google/wiki40b huggingface dataset:
Svart på hvitt (illegal avis)

Svart på hvitt var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Svart på hvitt ble startet i august 1943. Navnet ble valgt for å understreke den illegale pressas styrke; å presentere nakne, nøkterne fakta. En større illegal gruppe sto bak avisen. Mange av dem hadde tidligere deltatt i arbeidet med å gi ut Avantgarden.
De som jobbet med avisen var blant andre Johan Borgen, Reidar Eker, Henrik Finne, Julie Finne, Hans Luihn, Henrik Lunde, Stein Rossen, Nic Waal og Wessel Waal.
Avisen hadde klart å skaffe seg et velegnet, «trygt» skjulested i Oslo – i den franske legasjonsbygningen. Personalet hadde rømt bygningen før tyskerne marsjerte inn i byen. På eiendommen bodde bare den norske sjåføren Thorleif Hellesen og hans familie. Han hadde tilsyn med bygget, og stilte et rom i kjelleren til disposisjon for trykkingen. Hovedporten var låst med kjetting og hengelås. Avisens folk brukte en liten port i gjerdet til naboeiendommen.
Svart på hvitt var teknisk sett blant de beste av de illegale avisene som kom ut under krigen. Trykkeriet i den franske legasjonens lokaler var bra utstyrt. Det hadde rikelig med settemateriell, og maskineri med to digeler. Den ene var drevet med motor. De som jobbet der var typograf Egil Christensen, trykker Frank Johansen, den organisasjonsansvarlige Gunnar Rustad, «husverten» Hellesen og Kristian Sundsbø som var kurer.
Avisen kom ukentlig i 5000 eksemplarer, et usedvanlig høyt opplag for en illegal avis. Etterspørselen var stor, og organisasjonen hadde konkrete planer om å ordne en profesjonell trykkemaskin, en helautomatisk Heidelberg, til trykkingen. Maskinen skulle «beslaglegges», om nødvendig med makt, i forbindelse med at den var på verksted for reparasjon. Planen ble imidlertid forpurret, da reparasjonen skjedde raskere enn forventet.
Svart på hvitt holdt driften i gang fram til Gestapo slo til under det såkalte «pressekrakket» i februar 1944. Da ble avisen avslørt, trolig ved en tilfeldighet. Den 4. februar ringte en av avisens folk til en kontakt i den illegale avisen London-Nytt. Der var det Gestapo som tok telefonen. Tyskerne klarte å spore telefonsamtalen, og rullet de nærmeste fire dagene opp store deler av gruppa bak Svart på hvitt. Mange ble arrestert, andre måtte flykte.
Åtte personer fra miljøet rundt avisen ble arrestert på et møte på Deichmanske bibliotek i Oslo, der de var samlet for å drøfte behovet for økt sabotasje. Gestapo troppet opp og pågrep Edvard Bull, Reidar Eker, Henrik Hjartøy, Olaf Wang Johnsen, Ole Kjønstad, Johan Hartvig Kristiansen, Gunnar Nielsen og Leif K. Nilsen.
Flere ble arrestert da tyskerne slo til mot en hytte på Krokskogen. Der var trykkeripersonale, hoveddistributør og flere samlet for å drøfte situasjonen etter tyskernes arrestasjoner.
Ved opprullingen av Svart på hvitt ble avisens trykkeri beslaglagt og brakt til Grini fangeleir. Der tok tyskerne det i bruk det siste krigsåret. Under frigjøringen ble det første nummeret av «Griniposten» trykket på dette utstyret.
Rational Emotive Behavior Therapy

Rational Emotive Behavior Therapy (norsk: omtr. rasjonell emotiv adferdsterapi, ofte forkortet REBT), er en humanistisk-konstruktivistisk empirisk og filosofisk forankret psykoterapi og er en av de mest innflytelsesrike formene for kognitiv adferdsterapi. Det teoretiske og metodiske fundamentet for systemet ble opprinnelig utviklet og pionert av den amerikanske psykologen Albert Ellis på midten av 1950-tallet. Ellis, som opprinnelig var utdannet og praktiserte innen psykoanalysen, tok etter hvert avstand fra og sluttet å praktisere psykoanalyse, da han fikk erfaringer med denne som mangelfull, ineffektiv og uvitenskapelig på en rekke områder. Det var så at han på midten av 1950-tallet utviklet det han den gang kalte for Rational Therapy nå altså kjent som Rational Emotive Behavior Therapy. Siden den gang har REBT blitt videreutviklet og revidert både teoretisk og i praksis. Fra å ha møtt på kraftig motgang for mange av sine synspunkter omkring psykoterapi på 1950-60-tallet, fremstår nå kognitiv adferdsterapi som Ellis i stor grad utviklet det teoretiske rammeverket og fundamentet for, som en av de mest toneangivende skolene innen psykoterapi i mange land.
Teorien bak REBT forsøker å forklare hvordan tanke- og adferdsmønstre og emosjoner i form av en persons filosofiske meningsskapende fortolkninger og antakelser omkring segselv, andre og ens liv til en vesentlig grad danner basis for mental helse samt mange følelsesmessige og adferdsmessige problemer og vanskeligheter. I REBT jobbes det på en multimetodisk basis og man benytter seg av og integrerer både kognitive-filosofiske, affektive-dramatiske og adferdmessige metodikker og intervensjoner. Et av målene i REBT er ofte å erstatte klientens selvutslettende, urealistiske og ufleksible fortolkninger og antakelser omkring segselv, andre og sitt liv til mer selvhjelpende, konstruktive og rasjonelle tilnærminger. I en terapisituasjon vil derfor hovedmålet for terapeuten og klienten å sammen identifisere klientens ubevisste og bevisste filosofiske antakelser og dertil hørende følelser og adferd, og gjennom ulike teknikker og øvelser endre disse til mer konstruktive tilnærminger. Et av kjennetegnene til REBT er å gi klienten hjemmeøvelser mellom hver terapitime, hvor klienten jobber med øvelser og metoder på både det kognitive, emosjonelle og adferdsmessige planet.
Dachstein

Inndeling

Selve Dachsteinmassivet utgjør mesteparten av Dachsteinfjellene. I tillegg omfatter det de to isolerte toppene Grimming og Sarstein.
Bag det stille ydre (film)

Bag det stille ydre er en dansk skrekkfilm fra 2005, regissert av Martin Schmidt. Manuskriptet er skrevet av Dennis Jürgensen.
Kevin Wimmer

Landslaget

15. november 2013 fikk han sin første landskamp for Østerrike mot USA.
Han ble tatt ut i Østerrikes EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Forum for kultur 2004

Forum for kultur 2004 (katalansk: Fòrum Universal de les Cultures, spansk: Fórum Universal de las Culturas) var et 141 dager langt internasjonalt arrangement som ble avholdt i Barcelona, Spania, fra 9. mai til 26. september 2004.

Historie

Forum for kultur 2004 ble arrangert av Barcelona by, den regionale katalanske regjeringen, den spanske stat, samt UNESCO. Ideen til forumet var unnfanget av Pasqual Maragall i Mira som da var borgermester i Barcelona. Hensikten var å fremme turismen i byen i kjølvannet av de olympiske leker som ble avholdt i byen i 1992. Arrangementet var også et resultat av at borgermesteren i 1996 lovet å sikre Barcelona en internasjonal utstilling.
Det offisielle formålet for forumet var å arbeide for fred, bærekraftig utvikling, menneskerettigheter, samt respekt for mangfold.
Arrangementet ble avholdt på den østre enden av Avinguda Diagonal, hovedgata som passerer gjennom Barcelona. Området ligger ved sjøen og ble utviklet spesielt for forumet. Området er på om lag 30 hektar og inneholder blant annet et konferansesenter, parker, auditorier, kaianlegg samt Forumbygningen som ble utviklet av Herzog & de Meuron.
Forumet hadde en del kontroversielle foredragsholdere og sponsorer. Det var derfor mange som stilte seg kritisk til arrangementet. Forumet hadde budsjettert med et besøkstall på 5 millioner. The offisielle tallet endte imidlertid på 3,5 millioner besøkende. Uavhengige anslag hevdet at besøkstallet var betydelig lavere.
Det siste Forum for kultur ble arrangert i Monterrey i Mexico i 2007.
Tannkortvinger

Utseende

Små biller (de fleste artene 1 – 4 mm), vanligvis slanke og parallellsidige. Hodet er ganske stort, sett ovenfra mer eller mindre firkantet, og flatt. Fasettøynene er vanligvis ganske små. Pannen er som oftest grovt punktert og har ofte fremoverrettede horn eller andre utvekster, for eksempel en hylle over antennefestene. Kjevene (mandiblene) er påfallende store hos noen grupper. Antennene er vanligvis korte og kraftige, men uten tydelig avsatt kølle. Brystskjoldet (pronotum) er grovt punktert og har ofte én eller flere lengdefurer i midten. Sidekantene er tydelig avsatte og ofte med små tenner ("sagtakkede"). Dekkvingene er ofte kortere enn brystskjoldet, kraftig punkterte. Bakkroppen har tydelig avsatte sidekanter. Beina er korte og forholdsvis kraftige. Hos endel arter har leggene (tibiae) kraftige pigger. Føttene har hos de fleste artene bare to ledd.

Levevis

Artene i denne gruppen kan variere ganske mye i levevis. Noen arter finnes under barken på døde trær (Thinobius), andre på strender (Ochthephilus, Bledius). En stor gruppe (Oxytelus, Anotylus, Platystethus) lever i gjødsel og kan være meget tallrike der det beiter husdyr. Artene i den store slekten Bledius graver tunneler i sand eller mudder der de lever. Noen er å finne på bredden av elver eller dammer, andre i brakkvannsområder. Mange av artene flyr godt og kan treffes svermende.
Down To The Bone

Down To The Bone (DTTB) er en britisk acid jazz-gruppe ledet av DJ Stuart Wade.
Wade dannet gruppen i 1996 sammen med Chris Morgans (tidligere medlem). Musikken deres er en mix av funk og jazz.
Callan McAuliffe

Karriere

McAuliffe spilte i 2010 mot Madeline Carroll i ungdomsfilmen Flipped, som fikk gode kritikker. Hans mest kjente rolle til nå er likevel i I Am Number Four, hvor han spiller Sam Goode, bestevennen til hovedkarakter John Smith (Alex Pettyfer). Han skal også spille unge Jay Gatsby i The Great Gatsby i 2012. Leonardo DiCaprio spiller den voksne versjonen.
Semitrailer

En semitrailer er et vogntog som består av ei trekkvogn med en tilhenger koplet til (faglig brukes semitrailer bare om tilhengeren, se semitrailer-tilhenger). Grunnen til at det kalles semitrailer er fordi det kommer fra det engelske ordet semi, som betyr halv - altså halvtilhenger. Det er fordi den framre delen av tilhengeren, som hviler på bilens akslinger, går under vekten på lastebilen, men resten av hengeren faktisk er en henger.
Bombingen av Nor Moské

14. juni 1985 ble Ahmadiyya-muslimenes Nor moské i Frognerveien 53 på Frogner i Oslo sprengt med dynamitt. En kvinne på 38 år fikk sjokk- og røykskader under terrorattentatet.
Bomben, som var laget av dynamitt var plassert bak bygningen, ved kjellerinngangen. Eksplosjonen var så kraftig at den kunne høres over store deler av byen, moskebygningen ble løftet av grunnmuren og flyttet flere centimeter, og det var fare for brann i kvartalet. 
Attentatet ble utført av en person fra Nasjonalt Folkeparti, Ole Kristian Brastad. Tiltale mot andre personer ble ikke reist. Tidligere samme år hadde Brastad og Ole Krogstad sprengt inngangsdøren til innvandrersenteret i Arendalsgata med dynamitt. De skal også ha planlagt å sprenge inngangsdøren hos AKP-leder Kjersti Ericsson og journalist i Dagbladet Per Bangsund. Brastad ble dømt til 5 års fengsel for sprengingen samt ran av bank og postkontor. Jan Ødegård i Nasjonalt Folkeparti ble dømt til 3 års fengsel for psykisk medvirkning til ulovlige aksjoner, men ble senere benådet. Krogstad og andre medlemmer av partiet fikk kortere straffer.
Ariadne (sommerfugl)

Utseende

Stort sett middelsstore (vingespenn 35 – 80 mm) sommerfugler med brede vinger. Vingenes overside er brunoransje med et nettverk av fine, svarte streker som kan minne om et spindelvev.

Levevis

Biblidinae er tropiske skogsinsekter. Larvene lever blant annet på oljeplante (Ricinus communis) og på planter i vortemelkfamilien (Euphorbiaceae). De voksne sommerfuglene besøker gjerne blomster, men drikker også fra råtnende frukt og åtsler.
Førerhund

Historie

På et veggmaleri i romerske Herculaneum fra 1. århundre f.Kr. finnes et motif av en hund som antakelig hjelper en blind person. Idéen om å systematisk trene dyr til hjelp for svaksynte kom fra Leopold Senefelder, en lege fra Wien.
Den første førerhundskolen i verden ble grunnlagt av Heinrich Stalling, forlegger og formann i den tyske sanitetshundeforeningen, i Oldenburg i 1916.

Førerhunder i Norge

Det finnes nå (mai 2013) cirka 280 førerhunder i Norge. For den synshemmede brukeren er førerhunden både en venn, livsledsager og et svært behjelpelig arbeidsverktøy. Førerhunder klassifiseres som et teknisk hjelpemiddel og kan søkes/bevilges via NAV. For å få støtte til førerhund, må man i tillegg til å være synshemmet også være kvalifisert som førerhundbruker. I det legger man blant annet til grunn at hunden trenger både stell, trening og vedlikehold av sine ferdigheter for å kunne fungere.
Albrekt Bjørnen

Albrekt Bjørnen eller Albrecht I av Brandenburg  (tysk: Albrecht der Bär eller Albrecht von Ballenstedt) (født ca. 1100, død 18. november 1170 i Stendal (stedet er usikkert)), tilhørte askanierdynastiet. 
Albrekt, egentlig Adalbert, ble også kalt Albrekt den vakre. En sikker tolkning av tilnavnet Bjørnen (tysk: der Bär) er ikke mulig å fastslå, men det var i bruk på 1100-tallet.
Under Albrekts ledelse vant det tysk-romerske riket tilbake området Nordmark; dette området var opprinnelig tapt under den store slaveroppstanden i 983. Han førte krig mot de slaviske venderne som ble kristnet og innlemmet i den tyske kultur. Av stor betydning var venderkorstoget i 1147. Dette var del av den tyske utvandringen østover kalt Ostsiedlung. I 1157 grunnla han Markgrevskapet Brandenburg (Mark Brandenburg) og var dettes første markgreve.
Gideon

Gideon (hebraisk: גִּדְעוֹן – Giḏʿôn, «Ødelegger», «Mektig kriger» eller «(Den som) feller (trær)»; gresk: Γεδεών – Gedeṓn) var en av dommerne til hebreerne. Hans fortelling er nedskrevet i Dommernes bok 6-8 hvor han skildres som en dyktig og nådeløs kriger og en sterk forkjemper for religionen. Han er også nevnt i Brevet til hebreerne som et eksempel på en mann med tro. Gideon var sønn av Joasj fra Abieserætten i stammen til Manasse.

Kristen ortodoks og katolsk fortolkning

I både den østlige ortodokse kirke som den vestlige katolske kirke har Gideons ull blitt vurdert som en form for bebudelse av jomfru Maria hvor Maria var ullen og Kristus] duggen. Han er betraktet som helgen av både den ortodokse som den katolske kirke, som har hans festdag den 26. september (for de kirker som følger den tradisjonelle julianske kalender faller den 26. september på den 9. oktober i den moderne gregorianske kalender). Gideon er listet i 2004-utgaven av Roman Martyrology («Romersk-katolsk martyrfortegnelse») på 26. september. Han er også feiret, sammen med andre rettskafne figurer fra det gamle testamente på Søndagen for de hellige fedre (søndagen før jul). Han er feiret som en av de hellige forfedre i helgenkalenderen til den armenske apostoliske kirke den 30. juli.
Ganoin

Ganoin er en substans som likner tannemalje, og som finnes som et hardt, nesten porselensaktig, iriserende overtrekk på skjell hos primitive grupper av beinfisker.
I motsetning til virkelig emalje, som ligger i et jevnet krystallinske lag, gror ganoin med store folder som gir stoffet en lagdelt struktur. De kjemiske hovedkomponentene er de samme som i emalje, men strukturen gjør at ganoin ikke er like hard og slitesterk som emalje. Til gjengjeld er den heller ikke like sprø. Ganoin skilles ut av lærhuden (som er den del av mesodermen), i motsetning til emalje som skilles ut av ytterhuden.
Ganoin finnes som det ytterste laget i skjell hos bikirer og pansergjedder, og har gitt opphav til navnene bruskganoider og beinganoider for dem og deres slektinger. Det har blitt foreslått som et trekk som oppsto hos de tidlige strålefinnefiskene, men er også funnet i fossiler av pigghaier og tilsvarende stoffer forekommer som en del av skjellene og tennene hos haier. Muligens er ganoin også homolog med emaljen i tennene hos firbeinte virveldyr.
Callophrys

Utseende

Callophrys er en gruppe med små til mellomstore (vingespenn 25-30 millimeter) stjertvinger med én eller ingen stjerter på bakvingen. Vingeoversiden er stort sett brunlig på farge, gjerne med bronseaktig glans. Undersiden er ofte ensfarget skinnende grønn.
I Norge lever en art, grønnstjertvinge. Den finnes helst i åpen skog og flyr tidlig på forsommeren, fra april, mai og utover.

Levevis

Larvene er blant ganske få dagsommerfugler som også lever av (på) bartrær. Callophrys-artene overvintrer i puppestadiet.

Utbredelse

Dette er en holarktisk slekt, med flest arter i Nord-Amerika og det nordlige Asia. Noen få finnes i Europa og Mellom-Amerika.

Navnet

Det latinske navnet Callophrys, kommer av de  to greske ordene Kallos som betyr skjønnhet, og ophrys som  betyr øyenbryn. Mest trolig fordi artene har et grønt fargefelt mellom øynene.
Fylkesvei 3306

Fylkesvei 3306 går mellom Kubru og Høgset i Skien kommune. Veien er 5,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 58.
Litauisk lys grå

Litauisk lys grå er en tradisjonell kurase fra sørlige deler av Litauen.

Historie og utbredelse

Litauisk lys grå (litauisk: Lietuvos ðëmi) sies å stamme fra oldtiden. Rasen har sin opprinnelse sør i Litauen. På 1900-tallet har rasen blitt krysset inn med Litauisk rød og Litauisk svart og hvit. Det har i liten grad vært gjennomført systematisk avlsarbeid av rasen, og rasen har stått i fare for å forsvinne. Rasen er imidlertid nå ansett som bevaringsverdig, og plassert på listen til Catalog of Diversity of World Agricultural Animals (Word Watch List). Det finnes nå to besetninger av rasen for å sikre bevaring.

Egenskaper og utseende

Rasen er hornet og har  en karakteristisk gråfarge. Gjennomsnittlig melkemengde er 4500 kg med 4,35% fett og 3,26 % protein Gjennomsnittlig vekt er 950-1000 kg for  okser og kyr er 400-550 kg for kyr. Høyden er 130-135 cm for okser og 121-131 cm for kyr. Rasen er en kombinert en melk- og kjøttrase, som er godt tilpasset lokaleforhold med gode reproduksjonsegenskaper.
Josefine Skjelbred

Josefine Skjelbred er en semiproff sprangrytter, hun har tidligere toppet pallen i CSI AM Bronze Tour 1,15 m, samt 1,20m.
Hun har 8 hester, og holder for tiden til på Klosterskogen ridesenter.
Plan XVII

Bakgrunn

Etter franskmennenes nederlag i den fransk-prøyssiske krig i 1870–71 måtte det franske militæret tilpasse seg en ny maktbalanse i Europa. Dannelsen av Det tyske keiserrike på den andre siden av Rhinen, kombinert med tapene av provinsene Alsace og Lorraine, ga Frankrike en kritisk utfordring.
I 1889 tok den franske generalstaben i bruk Plan XIV. Frankrike var på dette tidspunktet mannskapsmessig underlegne, og denne planen bygget på en ren defensiv strategi langs den tysk-franske grensen. I tillegg til forskjellene i befolkningsvekst – Frankrike hadde ved århundreskiftet en stagnert befolkning på rundt 40 millioner, mot tyskernes voksende befolkning på rundt 50 millioner – hadde Frankrike også et problem med reserver og forsyninger. Krigen i 1870–71 hadde vist tyskernes evne til å utnytte jernbanenettverket sitt til utplassering av styrker, og også landets evne til å mobilisere og sende landets reservestyrker til fronten på kort varsel. Selv om den franske generalstaben raskt lærte seg å benytte landets jernbanenettverk slet de med å mobilisere reservestyrkene effektivt. Plan XIV regnet dermed ikke med disse styrkene.
I 1903 måtte Plan XIV vike for Plan XV. Selv om dette fortsatt var en defensiv strategi tok denne planen med reservestyrkene, om enn bare i en underordnet rolle.
Den offensive strategien Frankrike benyttet seg av på vestfronten under første verdenskrig, kjent som Plan XVII, ble opprinnelig tenkt ut av Ferdinand Foch. Planen brukte pur makt og en urokkelig tro på det franske élan, eller «kamplyst». General Joseph Joffre tok i bruk denne planen da han tok over som øverstkommanderende for de franske styrkene i 1911.
Etter den fransk-prøyssiske krig i 1870–71 mistet Frankrike provinsen Alsace-Lorraine til tyskerne. Dette fylte franskmennene med hevnlyst, og et av hovedmålene med Plan XVII var å ta tilbake disse. For å oppnå dette skulle fire franske arméer rykke frem på begge sider av Metz og Thionville. Dette etterlot bare én armé til å forsvare Nord-Frankrike, men franskmennene var overbeviste om at Tyskland ikke ville invadere gjennom Belgia da dette ville involvere Storbritannia i krigen. (I London-traktaten fra 1839 hadde britene garantert belgisk nøytralitet.)
Uheldigvis for Frankrike betraktet tyskerne London-traktaten som bare en papirlapp (og regnet med at britene ville gjøre det også), og deres plan, Schlieffenplanen, krevde et angrep gjennom Belgia og Nord-Frankrike for å omringe Paris.
Da krigen brøt ut i 1914 endte gjennomføringen av Plan XVII i total fiasko. Det tyske forsvaret av Alsace-Lorraine viste seg å være mye bedre enn forventet. Innen et par uker var franskmennene tilbake til utgangsposisjonen sin, mens tyskerne rykket frem gjennom Belgia og Nord-Frankrike nesten uten å møte motstand og de truet nå Paris. Kun det faktum at tyskerne omdirigerte tropper til østfronten og til et motangrep i Alsace-Lorraine (som ble slått tilbake av franskmennene) gjorde at franskmennene og britene (som hadde overholdt London-traktaten og erklær krig mot Tyskland da de gikk inn i Belgia) kunne stoppe tyskernes fremrykking i slaget ved Marne.
Bauhaus

Etymologi

Bauhaus er det korte navnet for Staatliches Bauhaus (tysk for «statlig byggehus»).

Historie

Skolen ble grunnlagt av Walter Gropius i Weimar i 1919 ved å slå sammen Großherzoglich Sächsische Kunstgewerbeschule Weimar (norsk: Weimar storhertuglige saksiske kunsthåndverkskole) stiftet av Henry van de Velde i 1907 med Kunstschule in Weimar (norsk: Weimar kunstskole). Bauhaus flyttet i 1925 til Dessau og i 1932 til Berlin. 
Walter Gropius var skolens rektor fram til 1928, Hannes Meyer fra 1928 til 1930 og Ludwig Mies van der Rohe fra 1930 til 1933. Bauhaus ble oppløst 19. juli 1933 og en rekke av arkitektene emigrerte til andre land.

Grunnleggende ideer

I likhet med den tidligere engelske Arts and Crafts-bevegelsen i 1870 og 1880-årene la Bauhaus vekt på håndverket. Elever ble tatt opp som lærlinger og gikk gradene til svenn og videre til mestere. Gropius mente at kunst ikke var noe som kunne læres – dette i motsetning til håndverket. Hver avdeling ble fra starten ledet av både en kunstmester og en håndverksmester. Lærlingene skulle gå gjennom basis i alle grener. Etterhvert som de første elevene ble ferdige, mistet man noe av dette fokuset, siden det var vanskelig å se hva bokbinding hadde med pottemakeri å gjøre.
Noen særlig utmerkede kunstnere fikk virke som lærere (kunstmestere). De underviste da i teknikker de hadde utviklet særlig dyktighet i. En lærer som ble innbudt i 1920 og tiltrådte i 1921 var Paul Klee, som var formmester i bokbinderi og -utforming inntil avdelingen ble lagt ned i 1922. Han foreleste over egne bilder, inntil han laget en forelesningsserie om visuell form, bygget på tanker av Johannes Itten. Etterhvert underviste han også i «videregående maleri» sammen med Vasilij Kandinskij. 
Grunntanken var å skape kunstnerisk pregede omgivelser for folk flest, fra de minste detaljer innen brukskunst til det ytre miljø. For å oppnå dette var det nødvendig at håndverket tilpasset seg industrien med henblikk på masseproduksjon. Tanken om sammenfattende kunst stammet også fra art nouveau, art deco og jugendstilen hvor flere kunstarter ble kombinert. 
Selv om Bauhaus-skolen hadde et manifest som proklamerte at det ytterste målet ved all kreativ aktivitet var bygging, tilbød paradoksalt nok ikke skolen undervisning i arkitektur før i 1927.

90 år 2009

Jubileumsåret ble markert i flere tyske byer samt USA. Stiftelsene i Dessau, Weimar og Berlin laget en stor vandreutstilling som ble vist i Weimar våren 2009, i Berlin sommer og høst, og New York vinteren 2009 – 2010. Utstillingen viste hovedtrekkene i hva Bauhaus sto for, og herunder en del til nå lite påaktede eller nylig gjenfunnede gjenstander. I tillegg kom separatutstillinger over Bauhaustemaer i Apolda, Erfurt, Dessau, Gera, Gotha og Jena .