google/wiki40b huggingface dataset:
Shandaken Tunnel

Shandaken Tunnel er en underjordisk tunnel i østre New York, og en del av New York Citys vannforsyningssystem. Den ble bygget mellom 1917 og 1924. Akvedukten starter i Gilboa i New York fra Schoharie-reservoaret, som ligger i fylkene Schoharie, Delaware og Greene. Vannet renner sørover mot Esopus Creek i Ulster County. Det munner til slutt ut i et menneskelaget basseng i Allaben i New York, innenfor byen Shandaken, der det renner ut i Esopus Creek.
Tunnelen er over 29 km lang og frakter vann gjennom Greene County og Ulster County. Vannet renner gjennom tunnelen ved hjelp av tyngdekraften; det har en helning på 83 cm/km. Den er 3,5 meter høy og 3,1 meter bred. Det er sju sjakter langs tunnelen som fungerer som luftventiler, og disse har til oppgave å forsyne vannet med oksygen og slippe ut urenheter.
MacRobertson Air Race

MacRobertson Trophy Air Race foregikk i oktober 1934 som en del av feiringen av Melbournes hundreårsjubileum. Forslaget om løpet kom fra Melbournes borgermester og premien på $75,000 ble satt opp av Sir Macpherson Robertson, en velstående australsk sjokoladefabrikant på betingelse av at løpet skulle bære hans navn og løpet skulle organiseres så trygt og sikkert som mulig.
Løpet ble organisert av den britiske aeroklubben og skulle gå fra RAFs base i Mildenhall i East Anglia til Melbourne, hvor det skulle landes på en veddeløpsbane. Distansen var omtrent 18 185 km.
Det var lagt inn fem pålagte stopp underveis i Bagdad, Allahabad, Singapore, Darwin og Charleville i Queensland, ut over det kunne de deltagende velge sin egen rute, men det var lagt inn 22 vagfrie stopp hvor det var tilgang til drivstoff og olje som var forsynt av Shell and Stanavo. Arrangørene hadde anmodet land langs ruten om å utbedre fasilitetene på disse valgfrie stedene.
Reglene for løpet var at det var ingen begrensning på de deltagende fly mht. størrelse eller motorkraft, heller ingen begrensning på antall besetningsmedlemmer. Ingen flygere kunne slutte seg til etter at flyet hadde forlatt England. Flyene måtte ha med tre dagers rasjon per besetningsmedlem. Flyene måtte bringe med redningsflåter, signalpistoler, nødbluss og effektive instrumenter.
Det var premier for det absolutt raskeste, og det var premie for beste ytelse etter en handikapberegning for fly som fullførte innen 16 dager.
Starten var satt til morgenen (6:30),20. oktober 1934. Da var det opprinnelige antall deltagende fly blitt 
redusert fra over 60 til 20, inklusive tre spesialbygde de Havilland DH.88 Comet racers. Det var to av den nye generasjons hel-metall amerikanske passasjerfly samt en blanding av tidligere hastighetsfly, lette transportfly og gamle bombefly.
Ved starten var det møtt frem 60 000. Først ut var Jim & Amy Mollison i sin Comet Black Magic. De ledet løpet til de måtte gi opp på grunn av motorproblemer i India. Nå lå den andre  Comet Grosvenor House best an og ledet frem til mål og avsluttet med en vinnertid på mindre enn tre dager.
Kanskje mer av betydning for den fremtidige luftfart var vinnerne av andre og tredjeplassen; med KLM Douglas DC-2 Uiver som vant knepent over Roscoe Turner's Boeing 247-D, begge fullførte  mindre enn en dag etter vinneren
Løpet ble gjennomført uten fatale hendelser, men var ikke uten dramatikk. KLMs
DC-2 Uiver som måtte forta en nødlanding på en veddeløpsbane i Albury, New South Wales ble sittende helt fast i på den sølete banen fikk assistanse. Hele landsbyens befolkning møtte opp og fikk trukket flyet over på fastere underlag.
Det var store tidsforskjeller i mål. Mens raskeste fly gjennomførte på mindre enn tre dager kom sistemann i mål mer enn en måned senere.
Encyclopidonia

Utseende

Arten er beskrevet fra et hunn-eksemplar. En nokså liten (9 millimeter), avlang, svart trebukk med brunrøde bein. Antennene var tynne, omtrent to tredjedeler så lange som kroppen. Oversiden var meget tett og kraftig punktert. Pronotum var avrundet, bredere enn langt, innsnevret ved roten. Dekkvingene var jevnbrede med markerte "skuldre". Beina var middels lange og slanke.

Levevis

Artene hadde trolig et lignende levesett som moderne blomsterbukker. De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra baltisk rav, som stammer fra Eocen eller tidlig Oligocen.
Ouijabrett

Ouijabrett er et brett, vanligvis av tre, med alfabetets bokstaver innprentet. Det anvendes som et verktøy ved spiritistiske seanser og påstås å kunne kontakte åndeverdenen på et vis som i stor grad ligner ånden i glasset. Deltagerne plasserer sine fingre på en plate, vanligvis av tre, med et tittehull eller en gjennomskinnelig linse som ligger på ouija-brettet. Deltagerne stiller et spørsmål til åndene og lar platten vandre over det innprentede alfabetet. Der platen stanser noteres bokstaven for å på så vis få meddelelser fra det overnaturlige. 
Navnet Ouija kommer fra fransk Oui og tysk ja, er er et varemerke som eies av leketøyprodusenten Parker Brothers.
Mono (programvare)

Mono er en implementasjon av Microsofts .NET utviklingsmiljø som åpen kildekode. Utviklingen er støttet av Novell, og baserer seg på standardiseringsorganet ECMA sine standarder for C# og Common Language Runtime – henholdsvis programmeringsspråket og kjøremiljøet som er grunnlaget for .NET.
Mono støtter både utvikling og kjøring av programmer laget for .NET på en rekke operativsystemer og datamaskinarkitekturer.
 Programmer utviklet på Mono kan også kjøres på Microsofts implementasjon av .NET, men det motsatte er ikke alltid tilfellet.
Storå (Västmanland)

Storå er et tettsted i Lindesberg kommune i Örebro län i landskapet Västmanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 933 innbyggere.
Westerdals Oslo School of Arts, Communication and Technology

For høye skolepenger

I perioden fra 2002 til 2012 innkrevet skolen opptil over det dobbelte av det tillatte maksimalbeløpet for skolepenger fra flere hundre elever i alle linjer. Gjennomsnittlig betalte 400 elever i 56 600 kroner årlig, mens den fastsatte lovlige grensen lå på 27 500. Dagens Næringsliv har anslått skolens urettmessige inntekter i denne forbindelse til over sytti millioner kroner. 1 300 forhenværende elever gikk til erstatningssak mot skolen og krevet sammenlagt 110 millioner kroner tilbakebetalt. 850 elever inngikk forlik til rundt 50 millioner kroner, mens rundt 500 ønsket å forfølge saken rettslig og krevet rundt 31,2 millioner kroner. Den 20. september 2017 dømte Oslo tingrett skolen til å tilbakebetale 29 millioner kroner til 472 elever som var blitt overfakturert i en årrekke, og i oktober ble dommen rettskraftig.

Uberettiget statsstøtte

I strid med regelverket overførte skolen i en periode over 100 millioner kroner til sitt eierselskap og i tillegg brøt forutsetningene for å mottatt statsstøtte, siden deler av undervisningen ikke var offentlig godkjent. Kunnskapsdepartementet krevet tilbakebetalt 85 millioner kroner, og i 2017 inngikk partene et forlik hvor Westerdals betalte tilbake 42 millioner kroner. I juni 2017 meddelte Økokrim at siktelsen i saken ble henlagt «grunnet bevisets stilling», samt at «foretaksstraff i denne saken ikke anses hensiktsmessig.»
Elin Isane

Bakgrunn

Isane har fulgt opp de gode kasttradisjonene som har vært i Gloppen kommune. Hun gikk idrettsfag ved Firda vidaregåande skule, og med tilretteleggingen hun fikk der, tok hun steget opp i norgestoppen. Hun vokste opp som nabo til kulestøteren Kjell Ove Hauge, som hun også hadde som personlig trener i årene 2001 og 2002.
Hun dro til El Paso, Texas høsten 1995 og studerte med idrettsstipend ved University of Texas at El Paso (UTEP). I 1997 flyttet hun til Oslo og studerte Fysisk aktivitet og helse ved Norges idrettshøgskole. Hun arbeidet deretter som administrativ leder ved flere treningsstudioer. Hun er nå bosatt i Asker og er samboer med tidligere styrkeløfter Jens Petter Kjos. De har to sønner sammen. Fra sitt hjem driver hun bedriften Muviduki – Elin Isane Søm og design som selvstendig næringsdrivende.

Idrettskarriere

Isane har satset mest på diskoskast, men har gjennom sin karriere også vært en habil kulestøter, og har sin eneste NM-tittel i nettopp kulestøt (1997). Hennes personlige rekord i diskos er 55,95 meter, fra et stevne på Spikkestad i september 2005. Dette gjøre henne til Norges 3. beste diskoskaster i Norge gjennom tidene (per januar 2011). I kulestøt har hun et besteresultat på 14,92 meter, satt i Århus, Danmark i juni 2003. Resultatet gjør henne til den niende beste kulestøter i Norge gjennom tidene (per januar 2011). Hun har også kastet slegge langt nok til å være nummer 18 gjennom tidene i Norge (per januar 2011), med 48,53 meter fra Sognsvann i Oslo i august 2003.
Isane er også norsk mester i kulestøt innendørs to ganger, i 2004 og 2005.
Europe

Historie

Bandet ble dannet i 1979 i forstaden Upplands Väsby, da under navnet Force. I 1982 ble Force meldt på til Rock-SM, svensk mesterskap i rock. I løpet av mesterskapet valgte Force å bytte navn til Europe. 4000 band fra hele landet deltok i Rock-SM, og til slutt var det Europe som vant finalen. Bandet besto da av vokalist og keyboardist Joey Tempest, gitarist John Norum, bassist John Levén og trommeslager Tony Reno.
Førstepremien i Rock-SM var en platekontrakt, og Europe ga ut sitt debutalbum, Europe i 1983. Albumet solgte bra i både Sverige og Japan, hvor singelen Seven Doors Hotel var en Topp 10-hit. Et år senere kom albumet Wings of Tomorrow. På den påfølgende turneen ble keyboardist Mic Michaeli med i bandet, mens Tony Reno fikk sparken på grunn av sin likegyldige holdning til bandet. Hans erstatter var Ian Haugland.
I 1985 spilte Europe inn filmmusikk til ungdomsfilmen On the Loose. Bandet var også med i denne filmen, som seg selv. I slutten av året begynte de innspillingen av sitt tredje album, The Final Countdown. Det ble utgitt i 1986, og solgte i alt 6,5 millioner eksemplarer over hele verden. Tittellåten var første single fra albumet, og var nummer 1 i 26 land. Likevel valgte John Norum på dette tidspunkt å slutte i Europe, fordi han ikke var fornøyd med bandets kommersielle image og stil. Kee Marcello ble ny gitarist i Europe.
I 1988 kom Out of This World, oppfølgeren til The Final Countdown. Albumet solgte over to millioner eksemplarer, men ble sett på som en fiasko i forhold til tidligere salgstall. Etter sitt femte album, Prisoners in Paradise i 1991, valgte Europe å ta en pause et år senere. På nyttårsaften 1999 var Europe samlet igjen for en konsert i Stockholm, men noen ordentlig gjenforening ble det ikke før i 2003, da med John Norum tilbake som sologitarist. Kee Marcello valgte å satse på soloprosjekter istedenfor å komme tilbake til Europe. Etter en comeback-turné i Europa sommeren 2004, kom albumet Start from the Dark. Bandet har gitt ut fire album senere, Secret Society (2006), Last Look at Eden (2009), Bag of Bones (2012) og War of Kings (2015). Europe annonserte i 2017 at deres nye album Walk the Earth vil bli utgitt 20 Oktober 2017.
Byavisa Sandefjord

Byavisa Sandefjord var en gratis lokalavis som ble utgitt én gang i uken i Sandefjord, Stokke og Andebu.
Totalt opplag 21 600. Avisen hadde 26 000 lesere ukentlig fa målinger i 2015.
Byavisa Sandefjord ble utgitt første gang i mars 2014.
Byavisa Sandefjord var en del av Content Media. De hadde også egne lokalaviser i flere andre byer: Byavisa Drammen, Byavisa Moss og Byavisa Tønsberg.
Avisene ble fulldistribuert hver uke i totalt 164 200 eksemplarer.
Konsernets lokalaviser ble laget etter samme kvalitetskrav og etiske retningslinjer som abonnementsbaserte aviser.
Den redaksjonelle andelen i avisene var opp mot 50 prosent.Avisen ble lagt ned i desember 2018.
Guillaume Budé

Guillaume Budé (født 26. januar 1467 i Paris, død 22. august 1540) var en fransk humanist. Han er også kjent under det latinske navnet Budaeus.

Bakgrunn

Budé stammet fra en familie av kongelige tjenestemenn, som var opptatt i adelsstanden under Karl VI. Guillaumes far var Jean Budé (død 1502). og moren Catherine Le Picart. Faren var en stor bibliofil. Han dro til universitetet i Orléans for å studere jus, men velstående som han var tok han ikke dette særlig på alvor, og levde et liv i latskap og nytelse.
Han begynte ikke å studere for alvor før han var 24 år. Etter å ha studert sivilrett, ble han notar og kongelig sekretær. Han samlet seg en så stor lærdom at Erasmus fra Rotterdam kalte ham «Frankrikes vidunder».

Humanistisk virke

I 1513 ble han kalt til Roma av pave Leo X for å lede Pontificio Collegio Greco der.
Etter at Frans I overtok tronen, nærmet han seg hoffet for å tale lærdommens og filologiens sak. Ved å gå inn for opprettelsen av en skole hvor det ville bli undervist i gresk, latin og hebraisk ga han støtet til opprettelsen av Collège de France, som ble stiftet av kong Frans i 1530. I 1522 utnevnte Frans ham til forstander for det kongelige biblioteket i Fontainebleau.
Budé er først og fremst kjent som hellenist. På oppfordring av Erasmus fra Rotterdam utførte han en samling av leksikografiske noter som lenge var hovedverket for den som ville studere gresk i Frankrike. Han sto i forbindelse med berømte samtidige som Thomas More, Pietro Bembo, Étienne Dolet, Rabelais og Erasmus fra Rotterdam.
Til ære for Budé ble Association Guillaume Budé opprettet i 1917. Denne foreningen har til formål å fremme de humanistiske fagene i Frankrike, og utgir en samling av tospråklige latinsk-franske og gresk-franske tekster, som gjerne kalles Budés.
Boston-pai

Boston-pai er en pai der deigen er laget med olje istedenfor smør eller margarin, noe som fører til at pailokket blir ekstra sprøtt. Boston-pai kan fylles med kjøtt, fisk, stuinger eller fruktkompott.
Raidet på Alexandria (1941)

Bakgrunn

Den 3. desember 1941 forlot ubåten «Sciré» tilhørende Regia Marina marinebasen i La Spezia med tre bemannede torpedoer om bord. På øya Leros i Egeerhavet plukket ubåten i all hemmelighet opp et mannskap på seks for torpedoene: Luigi Durand de la Penne og Emilio Bianchi (maiale nº 221), Vincenzo Martellotta og Mario Marino (maiale nº 222), og Antonio Marceglia and Spartaco Schergat (maiale nº 223).

Raidet

Den 19. desember 1941 ble de tre bemannede torpedoene sendt ut fra «Sciré» 15 meter under havoverflaten og 2,1 km fra Alexandrias kommersielle havn. Torpedoene seilte inn i marinebasen da britene åpnet opp forsvaret sitt for å la tre britiske jagere passere. De la Penne og hans besetningsmedlem Emilio Bianchi møtte mange vanskeligheter da de var kommet inn i havneområdet. Først stoppet motoren til torpedoen og de to froskemennene ble nødt til å dytte den manuelt fremover; deretter måtte Bianchi opp til overflaten på grunn av problemer med oksygenbeholderen, slik at de la Penne på egen hånd måtte dytte Maiale til stedet hvor HMS «Valiant» lå. Han klarte å plassere limpeten på undersiden av skroget på «Valiant». Ettersom de begge måtte opp til overflaten for å puste inn oksygen og Bianchi var skadet, ble de senere oppdaget og tatt.
Begge holdt munn under avhør, og de ble stengt inne i et rom om bord på «Valiant» som lå under havnivå og rett over stedet hvor sprenglegemet hadde blitt festet. 15 minutter før eksplosjonen spurte de la Penne om få møte «Valiant» sin kaptein Charles Morgan. De la Penne fortalte ham om den forestående eksplosjonen, men nektet å gi ytterligere informasjon slik at han ble sendt tilbake til rommet. Heldigvis for italienerne ble verken han eller Bianchi alvorlig skadet da limpeten eksploderte rett ved siden av dem. De la Penne fikk en mindre skade i hodet av et fritthengende kjede på skipet.
De fire andre torpedo-mennene ble også tatt til fange på land av egyptisk politi og overlevert til britene, men dette skjedde først etter at italienernes miner hadde senket slagskipene HMS «Valiant» og «Queen Elizabeth». Den norske tankeren «Sagona» på 7 870 tonn mistet akterspeilet og jageren HMS «Jervis» ble hardt skadet. Selv om de to slagskipene bare sank på noen få fots dybde og til slutt ble hevet, var de ute av spill i over ett år.
Raidet representerte en dramatisk endring av krigslykken i de neste seks månedene, sett fra et strategisk synspunkt. Den italienske flåten hadde sjøherredømme i de sentrale og østlige delene av Middelhavet.

Filmer

Angrepet er skildret i begynnelsen av filmen The Silent Enemy (1958). En film fra 1962, The Valiant, handler om senkingen av HMS «Valiant» i Alexandria havn. Det finnes også en italiensk film fra 1953 (I sette dell'Orsa maggiore) om angrepet, med noen av de virkelige medlemmene av Flottiglia MAS som medskuespillere.
Bukhara-Suzanitepper

Bokhara-Suzanitepper er broderte tepper som stammer fra Sentral-Asia, særlig fra Bukhara i det som i dag er Usbekistan. De ble brodert på 1700- og 1800-tallet av kvinnene i familiene som en del av de unge jentenes medgift til gjengjeld for den pris som ble betalt for bruden. Teppene er tilvirket av håndvevd bomull og brodert med silke i mange farger.
Varmekolbe

En varmekolbe er et varmeelement for akvarier eller terrarier. De fleste varmekolber er kolber laget av glass, med varmeelementer nederst og en justerbar mekanisk termostat over dette. Øverst er kolben forseglet med en gummipakning.
Glasskolber egner seg dårlig til for eksempel skilpadde-terrarier hvor der er fare for at dyret vil knuse kolben. I slike tilfeller er en kolbe i rustfritt stål mer på sin plass. Det finnes også termostatløse varmekolber, og kolber med intern eller ekstern elektronisk termostat.
Typisk effekt er mellom 25 og 500 Watt; denne bør tilpasses blant annet størrelsen på vivariet. For større anlegg benyttes gjerne en egen termostat-enhet som styrer et kobbel med termostatløse varmekolber og/eller varmekabler i bunnsubstratet.
Synd (film)

Merknad

En film med samme tittel ble regissert av Arnold Sjöstrand i 1949. Disse to filmene har bare tittelen til felles.
Gaeltacht

Et gaeltacht (flertall gaeltachtaí) er et område i Irland hvor irsk er offisielt anerkjent som majoritetens førstespråk. Konseptet ble først innført under Den irske fristaten som en del av myndighetenes plan om å gjøre irsk til Irlands offisielle språk.
Det bor omkring 85 000 mennesker i disse områdene, som spesielt er konsentrert i Donegal, Mayo, Galway, Kerry og Cork. Det finnes også mindre gaeltachtaí i Waterford og Meath.
I disse områdene er irsk administrasjonsspråk og det viktigste undervisningsspråket i skolene, skilt har normalt kun irsk tekst (ellers i landet er de engelskspråklige eller tospråklige) og det er gjort andre tiltak for å fremme språket.
På regjeringsnivå har Department of Community, Rural & Gaeltacht Affairs ansvar for områdene. Departementet fører blant annet tilsyn med Údarás na Gaeltacht og andre offentlige organer som virker i gaeltachtaí. 
Den irskspråklige radiokanalen til Raidió Teilifís Éireann heter Raidió na Gaeltachta, og er spesielt rettet inn mot disse områdene i sitt utvalg av nyheter og andre programmer. Det er også en egen irsk fjernsynskanal, TG4, som sender fra Galway. 
I Skottland har man tilsvarende regioner, som på skotsk gælisk heter Gaidhealtachd, og i Wales heter de walisiskspråklige områdene Y Fro Gymraeg på walisisk.
Huaneng Dezhou kullkraftverk

Huaneng Dezhou kullkraftverk er et kullkraftverk i byen Dezhou i provinsen Shandong i det nordøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 2.550 MW fordelt på 4 turbiner à 300-330 MW, og to på 660 MW hver. Kull kommer fra Taiyuan, 200 km mot sørøst.
OneCall

Historie

Selskapet OneCall ble etablert i 2004 av Øistein Eriksen og Odd Arild Meling, og var da leverandør av mobiltelefoni, IP-telefoni og bredbånd til privatpersoner. Det hadde hovedkontor i Nydalen i Oslo og fikk senere Hafslund Venture som hovedaksjonær. Selskapet fikk i 2007 stor oppmerksomhet da de var blant de første til å lansere mobilabonnement med inkludert forbruk, uten månedsavgift.
OneCall ble i februar 2008 fusjonert inn som en del av konsernet Network Norway, og etter dette valgte selskapet å avvikle sine produkter innenfor bredbånd og IP-telefoni. IP-telefoni-kundene ble solgt til iplink og bredbåndskundene til NextGenTel. Oppkjøpet medførte at OneCall tok i bruk Mobile Norways nettverk som hovednett og inngikk en avtale med Telenor om å bruke nettverket deres der Mobile Norway ikke hadde dekning.
Etter at svenske Tele2 kjøpte opp Network Norway i 2011, kom også OneCall i svensk eie. I 2013 ble OneCall slått sammen med MyCall (tidligere Lebara), men merkevarene har blitt atskilt. Etter at Tele2 tapte Post- og teletilsynets frekvensauksjon i desember 2013, ble det kjent at Tele2 Norge ble solgt til svensk-finske Telia Company i 2014. For OneCalls del betydde dette overføring av kundene tilbake til Netcoms nettverk tidlig i 2015, og fusjon inn i Telias seinere på året. Tele2s kunder ble overført til Netcom, som i mars 2016 ble omdøpt til Telia Norge. 
Telia har for øyeblikket tre varemerker i Norge: OneCall, MyCall, Chess (avviklet) og Telia. Alle føres av samme selskap, Telia Norge AS (org.nr. 981 929 055), men har egne bedriftsnummer (også sammenslåtte OneCall og MyCall, som deler hovedkontor). i mars 2016 anklaget sjef i Hello AS duopolet Telia Norge AS og Telenor ASA for bevisst å lure kundene ved å la varemerkene fremstå som uavhengige selskap, og dermed få det til å fremstå som økt konkurranse i markedet.
Sommeren 2018 overtok Pål Rune Kaalen som administrerende direktør etter Øistein Eriksen. Forøvrig består selskapets ledelse av markedsdirektør Albert Arli, produktdirektør Frode Elverum og kanaldirektør Thomas Hovde.
Pseudononyma

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Madagsakar.
Musikk i renessansen

Den venetianske skolen

Komponistene Andrea og Giovanni Gabrieli som virket i Markuskirken i Venezia utviklet på slutten av 1500-tallet en ny stil. Særlig karakteristisk var flerkor-teknikken.
Takgrind

Skibokser

Et alternativ til takgrinder er skiboksen, den er konstruert til å festes i takgrinden med hjelp av en universal låseanordning. Skiboksene er vanligvis laget av lett metall eller hardplast materiale som tåler vær og beskytter lasten fra tyveri. 

Historie

Frem til slutten av 1970-tallet hadde nesten alle vanlige biler takrenner. Disse takrenner hadde en flens (hevet kant eller lip) på venstre og høyre side av bilen. Dette gjorde arbedet med å feste en takgrind til en relativt enkel prosess.
Den første masseproduksjon av biler uten noen synlig  takrenner var 1975 AMC Pacer og Chevrolet Monza. Andre kjøretøyer ble introdusert på markedet med skjulte takrenner kom i løpet av 1980-tallet, og fra1990 var kjøretøy med eksterne takrenner var i ferd med å bli sjeldne. Takstativleverandører utviklet nye produkter og systemer som kunne festes til ulike typer biltak.