Psykolog

Australia

I Australia er psykolog en beskyttet tittel som kan brukes av alle personer med utdannelse i psykologi av et visst omfang, både samfunnsvitere, psykoterapeuter, organisasjonspsykologer og andre grupper. Fra 1. juli 2010 må psykologer være registrert hos Australian Psychology Board. Minimumskravene til utdannelse er en fireårig bachelorgrad med tyngdepunkt i psykologi og enten en toårig mastergrad eller to års arbeidserfaring under veiledning av en godkjent psykolog.

Danmark

I Danmark er psykolog fra 1994 en beskyttet tittel. Tittelen psykolog kan brukes av personer med avlagt femårig cand.psych.-grad fra universitetene i København, Aarhus eller Aalborg, avlagt mag.art.-grad i psykologi eller en annen godkjent minst femårig universitetsutdanning i psykologi.
Graden cand.psych. ble innført ved Københavns Universitet i 1944. I Danmark tilsvarer graden fem års studier; som følge av tilpasningen til Bologna-prosessen for standardisering av høyere utdanning i Europa bygger graden på en treårig bachelorgrad i psykologi fulgt av en toårig kandidatutdannelse (mastergrad) i psykologi som gir tittelen cand.psych. (oversatt til engelsk som mastergrad, M.Sc. in Psychology). Bachelorgraden er felles for alle som studerer psykologi på bachelornivå ved de tre lærestedene som tilbyr den kliniske kandidatutdannelsen; det er også mulig å velge ikke-kliniske kandidat-/mastergrader ved andre læresteder etter denne bachelorgraden. Det er et krav at bachelorgraden er i psykologi og dekker psykologiens basalfag; bachelorgrader i andre fag eller spesialiserte deler av psykologien som f.eks. organisasjonspsykologi kvalifiserer ikke for en kandidatutdannelse i psykologi. 
Graden cand.psych., alternativt en annen minst femårig universitetsutdanning i psykologi (herunder ulike danske utdanninger som mag.art. i psykologi samt utenlandske mastergrader fra andre EU-land), gir rett til å bruke den beskyttede tittelen psykolog. Etter avlagt cand.psych.-eksamen kan man videreutdanne seg klinisk gjennom to års veiledet praksis, og dermed oppnå autorisasjon som klinisk psykolog. Autorisasjon er mest relevant for psykologer som jobber klinisk, og er mindre vanlig for psykologer som jobber med andre typer psykologarbeid, som uansett kan bruke tittelen psykolog etter fullført utdannelse. For psykologer i privat praksis gir autorisasjon mulighet til å inngå avtale med den offentlige sykeforsikringen. Psykolognævnet tildeler autorisasjon og fører register over autoriserte psykologer. Psykologer med autorisasjon kan bruke tittelen aut. psykolog for å skille seg fra andre psykologer som ikke har klinisk autorisasjon. Fordi også tittelen psykolog er beskyttet garanterer tittelen at personen har en lengre psykologutdanning fra en anerkjent institusjon, uansett om man har klinisk autorisasjon.

Belgia

I Belgia ble betegnelsen psykolog lovbeskyttet i 1993. Den kan brukes av personer som er godkjent av myndighetene. Minstekravet er fem års universitetsstudier i psykologi (mastergrad eller tilsvarende). Tittelen psykoterapeut er ikke beskyttet.

Nederland

I Nederland er ikke betegnelsen psykolog beskyttet. Den nederlandske psykologforeningen har i stedet etablert tittelen psykolog NIP (som angir medlemskap i foreningen), som er beskyttet under varemerkebestemmelser. Denne tittelen kan brukes av personer med mastergrad i psykologi samt et års arbeidserfaring.

Norge

Den eldste utdannelsen i psykologi i Norge var magistergraden (mag.art.), som ble innført i 1920 ved Universitetet i Oslo; graden var en forskerutdanning som bestod av en vitenskapelig avhandling og bygget på 7–8 års studier. Mellom 1928 og 1948 ble det utdannet til sammen 23 magistre i psykologi i Norge.
I 1948 innførte Universitetet i Oslo en seksårig profesjonsutdanning i psykologi som gav graden cand.psychol., etter forbilde av den danske cand.psych.-graden som var innført fire år tidligere. I 1976 innførte Universitet i Trondheim en seksårig hovedfagsutdanning i psykologi som gav tittelen cand.polit. i psykologi. Frem til 1969 ble profesjonsstudiet bare tilbudt i Oslo; hovedfagsstudiet ble derimot bare tilbudt i Trondheim, som først fikk profesjonsstudium i tillegg i 1995.
I forbindelse med Bologna-prosessen for standardisering av høyere utdanning i Europa har det seksårige hovedfaget i psykologi blitt erstattet av bachelor- og mastergrader i psykologi, som tilbys ved alle universitetene som også har profesjonsstudium. Etter årtusenskiftet har bachelor- og masterstudentene vært i flertall blant psykologistudentene. Bachelor- og masterløpet er det studiet som ligner mest i oppbyggingen på psykologutdanninger utenfor Norge, herunder den nåværende danske cand.psych.-graden. Profesjonsstudiet har foreløpig blitt videreført etter gammel pre-Bologna-ordning.
Tittelen psykolog betegner språklig og internasjonalt personer med høyere utdanning i psykologi (eventuelt høyere forskningskompetanse i psykologi uavhengig av opprinnelig utdanningsbakgrunn; f.eks. var mange tidlige psykologer opprinnelig utdannet leger eller hadde annen fagbakgrunn), og ble også brukt slik på norsk frem til 1972. I 1972 ble tittelen psykolog beskyttet i Norge, og omfattet av en statlig autorisasjonsordning. Bare profesjonsstudier kvalifiserer automatisk for autorisasjon, mens regelverket for personer med andre psykologiutdanninger er mer komplekst; det er likevel eksempler på at personer med både magistergrad, hovedfag, og bachelor- og mastergrader har fått autorisasjon.
I Norge finnes det etter 2003 flere studieprogram i psykologi. De mest sentrale er profesjonsstudiet i psykologi og de rene bachelor- og masterløpene i psykologi tilbudt ved de samme lærestedene som har profesjonsstudium. I tillegg har enkelte andre læresteder opprettet grader i spesialiserte deler av psykologien, og noen læresteder tilbyr et årsstudium. Årsstudiet var lenge opptaksgrunnlag for profesjonsstudiet, men tas nå ofte som ledd i grader i andre fag. Både profesjonsstudiet og bachelor- og masterløpene oppfyller utdanningskravet i den europeiske standarden for psykologutdanning, EuroPsy, og profesjonsstudiet oppfyller i tillegg kravet om ett års veiledet praksis og gir grunnlag for autorisasjon som psykolog i Norge.
Profesjonsutdanningen og hovedfaget, senere bachelor- og masterløpet, er likeverdige; begge gir en bred generell kompetanse i akademisk psykologi og begge kvalifiserer for doktorgradsprogrammer i psykologi. Ved Universitetet i Oslo er bachelorgraden i psykologi i stor grad identisk med de første årene av profesjonsstudiet, som tilsvarer det som tidligere ble kalt profesjonsstudiets første avdeling som omfattet psykologiens basalfag; undervisningen i en rekke emner er felles. På masternivå spesialiserer man seg innen forskning i større grad enn på profesjonsstudiet og oppnår en større faglig fordypning innenfor et område av psykologien, eksempelvis kognitiv nevrovitenskap, helsepsykologi eller organisasjonspsykologi. Uansett fordypning får man tittelen master i psykologi (M.Sc. in Psychology) og har bred kompetanse i psykologiens basalfag. Formålet med masterstudiene er å utdanne forskere, med vekt på kjennskap til vitenskapelig arbeid innen psykologi, og mange går videre til doktorgradsprogrammer i psykologi. Personer med bachelor- og mastergrader i psykologi kan i noen tilfeller oppnå autorisasjon som psykolog i Norge eller andre land, eksempelvis hvis de tar bachelorgraden i Norge og mastergraden i Danmark. I flere land finnes det videreutdanninger i klinisk psykologi som kan kvalifisere for klinisk arbeid; eksempelvis kan norske mastere søke på profesjonsdoktorgrader i klinisk psykologi i Storbritannia/Irland. Det pågår en debatt om kvalifiserte psykologimastere (som oppfyller utdanningskravet i EuroPsy med minst fem års studier i «ren» psykologi) også bør ha mulighet til klinisk videreutdanning i Norge, både fordi dette er regelen ellers i Europa og fordi personer med tilsvarende utdanning fra utlandet, f.eks. Danmark, allerede har en slik mulighet i Norge i flere tilfeller.
I Norge har man mulighet, gjennom Norsk Psykologforening, å videreutdanne seg til psykologspesialist. De fleste spesialistprogrammene er klinisk rettet. Denne videreutdanningen tar minimalt fem år og består av praksis, kurs og veiledning, samt vitenskapelig arbeid. Psykologer som går videre med forskning kan avlegge ph.d. eller dr.philos. i psykologi (tidligere dr. psychol. eller dr. philos.). Flere steder i Norge samarbeider universiteter og helseforetak om såkalte dobbelkompetanseprosjekter for å øke både den kliniske og vitenskapelige kompetansen blant norske psykologer. Her får psykologer anledning til å gjennomføre både spesialistutdanning og doktorgrad i et spesialisert videreutdanningsløp.
Det foreligger en avtale mellom de nordiske landene om at en nordisk psykologutdanning skal kvalifisere til autorisasjon i samtlige nordiske land.

Storbritannia

Selve betegnelsen psykolog er ikke beskyttet i Storbritannia, og kan dermed brukes om en bred gruppe av utøvere av psykologifaget. Derimot er en rekke andre titler beskyttet, herunder registered psychologist, practitioner psychologist, clinical psychologist, counselling psychologist, educational psychologist, forensic psychologist, health psychologist, occupational psychologist og sport and exercise psychologist. Health Professions Council har lovpålagt myndighet til å godkjenne praktiserende psykologer.

Tyskland

I Tyskland er ikke selve betegnelsen psykolog beskyttet. Derimot er den akademiske graden/tittelen diplom-psykolog (Diplom-Psychologe) beskyttet. Graden kan oppnås etter fem års studier i psykologi. Det er planlagt at graden skal avskaffes og erstattes av en kortere grunnutdannelse. Graden diplom-psykolog kvalifiserer ikke for psykoterapeutisk arbeid. Først etter normalt tre til fem års erfaring etter endt utdannelse kvalifiserer man for dette.

USA og Canada

I USA og Canada brukes tittelen psykolog av mange ulike grupper, blant annet av kliniske psykologer (helsepersonell), psykologiske forskere og flere andre grupper. For personer utenfor akademia eller den offentlige tjenesten kan det være krav om en offentlig godkjennelse for å bruke tittelen psykolog. Forholdene varierer mellom de ulike delstatene. Generelt brukes tittelen psykolog av alle grupper med lengre utdannelse i psykologi, og i tillegg også av personer med annen utdannelsesbakgrunn (hovedsakelig pedagoger) som jobber med psykologiskrelatert arbeid.