Cashel

Cashel (irsk Caiseal Mumhan, noe som betyr «Steinfestningen i Munster») er en by i grevskapet Tipperary i sørlige innlandet av Irland. Det er også erkebispesete for den romersk-katolske kirke (skjønt dens katedral ligger i Thurles) og bispesete for den anglikanske kirke (som også er biskop av Ossory og således er bosatt i Kilkenny. Befolkningen er på 2 936 (1996).
Byen ligger rett ved motorvegen M8 mellom Dublin til Cork. Cashel er særlig kjent for Rock of Cashel (Cashels festning), et sted som består av en kirke i ruiner og festningsverker, og var tidligere setet for kongene i Munster (se Mumu) i flere hundre år før den normanniske invasjon av Irland.

Historie

Cashels festning, som byen under har oppstått på grunn av, er en isolert høyde befestet med kalkstein, som stiger rett opp fra en bred og fruktbar slettet som er kalt for Golden Vale (Den gylne dal). Toppen av denne forhøyningen er kronet av en gruppe med bemerkelsesverdige ruiner. Denne hovedstaden fra oldtiden har mistet sin betydning og på grunn av det har også befolkningen falt til under 3000 mennesker. Opprinnelig var stedet kjent som Fairy Hill (Fehøyden) eller irsk Sid-Druim, og var i førkristen tidsalder en bygdeborg eller festning for «Eóganachta», som er oldtidsirsk for etterkommerne av høvdingene eller kongene i Munster. På irsk betyr eller innebærer «Caiseal» en form sirkelrundt steinfestning og finnes også i stedsnavn andre steder på Irland. Lebor na gCeart (Book of Rights eller Boken med rettene gir hentydningen at navnet er avledet fra «Cais-il», det vil si «tributtstein», ettersom stammene i Munster betalte tributt ved Cashels festning. Her reiste Conall Corc, bestefaren til Óengus mac Nad Froích (den første kristne konge i Munster), en festning på toppen av berget og Cashel ble således hovedstaden i Munster. Som i Tara og Armagh hadde det et hoff og ved tiden til sankt Patrick av Irland hevdet Cashel overhøyhet over alle kongelige borger i provinsen da Óengus hersket som konge av Cashel.
På 300-tallet grunnla Eóganachta-klanen deres hovedstad på og rundt fjellet. I tiden etter styrte kongene av Munster herfra. Etter sigende skal sankt Patrick ha kristnet og døpt Cashels tredje konge, Óengus, men det er mer sannsynlig at det må ha vært Palladius, Irlands første biskop. I 977 ble Dál gCais’ tronraner Brian Boru kronet her som den første konge av Cashel og Munster på fem hundre år som ikke kom fra Eóganachta-klanen. I 1101 ga hans etterkommer kong Muircheartach Ua Briain stedet til biskopen av Limerick og som også nektet det for all evighet til klanen MacCarthy, seniordelen av Eóganachta. Biskopene hadde en kjent skole ved Cashel, og sendte derfra prester til over halve Europa, særlig Regensburg i Tyskland, hvor de hadde deres eget kloster som ble kalt for Skotteklosteret (tysk Schottenkloster), da scotti betydde gælere enten de kom fra Irland eller Skottland.
Ved kirkemøtet i Cashel (se Laudabiliter) i 1172 aksepterte de irske biskopene til at kong Henrik II av England hadde overherredømme over Irland, som lord av Irland, da dette hadde fått godkjennelse hos pave Alexander III, den første og eneste pave som var engelsk.
I 1647 i løpet av den irsk forbundskrig ble Cashel stormet og herjet av engelske parlamentssoldater under ledelse av Murrough O'Brien, 1. jarl av Inchiquin, en irsk-protestantisk adelsmann. Anslagsvis over 1000 irsk-katolske soldater og sivile, blant annet flere prominente prester, ble drept i løpet av angrepet og det påfølgende massakren (se Herjingen av Cashel).