Sørafrikansk engelsk

Sørafrikansk engelsk (engelsk: South African English) er en engelsk dialekt talt i Sør-Afrika og i naboland med et stort antall bosatte anglo-afrikanere, slik som Botswana, Namibia og Zimbabwe.
Sørafrikansk engelsk har ikke en enhetlig uttale: dette kan tilskrives faktumet av engelsk kun er morsmålet til omtrent 40 % av de hvite innbyggerne (de gjenværende har hovedsakelig afrikaans som morsmål) og kun en liten minoritet av svarte afrikanske innbyggere i regionen. (I tillegg har 94 % av de 1,1 millionene innbyggere av asiatisk avstamning og 19 % av de fire millioner fargede, eller blandet rase, innbyggerne engelsk som morsmål.) Dialekten kan likevel identifiseres på grunn av en mengde lånord hovedsakelig hentet fra afrikaans, men også mer og mer fra zulu og andre innfødte språk, så vel som fra gresk, portugisisk og forskjellige indiske språk. Noen av ordene, som «trek», har sivet ut til vanlig engelsk bruk rundt om i hele verden.
Dialekten ble sett humoristisk på i Robin Malans bok Ah Big Yaws, først publisert i 1972. Boka er kortfattet og retter seg mer eller mindre etter den talte dialekten i Cape Town i 1974–76, i Nord-Cape Towns forsteder Bellville og Durbanville, hvor Malan var bosatt, og i universitetsbyen Stellenbosch, hvor han i sin tid var foredragsholder i muntlig engelsk.
Fjerde utgave av Dictionary of South African English ble utgitt i 1991, og Oxford Dictionary utga sin sørafrikansk engelsk-ordbok i 2002.

Første kodifikasjon

Den første kodifikasjonen og karakteriseringen av dialekten ble gjort i 1971 av Robin Malan, daværende foredragsholder i engelsk ved Universitetet i Stellenbosch. Hans monografi, kalt Ah Big Yaws, var ment å være et humoristisk innblikk i den afrikaanspåvirkede engelsken til de hvite, urbane afrikaans-engelsktalende sørafrikanerne (WUESA's er et akronym, humoristisk omdøpt til Woozers av Malan).
I forordet nevner Malan at det mange forskjellige kombinasjoner innen engelske dialekter i Sør-Afrika, f.eks. engelsk modifisert av bantuspråk som xhosa, nordlig sotho, zulu og så videre, og bemerket at det er kombinasjoner hvor engelsk kunne være andre-, tredje- eller, enda mer bemerkelsesverdig, fjerde-språket for mange talere. Han begrenset derfor sin monografi til den dialekten han hadde mest kontakt med.
Malan bemerket også at hans verk er samme stemning som Let Stalk Strine og Fraffly Well Spoken av Afferbeck Lauder, humoristiske syn på australsk engelsk og aksenten til den britiske overklassen.
Boka forblir en viktig kilde for sammenlignende lingvister, da den er et «øyeblikksfotografi» av den sørafrikanske dialekten på 1970-tallet, og gir nyttig forståelse av sørafrikanske betegnelser som fortsatt er i bruk i dag.

Vokabular

Det er ord som ikke eksisterer i britisk eller amerikansk engelsk, vanligvis avledet fra afrikaans eller afrikanske språk, selv om det også er, spesielt i Durban, en påvirkning fra indiske språk. Betegnelser som er felles med nordamerikansk engelsk, er blant annet «freeway» eller «highway» (britisk engelsk: «motorway»), «cellphone» (britisk og australsk engelsk: «mobile») og «buck» som betyr penger (i dette tilfellet rand, ikke dollar). Sørafrikanere refererer som regel til de forskjellige formene for football, slik som fotball og rugby union, med navnene «soccer» og «rugby». Det er stor forskjell mellom sørafrikanske dialekter: i Johannesburg er den lokale formen sterkt basert på engelsk, mens Eastern Cape-motstykke har en sterk påvirkning fra afrikaans. Selv om forskjellene mellom disse to er målbar, er det mange likheter.
Noen ord som er helt særegne for sørafrikansk engelsk er «takkies», «tackie» eller «tekkie» for sneakers (amerikansk) eller trainers (britisk), «combi» eller «kombi» for en liten van som ligner en Volkswagen Transporter, «bakkie» for en pick-up truck, «kiff» for pleasurable («behagelig»), «lekker» for nice, «donga» for ditch og «jol» for party.