De siste dagers hellige

Bakgrunn

Joseph Smith ble født i Sharon, Windsor County, Vermont, 23. des. 1805. Omkring 1818-19 flyttet familien til Palmyra i delstaten New York. På den tiden var det en sterk religiøs vekkelse i det området Smith bodde. 
Farens familie ble vunnet for den presbyterianske tro, og fire av dem sluttet seg til denne kirken (hans mor, hans to brødre Hyrum Smith og Samuel Harrison, og hans søster Sophronia). Joseph var 14 år og ble meget opprørt av disse stridighetene, men som faren Joseph Smith d.e., holdt seg utenfor kirkesamfunnene. Allikevel holdt familien det gående med lesing i Bibelen og bønn sammen. Etter hvert ble hans oppmerksomhet rettet mot metodistene, og han skriver at han ønsket til en viss grad å slutte seg til dem.
Han forteller at han en dag da han var 14 år spurte om veiledning om sin kirkelig virksomhet i en bønn. Han hevdet at han da fikk en åpenbaring der han så to herlige vesener stod foran ham. Josephs hensikt med bønnen var å vite hvilket kirkesamfunn som var det rette, men han fikk vite at de alle var på avveier. Herren forbød ham å slutte seg til noen av dem. Andre ting ble også uttalt. Etter hvert fikk han instrukser om å danne et eget samfunn.
Kirken ble offisielt organisert i Fayette i New York 6. april 1830, som først fikk navnet Jesu Kristi kirke, og ved senere åpenbaring ble til Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige. Smith fortalte at først kom døperen Johannes og påførte ham og samarbeideren Oliver Cowdery det gamle aroniske prestedømme, og senere kom apostlene Peter, Jakob og Johannes og innviet dem til det melkisedekske, og til  apostel. Det hevdes at Joseph Smith senere mottok en åpenbaring om å samle Kirkens medlemmer i Ohio i desember 1830, på grunn av forfølgelser. Kirkens hovedkvarter ble da etablert i Kirtland i Ohio vinteren 1831.
Den 27. mars 1836 ble Kirtland-tempelet innviet, og Joseph Smith og Cowdery sies å ha mottatt viktige prestedømsnøkler av Moses, Elias og Elijah (3. april. 1836). Da Kirken møtte store forfølgelser der også, dro flertallet av medlemmene til Far West i Missouri (14. mars 1838). Til sist slo de seg ned i Illinois og stiftet byen Nauvoo i (våren 1839). Den 6. april 1841 ble hjørnestenen til Nauvoo-tempelet lagt ned, og ett år etter, den 17. mars 1842, ble Hjelpeforeningen organisert for kvinnene.
I en alder av 38 år led Joseph, sammen med sin bror Hyrum, døden i Carthage fengsel i Illinois 27. juni 1844. Årsakene til at han ble myrdet var flere (by-politiske og religiøse). Etter Joseph Smiths død tok Brigham Young, som var president for De tolv apostlers kvorum, ledelsen av flertallet. Han ledet den første gruppen med pionérer over 1600 km ubefolket prærie. De nådde frem til Saltsjødalen, dagens Utah i USA, i 1847, og etablerte hovedsetet for Kirken.

Dannelse av forskjellige samfunn

De fleste av tilhengerne fulgte Brigham Young som sin nye leder etter Smiths død. Under hans ledelse flyktet de til Utah under en lang, strabasiøs ferd. Siden den tid har Salt Lake City vært hovedsetet for Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige. Men ikke alle fulgte Young, og flere andre samfunn ble dannet. Joseph Smiths kone, Emma Smith, ble ikke med dem som drog med Young.
Den største og mest kjente av disse andre kirkene er Kristi Samfunn (tidligere Den Reorganiserte Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige). Smith hadde en sønn, som også het Joseph Smith. Han var bare 11 år da faren ble myrdet. Han og moren ble værende igjen i Illinois sammen med flere av tilhengerne, og han ble deres leder da han vokste opp.
Flere andre kirker ble også til i den første tiden. Noen fulgte Sidney Rigdon, som hadde vært visepresidentkandidat da Smith var presidentkandidat. Noen av dem organiserte seg med tiden i en menighet i Pennsylvania under ledelse av William Bickerton. De ble kjent som The Church of Jesus Christ (Bickertonittene).
Noen fulgte James Jesse Strang. De slo seg med tiden ned på Beaver Island og dannet en gruppe som praktiserte polygami (flerkoneri). Strang ble kjent som deres konge. Senere ble han skutt og drept i forbindelse med en ransaking. Disse ga opphav til dem som i dag kaller seg strangitter. De praktiserer ikke lenger polygami i dag.
Noen fulgte Alpheus Cutler og gav opphav til det som i dag er Church of Christ (Cutlerittene).
Noen som hadde brutt ut allerede mens Smith levde, fulgte Granville Hedrick og dannet Church of Christ (Temple Lot). De så det som sin oppgave å bygge et stort tempel i Missouri.
Kristi Samfunn har også gitt opphav til utbrytergrupper, ikke minst etter at den i den senere tid har begynt å følge en liberal teologi. Til disse hører The Restoration Church of the Latter Day Saints og The Remnant Church of the Latter Day Saints.
Det fins også flere andre grupper, de fleste små. Noen av dem praktiserer polygami den dag i dag, og disse gruppene finnes særlig i de sydvestlige statene. (Se Mormonsk fundamentalisme)

Lære

De siste dagers hellige tror at Joseph Smith og hans profetier var en gjenopprettelse av den sanne menighet direkte ved Guds inngripen. Smith fikk overlevert noen tekster på gullplater som han oversatte. Disse tekstene til Mormons bok. Andre skrifter som brukes av flere av samfunnene er Lære og pakter , som inneholder åpenbaringer Smith og noen andre skal ha mottatt, og Den kostelige perle, som blant annet inneholder noe han skal ha oversatt fra en papyrus.
Mormons bok forteller at en gruppe israelitter, det vil si profeten Lehi, hans familie og noen tilhengere, utvandret fra Jerusalem ca. 600 år f. Kr. og bosatte seg på det amerikanske kontinent. Fra Lehis sønner kommer to folkeslag, nephittene (etter Nephi), og lamanittene (etter Laman).
Jesus viste seg så for dette folket i Amerika etter sin død og oppstandelse og valgte ut tolv apostler blant dem. Noen av disse folkene hevder de er forfedre til den amerikanske urbefolkningen, indianerne. De siste dagers hellige tror at tusenårsriket skal begynne ved Kristi annet komme når Israel blir samlet, de ti tapte stammer blir gjenopprettet og Sion (Det nye Jerusalem, jamfør Johannes' åpenbaring) bokstavelig talt blir bygget på det amerikanske kontinent under ledelse av Jesus Kristus.
Ifølge de fleste kilder hevdet Smith på et tidspunkt å ha mottatt en åpenbaring om polygami, og dette ble etter hvert praktisert av 2–5 prosent av Kirkens medlemmer (fra omkring 1850 til 1890), med høye krav til både moral og økonomi. Det var stor forfølgelse av Kirken de første årene, og mange menn ble drept. Resultatet var mange enker med barn som ikke kunne forsørge seg i et utsatt nybyggersamfunn. Mange har i ettertid sett polygamiet i denne sammenheng. Det finnes imidlertid også noen som mener at Smith selv aldri forkynte eller praktiserte polygami. De kirkesamfunnene som etter hvert ble dannet, utviklet forskjellig syn på dette. I dag er det fortsatt enkelte av de minste samfunnene i USA som har denne praksis. Disse er ikke tilknyttet den opprinnelige Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, hvor det fører til utelukkelse av Kirken dersom noen praktiserer polygami, som altså opphørte i 1890.
I den religiøse seremonien Endowment lærer medlemmene hemmelige passord og håndtrykk som de etter døden, gjenoppstandelsen i åndeverdenen og dommen trenger når de  skal komme inn i Guds kongeriker nær Kolob, en planet eller stjerne i mormonenes kosmologi. Etter denne seremonien begynner dessuten de fleste å bære temple garments, et slags «hellig» undertøy.

Kritikk

De mange særegne læresetningene til De siste dagers hellige har ført til at de er blitt kritisert av andre kristne. En del ser dem heller ikke som egentlige kristne; det blir henvist til Paulus' brev til galaterne 1:6-9, som fordømmer framtidige engler som eventuelt skulle komme og forkynne «et annet evangelium». Noen anser De siste dagers hellige som en del av det man kaller nyreligiøsitet. Kirken hevder selv å ikke forkynne et annet evangelium slik Gal. 1:6-9 forbyr, men kommer med nok et testamente om at Jesus virkelig er Kristus og Messias.
Kritikere hevder at Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige har drevet med rasisme, polygami, falske profetier, motsigelser, endringer i skriftene (også i Mormons bok, «den mest korrekte»), hemmelige, frimurerlignende tempelseremonier og kontakt med døde – noe Bibelen sier er ondskap.  Videre påstås det at mange av de kvinnene Joseph Smith ble beseglet til, allerede var gift med andre menn. Motsetninger mellom medlemmer av kirken og statlige og føderale myndigheter i USA kunne utarte til vold, og fram til 1890-tallet var kirken i strid med føderale amerikanske myndigheter, mye på grunn av doktrinen om polygami som de først gikk vekk fra i 1890 etter føderalt press. Også i Norge var det sterk motstand mot kirken og dens misjonsvirksomhet fra de første misjonærer kom i 1851.
I motsetning til Bibelen, som inneholder referanser til enkelte faktiske historiske hendelser, anser ikke historikere, arkeologer og andre eksperter innen relevante fagfelt fortellingene i Mormons bok som virkelige. The Smithsonian Institute i New York ser ikke på Mormons Bok som et historisk dokument og mener boken er ren fiksjon. 
De siste dagers hellige har også blitt anklaget for å ha rasistiske synspunkter. Visse individer innenfor kirken lærer at «Kains merke» som Kain angivelig fikk av Herren etter å ha myrdet sin bror Abel, var mørkere hud (Bibelen, 1 Mosebok 4:15). En av tekstene det er blitt reagert på, finner man i Mormons bok, 2 Nephi 5:21, der det står at tegnet på lamanitenes forbannelse (den mørke huden), ville bli fjernet dersom de omvendte seg til Herren. «Og på grunn av deres misgjerninger hadde han latt forbannelsen komme over dem, ja, en svær forbannelse. For se, de hadde forherdet sine hjerter mot ham, så de var blitt som flint. Derfor, da de var hvite og overmåte skjønne og tiltalende, lot Gud Herren dem få en mørk hud ...» (2 Nephi 5:21). Imidlertid har personer av enhver rase og hudfarge alltid vært medlemmer av Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, og siden 1978 har alle verdige mannlige medlemmer kunnet motta prestedømmet.