google/wiki40b huggingface dataset:
Sidney Street-beleiringen

Sidney Street-beleiringen, også kjent som Stepney-slaget, var et kjent sammenstøt mellom anarkister og politiet i Londons East End i 1911. Beleiringen endte med at de fleste av anarkistene ble drept i en skuddveksling. Hendelsen utløste en stor politisk krangel omkring daværende innenriksminister og senere statsminister Winston Churchills håndtering av saken.

Houndsditch-mordene

Det hele begynte da en liten gjeng latviske anarkister ledet av Peter Piaktow (også kjent som Peter the Painter) i desember 1910 la en plan om å rane en juvelerbutikk på Houndsditch ved å grave seg gjennom veggen fra nabohuset. Den 16. desember hørte noen hamringen, og varslet City of London Police. Noen ubevæpnede konstabler kom til stedet, og en av dem ble skutt ned og drept med en gang. I gatekampen som da brøt ut ble to konstabler til drept. Dette er kjent som Houndsditch-mordene. De fleste av gjengmedlemmene stakk av, men deres tidligere leder George Gardstein hadde blitt dødelig såret av et skudd fra en av anarkistene. Etter en intens leteaksjon ble flere av den funnet, men lederen og noen til var fortsatt på frifot.

Beleiringen

Den 2. januar 1911 fortalte en tyster politiet at to eller tre medlemmer av gjengen skjulte seg i Sidney Street 100. Han mente at Peter the Painter muligens var blant dem. Sidney Street ligger i Stepney, innenfor Metropolitan Police Services område. Politiet fryktet at de ettersøkte skulle flykte, og at de ville yte voldsom motstand ved forsøk på å arrestere dem. Den 3. januar sperret 200 konstabler av området, og ved daggry var beleiringen et faktum. 
De beleirede var i et kraftig mindretall, men hadde bedre våpen og mye ammunisjon. Tower of London ble kontaktet for å få forsterkninger fra garnisonen der, og inneriksminister Churchill kom til stedet for å bevitne det hele selv. Han kalte inn Scots Guards i full stridsmundur. 
Etter seks timer brøt det ut brann i huset. Da brannvesenet kom nektet Churchill dem adgang til bygningen. Politiet stod klare med våpen rettet mot hoveddøren, klare til å ta imot de ettersøkte mennene når de ble nødt til å flykte fra flammene. Døren åpnet seg aldri, og etter at brannen var slukket fant man levningene av to gjengmedlemmer, Fritz Svaars og William Sokolow. Peter the Painter ble ikke funnet.

Etterspill

Fem personer ble senere stilt for retten, anklaget for å være medlemmer av gjengen. Alle ble frikjent. En av dem var Yakov Peters (også kjent som Jacob Peters og Jan Peters), som senere vendte hjem til Latvia, og som etter den russiske oktoberrevolusjonen ble visesjef for Tsjekaen, en forløper til NKVD og KGB. 
Churchills rolle var svært kontroversiell. Mange, inkludert tidligere statsminister Arthur Balfour, anklaget ham for å ha handlet galt. Et kjent foto fra hendelsen viser Churchcill som kikker rundt et hjørne for å se hva som skjer. Balfour stilte spørsmålet «Han [Churchill] og en fotograf risikerte begge verdifulle liv. Jeg forstår hva fotografen gjorde, men hva holdt The Right Honorable gentleman på med?»
Politiet så under skuddvekslingene at deres Webley-revolvere ikke var gode nok, og byttet til halvautomatiske pistoler fra samme produsent.
Brynäs IF

Brynäs IF er en svensk ishockeyklubb. Klubben ble startet 12. mai 1912. De første årene hadde klubben idrettene fotball, friidrett, svømming, vannpolo og bandy. Bandyseksjonen ble lagt ned av økonomiske årsaker, og i stedet kom ishockey på programmet i 1939. Treneren er den tidligere norske landslagstreneren Leif Boork. Han hentet nordmennene Lars Erik Spets og Mads Hansen til klubben.
Sikkerhetspolitikk

Sikkerhetspolitikk er et begrep som brukes om forholdsregler og tiltak som en stat kan bruke for å hindre politisk og militært press som kan true nasjonens suverenitet og handelsfrihet.
Norsk sikkerhetspolitikk går ut på å opprettholde et sterkt nok forsvar gjennom NATO, å bidra med å løse interessekonflikter og minske politisk spenning mellom stater.
Regjeringen Brigitte Bierlein

Brigitte Bierleins regjering ble utnevnt som Østerrikes regjering 3. juni 2019. Brigitte Bierlein var leder av Østerrikes høyesterett da hun 30. mai 2019 fikk i oppdrag av president Alexander Van der Bellen å danne en ny regjering. Sebastian Kurz regjering hadde måttet gå av etter et mistillitsvotum i Nasjonalrådet. Kurz' regjering ble avløst av en midlertidig regjering ledet av Hartwig Löger. De avgåtte ministrene fra FPÖ ble erstattet av fagfolk uten partitilknytning. 
Bierleins regjering atskilte seg ved utnevnelsen fra Østerrikes tidligere regjeringer, ved at den besto av utelukkende partiløse fagfolk. Regjeringen ble tilsatt i påvente av valget i Østerrike i september 2019.  
President Van der Bellen uttalte da Bierlein fikk oppdraget at han hadde søkt en kansler som hadde stor kunnskap og som kunne anvende grunnloven på en omhyggelig måte. Regjeringen ville ikke fremme store lovforslag. Regjeringen ble kalt en «overgangsregjering» («Übergangsregierung») men ikke uttrykkelig «forretningsministerium» («Geschäftsführende Regierung»). Et forretningsministerium kjennetegnes blant annet ved at regjeringen har tapt et valg og at den sitter i påvente av at parlamentet oppnevner en ny regjering.

Bakgrunn

Østerrikes president Alexander Van der Bellen kunngjorde på en pressekonferanse 30. mai 2019 at han hadde gitt Bierlein i oppdrag å etablere en ny regjering i Østerrike. Presidenten kalte regjeringen en «tillitsregjering» («Vertrauensregierung») som var ventet å sitte til valget i Østerrike i september 2019. Valget som ble utlyst som nyvalg kom etter at regjeringen til Sebastian Kurz ble kastet ved et mistillitsvotum. På det tidspunkt hadde allerede regjeringsmedlemmene fra SPÖ fratrådt. Det første ledd i hendelsesrekken var likevel at daværende visekansler Heinz-Christian Strache måtte gå av etter den såkalte Ibiza-affæren. Strache hadde gått i en videofelle der han lovet bort offentlige oppdrag mot pengestøtte til sitt parti foran valgkampen i 2017.
President Van der Bellen hadde på forhånd fått tilslutning til Bierlein som kansler fra partilederne Norbert Hofer (FPÖ), Pamela Rendi-Wagner (SPÖ) og Sebastian Kurz (ÖVP).
Security-Enhanced Linux

Deaktivering

SELinux kan deaktiveres, ved å redigere konfigurasjonsfilen /etc/selinux/config og sette SELINUX-parameteren til 0. Alternativt kan oppstartsparameteren endres. Dersom variabelen CONFIG_SELINUX_BOOTPARAM er satt i Linuxkjernen, kan Linux startes opp med SELinux deaktivert, ved å bruke selinux=0 som oppstartsparameter. Her er et eksempel i Linuxdistribusjonen Gentoo:
 default 0
 timeout 3

 title Gentoo med SELinux deaktivert
 root (hd0,0)
 kernel /kernel root=/dev/md3 real_rootflags=data=journal selinux=0 dolvm domdadm rootfstype=ext4 devtmpfs.mount=0
 initrd /initramfs
Ordrenekt

Ordrenekt eller insubordinasjon er en handling hvor en person innenfor et hierarki med vitende og vilje motsetter seg ordre fra overordnet. Nektelse av en ulovlig eller uetisk ordre er ikke ordrenekt, ei heller en ordre som ikke er innenfor rammer for autoritet for vedkommende som gir ordren. I en hierarkisk organisasjon som er avhengig av at personer innenfor hierarkiet utfører ordre er ordrenekt vanligvis forbundet med ulike former for straff.
Megistoplia

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Kormaks saga

Kormáks saga (norrønt Kormáks saga) er en islendingesaga fra 1200-tallet. Historien foregår i Norge, på Island og i Irland ca år 950-970 og handler om skalden Kormak (Kormákr Ogmundarson) og hans ulykkelige kjærlighet til Steingerd Torkelsdatter.
Kormak er etter alt å dømme en historisk person, og et av hans kvad gjengis også i Den yngre Edda, men kjærlighetshistorien i sagaen er skapt etter mønster av fransk høvisk kjærlighetsdiktning; «the more widely held view is that the verses are genuinely old, that their attribution to Kormákr is correct, and that the saga narrative was created from the substance of these verse» og «consensus holds that the prose connecting the verses in Kormáks saga represents not a 'deep' tradition but merely a perfunctory attempt to link the verses».
Kormák elsker Steingerd, men forholdet blir misbilliget av hennes foreldre. Kormak blir oppsøkt av to menn som Steingerds far har leid for å drepe ham. Kormak slår dem i hjel, og Steingerds mor, som er trollkyndig, utsteder en forbannelse mot ham, slik at han går glipp av sitt eget bryllup. Steingerd gifter seg med enkemannen Berse. Kormák reiser med kong Harald Gråfell i viking til Irland. På en senere reise til Skottland dør han i strid med et troll.
Den største delen av sagaen består av Kormaks dikt til Steingerd, og handlingen er lagt rundt kvadene. Forholdet mellom Steingerd og Kormak utspiller seg gjennom sagaen i en veksling av tiltrekning og avvisning; «Sagaen handler om helten der elsker voldsomt, med viger tilbake foran besiddelsen». I motsetning til mange andre sagaer har kjærlighet og ære få sosiale konsekvenser i denne sagaen. Drap eller vanære blir ikke hevnet, og «konflikten i sagaen sætter med andre ord ingen lavine i gang […] Dramaet koncentreres helt og holdent i Kormak».
Sagaen regnes sammen med Gunnlaug Ormstunges saga, Hallfred Vandrådeskalds saga og Bjørn Hitdølakjempes saga til en gruppe sagaer som kalles «skaldesagaer»: de har en skald som hovedperson, og har en kjærlighetsintrige. Det er enighet om at den episke sagarammen rundt kvadene må dateres til 1200-tallet, men det er uenighet om dateringen av kvadene. Peter Hallberg «declared that Kormákr’s poetry is a unique witness to Scandinavian love in the tenth century», mens Bjarni Einarsson mener at «kærlighedsversenes gennomgående tema – en mands elskovsklage – tyder på at de ikke kan være ældre end og uafhængige af den franske kærlighedsdigtning, som omkr. 1200 var herskende mode». Einarsson mener også at diktene og prosateksten danner en kunstnerisk enhet av høy kvalitet.
Sagaen finnes i håndskriftet Möðruvallabók. Den har vært en særlig inspirasjonskilde for den noe yngre Sagaen om Hallfred Vandrådeskald. Sagaen er oversatt til bokmål/riksmål av Sigrid Undset i 1923, og til nynorsk av Eigil Lehmann i 1984, begge med tittelen Kormaks saga. Undsets oversettelse er gjenutgitt flere ganger.
Seleucosorus

Utseende

En middelsstor, bredt oval, blankt svart skarabide. Oversiden er svært tett og kraftig punktert, uten påfallende hår. Hodet er rektangulært, avrundet foran, fasettøynene ganske små. Pronotum er avrundet trapesformet sett ovenfra, dekkvingene nærmest eggformede uten punktrader. Beina er middels lange, mørkt rødbrune, for-leggene med tre tenner.

Levevis

Lite er kjent om hybosoridenes biologi. De voksne billene flyr om natten og kommer gjerne til lys. I alle fall noen arter kan finnes på relativt ferske kadavere, eller møkk.

Utbredelse

Arten er kjent fra Tyrkia og Syria.
Fjodor Tolbukhin

Bakgrunn

Tolbukhin ble født inn i en bondefamilie i provinsen Jaroslavl, nordøst for Moskva.

Første verdenskrig

Han meldte seg frivillig til Den keiserlige russiske hær i 1914 ved utbruddet av første verdenskrig. Han ble stadig forfremmet, rykket fra mening soldat til kaptein i 1916. Han ble også flere ganger dekorert for sin tapperhet under krigen.

Den røde armé

I august 1918 ble Tolbukhin med i Den røde armé, der han tjenestegjorde som stabssjef i 56. infanteridivisjon. Etter at den russiske borgerkrigen ble avsluttet i 1921 ble Tolbukhin gitt en rekke militære posisjoner. Han gikk også ved Militærakademiet Frunze, der han tok eksamen i 1931. I 1937, etter en rekke stillinger, ble Tolbukhin gitt kommandoen over sin egen divisjon. I 1938 ble han stabssjef i Transkaukasus militærdistrikt.

Andre verdenskrig

Tolbukhin forble i denne posisjonen gjennom åpningsfasen av den tyske Operasjon Barbarossa før han i august 1941 ble gjort til stabssjef ved fronten, og denne stillingen hadde han fram til mars 1942. Fra mai til juli 1942 var han assisterende sjef for Stalingrad. Etter det var han sjef for den 58. hæren fram til mars 1943.
I mai 1944 ble Tolbukhin overført til den tredje ukrainske fronten. I løpet av sommeren, fra juni til oktober 1944, lanserte Tolbukhin den sovjetiske invasjon av Balkan, og var i stand til å erobre det meste av Romania. Den 12. september 1944 ble Tolbukhin forfremmet til marskalk av Sovjetunionen. Etter å ha tatt Romania tok sovjeterne Bulgaria fra Tyskland.

Etterkrigstiden

Etter krigen ble Tolbukhin kommandant for de sovjetiske sør-styrkene som omfattet Balkan-regionen. I januar 1947 ble Tolbukhin gjort til sjef for Transkaukasus militærdistrikt. Denne stillingen hadde han frem til sin død, den 17. oktober 1949.

Ettermæle

Tolbukhin regnes vanligvis som en av de beste sovjetiske generalene fra den andre verdenskrig. Han blir beskrevet som grundig, forsiktig, og ikke altfor ambisiøs slik som enkelte andre av de sovjetiske kommandantene. Tolbukhin var godt respektert av andre sovjetiske militære ledere og også av soldatene han hadde under sin kommando.
Tolbukhin ble tildelt en rekke utmerkelser og medaljer, inkludert den høyeste sovjetiske orden og rang, henholdsvis Seiersordenen og Helt av Sovjetunionen.
Tolbukhin var også en helt for folkene han som hjalp med å frigjøre. I Bulgaria, ble byen Dobritsj omdøpt til Tolbukhin, et navn den hadde frem til kommunismens fall i 1989. Urnen med hans aske ble begravet i Kreml, og det er blitt reist et monument over ham ved hjemstedet Jaroslavl.
En av hovedgatene i Beograd, hovedstaden i Serbia, ble oppkalt etter general Tolbukhin. Den heter Ulica Marsala Tobuhina (Marskalk Tolbukhin-gata). Budapest, hovedstaden i Ungarn, hadde også en av sine gater oppkalt etter Tolbukhin, ettersom han var en av de store sovjetiske kommandantene, også i Ungarn. Flere av gatene som ble oppkalt etter sovjetiske personer ble gitt tilbake sine gamle navn, fra før andre verdenskrig, etter kommunismens fall i 1989.
Krigeren og keiserinnen

Handling

Den tidligere soldaten Bodo redder livet til sykesøsteren Sissi etter en ulykke han selv indirekte forårsaket, men forsvinner etter at hun er bragt til sykehus. Han gjør imidlertid et varig inntrykk på Sissi, som lever et stille liv dedikert til pasientene på sinnssykehuset Birkenhof. Hun forsøker å finne ham, men Bodo, som er fanget mellom en traumatisk fortid og en kriminell fremtid, avviser henne. Først etter et mislykket bankran som Bodo utøver sammen med sin bror og kamerater, treffer de hverandre igjen, for å legge sitt tidligere liv bak seg og starte en ny fremtid.

Om filmen

Den fikk den tyske filmprisen i sølv for beste film, samt publikumsprisen i Tromsø Internasjonale Filmfestival.
Filmen er overveiende innspilt i Tykwers hjemby Wuppertal.
Leibstadt kjernekraftverk

Leibstadt kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i tettstedet Leibstadt ved elvene Rhinen og Aare, i kantonen Aargau ikke langt fra grensa til Tyskland i det nordlige Sveits. Dette er Sveits' største atomkraftverk målt etter produksjonskapasitet. Anlegget eies av energiselskapet Kernkraftwerk Leibstadt AG.
Det ble bygget og godkjent i perioden fra 1972 til 1984. Installert maksimal effekt er 1 220 MW, og årsproduksjonen i 2006 var på om lag 9,37 TWh elektrisk kraft. Anlegget har én reaktor.
The Honda Classic

The Honda Classic er en golfturnering på PGA-touren som arrangeres hvert år i mars i Florida. Turneringen ble opprettet i 1972 som Jackie Gleason's Inverrary Classic, oppkalt etter skuespilleren Jackie Gleason, men har gjennomgått flere navneendringer. Bilprodusenten Honda har vært tittelsponsor siden 1982.
Flere av verdens mest kjente golfspillere har vunnet The Honda Classic, inkludert Jack Nicklaus i 1978 og 1979, men i de senere år har turneringen fått rykte på seg for å slite med å tiltrekke de største navnene. Tiger Woods har aldri deltatt, Ernie Els har holdt seg borte siden 1999 og Phil Mickelson siden 2002. Dette til tross for at premiepotten er like stor som i de fleste andre evenementene på PGA-touren – 5 500 000 dollar i 2005, med en førstepremie på 990 000 dollar. Noe av problemet ligger i plasseringen på turneringskalenderen; den spilles to uker før storturneringen The Players Championship og fire uker før The Masters, en av golfsportens major-turneringer, og ligger klemt mellom to meget populære turneringer, Ford Championship at Doral og Bay Hill Invitational. Mange av toppspillerne tar seg derfor fri i uken da The Honda Classic arrangeres.
Staur

Staur er en rettvokst, tynn trestamme som er kuttet i ca. to meters lengde og spisset i begge ender, ikke over ti cm tykk på det tykkeste. Staur brukes til å sette opp skigard og hesjer. Tidligere ble staur brukt til å tørke kornbånd, og ble da kalt kornstaur eller sneis.
Ask og rogn var de treslag som var mest egnet. Bjørka vokste seg gjerne litt for kroket. Alle gårder hadde et stort lager av hesjestaur, siden treverket hadde begrenset levetid. Lagring der det var tørr plass og enkel atkomst ofte i vedskjul eller under taket i vognskjul eller redskapsbu. Til skigardsstaur brukes gjerne sentvoksende gran.
Uttrykket «å bære staur» brukes om sprikende samarbeid på usikkert grunnlag. Det truer med å gå i oppløsning og krever mye omtanke for å holde ting samlet. Dette er først kjent brukt i det offentlige rom da Per Borten ved sin avgang som statsminister skulle karakterisere tiden han var leder av en koalisjonsregjering.
Ordet staur finner en også i staurhyrning og staurkval, som begge er vanlige navn for spekkhugger. Navnet kommer av hvalens rette, høye, smale ryggfinne.
Phocides

Utseende

Store (vingespenn 50-60 millimeter), smalvingede, kontrastrikt tegnede smygere. Grunnfargen er svartaktig med et blålig eller grønnlig skjær, med lyse flekker som kan være blålige, grønnlige eller oransje. Disse er blant de mest spektakulære smygerne.
Larvene er nakne, trinne og pølseformede, med markert avsatt hodekapsel. På farge er de enten bleke eller mørkt brunlige med gule eller røde tverrbånd – begge former finnes gjerne hos samme art.

Levevis

Larvene lever på ulike busker og trær i myrtefamilien (Myrtaceae), også i Sapindaceae, blant annet dyrket guava (Psidium guajava).

Utbredelse

Artene er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Noen av artene går nord til det sørligste USA.
Pappa tar gull

Handling

Urmaker Laffen fra Eiksmarka er Henki Kolstad, gift med Sølvi Wang som er Pim. Etter et hekseskudd tar han idrettsmerket i gull på ekte, og synes rollen var lettere på teatret. Fordi naboene ler blir barna Synne Skouen, Kjetil Bang-Hansen (den filosoferende sønn på gymnaset) og Torgeir Wathal flaue. Paprika er diplomaten Jon Lennart Mjøen, legen er Carsten Winger, assistert av Kubeinet Carsten Byhring som er fysioterapeut. Ligaen utgjøres ellers av Willie Hoel, Dan Fosse, Arvid Nilssen, Ernst Diesen og Finn Bernhoft i et herlig samspill.

Mottakelse

Etter premieren på Klingenberg og Soria Moria ble det tre stjerner av seks mulige, fra VG som kommenterer blant annet at filmen er «litt plump ... Skouen ikke har maktet å overføre bokens blide tone til det hvite lerret.»
Gillis Bildts regjering

Gillis Bildts regjering var Sveriges regjering mellom 6. februar 1888 og 12. oktober 1889. Regjeringssjef (statsminister) var Gillis Bildt.
Laurentiuskirken i Egersund

Laurentiuskirken eller Lavranskirken var et kongelig kapell i Egersund, som er omtalt i 1308. De kongelige kapellene var grunnlagt av kongen og ble også finansiert av kongemakten.

Kapellets funksjon

Ordningen med kongelige kapeller ble godkjent ved et privilegium fra pave Clemens V for kong Håkon Magnusson 5. februar 1308. Prosten ved Apostelkirken i Bergen skulle være leder for kongens 14 kapeller, grunnlagt og dontert av kongen selv eller hans far kong Magnus Lagabøte, deriblant Laurentiuskirken i Egersund.
Samme dag ga paven Clemens V også avlatsprivilegium for de 14 kongelige kapellene, til å ettergir henholdsvis ett år og hundre dagers pønitens for dem som besøker kapellene på deres festdag og de åtte nærmest følgende dager. Dette ga kapellene et visst økonomisk grunnlag, ved at en kunne selge avlatsbrev.
De kongelige kapellene hadde kapellaner, En regner med at prestene var skrivekyndige, sto for skriving av offentlige dokumenter og hadde lokale kongelige arkiver.

Kapellet

Kildene sier ikke sikkert om hvor i Egersund kapellet sto. En regner med at de kongelige kapellene sto på sentrale kongsgårder. I Egersund regnes gården Husabø som den mest sannsynlig plasseringen.
De andre kongelige kapellene på Avaldsnes, på Sørbø og Lista, samt på kirken på kongsgården på Utstein var bygd i stein. Det er derfor rimelig å tro at Laurentiuskirken også var bygd i stein
På kirkegården ved Egersund kirke er det en stein som kan være et kapitél fra Laurentiuskirken.
Lindita (artist)

Tidlig karriere

Linda Halimi ble født i Viti, Kosovo. Hun deltok i den tredje utgaven av Ethet (albansk Idol) og sikret seg en topp 10-plassering. Hun har deltatt i Top Fest to ganger. I 2006 vant hun denne konkurransen. Hun har gitt ut flere singler, de fleste av disse ballader. I 2013 flyttet hun til USA. I desember 2014 gjorde hun comeback, og deltok i den 53. utgaven av Festivali i Këngës, der hun kom på tredjeplass. Hun vant Festivali i Këngës 55 med sangen «Botë», og skal nå representere Albania i Eurovision Song Contest 2017.
Team Norway Roller Derby

Team Norway Roller Derby er det norske landslaget i Roller derby.
Gamle Greverud skole

Bygningshistorie

Innbyggertallet i Oppegård var i denne perioden i kraftig vekst, og man så tidlig at skolen på Greverud ikke hadde kapasitet til å ta imot de store barnekullene man ventet i tiden fremover. Da Oppegård i 1915 ble utskilt som egen kommune fra Nesodden gikk det nye kommunestyret raskt i gang med å planlegge nye skoler. Allerede i 1921 var nye Greverud skole oppført. Herredsstyret vedtok den 17. juli 1922 å bygge om Gamle Greverud skole til lærerbolig. Den gamle skolen ble revet samme år, og av materialene ble Greverud lærerbolig oppført på omtrent samme sted i 1924.
Yuan'an

Yuan'an (kinesisk: 远安县; pinyin: Yuǎn'ān Xiàn) er et fylke i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Yichang.
Befolkningen var på 211 084 innbyggere i 1999.
ISO 3166-2:KZ

ISO 3166-2:KZ er Kasakhstans del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Kasakhstan er det definert koder for to byer og 14 oblaster. Byene Almaty og Astana er tidligere og nåværende hovedstad i landet, og har spesiell status på nivå med oblastene. Bajkonur, en by som også har spesiell status, og for tiden er utleid til Russland, fikk koden sin sletta i Nyhetsbrev I-4.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er KZ, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Kasakhstan. Andre del er tre bokstaver.
Gaokao

Gaokao (forenklet kinesisk: 高考; pinyin: Gāo Kǎo， forkortelse for 普通高等学校招生全国统一考试, Nasjonal eksamen for høyskoleimmatrikulasjon) kalles den eksamen i Folkerepublikken Kinas skolesystem som etter 12-årig grunnutdannelse muliggjør tilgang til høyere studier. 
I eksamensperioden blir de steder der eksamenen finner sted satt i en slags unntakstilstand. Byggearbeider blir innstilt nattestider slik at kandidatene får sove godt før eksamen. Om dagen settes det inn ekstra politi for å bringe kandidater som måtte sitte fast i trafikkork tidsnok til prøvelokalene.
Kuroshiostrømmen

Kuroshiostrømmen, som også kalles Japanstrømmen, er verdens nest største havstrøm, etter den antarktiske sirkumpolare strømmen. Den begynner vest i Stillehavet, utenfor Taiwans østkyst, og går nordøst forbi Japan, der den flyter sammen med den østgående nordlige stillehavsstrømmen. Den kan sammenliknes med Golfstrømmen i Atlanterhavet, og transporterer varmt vann fra tropene nordover til polarregionene.
Kuroshio betyr «svart strøm» på japansk.
En høy konsentrasjon av uran, ca. 5,2 millioner tonn, passerer strømmen hvert år.
Kuroshiostrømmens varme vann holder for øvrig liv i de japanske korallrevene, som er verdens nordligste. Grenen inn i Japanhavet kalles Tsushimastrømmen.
Dassault Rafale

Operativ tjeneste

Rafale fikk sin ilddåp 28. mars 2007 da en Rafale M F2 fra hangarskipet «Charles de Gaulle» slapp to GBU-12 Paveway II laserstyrte bomber for nærstøtte for nederlandske tropper i Afghanistan. Rafale debuterte med Armée de l'air 1. april, da et fly slapp én GBU-12 mot mål i fjellområdene 200 km øst for Kabul.