google/wiki40b huggingface dataset:
Alfred von Kiderlen-Waechter

Bakgrunn

Kiderlen-Waechter var sønn av Marie og Robert Kiderlen. Faren var bankier fra Württemberg, og mottok i 1852 en personlig adelstittel. Fra 1868 ble Marie Kiderlen og hennes tre barn, Alfred, Sarah og Johanna forfremmet til den arvelige adelsstand i Württemberg.

Utdannelse og tidlig karrière

Kiderlen-Waechter gikk på Sankt Augustin-gymnasiet i Grimma (1868-1870), en av de såkalte fyrsteskoler. Han deltok som frivillig i den tysk-franske krig 1870-1871. Han studerte jus fra 1871 til 1877, ved universitetene i Tübingen, Leipzig og Straßburg. 
I 1877 gikk Kiderlen-Waechter inn i utenrikstjenesten i Det tyske keiserrike. Han arbeidet i København, St. Petersburg og Paris. I 1886 ble han legasjonsråd i den tyske legasjon i Konstantinopel. Han ble i 1888 utnevnt som høytstående embetsmann, en såkalt foretredende råd (Vortragende Rat) i Auswärtiges Amt, det tyske utenriksdepartementet. I departementet gjorde han karrière i avdelingen for orientspørsmål.

Duell

Satirebladet Kladderadatsch utga i 1894 en artikkel der Kinderlens diplomatiske evner ble sammenliknet med dem til en «schwabisk spätzle». Spätzle er et tysk ord for nudler. Kiderlen utfordret som følge av dette tidsskriftets utgiver Wilhelm Polstorff til duell, og såret under duellen Polstorff i skulderen. Kiderlen ble for duelleringen dømt til fengsel i fire måneder, men slapp med å sone kun et par uker på Ehrenbreistein festning. 
Dommen skadet åpenbart ikke hans karrière, idet han allerede samme år ble sendemann til Hamburg og året etter til København.
Tre år senere, i 1897 falt han selv i unåde etter å ha ytret han selv kritiske bemerkninger om Keiser Wilhelm II. Resultatet ble at han måtte tilbringe de ti neste år som sendemann Bukuresti, langt utenfor verdensbegivenhetene. I 1907 ledet han som vikar for ambassadøren i Konstantinopel, forhandlingene om byggingen av Bagdadbanen.

Utenriksdepartementet

Kinderlen trådte i 1908 på ny frem i rampelyset, da han ble utnevnt som stedfortredende statssekretær i utenriksdepartementet. Han løste i denne stillingen en oppstått krise i Bosnia, og fremforhandlet også en tysk-fransk avtale om Marokko.
Den 27. juni 1910 ble Kiderlen utnevnt som statssekretær og sjef for utenriksdepartementet. 
I samarbeid med rikskansler Theobald von Bethmann Hollweg endret Kiderlen landets politiske kurs i retning av et samarbeid med Storbritannia. Denne kursendringen ble motarbeidet av flåtesjefen, admiral Alfred von Tirpitz.
Kiderlen fravek sin samarbeidspolitikk under den andre marokkokrisen i 1911, da han sendte kanonbåten SMS Panther til Agadir i Marokko. Aksjonen var svar på franske troppers inntreden i Fez og Rabat. «Panterspranget» viste seg imidlertid mislykket som maktpolitikk. Resultatet av de påfølgende forhandlinger ble nemlig at Det tyske keiserrike måtte ofre sine ambisjoner i Marokko, mot små territoriale gevinster i Vest-Afrika. 
Forhandlingene i 1912 mellom Tyskland og Storbritannia om opprustingen av krigsflåtene, og som foregikk i Kiderlens periode som utenriksminister, førte heller ikke til noe positivt resultat.
Julia (publikasjon)

Historie

Nettsiden til Julia, Julia.no, hadde et forum før, i likhet med andre Egmont-eide nettsider slik som Donald.no, Andeby.dk, og Kalleanka.se, men i dag, omdirigerer siden til klikk.no/julia.
Taeniocerus

Utseende

Store (20- 40 mm), langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune med en blank overflate som kan ligne blankpussede sko, de blir derfor blant annet kalt "patent-leather beetles" (også "bess beetles") på engelsk. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne som er delt i to av en list. Midt i pannen sitter det ofte et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede men ikke knebøyde, de ytterste tre til fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med dype lengdestriper. Undersiden av billen er ofte dekket med opprettstående, gulaktige børster. Beina er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. Larvene er hvitaktige, tynne og sylindriske, ikke C-formede slik som de fleste andre skarabider. Medlemmene i denne familien har et svært enhetlig utseende, det er bare størrelsen som varierer påfallende, slik at det er ganske vanskelig å bestemme dem på ytre utseende. Kjevenes form og eventuelle horn på hodet kan være til noe hjelp.

Levevis

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Assam i vest til Java i øst, dessuten muligens på Sri Lanka.
Ryoko Uno

Landslaget

Ryoko Uno spilte 6 landskamper for Japans kvinnelandslag. Hun ble tatt ut i Japans tropp til VM i fotball 1995.
Absolutt fabelaktig

Handling

Serien handler om Edina Monsoon og Patsy Stone, to middelaldrende, men umodne, motefikserte, alkoholiserte og ganske overfladiske engelske kvinner. Edinas datter Saffron er en bebrillet og snusfornuftig student, som forsøker å holde moren i tømmene. I serien opptrer en mengde kjente skuespillere og kunstnere som seg selv eller i fiktive roller.

This Wheel's on Fire

Åpningsmelodien til serien er This Wheel's on Fire av Bob Dylan og Rick Danko, sunget av Julie Driscoll og Adrian Edmondson. I 2016 innspilte Kylie Minogue en ny versjon av sangen til filmen Ab Fab: The Movie.
Gulbukastrild

Utbredelse

Den forekommer hovedsakelig i det østlige Afrika nærmere bestemt Burundi, Eritrea, Etiopia, Kenya, Den demokratiske republikken Kongo, Malawi, Mosambik, Rwanda, Sør-Sudan, Sudan, Tanzania, Uganda, Zambia og Zimbabwe.
Sangam-perioden

Sangam-perioden er den klassiske perioden i historien til Tamil Nadu, Kerala og andre deler av Sør-India, og strekker seg fra omtrent det tredje århundre f.Kr. til det tredje århundre e.Kr. Perioden har sitt navn fra de tamilske sangamene, som var samlinger av tamilske lærde og poeter. Sangamlitteratur er navnet på den klassiske tamilske litteraturen fra ca. 600 f.Kr til ca. 300 e.Kr, og består av 2381 dikt skrevet av 473 diktere (med 102 dikt av ukjente forfattere). Også tamilsk musikk ble utviklet.
I gammeltamilsk refererte ordet Tamiḻakam (தமிழகம்) til hele det "gamle tamillandet," altså forskjellig fra de ulike rikene med sine grenser, og samsvarte grovt sett med regionen som i dag er kjent som Sør-India, inkludert statene Tamil Nadu, Kerala og deler av Andhra Pradesh, litt av Karnataka, forbundsterritoriet Lakkadivene og også Maldivene.
De gamle tamilene fulgte hovedsakelig tre religioner: hinduisme, buddhisme og jainisme, og herskerne fremmet religiøs toleranse og religionsdiskusjoner. Tamilenes religion var påvirket av naturtilbedelse, og kan ha lignet på den samtidige religionen i Nord-India, vedisk hinduisme. Murugan var den mest populære guden. Tamiliene brukte en solkalender basert på den sideriske kalenderen. Tamilkalenderen linket på hindukalenderen, med hadde visse forskjeller. Året besto av seks sesonger med to måneder hver.
Landområdene ble i poesien inndelt i fem typer: kurinci (fjell), mullai (skog/beiter), marutam (åkre/sletter/daler), neithal (kyst) og paalai (ørken), med en rekke ulike assosiasjoner til de forskjellige. Også tamilene ble inndelt i fem klaner (kudi) med utgangspunkt i yrker: vaelir (bønder), malavar (fjellfolk og handelsmenn), naagar (grense-/byvakter), kadambar (skogfolk) og thiraiyar (sjøfarere).
De viktigste rikene var Chera-dynastiet, Pandya-dynastiet og Chola-dynastiet, men det fantet også mange andre (over 50) mindre kongedømmer og bystater.
Tsjekhov (Moskva oblast)

Tsjekhov (russisk: Че́хов) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger rundt 80 km sør for Moskva. Innbyggertall: 72 917 (folketelling 2002).
Byen oppsto som en handelsbosetning på 1700-tallet. Mellom 1920 og 1954 skiftet bosetningen navn flere ganger. Før 1920 het den Lopasnja (russisk: Лопасня) (etter elva Lopasnja), mellom 1920 og1936 Tsjornoje Ozero (russisk: Чёрное Озеро) og fra 1936–1954 igjen Lopasnja. I 1954 fikk bosetningen innvilget bystatus, og fikk samtidig sitt nåværende navn, til ære for den russiske forfatteren Anton Tsjekhov. Femten kilometer fra Tsjekhov, i landsbyen Melikhovo, finnes et Anton Tsjekhov-museum.
I utkanten av Tsjekhov ligger Davidov-klosteret, etter sigende Russlands rikeste kloster. Det inneholder mange kirker fra 1600- og 1700-tallet.
Nær Tsjekhov ligger krigshovedkvarteret til Russlands Generalstab, begravet dypt under bakken, og sannsynligvis direkte knyttet til Kreml via en undergrunns togforbindelse – Moskva Metro 2, drevet av den russiske føderale sikkerhetstjenesten (FSB).
Grasse

Historie

Byen ble grunnlagt av romerne og ble i tidlig middelalder en egen liten republikk som levde av lær- og oljeeksport. Man tror at bynavnet kommer av dette. "Gras" betyr fet/fett på fransk. I 1226 ble byen en del av Provence som den gangen var en egen stat, og en del av Frankrike på 1500-tallet. Grasse har alltid vært et handelssenter, men fra 1500-tallet var det parfymen som ble den viktigste næringen i området. På 1700-tallet begynte man også å eksportere parfyme til resten av kontinentet. På 1800-tallet brukte dronning Victoria byen mye som feriested. I dag besøker prins Charles stedet ofte og har blant annet holdt utstillinger i London av akvarellene han har malt her.

Geografi

Selve byen er "strødd" utover småfjell og daler, gamlebyen ligger i en egen skråning og ligner egentlig litt på en italiensk småby med smug og trapper de fleste steder.
N85, mer kjent som Route Napoléon går igjennom Grasse. Den begynner ved kysten i Cannes og går nordover til Castellane og Digne-les-Bains.
Krusty Gets Busted

Handling

Mens Bart og Lisa ser på The Krusty the Klown Show, ringer Marge Homer på jobb, og spør ham om å stoppe ved Kwik-E-Marten på vei hjem og kjøpe litt iskrem, siden hun venter selskap fra Patty og Selma. Bouvier-søstrene har planer om å vise frem bilder fra deres tur til Yucatán.
Ved Kwik-E-Marten, støter Homer på en maskert klovn som peker en pistol mot Apu, og forlanger at han overrekker ham penger. Homer hopper inn i en potetgullfremvisning, mens han samtidig hyler av redsel, etter å ha sett den bevæpnede klovnen som tar pengene og stikker av. Homer beskriver den mistenkte til en politisketsjtegner, og resultatet er ingen andre enn Krusty the Klown. Poitiet braser inn i huset til Krusty for å i vareta ham.
Senere den kvelden ankommer Homer sitt hjem i tide til å gå glipp av bildefremvisningen, men ikke nyhetene. Ankermann Scott Christian (Kent Brockman var tydeligvis på ferie) rapporterer at Krusty er i fengsel i forbindelse med ranet. Bart er forbauset over tanken på at hans store helt kan være en kriminell. Homer forsøkte i forkant å få Bart til sengs, slik at han var uoppmerksom på situasjonen. Under Krustys rettssak, utnevner Homer ham som skyldig, selv om Bart ba Homer om å ikke gjøre det. Reverend Lovejoy foreslo til folket å brenne alle Krustys produkter. Bart iakttar haugen av alle produktene, inkludert sine egne, melankolsk idet de brennes til ingenting.
Arendals Roklub

Arendals Roklub er en norsk idrettsforening. Den ble etablert i 1882 i Arendal. Klubben hadde ved starten 30 medlemmer, og første formann var Ole Jacob Herlofsen. I 1885 ble klubben foreløpig lagt ned og eiendelene overført til Arendal Turnforening. Klubben gjenoppstod fire år etter.

Arkivet

Arkivet etter Arendals Roklub befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet omfatter blant annet møtebøker, korrespondanse og regnskap.
Tschermakfjellet

Tschermakfjellet er et fjell på Spitsbergen, Svalbard. Tschermakfjellet ligger på den sørvestlige delen av Dickson Land, mellom Kongressfjellet, Draschedalen og Sauriedalen.
Tschermakfjellet har sitt etter den østerrikske professoren og mineralogen Gustav Tschermak Edler von Seysenegg.
Röda rosor från Santa Monica

Röda rosor från Santa Monica er et musikkalbum med Jan Høiland, utgitt i 1970.
Tartan

Tartan er mønsteret på vevde tekstiler i keltisk-britisk tradisjon. I gamle dager viste tartanen steds- eller tilhørighet i de skotske klanene, og fylte omtrent samme funksjon som andre tradisjoners våpenskjold.
I Skottland er det sedvane å bruke tartanen fra den klanen man tilhører, i Irland fra det stedet slekten kommer fra. Sør i Irland er tartanene ofte ensfarvede stoffer av lin, mens man lenger nord på øya i Nord-Irland og i Skottland gjerne bruker stoff av ull med rutemønster i flere farger.

Etymologi

Det engelske ordet tartan er mest sannsynlig avledet fra det franske ordet tartarin i betydningen «tartarduk». Ordet henviste da til det asiatiske folket tatarer. En annen forklaring er at tartan kan være avledet fra skotsk-gæliske tarsainn, i betydningen «tvers over». I dag refererer tartan vanligvis til farget mønster, skjønt opprinnelig trengte ikke en tartan å være noe mønster i det hele tatt. Så sent som på 1830-tallet ble tartan tidvis beskrevet som «vanlig farget ... uten mønster». Tekstiler med mønster fra det gælisktalende skotske høylandet ble kalt for breacan i betydningen «mange farger». Over tid ble betydningen av tartan og breacan kombinert for å beskrive bestemte typer mønstre på en bestemt type tøy. Mønsteret på en tartan er kalt for et sett. Sett er framstilt av en rekke vevde tråder som krysses i rette vinkler.
I dag er tartan generelt benyttet for å beskrive mønsteret, og ikke begrenset til tekstiler. I Nord-Amerika er begrepet plaid vanligvis benyttet for å beskrive tartan. Ordet plaid, avledet fra skotsk-gæliske plaide, har betydningen «pledd», som på norsk, ble først benyttet for enhver form for rektangulært plagg, tidvis bestående av tartan, særskilt de som var før den moderne kilt. Med tiden ble plaid benyttet for å beskrive pleddene selv.
Crepidomenus

Utseende

Middelsstore (gjerne ca. 10 millimeter), slanke, brunrøde til svarte smellere, noen ganger med fiolett metallglans. Dekkvingene kan ha lyse lengdestriper. Oversiden er vanligvis fint hårete. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er tynne og middels lange. Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre trapesformet sett ovenfra. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er mer eller mindre tilbaketrukket. Dekkvingene er langsmale, vanligvis omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper. 
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia inkludert Tasmania, langs kysten untatt lengst i nord og vest.
Tøymykner

Tøymykner eller skyllemiddel til klær er et middel som tilsettes skyllevann ved maskinklesvask. Hensikten er å gjøre tøyet mer mykt, å gi det en god duft og å redusere den statiske elektrisiteten i tøyet. Tøymykner kan også bidra til å bevare fasongen i klærne.
Tøymyknere kan gi håndklær dårligere sugeevne og gjøre at mikrofiberkluter fungerer dårligere.

Miljøpåvirkning

Tøymyknere inneholder kationiske tensider. Flere typer tensider er brytes sakte ned i miljøet, og stoffene er giftige for organismer som lever i og ved vann. I 1991 ble ca. 770 tonn tensider brukt i tøymyknere i Norge. Et vedtak i OSPAR førte til at de mest miljøskadelige tensidene ble faset ut av norsk tøymyknerproduksjon før 1996. EU har innført en vaskemiddelforordning som forbyr bruk av tensider som ikke oppfyller kravene til nedbrytbarhet i miljøet.

Allergi

Tøymyknere kan inneholde parfymer. Siden mange parfymestoffer er allergifremkallende, og tøyet bæres rett mot huden, anbefaler miljønettverket Grønn Hverdag å unngå å bruke tøymykner. Det finnes allikevel noen få tøymyknere som er anbefalt av Norges astma- og allergiforbund.
Hindrem

Hindrem er ei lita bygd mellom Leksvik og Vanvikan i Leksvik kommune. 
Ei stavkirke på Hindrem nevnes i Trondhjems reformats av 1589. I 1653 ble Hindrum kirke bygd. Denne stod til 1895 da den ble revet og soknet flyttet fra Hindrem til Vanvikan. 
Hindrem skole på Amborneset ble bygget i 1956, og nedlagt i 1998. Siden har det vært kurslokaler i skolebygget. 
Turområdet Borgåsen ble ferdigstilt og åpnet i 1997 og er lett tilgjengelig for turister og rullestolbrukere. På toppen 160 meter over havet ligger utsiktspunktet og en rasteplass.
Du grønne, glitrende tre

«Du grønne, glitrende tre» er en julesang med tekst av Johan Krohn (1841–1925). Den kan synges til to forskjellige melodier. Den mest brukte melodien er komponert av tyskeren Christopher Ernst Friedrich Weyse (1774–1842), mens Edvard Griegs (1843–1907) melodi til sangen er mindre brukt. Den danske originalteksten stod først på trykk i Krohns barnebok Peters jul, utgitt første gang i 1866. Den ble oversatt til norsk og trykt i Nordahl Rolfsens Lesebok for Folkeskolen med tittelen Sang til juletræet i 1892. I juli 1894 tonesatte Edvard Grieg syv dikt fra leseboka, deriblant Sang til juletræet. Disse ble gitt ut i noteheftet Barnlige Sange, op. 61 samme år.
Grunnkretser i Sykkylven kommune

Grunnkretser i Sykkylven kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Sykkylven kommune, Møre og Romsdal, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Suqian

Suqian (kinesisk: 宿迁; pinyin: Sùqiān, Wade-Giles: Su-ch'ien) er en by på prefekturnivå nord i provinsen Jiangsu i  Folkerepublikken Kina. Den grenser til Xuzhou i nordvest, Lianyungang i nordøst, Huai'an i sør, og provinsen Anhui i vest.
Hele prefekturet har et folketall på 5 213 900 innbyggere (2004), selve byen 232.200 innbyggere (2000).
Keiserkanalen renner gjennom dette prefekturet.
Romedal prestegjeld

Romedal prestegjeld var et prestegjeld i Hamar domprosti i Hamar bispedømme. Det bestod av de to sognene Romedal og Vallset. Kirken i Romedal sogn er Romedal kirke. Kirken i Vallset sogn er Vallset kirke.
Kirchnerius guangxii

Utseende

En ganske stor (hannen 40-58 millimeter, hunnen 30-35 millimeter), avlang, blankt svart hjortebille. Hannens kjever er store, kraftige og nokså rette, krumme i spissen, med en kraftig tann på oversiden noe utenfor midten. Hodet er trapesformet, betydelig bredere foran enn bak, pannen litt innhult og bredt, U-formet innbuktet foran, med fine skråkjøler bak på sidene. Pronotum er rundet, ganske blankt. Dekkvingene er noe hvelvede og avsmalnende bakover, med markerte, avsatte sidekanter. Hunnen er mer avlang enn hannen, kjevene ikke forstørrede, hodet avrundet sekskantet, ganske blankt i midten, kroppen blankere og mer tydelig punktert enn hos hannen.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Guangxi-provinsen i Kina.
Storåkervika

Storåkervika er en badeplass og friluftsområde ved Salhus, Åsane i Bergen kommune, som er tilrettelagt med skjellsand. Området som har et areal på 6 dekar inneholder også parkeringsplasser, toalett og benker.
Yun (Lincang)

Yun (kinesisk: 云县; pinyin: Yún Xiàn) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Lincang.
I 1999 var folketallet på 398 064 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 214 løper gjennom området. Den fører fra Xining i provinsen Qinghai til Jinghong i Yunnan.
Hunkpapa

Hunkpapa er en urbefolkningsgruppe i USA, en av de syv grener av sioux-stammen. På 1870-tallet, da indianerne i Midtvesten kjempet mot de USA, deltok hunkpapa i kampene sammen med indianerhøvdingen Sitting Bull. Hunkpapastammen tok blant annet del i slaget ved Little Bighorn der de kjempet mot George A. Custer og hans menn.
Hunkpapa-stammen, og de andre sioux-stammene bor/lever i Nord-Amerika, og de snakker språket lakota.
Sioux er det samme som lakota, nakota og dakota (som betyr allierte), sioux er det franske navnet på disse. Lakota, nakota og dakota er samme folk/språk med dialektforskjeller, og da i særdeleshet lakota og dakota. Hunkpapa var og er en av de syv grenene innenfor siouxfamilien. Sitting Bull var hunkpapa (uncpapa), men skrev av og til under for oglala-siouxene ved avtaler. Han var da også siouxenes øverste åndelige leder. Gall var hunkpapaenes militære leder og sloss djervt og heltemodig ved Crazy Horses' side i slaget ved Little Big Horn i 1876. Her var de fleste sioux-grenene til stede (oglala, hunkpapa, sans arcs, minneconnju, santee), men også cheyenner og arapaho var med i kampene. Hovedstyrken besto av oglalasioux, hunkpapasioux og cheyenner. I dag lever mange av disse i Standing Rock-reservatet. Beretninger om hunkpapa-grenen går tilbake til 1830-tallet da de ble estimert til 900 individer fordelt på 120 tipier. Rundt 1855 var de ca. 3 000 individ.
Trivial Pursuit

Trivial Pursuit (forkortes ofte bare TP) er et brettspill av typen triviaspill. Spillet ble introdusert i Canada i 1982, og har siden blitt et av verdens mest spilte triviaspill. Planleggingen av spillet begynte allerede i Canada i 1979, da to venner, kanadianere Scott Abbott (fra Montreal, Quebec, Canada) og Chris Haney (fra Welland, Ontario, Canada) havnet i en vennlig krangel om hvem som var den beste til å spille spill. Dette førte til at de laget sitt eget brettspill. Etterhvert oppdaget de at de trengte hjelp, og Chris sin eldre bror John, samt Johns venn Ed Werner ble rekruttert.
I Nord-Amerika nådde spillets popularitet sin topp i 1984, da over 20 millioner spill ble solgt. Rettighetene til spillet var lisensiert til Parker Brothers (nå en del av Hasbro) i 1988. I 2004 hadde nesten 88 millioner spill blitt solgt, i 26 land på 17 forskjellige språk. Første norske utgave av spillet var TRIVIAL PURSUIT® Genus 1985, som kom ut i 1985.

Spillets gang

Spillet går ut på at spillerne får utdelt en spillebrikke med plass til 6 «kakestykker». Formålet med spillet er å få fylt opp brikken med «kakestykker» i forskjellig farge. Fargene symboliserer de forskjellige kategoriene i spillet (kategoriene varierer med hvilken utgave av spillet man spiller). «Kakestykkene» får man ved å svare rett på såkalte «kakespørsmål», som er spesielle felter på spillebrettet. Andre felter er ordinære spørsmålsfelter (der man får et spørsmål, og får kaste en gang til om man svarer rett), omkastfelter (der man automatisk får kaste om igjen), felter der man kan flytte direkte til kakefelter og start/målfeltet.

Andre media

Spillet er også konvertert til å kunne spilles på PC, mobiltelefon og PDA/Palm.
Reichenbachfossen

Referanser i kunsten

Byen og fossefallene er kjent over hele verden som settingen for en hendelse som aldri virkelig hendte: Reichenbachfossen er stedet hvor Arthur Conan Doyles helt, Sherlock Holmes, tilsynelatende dør på slutten av "The Adventure of the Final Problem", da han er fanget i en dødelig kamp med sin erkefiende, professor Moriarty. Selv om det fins mange fossefall i Bernese Oberland, ser Reichenbachfossen ut til å ha gjort stort inntrykk på Doyle, forfatteren av historiene om Sherlock Holmes. Så imponert var Doyle at han besluttet å la sin helt dø her. En minnesten ved kabelbanen minner Holmes, og det er et Sherlock Holmes-museum ved den nærliggende byen Meiringen.