Livssynshumanisme

Humanistiske livssynssamfunn i Norge

I Norge eksisterer det (februar 2007) to offentlig registrerte livssynssamfunn som enten i sitt navn eller i sine vedtekter beskriver seg som humanistiske. Det eldste er Human-Etisk Forbund. Men i tillegg er det det vesentlig mindre livssynssamfunnet Humanistforbundet (tidligere: Sosialhumanistene).

Begrepsbruk

Uttrykket «livssynshumanisme» er norsk og det finnes ikke noe tilsvarende uttrykk på andre språk. Innenfor Human-Etisk Forbund, som favner det meste av organisert norsk livssynshumanisme, er det derfor mange som mener at det er unødvendig å kvalifisere navnet på deres livssyn ved å tilføye enten «livssyns-» eller «sekulær» foran humanisme, mens det for eksempel i USA er vanligere å bruke uttrykket «secular humanism». Bakgrunnen for dette er at de ser på uttrykket «sekulær humanisme» som en pleonasme fordi selve begrepet 'humanisme' ifølge dem henviser til noe som er sekulært, dvs. dennesidig, ikke-religiøst, nemlig mennesket og det menneskelige. Sekulær humanisme eller livssynshumanisme er således ifølge Human-Etisk Forbund synonymt med det «humanistiske livssyn».
Tidligere var det vanlig å omtale det humanistiske livssyn som profanhumanisme i offentlige sammenhenger som for eksempel i læreplaner for den norske skolen. Dette uttrykket kommer av profan, uinnvidd, ikke hellig, og humanisme. Uttrykket oppfattes av sekulære humanister som en kritisk-nedsettende betegnelse på det sekulære humanistiske livssyn, og står i motsetning til hvordan sekulære humanister og humanetikere betegner seg selv. Denne oppfatningen ble tatt til følge da de nye læreplanene for Kunnskapsløftet ble utarbeidet, og ordet er ikke lenger i bruk av det offentlige.

Livssynshumanismen internasjonalt

Da verdens første livssynshumanistiske organisasjon ble stiftet i New York i 1929, First Humanist Society, var det et positivt livssyn som ble proklamert, støttet av John Dewey, Helen Keller, Will Durant og andre fra tidens anerkjente åndselite. I 1933 kom «Humanist Manifesto» fra den samme krets. Senere er det kommet en rekke tilsvarende manifester og erklæringer om humanismens verdier og prioriteringer. Disse er signert av et meget stort antall av verdens mest kjente filosofer, forfattere, vitenskapspersoner. Selv om det er livssynshumanismens positive verdier som fremheves i disse dokumentene, gjøres det helt klart at livssynet avviser gudstroen og overnaturlige begrunnelser for verdiene.
Etter hvert er det blitt etablert organiserte grupper som praktiserer dette livssynet i mange land, og det er arrangert 15 humanistiske verdenskongresser – to av dem i Norge (1962 og 1986) – i regi av International Humanist and Ethical Union (IHEU). IHEU ble stiftet i Amsterdam i 1952 og er den internasjonale paraplyorganisasjonen for sekulære humanister, ateister, rasjonalister, sekularister, skeptikere, fritenkere og lignende. Dr. Julian Huxley (UNESCOs første generaldirektør) var dirigent på stiftelsesmøtet.
IHEU har over tre millioner medlemmer organisert i over 100 nasjonale organisasjoner i 40 land. Størsteparten av disse medlemmene holder til i den tredje verden. Human-Etisk Forbund er IHEUs eneste norske medlemsorganisasjon.
IHEUs visjon handler om en humanistisk verden, en verden hvor minoritetenes menneskerettigheter respekteres og alle er i stand til å leve verdige liv. Formålet er å bygge og representere den globale humanistbevegelsen, som ifølge organisasjonen skal forsvare menneskerettigheter og fremme livssynshumanistiske verdier over hele verden. IHEU arrangerer hvert tredje år en større humanistisk verdenskongress og gir ut magasinet International Humanist News hvert kvartal.