google/wiki40b huggingface dataset:
Hu Dagmar

Hu Dagmar er et skuespill fra 1925 av Ove Ansteinsson (1884–1942), kjent gjennom Rasmus Breisteins filmatisering i 1939, og Alf Prøysen og Bjarne Amdahls musikalversjon fra 1964, med Nora Brockstedt i tittelrollen. Ansteinsson bodde det meste av livet i Vallset, og stykket har preg av landskap og lynne på Hedemarken.
Historien karakteriseres som en folkekomedie og «og handler i korte trekk om byjenta Dagmar som kommer til bygda og endevender hodene på mannfolka og irriterer kvinnfolka». Odelsgutten Sjur kommer hjem med sin nye kjæreste Dagmar. Sjurs gamle kjæreste Ingeborg blir sjalu. Dagmar flørter med alle, men rømmer til slutt fra bygda - og Sjur og Ingeborg får hverandre.
Filmen fra 1939 hadde Randi Heide Steen i tittelrollen.
Musikalversjonen fra 1964 ble vist på Sommerteatret i Oslo, og senere på turne. Prøysen og Amdahl laget nye sanger til stykket: blant annet «Slipsteinsvæilsen», «Garderobeflørt» og «Sig, haver du en venn».
Stykket spilles ofte av amatørteatergrupper, og har vært framført av Kvennstuguteatret i Vallset siden 1994.
Tony-prisen for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal

Historie

Prisen ble ikke delt ut i 1947 eller 1985. Ken Mandelbaum skrev følgende om 1985-sesongen: «Ting blir ille nok musikalsk til å kreve fjerning av kategoriene for beste mannlige og kvinnelige skuespillere i musikal, samt prisen for koreografi.» Tre ganger, i 1958, 1962 og 1968, har to kvinner delt prisen for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal.

Vinnere og nominerte

██ markerer vinneren
St. Jakob kirke i Sandomierz

St. Jakob kirke er en kirke ved Staromiejska-gaten i Sandomierz. Den utgjør en del av et dominikansk klosterkompleks. Kirken ble bygd i rund år 1226 i barokkstil av dominikanerordenen.
Nordlandsbunaden

Nordlandsbunaden for kvinner er en brodert bunad i grønt eller blått, som først ble presentert og godkjent i Hålogaland Ungdomslag i 1928. I det bunaden i stor grad er basert på draktmateriale fra Vefsn er den også kjent som Vefsnbunad.

Tilblivelse

I lengre tid fantes det ikke andre bunader i Nord-Norge enn Nordlandsbunaden, og den er regnet som bunad for både Nordland, Troms og Finnmark. Det var ungdomslagene på Helgeland som på 1920-tallet så behovet for en egen bunad for området, og i 1926 satte ned ei nemnd for å samle sammen draktmateriale fra området og komponere en bunad. Dette arbeidet ble gjennomført av Astrid Langjord, Anne Svare og Inga Rørvik.
Nordlandsbunaden for kvinner er en fritt komponert bunad, hvor broderiene er hentet fra tøystykker funnet på gården Røyto i Vefsn, og fasongen er inspirert av brudekjole fra Ravassåsen i Vefsn.
Helt frem til krigen (1940-45) var bunaden grønn. De som broderte og sydde bunaden, gikk fri for fargestoff til tøyet. De eksperimenterte og fikk frem den fine blåfargen som er brukt i dag.  Den originale er altså grønn, og senere ble også den blå fargen godkjent.
I 2009 ble bunaden kåret til Norges vakreste bunad i en spørreundersøkelse gjennomført av Norsk Flid Husfliden.

Utforming

Livet og stakken på bunaden er i grønt eller blått ullstoff, i kvalitetene klede eller toskaft. Livet har et brodert blomstermotiv foran og bak, og stakken har det samme blomstermotivet som bord nederst. Det brukes en hvit linskjorte til bunaden, med stående krage og hvitsøm på hals- og håndlinninger. Bunadens forkle er stripet i samme farger som i bunaden, og ved bruk av sjal gjentas også de samme stripene og fargene her.
Det finnes en rynkepullue til bunaden som er basert på luetypen som var i bruk i store deler av Norge på tidlig 1800-tall. Bunaden har eget sølv, utarbeidet av gullsmed Aksel Rørvik fra Mosjøen.
Aleksandr Litvinenko

Bakgrunn

Litvinenko tok eksamen fra militærhøyskolen i Vladikavkaz og ble vervet av KGB i 1986. Hans fremste oppgaver var å infiltrere organisert kriminalitet og utrede korrupsjon.

Regimekritiker

I 1998 framsto han sammen med flere maskerte personer der de kritiserte FSBs ledelse som på dette tidspunkt var Vladimir Putin. Han kalte FSB en «bandittorganisasjon» som strebet etter å gagne sine djefers interesser og ikke Russlands interesser. Litvinenko ble kort etter dette fengslet, og ble etterpå ilagt reiseforbud. Han klarte imidlertid, selv om han ikke hadde noe pass, å ta seg ut av Russland til Tyrkia i 1999.
Han emigrerte i 2000 til Storbritannia og søkte politisk asyl. Han ble regimekritiker i eksil, og i boken Blowing up Russia fra 2002 anklaget han og medforfatraren Yuri Felshtinsky den russiske sikkerhetstjenesten for å under høsten 1999 ha sprengt glere leiegårder i Russland for å gi skylden til tsjetsjenske terrorister og dermed få en foranledning til å innlede krigshandlinger mot Tsjetsjenia. Denne konspirasjonsteori bygger for det meste på at man den 23. september 1999 oppdaget noen sekker med sprengstoff av en type som var brukt av FSB i en kjeller til et bostedshus i Rjazan, der en sprengning således kunne unngås.
Han ble britisk statsborger i oktober 2006. Litvinenko kritiserte Vladimir Putins styre, særlig angående Tsjetsjenia.

Forgiftning

Avisen The Sunday Times rapporterte 19. november 2006 at Litvinenko var blitt forgiftet og kjempet for livet på et sykehus i London med store mengder av tungmetallet thallium i kroppen. Senere er det kommet fram at han ble forgiftet av Polonium-210.
På den tid da Litvinenko ble forgiftet i London intresserte han seg for mordet på en annen kritiker av Vladimir Putins regime, journalisten Anna Politkovskaja. Forgiftningen skal angivelig ha funnet sted under et møte med en kontakt som hadde hevdet å ha opplysninger om drapet på henne. Fra sin sykeseng dikterte Litvinenko den 21. november en uttalelse som anklaget Vladimir Putin for forgiftningen.
Hendelsen skapte sterk oppsikt verden over. Da Russland i juli 2007 avviste Storbritannias utleveringskrav på den tidligere KGB-agenten Andrej Lugovoj for drapet på Litvinenko, ble fire russiske diplomater utvist fra Storbritannia.
Litvinenko konverterte til islam før han døde.
Selkier

Selkier, silkier eller selchier er fabelvesner i færøysk, irsk og skotsk folketro. Ifølge gamle sagn og fortellinger lever mannlige og kvinnelige selkier som seler i havet, men kan gå på land, gå ut av skinnet som en hamløper og dermed forvandle seg til vakre mennesker. Historiene om dem skal særlig komme fra Shetland og Orknøyene, men det finnes liknende skikkelser i islandsk folketro. Forestillingene ser ut til å ha oppstått på Orknøyene, hvor selch og selk(ie) er det skotske navnet på sel, avledet av det gammelengelske ordet seolh. Særlig gråsel har blitt beskrevet som «menneskekjær og nysgjerrig», og den atonale sangen til dyret når det ligger på skjær og holmer, som «vakker, fjern og uvirkelig».
Den europeiske tegnefilmen Song of the Sea fra 2014 handler om en mor og datter som er selkier.
1939–1945 Star

1939–1945 Star er en britisk militær kampanjemedalje tildelt for tjeneste utenlands under andre verdenskrig. Den er også omtalt som «Victory medal».

Utforming

1939–1945 Star er utformet som en stjerne med seks tagger og er laget av bronse. Høyden er 44 mm, bredden 38 mm. Forsiden har en midtmedaljong som viser kong Georg VIs kronede monogram omgitt av en bord med innskriften «THE 1939–1945 STAR». Baksiden er slett, men kan i noen tilfeller ha mottagerens navn inngravert. 
Medaljen er opphengt i et bånd i fargene mørk blått, rødt og lyst blått. Disse fargene representerer de tre britiske våpengrenene, flåten, hæren og luftvåpenet, men den mørk blå fargen skal også representere handelsflåten.
Personell i luftvåpenet, som mellom 10. juli og 31. oktober 1940 deltok i Battle of Britain, ble tildelt en båndspenne med slagets navn. På båndstripen ble dette markert med en rosett. Personell i Bomber Command kan fra og med 2013 bli tildelt båndspenne med påskrift Bomber Command.
Artipe

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 40 millimeter) stjertvinger med en tynn stjert på bakvingen, bakhjørnet er også litt uttrukket. Oversiden er brunlig, med felter med blå- eller bronseglinsende skjell, den bakre delen kan være hvit. Vingenes underside er grønn.

Levevis

Larvene lever på planteslekten Gardenia (maurefamilien).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og på Ny-Guinea.
PS10

PS10 er navnet på et solkraftverk, og Europas første kommersielle soltårn som er i drift fra mars 2007 nær den solfylte, spanske byen Sevilla. Soltårnet har en produksjonseffekt på 11 MW ved hjelp av 624 store, bevegelige speil kalt «heliostater».
 
Speilene ble levert av Abengoa; mottakeren, som speilene fokuserer på, ble designet og bygd av Tecnical-Tecnicas Reunidas, et spansk ingeniørselskap; og selve strukturen ble designet og bygd av ALTAC
, 
et tredje spansk ingeniør- og konstruksjonsselskap.
Hver av de 624 speilene har en overflate på 120 kvadratmeter, som gir en total reflektiv overflate på 74 880 m² som konsentrerer solstrålene til toppen av det 115 meter høye soltårnet der mottakeren er plassert. Mottakeren er 4 paneler med rør fylt av vann. Når solen blir fokusert på disse panelen blir vannet omdannet til damp som kan utnyttes til å drive en turbin i en dampsyklus. I PS10 skjer dette under relativt lave temperaturer og trykk, 250 °C og 40 bar. Kraften som produseres er tre ganger dyrere enn fra konvensjonelle kilder, men det forventes at prisene skal falle, slik de har gjort med vindkraft, etter hvert som teknologien blir bedre.
PS10 er det første av en serie solkraftverk som er tenkt bygd i samme område. Planene går ut på at området skal få en samlet produksjon av solenergi på over 300 megawatt innen 2013. Målet skal nås ved å bruke et mangfold av teknologier, deriblant soltårn, disker og trau. De to første anleggene som ble realisert på Sanlucar la Mayor er PS10 og Sevilla PV, en solcellepark. I tillegg er PS20 fullført kloss inntil PS10-anlegget. PS20 bygger på den samme teknologien som PS10, men er større og mer effektiv. Som navnet antyder har PS20 en produksjonskapasitet på 20 MW.
Landsbro

Landsbro er et tettsted i Vetlanda kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 426 innbyggere.
Svinedyr

Tryne

En eksteriørmessig fellesnevner hos svinedyrene er en flat, disklignende snute kalt tryne. Trynet  har to sentrerte neseåpninger som kan lukkes. Det er bestyrket med kraftig brusk og spesielle muskler, som har feste rett foran øynene på dyret. Svinedyrene bruker trynet til å rote i bakken med for å finne mat. Selve trynet er svært hardført og setter dyrene i stand til å rote opp ganske hard grunn. Muskulaturen i snuten brukes sammen med muskulaturen i nakken når dyrene roter i jorden. For å finne maten er dyrene også utstyrt med usedvanlig god luktesans.
Jon-Lars

Historie

Etter at gården brant ned omkring 1850 bygde de to brødrene Anders og Olof Andersson et nytt vångingshus med to leiligheter med symmetrisk plan. I 1857 sto den nye gården klar i to og en halv etasje, med over 50 vinduer fordelt på 18 rom.
Bygningene på gården gjennomgikk en omfattende renovering 1979–1980.
Le Corbusier-huset i Berlin

Le Corbusier-huset i Berlin (tysk: Corbusierhaus) er en boligblokk oppført etter planer av den sveitsiske arkitekten Le Corbusier i Berlins ortsteil Westend.  Bygningen er 141 m lang, 23 m bred og 53 m høy.
Bygningen kalles også Unité d'Habitation, berlinversjonen (Typ Berlin), etter Le Corbusiers ide om å oppføre boligblokker så store at de rommet en landsby i seg selv. Andre realiserte versjoner av Unité d'Habitation finnes i Marseille, Nantes, Briey og Firminy, alle Frankrike. 
Corbusierhuset i Berlin ble oppført mellom 1956 og 1958 innenfor rammen av byggeutstillingen Interbau som hadde sitt tyngdepunkt i Hansaviertel. Bygningen var opprinnelig planlagt for Hansaviertel, men ble for stor for området og arkitekten ble isteden enig med Berlins senat om en tomt på «olympiahøyden» i nærheten av Olympiastadion. Lokale byggeforskrifter førte til endringer i planene for bygget, noe som særlig gjaldt innvendig takhøyde. Le Corbusiers planer forutsatte en byggehøyde på 2,26 meter under taket, mens Berlins forskrifter krevde 2,5 meter under taket. Bygget ble ferdig på 18 måneder. Det ble i 1979 omgjort til eierleiligheter.
Romanske kirker i Andorra

Romanske kirker i Andorra består av et førtitalls kirker og kapeller i Andorra bygget i romansk stil, særlig i det 11. og 12. århundre. Kirkene er bygget i stein og er enkelt utsmykket. Kirkeskipene er typisk rektangulære med takkonstruksjon i tre, halvsirkelformet korrunding og klokketårn i lombardisk stil. Flere av kirkebygningene er innlemmet i Andorras kulturarv. Bygningsmiljøet i landsbyen Santa Coloma med kirkene Santa Coloma og Sant Vicenç d'Enclar er foreslått innlemmet i UNESCOs verdensarvliste. Det gjelder også et utvalg på åtte bygninger eller bygningsmiljø fra forskjellige deler av landet.
Rødby

Rødby er en by med 2 143 innbyggere (2013) på Lolland i Danmark, ca. 12 km sydvest for Maribo og ca. 5 km nordøst for Rødbyhavn. Den har eksistert som landsby og er nevnt første gang på 1200-tallet.
Frem til kommunalreformen i 2007 var Rødby administrasjonssenter i tidligere Rødby kommune. Den inngår nå i Lolland kommune i Region Sjælland.
Alhambra

Historie

Navnet kommer trolig fra det arabiske Al Hamra (الحمراء) som betyr «Det Røde», muligens av stedets røde mursteinsmurer. En annen teori er at navnet kommer av de røde faklene som lyste opp under de ustanselige nattlige byggearbeidene. Alhambra ble bygget av maurerne i tiden mellom 1248 og 1354, under styre av Al Ahmar og hans etterkommere. Navnene på de kunstnere og håndverkerne som sto bak de fleste av de fantastiske mosaikk-utskjæringene i Alhambra er ukjente.
De kristne erobret Granada og Alhambra i 1492. Enkelte deler av Alhambra ble da ombygget og preget av renessansen. Senere ble også andre deler av dette underverket skadet under krig og av andre årsaker.
I 1821 ble Alhambra skadet av et kraftig jordskjelv. Arbeidet med gjenoppbyggingen begynte i 1828. Arkitekten Jose Contreras sto bak arbeidet. Hans sønn og barnebarn videreførte arbeidet med restaureringen, etter Contreras' død i 1847

Beliggenhet

Alhambra ligger på et platå i utkanten av Granada. Her har man utsikt over hele byen og de enorme slettene som omgir den i vest og nord. I bakgrunnen ligger Sierra Nevada-fjellene mot sør og øst.
Nærmest som i ett med slottet ligger også den praktfulle haven Generalife. På norsk betyr det noe slik som «Arkitektens have».
Alhambra er det mest fullendte eksempelet på maurisk kunst i dens siste europeiske tidsalder.
Chuxiong Yi

Chuxiong (kinesisk: 楚雄; pinyin: Chǔxióng; Wade-Giles: Ch'ǔ-hsiúng) er et autonomt prefektur for yi-folket og ligger noe mot nord i den kinesiske provins Yunnan. Prefekturet har et areal på 29.258 km² og ved folketellingen i 2000 hadde det 2 542 530 innbyggere (folketetthet: 86,91 innb./km²).

Samferdsel

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
André Cools

Drapet

Den belgiske politikeren Alain van der Biest var en av de som ble siktet for å stå bak mordet, men han begikk selvmord i 2002. To andre, Richard Taxquet (Biests personlige sjåfør) og Giuseppe "Pino" di Mauro ble i 2004 dømt til 20 års fengsel for medvirkning til mordet. Etterforskningen røsket opp i flere skandaler i Belgia på 1990-tallet, bla annet Agusta-affæren. Det ble også gjort koblinger til massemorderen Marc Dutroux.
.cat

Historie

Før .cat ble tilgjengelig ble, på grunn motvilje blant katalanske institusjoner, selskaper og personer til å bruke .es-domener til sine nettsider, benyttet andre alternativer. Et eksempel på dette er nettstedet til byen Girona i Catalonia, som bruker et .gi-domene (https://web.archive.org/web/20040317163605/http://www2.ajuntament.gi/), til tross for at .gi er Gibraltars nasjonale toppnivådomene.
For å løse dette problemet ble .cat i september 2005 godkjent, med siktemål å betjene behovet til det katalanske språklige og kulturelle fellesskap på Internett. Dette fellesskapet utgjøres av de som bruker katalansk språk til sin kommunikasjon online, og/eller fremmer forskjellige aspekter ved katalansk kultur online.
Den innledende registreringsperioden varte fra 13. februar 2006 til 21. april 2006. Registrering var åpen for alle fra og med 23. april 2006.
Luis García Meza Tejada

Bakgrunn

García Meza Tejada gikk ut av militærakademiet i 1952 og begynte som yrkesoffiser i det bolivianske militæret. Han var akademiets leder fra 1963 til 1964, og ble forfremmet til general under regimet til diktatoren Hugo Banzer (1971–1978).

Diktator

En sterk gruppe innen det militæret presset president Lidia Gueiler Tejada (hans kusine) til å innsette General García Meza som hærsjef. Få måneder etter tok García Meza makten i det såkalte kokainkuppet 17. juli 1980, da flere dusin døde, og som hadde støtte av den argentinske arméenheten Batallón de Inteligencia 601 (Etterretningsbataljon 601).
Han hadde en sterkt antikommunistisk overbevisning og strebet etter å innføre et Pinochet-ligende diktatur. Han forbød umiddelbart alle politiske partier, landsforviste opposisjonsledere, undertrykte fagforeninger og kneblet pressen. Han hadde hjelp fra den tidligere nazistoffiseren Klaus Barbie og den italienske terroristen Stefano Delle Chiaie. Blant de utenlandske sympatisørene var det profesjonelle torturister som skulle ha vært hentet fra det argentinske diktaturet under general Jorge Rafael Videla. Selv om García Mezas statskupp møtte protester fra den amerikanske administrasjonen under president Jimmy Carter, satte han sin lit til han at en mer diktaturvennlig administrasjon snart skulle overta makten i Washington DC.
García Mezas regime, selv om det ble kortvarig, ble internasjonalt kjent for sin brutalitet. Befolkningen ble underkuet med metoder som aldri tidligere var blitt tatt i bruk av bolivianske diktaturer. På bare 13 måneder ble omkring 1 000 personer drept av den bolivianske armé og sikkerhetstjeneste. Den som ledet administrasjonens undertrykkende tiltak var innenriksministeren, oberst Luis Arce Gómez. Det mest fremstående offeret for diktaturet var kongressmannen og politikeren Marcelo Quiroga Santa Cruz, som ble myrdet og forsvant straks etter kuppet. Quiroga hadde vært en tilhenger for å stille den tidligere diktatoren Hugo Banzer for retten for brudd mot menneskerettighetene og økonomisk vanstyre.
García Mezas regjering var dypt involvert i narkotikahandel og antas å ha tatt makten med hjelp av narkotikakarteller, noe som førte til en total isolering av regimet. Den nye konservative presidenten i USA, Ronald Reagan, holdt regimet på avstand og valgte andre alternativer.
Til slutt ble klagemålene så store at García Meza ble tvunget til å fratre 3. august 1981. Han ble etterfulgt av den mindre besudlede men like undertrykkende generalen Celso Torrelio. Det bolivianske militæret satt slik fortsatt ved makten i ytterligere et år innen de forlot makten, utskjemt og besudlet av diktaturets eksesser 1980-1982.
García Meza dro fra landet, men ble stilt for  retten in absentia og dømt. I 1995 ble han utlevert til Bolivia fra Brasil og satt i fengsel. Den 29.april 2018 døde García Meza av et hjerteslag.
Creekkrigen

Creekkrigen 1813-1814 begynte som en borgerkrig blant creekindianerne, men ble utvidet til å bli en del av 1812 års krig. Kriget sluttet med freden i Fort Jackson i 1814, da creekene ble tvinget til å avtre større delen av Alabama og den sørlige delen av Georgia til De Forente Stater.

Borgerkrigen

Den creekiske borgerkrigen ble utkjempet mellom Red Sticks, en tradisjonalistisk fraksjon, som aggressivt kjempet for en tilbakevenden til folkets tradisjonelle samfunnsliv basert på jakt og kollektivt jordeienskap, og White Sticks, de creeker som var blitt akkulturert og hadde overtatt et euro-amerikansk levesett med privat jordeierskap, store plantasjer og afrikanske slaver. Krigen begynte i 1813, da en liten gruppe Red Sticks myrdet to hvite nybyggerfamilier ved Ohiofloden. Creekenes indianeragent krevde at morderne skulle utleveres til det amerikanske domsvesen. I stedet henrettet creekene selv gjerningsmennene. Detta var gnisten som utløste borgerkrigen.

Krigen

Red Sticks' ledere allierte seg med britene, som hadde som mål å skape en indiansk bufferstat mellom Mississippifloden og Appalachene, og med spanjolene i Florida, som var uroet over amerikanske krav. USA ble inblandet i krigen når amerikanske styrker og Red Sticks som returnerte fra Florida med krigsmateriell tørnet sammen. Ved Fort Mims angrep og nedkjempet Red Sticks 300-500 mennesker: menn, kvinner, barn; hvite, negerslaver og halvblodscreeker. Andre fort i området ble også angepet fremgangsrikt. Panikken spredte seg i sørstatene; de føderale styrkene var fullt opptatte med å utkjempe 1812 års krig og å slåss mot Tecumseh, så sørstatene fikk selv utkjempe krigen.
Styrker fra Tennessee, Georgia og Mississippi ble mobilisert for krigen. Til disse ankom det også soldater fra de proamerikanske nedre creekbyene og fre cherokeene. Red Sticks hadde på det meste over 4.000 soldater med kanskje 1.000 musketter, ellers var de utrustet med pil og bue. De hadde aldri deltatt i noen større krig og deres ledere ikke hadde erfaring med å samordne større operadjoner. Sentrum for Red Sticks var Econochaca (the Holy Ground) omkring 25 mil fra nærmeste amerikanske forsyningsbase. Amerikanske styrker avanserte fra tre sider mot dette sentrum. I det påfølgende slaget ved Econochaca 23. desember 1813 ble Red Sticks beseiret, men deres leder Red Eagle kom seg unna.
I midten på mars 1814 avanserte Andrew Jackson med styrker fra Tennessees nasjonalgarde og et regiment fra US Army samt indianske allierte mot Red Sticks som hadde samlet seg langs Tallapoosa. I slaget ved Horseshoe Bend beseiret Jacksons styrker Red Sticks og krigen var i praksis over.

Freden i Fort Jackson

Freden i Fort Jackson avsluttet creekkrigen. I fredsavtalen ble creekene tvunget til å avstå 93.000 km² creekisk mark. Det gjaldt også de som hadde kjempet på den amerikanske siden.
Mannen i månen (dikt)

Mannen i månen (engelsk: The man in the moon) er et engelsk dikt fra 1325. Diktet handler om mannen i månen, som er bonde. Han tar seg en tur ned til jorda og stjeler av avlingen. Fogden oppdager tyveriet, og mannen i månen må gi fra seg klærne i pant. Jeg-personen i diktet prøver å få mannen i månen med på å lure fogden til å drikke booze (brennevin) med dem, for deretter å ta klærne fra ham når han er beruset. Men mannen i månen hører ikke, og jeg-personen roper enda en gang: «Kom ned, så skal vi få dette til. Jeg vet at du er amarscled.»
Diktet har skapt interesse hos språkforskere av flere årsaker. Blant annet er det her vi første gang kan lese om booze, som forøvrig har blitt et vanlig ord. Det andre spesielle ordet er amarscled som er nevnt her for første og siste gang. 
Førsteamanuensis Merja Stenroos som er prosjektleder for The Middle English Grammar Project ved UiS har publisert en vitenskapelig artikkel i tidsskriftet Notes and Queries med en sannsynlig forklaring på ordet amarscled. Ordet er veldig likt et annet ord, nemlig malscren, som betyr å forhekse eller forvirre. Gruppen har kommet frem til at amarscled betyr det samme.
Siste vers av diktet der ordet amarscled er brukt for første og foreløpig siste gang:
þis mon hereþ me nout þah ich to hym crye 

ichot þe cherl is def þe del hym todrawe 

þah ich yeye vpon heþ nulle nout hye 

þe lostlase ladde con nout o lawe 

Hupe forþ hubert hosede pye 

ichot þart amarscled into þe mawe 

þah me teone wiþ hym þat myn teh mye 

þe cherld nul nout adoun er þe day dawe