google/wiki40b huggingface dataset:
Almaty

Historie

I bronsealderen på 900- eller 1000-tallet f.Kr. slo de første bøndene og kvegoppdretterne seg ned i området rundt Almaty. 
Under styret til Saka, fra 600-tallet f.Kr. til like etter år 0 var Almaty tilholdssted for sakastammer og senere wusunstammer som bebodde områdene nord for Tian Shan-fjellene. Her finnes spor etter flere gravhauger og gamle bosetninger, blant annet de store gravhaugene til Saka-tsarane.

Mellomalderen

Fra 700- til 900-tallet utviklet det seg en bykultur ettersom flere jordbrukere avviklet sitt virke og samlet seg i landsbyer i og byer i området Zjetysu. 
I perioden fra 900- til 1300-tallet utviklet bosetningene seg i det såkalte «Stor Almaty» beliggende ved handelsstedene langs Silkeveien. Dette gjorde at området ble et senter for handel, håndverk og landbruk og Silkeveien hadde egne mynter. Byen ble først omtalt som Almatu i bøker fra 1200-tallet.

1400- 1700-tallet

I perioden 1400- til 1700-tallet kom nedgangstider med mindre handel langs Silkevegen. Dette var en tid med store etniske og politiske omveltinger, og den kasakhstanske nasjonen ble grunnlagt her, nær Almaty. 
Dzjungarene gjorde sitt inntog i området og kasakhstanerne gjorde harde forsøk på å forsvare seg og holde på egen selvstendighet. I 1730 vant kasakhstanerne over dzjungarene i kamper i Anyrakajfjellene, 70 km nordvest for Almaty. Seieren ble en avgjørende i patriotkrigen mellom kasakhstanerne og dzjungarene.

Grunnlegging av Vernij

4. februar 1854 startet den nyere historien til byen da den russiske festningen Vernij nær Zalesskij-Alataufjellene mellom elvene Bolsjaja og Malaja Almatinka ble forsterket. Vernij festning sto nesten ferdig høsten 1854 med tregjerde langs Malaja Almatinka. Senere ble tregjerdene erstattet av mur. 
I 1855 ble de første kasakhstanerne omplassert i Vernij og etter 1856 tok Vernij imot russiske bønder. Kosakklandsbyen Bolsjaja Almatinskaja Stanitsa ble grunnlagt nær festningen. Flere flyttet til byen, og bosetningene Malaja Almatinskaja Stanitsa og Tatarskaja (Tasjkentskaja) sloboda ble opprettet for tatariske handelsmenn og håndverkere. 
I 1867 ble fortet Zailijskij omformet til en by og fikk navnet Almatinsk. Innbyggerne likte ikke det nye navnet, og snart ble byen omdøpt til Vernij igjen. 
28. mai 1887 ble byen rammet av et kraftig jordskjelv som ødela nesten hele Vernij på 11–12 minutter.

1900-tallet

I 1921 ble navnet på byen igjen endret, nå til Alma-Ata.
I 1930 sto jernbanelinjen Turkestan-Sibir ferdig. I 1930 ble også flyplassen i byen åpnet og det ble satt opp flyforbindelser til Moskva. Byen fikk med dette et kraftig økonomisk løft. Satsingen på infrastruktur var avgjørende for at hovedstaden i republikken Kasakhstan under Sovjetunionen ble flyttet fra Kyzyl-Orda til Alma-Ata i 1927. Omformingen fra å være en liten by til å bli hovedstaden i en republikk medførte også kraftig utbygging av administrative bygg og boliger. 
Siden 1981 har undergrunnsbanen i Almaty vært under utbygging. I 1993 valgte regjeringen i Kasakhstan å omdøpe byen til Almaty, og i 1997 ble hovedstaden i landet flyttet fra Almaty til Astana. 
Byen er også kjent for sine skøytekonkurranser på skøytebanen Medeo.
Hestesport under Asialekene 2010

Hestesport under Asialekene 2010. Hestesport var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Konkurransene ble avviklet mellom 14. og 24. november 2010. Det var seks øvelser, individuelt og lagkonkurranse i sprangridning, dressur og feltritt. 92 utøvere fra 16 nasjoner deltok.
Fylkesvei 5356

Fylkesveg 5356 går mellom Espeland og Indre Arna i Bergen kommune. Veiens lengde er 3,8 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv277.
Feelin' Blue

Feelin' Blue er et musikkalbum av Ole Amund Gjersvik. Sjangermessig kan det betegnes som et blues album.
Gjersvik synger, spiller gitarer, resonator, bassgitarer, piano, kontrabass og munnspill. 
Albumet er spilt inn og gitt ut i 2019.
Feelin' Blue er gitt ut på Gjersviks eget plateselskap Acoustic Records.
One Canada Square

Byggingen

One Canada Square ble formgitt av den argentinskfødte arkitekten Cesar Pelli. To andre arkitektkontorer, Adamson Associates og Frederick Gibberd Coombes & Partners var også involvert i utformingen og byggingen av skyskraperen. Byggingen startet våren 1988. Opprinnelig entreprenør var Sir Robert McAlpine & Sons, i samarbeid med Ellis Don. I april 1990, da arbeidet var sterkt forsinket, overtok imidlertid Lehrer Mc Govern styringen av byggingen. I november 1990 ble den 40 meter høye stålpyramiden øverst på bygningen satt på plass. Bygningen sto ferdig i august 1991, om lag en måned etter planen, etter tre og et halvt års byggetid. Kostnadene er blitt anslått til noe over 200 millioner pund. Den 50-etasjer høye bygningen var ved ferdigstillelse den høyeste bygningen i UK.

Bygningen

Skyskraperen er kledt i rustfritt stål, etter krav fra arkitekten. Opprinnelig var planen å kle fasadene i stein. Arkitekt Pelli har uttalt at bygningen er den enkleste, reneste og mest grunnleggende han har laget. Det var viktig for Pelli at det skulle være en skyskraper, ikke bare et vanlig høyhus. Han ønsket ikke at bygningen skulle se amerikansk ut, men at den skulle skille seg fra stilartene klassisk, gotisk og art deco. Bygningen ble fem etasjer kortere enn hva Pelli ønsket, på grunn av hensyn til lufttrafikken. Lobbyen på tre etasjer er kledd i svart, grå, rød og grønn marmor fra Tyrkia, Italia og Guatemala. One Canada Square har i all hovedsak blitt godt mottatt. One Canada Square er den høyeste bygningen på Canary Wharf, og sees enkelt fra sentrum av London.
Hott

HOTT er et kristent rockeband fra Bærum 
Bandet hadde sin oppstart i 2000 med coverlåter. I desember 2005 kom deres første album/EP ut: Finnes det ei jente som du? I senere tid har de fokusert mest på egenproduserte låter.

Julerock

Siden 2000 har HOTT årlig holdt julerockekonsert på Bryn menighetshus, fjerde søndag i advent (med mindre julaften faller på den fjerde søndagen).
.222 Remington

Historie

Patronen ble introdusert i boltriflen Model 722 fra Remington Arms, og var en umiddelbar suksess. Presisjonen rett fra esken var svært god, og den gode presisjonen og den flate kulebanen gjorde at den raskt ble tatt i bruk i såkalte Varmint- og benkeskytingsrifler. Det var den dominerende patronen for denne typen skyting i lang tid. De raskere patronene .220 Swift og .22-250 Remington gir en lengre rekkevidde, men på bekostning av en større kruttladning og derved større munningsflamme og løpsslitasje. .222 Remington ble også populær i Europa, hvor Sako var en av de første produsentene som introduserte på våpen og patroner i kaliberet, og kaliberet ble tatt i bruk for jakt på vilt opptil rådyrs størrelse.
Stjørnfjorden

Stjørnfjorden er en fjordarm av Trondheimsfjorden i Bjugn, Ørland og Indre Fosen kommuner i Trøndelag. Fjorden har innløp mellom Jektvikan i nordvest og Bakstein i sørøst. Fjorden strekker seg 20 km nordøstover til stedet Nordfjorden i enden av fjordarmen med samme navn. Stjørnfjorden deler seg innerst i to armer, i nevnte Nordfjorden og Sørfjorden.
Like innenfor innløpet ligger bygda Austrått på nordsida. Litt lenger innover ligger tettstedet Høybakken. På sørsiden av fjorden ligger Fevåg. Råkvåghalvøya deler den indre delen av fjorden i to deler, Nordfjorden og Sørfjorden. Råkvåg ligger ved starten av Nordfjorden, mens tettstedet Sørfjorden ligger innerst i fjorden med samme navn. Bjugnfjorden ligger rundt 6 kilometer nord for Stjørnfjorden.
Fv718 går langs sørsida av fjorden, mens Fv231 går langs deler av nordsida.
Det finnes et ennå ikke realisert prosjekt ved Kystveikommiteen (sic) med å koble Ørlandet og Bjugn til Rissa med bru forsynt med vindturbiner, bølgekraft og tidevannskraft. Brua skal således produsere strøm av vind, bølge- og havstrømmer. Systemet er oppfunnet av Ben-Tommy Eriksen i NorNet. Både SINTEF og NTNU er med på prosjektet. En tilsvarende bru er på prosjektplanet i Bø i Vesterålen.
I 1937 ble Stjørnfjorden nevnt med navn, sammen med andre områder i Sør-Trøndelag fylke, i Norges lover: forbud mot å bruke sildesnurpenot. Loven ble innført av Fiskeridirektoratet.
Holm (Støa) naturminne

Den såkalte "Sørensen-eika" ved Støa mellom Holmsbu og Rødtangen i Hurum ble verna 6. august 1958. Henrik Sørensen brukte eika som motiv i flere malerier. Treet har en omkrets på 380 cm. Krona er svært vid og lav, med en del døde greiner (deriblant noen grove) og kun ei eldre beskjæring. Stammen har ingen synlige tegn på hulldannelse, men noe løs bark enkelte plasser tyder på forekomst av dødved-partier og en mulig begynnende hulldannelse. Eika har godt utvikla sprekkebark.
Think Pink

Think Pink er et musikkalbum av The Fabulous Poodles, utgitt på Blueprint i 1980.
21 Guns (sang)

Musikkvideoen

Musikkvideoen til 21 Guns ble regissert av Marc Webb og filmet i Los Angeles 6. juni 2009, og hadde premiere på MySpace 22. juni 2009.
Dette er for øvrig den tredje musikkvideoen til Green Day hvor Jason White medvirker. De to andre er Wake me up when September ends og Working Class Hero.
Under MTV Video Music Awards, 14. september 2009, stakk 21 Guns av med alle prisene den var nominert for; "Best Rock Video", "Best Direction in a Video" og "Best Cinematography in a Video".
Crossomeles

Utseende

Middelsstore (ca. 20 millimeter), avlange, lyst brunlige trebukker med reduserte dekkvinger. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet, med mørkt midtfelt og lysere kanter. Dekkvingene er tilspissede og dekker rundt en fjerdedel av bakkroppen. Beina er nokså lange med noe klubbeformede lår, leggen på bakbeina har en påfallende dusk av lange, rødlige hår.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Costa Rica i sør.
Hopen videregående skole og Evangeliesenter

Hopen videregående skole og Evangeliesenter var en videregående skole og et av evangeliesentrene i Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter i perioden 1988-2008. Evangeliesenteret ble lagt ned i 2008. Skolen ble samtidig flyttet til Østerbo Evangeliesenter ved Halden og skiftet navn til Østerbo videregående skole. 
Hopen videregående skole lå på den lille gården Hopen ved Høydalsfjorden i Flora kommune.

Historie

Ella og Asbjørn Ystebø, eiere av den lille gården Hopen, kontaktet Evangeliesenteret på 1980-tallet. De ønsket at gården kunne bli et hjem og en skole hvor mennesker kunne få en ny sjanse i livet. 
I august 1988 var det oppstart av en liten skole med sju elever. Fagtilbudet var en ettårig møbelsnekkerlinje, og i løpet av de to neste årene hadde eldhuset blitt maskinverksted, låven sløydsal, hønsehuset lærerværelse og gårdshusets kjeller et moderne klasserom. Samtidig ble et internat med åtte rom bygget.  
Tilbudet var etterspurt og ble etterhvert utvidet. I 1996 kunne en nyreist skolehall og et utvidet internatområde innvies. Det var nå plass til 23 beboere. 
Møbelsnekkerlinjen ble utvidet til et to-årig tilbud (Grunnkurs trearbeidsfag og VK1 snekkerfag), og en ny toårig kokkelinje (Grunnkurs hotell- og næringsmiddelfag og VK1 kokkfag) ble introdusert. 
Høsten 2001 startet skolen med tilbud om VK2 allmennfaglig påbygning, noe som gjorde at utdanningen ved Hopen ga generell studiekompetanse.
Våren 2003 startet skolen med Grunnkurs byggfag. VK1 tømrer startet opp året etter. Hopen fikk med dette 46 elevplasser fordelt på sju forskjellige studietilbud. 
På det meste jobbet det 25 ansatte ved Hopen videregående skole og evangeliesenter
I 2008 var Evangeliesenteret i en presset økonomisk situasjon og valgte å flytte skolevirksomheten fra Hopen til Østerbo evangeliesenter utenfor Halden. Skolen lever der videre som Østerbo videregående skole.

Hopen evangeliesenter

Hopen evangeliesenter lå like ved den videregående skolen og var en omsorgsinstitusjon som fungerte som internat for skolen. 
Internatet/senteret hadde plass til 21 gutter og tre jenter, men ved behov ble det ble forsøkt ordnet med en annen inndeling av beboerplassene, flere jenteplasser eller tilrettelegging for ektepar. I tillegg leide Evangeliesenteret bygninger utenfor Hopen og hadde på det meste ca. 35 beboere.

Om Evangeliesenteret

Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter, til vanlig kalt Evangeliesenteret, er en diakonal, kristen, frivillig organisasjon som driver arbeid mot rusavhengige med avvenning fra rus og hjelp til å begynne «et nytt liv». Evangeliesenteret er Norges største hjelpetiltak for russkadde.
Sykesalving

Sykesalving er et sakrament i Den katolske kirke og Den ortodokse kirke, og en velsignelseshandling i flere andre kirker.

Navnet

Sakramentet ble tidligere kalt den siste olje, fordi det da fortrinnsvis ble gitt når en persons sykdom ble oppfattet som særlig livstruende. Det nyere uttrykket sykesalving har i katolske kretser forlengst fortrengt den siste olje, men i norsk og internasjonal presse foretrekkes ofte det mer dramatiske uttrykk. 
Navnet sykesalving foretrekkes fordi det oppfordres til å be om sakramentet så snart som mulig når man pådrar seg en alvorlig sykdom, og ikke å vente med det til man er døden nær. Bakgrunnen for dette finnes i Jakobs brev 5,14-16: «Er noen blant dere syk? Han skal kalle til seg menighetens eldste, og de skal be over ham og salve ham med olje i Herrens navn. Da skal troens bønn redde den syke, og Herren skal reise ham opp. Har han gjort synder, skal han få dem tilgitt.»

Katolsk sakramentsforvaltning

I Den katolske kirke gis sakramentet ved at den syke salves med olje på pannen og hendene mens en bønn fremsies av presten. Dersom det er nødvendig kan man nøye seg med salving på pannen eller en annen del av kroppen, men hele bønnen må sies. Oljen som brukes er vigslet under oljevigselsmessen sammen med hellig krisma og katekumenolje. Sakramentet meddeles, når det er mulig, ofte sammen med vandringsbrød, og kombinasjonen av de to, og helst også et skriftemål dersom det er mulig, kalles gjerne de siste riter.

Den norske kirke

Den norske kirke vurderte i 1984 å innføre sykesalving, men forslaget ble lagt til side av biskopene i 1987 etter kritikk fra blant annet sykehusprester og Norsk Kommuneforbund. Likevel praktiserer en del prester i Den norske kirke sykesalving som en personlig praksis. I frikirker, og spesielt hos pinsevennene, er ikke sykesalving sett på som et sakrament, men det praktiseres likevel salving av syke og helbredelse ved håndspåleggelse og bønn.
Valsøyfjorden

Valsøyfjorden er en fjord øst i Halsa kommune i Møre og Romsdal. Ytterst i fjorden er det flere øyer, hvor Valsøya er den største. Valsøyfjorden er også navnet på bygda rundt fjorden. Innerst i fjorden ligger grenda Valsøybotn.
I 1993 ble Valsøybrua åpnet, det førte til at trafikken på det som nå er europavei 39 går over Valsøya, i stedet for rundt Valsøyfjorden.
Hvert år blir det arrangert en konsert i Fossdalen, en dal innerst i Valsøybotn. Den første konserten var i 2002. Der har det opptrådt artister som Dance with a stranger, Jaa9 & OnklP, Åge Alexandersen, Henning Sommaro, Bjørn Eidsvåg, Vassendgutane og DumDum Boys. Fosskonserten har noen år hatt flere tusen publikumere.
Fossen renner fra Sandåa, en elv som igjen renner fra Botnavatnet. Sandåa har mange spektakulære fosser.
Fjordens eneste butikk er Bunnpris på Engan. Butikken blir kalt Snekvik. Engan, eller Enge, er et litt tettere strøk, med boligfelt, butikk, ballbinge, geitbåtmuseum og andre bedrifter.
Mars Global Surveyor

Mars Global Surveyor (MGS) var en amerikansk romsonde utviklet av Jet Propulsion Laboratory ved NASA. Sonden ble skutt opp fra Cape Canaveral den 7. november 1996, med det formål å kartlegge overflaten på Mars. Kartleggingen startet i mars 1999 og var fullført i januar 2001.
Etter at hovedoppdraget var fullført ble sonden instruert til å fotografere andre objekter av interesse. Den 2. november 2006 mistet bakkekontrollen kontakten med sonden. Et svakt signal som indikerte at sonden hadde gått inn i «sikkerhetsmodus» ble registrert tre dager senere. Senere forsøk på kommunikasjon med Surveyor mislykkedes, og prosjektet ble offisielt erklært avsluttet av NASA i januar 2007.

Mulig oppdagelse av vann på Mars

Den 6. desember 2006 frigjorde NASA bilder av kratrene Terra Sirenum og Centauri Montes, som de mener peker i retning av at det har vært rennende vann på Mars i løpet av de siste fem årene. De frigitte bildene ble tatt av Mars Global Surveyor mellom 1999 og 2001, og er muligens sondens siste bidrag til vår kunnskap om Mars, og til spørsmålet om det er eller kan ha vært liv på Mars.
Morgonrode

Morgonrode er en kvintett bestående av Helga Myhr (hardingfele og sang), Selma French Bolstad (nøkkelharpe, hardingfele og sang), Ramsus Kjorstad (oktavfele), Fredrik Luhr Dietrichson (kontrabass) og Andreas Skår Winther (slagverk). De blander tradisjonell folkemusikk med improvisert musikk og egenskrevne låter.
Debutsingelen "Tora" ble sluppet 8. november 2018 på plateselskapet Ta:lik. Oppfølgeren "Kitte Kitte" ble sluppet 29. mars, igjen på plateselskapet Ta:lik. Denne mottok gode kritikker fra Jazznytt: "«Kitte Kitte» er en hypnotisk låt, helt klart av typen man helst vil høre på repeat." Og trekker fram Selma French Bolstad sitt tommelfingerpianospill og Helga Myhr sin kveding som kjennetegn. Debutalbumet "Morgonrode" ble sluppet 10. mai 2019 på Ta:lik og høstet gode kritikker. Dagens Næringsliv skrev blant annet: "Musikken på kvintetten Morgonrodes debutalbum er i alle fall noe av den mest spennende og medrivende norske musikken man kan høre for tiden ( ... ) Må høres."
Morgonrode ble startet i 2015 av de tre fele- og hardingfelespillerne Helga Myhr fra Torpo i Hallingdal, Selma French Bolstad fra Ås i Follo og Rasmus Kjorstad fra Fron i Gudbrandsdalen, ved Norges Musikkhøgskole i Oslo. Etter å ha spilt sammen som trio i et år utvidet de bandet med haugesunder Fredrik Luhr Dietrichson på kontrabass og ålesunder Andreas Skår Winther på slagverk. Begge med bakgrunn fra jazzlinja ved NTNU i Trondheim.
Fylkesvei 326 (Hedmark)

Fylkesvei 326 (Fv326) i Hedmark gikk mellom Tobøl og Mobekk i Eidskog kommune. Veien var 6,7 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 1960.
Johann Gottlieb Graun

Liv og virke

Graun ble utdannet ved Dresdens Kreuzschule og var medlem av Dresdner Kreuzchor. Han lærte fiolin av Johann Georg Pisendel og reiste i 1723 til Praha for å studere med Giuseppe Tartini.
Etter kortvarige ansettelser i Merseburg i 1726 og hos prins Waldeck i Arolsen, fikk han tjeneste hos den prøyssiske kronprins sammen med sin yngre bror Carl Heinrich Graun. Johann Gottlieb var i Fredrik II av Preussens tjeneste resten av livet, han var konsertmester, kammermusiker og ansvarlig for det kongelige operaorkesterets strykere, mens broren var kapellmester.
Graun var hovedsakelig kjent for instrumentalmusikken, men han skrev også operaer, kirke- og verdslige kantater, oratorier og annen vokalmusikk. Han komponerte rundt 100 symfonier, fiolin- og cembalokonserter, dessuten triosonater, solosonater for fiolin og cembalo, og to strykekvartetter som hører til de tidligste i sjangeren. Han skrev også mange virtuose gambekonserter for tidens ledende gambist, Ludwig Christian Hesse.
Wilhelm Friedemann Bach og Franz Benda var blant Grauns mest kjente fiolinelever.
Graun var en høyt respektert komponist i sin samtid og i tida etter. Charles Burney skrev at Graun ble ansett som en av sin tids største fiolinister, og en førsteklasses komponist. Til tross for populariteten, ble verkene hans også utsatt for kritikk. Burnley bemerket at deler av musikken hans var uutholdelig langdryg.
Notiophilus germinyi

Utbredelse

Notiophilus germinyi er vanlig og utbredt på Kanariøyene, i Europa, østover til Hviterussland og Kasakhstan.

Utseende

Notiophilus germinyi er mellom 4,5 og 5,5 millimeter lang. Dekkvingene samt resten av kroppen er bronsefarget. Mellomrommet mellom første og andre punktrekke på dekkvingen er ekstra bred. Pannen har flere markerte furer. Leggene (tibia) delvis brunlige.

Levevis

Notiophilus germinyi er en dagaktiv løpebille, men den foretrekker skygge og lever derfor gjerne litt bortgjemt. Den finnes i tilknytning til myrer, på enger, gjerne i veiskråninger og lignende. Larvene lever som rovdyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
St. Johanneslogen St. Halvard

St. Johanneslogen St. Halvard er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 10) som ble opprettet i Hamar den 28. november 1908.
Dens historie startet med broderforeningen St. Halvard til den flammende Stjerne som ble grunnlagt den 12. januar 1891, underlagt St. Johanneslogen Olaf Kyrre til det gyldne Kjæde. Den 27. april 1894 ble den en selvstendig St. Johannesloge med samme navn.
Logen var en av de humanitære St. Johannesloger som oppstod i kjølvannet av en organisasjonsmessig splittelse i det norske frimureriet. Logens konstitusjons-patent ble opprinnelig tidelt av storlogen Zur Sonne i Bayreuth, uavhengig av Den Norske Frimurerorden.
Den 28. november 1908 ble logen St. Halvard til den flammende Stjerne slått sammen med Oplandenes broderforening (stiftet 1893) til den nåværende St. Johanneslogen St. Halvard
I 1960 ble logen innlemmet i Den Norske Frimurerorden som St. Johannesloge nr. 10.
Logen har fått lov til å arbeide i henhold til ritualer som er noe avvikende fra ritualene i de fleste andre St. Johannes logene.
Søppeldykking

Søppeldykking, kontainerdykking eller dumpster diving er når noen velger å lete i kontainere for å finne brukbare ting som har blitt kastet av butikkene. Det kan være fra mat, klær, elektronikk, møbler og andre varer. Noen velger denne livsstilen for å spare penger, men andre gjør det på grunn av politiske årsaker.
I Norge blir det kastet mer enn 300 000 tonn mat årlig, noe som blir ansett som lite miljøvennlig av flere miljøaktivister. Det utgjør en fjerdedel av alt Norge produserer og importerer. Siden flere tonn mat blir kastet, har søppeldykkere godt utvalg å velge i. Mange av søppeldykkerne synes det er synd at masse mat blir kastet og velger denne livsstilen som protest mot kasting av mat. Livsstilen er særlig brukt blant miljøaktivister. Mat som har utgått på dato pleier å bli kastet av butikkene. Årlig kaster dagligvarehandelen 68 000 tonn, industrien 60 000 tonn og forbrukere 231 000 tonn mat.

Motstand

Søppeldykking har både møtt på støtte og motstand. Enkelte butikker er skeptiske til søppeldykking fordi at de mener at man risikerer å bli syk av å spise mat fra søppelet. I tillegg så kan skadedyr få tilgang og ikke alle søppeldykkere rydder opp etter seg. Noen butikker låser kontainere og prøver å gjøre dem så utilgjengelig som mulig, slik at søppeldykkere ikke kan få adgang til maten.