google/wiki40b huggingface dataset:
Vera Rubin

Bakgrunn

Rubin ble født i Philadelphia og vokste opp i Washington, D.C. Foreldrene var jødiske innvandrere til USA. Faren, Philip Cooper, var elektroingeniør, født i Vilnius som Pesach Kobchefski. Moren, Rose Applebaum, kom opprinnelig fra Bessarabia og arbeidet for Bell Telephone Company. Hun hadde en eldre søster, Ruth Cooper Burg.
Rubin fattet tidlig interesse for astronomi, og skal allerede som tiåring ha vært bestemt på å bli astronom. Faren støttet henne ved å ta henne med på møter for amatørastronomer og ved å kjøpe teleskop til henne.
Hun fullførte sin lavere grad ved Vassar College i 1948 som eneste uteksaminert kandidat med hovedområdet astronomi. Hun studerte videre og fullførte mastergrad ved Cornell University med kjente vitenskapsmenn som Philip Morrison, Richard Feynman og Hans Bethe som forelesere. Masteroppgaven hennes handlet om galakserotasjon og ble ansett som svært kontroversiell.

Astronom

Arbeidet hennes pekte mot at observasjoner tydet på at galakser roterte rundt et ukjent massesenter, og ikke kun ekspanderte slik man den gang mente at big bang-teorien forutsa.
Rubin fortsatte så ved Georgetown University og fullførte sin ph.d. i 1954. På Georgetown møtte hun også sin mann, som hun fikk fire barn med.
Hun avdekket avvik mellom galaksers forventede vinkelbevegelse og den bevegelse man observerte, ved å studere den galaktiske rotasjonskurven. Dette fenomenet ble kjent som galakserotasjonsproblemet. I 1970 publiserte hun sammen med W.K. Ford en detaljert studie av rotasjonsprofilene til spiralgalakser. Med dette fant Rubin også de sterkeste bevisene til da på at det finnes mørk materie.
Selv tilhørte hun imidlertid dem som foretrekker MOND-teorien fremfor en ny type sub-nukleær partikkel.
Asteroiden 5726 Rubin og Rubin-Ford-effekten er oppkalt etter henne.
Travelling Light

Travelling Light er et musikkalbum med Laila Dalseth og Al Cohn, utgitt i 1987.
Peter-prinsippet

Peter-prinsippet er antagelsen om at i organisasjoner hvor medarbeidere forfremmes på grunn av dyktighet og suksess, vil de til slutt forfremmes til lederjobber de ikke mestrer. Peter-prinsippet brukes ofte humoristisk eller satirisk for å forklare at det kan hope seg opp inkompetente ledere i en organisasjon på tross av at det er i alles interesse at det er de best skikkede personer er ledere. Kortversjonen av prinsippet formuleres ofte som «I en hierarkisk organisasjon vil enhver stige til han har nådd sitt inkompetansenivå». Når en leder har nådd sitt inkompetansenivå vil de ikke lenger forfremmes siden de ikke lenger lykkes. 
Peters følgesetning  er «arbeid vil bli utført av personer som ennå ikke har nådd sitt inkompetansenivå». En annen konsekvens er nytten av «oppoverledelse», som er metoder for å manipulere sine overordnede for å forhindre at de skader sine ansattes produktivitet. Oppoverledelse har til hensikt å begrense skadevirkningene av ledelsens inkompetanse. 
Prinsippet ble gjort kjent av den kanadiske pedagogikkprofessoren Laurence J. Peter og forfatteren Raymond Hull i boka The Peter Principle fra 1969, som ble oversatt til norsk året etter.

Løsninger på problemet

Det har blitt foreslått flere løsninger på ledelsesproblemer som kan forklares med Peter-prinsippet. En strategi er kalt "opp eller ut", og innebærer oppsigelse eller omplassering av alle som ikke blir forfremmet innen en viss tid. 
En annen løsning er å unnlate å forfremme ansatte som ikke allerede viser at de har lederegenskaper. En konsekvens av dette er at ansatte som viser dyktighet i arbeidet ikke bør forfremmes for innsatsen, men i stedet få lønnsøkning mens de forblir i sin nåværende stilling. En annen løsning er å utsette forfremmelse til lederkandidaten har fått tilstrekkelig opplærling for å kunne mestre en lederjobb. For å unngå at ansatte som har høy fagkompetanse forfremmes til dårlige ledere, kan det tilbys alternative karrièreveier hvor fagfolk tilbys annen belønning enn å tildeles lederansvar. 
Ifølge Laurence J. Peter var klasse- eller kastesamfunn bedre egnet til å hindre inkompetente ledere. Dette fordi dyktige ansatte ikke ville blir forfremmet til udugelige ledere fordi lederjobber var forbeholdt overklassen.

Forskning på Peter-prinsippet

Forskerne Alessandro Pluchino, Andrea Rapisarda og Cesare Garofalo benyttet datasimuleringer for å teste forfremmelsesstrategier. Deres konklusjon var at den beste måten å bidra til en effektiv organisasjon på var å forfremme medarbeidere tilfeldig (randomisert). Denne forskningen ble belønnet med Ig Nobelprisen.
En undersøkelse publisert i 2018 om hvilke selgere som ble forfremmet i 214 bedrifter i USA fant at det var en negativ korrelasjon mellom en selgers salgsprestasjoner og salgsprestasjonene til den nyforfremmede salgslederens ansatte. Effekten var uavhengig av om selgerene ble forfremmet innen eget team eller ble satt til å lede et annet.
Tithoes

Utseende

Store til svært store (opptil 90 millimeter), kraftige, mørkt brune eller rødbrune trebukker. De utmerker seg særlig ved svært kraftige kjever (mandibler), særlig hos hannene, som også har forstørret hode. Pronotum har kraftige pigger på sidene. Antennene er omtrent to tredjedeler så lange som kroppen hos hannene, omtrent halvparten så lange som kroppen hos hunnene, og krafti sagtakkede. Pronotum og dekkvingene har vanligvis flekker av lyse skjell.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys. Disse artene forekommer særlig på savanne og andre forholdsvis tørre områder.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i tørre områder av Afrika inkludert den sørlige delen av Den arabiske halvøya.
Taiarapu-Ouest

Taiarapu-Ouest er en kommune på Tahiti i Fransk Polynesia. Folketellingen i 2017 viste et innbyggertall på 8 172.
Silkebomullstre

Historie

Ceiba Pentandra historien kan føres tilbake til precolumbiansk Mesoamerikanske kulturer spesielt Maya-sivilisasjon, der begrepet er det sentrale «verdens treet» som ofte er avbildet på deres antikke gjenstander. Der det var ceiba, der var det mayaer. Det beskrives i mayamytologien at de hallusinerte av saften fra treet. De brukte også silken. Et Ceibatre er omtalt som mayakulturen sitt liv. Like mye over som under bakken. (Maya underverden Xibalba). 
Honduras byen La Ceiba ble oppkalt etter et bestemt Ceibatre som vokste ned over den gamle havna. The Puerto hockey-byen Ceiba, er også oppkalt etter dette treet.  Ceiba er nasjonaltreet både i Guatemala og på Puerto Rico. 
I 1898 overga den spanske hæren på Cuba til USA, et Ceibatre som ble navngitt «Fredstreet» (Tree of Peace)(Spansk, Arbol de la Paz) utenfor Santiago de Cuba.
Davis Cup

Davis Cup er en internasjonal tennisturnering for herrelandslag.
Davis Cup er verdens største lagturnering innen herretennis. Kvinnetennisen har en tilsvarende turnering i Fed Cup. Davis Cup ble grunnlagt av Dwight F. Davis, og ble spilt første gang i 1900. USA og Australia har flest seire gjennom turneringens historie.
Et møte mellom to landslag starter med to singlekamper fredagen, en doublekamp lørdagen, og to avsluttende singlekamper søndagen. Hver match spilles i fem sett.
Rapid Athene

Historikk

Klubben startet som et samarbeidsprosjekt mellom Sportsklubben Rapid (stiftet 25. august 1925) og Athene Moss (stiftet 27. desember 1996) på den kvinnelige seniorsiden. Ett år senere, 11. februar 2011, ble sammenslåingen fullført og den nye klubben fikk navnet Rapid Athene. 
Klubben har per 8/2-2019 5 treningsgrupper (2010/2011, 2008/2009, 2006/2007, 2002/2004 og et damelag) bestående av jenter etter at herrelaget ble avviklet fra klubben etter sesongslutt 2018. Rapid Athenes mål er å bli den beste fotballklubben for jenter i Østfold
Warez-gruppe

En warez-gruppe er en organisert, gruppe som jobber i skjul for å spre piratkopiert materiale (også kalt «warez»), som oftest ved hjelp av protokollen FTP.

Stillinger

I en slik gruppe er det normalt flere stillinger som må til for å få gruppa til å jobbe optimalt. En DVD-«ripping»-gruppe trenger f.eks. en organisator, en «encoder» (av engelsk encode, omkoder), en kilde som jobber på et DVD-trykkeri eller i butikk, som gjør at gruppa får DVD-platene før de blir tilgjengelige for allmennheten. De trenger også en person som kan distribuere materialet, og en person som kan lage «NFO» (av info, informasjon). Til slutt må resultatet pakkes om til RAR-filer via et kompresjonsprogram (f.eks. WinRAR). Det finnes egne interne regler for hvor store RAR-filene skal være, og andre regler som skal justere kvaliteten på den konverterte filmen.

Prosessen

Det hele begynner med at kilden sender den nyeste DVD-en til organisatoren. Organisatoren dekrypterer DVD-en, og sender filene via FTP hvor encoderen omkoder DVD-ens lyd og bilde til et annet og mindre plasskrevende format til PC-en, ofte komprimert i Xvid. Omkodingen kan ta et par timer, så imens er det en annen sin rolle å lage NFO-en ut i fra spesifikasjonene som organisatoren og omkoderen gir ham. Når omkodingen endelig er ferdig, så sender omkoderen AVI-filen opp på FTP-verten igjen. Der blir den hentet ned av en pakker, som pakker og til slutt distribuerer det på mangfoldige FTP-verter rundt om i verden.

Prosessen i andre typer grupper

En gruppe som ikke driver med «ripping» av DVD-er, vil ikke trenge en omkoder. En eksempel på en slik gruppe kan være en som driver med «reverse engineering», det vil si å «cracke» spill. Slike grupper vil heller trenge programmerere som er kjent med assemblykoding.
Rassikring

Rassikring er arbeidet som gjøres for å hindre fjell i å rase ut fra en fjellside. Dette er et arbeid som ikke er gjort en gang for alle, men som må gjentas jevnlig. I Nasjonal transportplan er det bevilget en milliard årlig til rassikring for perioden 2010 til 2014. Både veier, tunneler, boligområder, lekeområder, industriområder, turområder og parkeringsplasser kan være utsatt for ras. Mange anlegg ble bygget hvor det ikke var store krav til fjellsikring. Etter Ålesundraset i 2008 har det vært et annet fokus på rassikring.

Forarbeid

Før en rassikringsjobb startes, foretas det en befaring hvor man skaffer seg oversikt over området sammen med oppdragsgiver. Deretter bringes utstyret på plass og området blir skiltet og sikret. Første del av jobben består i å fjerne løse steiner og å kutte bort vegetasjon. Deretter blir fjellet spylt med vann under høyt trykk. Til dette brukes gjerne en brannbil. Under denne renskeprosessen blir steder som skal boltes, avmerket. Byggherrens geolog vurderer også området før selve sikringsarbeidet starter.
For å fjerne løst fjell som ikke kan sikres, kan man bruke luftputer. Disse er bare et par centimeter tykke og legges ned i en fjellsprekk. Så fylles de med luft fra en kompressor. Dermed presses fjellet vekk. En slik luftpute kan presse bort inntil 64 tonn.

Sikring

Sikring kan skje på flere måter. Ved bolting bores det hull inn i fjellet. Deretter føres en polyesterpatron inn i hullet. En polyesterpatron er delt på langs med en del lim og en del herder. Når bolten skrus inn, blandes lim og herder slik at den i løpet av ett minutt sitter helt fast. Så festes en plate utenpå bolten på utstiden. Den farlige delen av steinen blir da presset inn mot resten av fjellet. En slik bolt kan holde mellom 15 og 20 tonn stein.
Ved sikring med nett festes metallnett med PVC-beslag til fjellsiden. På vanskelige steder brukes også sprøytebetong sammen med bolting og armeringsnett for å sikre fjellet. Halvparten av de første hundre boltene testes med prøvetrekk med en hydraulisk jekk for å sjekke om de sitter godt nok fast, Deretter sjekkes en fjerdedel av boltene med prøvetrekk.
Om det er for vanskelig å sette bolter inn i fjellet, kan man sette opp rasgjerder for å beskytte mot ras. De sterkeste av disse skal tåle at en steinblokk på mange tonn treffer gjerdet.
Antenociticus

Antenociticus, også nevnt som Anociticus, er navnet på britonsk (keltisk) og romersk fellesguddom. Han var antagelig først en lokal guddom som ble dyrket av soldater i romersk tjeneste i romerske Britannia i tiden før 400-tallet.

Arkeologi

Antenociticus er påvist på noen få steder i Storbritannia, ett tilfelle ved festningen Condercum (utenfor dagens Newcastle upon Tyne) ved Hadrians mur i nordlige England; og et annet ved den romerske festningen i Binchester i det nordøstlige England, utenfor byen Bishop Auckland i Durham.
I førstenevnte tilfelle, ved Condercum, ble vitnemål på guddommens eksistens funnet i 1862 i form av et utskåret hode av det som har blitt beskrevet som «ungdommelig gud, en synteste av klassiske og ikkeklassiske stilistiske elementer». Det ble 
avdekket innenfor ruinene av et lite tempel ved tre altre. I andre tilfelle, ved Binchester, ble det funnet så sent som i 2013 et 1800 år gammel utskåret hode fra sandstein i en gammel søppelmasse i hva som antagelig var et romersk bad. Den målte 20 ganger 10 cm.
Antenociticus er ikke nevnt i noen kjent romersk alterstein fra det europeiske fastlandet, og det er derfor antatt at det er en innfødt, stedegen britisk guddom. Det faktum i henhold til inskripsjoner på at guden ble æret ved Benwell av en legionærdelegat, en tribun fra en kohort av støtteinfanteri og prefekt av støttekavaleri, gir støtte til denne antagelsen, og viser at guden ikke ble fraktet til stedet som skytsguddom for regimentet.
Antenociticus er en av flere guder som kun er kjent fra romerrikets nordlige grensetrakter. Det ser ut som om denne regionen har hatt et visst antall egne guder. Selv om figuren fra Binchester har likhetstrekk med figuren i Benwell, er det ikke gitt at de avbilder samme guddom.
Sandsteinhodet av Antenociticus ved tempelet i Benwell har en kulehalsring (torque/torquis) om halsen, typisk for keltisk kultur, og håret på hodet var krøllet framover slik at de lignet et gevir med to horn. Deler av den nedre foten og en forarm av hodets statue ble også funnet, noe som indikerer at det var en statue i legemestørrelse som en gang sto i tempelet. Hodet og tempelets alter, tidligere ved museet for oldsaker ved Universitet i Newcastle, er i dag utstilt ved Great North Museum i Newcastle.
Hodet i Binchester er noe enklere i utformingen og mindre i størrelse. Den har en utforming som kan oppfattes som en afrikansk framtoning, men det er usikkert om disse trekkene var bevisste eller ubevisste. Det som er felles med hodet i Benwell er utformingen av håret som viser en frisyre greid fram i pannen.
Tegneblyant

En tegneblyant er en egen blyant lagd spesifikt til tegning. Blyantene finnes i foskjellige standardhardheter som måles etter grafittens forskjellige mykhet. Standarden viser til svertingen som avgis av stiften ved likt trykk mot underlaget- Den lyseste typen er F, skalaen videre går vanligvis fra H8 (8H), via HB, som er den vanligste og til den mørkeste 9B. Ved skyggelegging brukes det gjerne en mykere blyant enn ved små detaljer som rynker eller fregner.
Norsk Skotøyarbeiderforbund

Norsk Skotøyarbeiderforbund ble stiftet i 1890, og organiserte arbeidere fra skotøyindustrien. Skotøyarbeiderforbundet gikk inn i Bekledningsarbeiderforbundet i 1969.

Kilder

John L. Kamsvåg: Med nål og tråd gjennom 100 år. Oslo 1990. ISBN 82-10-03307-7
Slottet (roman)

Slottet (tysk originaltittel Das Schloss) er en av Franz Kafkas tre ufullendte romaner, som i likhet med Den forsvunnede (mest kjent som Amerika) og Prosessen, ble gitt ut posthumt. Kafka begynte på Slottet i 1922, men ga opp forsøkene på å ferdigstille den allerede samme år. Den første utgaven ble gitt ut på Kurt Wolff Verlag i München av Kafkas venn Max Brod i 1926. Boka følger landmåleren K. sin håpløse kamp for anerkjennelse av sin profesjonelle og private eksistens i møtet med det byråkratiske og uforståelige Slottet og dets representanter. Verket mangler i stor grad fremgangen i et klassisk plot, og slutter like brått som den begynner.

Bakgrunn

Kafka begynte å skrivet Slottet på kvelden den 27. januar 1922, dagen etter han ankom fjellbyen Spindlermühle i dagens Tsjekkia. Et bilde tatt ved hans ankomst viser Kafka i en hesteslede i et snødekt landskap som kan gi assosiasjoner til stemningen i Slottet. Kafka skrev da også opprinnelig de første kapitlene i førsteperson, før han på et punkt senere endret de til å handle om tredjepersonen K.

Handling

I begynnelsen av boka ankommer hovedpersonen K. en landsby ved foten av et slott en kald vinterkveld. Han tar inn på et vertshus, men blir snart vekket av en representant fra Slottet som vil vite om han har tillatelse til å oppholde seg i landsbyen, hvorpå K. forklarer at han er en landmåler Slottet har bestilt. K. får vite at hans kontaktperson ved Slottet er en embetsmann ved navn Klamm, som han forgjeves prøver å komme i kontakt med. Innbyggerne virker distanserte og mistroiske, og K. strever med å navigere seg i det noe absurde universet.
En dag kommer det til et møte med landsbyforstanderen, som skal gi K. et lite innblikk i kaoset som preger det rigide byråkratiet som hersker i Slottet og landsbyen. Tilkallingen av K. skal vise seg å stamme fra et feilskrevet brev mange år tilbake. Siden det dermed ikke er landmålerarbeid å tilby K., blir han i stedet tilbydt arbeid som vaktmester ved en skole i landsbyen. K. tar imot jobben, til tross for at han må bo på skolens gymsal, og vikles mer og mer inn i landsbyens intriger. Og jo mer tid som går, jo fjernere virker Slottet å være.

Tolkning

Som andre av Kafkas verk, handler også Slottet i stor grad om menneskelig fremmedgjøring og absurd byråkrati. Men romanen handler også om den håpløse streben etter et uoppnåelig mål, og dette har også blitt tolket som et verk om menneskers søken etter frelse. At det tyske ordet Schloss betyr både slottet og låset er bare det mest åpenbare eksempelet på de gåtefulle mangetydigheter som preger romanen.

Oversettelse til norsk

Slottet kom ut første gang på norsk i 1950, i oversettelse av Carl Fredrik Engelstad. Denne oversettelsen har siden kommet ut i mange nyopplag.
Fanatisme

Fanatisme er en følelse av å være fylt med overdreven, ukritisk nidkjærhet, spesielt for en ekstremt religiøs eller politisk sak, eller med en besettende entusiasme for et tidsfordriv eller en hobby. Fanatisme betegner altså en blind, ensidig tro eller begeistring for noe.
Ifølge filosofen George Santayana så er fanatisme å fordoble innsatsen når du har glemt målet.; ifølge Winston Churchill er en fanatiker en som ikke kan skifte mening og som ikke vil skifte tema. Veldig strenge standarder og veldig liten toleranse.
Sjakknotasjon

Sjakknotasjon er et system for å skrive ned gangen i et sjakkparti for senere gjennomgang og analyse.  Før andre verdenskrig var det vanligst med beskrivende notasjon, men senere overtok algebraisk notasjon, som baserer seg på sjakkbrettets koordinatsystem.

Felt

Feltene på sjakkbrettet er et koordinatsystem. Vannrett har feltene bokstaver fra a til h (venstre til høyre), og loddrett tall fra 1 til 8 (ned og oppover, sett fra hvit). Feltene noteres med sammensetninger av disse; bokstaven først og tallet etter. For eksempel står en hvit dronning i åpningsstillingen på feltet d1.
Profilklær

Profilklær er klær som benyttes for profilering av en bedrifts navn,  eller varemerke, kort sagt: salgsfremmende klær. På engelsk benyttes gjerne begrepene promotional apparel, eller promotional wear. Disse benyttes også til å kommunisere budskap, for eksempel av politiske partier, organisasjoner med mer.

Etymologi

Sammensatt av ordet profil i betydningen image, identitet, hovedinntrykk eller særpreg, gjerne konstruert eller tydeliggjort gjennom profilering, og ordet klær.

Historie

Bruk av profilklær fikk en treg start tidlig på 1900-tallet, men tok av i USA på 1950-tallet, særlig t-skjorter med logoer og slagord. På 1970-tallet ble profilklær ofte en vanlig del av en markedsføringsstrategi, og de flinkeste fikk i tillegg betalt for sine profilklær.

Produksjon

Det kan enten være ferdigproduserte klær som etterarbeides lokalt med for eksempel silketrykk, broderi (maskinbroderi)med mer, eller de kan være designet og produsert spesielt på fabrikk for bedriften eller varemerket. 
Det finnes en rekke lagerførende grossister som fører sine egne kolleksjoner av klær ment til bruk som profilklær, som f.eks svenske New Wave Group AB som totalt omsatte for over SEK 4,2 milliarder i 2010 ifølge Allabolag.se. En rekke kjente varemerker i detalj, tilbyr nå også sine klær til bruk for profilering, i Norge f.eks Missing Link, Craft og Helly Hansen.
Profesjonelle bedrifter og varemerker legger ofte ned betydelige ressurser i design og materialvalg, og får produsert egne kolleksjoner av profilklær som er sammenliknbare med klær fra kjente merkevarer i detalj. Disse klærne blir designet og produsert på samme måte som andre varemerker i mote og sport. Ofte benytter oppdragsgiver (bedrift eller varemerke) da seg av en leverandør som besørger design og produksjon, dette omtales i bransjen ofte som OEM; Original Equipment Manufacturer.

Profilklær i detaljhandelen

Profilklær selges også til konsumenter via butikker, blant disse er for eksempel varemerker som Porsche, John Deere, CAT, Ferrari og Red Bull.

Leverandører i Norge

Det finnes en rekke selskaper i Norge som tilbyr profilklær, blant disse er IDÉ House of Brands, Logotextil, Profil Design Norge, Marin Alpin, Via Scandinavia, Wenaas.
Videre finnes det en rekke forskjellige varemerker som har egne kolleksjoner av profilklær, som for eksempel Clique, Craft, Tracker, Nimbus, Hanes, James Harvest, You, Mountain & Valley, Slazenger, Stormberg, Matterhorn, Jerzees, Russel, og Fruit of the loom.
Hvetebrødsdager

Hvetebrødsdager er perioden rett etter bryllupet, da de nygifte tradisjonelt skal ha tid til seg selv, «og legge grunnen til hverdagens samliv.»
Det norske uttrykket hvetebrødsdager forekommer også på dansk, og henspiller på en tid med søtt, fint brød - i motsetning til hverdagens grovbrød og rugbrød. Det engelske navnet honeymoon betyr «honningmåned»,, og henspiller på samme måte til noe søtt. Første gang ordet hony moone ble brukt i engelsk var i 1546. På svensk kalles perioden smekmånad, av ordet «smek», kjærtegn.
I eldre skikk og bruk-bøker peker man på at de nygifte ikke har selskapelige forpliktelser i denne tiden, og at man skal være varsom med å komme på uventet besøk.

Bryllupsreise

I vestlig kultur oppstod skikken med bryllupsreise tidlig på 1800-tallet, først i Storbritannia, hvor nygifte fra overklassen ville ta en "bridal tour", noen ganger sammen med nære venner eller familie for å besøke familie som ikke hadde kunnet komme til bryllupet. Denne praksisen spredte seg snart over hele det europeiske kontinent og ble kjent som "voyage à la façon anglaise" (reise i engelsk stil). I Frankrike ble det vanlig fra 1820-tallet.
Bryllupsreise i moderne forstand (i.e. ren ferie-reise som de nygifte tok) ble vanlig under Belle Époque, som starten på masseturisme. De mest populære destinasjonene for bryllupsreiser var den gang den Franske riviera og Italia, spesielt byene langs kysten, Capri og romantiske byer som Roma, Verona eller Venezia.