Slaget ved Kapp François

Opptakten

De britiske styrkene besto av en skvadron på tre linjeskip under kommandanten, Arthur Forrest, som hadde blitt sendt fra Jamaica av kontreadmiral Thomas Cotes for å avskjære en fransk konvoi. To av skipene, «Augusta» og «Dreadnought» hadde 60 kanoner hver, mens «Edinburgh» hadde 64 kanoner under kaptein William Langdon. Skvadronen nådde Cap-Français om morgenen 21. oktober og ventet å finne konvoien der.
Den franske konvoien ble eskortert av fire linjeskip og tre store fregatter, under comte de Kersaint. Kersaint hadde en langt større styrke enn britene og satte derfor etter dem for å ta dem. Kersaint seilte flaggskipet sitt «Intrépide» med 70 kanoner, og hadde med seg «Sceptre» (70 kanoner) under kaptein Clavel, Opiniatre (64 kanoner) under kaptein Mollieu, Greenwich (50 kanoner) under kaptein Foucault, Outarde (44 kanoner) og fregattene Sauvage og Licorne (36 kanoner hver).

Slaget

Forrest innså at den franske eskorten var langt større enn ventet og at de nå kom imot dem. Forrest kalte alle kapteinene sammen for et møte på skipet sitt. De tre kapteinene møttes på akterdekket på «Augusta», hvor Forrest sa «Vel, mine herrer, dere ser at de kommer for å ta oss» Suckling svarte «Jeg tror det vil være synd å skuffe dem», noe Langdon var enig i. Forrest avsluttet diskusjonen med å si, «greit, gå tilbake om bord på skipene deres», noe Langdon og Suckling gjorde. Samtalen varte bare et halvt minutt.
Britene dannet så en linje og styrte rett mot dem. Suckling på «Dreadnough» gikk først med «Augusta» i midten og Langdon i «Edinborgh» bak. Kampen startet kl. 15:20 og varte to og en halv time da Kersaint signaliserte til en av fregattene sine om at han måtte taues bort. Dette skapte uorden i den franske linjen, og «Intrépide», «Superbe» og «Greenwich» havnet side om side og ble kraftig bombardert av «Augusta» og «Edinburgh» før de klarte å vikle seg fra hverandre.
De andre franske skipene brøt gradvis bort fra kampen. Britene var ikke i stand til å følge etter og hadde selv mistet 23 mann og fått 89 skadde. Skipene hadde mistet master og riggutstyr. «Dreadnought» hadde mistet den store mersmasten og mesanmasten og kunne ikke følge franskmennene. Den britiske skvadronen seilte tilbake til Jamaica for å reparere skipene sine. Kersaint, som ble skadet i slaget, seilte til Cap-Français for å reparere sine skip og seilte så til Frankrike med konvoien sin i november. Det er estimert at franskmennene fikk mellom 500 og 600 mann drept eller skadet, og «Opiniatre» mistet masten sin, mens «Greewich» tok inn store mengder vann.

Ettervirkning

Slaget var fortsatt uavgjort, men Kersaint klarte å føre konvoien uskadd fram til Frankrike så snart skipene hans var reparerte. Likevel ble de britiske kapteinene  hyllet for det heltemotet de viste når de gikk til angrep på den langt sterkere fienden. Kersaint kon ut for uvær utenfor kysten av Frankrike, og «Opiniatre», «Greenwich» og «Outsrde» gikk  på grunn og forliste. Da «Greenwich» forliste 1. januar 1758 markerte det slutten på en kort karriere for franskmennene. «Greenwich» hadde tidlgere vært et britisk skip kapret av en fransk skvadron under kommandør Joseph de Bauffremont den 18. mars 1757, utenfor Saint-Domingue under kaptein Robert Roddam.