google/wiki40b huggingface dataset:
Forordning om Medicis og Apothekere av 4. desember 1672

Forordning om Medicis og Apothekere av 4. desember 1672 var en forordning som ble gitt om legevirksomhet og apotekvesenet i Danmark-Norge. Apotekerne ble underlagt sterk kontroll og pålagt store forpliktelser, men fikk til gjengjeld beskyttelse overfor andre næringer og utvidede privilegier.

Bakgrunn

Bakgrunnen for forordningen var at det fantes en del misnøye med apotekvesenet i Danmark, som blant annet kom til uttrykk gjennom klager både fra leger og allmue. Klagene dreide seg dels om apotekernes overgrep og misligheter - da det forekom at apotekere gjorde forsøk på å praktisere medisin - dels handlet de om kvaliteten på varene og størrelsen på vareutvalget.
Kong Fredrik 3.s administrasjon refererte til klagene i et kongebrev fra 1661 og appellerte til dekanus, professorer og andre doktorer ved det medisinske fakultetet i København om å utarbeide et forslag til en ny ordning. Før 1665 hadde Thomas Bartholin i samarbeid med to professorer og fem leger sendt inn et forslag til en nyordning der legene og apotekernes virkeområder, med plikter og rettigheter var klart definert. Forordningen av 4. desember 1672 ble i all hovedsak bygget på dette forslaget.

Forordningen

Forordningen besto av 30 punkter, hvorav 10 angikk legenes virksomhet og 20 angikk apotekdrift. Flere av punktene var nye, mens andre var gjentakelser eller modifikasjoner av tidligere påbud.
§ 1 slo fast at ingen kunne drive apotek uten å ha fått kongelig bestallingsbrev og avlagt ed til kongen. Bestallingsbrev kunne først bli utsendt etter dokumentasjon av fagkunnskaper gjennom eksaminasjon av det medisinske fakultetets doktorer og av apotekerne i København. Apotekerne ble også pålagt å ha et omfattende vareutvalg, inkludert de rundt 800 ulike preparatene som var nevnt i Thomas Bartholin sitt Dispensatorium Hafniense - den første danske farmakopeen. Apotekerne ble pålagt å holde åpent 24 timer i døgnet hele året. Produktene skulle selges til faste priser, men med forbehold om endringer i råvarepriser. Apotekene skulle bli besøkt av leger en gang i året, og ble pålagt å utlevere medikamenter selv om de ikke fikk betaling i kontanter.
Til gjengjeld fikk apoteket beskyttelse overfor andre profesjoner: Leger fikk ikke lov til å selge medikamenter, eller på andre måter gå apotekerne i næringen, og varene som kunne selges av materialhandlere, urtekremmere og sukkerbakere ble begrenset. Apotekerne fikk full rett til å selge all slags vin, urter og krydder (bortsett fra i København og Frederikshavn). Begrunnelsen for dette privilegiet var at de skulle bli kompensert for de økonomiske kostnadene de nye kvalitetskravene og det store varesortimentet førte med seg. Apotekerprivilegiene ble også gjort arvelige slik at enker og barn kunne overta virksomheten når apotekere døde.
Forordningen kom til å være grunnvollen for apotekdriften i Danmark og Norge i flere hundre år. I Norge ble den gjeldende fram til 1860 og i Danmark til 1858.
Legazpi

Legazpi (filippinsk: Lungsod ng Legazpi; bikol: Ciudad nin Legazpi) er hovedstad i provinsen Albay på Filippinene. Ved folketellingen i 2015 var befolkningen på 196.639.
Den er en av åtte kommuner som grenser mot den aktive vulkanen Mayon.
Legazpi ble oppkalt etter den spanske conquistador Miguel López de Legazpi som erobret de filippinske øyer i 1565. Hans slektsnavn var i sin tur fra byen Legazpia i det baskiske området Guipuzcoa i Spania.
Bulgarias kommuner

Dette er en liste over Bulgarias kommuner.
De 28 provinsene (области, oblasti) i Bulgaria er delt i 287 kommuner (общини, obsjtini).
Sjøtun

Sjøtun er ei bygd på Kvaløya i Tromsø kommune. Den ligger på vestsida av Sørfjorden i Kattfjorden. Fylkesvei 862 passerer gjennom bygda. Det er 40 kilometer kjørelengde til Tromsø sentrum, og til tettstedet Sommarøy er det rundt 17 km. Sjøtun grunnkrets hadde 178 innbyggere i 2015.
Lilavati

'Lilavati (også Leelavati, sanskrit: लीलावती, Lilavati) var Bhāskara IIs avhandling om matematikk. Det er første bind av hans hovedverk Siddhanta Shiromani, sanskrit for «Kronen av avhandlinger," sammen med Bijaganita, Grahaganita og Golādhyāya.

Informasjon om Lilavati

Hans bok om aritmetikk er kilden til interessante legender som hevder at det ble skrevet for sin datter, Lilavati. I en av disse historiene, som finnes i en persisk oversettelse av Lilavati, studerte Bhaskara II Lilavati sitt horoskop og spådde at hennes mann skulle dø kort tid etter at ekteskapet dersom ikke ekteskapet fant sted på et bestemt tidspunkt. For å varsle sin datter i rett tid, plasserte han en kopp med et lite hull i bunnen av en beholder fylt med vann. Han ordnet det slik at koppen ville synke ved et gitt tidspunkt. Han satte den i et rom med en advarsel til Lilavati å ikke gå i nærheten av den. I sin nysgjerrighet, gikk hun å se på enheten og ved et uhell falt ringen fra nesen ned i den, og dermed ødelagte hun det innretningen. Ekteskapet fant sted på feil tidspunkt, og hun ble snart enke.
Ordet Lilavati selv betyr vakker eller en som innehar skjønnhet (fra sanskrit, Lila = vakker,-vatī = kvinne som innehar kvalitet).

Innhold i boken

Boken inneholder tretten kapitler, hovedsakelig definisjoner, aritmetiske uttrykk, renteberegning, aritmetiske og geometriske progresjon og plan geometri, solid geometri, skyggen av gnomon, den kuttaka – en metode for å løse ubestemte ligninger, og kombinasjoner.
Lilavati omfatter en rekke metoder for databehandling tall som for eksempel multiplikasjon. Han brukte gjerne eksempler som konger og elefanter, gjenstander som en vanlig mann kunne forstå.
Archibald Campbell, 4. jarl av Argyll

Archibald Campbell, 4. jarl av Argyll (født ca. 1507, død 1558) var en skotsk adelsmann og politiker. Han var den eldste sønn av Colin Campbell, 3. jarl av Argyll og Jean Gordon, datter av Alexander Gordon, 3. jarl av Huntly. Archibald ble mistenkt av kong Jakob V av Skottland og hans råd for å ha forårsaket uro på de skotske øyer. Han ble stilt foran kongen og ble mulig satt i fengsel (han ble frigitt og fikk igjen sine posisjoner etter Jakob døde). Han var gift to ganger.
Rachel Eapen Paul

Karrière

Hun er opprinnelig fra India og flyttet til Norge som 23-åring. Hun har mastergrad i filosofi fra University of Madras og ble cand.polit. i kriminologi ved Universitetet i Oslo i 1992. Hun har særlig arbeidet med spørsmål knyttet til innvandrerkvinner, menneskehandel, tvangsekteskap og vold mot kvinner. Hun har arbeidet ved Institutt for kriminologi ved Universitetet i Oslo, Likestillingssenteret, Likestillings- og diskrimineringsombudet og Kirkens Nødhjelp. Mellom 2007 og 2011 har hun ledet flere norskfinansierte bistandsprogrammer rettet mot kvinner i Midtøsten; bl.a. har hun ledet Kirkens Nødhjelps regionale program for demokratibygging og menneskerettigheter for jenter og kvinner i Irak. Fra 2011 har hun igjen vært seniorrådgiver og senere fagdirektør ved Likestillings- og diskrimineringsombudet med fagansvar for kjønnsbasert vold.
Hun var medlem av det regjeringsoppnevnte Kvinnevoldsutvalget som avga NOU 2003:31 Retten til frihet fra vold. Hun er styremedlem i Juridisk rådgivning for kvinner, Oslo Krisesenter og Norges kvinnelobby, og har vært medlem av programstyret for Norges forskningsråds kjønnsforskningsprogram. Hun er varamedlem i styret i Senter for tverrfaglig kjønnsforskning.
Rachel Eapen Paul ble 24. mai 2018 valgt av medlemsstatene i Europarådet til medlem av Ekspertgruppen mot vold mot kvinner og vold i nære relasjoner (GREVIO) som overvåker Istanbul-konvensjonen. Paul var et av fem innvalgte medlemmer.
Sheerness

Historie

I 1667 ble Sheerness angrepet av 72 nederlandske skip. De tvang det lille fortet i byen til å overgi seg, og landsatte en styrke som i en kort periode okkuperte byen. Samuel Pepys var i Gravesend da dette skjedde, og skrev i Dagboken at han tydelige hørte kanonene. Han skyndte seg i sikkerhet i Brampton i Huntingdonshire.
Det ble anlagt et kongelig verft ved Sheerness, som ikke var så store som de ved Chatham og Deptford, men som allikevel hadde en viss betydning i tudor- og stuarttiden.

Kommunikasjon og næringsliv

I 1860 ble byen forbundet til fastlandet med en jernbanelinje fra Sittingbourne. Samtidig ble en ny fergetjeneste åpnet, med bedre forhold enn de gamle fergene som tidligere hadde vært eneste transportmiddel over Swalekanalen.
En ny gren av jernbanen, til Queenborough, ble åpnet noe senere, og førte til at det ble startet dampskipstrafikk til Flushing i Nederland, en rute som ble drevet i mange år.
En smalsporet jernbane ble anlagt fra Sheerness til landsbyene på den andre siden av øya i 1901. Den er nå nedlagt.
Havnen er fortsatt viktig, og omfattende transport av eksport- og importvarer gir næringsgrunnlag til mange av innbyggerne. Det er særlig biler og større stålgjenstander som fraktes over havnen.
Wuling

Wuling (kinesisk: 武陵区; pinyin: Wǔlíng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Changde i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 297,4 kvadratkilometer og talte 408 359 innbyggere i 2004. Wuling er sentrum og administrasjonssete i Changde.

Økonomi og samferdsel

I Wuling er det under utbygging enorme kompleks av kraftverk knyttet til elva Yuanjiang, med både kullkraftverk og ti vannkraftverk som knyttes sammen i en, lokal produksjonsorganisasjon. Det er Xiangtou International som bygger ut anleggene, med ulike operatører for de ulike kraftverk.
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Opplodning

Opplodning er dybdemålinger av sjøgrunn. Opplodning og mudring er en forutsetning for utarbeidelse av havneplaner og havnekart, samt for kaibygging og annen bygge- og anleggsvirksomhet, utslippsvurderinger etc. i havneområdene. Det er havnevesenet sin oppgave å kartlegge dybdeforholdene i sine havneområder. Slike bunnundersøkelser ble i eldre tider foretatt ved hjelp av håndlodd. I nyere tid er ekkolodd blitt tatt i bruk. Bunnforholdene ble også nøye undersøkt ved utsettelse av bøyer og lignende.
Klut

En klut eller en fille er et lite tøystykke som kan komme fra et større tøystykke eller være fabrikkert i en bestemt størrelse. Det finnes flere typer kluter, for eksempel gryteklut, gulvklut, vaskeklut, sutteklut, kjøkkenklut, mikrofiberklut ol.

Bruk

Kluter brukes for det meste til pussing eller rengjøring. De kan brukes på store flater, avgrensede flekker eller på trange steder. Det er vanlig å ha forskjellige kluter til forskjellig bruk. For eksempel brukes golvklut til å vaske golv med, kjøkkenklut til bruk der man lager mat og kroppsklut til rengjøring av kroppen. De fleste kluter kan vaskes og brukes flere ganger, i motsetning til tørkepapir og våtservietter, men det er også blitt utviklet engangskluter.

Mikrofiberklut

Mikrofiberklut er en klut som blir brukt til å fjerne mikroorganismer. Mikrofiber er en tynn tråd som er over hundre ganger tynnere enn et hårstrå. Den består av små kileformede polyester filamenter og har en kjerne av nylon. Trådene kan være bygd opp av små løkker med små kroker. Dette er den mest effektive kluten hvis man ønsker et bakteriefritt resultat.

Hygiene

Det er svært gode forutsetninger for vekst av bakterier i kluter, spesielt kjøkkenkluter. Bakterier trenger næring (f.eks. matrester), fuktighet, tid og riktig temperatur for å formere seg. På oppvaskkluten finner de alt de trenger. I romtemperatur fordobler bakteriene seg i antall hver halvtime. En klut kan derfor inneholde millioner på millioner av bakterier. En oppvaskklut full av bakterier vil forurense alt den kommer i kontakt med (hender, kjøkkenutstyr, bord, benker etc.). 
For å få en klut ren i bakteriologisk forstand, må den desinfiseres. Desinfisering gjøres enten kjemisk (ved bruk av klor) eller termisk (ved temperatur minimum 65 grader over minimum 10 minutter (60 grader er ikke tilstrekkelig)).
Olaf Scholz

Liv og virke

Olaf Scholz ble født i Osnabrück og tilbakte sin barndom i Hamburg. Hans far arbeidet seg opp fra selger til daglig leder i tekstilbransjen. Foreldrene og besteforeldrene som var jernbaneansatte, kom fra Hamburg.
Scholz er utdannet jurist, og fikk advokatbevilling i 1985. Hans spesialfelt er arbeidsrett.
Scholz ble medlem av SPD i 1975, og var aktiv i ungdomsorganisasjonen Jusos, bl.a. som føderal nestleder (1982–1988). Han var leder for SPD i Hamburg fra 2000 til 2004, og ble innvalgt i SPDs føderale styre i 2001. Fra 2005 til 2007 var Scholz parlamentarisk forretningsfører for SPDs Forbundsdagsfraksjon. Fra mai til oktober 2001 var han senator for innenrikssaker i bystaten Hamburg og mellom 2002 og 2004 generalsekretær i SPD.
Han var medlem av Forbundsdagen fra 1998 til 2001 og har igjen vært innvalgt i Forbundsdagen siden 2002. Han er direktevalgt i parlamentet fra valgkretsen Altona.
Ved borgerskapsvalget i Hamburg den 20. februar 2011 var han SPDs toppkandidat. Med 48,3% ble SPD sterkeste parti og fikk det absolutte flertall av mandatene. Scholz er dermed utpekt som Christoph Ahlhaus' etterfølger som førsteborgermester i Hamburg.
Olaf Scholz er gift med Britta Ernst, utdannelsesminister i Brandenburg.
Yasuharu Sorimachi

Japans herrelandslag

Yasuharu Sorimachi spilte 4 landskamper for Japans herrelandslag.
Boris Gaganelov

Internasjonal karriere

Gaganelov spilte i årene mellom 1963 og 1970 totalt 51 landskamper for Bulgarias herrelandslag. Han var med i den bulgarske troppen både under VM i fotball 1966 i England og VM i fotball 1970 i Mexico, hvor han i førstnevnte mesterskap spilte samtlige gruppespillkamper, mens han under VM 1970 i Mexico kun fikk én kamp.
Alkoholavgift

Alkoholavgift er en særavgift som legges på drikkevarer med alkoholinnhold, og som ilegges i nesten alle land som selger lovlig alkohol. Avgiften har både en sosial og en provenymessig begrunnelse, i tillegg til at enkelte av alkoholavgiftene har en landbrukspolitisk begrunnelse i noen land, spesielt avgiftene på vin. I Norge ble alkoholavgiftene gjeninnført i 1929 som kompensasjon for at brennevinsforbudet ble opphevet etter en folkeavstemning, og siden den gang har alkoholavgiftene gitt staten en jevn og sikker inntektskilde.
I EU er alkoholavgiftene regulert i direktiv med maksimumssatser, hvor det tillates null avgift (avgiftsfritak) på vin. Norge, som ikke tar del i EUs skattepolitikk, er gjennom EØS-avtalen kun forpliktet til å ilegge ikke-diskriminerende avgifter, det vil i praksis si avgifter som ikke fører til en konkurransemessig favorisering av en type alkoholvare framfor en annen. Det er tillatt (og vanlig) å ha høyere avgift på de mest alkoholholdige varene, og det er også vanlig med høyere avgift per alkoholprosent for brennevin enn for vin og øl. I EU-direktivene er det opprettet en egen avgiftskategori for mellomprodukter under 22 vol% alkoholinnhold (hetvin, portvin, sherry, madeira, osv). Slik var det tidligere også i Norge, men såkalt sterkvin ilegges idag vinavgift dersom de ikke har spritbase, og brennevinsavgift dersom de har spritbase.
I både EU og Norge illegges ølavgift normalt med en sats per liter, mens vin- og brennevinsavgift ilegges med en sats per prosent alkoholstyrke. Såkalt rusbrus behandles ulikt i de ulike landene, i Norge behandles spritholdig rusbrus avgiftsmessig som brennevin, selv om det holder like lav alkoholstyrke som øl. Slike regelfravik fører tidvis til konkurransemessig forskjellsbehandling som av og til prøves rettslig i Europa. Det er sterk konkurranse mellom henholdsvis øl- og vinprodusenter om å få mest mulig gunstige avgiftsregler for sin drikkekategori.
I Norge var statens inntekter fra alkoholavgiften om lag 11,3 milliarder kroner i 2010.
Ælfweard av England

Fars død og egen

Den angelsaksiske krønike fortalte kortfattet at Ælfweard døde kort tid etter sin fars død i 924 og de ble gravlagt sammen ved New Minster i Winchester. Manuskript D av denne krøniken spesifiserer at han levde kun femten dager lengre enn sin far. Intet styre er særskilt tilskrevet ham her. Imidlertid nevner en liste av vestsaksiske konger i Textus Roffensis fra 1100-tallet ham som sin fars etterfølger med et styre på fire uker. Han er også beskrevet som en konge i New Minster Liber Vitae, en kilde fra 1000-tallet basert delvis på eldre materiale.
På den annen side, William av Malmesbury, som støttet seg på et dikt, fremmet at Edvards eldste sønn Æthelstan (ved Edvards første hustru Ecgwynn) etterfulgte direkte under vilkårene til kong Alfreds testamente (siden gått tapt). Diktet hadde lenge vært betraktet som en nær samtidig kilde, men forskeren Michael Lapidge har vist at dette er basert på en misforståelse av William av Malmesburys referanse til «en bestemt, tydelig gammel bok».
Denne motstridende dokumentasjonen har ført til alternative tolkninger; en del moderne historikere har konkludert med at han etterfulgte sin far framfor sin eldre halvbror Æthelstan, mens andre har opprettholdt at Æthelstan var den eneste arving av sin far. Alternativ har det blitt foreslått et delt styre ettersom det såkalte Mercian Register i Den angelsaksiske krønike forteller at Æthelstan ble konge av mercianerne. William av Malmesbury, som nekter for et styre av Ælfweard, forteller at Æthelstan fikk sin utdannelse ved hoffet til sin tante Æthelflæd, en tid Mercias kvinnelige hersker. Historikeren Simon Keynes' oppfatning er at Ælfweard ble anerkjent som konge i Wessex og Æthelstan i Mercia, og selv det er mulig at Edvard hadde til hensikt med en deling av sitt kongerike etter sin død, er det mer sannsynlig at adelsmennene i Wessex valgte Ælfweard, og at adelsmennene fremmet Æthelstan i direkte opposisjon.
Ælfweard døde merkelig nok kun 16 dager etter sin far, den 2. august 924 ved Oxford. Det er ingen kilder som forklarer dødsfallet. Æthelstan hadde fortsatt vanskeligheter med å sikre seg aksept i Wessex, og han ble ikke kronet som konge av angelsakserne før den 4. september 925.
Romarheimsdalen

Romarheimsdalen er et dalføre i Nordhordland, Lindås kommune, Hordaland fylke. Dalen strekker seg nordover fra Romarheim ved Romarheimsfjorden og opp mot mot grensen til Masfjorden kommune. Dalføret har preg av et ubebodd, trangt gjel, bortsett fra den nederste delen, som er delvis bebygd. Etter at Eikefet-tunnelen i Lindås var ferdig i 1980 ble en stor del av gjennomfartstrafikken til ytre Sogn og videre nordover kanalisert via Romarheimsdalen. Hovedveien på Vestlandet, E39, går gjennom dalen. 
Denne strekningen på E39 mellom Hordaland og Sogn og Fjordane har hatt dårlig standard og gjennom årene har det vært mange stengninger og flere ras på strekningen. Veien oppe i dalen ble betydelig utbedret i 2008, blant annet med den nye Nipetunnelen som sparte trafikantene for et smalt, bratt og rasutsatt parti. Ved Steinareset er det høyeste punktet på E39, 440 moh.
Fylkesvei 2572

Fylkesvei 2572 går mellom Moheim og Rønningen i Ringebu kommune. Veien er 4,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv383.
Dødsdronen

Dødsdronen er et norsk science fiction-hørespill for barn som gikk på NRK Radio i 2002. Manus og musikk var ved det norske bandet Palace of Pleasure. Skuespillere er blant annet Kjersti Elvik, Kåre Conradi, Joachim Calmeyer og Marthe Sofie Løkeland Eide. Handlingen er lagt til en dystopisk fremtid.
Hørespillet er på fire episoder og ble sendt første gang i Lørdagsbarnetimen.

Handling

Stykket finner sted i Globalia, noen år etter at Megafreden ble erklært. Krig og konflikt er et tilbakelagt stadium i menneskehetens historie, siden følelser blir regulert av den beroligende lydbølgen dronen. Musikk er regnet som den farligste av alle følelser.

Kulturelle referanser

Handlingen låner elementer fra mange kjente dystopiske litterære og filmatiske verk, de mest opplagte er 1984 av George Orwell og Ridley Scotts Blade Runner. «Drone» refererer til Krautrock, hvor repetetive låtstrukturer med et svært sparsomt antall akkorder utgjør fundamentet.
Tretjakovgalleriet

Det statlige Tretjakovgalleriet (russisk: Государственная Третьяковская Галерея (ГТГ) – Gosudarstvennaja Tretjakovskaja Galereja (GTG)), er et kunstgalleri i Moskva i Russland. Med nærmere 140 000 verker er det ved siden av Eremitasjen i St. Petersburg verdens største samling av russisk kunst.
Galleriets historie starter i 1856 da den moskovittiske handelsmannen og industrimagnaten Pavel Mikhailovitsj Tretjakov (1832–98) begynte å anskaffe arbeider av datidens russiske kunstnere, med det formål å opprette en samling som senere kunne vokse til et museum av nasjonal kunst. I 1892 skjenket Tretjakov sin da allerede berømte samling til den russiske nasjon.
Fasaden på galleriets bygning ble tegnet av maleren Viktor Vasnetsov i en besynderlig russisk eventyrstil. Det ble bygget i 1902-04 sør for Kreml. I løpet av 1900-tallet ekspanderte galleriet til flere nærliggende bygninger, blant annet Nikolaikirken i Tolmatsji fra 1600-tallet.
Samlingene omfatter over 130 000 gjenstander, som spenner fra Theotokos av Vladimir og Andrej Rubljovs Treenighet til den monumentale Komposisjon VII av Vasilij Kandinskij og Svart firkant av Kasimir Malevitsj. I 1977 holdt galleriet en betydelig del av George Costakis-samlingen.
I 1985 ble Tretjakovgalleriet administrativt slått sammen med et galleri for samtidskunst, som holdt til i en stor moderne bygning like sør for Krimbrua 55°44′03″N 37°36′21″Ø. Denne grenen av museet inneholder en samling skulpturer innen sosialistisk realisme, herunder høydepunkter som Jevgenij Vutsjetitsj' ikoniske statue av «Jern-Felix» (som ble fjernet fra Lubjankaplassen i 1991), skulpturen «Smi!» som forestiller en naken arbeider som smir et sverd, og «Unge Russland»-monumentet. Like ved ligger også Zurab Tseretelis 86 meter høye statuen av Peter den store, en av verdens høyeste statuer.
Paradistanagar

Utbredelse

Den forekommer i Bolivia, Brasil, Colombia, Ecuador, Fransk Guyana, Guyana, Peru, Surinam og Venezuela.
Vinjesjøen

Vinjesjøen (eller Moe-stu eller Sæteraas-huset) er et fredet hus i Mosvik; huset ble bygget i 1844, og ble vedtatt fredet i 1957.
Huset var husmannsplass med festetomt under Vinje bruk. Den første festeren var Jacob Jocumsen Moe (1810–1883) fra Røros og Olava Olsdatter (1808-1897) fra Strinda. Han bodde her fra 1838, og var den første poståpneren i Mosvik, fra 1859. Ved folketellingen i 1865 omtales han som baker og husmann med jord; i 1875 som husmann og handelsbetjent. Datteren Anne Grete (1851–1918) fortsatte å bo her etter foreldrenes død, og overtok stillingen som poståpner etter faren.
I 1904 fikk Ole H. Sæteraas (1876–1955) festekontrakt her; han hadde i 1903 giftet seg med Othelie Filipsdatter Rognlie (1880–1942), datter av Anne Grete Moe. Sæteraas testamenterte eiendommen til Mosvik kommune, med ønske om at den skulle bli et bygdemuseum. Kommunen holdt imidlertid auksjon over inventaret og brukte huset til bibliotek og trygdekontor før det ble solgt til private eiere i 1982.
Eremiaspheciinae

Levevis

Artene lever i svært tørre områder, forøvrig er biologien deres ukjent.

Utbredelse

Gruppen forekommer i ørkener i Nord-Afrika (inkludert Kanariøyene) og Sentral-Asia.