google/wiki40b huggingface dataset:
Prästgatan

Prästgatan er en gate i Gamla stan i Stockholm. Den går innenfor Stockholms eldre bymur som en gang omkranset Gamla stans høyplatå og strekker seg fortsatt fra den korte delen nord for Storkyrkobrinken til Österlånggatan.
Ved navnerevisjonen i 1885 ble det besluttet at gatenavnet skulle være Prästgatan, men allerede i 1586 kalles gaten der byens kapellaner bodde for Prästegathen. De fire små husene hvor kapellanene bodde ble revet i 1708. Deretter ble prestboligen som fortsatt eksisterer bygd.
Den sørlige delen av gaten ble på 1730-tallet kalt Stenbergs gränd etter den tyske adelsmannen og hoffstallmesteren Antonius von Steinberg (død 1675). Han eide hela Venus-kvartalet som ligger i den sørlige enden av området. Fra midten av 1700-tallet til midten av 1800-tallet ble den samme strekningen kalt for Tyska Prästgatan, etter den tyske kirkens prester, og den nordlige delen ble på samme tid kalt Svenska Prästgatan, etter Storkyrkans prester. Den korte delen nord for Storkyrkobrinken het opprinnelig Helvetiegränden og navnet kom fra et område som ble kalt Helvete. I 1451 omtales en tomt belæghin i helvite. Hvorfor området ble kalt det, er det ulike syn på, det kan skyldes at bøddelen bodde der.
På hjørnet mellom Kåkbrinken og Prästgatan er runesteinen U 53 innmurt i en vegg, og løpet av kanon er innmurt på hushjørnet. På runesteinen står det: Torsten och Frögunn lät resa stenen efter sin son. Frögunn er et hedensk kvinnenavn og steinen er antatt å være fra 1000-tallet, hugget av en runehuggemester fra Uppland. Steinen er trolig kommet dit som bygningsmateriale. Ingen vet lenger hvor den opprinnelig stod. Kanonløpet ble plassert der en gang på 1600-tallet som beskyttelse mot de store vognene som begynte å kjøre i de smale gatene.
I Prästgatan 78 ble kunstneren Carl Larsson født den 28. mai 1853. Et relieff på fasaden som sier dette ble satt opp der i 1920 av Stockholmsgillet.
Abbesses

Abbesses er en stasjon på metroen i Paris, og betjener linje 12.
Stasjonen ble åpnet i 1912, og er den dypeste i hele metronettet, med plattformer 30 meter under bakkenivå. Adgangen til togene skjer for det meste med heiser.
Stasjonen ligger ved vestsiden av bakkene opp til Montmartre. Inngangspartiet er formgitt av Hector Guimard (1867–1942), og er en av kun to originale som fremdeles eksisterer (den andre er ved Porte Dauphine).
Amara aulica

Utbredelse

Amara aulica finnes i hele Europa, Nord-Amerika og Asia. Finnes i Norge. Den regnes ikke som sjelden.

Utseende

Amara aulica er 11-14,5 mm lang og den største av de nordiske artene i slekten Amara.  Kroppen er mørk brunsvart, matt uten å ha en metallisk glans. Brystskjoldets sidekant og bakhjørner er tydelig avsatt og markert utstikkende. Sidene og bakhjørnene er like brede som dekkvingenes skuldre, slik at billen får et ovalt utseende.  Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midtlinjen / sømmen)  mangler helt børstepunkter, en fordypning med ett stivt oppstående hår.

Levevis

Amara aulica lever på enger. Den påtreffes av og til klatrende i høye blomster, blant annet tistler, for å spise frø.  Larvene og de voksne (imago) lever som plantespisere.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Isoton

To nuklider er isotoner hvis de har samme antall nøytroner N, men ulikt antall protoner Z. For eksempel, bor-12 og karbon-13 kjerner inneholder 7 nøytroner dermed  er de isotoner. På samme måte, ³⁶S ³⁷Cl, ³⁸Ar, ³⁹K, og ⁴⁰Ca kjerner er alle isotoner av 20 fordi de alle inneholder 20 nøytroner. Begrepet kommer fra den tyske fysikeren K. Guggenheimer ved å endre "p" i "isotop" fra "p" for "proton" til "n" for "nøytron".
Eadwulf

Etymologi

Navneleddet ead har opprinnelse i germanske *auþa, «eiendom». Den norrøne formen av leddet var auðr. Navneleddet wulf har opprinnelse i germanske *-wulfaz, «ulv». Den norrøne formen av leddet var ulfr.
På Treff med 7

På Treff med 7 er den syvende platen i Treff-serien utgitt på Plateselskapet Talent, høsten 1974. Foruten de faste sangerne på serien Inger Lise Rypdal, Gro Anita Schønn og Stein Ingebrigtsen var gjestene på den syvende utgaven: Guggen, The Talents, Lars Mjøen og Jahn Teigen.
Den syvende platen var en hitparade fra «Goodbye mye love goodbye», «Sugar baby love» til «The entertainer».
East Carolina University

East Carolina University er et delstatseid universitet i Greenville i delstaten Nord-Carolina, USA. Det ble grunnlagt som lærerskole i 1907, og er i dag den største campusen som inngår i systemet University of North Carolina, som omfatter alle høyskolene og universitetene i delstaten.
Studenttallet var 24 531 ved ECU i 2006, da skolepengene samtidig var US$ 4 003 for studenter fra delstaten. Det gis eksamener helt opp til doktorgradsnivå (Ph.D). fagene omfatter de klassiske basisfagene, IT, business, byggeledelse, medisin, teater og musikk.
Businesskolen College of Business tilbyr foruten studier, også bistand til lokale, mindre forretningsdrivende i regionen.
Biblioteket J.Y.Joyner Library har om lag 1,3 millioner titler, foruten dokumenter, mikrofilm, osv.
Neobubastes

Utseende

Middelsstore (ca. 15 millimeter), avlange og noe flate praktbiller, mer eller mindre metallisk fargede. Oversiden er tett punktert og noe ujevn, halvblank. Fasettøynene er høyere enn brede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, tett og nokså kraftig punktert. Dekkvingene er avlange med fine punktrader.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia, mest i innlandet av den vestlige delen.
Avery Brundage

«The Games must go on»

Han ble legendarisk etter uttalelsen etter attentatet under lekene i München i 1972, da flere funksjonærer og politikere krevde at lekene måtte avbrytes etter de tragiske hendelsene. Brundages hyppig siterte svar lød ganske enkelt: «The Games must go on!» – Lekene må fortsette!
Etter 20 år som president gikk Brundage av etter OL i 1972, og overlot ledelsen av IOK til den irske adelsmannen Lord Killanin.
Bharat Operating System Solutions

Bharat Operating System Solutions (BOSS) er en indisk Linux-distribusjon som er basert på Debian. Den blir utviklet av National Resource Centre for Free/Open Source Software (NRCFOSS) i India. Distribusjonen bruker GNOME og  KDE som skrivebordsmiljø.
Første versjon ble lansert 10. januar 2007. Siste versjon er versjon 6.0, som ble lansert 4. mars 2015.
Konsumentförening

Konsumentförening (norsk: konsumentforening/forbrukerforening/-samvirkelag) er en økonomisk forening (svensk: Ekonomisk förening) i den svenske forbrukerkooperasjonen. Foreningen vil i utgangspunktet være etablert av forbrukere (svensk: konsumenter) med det formål å kjøpe inn og selge varer for foreningens medlemmer. Foreningen kan også selge til andre, men foreningens medlemmer har i samsvar med foreningens formål større fordeler av å kjøpe i butikkene, enten gjennom større rabatt eller ved å motta en forholdsmessig del av overskuddet.
Konsumentförening kalles samvirkelag på norsk.
De svenske konsumentforeninger er organisert i Kooperativa Förbundet.
Amanieu d'Albret

Amanieu d'Albret (født ca. 1478, død 20. desember 1520 i Casteljaloux nær Bazas i Frankrike) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var i slekt med den franske kongefamilie

Bakgrunn

Han var sønn av Alain I av Albret og hans hustru Françoise de Blois-Bretagne, grevinne av Périgord. Hans eldre bror Jean gidtet seg med Katarina av Navarra. His onkel Louis d'Albret var også kardinal (kreert 1461) og hans svoger var kardinal Cesare Borgia (kreert 1493). Han hadde tre uekte barn, én sønn ogh to døtre.

Kirkelig virke

Amanieu d'Albret hadde en rekke kirkelige titler, men intet tyder på at han mottok noen preste- eller bispevigsel. Han var apostolisk protonotar, abbé commendataire for abbediet Saint-Antoine-et-Saint-Pierre i Lézat, likeså av av abbediene Saint-Jean de la Castelle og Saint-Vincent de Lucq. I 1499 ble han valgt til apostolisk administrator av Comminges og av Condom, men tok aldri disse bispesetene i besittelse. I En 1500 ble han utnevnt til administrator av Oloron.
Han hadde tre uekte barn; en sønn og to døtre.
Han ble hemmelig utnevnt til kardinal 20. mars 1500, og utnevnelsen ble publisert den 28. september 1500 av pave Alexander VI.
Han deltok i konklavene i september og oktober 1503, og etter pave Julius IIs valg måtte han forlate Roma.
Amanieu d'Albret tok del i kardinalsammensvergelsen mot pave Julius, og i oktober 1511 truet derfor paven han med ekskommunikasjon og avsetning. Likevel tok han del i det skismatiske konsilet i Pisa samme år og forble tilknyttet den franske parti mot pave Julius.
Kardinal d'Albret deltok ikke i konklavet i 1513 som valgte Leo X. Pave Leo absolverte ham i 1514, damyidig som han også absolverte kardinalene Guillaume Briçonnet og René de Prie). Han ble også bekreftet i sine kirkelige embeder. Han ble også administrator av bispedømmet Pamiers fra 1514 til sin død. Han ble kardinal-protodiakon den 3. september 1520.
Han døde i Casteljaloux, og ble begravet der.
NordStar

Historie

NordStar Airlines blei oppretta i desember 2008 av interesser knytta til Norilsk Nickel og et flyselskap fra Tajmyr som det kontrollerte. Første flyging gikk 17. juni 2009 mellom Moskva og Norilsk. Det blei også etablert rute mellom Norilsk og Krasnojarsk.
Selskapet etablerte seg som et av de største flyselskapa i Krasnojarsk kraj, den sibirske føderasjonskretsen og også i heile Russland. Ruteprogrammet økte til å omfatte flyginger til over 30 byer i Russland og nabolanda. I 2017 fløy 1.481.000 passasjerer med NordStar.

Ruter

I mars 2019 omfatte rutenettet til NordStar innenriksruter i Russland og flyginger til Kina, Aserbajdsjan, Kypros, Tyrkia, Hellas, Bulgaria, Montenegro, Italia, Spania og Tunisia.
NordStar har rutesamarbeid med S7 Airlines og Utair.

Flyflåte

Flyflåten består av Boeing 737-300 og Boeing 737-800. I tillegg har selskapet propellfly av typen ATR 42-500 utstyrt spesielt for forholda langt mot nord og i Sibir.
Herbert Otto Gille

Bakgrunn

Herbert Gille var fjerde sønn av fabrikanten Hermann Gille. Han gikk på borgerskole fra 1903 til 1909 og så på gymnasium i hjembyen. Fra sitt 14. år gikk han på kadettanstalten på Schloss Bensberg.

Militær karriere

Gille tjenestegjorde i artilleriet under første verdenskrig. Etter krigen arbeidet han blant annet i jordbruket. I januar 1935 giftet han seg med Sophie Charlotte Mennecke (født 1903); en datter ble født i oktober samme år.

Annen verdenskrig

Under Tysklands felttog mot Polen i september 1939 tilhørte Gille et artilleriregiment innen SS-Verfügungstruppe. Den 1. mai 1943 ble han på Østfronten kommandant for 5. SS-Panzer-Division Wiking, som blant sine styrker hadde frontkjempere fra Sverige, Danmark, Norge og Finland. Gille utmerket seg særskilt i slaget vid Korsun-Tsjerkassy-lommen i begynnelsen av 1944. I januar året derpå ble han gjort til kommandant for IV. SS-Panzerkorps for å unnsette det av Den røde armé beleirede Budapest. Dette maktet han imidlertid ikke. Gille og IV. SS-Panzerkorps deltok også i den mislykkede Operasjon Frühlingserwachen, Tysklands siste offensiv under andre verdenskrig.
Gille var blant annet mottaker av Jernkorsets ridderkors med ekeløv, sverd og diamanter og Det tyske kors i gull. Han var den høyeste dekorerte i Waffen-SS under andre verdenskrig.
Ved krigens slutt hadde han rang som SS-Obergruppenführer (general i Waffen-SS). Han overga seg til amerikanske styrker da krigen var over. Han ble anholdt og holdt i fangenskap i tre år, løslatt i mai 1948. Gille var kjent for å være «kun» en soldat, og delte ikke mange andre medsoldaters og befals politiske synspunkter på nasjonalsosialismen.

Etterkrigstiden

Etter krigen arbeidet han i en avis inntil 1958. Han eide også en liten bokbutikk. Han var aktiv i HIAG. Gille døde 26. desember 1966 av et hjerteattakk i Stemmen, nær Hannover. Han ble gravlagt i Stemmen, men graven eksisterer ikke lenger.
Natascha Heintz

Natascha Heintz, født 1930 i New York er en norsk paleontolog.
Fra 1960 til 1966 var hun ansatt ved Norsk Polarinstitutt. Fra 1967 til oppnådd aldersgrense var hun knyttet til Paleontologisk museum ved Universitetet i Oslo, først som konservator, senere som førstekonservator og i en periode var hun også bestyrer for museet. Hennes vitenskapelige område omfatter bl.a. studier av fossile urfisk og primitive fisk. Hun har hatt en rekke verv i norsk museumsliv, og gjorde en stor innsats for å formidle vitenskap. Det var for eksempel Heintz som tok initiativ til å opprette en egen skoletjeneste ved de naturhistoriske museene på Tøyen (nå Naturhistorisk museum).
Mesostoinae

Utseende

Artene i denne gruppen har hanner med reduserte vinger, hunnenes vinger er av normal størrelse.

Levevis

Artene lager galler på slekten Banksia og skiller seg slik fra nesten alle andre Braconidae som er parasitoider

Utbredelse

Gruppen finnes i Australia og Sør-Amerika.
Filigranssølvsmed

En filigranssølvsmed er en håndverker som lager filigransarbeid, altså mange små deler som er loddet sammen til en helhet. Det mest kjente eksempelet er kanskje smykker av tråder i sølv og gull, da spesielt søljer til bunader.
Håndverket har flere tusen år gamle tradisjoner, blant annet fra Asia og middelhavsområdet. Ordet filigran (eller viraverk) kommer fra latin filium, som betyr tråd, og granum, som betyr korn.

Utdanning

I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Design og håndverk. Du må gå to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk og andre skoleåret er Vg2 Design og gullsmedhåndverk. Tidligere var faget en del av gullsmedfaget og ble lagt inn under lov om fagopplæring i 1953.
Filigranssølvsmedfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.
Tredreier

En tredreier er en håndverker som dreier gjenstander i tre, hovedsakelig ved hjelp av dreiebenk. Hulemaleri fra Egypt dokumenterer at faget har aner minst 4000 år tilbake i tiden.
I Norge ble faget i stor grad et bygdehåndverk, drevet i kombinasjon med jordbruk. Produksjonen foregikk oftest på vinterstid.
Eksempler på gjenstander en tredreier kan framstille er boller, fat, tallerkener, kopper og kar og møbel- og bygningsdetaljer.
På slutten av 1800-tallet var det mange tredreierverksteder, men nye moter, materialer og økt automatisering tok bort mye av næringsgrunnlaget for disse. Tredreierlaug fantes også i de største byene. I dag er faget mest praktisert som hobby.
Kunstdreieren var en spesialist innen dreierfaget. Han laget hovedsakelig pyntegjenstander, av tre og andre typer materiale.
Det fantes mange spesialiteter innen tredreiing, eksempler på dette er blokkmaker (heis- og strammeanordninger), navdreier (kjerrehjul), rokkedreier for å nevne noen.

Utdanning

Faget ble lagt under lov om fagopplæring 1. juli 1958 som dreierfaget (tredreier). Utdannelsen for yrket i Norge i dag er ett år i skole og tre år i lære i bedrift. Utdannelsen er innen utdanningsprogrammet Design og håndverk. Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk.
Tredreierfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.
Asfaltevangeliet

Plott

Asfaltevangeliet viser Jesus Kristus og hvordan man ser for seg Jesus hvis han hadde vandret rundt i dagens Oslo og møtt dagens mennesker ansikt til ansikt – og man har tatt historiene fra Bibelen og satt dem i en levende og moderne setting. Jesus står for et radikalt budskap om mellommenneskelig kjærlighet, tilgivelse, og Guds Rikes herredømme. Bibelens Jesus møter ofte datidens religiøse og politiske elite, som med alle midler forsøker å sette ham fast i diskusjoner, uten å lykkes det grann, noe filmen om "dagens moderne Jesus" også viser. Men de som velger å følge ham er syndere, de som er nederst på rangstigen: prostituerte, narkomane, sosialt slitne.
Jesus sier at han må dø for menneskehetens synd, og som et klimaks i filmen blir han torturert i en av Oslos hovedgater (Torggata) på vei fra Sentrum Politistasjon til en parkeringsplass. Denne lå i Hausmannsgate der UDI Utlendingsdirektoratet etter filmingen ble bygget. Han blir ikke korsfestet som i Bibelen, men «veggfestet», spikret til en midlertidig vegg med spikerpistol.
What'll I Do

«What'll I Do» er en amerikansk sang, skrevet av Irving Berlin i 1923. Den ble introdusert av sangerne Grace Moore og John Steel sent [i løpet av] Berlins tredje Music Box Revue og var også med i neste års utgave. I tekster spør sangens jeg-person om hvordan han eller hun vil klare seg nå som en nylig romanse har endt.
Sangen ble anvendt som et generalisert tema i Nelson Riddle's Academy Award-vinnende period score for The Great Gatsby med Robert Redford og Mia Farrow i hovedrollene, sunget av karakterskuespilleren William Atherton. Den ble sunget av Mary Steenburgen i filmen, The Butcher's Wife fra 1991, og ble anvendt som temasang i den britiske situasjonskomedieserien Birds of a Feather i 1990-årene. En instrumentalversjon ble anvendt i avslutningsscenen i episoden I Do and Adieu fra femte sesong (1986–1987) av situasjonskomedieserien, Cheers.

Norsk versjon

Per Kvist har skrevet en norsk tekst. Den bærer tittelen «Å blei det av dig».
Judolia sexmaculata

Utseende

En middelsstor (8-14 mm), temmelig bred, svart trebukk, dekkvingene har gule tegninger. Den kan ligne på Anoplodera sexguttata, men kroppsbygningen er noe bredere. Antennene er mørke og nesten så lange som kroppen. Hodet er stort og bredt, fasettøynene ikke påfallende utstående. Pronotum er matt svart, klokkeformet sett ovenfra med jevnt rundede sider. Ved roten er det tydelig smalere enn dekkvingene. Dekkvingenes skuldre er rundede, bak dem er vingene parallellsidige til kort før spissen. Vingene har gule tegninger som kan arte seg som tre tverrbånd, som seks adskilte flekker, eller de to fremre tverrbåndene kan være forbundet. Beina er middels lange og mørke.

Levevis

Larven utvikler seg i bartrær, helst gran, som har vært døde noen år, som oftest nær bakken. Den kan også bruke stubber og læger. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene kan finnes på blomster i juni-juli.

Utbredelse

Arten er utbredt i Nord- og Mellom-Europa, og videre østover like til Japan. Den finnes også i Nord-Amerika. I Norge er den vidt utbredt, men mangler stort sett ved vestkysten.
Bjarne Bogen

Karriere

Bjarne Bogen ble uteksaminert med cand.med.-grad fra Universitetet i Oslo i 1977, og gjennomførte i årene 1977-78 turnustjeneste ved Sandnessjøen sykehus med distriktstjeneste i kommunene Lurøy og Træna. I 1984 disputerte han for medisinsk doktorgrad ved Universitetet i Tromsø med avhandlingen «Murine Th and B Lymphocyte Recognition of Isologous Immunoglobulin». I 1991 ble han autorisert spesialist i klinisk immunologi. Siden 1986 har han vært tilknyttet Institutt for klinisk medisin, UiO, først som førsteamanuensis og siden (fra 1993) som professor. Han har også fra 1995 innehatt en deltidsstilling som overlege i klinisk immunologi ved Oslo universitetssykehus, Rikshospitalet. I perioden 1989 til 2004 var han også tilknyttet Veterinærhøgskolen som professor II i immunologi. Han har vært gjesteprofessor ved Basel Institute for Immunology (1985-86), Stanford University (1996-97),Dana–Farber Cancer Institute/Harvard University (2004-05) .

Forskning

Bogen har gjennom karrieren publisert mer enn 220 vitenskapelige publikasjoner, blant annet i større internasjonalt anerkjente tidsskrift slik som Cell, Immunity, Nature Biotechnology og Nature Communications. Han er blitt sitert mer enn 5300 ganger og har en H-indeks på 41.
Han har påvist en ny type samarbeid mellom T- og B-celler (Idiotype-drevet T-B samarbeid) og hvordan et slikt samarbeid under uheldige omstendigheter kan føre til autoimmune sykdommer og lymfekreft. Bogen har videre vist at T-celler av CD4 typen, i samarbeid med makrofager, kan forkaste kreftsvulster. Han har også utviklet, med bidrag fra prof. Inger Sandlie ved Universitetet i Oslo, nye typer målstyrte vaksinemolekyler slik som Troybody og Vaccibody. Sistnevnte er patentert. Selskapet «Vaccibody» ble etablert av Bogen og medarbeidere i 2007 , og han er leder av det rådgivende panelet i selskapet siden 2007. 
Bogen har vært leder av Norsk Immunologisk Selskap (1993-1994) og medlem av Editorial Board for Scandinavian Journal of Immunology (1997-2019) og Hematologica (2005-2007). Gjennom karrieren har han vært hovedveileder for 27 doktorgradstudenter, samt 23 masterstudenter og medisin- og forskerlinjestudenter.

Undervisning

Bogen har i over 30 år undervist studenter og leger i basal og klinisk immunologi. I perioden 1998 til 2013 var han unvervisningsleder for faget ved profesjonsstudiet i medisin ved Det medisinske fakultet, UiO. I 2000 utga han læreboken «Immunologi» sammen med professor Ludvig A. Munthe. Basert på førsteutkastet ble læreboken tildelt TanoAschehougs fagbokpris i 1998.
Sergio S. Osmeña

Bakgrunn

Sergio var sønn av Juana Osmeña y Suico, som skal ha vært bare 14 år ved hans fødsel. Gtunnet omstendighetene forble farens identitet en familiehemmelighet. Skjønt det å være et uekte barn (foeldrene fiftet seg aldri) klarte han å hevde seg godt i samfunnslivet. Osmeñafamilien var en rik og toneangivende kinesisk-filippinsk klan med store forretningsinteresser i Cebu, og de hadde ikke problemer med å vedkjenne seg ham, og han gjorde det godt i lokalsamfunnet.
Han begynte på det katolske presteseminaret San Carlos i Cebu i 1889 og fortsatte studiene (men ikke lenger som prestekandidat) med å ta bakkalaureat ved San Juan de Letran-kollegiet. Hans skolegang fikk et avbrudd ved utbruddet av Den filippinske revolusjon i 1896. Under revolusjonen var han redaktør for den militant nasjonalistiske spanskspråklige avis El Nuevo Día i Cebu.
Sergio Osmeña ble deretter juristutdannet fra Santo Tomás-universitetet i Manila med eksamen fra 1903.

Politisk karriere

I 1904 utnevnte amerikanerne ham til guvernør for provinsen Cebu og fiscal (statsadvokat) for provinsene Cebu og Negros Oriental. To år etter ble han også folkevalgt til guvernør for Cebu (3. mars1906 – han var da 28 år gammel). I 1907 ble han valgt til den første filippinske foresamling under det amerikanske velde og var dets ordfører (speaker) fra 1916 til 1923, da han ble valgt til senator for Cebu.
Sergio S. Osmeña grunnla det filippinske nasjonalistparti (Partido Nacionalista), som skulle spille en sentral rolle i landets politiske liv. Osmeña var partiets leder til 1921, da han ble etterfulgt av Manuel L. Quezon.
Osmeña ledet flere av forhandlingsdelegasjonene i USA som fikk utvirket at Filippinene i 1935 fikk samveldestatus og samtidig tilsagn om full selvstendighet etter ti år. Han ble valgt til visepresident for det filippinske samveldet to ganger, 1935 og 1941.

President

Han ble president for eksilregjeringen (med sete i Washington D.C.) under den japanske okkupasjon da president Manuel L. Quezon døde den 1. august 1944. Han stilte til presidentvalgene i 1946 da Filippinene skulle få full uavhengighet, men tapte for Manuel A. Roxas.
Osmeña trakk seg så tilbake til hjembyen Cebu. Han døde den 19. oktober 1961 på et sykehus i Quezon City, 83 år gammel.
Hans første kone (fra 1901) var Doña Estefania Chiong Veloso (død 1918). De fikk åtte barn. Han giftet seg på nytt i 1920, med Doña Esperanza Limjap, og de fikk tre barn sammen.
Unsan (Sør-Pyongan)

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), fem rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 16 ri (landsby).
Décastar 2017

Décastar 2017 ble arrangert 16. og 17. september 2017. Décastar er et internasjonalt, årlig mangekampmesterskap i Talence i Frankrike, som inngår i IAAF Combined Events Challenge. 
Det konkurreres i tikamp for menn og sjukamp for kvinner.