google/wiki40b huggingface dataset:
Calliostoma zizyphinum

Utseende

Skallet er rød brunt med en riflet og knudret overflate. Skallbredden er 25-30 millimeter. Skallet består hovedsakelig av kalsiumkarbonat (CaCO3) og er udelt (ett skall) og høyrevridd. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger.
Bare hodet og den store foten stikker ut av skallet, og danner den delen av kroppen som synes. Foten er kløvd på langs, og har utvekster (cirrer) som fungerer som føletråder. Hodet er velutviklet med tentakler, øyne og munn.  Tentaklene er lange og fram og oppveroverrettet. Ved basis av hver  tentakel finnes stort øye. Den har en tunge med små tagger, også kalt raspetunge. Med den rasper den i seg deler av planter, som er det den lever av.
Kroppen er mørk med mange små lyse prikker.  Inne i skallet ligger kroppens indre organer oppkveilet. Det er kjønnsorganer, fordøyelsesorganet, kalt innvollsekken.  Innvollssekken er usymetrisk. 
Calliostoma zizyphinum er i tradisjonell systematikk  plassert i gruppen  forgjellesnegler (Prosobranchia), Forgjellesnegler er en parafyletisk gruppe og er i nyere systematikk gjerne splittet opp i andre grupperinger. Forgjellesnegler har gjellene plassert foran hjertet.  Åndedrett skjer via et hull i framkanten av skallet.

Levevis

Calliostoma zizyphinum lever i  saltvann fra 0-30 meters dyp. De er vanligst der det er mye svamper og sjøpunger. De lever av plantemateriale som alger, som de skraper av større planter, stein o.l. med raspetungen.  
Calliostoma zizyphinum er enkjønnet, det vil si at det er både hanner og hunner. Hunnen legger eggene i gelékapsler som klebrer seg til underlaget. Etter en tid klekker eggene.
Håkon Randal

Håkon Randal (født 9. juli 1930 i Gulen, Sogn og Fjordane, død 22. juli 2012 i Bømlo) var en norsk politiker (H). Han ble innvalgt på Stortinget fra Hordaland i 1973.
Randal var første viseformann i Høyre fra 1980 til 1984.
Han var fylkesmann i Hordaland og president i Norsk Forsvarsforening. Randal var frimurer.
Randal ble i 1997 utnevnt til storridder med stjerne av Den islandske falkeorden.
Papuana szentivanyi

Utseende

En middelsstor (ca. 20 millimeter), nokså bred, blankt brunsvart hornbille. Dekkvingene har kraftige punktrader. Hunnen mangler horn i pannen, man har et par lave knøler, pronotum er rundet.

Levevis

Larvene lever i jorda der de spiser råtnende plantemateriale. De voksne billene kan gjøre en del skade, særlig på taro, men også på andre rotfrukter som søtpoteter, ved at de ganger ganger i røttene. I tillegg til selve gnagskadene forårsaker der dermed også betydelige råteskader. Dette er et stort problem siden taro er en svært viktig avling i de aktuelle områdene.

Utbredelse

Arten lever på Ny-Guinea.
Filadelfia Fosser

Filadelfia Fosser er en kristen frikirkelig menighet på Fosser, i Akershus, tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Menigheten ble stiftet 1933.

Historie

Filadelfia Fosser ble stiftet 29. desember 1933. Menigheten ble konstituert av Frans Pettersen og menighetens første forstander ble valgt: Jakob Larsen.
Den første tiden hadde ikke menigheten et fast lokale; derfor ble møtene holdt rundt omkring i hjemmene. Etter at tomten på Fosser ble kjøpt startet byggingen, og det første lokalet sto ferdig i 1936. I 1983 ble det bygget et nytt menighetsbygg på samme tomt. Det nye menighetslokalet fikk årets byggpris fra Aurskog-Høland kommune i 1984.

Trosgrunnlag

Vi tror på den oppstandne Jesus Kristus. Frelsen Gud gir oss av bare nåde gjelder alle.
Det nytestamentlige budskapet om Guds nåde og kjærlighet, Jesu frelse og Den
Hellige Ånds kraft er ufravikelige sannheter. Vi tror at troendes dåp i vann er rett
forståelse av Bibelens dåpslære men vi respekterer andre tolkninger og
overbevisninger om dåpen.

Medlemmer og ledelse

Menigheten har 76 medlemmer. 
Enhver som tror på Jesus og er enig i menighetens trosgrunnlag kan bli medlem. Barn innmeldt av foreldre registreres også som medlemmer.  
Frem til 2010 ble menigheten ledet av et eldsteråd. Etter 2010 ble det opprettet et menighetsstyre som består av eldsteråd, økonomiansvarlig og andre styremedlemmer. Disse blir valgt av menigheten på årsmøte og sitter for en periode på 2-4 år. I 2013 skiftet styret navn til lederråd, hvor alle representanter var samlet. 
Lederrådets oppgave er den åndelige ledelsen av menigheten med fokus på undervisning, sjelesorg, diakoni og menighetens retning og visjon. Det har også ansvar for praktisk virksomhet og gjennomføring av planer. 
Menigheten har jevnlige menighetsmøter der man tar opp saker, har avstemninger og går gjennom økonomi og planer. Menighetsmøtet er menighetens øverste organ.

Virksomhet

Menigheten har ukentlige møter. 
Første søndag hver måned er det «SuperSøndag», en "alle-sammen-gudstjeneste". De øvrige søndagene er det tradisjonelle møter. Det benyttes både interne og eksterne talere på møtene og det legges stor vekt på bruk av lovsang og musikk. Samtidig med søndagsmøtene er det søndagsskole for barn. 
Søndagsskolen heter «Helt Konge» og er et konsept utarbeidet av PBU. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon

Filadelfia Fosser støtter arbeid for gatebarn i Kenya gjennom «Tanjas gatebarnprosjekt».
Staatliche Museen zu Berlin

Staatlichen Museen zu Berlin er en paraplyorganisasjon for 17 museer i Berlin, som eies av Stiftung Preußischer Kulturbesitz
Theofilos av Antiokia

Theofilos av Antiokia (død ca 183-185 e.Kr.)  var en tidlig kristen apologet, den sjette patriark (biskop) av Antiokia, etterfulgte Eros ca 169 og ble selv etterfulgt av Maximus I ca. 183, men disse datoene er kun tilnærmet. Theofilos, som hadde sitt fødested ikke langt fra elvene Eufrat og Tigris, var ikke født kristen, men ble omvendt i lesningen av Bibelen, hvilket framkommer i hans skrift Apologia, en unnskyldning til Autolykos. Dette er hans eneste bevarte skrift, og er et klart og enkelt apologi med de vanligste bevisene for kristendommens sannhet og de kristnes høye moral sett opp mot den greske religionen og de greske filosofenes usedelige lære. Han er helgenerklært av den katolske kirke, og i helgenkalenderen feires han den 12. oktober.
Fra hans skrifter (det eneste gjenværende er Apologia) gjør han ingen referanser til sine kirkelige posisjoner, heller ingen andre detaljer fra sitt senere liv. Eusebius har derimot fortalt om at han drev vekk kjettere som verbalt angrep de kristne, særlig nevnes hans polemiske verk mot den gnostiske kristne og «erkekjetteren» Markion. Han ga bidrag til den kristne litteraturen, polemikker, eksegetikk (fortolkninger), og apologetikk (forsvar). William Sanday har beskrevet Theofilos som «en av forløperne av den gruppe skribenter som, fra Ireneus til Cyprianus, som ikke bare brøt dunkelheten som hviler på kirkens tidligste historie, men på samme måte som i Øst og Vest førte den i fronten av litterær rang, og distanserte alle deres hedenske samtidige.»
Mest offensive rytter (Tour de France)

Tittelen Mest offensive rytter er en pris i Tour de France. Den hyller ryttere som følger ånden til sykkelrittet, og setter farge på rittet ved å gå i brudd og skape spenning i feltet. 
En rytter blir kåret som den mest offensiv etter hver etappe, unntatt på tempoetapper. Vanligvis er det den rytteren som har ligget lengst i brudd som får prisen. Det kåres også en mest offensiv rytter totalt sett. I likhet med de andre konkurransene i rittet som sammenlagtkonkurransen og poengkonkurransen, må rytteren fullføre rittet for å bli kåret til rittets mest offensive rytter. Vinneren blir kåret av en jury.
I 1959 ble Gérard Saint den første som ble kåret til rittets mest offensive rytter, men tittelen ble ikke delt ut årlig før 1980. Det deles ikke ut en trøye i konkurransen, men vinneren etter hver etappe får sykle neste etappe med rødt startnummer med hvit skrift på trøyen, i stedet for det vanlige hvite med svart skrift. Vinneren blir hyllet på podiet etter hver etappe i likhet med etappevinneren og de ulike trøyeholderne, og sammenlagtvinneren får stå på podiet på Champs-Élysées i Paris.
Attacus taprobanis

Utseende

En meget stor (vingespenn ca. 170-180 millimeter), rødbrun påfuglspinner med sigdformede forvinger, særlig hos hannen, som er spinklere og mer smalvinget enn hunnen. Hos denne arten er vingene nokså mørkt rødlig brune, tverrbåndet er tydelig rosa men med lite hvitt, vingenes gjennomsiktige flekker er smalt trekantede hos hannen, store og dråpeformede hos hunnen, på forvingen er det i tillegg en ganske smal, liten flekk foran den store.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse

Arten lever i det sørlige India og er dermed den eneste arten i slekten Attacus på det asiatiske fastlandet, bortsett fra den vidt utbredte atlasspinneren (Attacus atlas).
Flisa bru

Flisa bru er ei veibru på fylkesvei 206 over Glomma ved Flisa i Åsnes kommune i Hedmark. Nåværende bru ble åpnet 5. juni 2003 og erstattet ei tidligere stålbru fra 1912. Den nye brua ble bygd på pillarene til den gamle. Den er ei fagverksbru i tre med 3 spenn, det lengste på 70,3 meter. Samlet lengde er 196 meter. Seilingshøyden er ca. 5 meter.
Kleshenger

Norge

I Norge var det stor produksjon av kleshengere i Østfold og litt på vestlandet. Norsk Klæshengerfabrikk på Mysen (1921–1978) var den største produsenten av kleshengere i treverk. Men da plastmaterialet kom på slutten av 70-tallet ble de norske fabrikkene utkonkurrert og lagt ned. Kleshengere av tre som selges i Norge i 2015-2016 er hovedsakelig importert fra Kina, Sverige, Danmark, Polen og Tyskland.
Fekting under Middelhavslekene 2001

Fekting under Middelhavslekene 2001. Fekting var en av flere sporter under de fjortende middelhavslekene som ble arrangert i Tunis i Tunisia i perioden 2. til 15. september 2001. Det var trettende gangen som fekting var med på programmet under middelhavslekene. Det ble konkurrert i fire øvelser, to for menn og to for kvinner, individuelt kårde og florett. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Italia ble beste nasjon, de vant alle fire gullmedaljene.
Fornebu hovedgård

Historie

I middelalederen tilhørte Fornebo Hovedøya kloster, senere kom den under lagstolen i Oslo/Christiania. Opprinnelig omfattet eiendommen mesteparten av Fornebulandet med Storøya og Lilløya (Store og Lille Oksenøya), Langodden og Rolfsøya.
Sveitseren Fredrik Burgdorf kjøpte Fornebo i 1797. I 1807 videresolgte han til tidligere sogneprest Andreas Hofgaard. Fra 1824 til 1884 var Fornebo hovedgård i familien Wedel-Jarlsbergs eie, da den ble solgt til engelskmannen Charles Dick.
Gårdsdriften ble gradvis nedtrappet i forbindelse med utbyggingen av Oslo lufthavn, Fornebu. Hovedgården ble ekspropriert av Luftfartsverket i 1960.

Bygningene

Den store hovedbygningen er antatt oppført på slutten av 1700-tallet. Et påbygg fra 1915–17 er trolig oppført etter tegninger av Arnstein Arneberg. Bygningen er fredet. Hovedbygningen ble i 2002 solgt til Umoe-gruppen, som har sitt hovedkontor her. En annen herskapelig bygning benyttes av Telenor som representasjonsbolig.
Carmen (Bohol)

Carmen er en kommune i provinsen Bohol på Filippinene. Ved folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 40 713 i 7 379 husstander.
Portrett av Karel van Mallery

Motiv

Bildet viser den flamske gravør og kobberstikker Karel van Mallery (1571–1635) i halvfigur med blikket vendt nedad og til siden. Han er ikledt et mørkeblått, silkelignende tøy med en hvit skjorte under, over skulderen tildekket med en mørk kappe hvis ende han holder opp foran seg. Hånden er formet som et v-tegn med et par fingre delvis skjult under kappen. Bakgrunnen er en nøytral vegg med en brukken marmorsøyle på en sokkel til høyre i bildet.

Proveniens

I 1682 var van Dycks portrett i den private samlingen til kunstmaleren Sir Peter Lely (Pieter van der Faes) i London, i 1686 var det overgått til Alexander Browne i England, mens det samme år var få finne i Anthony Grey, 11. jarl av Kents samlinger. Nasjonalgalleriet i Oslo kjøpte bildet i 1978.
Karel van Mallery-portrettet finnes i flere varianter hvorav Nasjonalmuseets versjon anses som den autentiske.
Preponini

Utseende

Store (vingespenn gjerne 70 – 120 mm) sommerfugler med påfallende kraftig kropp. De er de kraftigst bygde av dagsommerfuglene, og sterke flyvere. Hodet er stort og bredt, antennene er tynne og minst så lange som halve forvingen. Vingene er gjerne fargerike (noen ganger ekstremt fargerike) på oversiden, mens de på undersiden vanligvis er grå eller brune, slik at sommerfuglen ligner et vissent blad når den sitter med sammenslåtte vinger. De har ofte bånd av metallisk grønt eller blått. Forvingene er mer eller mindre trekantede.

Levevis

Preponini er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. De slående fargene synes bare når sommerfuglene flyr, når de lukker vingene er de som oftest kamuflasjefarget. Larvene lever på forskjellige busker og trær.

En overflod av navn

Charaxinae er meget populære mellom samlere, og det har blitt lagt ned mye arbeid i å lete etter «nye» former. Siden mange av artene oppviser stor variasjon, har dette ført til at det er publisert svært mange navn innen denne gruppen. Mest ekstrem er situasjonen innen den veldig fargerike, søramerikanske slekten Agrias. 
Her har det blitt publisert over 400 navn, men en gjennomgang av slekten tydet på at det mest sannsynlig bare finnes fem arter.
Lars Monsen

Biografi

Monsen, som har samiske aner, er utdannet som lærer ved Sagene lærerhøgskole i 1988. Han skrev tidligere for bladet Villmarksliv. I 2005 ble han kjent i forbindelse med et naturprogram sendt i NRK fjernsyn, Canada på tvers, som dokumenterte hans ekspedisjon gjennom Nord-Alaska og Canada. Umiddelbart etter fulgte serien På tur med Lars Monsen fra tre ulike månedslange turer i Norge. Ved årsskiftet 2007/2008 ble TV-serien Nordkalotten 365 sendt på NRK1, filmet av Monsen alene på åtte ulike langturer på Nordkalotten, inkludert deltakelse i Finnmarksløpet. I 2010 ble TV-programmet Ingen grenser, der Monsen og tolv funksjonshemmede legger ut på en lang tur, vist på NRK. For serien fikk Monsen «Folkets pris» under Gullruten 2010, mens selve serien vant i kategorien «Beste reality». Monsen var også programleder for sesong to av serien. I 2008 var han med i boken 10 turer med trøkk som kom ut på Lars-forlaget. Monsen er en ivrig hundesledekjører, og har blant annet deltatt i Finnmarksløpet, Femundløpet og Iditarod, i Femundløpet endte han på en 3.plass i 2018. Dette resulterte i TV-serien Monsen og hundene som gikk på NRK i perioden 2012 og 2016 og vant Gullruten 2014 i klassen beste dokusåpe. Han har tilbrakt mer enn 4 000 døgn i sovepose, halvparten vinterstid og nord for polarsirkelen.
Lars Monsen har også laget lørdagsunderholdning for NRK med sitt program «Monsen på villspor», ledet av Anne Rimmen. Konseptet gikk ut på at Monsen ble fløyet med helikopter med bind for øynene og plassert ut i naturen. Monsen skulle så finne tilbake til sivilisasjonen med hjelp av kompass og en kurs. Mat måtte han selv finne på veien. 
I 2018 gikk Monsen turer «Minutt for Minutt» sammen med NRK som en del av Sommeråpent-sendingene. På dagtid gikk sendingene fra turen, og på kveldstid var han med å lede Sommeråpent sammen med en rekke NRK-profiler. For serien ble han nominert til publikumsprisen under Gullruten 2019.
Under VM i sjakk 2013 deltok Monsen som kommentator i NRKs studio. Monsen er en aktiv sjakkspiller, med en rating på 1815.
Lars Monsens livsstil har også avfødt en internett-trend med «Lars Monsen facts», i samme stil som «Chuck Norris facts».

Familie

I 2008 ble det kjent at Lars Monsen og Trine Rein var blitt sammen. De giftet seg sommeren 2015.
Sjåstad/Vestre Lier Idrettslag

Sjåstad/Vestre Lier Idrettslag (stiftet 10. mai 1918) er et idrettslag i Lier i Buskerud. Idrettslaget består av skigruppe og fotballgruppe.
Idrettslaget er et resultat av flere sammenslutninger. Mehren Idrætsforening (stiftet 10. mai 1918) og Sjaastad Idrætsforening (stiftet ca. 1920) gikk sammen 29. januar 1929 og dannet Vestre Lier Idrettslag. Sjåstad Idrettslag (stiftet 15. desember 1935) het opprinnelig Kvikk Arbeideridrettslag og var medlem av Arbeidernes Idrettsforbund før krigen. I 1946 endret Kvikk navn til Sjåstad IL. I 1987 slo Sjåstad IL og Vestre Lier IL seg sammen til dagens idrettslag.
Wahn

Utseende

En nokså liten, spinkel, litt maurlignende, blank, brun trebukk. Antennene er brunrøde, tynne og omtrent så lange som kroppen. Hodet er stort med store, utstående, rundede fasettøyne. Pronotum er betydelig smalere enn hodet, nærmest sylindrisk men sterkt innsnevret i den bakerste delen (som dermed etterligner maurenes propodeum). Dekkvingene er nokså smale, jevnbrede, med et buet, smalt, hvitt tverrbånd. Beina er brunrøde, middels lange, med noe kølleformede lår.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia (New South Wales).
Leal Senado

Leal Senado, portugisisk for det lojale senat, var sete for Macaos byregjering så lenge byen var en portugisisk koloni. Den ligger ved Senatsplassen i Macaos historiske sentrum. Navnet ble tildelt Macaos regjering i 1810 av Portugals prinseregent João, som senere ble kong João VI av Portugal. Det var i takk for Macaos troskap under den iberiske union mellom 1580 og 1640.
Selve senatsbygningen er fra 1784. Etter maktoverdragelsen til Folkerepublikken Kina i 1999 ble den sete for Instituto para os Assuntos Cívicos e Municipais.
Country Rose

Country Rose er et musikkalbum med Heidi Hauge, utgitt i 2001.
Útoyggjar

Útoyggjar (IPA: [ˈʉutˌɔʤːar], norsk oversettelse: «ut-» eller «ytterøyene») betegner Færøyenes ytre periferi. Ytterøyene er de åtte øyene Fugloy, Svínoy, Kalsoy, Mykines, Hestur, Koltur, Skúvoy og Stóra Dímun. De har til felles at de har dårlig kommunikasjon til resten av øyriket, og kan ikke alltid nåes hver dag, ofte grunnet dårlig vær. Ytterøyene er de delene av Færøyene som er mest utsatt for avfolking; fra 2007 til 2012 sank folketallet fra 340 til 240.
Nólsoy var tidligere regnet som en ytterøy, men etter at øya ble innlemmet i hovedstadskommunen i 2005, har kommunikasjonene blitt forbedret og folketallet stabilisert. Lítla Dímun har aldri vært bebodd, og dekkes dermed ikke av begrepet.
I desember 2001 ble interesseorganisasjonen Útoyggjafelagið stiftet.
Den røde armé

Fra begynnelsen

Denne hæren ble så Sovjetunionens væpnede styrker etter opprettelsen av unionen i 1922. Den røde armé ble stiftet og organisert av Leo Trotskij, og omfattet raskt nesten fire millioner mann (under borgerkrigen). Til å begynne med besto Den røde armé av arbeidere, tidligere soldater, intellektuelle og svært mange bønder som var redde for å miste jorda de hadde tilegnet seg under den russiske revolusjonen.
I begynnelsen var deltakelse i hæren basert på frivillighet, og man hadde verken grader eller utmerkelser av noe slag. Offiserene ble valgt gjennom en demokratisk prosess. 29. mai 1918 ble det imidlertid obligatorisk for menn i alderen 18 til 40 år å verve seg.
Foruten den russiske borgerkrigen deltok Den røde armé også i den polsk-sovjetiske krig, samt invadering av andre ferske stater fra det tidligere Tsar-Russland, beliggende i Kaukasus og Sentral-Asia.
Etter 2. verdenskrig – i 1946 – skiftet styrkene navn til Sovjethæren.
Navnet spiller på kommunismens symbolfarge rødt.

Etter Sovjetunionens opprettelse i 1922

Stalins utrenskninger i det sovjetiske offiserskorpset på 1930-tallet fjernet mange av hærens dyktigste menn. Like fullt deltok Den røde armé kamper mot Finland i vinterkrigen 1939-1940 og mot japanerne ved Khalhin Gol i det nordlige Mongolia. Vinterkrigen viste hvor dårlig organisert Den røde armé var, og dette var en direkte faktor til at Hitler valgte å invadere Sovjetunionen.
Ved Tysklands angrep på Sovjetunionen i juni 1941 ble det raskt tydelig hvor dårlig organisert og trent hæren var. Til tross for at den ved krigsutbruddet talte 4,8 millioner soldater, skapte det tyske angrepet panikk og kaos på sovjetisk side. Den røde armé klarte ikke å hindre at Wehrmacht i desember 1941 hadde nådd utkanten av Moskva og tatt hundretusener av sovjetiske soldater til fange. Krigslykken snudde gradvis i russernes favør det påfølgende året og i mai 1945 kunne soldater fra Den røde armé heise sovjetflagget over riksdagen i den tyske hovedstaden Berlin. 
Den røde armé har i ettertid fått mye av æren for at Wehrmacht ble presset tilbake, og at aksemaktene tapte andre verdenskrig. Den røde armés omdømme er imidlertid sterkt tynget av utallige bevis på at de sovjetiske soldatene gjorde seg skyldige i grove krigsforbrytelser, forbrytelser mot menneskeheten og brudd på menneskerettighetene. Det antas at to millioner tyske kvinner ble voldtatt av sovjetiske soldater. Den røde hær stod blant annet bak omfattende etnisk rensning av millioner av mennesker, deltok i massakrer og i deportasjon av millioner til Stalins konsentrasjonsleirer, Gulag.
Tinnitus

Tinnitus-støy

Støyen kan være jevn, i andre tilfeller er den pulserende. Den kan oppleves en- eller tosidig, det vil si to lyder i hver sin ende av skalaen.
Tinnitus kan forekomme i forbindelse med hørselstap. Ofte er et plutselig forårsaket lydtraume årsaken. Mange beskriver støyen som en ren tone, og tonens frekvens synes ofte samsvare med en tydelig drop i audiogrammet.
I andre tilfeller beskrives støyen som susing av vind, motordur, turbin, mixer osv.
I en del tilfeller kan støystyrken måles ved relativt objektive metoder til ca. 5-15 desibel over høreterskel. Likevel kan pasienter oppleve støyen subjektivt vesentlig kraftigere.
Mennesker som ofte bruker hodetelefoner og særlig øreplugger for å høre på musikk, bør være oppmerksom på senskader. Ved bruk av åpne hodetelefoner og de fleste øreplugger, er skjermingen av bakgrunnsstøy dårlig, og brukeren har derfor en tendens til å skru opp volumet til musikken overdøver bakgrunnsstøyen. I støyende omgivelser som for eksempel trafikk, kan dette lede til hørselsskadelige lydnivåer.
Tinnitus kan føre til søvnløshet, irritasjon/søvnproblemer, hukommelsessvikt/lydvarhet og ikke minst konsentrasjonsproblemer med det resultatet at mange blir uførtrygdede. At hørselen også blir dårlig fører til problemer med å følge en samtale med bakgrunnstøy, og mange isolerer seg for andre mennesker.
Oryctes elegans

Utseende

En stor (35-40 millimeter), avlang, blank, brunrød til svart hornbille. Kroppsformen er sylindrisk, noe smalere enn de fleste andre Oryctes-arter. Hannen har et nokså kort, krumt horn i pannen. Pronotum har en dyp, U-formet grop foran. Larven er tykk og hvit, med nokså lite hode.

Levevis

Larvene lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne billene kan gjøre betydelig skade ved å bore inn i skuddene på palmer, særlig daddelpalmer og kokospalmer. De gnager seg inn i og ødelegger skuddene på unge trær, kan også spre råtesopper.

Utbredelse

Arten er utbredt i Midtøsten (Jemen, Saudi-Arabia, Qatar, Iran, Irak, Pakistan).
Friidrett under Samveldelekene 2018

Friidrett under Samveldelekene 2018 blir arrangert fra 8. til 15. april 2018, på Carrera stadion i Gold Coast i Australia.

Forberedelser

I forberedelsene til Samveldelekene ble Carrara Stadium oppgradert og utvidet til 35.000 sitteplasser, og ble brukt til Australsk mesterskap i friidrett 2018 i februar 2018.
Yementallyrama

Utseende

Middelsstore, avlange, brune trebukker. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er rundet. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er middels lange, lårene litt fortykkede.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Somalia, Oman og Jemen.