google/wiki40b huggingface dataset:
Pseudopostega crepusculella

Utseende

En liten (vingespenn 8 – 12 mm), snøhvit møll, forvingen har et V-formet, lysbrunt tverrbånd litt utenfor midten og to brune tverrbånd i spissen, der det også er en liten, svart flekk. Antennens første ledd er kraftig utvidet og danner et hvitt "øyelokk" over fasettøyet, ellers er antennene brunlige og rundt 4/5 så lange som forvingen. Hodet, forkroppen og forvingen er hvite, bakkroppen gråbrun, bakvingen lysbrun.

Levevis

Arten lever på fuktige og frodige, åpne marker. Larvene lever sannsynligvis inne i stenglene på mynter (Mentha spp.). De voksne sommerfuglene flyr fra skumringen og utover natten, fra slutten av juni til midten av august.

Utbredelse

Den er utbredt over store deler av Europa og det nordlige Asia østover til øst-Sibir. I Norge er den funnet på den sørlige delen av Østlandet og langs kysten av Sørlandet.
Dongshan (Zhangzhou)

Dongshan (kinesisk: 东山县; pinyin: Dōngshān Xiàn) er et fylke i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhangzhou.
Befolkningen var på 200 591 innbyggere i 1999.
Keiser Shōmu

Keiser Shōmu ((聖武天皇, Shōmu-tennō, født 701, død 4. juni 756) var den 45. Keiser av Japan, i henhold til den tradisjonelle rekkefølgen.
Shōmus regjeringstid var fra år 724 til år 749.
Ørneredet (film)

Handling

Handlingen foregår i Europa under andre verdenskrig. Major Smith er lederen av en liten gruppe menn og én kvinne som får et svært vanskelig oppdrag: De må ta seg inn i Schloss Adler (Ørneredet) for å befri en amerikansk general som har vært en svært viktig del av D-dagens planleggingsfase. Ørneredet er hovedkvarter for Gestapo og den tyske spionvirksomheten, og eneste muligheten for å komme seg opp dit er ved hjelp av en taubane. Midtveis i operasjonen innser de at det finnes en forræder blant dem.

Om filmen

Filmen ble en stor publikumssuksess og spilte inn 7,7 millioner dollar i USA alene. Den ble sett av 1,1 millioner i Sverige.
Den ble godt mottatt av anmelderne og har fått 88 % på Rotten Tomatoes.
Landsfestivalen i gammeldansmusikk

Landsfestivalen i gammeldansmusikk er en årlig festival med innlagt norgesmesterskap i gammeldans og gammeldansmusikk. Det konkurreres i klassene solo durspill junior og senior, solo trekkspill junior og senior, solo andre instrument (vanligvis fele/hardingfele) junior og senior, pardans junior og senior, lagdans junior og senior, lagspill junior og senior, samspill junior, gruppespill senior og åpen klasse. 
Arrangør er FolkOrg, i samarbeid med et eller flere lokallag rundt arrangementstedet. Landsfestivalen skifter arrangementsted hvert år og har vært arrangert siden 1986.
Nordnytt

Nordnytt er NRKs distriksnyhetsprogram for Troms og Finnmark. Programmet lages av NRK Troms og NRK Finnmark og sendes fra Tromsø. Programmet sendes fra 18.50 til 19.00 mandag til fredag, og mandag til torsdag fra 20.55 til 21.00 og fra 22.55 til 23.00, begge på NRK1. Dette er felles for alle NRKs distriktkontorers nyhetssendinger.
Jigme Singye Wangchuck av Bhutan

Familie

Han giftet seg i 1979 med fire søstre: Dorji Wangmo Wangchuck (født 1955), Tshering Pem Wangchuck (født 1957), Tshering Yangdön Wangchuck (født 1959) og Sangay Choden Wangchuck (født 1963). Dronningene er døtre av Yab Ugen Dorji og Yum Thuiji Zam, som begge på hver sin side nedstammer fra en shabdrung, en inkarnasjon av landets grunnlegger Ngawang Namgyal. 
Bryllupet i 1979 var en privat, lukket seremoni. Under den «offisielle vielsen» 31. oktober 1988, ble samtidig kongens eldste sønn Jigme Khesar Namgyel Wangchuck (født 21. februar 1980) utnevnt til kronprins. Kongen har fem døtre og fem sønner, født i perioden 1980-1994. Kronprinsen er sønn av Ashi Tshering Yangdön Wangchuck, og er kongens nest eldste barn, 40 dager yngre enn sin søster.

Politikk

Kongen har fortsatt sin fars modernisering av Bhutans statsform, og har gradvis overført myndighet til regjeringen – i 1998, og til nasjonalforsamlingen. Han beholdt likevel i realiteten all myndighet og kunne utøve aktiv innflytelse på regjering og høyesterett. Politiske partier var forbudt i hans tid. Et utkast til Bhutans første grunnlov ble sendt ut på bred høring i landet 26. mars 2005. Grunnloven legger til rette for en utvikling av landet til et parlamentarisk demokrati.
Kongen har valgt å legge fokus på begrepet BNL (Brutto nasjonal lykke, Gross national happiness), som et alternativ til BNP. 
Kongen er siden 1994 innehaver av den svenske Serafimerordenen.
Kongen varslet i en tale på nasjonaldagen 17. desember 2005 at han i 2008 vil abdisere og overlate tronen til kronprins Dasho Jigme Khesar Namgyel Wangchuck. 15. desember 2006 varslet han uventet at han abdiserte med øyeblikkelig virkning, to år tidligere enn først kunngjort.
Tänk på mej

Tänk på mej er et musikkalbum med Anita Skorgan, utgitt i 1976.
Lapara coniferarum

Utseende

En forholdsvis liten (vingespenn 50 – 57 mm), grå svermer. Brystet har en klokkeformet, svart tegning, bakkroppen en smal, diffus, mørkegrå midtsripe og mørkere bakkanter på hvert ledd. Forvingen er grå med en buet, mørk tverrlinje ca. 1/3 ut i vingen og en siksak-tverrlinje ca. 3/4 ut i vingen. Mellom disse to tverrlinjene går det en kraftig, svart lengdestrek. Langs vingens ytterkant er det trekantede, mørkegrå flekker der vingeårene munner i kanten. Bakvingen er ensfarget grå. Larven er grønn med hvite lengdestriper, brunrød langs ryggen. Den mangler hornet på bakkroppen som de fleste svermerlarver har.

Levevis

Larven lever på forskjellige slags furu (Pinus spp.). Arten har én generasjon per år lengst i nord, i Florida har den flere generasjoner hvert år.

Utbredelse

Arten lever i det østlige Nord-Amerika, fra Nova Scotia og Maine i nord til Florida i sør, vestover til Louisiana og Indiana.
Rabbel

Rabbel er et norskprodusert tegneseriehefte for barn. Rabbel har blitt utgitt av tegneserieskaperen Anna Fiske på forlaget No Comprendo Press siden 2005. Heftet har blant annet tegneserier om Palle Puddel, Ella Elg, Kaktusjenta og Farmor og jeg samt morsomme oppgaver og aktiviteter knyttet opp til figurene. Rabbel har fått svært gode kritikkerer og blitt belønnet med flere priser, blant annet Kulturdepartementets pris for beste tegneserie i 2005. Heftet utgis også i samlebøker. Seriene om Palle Puddel har dessuten kommet som pekebøker.
Lundersæter kirke

Altertavla i Lundersæter kirke

Altertavla i Lundersæter kirke er malt av Valborg Luth i 1899. Bildet bærer tittelen: «Kristus på Bergprekenens fjell», og forestiller Kristus oppe på et høydedrag med konturer av fjell i bakgrunnen. Kristusskikkelsen virker ungdommelig og frisk, og fargene er lyse, rene og sterke.

Lundersæter gamle kirke

I 1954 fikk Lundersæter kapell det tårnet som er så karakteristisk for kirkens eksteriør. Som det går fram av bildet til venstre så hadde kirken før den tid et saltårn. Det nye tårnet ble bygd ut fra kirken mot vest, og slik at tårnfoten ble innredet som våpenhus. Tårnet ble tegnet av arkitekt Ola B. Aasness, og byggmester var Mentz Sæter. Det er betydelig større enn det gamle og har gitt kirkebygget en helt annen tyngde og reisning enn før.
Stavanger2018

Stavanger2018 er et avsluttet kunstprosjekt som med utgangspunkt i Stavanger2008 diskuterte bruk av kultur og samtidskunst i regionen.

Historie

Stavanger2018 ble lansert torsdag 15. september 2005 av kunstner Trond Hugo Haugen i forbindelse med fristen til å foreslå prosjektforslag til Stavanger2008, da Stavanger/Sandnes-regionen skulle være europeisk kulturhovedstad . Lanseringen bestod av en kopi av den offisielle nettsiden til Stavanger2008, hvor kun navnet var endret.  
Utgangspunktet for Stavanger2018 den første tiden var å presentere ulike idéer og tiltak for å bedre billedkunstnernes produksjonsvilkår på Nord-Jæren. Etter hvert vokste initiativet ut av billedkunstsegmentet og satte søkelyset på hele kulturfeltet. 
Prosjektet har inneholdt flere faser, hvor den mest kjente skapte et nytt uttrykk i regionen: KA DÅ ITTEPÅ. Ordene har blant annet preget omslaget til Johan Harstad sin bok Darlah. Prosjektet har siden oppstart i 2005 generert over 150 presseoppslag, også i nasjonal og internasjonal presse, og faglitteratur.
Stavanger2018 avsluttet sin operative virksomhet i september 2011 .

Organisasjon

Stavanger2018 ble drevet av kunstner Trond Hugo Haugen på fritt grunnlag og har aldri vært et prosjekt inn under Stavanger2008-administrasjonen, Stavanger kommune eller andre. Det ble aldri sendt noen prosjektsøknad ved lansering, kun et informasjonsskriv om initiativet. 
Prosjektet har mottatt mindre økonomisk støtte til enkeltstående prosjekter fra Bildende Kunstneres Hjelpefond og Stavanger kommune, samt Rogaland kunstsenter, TOU SCENE og Bildende Kunstneres Forening Rogaland og Norske Kunsthåndverkere, Avdeling Vestlandet.

Prosjekter

En rekke underprosjekter har blitt arrangert før, i og rundt, og etter 2008. Noen av de større, med utvalgte eksempler:

Etterbruk

Ett to måneders program arrangert fra 1. august – 29. september 2007 med fokus på etterbruk og årene etterpå: blogg, kulturdebatt, sofasamtaler, fest, møter, foredrag og presentasjoner. Programmet var første del i kampanjen KA DÅ ITTEPÅ som fikk mye presseoppslag og formet et nytt regionalt uttrykk.

Aktiviteter

Initiativtaker Trond Hugo Haugen blogget fast flere ganger i måneden om Stavanger2008, kulturhovedstadsåret og virket som kunstner i Stavanger Aftenblad fra 30. september 2007 til 27. februar 2009. 
En markering av at kulturhovedstadsåret 2008 var avsluttet. Arrangert på TOU SCENE 31. januar 2009. Utdeling av borgerbevis til blant annet ordfører Leif Johan Sevland og direktør Jostein Soland, debatt, prosjektpresentasjoner og mer. 
Stavanger2018s nettsted ble etablert i 2005.
Thoressa

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 35 millimeter), slankvingede, brunlige smygere, vingene med noen lyse felter.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Denne slekten hører hjemme i Sørøst-Asia.
Titulus Regius

Titulus Regius (latin «Kongens tittel») var en lov som ble vedtatt av det engelske parlamentet tidlig i 1484. Den gav kongetittelen til Rikard III og inngikk i den dynastiske strid som utløste Rosekrigene.
Loven hadde form av en offisiell erklæring som beskrev hvorfor parlamentet året før hadde kommet frem til at Edvard IVs ektekskap med Elizabeth Woodville var ugyldig; han skal allerede ha vært formelt forlovet med en annen kvinne. Dette førte til at barne deres var uektefødte, og derfor forhindret fra å kunne arve tronen. Edvard V, som allerede i 1483 var avsatt av Rikard III, var derfor ikke rettmessig konge, og Rikard hadde det sterkeste kravet på tronen.
Den neste kongen, Henrik VII, fikk loven omstøtt og beordret at alle kopier skulle ødelegges uten å bl lest. Årsaken til dette var at han giftet seg med Edvard IVs eldste datter, Elisabeth av York, og ønsket å ha et krav på tronen også gjennom hennes side.
Ordren om å ødelegge kopiene ble så grundig utført at bare ett eksemplar har blitt funnet. Det var innlemmet i Croylandkrøniken, hvor det ble oppdaget av George Buck under Jakob I.
Andreas Hadland

Andreas V. Hadland , født 10. mars 1890 i Egersund, død 27. januar 1983 i Oslo, var en norsk embetsmann, og direktør for Telegrafverket 1941–1945. Han var medlem av Nasjonal Samling, og ble innsatt som telegrafdirektør av ministerpresident Vidkun Quisling året etter den tyske okkupasjonen av Norge.
Hans barnebarn Tor Petter Hadland var en profilert nynazist på 1970-tallet.
Suwaibidu Galadima

Karriere

Galadima deltok i Panafrikanske leker 2011, og vant der 100 og 200 meter i klassen T46. Under Paralympiske sommerleker 2012 kom han på fjerdeplass på 100 meter, men nådde ikke finalen på 200 meter. 
I Samveldelekene 2018 vant han 100 meter i klassen T47.
Tanglopper

Levevis

De fleste av artene lever i havet og spiser mest dødt organisk materiale på ulike dyp. Det store flertallet arter er bunndyr (bentiske), de kryper gjerne på hydroider eller ang. Noen arter er frittflytende i vannsøylen (pelagiske), mens et fåtall er parasitter på andre dyr. Flere arter i slekten Gammarus lever blant tang i fjæra og på strender, og noen arter lever blant strandet tang på strandvoller. Tanglopper er viktig føde for fisk, ikke minst marflo som gir grunnlag for flere ferskvannsfisk.
De marine amfipodene kan deles i to grupper, de pelagiske (frittsvømmende) og de bentiske (lever på bunnen). De pelagiske amfipodene er viktige som næring for sjøfugl, fisk og sjøpattedyr, og de er en viktig komponent i dyreplanktonet. Den mest vanlige gruppa i planktonet er hyperiinene.
Hvis en sammenligner med andre krepsdyrgrupper som hoppekreps og isopoder, er det forholdsvis få parasittiske amfipoder. De mest kjente parasittene er hvallus (familien Cyamidae), som lever som ektoparasitter på hvaler.

Utbredelse

Omtrent 20 % av amfipodene lever i ferskvann, eller andre vannforekomster utenom havet. De er mest tallrike i kjølige og tempererte strøk. Spesielt mange lever underjordisk, eller i gamle tempererte innsjøer; i tropene er de derimot sjeldne. De underjordiske artene er spesielt tallrike i Mellom- og Sør-Europa, Nord-Amerika og Australia. Høye konsentrasjoner av endemiske arter oppe i dagen finnes i Sør-Europa, Bajkalsjøen, Svartehavet, Det kaspiske hav, Sør-Australia (med Tasmania) og det sørøstre USA.
I våre nordlige farvann lever tre underordener - Gammaroidea, Hyperiidea, og Caprellidea - men det klare flertallet av arter i våre farvann tilhører undergruppen Gammarina. Pelekreps eller pelelus kan gjøre skade på treverk i havet. En fremmed art - Gammarus tigrinus - er i ferd med å trenge inn i nordlige farvann i Østersjøen og Nordsjøen hvor den kan fortrenge andre arter.
Alle terrestriske amfipoder tilhører familien Talitridae, og de finnes kun i beskyttede, fuktige habitater. De lever i strølag og jord, og i Fiordland på New Zealand finnes de også i mose oppe i trekronene. Terrestriske amfipoder finnes på de sørlige landmassene, noe som tyder på at de kommer fra det gamle superkontinentet Gondwana. De er utbredt i New Zealand og Australia, de subantarktiske øyene, øyene i Stillehavet, Japan, Sørøst-Asia, Afrika, India og Mellom-Amerika. Med ufrivillig menneskelig hjelp har arter fra Australia og New Zealand, som Arcitalitrus sylvaticus, spredt seg til Nord-Amerika, De britiske øyer og deler av Europa.
L'Inconnue de la Seine

L'Inconnue de la Seine (fransk for «den ukjente kvinnen fra Seinen») var en uidentifisert ung kvinne hvis dødsmaske ble et populært innslag på veggene i kunstnernes hjem etter 1900. Hennes maske var inspirasjonen for mange litterære verk.
Ifølge en ofte gjentatt historie, ble liket av den unge kvinnen trukket ut av elven Seinen ved Quai du Louvre i Paris rundt slutten av 1880-årene. Kroppen viste ingen tegn på vold. En patolog ved Paris likhus ble så betatt av hennes skjønnhet at han lot en formstøpingsarbeider støpe en dødsmaske av ansiktet hennes. Identiteten til jenta ble aldri ble fastslått. Claire Forestier anslo alder til ikke mer enn 16, gitt fastheten i huden.
Kopiene av dødsmasken ble raskt et vanlig innslag i Paris' bohemmiljøer. Albert Camus sammenlignet hennes gåtefulle smil med Mona Lisa. På 1960-tallet benyttet firmaet Laerdal Medical i Stavanger dødsmasken til Piken fra Seinen for å forme ansiktet til en ny dukke til bruk i førstehjelpsopplæring, kalt Resusci Anne.
The Shadow

The Shadow er et musikkalbum med Ketil Bjørnstad, utgitt i 1990.
Zehlendorf

Historie

Slaviske og tyske bosettere grunnla omkring 1200 landsbyer ved Schlachtensee, ved Krumme Lanke og Krumme Fenn, dagens Düppel museumslandsby. Den eldste skriftlige kilde hvor Celendorp nevnes er fra 1242. Kildedokumentet er en kjøpekontrakt der eiendommen ble overdratt fra markgrevene Johan I av Brandenburg og Otto III av Brandenburg til Cistenienserordenens Klosteret Lehnin.
Den 22. september 1838 gikk den første prøyssiske jernbane fra Potsdam til Zehlendorf. I 1872 ble Zehlendorf grunnlagt som en prøyssisk landkommune. Zehlendorf ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og fra 2001 inngår den i bydelen Steglitz-Zehlendorf.

Severdigheter

Severdigheter i ortsteilen er stedets heimatmuseum og landsbykirken (Dorfkirche Zehlendorf) fra 1768 like ved. Paulus-Kirche er oppført 1903-1905 i nygotisk stil. Haus am Waldsee i Argentinische Allee 30 viser utstillinger av samtidskunst. Innsjøene Schlachtensee og Krumme Lanke er deler av Grunewaldseenkette som er et populært utfartssted for berlinerne i helger og ferier. Stasjonen på Mexikoplatz er oppført i jugendstil. Teltowverftet i Teltowkanalen er et industriminnesmerke fra forrige århundreskifte. Museumslandsbyen Düppel ligger i et stort landskapsvernområde og viser byggeskikk fra middelalderen.
Al-Hasan al-Basri

Abū Saʿīd b. Abi ’l-Ḥasan Yasār al-Baṣrī, tilnavn; Hasan av Basra, Arabisk: حسن البصري, forkortet; Ḥasan al-Baṣrī; eller Imam Ḥasan al-Baṣrī (født i Medina 15.okt. 642, bortgang i Basra ca. 728) var en muslimsk skriftlærd, asketiker, teolog, eksegete, lærd, dommer, og mystiker. Han tilhørte den tredje muslimske generasjonen (dvs. av tābiʿūn), faktisk en av de mest framtredende av tābiʿūn.
Robert Napier (1810–1890)

Bakgrunn

Napier var sønn av en major i artilleriet. Faren falt i kamp ett år etter guttens fødsel, på øya Java. 
I 1824 begynte Napier på Det britiske ostindiske kompanis militærkollegium i Addiscombe/Surrey.
Morten Thrane Esmark

Bakgrunn

Morten Thrane Esmark var sønn av professor Jens Esmark og Wibeche Thrane f. Brünich. Navnet hadde han etter bestefaren Morten Thrane Brünnich. Han var gift med Ulriche Benedicte Wiborg (1810-1898) fra Ørvik ved Brevik. Naturforskeren Birgitte Esmark (1841–1897) var deres datter.

Prest

Esmark tok teologisk eksamen i 1825 og begynte som kapellan i Eidanger. Han var en tid sogneprest i Ramnes i Jarlsberg, før han vendte tilbake til Eidanger.

Mineralog

Han beskrev en rekke nye mineraler, blant annet thoritt som er det vanligste mineralet av thorium. Han fant det sistnevnte mineralet på Løvøya, klarte ikke å identifisere det og sendte derfor en prøve til sin far. Denne sendte det videre til Jöns Jacob Berzelius, som i 1828 konstaterte at det var et mineral som inneholdt et tidligere ukjent element. Dette ledet til oppdagelsen av grunnstoffet thorium. 
Esmarkitt, en variant av ortoklas feltspat fra Bamble, er oppkalt etter ham. 
Esmark bisto Svend Foyn med utvikling av en granatharpun som eksploderte først når fangstlinen ble strammet. Denne oppfinnelsen var basert på Esmarks tidligere oppfinnelse av en tennsats som gjorde at granater eksploderte først ved anslag, den såkalte «spissbomben».
Den engelske presten Richard Carter Smith møtte den unge Esmark i 1838 og beskrev ham som «en intelligent ung mann som er entomolog og ornitolog.» Carter noterte at Esmark hadde en insektssamling som omfattet 2000 arter og en samling på 120 fuglearter (alle norske). Esmarks mineralsamling ble forært det naturhistoriske museet i Tromsø.
Tykkhalesau

Tykkhalesau og tykkrumpesau er en sauetype som er mest vanlig i det nordlige Afrika, Midtøsten og Asia (Pakistan, Nord-India, Vest-Kina og Sentral-Asia). Omkring 25 prosent av alle sauer tilhører gruppen med tykkhalesau, Motsatsen til tykkhalesau er tynnhalesau, som da altså utgjør omkring 75 prosent.
Typen særpreges av den oppsvulmende bakparten og de fettrike halene disse rasene har. I motsetning til andre raser lagrer denne sauetypen mesteparten av kroppsfettet i bakparten og halen, omtrent som en dromedar lagrer det i pukkelen på ryggen. Dette gjør kjøtt fra disse rasene spesielt magert.
Tykkhalesau, som trolig også oppsto i den fruktbare halvmåne, er som type kjent fra gamle mosaikker og lignende i det gamle Uruk (cirka 3000 år f.Kr.) og Ur (cirka 2400 år f.Kr.). En studie bekrefter at tykkhalesau trolig oppsto etter at tynnhalesau var domestisert. Sauetypen blir generelt regnet som meget hardfør og tilpasningsdyktig for tørt klima og ørkenstrøk. Om beiteforholdene er god blir tykkhalesau normalt storvokst og kjøttfull. Karakulsau og Tunissau er blant annet eksportert til vesten, blant annet til USA.
Noen steder (for eksempel i Etiopia) deler man tykkhalesauene videre inn i kort-tykkhalesau, lang-tykkhalesau og tykkrumpesau.
Brandenburgska huset

Brandenburgska huset er en eldre eiendom i Glaucus-kvartalet på hjørnet Skeppsbron 30 og Gaffelgränd i Gamla stan i sentrum av Stockholm.
Huset ble bygd på 1600-tallet, men har i 1767 og i 1890 gjennomgått radikale ombygginger. Den nåværende middelalderinspirerte fasaden i rød murstein med sin karakteristiske trappegavl ble til i 1890 med en eier med forkjærlighet for middelalderen og med arkitekten Gustaf Wilhelm Nerman (1855-1926). Fasaden påminner om de baltiske havnebyenes sengotiske gavlhus.
I eiendommens gårdsrom finnes et maleri på en brannmur med et husmotiv fra middelalderen som ble laget i forbindelse med renoveringen.
Sjøsamisk Tun

Sjøsamisk Tun ligger i Smørfjord som er en liten bygd på vestsiden av Porsangerfjorden. Sjøsamisk Tun ble startet opp av lokale krefter og ble offisielt åpnet i 2004. Tunet er en rekonstruksjon av en sjøsamisk boplass fra tidlig på 1900-tallet og består av bl.a. rundgamme, en fellesgamme, høykrakke, fjærasjå med båt og fiskehjell. Her finnes også en kiosk hvor det selges lokale produkter og en del souvenirer. I forbindelse med Tunet finnes også en godt oppmerket kultursti som går gjennom bygda og landskapet rundt.
Volgograd-2 kraftverk

Volgograd TETs-2 kraftverk (russisk: Volgogradskaja TETs-2) er et varmekraftverk nær Volgograd i Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap Volgogradenergo, og har en produksjonskapasitet på 300 MW. Brenselstype er naturgass og mazut. Stasjonen har 7 turbiner og 10 kokere, og leverer også fjernvarme.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1952, og første byggetrinn stod ferdig i 1956. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet.