google/wiki40b huggingface dataset:
Slaget ved Gisors

Slaget ved Gisors den 27. september 1198 var en forpostfektning som ble utkjempet i Courcelles-lès-Gisors i Oise i Picardie, som en del av den pågående krigen mellom Rikard I av England og Filip II August av Frankrike som varte fra 1194 og fram til den engelske kongen døde i april 1199. 
Den tidligere konflikten startet på nytt etter en fredsavtale mellom de to kongene, akkurat lenge nok til innhøstingen kunne bli gjort, i henhold til krønikeforfatteren Roger av Hoveden. Begge kongene invaderte og herjet i den andre områder, påførte store lidelser for den lokale befolkningen og fikk øynene stukket ut på de som ble tatt til fange.
Rikard avanserte gjennom fransk territorium ved å erobre flere festninger, den mest betydningsfull var Courcelles-festningen (hvor en fryktinngytende og unik ovalt slottstårn fortsatt står) og borgen i Burris. Den franske kongen forsøkte å erobre tilbake Courcelles da han marsjerte fra Mante med 300 riddere og en samling av fotsoldater og borgere. De to styrkene møttes etter at den franske hæren, som var overlegen i antall, endret retning og marsjerte mot Gisors.
Til tross for overmakten ble franskmennene beseiret og engelskmennene tok mange framstående riddere til fange, foruten også hester. Franskmennene flyktet fra jordet ved å krysse en bro ved byen Gisors som brøt sammen under vekten av dem, «og kongen av Frankrike, har vi hørt si, måtte drikke fra elven». Rikard ga rapport til biskopen av Durham at den franske kongen kjempet for sitt liv og at hans soldater måtte dra ham opp av vannet. Den uinntakelige festningen ved Gisors forble uansett på franske hender.
Dette slaget ble fulgt av enda en midlertidig fredsavtale ved Vernon.
Etter sigende skal Rikard før Gidors ha tatt som parole for dagen å skille venn fra fiende, «Dieu et mon droit» – «Min Gud og min rett», noe som var en benektelse av hans tidligere troskapsed til Frankrikes konge, ved at han skyldte sitt kongedømme, — og Normandie, Aquitaine and Anjou — til Gud og hans egen rett alene.
Kortfilmfestivalen

Den norske kortfilmfestivalen, Kortfilmfestivalen i Grimstad eller bare Kortfilmfestivalen, er en norsk filmfestival for norsk og utenlandsk kortfilm. I tillegg til konkurranseprogrammene for kortfilmene viser festivalen blant annet eldre kortfilmer, internasjonale dokumentarfilmer og nyere film- og videoeksperimenter. festivalen arrangerer dessuten flere filmfaglige seminarer. Kortfilmfestivalen er en viktig debutarena for unge filmskapere i Norge og en av de viktigste visningsstedene for fri og uavhengige film, også for etablerte filmfolk.

Historie

Festivalen ble arrangert for første gang i 1978, i en liten kinosal på Røros. I 1982 flyttet festivalen til Trondheim, før den i 1988 fikk sin endelige base i Grimstad.

Priser

Under festivalen blir det delt ut en rekke priser. Gullstolen for beste kortfilm har blitt delt ut siden 1982 (navnet «Gullstolen» ble først tatt i bruk i 1990) er den mest prestisjetunge prisen. Terje Vigen-prisen har blitt delt ut siden 1988. Gullstolen for beste dokumentarfilm har blitt delt ut siden 1999.
Knut Bohwim

Familie

Far til forfatter Alexia Bohwim.
Letalnica

Historie

Den første hoppbakken i Planica ble bygd før 1930. Verdens første skiflygingsbakke ble konstruert av Janez Rožman og Stanko Bloudek, og ble åpnet i 1934. I den bakken satte Birger Ruud (Norge) verdensrekord med 92 meter samme år, og østerrikske Sepp Bradl ble den første til å hoppe over 100 meter da han hoppet 101 meter der i 1936. Etter at den siste verdensrekorden der ble satt i 1948 (Fritz Tschannen (Sveits), 120 meter), falt bakken i bakleksa, fordi beliggenheten gjorde at bakken ikke kunne utvides særlig mye mer.
På 1960-tallet konstruerte brødrene Lado og Janez Gorišek en ny skiflygingsbakke ikke langt unna den gamle bakken. Den nye bakken overtok navnet Velikanka (norsk: Storbakken) fra den gamle bakken, og ble tatt i bruk under skiflygingsuka i 1969. Bjørn Wirkola (Norge) satte den første verdensrekorden i den nye skiflygingsbakken med 156 meter 21. mars 1969.
Det første VM i skiflyging ble arrangert i Planica i 1972. Siden har skiflygings-VM blitt arrangert i denne bakken i 1979, 1985, 1994, 2004 og 2010. Utenom VM arrangeres avslutningsrennene i verdenscupen i denne bakken, og sammenlagtturneringen Planica 7 ble første gang arrangert i 2018.
Foran VM i skiflyging 2004 ble bakken oppkalt etter konstruktørbrødrene Gorišek, og fikk navnet Letalnica bratov Gorišek.
I tillegg til skiflygingsbakken består hoppanlegget i Planica av en storbakke med størrelse K125 (HS139) og normalbakke K95 (HS104), samt mindre bakker med K72, K56, K41, K28 og K13. Stor- og normalbakken ligger der den gamle skiflygingsbakken Bloudkova velikanka lå. Den tidligere normalbakken Normalna Bloudkova skakalnica (K90, HS100) ble revet etter den siste ombyggingen av Bloudkova velikanka. Alle bakkene bortsett fra skiflygingsbakken er utstyrt med plastmatter til sommerbruk.
Trøndelagsutstillingen

Historikk og virksomhet

Trøndelagsutstillingen ble første gang arrangert i 1977 med blant andre Håkon Bleken og Inger Sitter på listen over kunstnere som deltok. Den gang som nå var det kunstnerne selv (Trøndelag Bildende Kunstnere) som sto som arrangør, og Trøndelag Senter for Samtidskunst (dengang Trøndelag Kunstnersenter) som administrerte utstillingen. 
I de første årene hadde Trøndelagsutstillingen tilholdssted i Trondhjems Kunstforenings lokaler. Senere ble utstillingen flyttet til TSSKs lokaler på Kalvskinnet (gamle EC Dahls stiftelse) helt til senteret flyttet til Fjordgata 11, hvor det idag har tilholdssted. 
Formålet med landsdelsutstillingen har vært at den skal vandre. Det vil si at den skal vises flere steder rundt i regionen. På grunn av mangel på egnede visningslokaler i distriktet, har dette blitt løst ved å montere et utvalg av kunstverkene på løse vegger (220x140 cm), og transportert disse ferdigmontert, fra sted til sted, med kortere visningsperioder. 
I 2007 ble det mye debatt rundt utstillingen, da juryen med hensikt valgte å anta bare 16 arbeider, som de monterte noe utradisjonelt i TSSKs gallerirom. Dette ble gjort for å provosere og skape debatt blant annet rundt størrelsen på utstillingens  visningssteder. En endring var ønsket, og i 2008 ble det investert oppspart egenkapital for å gi den tradisjonsrike utstillingen et løft. 
2008-utstillingen hadde hovedsted i ubåtbunkeren DORA1, mens TSSK ble brukt som utstillingsvindu for et performativt prosjekt. I 2008 ble det også vedtatt å endre statuttene til Trøndelagsutstillingen, antall medlemmer i juryen gikk blant annet fra fem til tre, og visningsperioden ble flyttet fra vår til høst. Det er også vedtatt at de løse veggene som tidligere har blitt brukt til å stille ut kunsten i distriktet, ikke lenger skal benyttes. Man skal heller jobbe for å finne gode nok visningslokaler, som gir arbeidene det rom de fortjener. 
I 2009 var det første gang utstillingen ble vist om høsten, i lokaler på DORA1, og TSSK. Til åpningen i 2009 ble Trøndelagsutstillingens egen webside lansert, samt ny logo. Etter endt utstilling i Trondheim, reiste den til Steinkjer og Regimentsboligen/Steinkjer kunstforening.
Irland under VM i friidrett 2017

Resultater

(q – kvalifisert, NM – Ingen gyldige resultat, SB – Sesongbestenotering)
French Island kraftverk

French Island kraftverk er et varmekraftverk i La Crosse County, i delstaten Wisconsin i det nordlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 190 MW fordelt på1 gass-turbin og 2 like store turbiner med effekt på 73 – 95 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet Northern States Power Co LLC. 
Det stod ferdig utbygd i 1974. Brenselkilden er hovedsakelig fyringsolje.
Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund

Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund (N.N.N.) er et fagforbund som ble opprettet i 1923. Forbundet organiserer ulike bransjer innenfor produksjon av nærings- og nytelsesmidler. Forbundet organiserer alle ansatte innen bedriften, med unntak av funksjonærer. Forbundet har vel 30 200 medlemmer.
NNN ble tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge i 1923. Forbundsleder er Jan-Egil Pedersen.
Semienaria

Utseende

En liten (ca. 10 millimeter), lyst brunlig oldenborre. Oversiden er spredt punktert og kledt med korte, lyse, oppstående hår.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Simin Tander

Biografi

Tander er født i Tyskland av afghansk journalistfar, som døde da hun var barn, og tysk lærermor. Hun vokste opp i Köln og hennes eldre søster Mina Tander ble skuespiller. Da Tander avsluttet videregående skole, var hun nære ved å få en platekontrakt som pop-sanger. Gennom sin utdannelse som operasangerinne, forstod hun at hun hadde mer dragning mot vokal improvisasjon enn klassisk sang. Hun fikk pianoundervisning og startet sitt eget band. Fra 2002, studerte hun jazzsang ved Konservatoriet ArtEZ i Nederland. Der gikk hun ut med en Master i muskk i 2008. De følgende årene spilte hun med trompetisten Eric Vloeimans i Nederland og med Bo van de Graaf's I Compani, der hun bidro til albumene Fellini (2004), Garbo of Extended 2013. I Tyskland kunne hun høres på lydsporene til Tatort og to episoder av ZDF filmen Der Kriminalist.
Som leder av sin egen Kvartett til medvirkninger på Jeroen van Vliet (vinner av Boy-Edgar-Preis 2014), Etienne Nillesen and Cord Heineking. Med denne kvartetten har hun også gitt ut to albums and spilt på internasjonale scener, som North Sea Jazz Festival, Bohemia Jazz Festival (Chekia), Catania Jazz Festival (Italia), Madrid International Jazz Festival (Spania), OCT LOFT Festival (China), Hong Kong Jazz Festival og Jarasum Jazzfestival (Sør-Korea). Simin var også invitert flere ganger av UN Women Kommitte for å representere Tyskland i internasjonale sammenhenger og i juni 2015 tolket hun UN kvinnesangen One Woman ved de  20. Beijing-konferansen.
Tander har samarbeidet med den norske pianisten Tord Gustavsen og trommeslageren Jarle Vespestad siden 2014. De ga ut albumet What Was Said i 2016. De spilte også på Vossajazz 2016. I tillegg bidrar hun regelmessig på andre prosjekter, slik som i 2015 på TFF Rudolstadt med 'Ruth ausgezeichnete Ensemble' Eurasians Unity under ledelse av Caroline Thon, eller Heiner Schmitz' Sins & Blessings. Siden 2012 har hun fortsatt å undervise i jazzsang ved Institut für Musik Osnabrück og bor i Köln.
Coniopteryx pygmaea

Utbredelse

Coniopteryx pygmaea er funnet i hele Norge. Den synes å være vanligere i nord og sør, og sjeldnere i Midt-Norge.

Utseende

Coniopteryx pygmaea har vokskjertler på kroppen, slik at denne blir dekket av et vokslignende substans. Bare litt av beina er udekket. Voksen er helt hvit og derfor er det lett å se en middløve, selv om den er liten.
Hodet er nedoverbøyd, med de bitende munndelene på undersiden (ortognath). Både fram og bakvingen har normal form.
De ulike artene av middløver kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er det bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. I enkelte slekter kan ikke hunnen bestemmes til art med sikkerhet.

Levevis

Coniopteryx pygmaea er rovdyr og lever vanligvis av midder. Arten er tilknyttet barskog.
Fylkesvei 7122

Fylkesvei 7122 (Fv7122) i Trøndelag går mellom Storval og Bjørndalen i Nærøy kommune. Veien er 3,3 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 540 (Nord-Trøndelag).
Stefan III av Ungarn

Bakgrunn

Han var sønn av Géza II. og Eufrosina, en prinsesse fra Kiev.

Veien til tronen

Den franske konge Ludvig VII, som i 1147 var på vei med en korsfarerhær gjennom Ungarn, ble hans fadder ved dåpen. I 1152 ble Stefan utnevnt til offisiell tronfølger. Gézas brødre, Ladislaus og Stephan, bodde i Konstantinopel, ved hoffet til keiser Manuel I og fulgte da sine egne planer.

Konge

Géza døde den 31. mai 1162. Stefan III ble kronet noen få dager etter. Som konge hadde han støtte fra sin mor og fra erkebiskop Lukács av Esztergom.
Prinsesse Eufrosina pleide gode kontakter til de tyske områder. Hovedsakelig var det hennes fortjeneste at Stefan i 1166 kunne ta til ekte den østerrikske prinsesse Agnes, datter av hertug Henrik II av Østerrike.

Motkonger

Den bysantinske keiser Manuel I btrebet etter å gjøre Ungarn til en vasallstat. Derfor støttet han prinsen Stefan (kong Stefan IIIs onkel av samme navn) militært. Etter et vellykket felttog i 1162 ble imidlertid dennes bror Ladislaus kronet, for i Ungarn var Stefan dårlig likt. Denne vending førte til at at den nye kong Ladislaus ble ekskommunisert av erkebiskopen av Esztergom. Som mottrekk tok Ladislaus erkebiskop Lukács til fange.
Stefan III flyktet med sine tilhengere fra den populære Ladislaus II yil Pozsony (Bratislava). 
Den 14. januar 1163 døde Ladislaus. Ny konge ble hans før nevnte bror Stefan under navnet Stefan IV. Denne tok opp kampen mot både Bysants og mot sin nevø Stefan III. Sistnevnte seiret ved Székesfehérvár den 19. juni 1163. Kampene fortsatte imidlertid, til keiser Fredrik Barbarossa valgte å gripe inn på Stefan IIIs side.
Stefan IV ble den 11. april 1165 av folk på hans egen leir.

Hans regjering

Etter onkelens død fulgte det imidlertid ingen ro i Stefans liv. Hans bror Béla ble oppfostret ved det bysantinske hoff, noe som gav keiser Manuel anledning til å igjen å blande seg inn i ungarske anliggender. Områder i Kroatia og Dalmatia var omstridte.
Etter slaget ved Zimony (i dag Zemun ved Beograd) den 8. juli 1167, som endte med en bysantinsk seier, sluttet kong Stefan og keiser Manuel fred. De delte på Ungarns sørlige besittelser. Spenninger med Venezia, som begynte å utvide sitt velde langs Adriaterhavet, endte med at arpadene knyttet dynastiske kontakter med venetianske patrisierfamilier.
Selv mens han utkjempet sine mange kriger bestrebet Stefan III seg på å nyordne statsvesenet. Han var den første konge som innrømmet byborgere privilegier, i hans tilfelle innbyggerne av byen Székesfehérvár. Han garanterte også Kirken dens eiendommer, med forbehold for nødstilfeller.
Stefan III døde i en alder av 25 år den 4. mars 1172, muligens også han som følge av en forgiftning. Erkebiskop Lukács lot kongen begrave i Esztergom. Som konge ble Stefan etterfulgt av sin bror Béla III, ettersom Stefans sønn, som også het Béla, ikke overlevde barneårene.
Bryn

Historie og utvikling

Strøket har navn etter Bryn gård (norrønt: Bruvin, bro+eng). Ifølge Oluf Rygh har gården navn etter en bro over Alna. Vin-navnet tyder på at området ble brukt til beitemark. Slike vin-gårder ble ryddet i hundreårene før vikingtiden. Gårdstunet, som nå er revet, lå i Østensjøveien 50. Alt på 1200-tallet var gården delt i Nordre og Søndre Bryn. Området er et av Oslo kommunes satsingsområder som kollektivknutepunkt.
Bryn ligger ved Alnaelva der den går i foss, noe som skapte grunnlag for industri på 1800-tallet. Utviklingen ble også forsterket av at Hovedbanen ble lagt gjennom området, med Bryn stasjon fra 1854. Som følge av industrireisningen ble det også bygget boliger, der arbeiderboligene til Bryn og Grønvolds fyrstikkfabrikker fremdeles er bevart i Fyrstikkbakken, og Bryn skole ble åpnet i 1900. Strøket ble også knyttet til byen gjennom sporveisforbindelse fra 1923 og Østensjøbanen åpent i 1926. Dagens tre T-banelinjer kjører i samme trasé, men denne og broene over Alnaelva og Østensjøveien er utvidet. Ring 3 skjærer tvers gjennom strøket nord-sør.
Grensen mellom Bydel Alna og Bydel Gamle Oslo går langs Østensjøveien. I tillegg har veiutbyggingen gjort at den delen av Høyenhall som ligger øst for Adolf Hedins vei (Ring 3), med blant annet Bryn Senter er blitt mer isolert fra det øvrige Høyenhall og nærmere knyttet til Bryn, men dette området ligger i bydel Østensjø.

Knutepunkt Bryn

Bryn/Brynseng er allerede et betydelig kollektivknutepunkt. Bryn stasjon betjenes pr. 2018 av lokaltog L1 Lillestrøm–Asker/Spikkestad, med avgenger hvert kvarter i grunnruten. Brynseng betjenes av tre T-banelinjer og flere bussruter. Siden 2016 har Vy kjørt avviksbusser mellom Ski stasjon og Brynseng når Østfoldbanen har vært stengt, vesentlig i forbindelse med arbeidene på Follobanen.
       Det satses ytterligere på Bryn/Brynseng som kollektivknutepunkt. Blant annet er det ønskelig å knytte Bryn jernbanestasjon og Brynseng T-banestasjon (som ligger 400–500 m fra hverandre) sammen ved å la enkelte busslinjer ha endestasjon på Bryn, og starte/ende opp med å gå i pendel mellom jernbanestasjonen og T-banestasjonen. Det har også vært foreslått å legge ny jernbanestasjon i Romeriksporten rett under Brynseng.
José Ignacio Thames

Biografi

José Ignacio Thames var sønn av José Ignacio Thames (senior) og María Josefa Gutiérrez. Han studerte i Córdoba, der han tok doktorgrad i 1784, ob le presteviet. Han returnerte til Tucumán og dro senere til Salta, der han virket som prest i katedralen fra 1813.
Thames ledet elektorjuntaean for Salta som valgte sine representanter til Tucumánkongressen, ble selv valgt, og var slik med med sin underskrift da kongressen den 9. juli 1816 utropte Argentinas /da kalt Provincias Unidas en Sudamérica) selvstendighet.
Helge Baardseth

Helge Baardseth er redaktør i reisemagasinet Vagabond og innehaver av Locus Antikvariat i Tvedestrand. Bardseth har gitt ut flere bøker om reiseliv.
Hans Falk

Svenska Cykelförbundet

Som sportssjef for det Svenska Cykelförbundet i perioden 1997 til 2008, var han med på tre sommer-OL; Sydney 2000, Athen 2004, Beijing 2008, hvor Gustav Larsson og Emma Johanssons medaljer i 2008 som største meritt.
Falk hadde også suksess under VM i landeveissykling, som startet med Michael «Roddarn» Anderssons VM-sølv på tempo i Verona 1999. Det fortsatte med VM-bronse til Madeleine Lindberg på kvinnenes fellesstart i franske Plouay 2000 og Susanne Lyngskogs VM-gull på kvinnenes fellesstart i Zolder 2002 og Hamilton 2003.
Også i terrengsykling ble det medaljer under Falks ledelse da Fredrik Kessiakoff tok VM-bronse i Rotorua 2006.
Etter avsløringen av Alexander Vinokourov positive dopingtest under Tour de France 2007 krevde Falk at alle profesjonelle ritt skulle stoppes og hevdet at troverdigheten for sporten var på bunn.

Norges Cykleforbund

Etter flere år som utøverutvikler i Norges Cykleforbund, overtok Falk i 2012 jobben som sportssjef etter Steffen Kjærgaard.
Desisa

Utseende

Middelsstore, sylindriske, brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum tønneformet uten tenner på sidene, dekkvingene omtrent jevnbrede, gjerne med lyse flekker eller tverrbånd.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra India i vest til Sulawesi i øst.
Kari Nygaard

Forfatterskap

I 2013 debuterte hun med Reisen til Bella Coola. Reisen til Bella Coola er en roman som handler om Ingrid og hennes mann som utvandrer til Amerika, året er 1892. På båtturen over Atlanteren møter Ingrid prestesønnen Andreas fra Stavanger, og et sterkt og uventet fellesskap vokser frem mellom dem. Romanen handler om tap og kjærlighet på tvers av klasseskiller og kontinenter. Romanen er også gitt ut som lydbok, lest av Bodil Vidnes-Kopperud. I 2015 kom hennes andre bok Det frosten tok.
North Yorkshire

Inndelinger

Området er under kontrollen til grevskapsråd, county council, som er inndelt i en rekke lokale administrasjonsdistrikter; disse er Craven, Hambleton, Harrogate, Richmondshire, Ryedale, Scarborough og Selby.
Departementet Samfunns- og lokalstyredepartementet overveide å reorganisere den administrative strukturen i North Yorkshire ved å nedlegge syv distriktsråd for å opprette en enhetlig myndighet. Endringene ble planlagt å bli gjennomført ikke senere en 1. april 2009. Dette ble avvist den 25. juli 2007 slik at den tidligere strukturen ble beholdt.
Den største bosetningen i det administrative grevskapet er Harrogate mens det er York i det seremonielle grevskapet.
York, Middlesbrough og Redcar and Cleveland er enhetlige myndigheter som lordløytnant av North Yorkshire, men kommer ikke under grevskapsrådets kontroll. Unikt for et distrikt i England er Stockton-on-Tees delt mellom North Yorkshire og grevskapet Durham i denne hensikt. Middlesbrough, Stockton-on-Tees, og Redcar and Cleveland danner deler av regionen Nordøst-England.
Området for seremonielle grevskapene, inkludert de enhetlige myndighetene, grenser East Riding of Yorkshire, South Yorkshire, West Yorkshire, Lancashire, Cumbria og Durham.

Geologi

Geologien i North Yorkshire er tett reflektert i dets landskap. Innenfor grevskapet er North York Moors og det meste av Yorkshire Dales; to av elleve bygdeområder innenfor England og Wales som er offisielt utpekt som nasjonalparker. Mellom North York Moors i øst og fjellkjeden Penninene i vest ligger Vale of Mowbray og York. Teesdalen ligger i nord for North York Moors og Vale of Pickering ligger i sør. Den østlige grense er kysten av Nordsjøen. Det høyeste punktet er Whernside ved grensen av Cumbria som er 763 meter høyt. De tre største elvene i grevskapet er elvene Swale, Ure og Tees. Swale og Ure danner elven Ourse som strømmer gjennom York og inn i utløpet av Humber. Tees danner grensen mellom North Yorkshire og Durham og flyter fra øvre Teesdale til Middlesbrough og Stockton og til kysten.

Økonomi

Jordbruk er en viktig industri, det samme er utvinning av mineraler og kraftframstilling. Grevskapet har høyt utviklet helsevesen, tjeneste- og turistsektorer. Antallet mennesker som søker arbeidsledighetshjelp er lav, ved 2,7 prosent.
Trupialer

Systematikk

Systematikken for denne familien har lenge vært et subjekt for ulike oppfatninger. I 1968 hevdet E. R. Blake, i J. L. Peters’s Check-list of Birds of the World, at det var 91 arter fordelt i 25 slekter. C. G. Sibley og B. L. Monroe anerkjente i 1990 i sitt verk om verdens fugler 97 arter fordelt i 26 slekter, mens A. Jaramillo og P. Bruke i sitt verk fra 1999 anerkjente 103 arter fordelt i 26 slekter. Ifølge Handbook of the Birds of the World anerkjennes det nå 111 arter fordelt i 31 slekter.

Opprinnelsen

Det er uenighet om opprinnelsen til denne familien. Noen mener den kan ha oppstått i Nord-Amerika (blant annet E. Mayr), andre at den kan ha oppstått i Sør-Amerika (blant annet Sibley og J. E. Ahlquist). De eldste fossile beviser (slektene Cremaster, Pandanaris og Pyelorhamphus) man har stammer fra pleistocen og ble funnet i Nord-Amerika, men den store genetiske variasjonen blant artene indikerer en opprinnelse i sen miocen. Da var Nord- og Sør-Amerika separert av et arkipel, som strakk seg fra dagens sørlige Mexico og sørover til dagens nordlige Colombia. Dette arkipelet eksisterte til for cirka 3,5 millioner år siden, da Mellom-Amerika og Panamaeidet oppsto og dannet en kontinuerlig landmasse mellom de to kontinentene.