Rolf Graff (1898–1945)

Kampene i 1940 – og etterspillet

I 1940 var Graff innkalt som vernepliktig kaptein i nøytralitetsvakten. Han var da ved bataljon II av Feltartilleriregiment nr.1/AR1. Ved invasjonen 9. april ble bataljonen satt i krigstilstand. Graff fikk kommandoen for batteri 4, og gikk sammen med resten av bataljonen til Fossumavsnittet. Batteri 4 gikk i stilling ved Hov skole sørvest for Askim sentrum. Herfra ga det ild mot de tyske stillingene vest for Fossum bru, og etter gjennombruddet den 13. april også mot de framrykkende tyske styrkene mellom Fossum og Askim.
Ved middagstider den 13. april fikk Graff ordre om å trekke batteriet tilbake til Hærland kirke. Graff meldte tilbake at han lå i trygg stilling og ba om tillatelse til å fortsette kampen. Bataljonssjefen, major Sevaldson, ga ham lov til det. Men batteriet kom snart under kraftig ild fra tyske bombekastere og artilleri, og posisjonen deres ble lokalisert av et tysk speiderfly. Graff fikk så ny ordre om å gå tilbake, men oppdaget at riksveien var tatt av tyskerne, og han valgte isteden å gå sørover. Omtrent kl. 18.00 gikk batteriet i kvarter ved Salmonrud like vest for Eidsberg kirke. Her fikk Graff telefonkontakt med Høytorp fort, og fikk vite at de var omringet, og at riksveien mot Ørje var stengt for ham.
Graff var nå i en meget vanskelig situasjon, men han ønsket ikke å overgi et fullt operativt batteri. Han sendte en ordonnans med hvitt flagg til de tyske styrkene med beskjed om at han lå i nærheten med et krigsoppsatt batteri, og at han ønsket å gå i forhandlinger. Dagen etter gikk han selv med parlamentærflagg til Askim og fikk kontakt med den tyske divisjonssjefen oberst Schaller. De kom fram til en skriftlig avtale under militært æresord, der Graff fikk fritt leide tilbake til magasinene i Gamle Fredrikstad, der han kunne lagre utstyret og dimittere soldatene på ordinært vis. Materiellet ble lagret i Artillerismia og Artillerimessa.

Batteri Graff under okkupasjonen

Selv om det var inngått en skriftlig avtale, godkjent av Wehrmacht, varte det ikke lenge før de lokale tyske myndighetene og NS begynte å gjøre krav på lagerlokalene. Graff brukte da sine egne penger for å kjøpe Tøihusgaten 45, og fikk flyttet alt materiellet til 4. batteri over dit. Under dekke av Graffs avtale fungerte dette gjennom hele krigen som et lite stykke fritt Norge. Vaktholdet ble organisert av Graff og hans nærmeste underordnede i det som skulle komme til å bli kalt «Sivilvakten». Under dekke av dette ble det også organisert motstandsarbeid, både under Milorg og XU.

Etter freden i 1945

Kaptein Graff fikk imidlertid problemer ved at ryktene rundt batteriets overgivelse ga et fortegnet inntrykk av hva som egentlig hadde skjedd i april 1940. Dette farget holdningene han ble møtt med etter fredsslutningen. Dette gikk tydeligvis svært inn på Graff.
Ved kong Haakons hjemkomst den 7. juni var det meningen at det var nettopp de fire kanonene fra Graffs batteri 4 / AR1, de som aldri var blitt tysk krigsbytte, som skulle saluttere. De ble hentet og kjørt til Akershus festning. Kaptein Graff skulle være kommandør ved salutten. Imidlertid, umiddelbart før Kongens ankomst kom det kontraordre. Det skulle likevel ikke skytes salutt. Dette ble tydeligvis for meget for Graff. Vekten av dette, og ryktene er antakelig grunnen til at han tok sitt eget liv samme sommer.
Undersøkelseskommisjonen av 1945 kom med sin konklusjon i august samme år, her ble kaptein Rolf Graff frikjent for all mistanke for ordrenekt og ukorrekt holdning i aprildagene 1940.