google/wiki40b huggingface dataset:
Klitoridektomi

Klitoridektomi er en form for kjønnslemlestelse der den ytre delen av klitoris fjernes delvis eller helt. Klitoridektomi praktiseres sjelden i vestlige kulturer og ses ofte der på som både unødvendig og skadelig, men er relativt vanlig i deler av Afrika sør fra Sahara, da spesielt i de muslimske delene av Øst-Afrika, de kurdiske områdene av Irak og Iran, samt på Den arabiske halvøy.
I vesten er det kjent tilfeller av frivillig klitoridektomi innen subkulturer. Bakgrunnen for dette er dels en offertanke, og dels ønsket om at andre erogene soner vil bli mer følsomme dersom muligheten for stimulans av klitoris forsvinner. Det amerikanske forsikringsselskapet «Blue Cross Blue Shield» betalte rutinemessig for klitoridektomi frem til 1977, men antallet amerikanske kvinner som ble utsatt for dette inngrepet i sin barndom, er aldri blitt kartlagt. I henhold til lov av 15.12.1995 er det forbudt å omskjære kvinner i Norge.
En prosedyre som gir tilnærmet samme effekt ved at man kutter nerven til området ble brukt i enkelte land på begynnelsen av det 20. århundre, spesielt USA og Australia, for å hindre masturbasjon blant kvinner på institusjoner. I USA er det også rapportert tilfeller av elektrisk kauterisering av klitoris på mentalpasienter så sent som i 1950, også dette for å hindre masturbasjon.
Super Bowl XXVII

Super Bowl XXVII var den 27. utgaven av Super Bowl, finalen i den amerikanske amerikansk fotball-ligaen NFL. Kampen ble spilt 31. januar 1993 på Rose Bowl i Pasadena og stod mellom vinnerne av de to avdelingene AFC og NFC, henholdsvis Buffalo Bills og Dallas Cowboys. 
Nasjonalsangen ble framført av Garth Brooks og i pausen underholdt blant andre Michael Jackson.
Cowboys vant kampen 52-17.
Renorphnus

Utseende

En liten til middelsstor (7 - 9,5 millimeter), oval og hvelvet, blank, mørkt rødbrun skarabide. Antennene er 10-leddete. Hannen har ikke noe horn i pannen eller noen uthulning av pronotum, som har to grunne, små groper. Pronotum er knapt synlig punktert. Dekkvingene er hvelvede, blanke, med litt utydelige punktrader. Beina er nokså kraftige med to brede tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene.

Levevis

Lite er kjent om biologien til disse billene, som trolig lever det meste av livet under jorda. De er knyttet til fuktig skog men har også vært funnet i tørrere skogtyper.

Utbredelse

Arten er endemisk for Madagaskar, der den er vidt utbredt.
Kinesisk treolje

Kinesisk treolje eller Tung /Tung oil er en olje som brukes til å gi en beskyttende finish først og fremst til tre, men også til stein og mur. Oljen og dens bruk antas å ha sitt utspring i antikkens Kina, og er nevnt av Konfucius. Tung er et løvtre fra Kina. Det er høyt verdsatt for oljen, og både i Argentina, Paraguay og USA har man iverksatt dyrkning av arten.
Oljen blir utvunnet av nøtten av det kinesiske tungtreet (kinesisk: 油桐), og inneholder vannavstøtende oljer og gummistoffer. Oljen trekker inn i treet og gummistoffene gir en hard, beskyttende overflate.
Kinesisk treolje finnes som tilsetning i en rekke produkter til trebeskyttelse. Den er ofte den aktive og viktigste komponenten siden den både trekker inn og beskytter. Tilleggsstoffene er mest for å gjøre den enklere å påføre (løsemiddel), og eventuelt legger man til lakk (f.eks. Danish Oil) for å få en hardere overflate. Og man kan tilføre pigment/farge.
Rein tungolje er seigtflytende og ikke så lett å bruke, da den da krever sliping og lang tørking mellom strøkene. Treoljen selges derfor sjelden alene i rå form til forbruker. Den blir gjerne hydrolysert eller tilsatt løsemiddel og brukt som (den viktigste) komponenten i en rekke produkter som Danish Oil, Finishing Oil, terasseoljer med mer.
I Kina og landene rundt har oljen fra tungtrenøttene vært brukt i hundrevis av år for å ta vare på tre og porøs stein. I Norge har vi brukt linolje på samme måte til trebevaring.

Finish på tre, stein og mur

Kinesisk treolje gir en gyllen finish på tre som ikke gulner, og er vannavvisende. På stein gir den en blank og beskyttende overflate til bruk i kjøkken, bad etc. Den er alkaliefast og kan med hell brukes som beskyttelseslag på mur og murpuss.

Helserisiko: Allergi

Kinesisk treolje er en nøtteolje, noe som er et problem for nøtteallergikere. Ellers er den giftfri og brukes ofte til finish på treflater og redskaper for matlaging.
Baicheng

Historie

Baicheng ble fylke i 1904. Frem til da het det Jing'an. I 1914 fikk det som nytt navn Tao'an. I 1950 fikk det så navnet Baicheng, som på kinesisk betyr «Hvit by». Navnet Baicheng er fra det mongolske navnet, Chaghanhot, som også betyr den hvite byen.
Baicheng var tidligere del av provinsen Heilongjiang, men ble overført til Jilin da den ble byprefektur.

Samferdsel

Kinas riksvei 302 løper gjennom området. Den går fra Hunchun i provinsen Jilin til Ulanhot i Indre Mongolia.
Mason City (Iowa)

Mason City er en amerikansk by og administrativt sentrum i det amerikanske Cerro Gordo County i staten Iowa. I 2000 hadde byen et innbyggertall på 26 009.

Historie

Området rundt det som først skulle få navnet Shibboleth var en sommerhjem for sioux- og winnebago-indianerne. Den første faste bosetting var ved Shibboleth i 1853 der Winnebago River og Calmus Creek møtes. Byen hadde flere navn: Shibboleth, Masonic Grove, og Masonville, til navnet Mason City ble valgt i 1855, til ære for grunnleggerens sønn Mason Long.
I 1854 åpnet John McMillin den første forretningen her, og dr. Silas Card åpnet legepraksis. Lizzie Thompson etablerte den første skolestuen i en tømmerhytte i 1856. The United States Post Office Department åpnet opp i byen i 1857. Mason City ble county-sete i 1858.
Ungdomsmesterskapet innendørs 2014

Ungdomsmesterskapet innendørs 2014 (også innendørs UM) var det årlige ungdomsmesterskapet i friidrett innendørs. Arrangementet er uoffisielt NM for ungdommer 15 til 19 år. Det ble arrangert i Bærum Idrettspark 7., 8. og 9. mars 2014. Mesterskapet ble sendt live på Budstikka med hjelp av elever ved Sandvika videregående skole og folk fra Tyrving IL.
Huset Crawford

Huset Crawford var en adelig slekt med opprinnelsested i Ayrshire i Skottland. Opprinnelig ble navnet stavet på en fransk måte; Crauford.
Til tross for den franske stavemåten av navnet Craufurd/Crawford eller tilsvarende anglofisering er familien ikke fullstendig normannisk. Crawford er muligens en oversettelse fra Strathclyde-gælisk i betydningen «overgang i blod», hvor cru er blod, og overgang eller krysning er ford; altså cruford, eller Crawford. Innenfor Crawfords landområder i Lanarkshire finnes ruinene av en gammel førhistorisk festning på høyre side av øvre River Clyde hvor mytene forteller om mange blodige konflikter mellom romere og britoner.
Huset Crawford liker å fremstille seg som ekte keltere eller av caledonisk avstamning, men all slektsforskning viser delvis til dansk stamfar. På begynnelsen av 1100-tallet slo en Tor Leivsson fra Perthshire, som i skotske krøniker omtales som Thorlongus (Thor the Tall) av Merse (Ednam), seg ned i området. Han var sønn av Leiv, eller Lefwin, eller i gammelengelsk skrivemåte, Leofwine. Han flyktet fra det nordlige England da Vilhelm Erobreren hadde en form for etnisk utrenskning i områdene rundt Northumbria.
Tors sønn, Svein Torsson, omtales som Swane Thorson av Swinton. Han giftet seg øyensynlig lokalt og fikk en sønn kalt Galfridus Swaneson av Crawford. Svein Torsson, stamfar til Huset Ruthven, hadde en datter som ble giftet med en Alan (anglofisering av Gregan), den yngste sønn til den 4. jarl av Richmond i Yorkshire, som igjen nedstammer fra Normandie. Huset Crawford oppsto som en miks mellom norsk og anglo-normannisk blod.
Galfridus de Craufurd, en sønn av Svein, ble gitt land i Clydesdale av kong David I av Skottland (1124 – 1153). Dennes sønner, Gregan de Craufurd og Johannes de Craufurd, var riddere i den skotske kongens tjeneste på midten av 1100-tallet. Kong David var den som anerkjente familien og tildelte land i Strathclyde, kalt Crawfordjohn, og i Galloway, Dalmagregan. Familiens motto er Tutum Te Robore Reddam – Jeg vil gjøre deg trygg med styrke.
Hoveddelen av familien arvet posisjonen som sheriff i Ayr, kjent som Auchinames av Craufurland. De fikk tildelt land i 1320 av kong Robert I av Skottland. I løpet av 1300-tallet giftet John Crawfords datter seg med David Lindsay, sjef for Huset Lindsay, og Sir David Lindsay ble den første jarl av Crawford og Lindsay i 1398, og våpenskjoldet og sannsynligvis mottoet kommer fra denne perioden.
David Eriksen (bandyspiller)

Bandykarrieren

Eriksen markerte seg tidlig, og dominerte på Spartas fremadstormende lag som rykket opp og etablerte seg i Eliteserien like før krigen. Etter 1940-sesongen meldte han overgang til Drafn, men fikk ikke debutert i offisiell kamp for sin nye klubb før etter frigjøringen i 1945. Sitt første norgesmesterskap tok han i 1946, da Drafn vant finalen etter omkamp mot Grane. Eriksen tok sitt siste norgesmesterskap i 1961, 41 år gammel.
David Eriksen var regnet blant landets beste spillere i etterkrigsårene, og han var kjent som en tøff forsvarsspiller. Aftenpostens bandyjournalist Arne Riis skrev i anledning Eriksens 50-årsdag i 1969: «Med sitt troskyldsblå blikk lurte han mang en dommer».

Andre idretter

David Eriksen spilte dessuten fotball og ishockey for Drafn. Han fikk kretslagskamper i fotball og var med på å spille klubben fra 4. divisjon til eliteserien i ishockey. Eriksen var også en habil tennisspiller. Han vant de to første turneringene i bandytennis, da bandyforbundet på 1950-tallet arrangerte doublemesterskap i denne grenen. Med seg på vinnerlaget hadde han i 1954 Walter Felix Løvli og i 1955 Ulf Hagen.
Peder Holter

Bakgrunn

Per Andersen Holter var sønn av Anders Persen Holter, kapellan i Strøm (nå Odalen), og Anna Mortensdatter Leuch. Han var det ene av tre barn som vokste opp. Anna Leuch ble siden gift med oberst Adolph Carl Helm.
Per Andersen Holter studerte teologi og økonomi og tok studenteksamen ved Christiania katedralskole i 1741. Han studerte ved flere utenlandske universiteter. Moren var i slekt med flere av Kristianias fremste handelsfamilier, som Leuch, Collett, Elieson, Anker og andre, og sønnen arvet en betydelig formue etter sine foreldre. Hans viktigste handelsområde var trelast, og gjennom hele sitt voksne liv var han en av byens ledende kjøpmenn.

Karriere

I tillegg til å ha overtatt en rekke eiendommer etter sin stefar Helm, kjøpte Per Holter i 1757 Borregård sammen med sin svoger Poul Vogt. Med på kjøpet var flere garder og sagbruk. Kort tid etter overtok Per Holter hele godset. Fra 1761 var han bestyrer for sin søster på Stubljan, Karen Andersdatter Holter, som var gift med Poul Vogt. Etter Vogts død overtok han i 1765 også gardene Stubljan og Hvitebjørn for 17 500 riksdaler. De to brukene hadde fulgt hverandre som ett siden midt på 1600-tallet. Per Holter fikk bygd den store hovedbygningen, som sto til den gikk med i brann i 1913. I 1770-åra kjøpte han godset Hafslund, som inkluderte blant annet 17 sagbruk og en rekke garder. Han kjøpte også Losby i Lørenskog, Gan og Østanes i Fet og enda flere garder på Østlandet.
I tillegg til sitt virke som godseier og trelasthandler, hadde Per Holter en rekke offentlige verv. Han ble utnevnt til overkrigskommissær i 1757, var en høyt respektert zahlkasserer for Norge fra 1760 til 1774 og ble generalkrigskommissær i 1773.

Ekteskap

På julaften 1771 giftet Per seg med den 26 år yngre Maren Juel. De var gift til han døde i 1786, men fikk ingen barn. Hustruen arvet hele hans gods, bortsett fra et legat på 2 000 riksdaler for trengende enker og forhenværende arbeidere ved Hafslund, og et legat på 4 000 riksdaler til et kornmagasin til fødebygden Odalen, for å sikre folkets tilgang til korn i nødstider. Kornmagasinet fra 1791 ble senere flyttet til Odalstunet i Sør-Odal.
Ved Skjeberg kirke i Sarpsborg er det reist et gravkapell til minne om Per.
Lamprima aurata

Utseende

En middelsstor (15-33 millimeter), litt flat hjortebille med skinnende metalliske farger. Hannenes kjever er noe forstørret som vanlig i denne familien, noe oppoverbøyde, med er brem av gule hår på oversiden. Kroppen er fint og ganske tett punktert. De metalliske fargene kan variere mye innen samme art, men denne arten er oftest nokså sterkt gyllent-grønnlig metallisk.

Levevis

Larvene utvikler seg i morken, død ved av mange ulike treslag, både innfødte og innførte.

Utbredelse

Arten er utbredt i det østlige Australia inkludert Tasmania.
Mil Moskva (helikopterfabrikk)

Mil (russisk: Миль) er en russisk produsent av helikoptre som ble opprettet som et utviklingsbyrå i mars 1947 oppkalt etter konstruktøren M.L.Mil. Mil har vært en av de ledende produsenter av militære helikoptre, og mange av de forskjellige modellene deres har vært eksportert til en stor del av verdens flyvåpen. Minst 25000 helikoptre av alle modeller har blitt produsert av Mil, og mange av deres modeller har også blitt produsert på lisens i blant annet Polen og Kina. Noen typer har også sett sivil bruk.
Vott

En vott er en type håndplagg som oftest er strikket og som brukes for å holde hendene varme, særlig om vinteren. Mens hansker har et rom for hver finger, har votter et rom for tommelen og et større rom for de andre fingrene.

Typer

Votter er som regel strikket av ullgarn, men det finnes også polvotter som er trukket med vindtett tekstil ytterst og fôret med saueskinnspels eller fiberpels på innsida. Tovede votter er ekstra varme. Votter er oftest tykkere og varmere enn hansker, men gjør det vanskeligere å bruke enkeltfingre til å håndtere verktøy, instrumenter og annet. 
En vante er en tynnere fingervott eller strikket hanske.
Strikkevotter kan ha samme mønsterdekor som andre varme strikkeplagg, for eksempel gensre, luer, skjerf og strømper. Selbuvotter har det tradisjonelle mønster med selburose. En steike- eller grillvott er en vattert gryteklut formet som en stor vott.

Etymologi

Ordet vott kommer fra det norrøne vǫttr som er i slekt med vante, et ord som igjen kommer fra et germansk ord for å «vinde», «tvinne» og «sno» (want var i eldre tysk og nederlandsk betegnelse på vevd tekstil eller klede). En vott kan på svensk kalles tumvante («tommelvante») og dansk bælgvante («belgvante»).

I kulturen

Vinternatt, det vil si natt til 14. oktober, første vinterdag i vinterhalvåret,  til merkes på gamle primstaver med en enkel tegning av en vott. Den dagen skal primstaven snus fra sommer- til vintersida. Votten kan tolkes som en biskophanske, et symbol for pave Calixtus 1 som i den gamle kirkekalenderen ble feiret  denne dagen. 
Det finnes flere fortellinger om votter. I den norrøne fortellingen om Tor hos Utgards-Loke blir det fortalt at guden og reisefølget hans overnattet i et underleg hus med et lite siderom. Da de våknet, viste det seg at de hadde sovet i den digre votten til kjempen Skryme. I en annen historie har Tor selv fått låne et par jernvotter av gygren Grid som han verger seg mot jotunen Geirrød med. Skinnvotten er et russisk-ukrainsk folkeeventyr om en mann som mister en vott som flere dyr etter tur tar i bruk som hus.  Da eieren finner votten igjen synes han det er merkelig at den fortsatt er varm. I 1964 utgav forfatteren Alf Prøysen barneboka Den grønne votten. Boka handler om en vott «som Ragnar fikk av Bestemor til jul og om alt det rare den fikk være med på», blant annet som hus for en musefamilie, og ble illustrert av Borghild Rud.
Gravdahl Bokhandel

Gravdahl Bokhandel er en bokhandel i Hamar.
Bokhandelen ble stiftet av Marcus Gravdahl i 1937. Firmaet er i allianse med Norli Libris. Omsetningen i 2009 var på 29 millioner kroner og selskapet har 25 medarbeidere. Bokhandelen er et aksjeselskap som eies 100 % av Anne Bjørg Røed.
I 2008 ble bokhandelen i Hamar sentrum kåret til Norges beste bokhandel av Den norske Forfatterforening. Anne Bjørg Røed ble samme året tildelt Den norske Forleggerforenings bokhandlerstipend for å ha «gjort en særlig innsats til fremme av norsk litteratur». Gravdahl ble tildelt Hamarprisen for 2012 av formannskapet i Hamar med begrunnelsen for å være en «unik kulturarena og en møteplass som setter Hamar på kartet» samt «..for å fremme inkludering og integrering i byen».
Serafimermedaljen

Serafimermedaljen er en svensk medalje, som utdeles av Sveriges monark. Den ble innstiftet i 1748 og er tilknyttet Serafimerordenen. Ulikt ordenen, som fra 1975 bare tildeles utlendinger og svenske kongelige, tildeles Serafimermedaljen fortsatt svenske borgere for særlig humanitære eller samfunnsnyttige fortjenester.

Kongelige medaljer

Serafimermedaljen er, sammen med H.M. Kongens medalje, Medaljen Litteris et Artibus, Prins Eugen-medaljen og Prins Carl-medaljen, en av de kongelige, svenske medaljer som nå tildeles i hoffprotokoll.

Utforming

Serafimermedaljen er laget i gull og bærer på advers Fredrik I av Sveriges portrett omgitt av kongens navn og tittel på latin. Reversen har innskriften «ORDO EQ. SERAPHIN. RESTAURATUS NATALI REGATUS LXXIII» omgitt av Serafimerordenens ordenskjede. Ytterst står en omskrift med devisen «PROCERES CUM PRINCIPE NECTIT» (den forener de fremste med fyrsten) og årstallet «1748». Devisen er et sitat fra den romerske poeten Claudius Claudianus. Medaljen er i 8. størrelse i det svenske systemet for medaljedimensjoner.
 Den har en kongekrone på toppen og er opphengt ved hjelp av en rekke lenker.

Tildeling

Serafimermedaljen tildeles svært sparsomt. Blant mottagere av medaljen er forretningsmannen og bankdirektøren Jacob Wallenberg (1975), diplomaten Olof Rydbeck (1987), forretningsmannen Peter Wallenberg (2000), diplomaten Hans Blix (2004), professor Sture Linnér (2008) og dirigenten Herbert Blomstedt (2012).
Zygiella x-notata

Utbredelse

Zygiella x-notata finnes i hele Europa, men også spredte forekomster i alle verdensdeler, unntatt Oseania. I Norge finnes den nord til Nordland eller Troms.

Utseende

Zygiella x-notata er en ganske kraftig bygd edderkopp, med en todelt kropp, en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bred, med fine, nedliggende hår. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Den har åtte øynene, fire forholdsvis store øyne i midten, som mer eller mindre danner et kvadrat, og et par ganske små øyne som sitter tett sammen på hver side. Chelicerene er korte, kraftige, med tenner på innsiden.  Beina er middels lange og ganske kraftige.
Artene i denne slekten kan være ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Dave Dexter jr.

Oppvekst og jazz

Dave E. Dexter jr. ble født og oppvokst i Kansas City, Missouri. Hann tok utdannelsen ved Missoury Valley Collage i Marshall, Missouri, der han var i to år, fra 1933-1935. Der skrev han sportsnyheter for Kansas City Star for å få råd til å kjøpe musikkalbum. I løpet av sommeren 1936 ble han ansatt som journalist ved Kansas City Journal-Post, og i 1938 jobbet han for Downbeat i Chicago før han senere ble overført til New York. Han forlot bladet i 1942. 
Året etter ble Dexter med i det nyoppstartede Capitol Records, der han tok ansvar for artister og repertoar. Han ble i firmaet fra 1943 til 1975. I denne perioden jobbet han i begynnelsen mye med jazz, men ble ingen større fan av den nye musikkstilen bebop, og spesielt likte han Charlie Parker dårlig. På den annen side jobbet han godt med Duke Ellington og Count Basie.
Giant Forest

Giant Forest er et område av Sequoia nasjonalpark i Sierra Nevada berømt for sine mammuttrær. Skogen ligger 1 800  moh i det vestlige Sierra Nevada i California, og dekker et område på 7,6 km². Giant Forest er den best tilgjengelige av mammuttreforekomstene, med 64 km skogstier.
Fem av verdens ti volummessig største trær ligger i denne skogen. Det største av disse er General Sherman-treet som måler 11,1 meter i diameter ved roten. Treet er oppkalt etter generalen William Tecumseh Sherman.

Området

Giant Forest har et besøkssenter, Giant Forest Village. Skogen strekker seg østover fra senteret. Skogen ligger skjermet mot vind og har stabil tilførsel av nedbør. Dette er gunstig for skogsvekst, men er også ideelt for mygg.
Den vestlige skogstien i High Sierra som går fra Sierra Nevada til Mount Whitney begynner på Crescent Meadow parkeringsplass.
Andre vanlige trær er gullfuru, jeffreyfuru, sukkerfuru og vrifuru, samt coloradoedelgran og praktedelgran. Besøkende får ofte se mulhjort, douglasekorn, og svartbjørn. National Park Service advarer besøkende om ikke å etterlate mat i parkerte biler fordi bjørner kan ta seg inn og stjele maten.
Benj Pasek

Karriere

Pasek og Paul har blant annet skrevet sangtekstene til filmmusikalen La La Land (2016). Filmen er regissert og skrevet av Damien Chazelle og har Emma Stone og Ryan Gosling i hovedrollene. La La Land hadde premiere under den 73. filmfestivalen i Venezia 31. august 2016. Duoen har vunnet en Critics' Choice Movie Award og en Golden Globe for tekstarbeidet på sangen «City of Stars». De ble også nominert til Oscar for beste sang to ganger under den 89. Oscar-utdelingen for både «Audition (The Fools Who Dream)» og «City of Stars». De delte prisene og nominasjonene med filmkomponist Justin Hurwitz.
Pasek samarbeidet også med Paul om musikken og sangtekstene til Broadway-musikalen Dear Evan Hansen og filmmusikalen The Greatest Showman.
Sphinx eremitus

Utseende

En middelsstor (vingespenn 65 – 75 mm) svermer, mørk grå med svarte streker, på brystet og forvingene, bakvingene er gråsvarte med to gråhvite tverrbånd. Bakkroppen har en bred, grå midtstripe, på sidene er den gulhvit med store, svarte flekker. Larven er purpurfarget til brun, med utydelige, lyse skråstriper på sidene. Det andre kroppsleddet har en karakteristisk, spiss pukkel, hodet virker nedbøyd sammenlignet med denne.

Levevis

Larven lever på planter i leppeblomstfamilien, blant andre arter av mynte (Mentha) og salvie (Salvia). De voksne svermerne besøker gjerne blomster, og henger fremfor disse på svirrende vinger mens de stikker sin lange sugesnabel ned i blomsten.

Utbredelse

S. eremitus finnes langs østkysten av Nord-Amerika fra Georgia nordover til Maine, mot vest til Manitoba, Sør-Dakota og Missouri.
Pukkverk

Pukkverk i Norge

Omkring 20% av pukken eksporteres mens resten går til hjemmemarkedet.
Hoche (Paris Metro)

Hoche er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 5.
Tuloma

Fiske

Tuloma var tidligere en utmerket lakseelv, på linje med Tana i Finnmark i produktivitet, med en årlig fangst på over 100 tonn.  Ved Padunfossen ved utløpet av Notozero hadde skoltesamene rettigheter til å fange laks i stengsel, og det ble hvert år fanget flere titalls tonn med laks der. 
Men da kraftverkene ble bygd ble laksens gyteplasser og vandreruter ødelagt. Ved det første kraftverket ble det etter noen år bygd en vel fungerende laksetrapp, og etter hvert tok fisket seg opp mot gamle høyder. Men da det store kraftverket Øvre Tuloma og demningen ved Verkhnetulomskij ble bygd kollapset laksefisket i elva. Notozero ble en del av det store Verkhnetulomskoje-magasinet, og Padunfossen ble borte. Det ble bygd en fiskeheis ved demningen, men den fungerte ikke og ble lagt ned etter kort tid. Det er dog fremdeles en liten, gjenværende laksestamme i Tuloma, som gyter i de uregulerte sideelvene nedenfor demningen, da spesielt i elva Petsja.
Det foregår nå arbeid for å kartlegge mulighetene for å gjenoppbygge en laksestamme i Tuloma, ved hjelp av tiltak som vil tillate laksen å passere demningene og nå frem til gyteplasser i vassdragets øvre bielver, som fremdeles er i sin naturlige tilstand. Håpet er at dette vil bringe betydelige fordeler og inntekter til området, i form av fritidsfiske og økoturisme.
Dioskoros I av Alexandria

Dioskoros av Alexandria (latinisert Dioscurus; død 4. september 454) var patriark av Alexandria fra 444 til han ble avsatt av konsilet i Khalkedon i 451. Før han ble patriark virket han som rektor ved skolen i Alexandria og som sekretær for sin forgjenger som patriark: Kyrill av Alexandria. Han døde i eksil i Paflagonia.
I Dioskoros' tid pågikk diskusjonene mellom nestorianerne og monofysittismen. Et av hans brev er oversatt til norsk i antologien Koptiske skrifter (2012), hvor han henvender seg til abbeden Shenoute og ber om bistand til å bekjempe vranglærere.