google/wiki40b huggingface dataset:
Lockheed Martin X-35

Historie

Joint Strike Fighter er blitt beskrevet som det største militære enkelt-program i historien, med potensielt 5 – 8 tusen fly til en verdi av over 200 milliarder USD hvis forventet eksport tas med. I mars 1996 ble McDonnell Douglas, Boeing og Lockheed Martin bedt om å levere inn forslag til designløsninger. 16. november 1996 fikk Boeing og Lockheed Martin kontrakt om å bygge hver sine forslag, en CTOL-versjon og en STOVL-versjon hver. Disse flyene var ikke ment som protoyper, men som en demonstrasjon av at konseptet ville virke, derfor fikk de X-betegnelser. Boeings fly fikk betegnelsen X-32, et nummer som tidligere var reservert JAST-programmet (Joint Advanced Strike Technology), og Lockheed Martins fly ble tildelt betegnelsen X-35. Lockheed Martin innledet et prosjekt-samarbeid med Northrop Grumman og BAE Systems, og begge flyene ble bygd og modifisert ved Lockheed Martins «Skunk Works» i Palmdale, California.
X-35A fløy for første gang 24. oktober 2000 med testpilot Tom Morgenfeld bak spakene. Etter at testptogrammets 27 flyvninger var ferdig 20. november samme år, fløy det til Palmdale der ombyggingen til STOVL-versjonen startet umiddelbart. 12. mai 2001 var modifikasjonene utført, og flyet ble omdøpt til X-35B. Den første av totalt 39 flyvninger med B-versjonen ble gjennomført 24. juni 2001, og flyet hadde ved testprogrammets slutt tilsammen 48,9 flytimer. Det andre flyet, X-35C hadde sin jomfrutur 16. desember 2000, og gjennomførte totalt 73 testflyvninger.
Begge flyene er bevart. X-35B står utstilt ved Smithsonians National Air and Space museum i Steven F. Udvar-Hazy Center nær Washington Dulles International Airport, Washington D.C. X-35C står utstilt sammen med Boeing X-32B på Patuxent River Naval Air Museum utenfor marinens flystasjon ved Patuxent River i Maryland.

Formål

JSF-programmet hadde som formål å utvikle et multirolle-fly som kunne erstatte F-16, A-10 Thunderbolt, F/A-18C/D Hornet og AV-8B Harrier som er i bruk i dag. Flyet skal leveres i forskjellige versjoner, inkludert STOVL-versjoner. Hensikten med X-35 var å demonstrere at Lockheed Martins løsninger var velegnet for et slikt fly.

Design

Mens Boeing brukte samme systemet som den britiske Harrier til sin STOVL-versjon, valgte Lockheed Martin å bruke en vifte plassert bak cockpiten. Sammen med hovedmotorens jetstråle som kunne vinkles nedover, ga dette nok skyvekraft til at flyet kunne sveve. Viften ble drevet av hovedmotoren via en drivaksel, og kobles inn og ut ved hjelp av en clutch. Når flyet ikke var i svevemodus, var viften skjult av deksler over og under. I svevemodus ble flyets roll-bevegelse kontrollert ved hjelp av mindre dyser i vingetippene. Disse dysene fikk kraft fra hovedmotoren. For å kontrollere angrepsvinkel (pitch) og sidebevegelse (yaw) vektorstyres jetstrålen fra hovedmotoren og luftstrålen fra viften. Hangarskipversjonen X-35C hadde større vinger og kraftigere landingsunderstell enn X-35A/B. For å være mindre synlig på radar, hadde flyene lukkede våpenrom med luker. Flyrammen var konstruert av stål og titan, mens skrogkledningen var av komposittmateriale.
Peter O. B. Treschow

Familie

Han ble født i Larvik som den andre sønnen til Michael Treschow og Frederikke Koës Brøndsted. Michael Treschow var eier av Fritzøe Verk, som inkluderte Norges daværende største jernverk samt veldige skogseiendommer. Foruten Fritzøe kom Michael Treschow til å eie Karsholm i Skåne, Sannarp i Halland, Lyngebaeksgaard på Sjælland samt det Treschowska palatset i København.

Ekteskap

Peter O. B. Treschow giftet seg i 1871 med Sophie Johanna Gripenstedt fra Nynäs slott i Sörmland. I 1873 flyttet de till Sverige der han for sin farsarv kjøpte Tidö slott med Askö i Västmanland. Treschow ble svensk kammerherre og døde allerede i 1881. Enken solgte da Tidö til familjen von Schinke og i stedet kjøpte hun Målhammar utenfor Enköping. Målhammar var i slekten Treschows besittelse til det ble solgt i 2011.

Barn

Den eldste sønnen, August Treschow, overtok Målhammar, mens den yngre sønnen Fritz Michael Treschow (1879-1971) etterfulgte sin barnløse onkel Frederik «Fritz» Wilhelm Treschow (1841-1903) som besitter av Fritzøehus med eiendommer i Norge. Foruten sønnene hadde Peter O. B. Treschow to døtre: Ewa (gift med oberst Fredrik Löwenborg) og Palaemona (gift med friherre Johan Mannerheim till Grensholm).

Bror og brorsønn

Peter O. B. Treschows yngre bror Michael Aagard Treschow flyttet også han til Sverige i1874. Han bosatte seg på Sannarp i Halland som faren Michael hadde kjøpt et par år tidligere. Sønnen Niels Treschow økte jordinnehavet gjennom å 1907 kjøpe det nærliggende godset Hjuleberg i 1907. Disse gårdene var i 2014 fremdeles i familien Treschows eie.
Alceste (Lully)

Alceste, ou Le triomphe d’Alcide er en fransk opera (tragédie en musique) med en prolog og fem akter. Musikken er av Jean-Baptiste Lully, librettoen er av  Philippe Quinault og basert på Evripides' Alkestis. Académie Royale de Musique uroppførte verket 19. januar 1674 ved Théâtre du Palais-Royal.
Handlingen er lagt til Thessalia, på den greske øya Skyros og i en mytisk underverden.
Alceste var en av Lullys mest effektfulle og populære tragedier, og dominerte den franske operascenen i nesten et helt århundre. Den ble trykt i over 30 opplag.
Barkestad

Barkestad er et fiskevær i Øksnes kommune i Nordland. Stedet ligger på Dyrøya i Øksnes Vestbygd.
Barkestad har god havn, og på 1900-tallet økte aktiviteten og folketallet på stedet. Stedet ble nesten som en landsby, med fiskemottak og slipp. Folketallet har sunket igjen, men slippen eksisterer fremdeles, og Barkestad er fremdeles et levende fiskevær.
Barkestad har daglig hurtigbåtanløp med forbindelse til de andre øyene i Øksnes Vestbygd og til Myre.
Lecce

Sport

Serie A-klubben US Lecce spiller sine hjemmekamper på Stadio Via Del Mare.
Zhao Erfeng

Liv og virke

Kort etter at datidens Dalai Lama flyktet inn i mongolsk eksil i 1904 rett etter det britiske tibetfelttog og den russisk-japanske krig, fikk Keiserriket Kina noe spillerom som muliggjorde at det kunne befeste sin makt i geografiske randområder. 
I 1905 forsøkte en amban å gripe inn i de lamaistiske klostrenes autonomi i Øst-Tibet. Fra klosteret Bathang ble de fleste munkene drevet bort, og det ble forbudt å ta inn nye munker. Dette førte til blodige uroligheter. Dermed kom general Zhao Erfeng på banen. I 1906 sendte han sine tropper inn i en rekke klostre; de ble plyndret og noen steder ble munkene slaktet ned. På denne måten ble han meget forhatt i hele Tibet.
Zhao Erfeng ville også spille religionene ut mot hverandre; han hav generøst et landstykke til franske katolske misjonærer - land som han hadde berøvet buddhistklosteret. Dette førte til et angrep fra munkenes side, med noen katolske prester som dødsofre.
Som svar på dette ble et korps fra Sichuan sendt til området. Hæren og ødela klosteret var helt under kommando av Zhao Erfeng Batang tok tilbake. Zhao Erfeng fikk i oppdrag å gjenopprette posisjonen til Kina i Kham og konsolidere dem.
En tidligere tibetansk khampasoldat ved navn Aten har senere redegjort fot hvordan tibetanere minnes Zhao, som «Slakter Feng», med begrunnelsen både ødeleggelsen  av klosteret Bathang, ordren om å fôre soldatenes sko med klosterets hellige tekster, og massemord på tibetanere.
I 1907 okkuperte han militært hele det sørlige Kham, og rekvirerte størsteparten av innhøstingen og kornforrådene fra befolkningen, uten å gi noen vederlag. I 1908 forsterket han sine styrker og sendte dem inn mot det sentrale Tibet. En protest fra den tibetanske regjering mot denne militære innmarsjen førte ikke frem; ambanen nektet rett og slett å videreformidle den til den kinesiske regjering. Tvert imot ble invasjonsstyrkene ytterligere styrket, og en annen general, mandsjuen Zhongyin, anførte dem mot Lhasa. 
Zhao Erfeng var blant de første ofre for Xinhairevolusjonen i oktober 1911. Han ble dømt til døden av opprørerne og henrettet ved titusen kutt og så halshogd i desember.
Spillets regler

Mottakelse

Filmen ble umiddelbart sterkt kritisert for sin satire over den franske overklassen og ble latterliggjort av det parisiske publikum ved premieren. Overklassen er fremstilt som sære og selvopptatte, med liten bekymring for hvilke følger deres handlinger får. Følgelig forbød de franske myndighetene filmen, men etter krigen har filmen vunnet ny hevd og blir sett på av mange filmkritikere og regissører som en av de beste filmene noensinne.
Fotorealisme

Fotorealisme er en stilretning innen malerkunsten som forsøker å etterlikne det «naturtro» bildeuttrykket i fotografier. Denne formen for realisme oppstod i USA på 1960-tallet, blant annet under begrepet New Perceptual Realism, som en ny avantgardistisk stilretning i slekt med pop-kunsten, hard edge og minimalismen.
Fotorealismen skilte seg fra andre realistiske retninger i etterkrigstiden, ved at kunstnerne gikk ekstremt til verks, malerne arbeidet ofte for å få en så glatt og blank overflate som mulig på bildene, enkelte brukte også airbrush, for å unngå spor av penselstrøk.
Holger Koefoed bruker begrepet som et synonym for hyperrealisme, mens andre mener hyperrealisme er en videreføring av fotorealismen.
Den røde ørns orden

Den røde ørns orden (tysk: Roter Adlerorden) var en brandenburgsk, senere prøyssisk og keiserlig tysk orden. Den ble tildelt så lenge Tyskland var et monarki og tildeling som offisiell statsorden opphørte med Weimarrepublikken.

Bakgrunn og utvikling

Ordenen ble innstiftet under navnet Ordre de la sincérité 17. november 1705 av Georg Friedrich, senere markgreve av Brandenburg-Bayreuth. Sankt Georg var ordenens skytshelgen. Ordenen ble senere gjenopplivet flere ganger, i 1734 i fyrstedømmet Brandenburg-Ansbach da ordenen fikk navnet Den brandenburgske røde ørns orden etter motivet i Brandeburgs våpenskjold. I 1777 ble navnet forkortet til Den røde ørns orden.
Etter at fyrstedømmene Brandenburg-Bayreuth og Brandenburg-Ansbach i 1791 kom under Preussen gjorde kong Fredrik Vilhelm II Den røde ørns orden 12. juni 1792 om til Preussens andre ridderorden. Den rangerte da etter Den sorte ørns orden og ble en orden til belønning av fortjenester av konge og stat i sin alminnelighet. Kongen ble ordenens stormester. Ved Tysklands samling som keiserrike fortsatte ordenstildeling også av Den røde ørns orden. Ordenen ble tildelt så lenge Tyskland var et monarki. Ved monarkiets fall og opphørte offisiell tildeling av ordenen. Weimarforfatningen av 11. august 1919 forbød tildeling av ordener.

Tildeling

Den røde ørns orden ble tildelt i forholdsvis stort antall. Storkors ble tildelt medlemmer av den kongelige familie, adelige og medlemmer av utenlandske kongehus. Innehavere av øverste klasse av Den sorte ørns orden ble vanligvis også tildelt storkors av Den røde ørns orden. Da ordenen i 1851 for første gang ble tildelt ikke-kristne, ble det utformet ordenstegn uten kristen symbolikk.

Norske innehavere

En rekke nordmenn ble tildelt Den røde ørns orden. Kong Haakon var innehaver av storkors. Andre norske innehavere var Christian Michelsen, Jørgen Løvland, Johan Koren og Christian Sparre.
Rhodos lufthavn, «Diagoras»

Historie

Rhodos lufthavn, «Diagoras» ble åpnet den 28. juni 1977, og erstattet med dette den tidligere hovedflyplassen på øya, som lå ved landsbyen Maritsa lengre syd på vestkysten av øya. Vedtaket om å bygge en ny lufthavn på Rhodos ble tatt som et resultat av den økende mengden reisende til Rhodos, og da i hovedsak charterreisende.
Den nye lufthavnen viste seg snart å være underdimensjonert for å håndtere den stadig økende tilveksten av feriereisende. Derfor har flere modifikasjoner, fornyelser og utbyggelser blitt utført opp gjennom årene. Den seneste utvidelsen var i 2005 da en helt ny terminalbygning ble ferdigstilt for å møte antallet passasjerer.

Til og fra

Fra Rhodos by, kjør østover mot Platonos, (Πλάτωνος) og følg deretter skilting mot lufthavnen. (Αερολιμένας) Fra Kallithea, (Καλλιθέα) kjør nordøstover mot Kalythion-Psinthou (Καλυθιών-Ψίνθου) skilting mot lufthavnen. (Αερολιμένας)
Det går faste busser flere ganger i timen fra Rhodos by til lufthavnen. Bussen koster € 2,20 pr. vei, og stopper rett utenfor terminalbygningen. Vis-à-vis bussholdeplassen er det en drosjeholdeplass. Priser med drosje varierer.
Maciejowskibibelen

Maciejowskibibelen er et rikt illustrert håndskrift av Bibelen, fremstilt omkring midten av 1200-tallet. Den er også kjent som Korsfarerbibelen eller som Morgan Bible. Illustrasjonene med bibelske motiver gjengir personer som bærer drakter typisk for 1200-tallet. Her er det også mange interessante avbildninger av rustninger og våpen; natur og kulturelle trekk passer med Frankrike.
Sannsynligvis tilkom verket på oppdrag av kong Ludvig IX av Frankrike rundt år 1245. Endre kilder mener at Bibelen komhmer fra nordfranske provinser omkring år 1250. I sin opprinnelkige form hadde bverket utelukkende bilder, organisert i en konsistent rytme fra side til side.
Boken har illustrasjoner fra den gammelsestamanlige jødiske overlevering.
Kardinal Bernard Maciejowski, biskop av Kraków, gav et eksemplar av verket til den persiske hersker, shah Abbas I av Persia, i 1608. Shahen fikk tilføyd oversettelser av billedbeskrivelsene.
Doll Domination

Doll Domination er Pussycat Dolls' andre studioalbum, som ble utgitt 23. september 2008.
Hartmut Losch

Aktiv

Losch satte personlig rekord med 58,38 meter i 1964. Han deltok for Tyskland under Sommer-OL 1964 i Tokyo, og kvalifiserte seg til finalen med et kast på 56,56 m. I finalen måtte han nøye seg med 52,08 m og ellevteplass. To år senere kom han på sølvplassen i EM 1966 i Budapest. I en uvanlig jevn tevling oppnådde han 57,34 m og manglet åtte centimeter på vinnerkastet til landsmannen Detlef Thorith.
Til liks med de aller fleste andre, samtidige diskokastere forbedret Losch den personlige rekorden med flere meter i disse årene rundt 1970. I OL-sesongen 1968 perset han med 62,72 m. Han kastet opp mot den personlige rekorden under de olympiske lekene i oktober og ble nummer fire i øvelsen. I 1969 lykkes Losch å bli europameister i diskos, vinnerkastet i Aten malte 61,82 m. To år senere forbedret han persen til 63,76 m. I den samme sesongen kom han på femteplass i EM i Helsingfors.
Losch vedvarte å forbedre den personlige rekorden, i 1972 til 64,36 m. Men under OL i München var han langt unna å nå finalen. I 1974 kastet han 63,88 m, men kom ikke med i Øst-Tysklands tropp til EM i Roma.
Hamada

En hamada eller hammada (arabisk: حماده ḥammāda) er en type ørkenlandskap som består av høytliggende, øde og harde platåer med vindslipt stein. Det er svært lite sand i en hamada fordi sanden har blitt fjernet av deflasjon, erosjon på grunn av vind.

Formasjon

Hamadaer blir formet av vind som fjerner små partikler på bakken, en eolisk prosess kalt deflasjon. De finkornede partiklene blir blåst bort, mens sand blir fjernet gjennom saltasjon eller forflytning langs bakken (kryping). Dette etterlater seg et landskap av grus, steinblokker og bar stein.

Relaterte landskap

Hamada er relatert til en type grusørken som kalles reg (i vestlige Sahara), serir (østlige Sahara), gibber (Australia) eller saï (sentralasia), som opptrer som steinete sletter med polert stein, men som ikke er høytliggende platåer. Grusørkener og hamadaer dekker omtrent 70 prosent av Sahara.
Hamadaer er en motsetning til erg, som er store områder med skiftende sanddyner.
Forlandsletta

Forlandsletta er en lavtliggende slette på den sørlige delen av Prins Karls Forland på Svalbard. Sletta avgrenses av Bogtjørna, Methuenfjellet, Tjørnberget og Archibald Geikiebreen i nord til Vassdammen, det nordligste punktet på Persiskammen og videre øst til kysten. Forlandsletta er 19 km lang, 5–7 km bred og opptil 20 moh.
Sammen med resten av øya inngår Forlandsletta i Forlandet nasjonalpark som ble opprettet i 1973. Nasjonalparken rommer et variert dyreliv, med flere betydelige fuglefjell, en liten bestand av svalbardrein, verdens nordligste bestand av steinkobbe og to liggeplasser for hvalross.
Forlandsletta har sitt navn etter Prins Karls Forland.
Ehrenbergøya

Ehrenbergøya er en mindre øy tilhørende Bastianøyane, Svalbard, beliggende nord av Langeøya. Øyen er formet som en omvendt dråpe hvor det høyeste punktet er 30 moh.
Øyen er oppkalt etter Christian Gottfried Ehrenberg, en tysk zoolog. De fleste av Bastianøyane ble navngitt av den første tyske polarekspedisjonen (1868).
Nærmeste øy er Langeøya ca 500 m mot syd og Wilhelmøya ca 7 km mot vest.
Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.
Boligbyggelaget Usbl

Historie

Det første tomta Usbl kjøpte var Stig ved Årvoll. Her bygget de 66 treroms leiligheter i firemannsboliger over to etasjer. Mesteparten av arbeidet ble utført som dugnadsarbeid, og leilighetene ble tildelt arbeiderne på bakgrunn av arbeidsinnsatsen til den enkelte. 
I 2009 fusjonerte Nittedal Boligbyggelag, Horten Boligbyggelag, Lier Boligbyggelag og Holmestrand og Omegn Boligbyggelag med Usbl. I 2011 fusjonerte Usbl med Sandefjord Boligbyggelag og med Lillehammer og omegn Boligbyggelag. Høsten 2012 ble det vedtatt fusjon med Follo Boligbyggelag.
IBX

Historie

IBX ble grunnlagt i oktober 2000 etter et initiativ av Ericsson, SEB, e-handelspartnere og grunnleggerne. Grunnleggerne er Hans Ahlinder, Björn Böhme, Christer Hallqvist og Peter Lageson. I begynnelsen ble det opprettet et applikasjonsmiljø, og IBX realiserte de to første kundene, Ericsson og SEB. I 2005 kjøpte IBX opp det tyske e-handelsselskapet trimondo GmbH og Portum AG. 
I februar 2010 annonserte Capgemini at de hadde kjøpt IBX.

Magasin

IBX gir ut det faglige innkjøpsmagasinet Efficient Purchasing to ganger i året.
Samia Yusuf Omar

Dødsfall

Omar forsøkte i 2012 å komme seg fra Tripoli (Libya) til Lampedusa, og omkom da hun forsøkte å gripe et tau kastet ut fra en italiensk båt. Hun hadde da brukt over ett år på å komme seg de åtte tusen kilometrene fra Mogadishu til Tripoli. I Mogadishu trente hun under vanskelig forhold, blant annet ble hun plaget av lokale militante som mente at kvinnelige muslimer ikke skulle drive idrett. I 2011 flyttet Omar til Addis Abebba der det var et etablert løpermiljø. Hun forlot Etiopia i 2011 og ville komme seg til Italia for å finne en trener med sikte på OL i London i 2012. Hun krysset Sudan og kom inn i Libya der hun satt fengslet en periode av ukjent grunn.
Mystic kraftverk

Mystic kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Massachusetts i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 2457 MW, fordelt på 4+2 turbiner i 3 blokker. Dette er delstatens største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 
Anlegget har i drift byggetrinnene 4-9, og ble påbegynt omkring 1957 og stod ferdig i 1975, med utvidelser (8-9) i 2003. Brenselkilden er naturgass, og fyringsolje. Kraftverket opereres av US Power Generating Co. Det er søsteranlegget til Fore River kraftverk.
MSC.Linux

MSC.Linux er en tidligere kommersiell Linuxdistribusjon som var basert på Red Hat Enterprise Linux, og som rettet seg mot vitenskapelig og teknisk databehandling. Distribusjonen var beregnet på dataklynger med høy ytelse, hadde programvareverktøy for dataklynger og tilhørte OSCAR-gruppen (Open-Source Cluster Application Resources).
Distribusjonen kunne kjøre på dataklynger med mellom 4 og 4000 noder, og distribusjonen hadde et grafisk brukergrensesnitt, var rask å installere, lett å bruke, og kunne installeres fra internett.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet KDE og støttet datamaskinarkitekturen 32-biter x86, i686 og x86-64
Første versjon ble lansert 25. juni 2001. Siste versjon var MSC.Linux November 2002 som ble lansert 15. januar 2003.
Giurgiu (by)

Befolkning

I henhold til folketellingen i 2007 bodde det 68 923 personer i byen, mot 69 345 i 2002. Tilsvarende tall var i 1900 13 977 og i 1930 30 348 personer

Historie

Giurgiu ble trolig grunnlagt i det fjortende århundret som en havn ved Donau for forretningsmenn fra Genova. De etablerte også en bank og handlet i silke og fløyelsstoffer. Byen oppkalte de etter Genovas skytshelgen, San Giorgio (Sankt Georg).
Byen er i kjente kilder første gang nevnt i Codex Latinus Parisinus i 1395 under Mircea I av Valakias regjeringstid. Den ble erobret av det osmanske riket i 1420 for å kunne kontrollere trafikken langs Donau. Osmanene kalte byen for Yergöğü, avledet av yer (jord) og gök (himmel) antakelig fordi dette liknet på uttalen av (San) Giorgio.
Som festningsby opptrer Giurgiu ofte i krigene for å beherske Donaus nedre løp. Særlig gjaldt dette under Mihai Viteazul (1593–1601) og i hans kamp mot tyrkerne. Senere var byen sentral i de russisk-tyrkiske krigene. Byen ble brent i 1659. I 1829 da festningsverkene endelig ble ødelagt, var det eneste gjenværende for byens forsvar en festning på Sloboziaøya, knyttet til fastlandet med en bro.
BBC melder

BBC melder var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Den kom ut i Harstad.
BBC melder ble startet av Arne Thorbergesen tidlig i 1943. Avisen var en typisk radioavis, den brakte BBC-nyhetene videre i en tid da radioapparatene var beslaglagt og det var forbudt å lytte til sendingene fra London.
Thorbergesen fulgte først sendingene fra en radio skjult på Helans fabrikk, der han jobbet som formann. Siden refererte han nyhetene muntlig for kjente som møtte opp hjemme hos ham. Da kretsen ble for stor delte man opp lytterne i grupper på fem, møttes i ulike hjem og varierte oppmøtestedene for at aktiviteten ikke skulle være så påfallende. Det endte med at Thorbergersen skrev ned nyhetene, møtte opp fem steder og hvert sted var nyhetsoppleser for 10-12 personer.
Etter hvert ble det enklere med avis. Den ble først skrevet på maskin med gjennomslag, i et opplag på 30 eksemplarer.
Mot slutten av krigen klarte man å lage en stensilert utgave. Stensileringen foregikk i en fabrikkbygning, der også radiolyttingen skjedde. Størstedelen av okkupasjonstiden skjulte man hele fire radioer på fabrikken. Et av apparatene var skult i et tomt fettfat. Under en razzia sikkerhetspolitiet foretok sparket en politimann til fatet så det rullet bortover gulvet – uten at skjulestedet ble avdekket.
Den stensilerte avisutgaven ble distribuert av speidergrupper, Rovers.
Norsk Helikopterservice

Norsk Helikopterservice (NHS) er et luftfartsselskap stiftet i 2009 og eiet av Babcock International. Det fokuserer på det norske offshoremarkedet.
Selskapets hovedkontor er i Sola. Daglig leder er Bjørn Veum Seljevold.
Pripjatmyrene

Pripjatmyrene eller Pripjatsumpene (også kalt Rokitnomyrene og Pinskmyrene) er et vidstrakt våtmarksområde som dekker store deler av det sørlige Hviterussland og det nordvestlige Ukraina. Området ligger hovedsakelig i det polesiske lavland, på begge sider av elva Pripjat, og strekker seg fra Brest i vest til Mahiljow i nordøst og Kiev i sørøst. Området har et areal på rundt 100 000 km² og er 480 km fra vest til øst og 225 km fra nord til sør.
Det svært flate landskapet består av tallrike sumper, myrer, innsjøer og elver som veksler med tett skog. Våtmarkene går gjennom betydelige endringer i størrelse i løpet av året, når smeltevann om våren og kraftig regn om høsten forårsaker flom og betydelige oversvømmelser. I 1870 ble det påbegynt drenering av de østlige områdene, og betydelige arealer er blitt ryddet til jordbruk og beite.
Den sørøstlige delen av området ligger innenfor forbudssonen rundt Tsjernobyl, som ble opprettet som følge av de radioaktive utslippene fra Tsjernobyl-ulykken. Her lå også den nå fraflyttede byen Pripjat.