Mabinogion

Mabinogion er tittelen på en samling av elleve prosafortellinger samlet fra walisiske manuskripter fra middelalderen. Fortellingene hviler på en førkristen, keltisk mytologi, internasjonale folkeminnemotiver og tidlige middelalderske historietradisjoner. En del detaljer kan gå tilbake til eldre jernaldertradisjoner, men hver av disse fortellingene er produktet av en velutviklet walisisk fortellertradisjon fra middelalderen, både muntlig som skriftlig. Lady Charlotte Guest på midten av 1800-tallet var den første som utga engelske oversettelser av denne samlingen, og populariserte navnet «Mabinogion» på samme tid. Hennes utgave inneholdt både De fire grenene av Mabinogi og 8 andre walsiske middelalderfortellinger, som senere har blitt assosiert med Mabinogi i varierende grad.

Navnet

Navnet på samlingen opptrådte først gang i 1795 i William Owen Pughes Cambrian Register: «Mabinogion, eller Ungdommelige forlystelser, er walisiske oldtidsromanser». Det ble deretter adoptert som tittelen på den første engelske oversettelsen ved Lady Charlotte Guest. Formen mabynnogyon opptrådte faktisk mot slutten av den første av De fire grener av Mabinogi, men det er nå enighet om at dette er skriverfeil som ble antatt å være flertall av detwalisiske ordet mabinogi, som opptrer korrekt mot slutten av de gjenværende tre grenene. Ordet mabinogi i seg selv er noe av en gåte, skjønt det er til sist beslektet med walisiske mab som betyr «sønn», «gutt». Professor Eric P. Hamp har imidlertid foreslått at mabinogi er avledet fra navnet på en keltisk guddom kalt Maponos («Den hellige sønn»), og opprinnelig refererte til materialet vedrørende denne guden. I streng forstand er «Mabinogi» gitt til kun De fire grener (se nedenfor), noe som har gitt antagelsen om at de er avledet fra en eldre tradisjon. Hver av disse fire fortellingene avsluttes med kolofon som betyr «således avsluttes denne grenen av Mabinogi» (i ulike stavemåter), derav navnet.

Fortellingenes datering

Spørsmålet om fortellingenes datering er viktig ettersom de kan vise seg å være skrevet før Geoffrey av Monmouths Historia Regum Britanniae og romansene til Chrétien de Troyes, noe som gjør de fortellingene som handler om kong Arthur av største betydning ved at de viser til Arthurlegendens utvikling. I tillegg har Mabinogion betydning for nedtegnelsen av tidlige myter, legender, folkeminne, kultur og språk i Wales stor betydning.
Fortellingene i Mabinogion opptrer i enten et eller begge av to middelaldermanuskripter i Wales, Den hvite bok fra Rhydderch (Llyfr Gwyn Rhydderch), skrevet ca 1350 og Den røde bok til Hergest (Llyfr Coch Hergest), skrevet mellom 1382–1410, skjønt senere tekster eller tekstfragmenter til en del av fortellingene har blitt bevart fra 1200-tallet og i senere manuskripter. Forskerne er enige om at fortellingene er langt eldre enn de bevarte manuskripter som de er nedskrevet i, men er ikke kommet til enig om den nøyaktige alderen. Det er åpenbart at de forskjellige tekstene har sin opprinnelse fra forskjellige tidsepoker. Diskusjonen har fokusert på dateringen av De fire grener av Mabinogi. Ifor Williams har fremmet en dato fra før 1100 basert på lingvistiske og historiske argumenter, mens Saunders Lewis har senere fremmet en rekke argumenter for en dato mellom 1170 og 1190; Thomas Charles-Edwards har diskutert styrke og svakheter i begge argumenter i en utgivelse fra 1970, og merket seg at språket i fortellingene passer best overens med 1000-tallet, skjønt at ytterligere forskning var påkrevet. I nyere tid har Patrick Sims-Williams argumentert for en mulig tidsrekke fra rundt 1060 og fram til 1200, noe som synes å ha forblitt akseptert blant forskerne.

Fortellingene

Samlingen består av hovedmengden av den bevarte prosa i middelalderens walisisk manuskripter som ikke er oversatt fra andre språk. Unntaket er Areithiau Pros. Ingen av titlene er samtidige med de tidligste bevarte versjonene av fortellingene, men er i sin helhet moderne tilskrivninger.