Timmer og Marcin Sapa fikk på det meste et forspang på nesten ni minutter. Feltet med spurtlagene i spissen forsøkte å kjøre inn bruddet, men klarte det ikke. Thomas Voeckler   stakk fra sine bruddkamerater, og klarte å holde unna for hovedfeltet med syv sekunder.
Tyrkias regioner

Tyrkia er delt inn i sju regioner (tyrkisk Bölge) og 21 underregioner (tyrkisk Bölüm), som blei definert på den første geografikongressen i Tyrkia i 1941. Regionene er delt inn av geografiske, demografiske og økonomiske årsaker, og har ikke administrative funksjoner.
Vektløfting under Panamerikanske leker 1987

Vektløfting under Panamerikanske leker 1987. Vektløfting var med som en av flere sporter i de tiende Panamerikanske leker som ble arrangert i Indianapolis i USA i perioden 8. til 23. august 1987. Det var tiende gangen som Vektløfting var med i de Panamerikanske leker. Det ble konkurrert i ti vektklasser, kun for menn. Cuba ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran USA med to.
Relativsetning

En relativsetning er en underordna setning som modifiserer en nominalfrase. For eksempel, i setninga Mannen som var der, er nominalfrasa mannen modifisert av relativsetninga som var der.
I mange språk innledes relativsetninger med et relativt pronomen. Det vanligste relative pronomenet på norsk er som. Det fins imidlertid en rekke andre måter å danne relativsetninger på i verdens språk.
Hongkongbørsen

Hongkongbørsen (tradisjonell kinesisk: 香港交易所, eller 港交所, engelsk: Hong Kong Stock Exchange, HKEX) er en børs i Hongkong. Børsen er den tredje største i Asia, etter Tokyobørsen og Shanghaibørsen. Den ble grunnlagt i 1891 og eies av Hong Kong Exchanges and Clearing.
Svømming under Asialekene 1970

Svømming under Asialekene 1970. Svømming var en av flere sporter under de sjette Asialekene som ble arrangert i Bangkok i Thailand. Svømmekonkurransene ble avviklet i perioden 12. til 16. desember 1970. Det var 24 øvelser, fjorten for menn og ti for damer. Japan ble beste nasjon med tjueto gullmedaljer foran Sør-Korea med en.
Romerike historielag

Romerike Historielag ble stiftet 1. august 1920, og er en paraply-organisasjon for de 17 lokale historielagene på Romerike.
Romerike Historielag er medlem av Landslaget for lokalhistorie og spiller en aktiv rolle i Akershus Kulturvernråd og i styret i Akershusmuseet. Romerike Historielag har sitt senter i eget hus: den fredede sidebygningen på Skedsmo prestegård. Her er bibliotek med bl a lokallitteratur og mikrofilm med Romerikes kirkebøker og folketellinger. Aktiviteten er stor rundt leseapparatene
Laget utgir egen årbok og medlemsblad som sendes til medlemmene 4 ganger i året.

Lokallagene tilsluttet Romerike historielag

Nittedal historielag – stiftet 1953

Raumnes historielag

Ullensaker historielag

Hurdal historielag

Nannestad historielag – stiftet 1954

Lørenskog historielag – stiftet 1954

Skedsmo historielag

Høland historielag
Enebakk historielag – stiftet 1955

Aurskog historielag
Eidsvoll historielag

Fet historielag

– stiftet 1953 Gjerdrum historielag

Hurdal historielag

Blaker og sørum historielag – stiftet 1970

Lillestrøm historielag

Rælingen historielag

Setskog historielag
Johann Adam Birkenstock

Liv

Johann Adam Birkenstock fikk sin første musikalske utdanning av Ruggiero Fedeli (1655–1722). Hertug Karl I av Hessen-Kassel oppdaget i 1706 Birkenstocks talent, og sendte ham på et års videreutdanning hos Jean-Baptiste Volumier (1670–1728), en fransk fiolinist ved det kongelige kapell i Dresden. Deretter fikk han fiolinundervisning av Carlo Fiorelli i Bayreuth og av François Duval i Paris, en av franskekongens «fjorten fioliner».
I 1709 ble Birkenstock ansatt ved hoffkapellet i Kassel. I 1721 ble han orkesterets solofiolinist. De neste årene reiste han rundt i Tyskland, Frankrike og Nederland. Han fikk sine første verk publisert av forlaget Le Cène i Amsterdam 1722. Etter at hertugen av Kassel døde i 1730, ble han hoffkapellmester hos storhertugen av Sachsen-Weimar-Eisenach, men døde bare tre år senere.
Tiberios III

Bakgrunn

Tiberios var en germansk sjøoffiser fra regionen Pamfylia og het opprinnelig Apsimaros (Αψίμαρος). Han deltok i angrepet på Kartago i 698 der den østromerske flåten skulle forsøke å gjenerobre byen som var falt i hendene på araberne. Angrepet var ledet av den romerske hærfører Johannes Patrisieren, men de mislyktes og måtte flykte tilbake til Kreta. Der gjorde soldatene mytteri og drepte hærføreren. De valgte Apsimaros til leder og under hans ledelse – han skiftet nå navn til Tiberios – dro flåten tilbake til Konstantinopel. De fikk der støtte i sin misnøye med keiser Leontios og offiserene åpnet portene for mytteristene og hyllet Tiberios som ny keiser.

Keiser

Som keiser anså han de romerske provinsene i Afrika for tapte og konsentrerte seg om militær ekspansjon østover og klarte blant annet å erobre Armenia.
I 704 klarte den tidligere keiser Justinian II å unnslippe fra sitt eksil på Krim. Han allierte seg med kazarenes overhode, khagan Busir Glavan og giftet seg med hans søster. Han samlet en styrke og dro deretter til den bulgarske keiser Tervel hvor han fikk støtte, og med en bulgarsk og slavisk hær på 15.000 mann dro mot Konstantinopel. Han klarte i første omgang ikke å innta byen, men ved list fikk han sendt noen av sine tropper inn i byen som åpnet portene for ham og han kunne overta keisermakten for andre gang.
Tiberios prøvde å flykte, men ble tatt til fange av Justinian II. Den 15. februar 706 ble begge de tidligere opprørskeiserne Leontios II og Tiberios III ført til hippodromen i Konstantinopel hvor de ble stilt for retten, dømt og henrettet.
Dana Cup

Dana Cup er Danmarks største internasjonale fotballturnering for barn og ungdom. Turneringen arrangeres årlig i Hjørring, den siste uken i juli, og er blitt avholdt siden 1982. I 2007 ble det feiret 25-årsjubileum. Det er mer en 1000 lag som deltar.
IJsselmeer

IJsselmeer  er en kunstig innsjø på grensen mellom provinsene Noord-Holland, Friesland og Flevoland nordvest i Nederland. Den kan sees som en del av Zuiderzeewerken, et prosjekt på linje med Deltaprosjektet, ble til i 1932, da Afsluitdijk ble ferdigstilt og delte Zuiderzee i to.
Innsjøen har en overflate på 1 100 km² og er dermed Vest-Europas største. IJsselmeer er på sitt dypeste utenfor Urk, med en dybde på 5,5 m under NAP. Elven IJssel, som munner ut i innsjøen via Ketelmeer, ga den dens navn. Frem til 1976, da diket mellom Enkhuizen og Lelystad ble sluttført, var Markermeer en del av IJsselmeer.

Geografi

IJsselmeer avgrenses av Afsluitdijk, Frieslands kyst fra Makkum til Lemmer, Noordoostpolders vestdike, Ketelbrug, Østlig Flevolands nordvestdike, Houtribslusene, diket mellom Lelystad og Enkhuizen og den Noord-Hollandske kysten mellom Enkhuizen og Den Oever ved Afsluitdijk. Det som var Flevomeer er ikke lenger en del av IJsselmeer på grunn av tørrlegging av land (nederlandsk: inpoldering eller droogmakerij).
Hammerfestkommunen

Hammerfestkommunen var arbeiderne i Hammerfest sin organisasjon under storstreiken i 1921. Betegnelsen var ikke i bruk i samtiden, men har kommet til i ettertid. Fra 9. mai til 30. mai kontrollerte arbeiderne større deler av Hammerfest by.
Helmut Wolff

Liv

Wolff var sønn av byprest og senator Johann Woff. I første verdenskrig deltok han som reserveoffiser i Kaiserjäger-regimentet. Deretter studerte han odontologi i Cluj-Napoca, Berlin, Kiel og Graz, og tok en doktorgrad. Fra 1923 til 1935 praktiserte han i Bistrița, og fra 1935 i Sibiu.

Wolff bekjente seg offentlig til nasjonalsosialismen og til førerprinsippet. Til å begynne med tilhørte han «Klingsorkreis», ledet av Heinrich Zillich, men senere gikk han over til «Erneuerungsbewegung», ledet av Fritz Fabritius.
Den 5. mars 1935 ble han valgt til leder av Deutsch-sächsischer Nösner-Kreisausschuss i Bistrița. Den 7. juni 1935 ble han valg til Deutsch-sächsischer Volksratspräsident og assisterende landkirkekurator av den evangeliske kirken i Romania.
Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle

Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle deles ut av Filmmedarbejderforeningen i Danmark og ble innstiftet i 1948. Komitéen, som foretar tildelinger, kan velge å ikke dele ut prisen, hvis den ikke finner noen verdige kandidater.
Mythimna

Utseende

Middelsstore (vingespenn 29 – 44 mm for de norske artene), kraftige nattfly, mer eller mindre brungule på farge. De er en ganske enhetlig gruppe, forvingene er grågule, brungule eller lyst rødbrune på farge, ofte uten tydelige tegninger. Hos mange arter er forvingens årer tydelig lysere enn resten av vingen. Bakvingene er hvit eller grå. Larvene er grå eller brunlige.

Levevis

Disse artene kan påtreffes i mange ulike miljøer. Med få unntak lever larvene på ulike slags gras (Poaceae), de oppholder seg gjerne inne i stråene om dagen. De voksne sommerfuglene flyr om natten. Noen arter kan vandre lange avstander.

Utbredelse

Denne slekten finnes på alle kontinenter bortsett fra Antarktis.