google/wiki40b huggingface dataset:
Giovanni Pisano

Giovanni Pisano (født omkring 1245 i Pisa, død omkring 1317 i Siena, italiensk billedhugger og byggmester. Han var sønnen til Niccolò Pisano.
Både Giovanni og Niccolò ble påvirket av Giotto. Men der farens verk kjennetegnes ved åpne influenser fra antikken blandet med romanske forbilder, er sønnens verker snarere inspirert av det gotiske, med bølger og ekspressive linjer. Der faren undergrav det bysantinske hegemoniet innenfor skulpturen kan man se Giovanni som en forgjenger til Michelangelo.
Europamesterskapet i roing

Europamesterskapet i roing ble arrangert første gang i 1893 i Ortasjøen i Italia, og arrangeres hvert år. Mesterskapet tok en stor pause fra 1973 til 2007, og har siden reintroduseringen konkurrert i de båtene som det konkurreres i under OL.
Advanced combat direction system

Advanced combat direction system (ACDS) er et amerikansk militært kommando-og-kontroll system som samler og koordinerer informasjon for skip som ikke  bruker AEGIS-kampsystemet. Det er en oppgradering av Naval Tactical Data System (NTDS) til bruk på hangarskip og amfibiske landingsskip.
ACDS identifiserer, klassifiserer, prioriterer og angriper mål ved hjelp av skipets sensorer og våpensystemer. Systemet utveksler også informasjon mellom de forskjellige enhetene i en kampgruppe.
Opinga

Opinga er tradisjonelle albanske sko som blir brukt blant albanere i Albania, Hellas, samt Arbëreshë-samfunnene i Italia.
Tidligste arkeologiske bevis for opinga kan dateres tilbake til 5-4 århundre f.kr. som indikerer at skoene er av illyrisk kultur.

Etymologi

Det har blitt foreslått at ordet Opinga kommer fra det Proto-albanske ordet api (dagens albansk "hapi"), som betyr "skritt".
Interpellasjon

En interpellasjon er en muntlig eller skriftlig forespørsel fra et medlem av en debatterende forsamling til forsamlingens ledelse eller medlemmer av en regjering. Til forskjell fra et vanlig spørsmål får andre medlemmer delta i debatten.
I et kommunestyre stilles spørsmålet til en representant med direkte politisk ansvar for et visst område. Det kan være formannen i en nemnd eller de kommunevalgte for øvrig som en representant bestemmer.
Stort flatfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 35–40 mm), kraftig bygd, brunlig nattfly med noe flat kropp. Den ligner mye på vanlig flatfly (Conistra vaccinii), men kan greit skilles fra denne på størrelsen. Forvingen har buet ytterkant og er gråbrun eller rødbrun. Nyre- og ringmerkene er tydelige, nyremerket har svarte flekker i nedre del. Ellers er vingetegningene vanligvis diffuse. Bakvingen er grå.

Levevis

Denne arten er knyttet til eikeskog. Larvene lever som unge på knopper av eik, av og til også andre løvtrær, senere kryper de ned på bakken og fullfører utviklingen på lave urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i september – oktober før de overvintrer og fly igjen i mars – mai.

Utbredelse

Arten finnes i Nord-Afrika og i Europa, bortsett fra de nordligste delene, østover til Ural og Kaukasus. I Norge finnes den på Sørlandet vestover til Kristiansand og på Østlandet nordover til Ås i Akershus.
Julius Stockhausen

Bakgrunn

Stockhausen, som var sønn til den i Paris bosatte tyske harpevirtuosen Franz Anton Adam Stockhausen og den framstående sangersken Margarethe Stockhausen, studerte ved Pariskonservatoriet og sang for Manuel García den yngre i London.

Sanger, dirigent

Han bygde opp sitt høye ry 1851-62 på konsertreiser. Han dirigerte 1862-67 både orkester- og korkonserter i Hamburg, ledet Sterns sangforening i Berlin 1874-78, var ni noen tod lærer ved Dr. Hoch's konservatorium i Frankfurt am Main og åpnet der i 1880 egen sangskole, som vant internasjonal anseelse. I sin sangundervisning sammensmeltet han mye av det beste i de italienske, tyske og franske skolene.
Han var lærer blant andre for Karl Scheidemantel, Modest Menzinsky og Johannes Messchaert. Stockhausen forfattet Gesangunterrichtsmethode i to bind (1886-87). Som sangere var han en av samtidens fremste. Han var Johannes Brahms' favorittsanger og uroppførte Die Schöne Müllerin av Franz Schubert.
William Bradford

Bakgrunn

Han var sønn til William Bradford og hans kone Alice Hanson og ble døpt 19. mars 1590 i Austerfield, Yorkshire. I tidlig alder ble han trukket til den primitive kongregasjonalistiske kirken i nærliggende Scrooby. I 1607 var han medlem av det som ble kalt en separatistkirke, siden de ønsket å skille seg ut fra den engelske kirke.

Til Amerika

Da Jakob I begynte å forfølge separatistene i 1608 flyktet han til Nederland sammen med mange medlemmer av menigheten. De dro først til Amsterdam før de slo seg ned ved Leiden. Han giftet seg med sin første kone Dorothy May (1597–7. desember 1620) den 10. desember 1613 i Amsterdam. Mens han var i Leiden arbeidet han som vever.
Skiftende allianser blant de europeiske stormaktene fikk den nederlandske regjeringen til å frykte kommende krig med det katolske Spania og Nederland allierte seg med Jakob I. Press og til og med angrep på separatistene økte i Nederland. Lederen av menigheten, John Robinson, støttet den voksende idéen om å starte en koloni. Bradford var sentral i dette foretaket fra begynnelsen av. De ønsket å forbli engelskmenn, men samtidig komme langt nok bort fra kirken og styresmakten til å ha mulighet til å leve i fred. Forberedelsene ble gjort og Bradford seilte sammen med sin kone Dorothy til Amerika i 1620 fra Leiden ombord i Mayflower. Hun døde i Cape Cod Bay, nær Provincetown.
Den første vinteren i den nye kolonien var en forferdelig opplevelse. Halvparten av kolonistene omkom, inkludert koloniens leder, John Carver. Bradford ble valgt som hans erstatter våren 1621. Fra dette punktet av sammenfaller hans historie med historien til Plymouth-kolonien.
William Bradfords andre kone, Alice Carpenter, kom til Plymouth på Anne i juli 1623 og giftet seg med guvernør Bradford 14. august 1623 i Plymouth. De hadde tre barn, William, Mercy og Joseph. Alice hjalp også til med å fostre opp John, sønnen fra hans første ekteskap. William Bradford døde i Plymouth og ble begravd ved Plymouth Burial Hill.
Noen historikere mener at Bradfords største bedrift var introduseringen av et system av privatisert produksjon. Disse historikerne utfordrer synet på at kolonistene produserte mer landbruksvarer for dem selv enn for samfunnet.
Den gamle konen

«Den gamle konen» er en skillingsvise, hvis handling skal ha skjedd i en kirke i Østerdalen rundt 1840. Visa er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 5 med Rita Engebretsen, og var også en etterspurt vise i radioprogrammet «Lirekassen» på NRK.
Willeram fra Leiden

Willeram fra Leiden, også kjent som Williram fra Egmond, er den eldste eksisterende boken skrevet på nederlandsk. Den ble skrevet på gammelnederlandsk rundt år 1100.

Den vest-nederlandske oversettelsen

Rundt 1100 ble en nederlandskspråklig kopi og bearbeidelse laget, antagelig i benediktinerklosteret i Egmond. Dette antas siden den meget tidlig var å finne i dette klosterets bibliotek. 
Med hensyn til andre gammelnederlandske tekster er Willeram omtrent to hundre år yngre enn de Wachtendonckse Psalmen som ble skrevet rundt 900. Den siste er kun kjent fra kopier fra det 16. århundre og senere, mens den Egmondske eller Leidse Williram ganske sikkert kan regnes å være en autograf. Det betyr at denne avskriften er et manuskript skrevet av oversetteren selv, og ikke en kopi.
Den som kopierte og oversatte boken lot det høytyske «Vorlage» bli, men byttet ut høytyske ord med ord fra den nordvestlige delen av Nederland, endret tyske pre- og postfiks slik at de virket mer nederlandske, forandret bøyningen av verb og stavingen generelt slik at det ble et mer nederlandsk hele.
På slutten av det 16. århundre ble Willeram overdratt til universitetsbiblioteket i Leiden, og der befinner den seg fremdeles.
Bjørnfjell

Bjørnfjell (nordsamisk: Bonjovárri) er et fjell og høyfjellsområde som er et populært hytteområde øst for Narvik i Nordland. Bjørnfjell ligger like ved riksgrensen til Sverige. Fjellet er 760 moh. Navnet Bjørnfjell kan brukes også om hele fjellområdet der europavei 10 og Ofotbanen går fra Ofoten mot Sverige, og også om Bjørnfjell stasjon.
Riksveien over Bjørnfjell ble åpnet i 1984 og knyttet sammen med veien på svensk side. Siden 1992 har veien vært europavei 10. Veiens høyeste punkt, ca. 520 moh, er på Bjørnfjell. Veien er åpen hele året, men blir av og til stengt i kortere perioder ved uvær om vinteren. Ved riksgrensen ligger Bjørnfjell tollstasjon. Grenseovergangen på Bjørnfjell er den mest trafikkerte i Nordland. Den er populær for folk i nordre Nordland og Sør-Troms som vil handle billige varer i Sverige.

Bjørnfjell under 2. verdenskrig

Den 9. april 1940 unnslapp et kompani norske soldater under ledelse av majorene Sigurd Omdal og Sverre Spjeldnæs fra Narvik by i forvirring en under invasjonsdagen og de tok seg fram til Bjørnfjell langs jernbanen. Den 16. april ble den norske styrken nedkjempet av bergjegere. Seks norske soldater falt, 45 ble tatt til fange av tyskerne og de fleste av den øvrige styrken ble internert i Sverige. Under Slaget om Narvik ble steinbygget Solheimsbrakka på Bjørnfjell hovedkvarter for den tyske øverstkommanderende generalløytnant Eduard Dietl, og tyske fly slapp mannskaper og forsyninger fra Junkers-fly i fallskjerm over Bjørnfjell. Tilgangen til jernbanen gjorde at forsyninger kunne sendes til de tyske troppene på Bjørnfjell med tog gjennom Sverige under dekke av å være sanitet. Det skal ha eksistert 17 vanlige soldater per sanitetssoldad.
Senere hadde nazistene en fangeleir nær Øvre Jernvann hvor fangene ble tvunget til å bygge vei til Bjørnfjell fra Trældal. 588 Jugoslaviske krigsfanger sendt til Bjørnfjell fra Beisfjord fangeleir etter en tyfusepidemi. Fanger som ble syke eller ikke maktet strabasene ble henrettet av SS-vaktene og etter fem uker på fjellet var 242 fanger døde. De siste 43 var syke som ble skutt ved tilbaketuren til Beisfjord.

Stedsnavnhistorie

Fjellet ble navngitt under stikkningen av Ofotbanen i 1883 da arbeidslaget møtte en bjørn i snøen. Bjørnen stakk av da Ole Wilhelm Lund trakk kniv og la på sprang mot den. I 1912 ble det åpnet en jernbanestasjon med navn etter fjellet og stavet Bjørnefjell og denne ble senere benevnt «Gamle Bjørnfjell stasjon». I oktober 1925 ble en ny stasjon innviet, da uten e'en i navnet. Mange uttaler denne overflødige e'en når de omtaler området.
Duvbo tunnelbanestasjon

Duvbo tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den trafikkeres av T-bane 3 (blå linje).
Stasjonen ligger i bydelen Centrala Sundbyberg i Sundbyberg kommune. Den ble innviet 19. august 1985 som stasjon nr. 98. Stasjonen ligger i fjellrom, 20 til 35 meter under bakken.
Til tross for navnet, ligger stasjonen ikke i bydelen Duvbo, men i Centrala Sundbyberg. Opprinnelig var det meningen at det skulle finnes en inngang i Duvbo, men disse planene ble det aldri noe av.
Håkonsund

Håkonsund er en gammel handelsstad i Sund kommune i Hordaland.
Håkonsund ligger helt sydvest på Sotra og antas å være oppkalt etter Håkon den gode som ble ført i land her etter å ha blitt påført sitt banesår under slaget ved Fitjar i 961.
I nyere tid er det anlagt campingplass og et moderne kaianlegg i Håkonsund. Stedet er endepunkt for fylkesvei 199. Det går tursti fra Håkonsund til den nedlagte fergekaien på Austefjorden.
Fresh Kills Landfill

Fresh Kills Landfill i New York Citys bydel Staten Island var i sin tid verdens største søppelfylling. Det dekket et område på 890 hektar, og var New Yorks viktigste søppelfylling i annen halvdel av 1900-tallet. Navnet «Fresh Kills» kommer fra navnet på området ved utløpet av bekken Fresh Kills vest på øya Staten Island.
Fyllingen ble åpnet i 1948, og ble stengt den 22. mars 2001. Men etter terrorangrepet på WTC på Manhattan 11. september samme år ble fyllingen midlertidig gjenåpnet for at man skulle ha et sted å anbringe og gjennomgå ruinene fra ødeleggelsene. Det meste ble senere fjernet og solgt til skraphandlere.
Magnesia ved Meander

Magnesia ved Meander (gresk: Μαγνησία ἡ πρὸς Μαιάνδρῳ eller Μαγνησία ἡ ἐπὶ Μαιάνδρῳ; latin: Magnesia ad Maeandrum) var en antikk gresk by i Jonia i ved kysten av Anatolia. Den var av betydelig størrelse og hadde en viktig lokalisering kommersielt og strategisk i triangelen mellom Priene, Efesos og Tralles. Byen hadde navn etter magneterne, en eldre gresk stamme i Magnesia i Thessalia på det greske fastlandet, og som etter tradisjonen bosatte seg i området sammen med folk fra Kreta. Den ble senere kalt «ved (elven) Meander» for å skille den fra en nærliggende lydisk by, Magnesia ved Sipylom.
Området rundt Magnesia var meget fruktbart og byen produserte utmerket vin, fikener, og agurker. Byen ble bygget på skråningen av fjellet Toraks ved bredden av en liten elv kalt Lethakos, en sideelv av Maeander ovenfor Efesos. Byen Miletos lå 24 km unna. Ruinene av byen er lokalisert vest for den moderne landsbyen Tekin i det tyrkiske distriktet Germencik i provinsen Aydin.
Magnesia lå innenfor Jonia, men ettersom byen hadde blitt kolonisert av aiolere fra Thessalia, ble byen ikke akseptert i det joniske forbund. Magnesia kan ha vært underlagt lydere for en tid, og det var en tid underlagt Perserriket. Den ble også angrepet av kimmeriere. Byen allierte seg med romerne i den andre krigen mot Mitridates VI av Pontos.

Arkeologi

De første utgravninger ble utført i årene 1891 og 1893 av en tysk arkeologisk gruppe ledet av Carl Humann og hvor Pergamonalteret ble oppdaget. Undersøkelsene varte i 21 måneder og avdekket delvis teateret, tempelet for Artemis, agora, tempelet for Zevs og prytaneion. Nye undersøkelser kom i gang nær hundre år senere. Det skjedde i 1984 ved Orhan Bingöl fra Universitet i Ankara og tyrkiske kulturmyndighetene.
Funn fra stedet er i dag utstilt i Istanbul og Aydın, men også i Berlin og Paris. Kopier av portico, søylegangen, av Zevs-tempelet, og deler av en hylle fra Artemistempelet er tatt vare på i Pergamonmuseet i Berlin. De fleste arkitektoniske levninger fra Magnesia har blitt ødelagt av lokale som brente marmoren for å produsere kalk. De godt bevarte levningene av Zevs-tempelet ble ødelagt av lokale etter at Humanns gruppe arbeidet der på slutten av 1900-tallet.
Ola Dybwad-Olsen jr.

Meritter

Juniornorgesmester med Lyn i 1990
Søvitt

Søvitt er en magmatisk bergart som består av kalkspat og mineraler hvor blant annet grunnstoffet niob inngår. Forekomster av søvitt er funnet ved gårdene Søve og Tufte i Fensfeltet på Ulefoss i Telemark fylke. Søvitt er en hvit, marmorlignende, magmatittisk kalkstein.
Søvitt forekommer som store og små ganger i fenitt, hovedsakelig i den nordlige og den vestlige delen av Fensfeltet. Bergarten holder seg hvit, selv på forvitret overflate. Søvittens hovedmineral er kalsitt (kalkspat), kalsiumkarbonat, CaCO3 (hvit). Kalsitten utgjør 70–95 prosent av bergarten og danner en jevnt kornet masse. Kornstørrelsen varierer fra sted til sted, fra 0,5 til 5 mm (fra fin- til middelskornet). Underordnede lyse mineraler er dolomitt, kalsium-magnesium-karbonat, (Ca,Mg)2(CO3)2 (hvit) (utgjør ofte ca. 10 % av bergarten), og apatitt, et fluor- og klorholdig kalsiumfosfat, Ca5(PO4)3(F,Cl,OH), synlig som små, fargeløse nåler (utgjør 3–7 %
Differensialdiagnose

Differensialdiagnose er i medisinsk terminologi på alternative sykdommer som kan tenkes å passe med bestemte symptomer, klinisk undersøkelse og resultater av supplerende undersøkelse. For eksempel er paroksysmal hemikrani en viktig differensialdiagnose for klasehodepine (og omvendt), fordi symptomene er så like. Likeledes er hemicrania continua en differensialdiagnose  for migrene, av samme årsak.
Hvert steg i en diagnostisk prosess avgjøres på basis av en liste av differensialdiagnoser, og vurderinger om sannsynlighet og nytte. Listen kan være kun i legens tanker, eller kan formaliseres ved å skrives inn i medisinsk dokumentasjon. Bruken av differensialdiagnoser er ofte en systematisk metode for å bestemme pasientens sykdom ved at en først setter opp en liste over hvilke sykdommer som har pasientens symptomer til felles, før en systematisk gjør tester som enten bekrefter eller avkrefter de enkelte sykdommene på listen. Tanken er at den sykdommen en står igjen med til sist er den sykdommen pasienten faktisk lider av.
Det er vanlig å dele differensialdiagnosene opp i hvilke som er mest sannsynlig, hvilke som er mindre sannsynlig og ikke minst sykdommer som, på grunn av alvorlighetsgrad, alltid må utelukkes eller i det minste ikke overses.  Listen over differensialdiagnoser vil oppdateres etter hvert som sykdommen utvikler seg og resultat av utredning foreligger.
Autismespekterforstyrrelser

Årsak

Årsakene til autismespekterforstyrrelser er ennå ukjent, men det er noe enighet om at arvelige forhold har noe å si.
Marilao

Marilao er en kommune i Filippinene som ligger i provinsen Bulacan i regionen Central Luzon. Den har 221 965 innbyggere (2015).
Kommunen er inndelt i 16 smådistrikt, barangayer.

Kilder

National Statistical Coordination Board, Filippinene
Isterdalen

Isterdalen er et dalføre mellom høye fjell i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Den går fra Åndalsnes i nord til Stigrøra i sør. Gjennom dalen renner elva Istra. Det er en sidedal til Romsdalen og elvene løper sammen like ved Åndalsnes. Det er en utpreget og trang u-dal som ender i en bratt og markert dal-ende der Trollstigen går opp. Midtre del av dalføret er nokså flatt og der danner elven Istra meander. Nedre del av dalen er oppdyrket og bebygget, mens øvre del er lite påvirket av mennesker bortsett fra Trollstigen.
Lengst i nord er dalen ganske bred og er oppdyrket til jordbruksformål. Brønnsletta er et større boligområde. Midt i dalen ligger Trollstigen Camping og Gjestegård, omgitt av et større skog og myrområder der husdyr beiter om sommeren. Lengst i sør er dalen smalere og består av blandet løvskog og de bratte liene består av mye stein (steinur) som har falt ned fra fjellet.
Fylkesvei 63 går gjennom Isterdalen. Trollstigvegen ligger lengst inn i dalen og går opp Stigrøra. Den har elleve hårnålssvinger, hver med en radius på cirka 10 meter. Omtrent midtveis går en bro over den 180 meter høye Stigfossen. Trollstigvegen er en av Norges best besøkte turistattraksjoner.
Isterdalen er omkranset av flere høye fjell på godt over 1000 meter. Blant de mest kjente er Dronninga, Kongen og Bispen på vestsiden av dalen. Disse og andre fjell langs Isterdalen har mange klatreruter. Mot øst ser en «baksiden» av Trolltindene med Trollveggen.
MGPjr 2008

Sendingen

NRK fikk inn over 500 melodier, og et helt nytt tema gikk igjen i flere av låtene – miljøvern. En jury plukket ut ti låter til finalen i Oslo Spektrum 5. september 2008. For første gang gikk finalen av stabelen på en fredag. 
For sjuende året på rad var Stian Barsnes-Simonsen programleder, og også dette året holdt NRK en stor audition for å velge ut dansere til å akkompagnere artistene på scenen.
Først framførte alle finalistene sangene sine, deretter stemte tv-seerne fram fire av dem til superfinalen. Der ble de fire sangene framført på nytt, før seerne stemte om igjen. Mira Craig og Maria Mittet underholdt i pausen før avstemningen.  
Under avstemningen løp «Oro jaska beana», framført av The Blacksheeps fra Nesseby, av gårde med seieren. Braksuksessen banet vei for en videre karriere for både bandet og vokalist Agnete Johnsen. Både The BlackSheeps og sølvvinnerne The Battery representerte Norge i MGP Nordic i København.  
«Oro jaska beana» er nordsamisk for ti stille, hund. Dette var første MGPjr-sang med samisk tekst. Dette var også første gang en gruppe vant den norske finalen.

Hendelser

MGP Nordic 2008
Vinnerne The BlackSheeps og andreplassen The Battery representerte Norge i den nordiske finalen MGP Nordic i København 29. november 2008. Finland, Sverige, Danmark og Norge deltok med to låter hver, og den beste sangen fra hvert land gikk videre til en superfinale. The BlackSheeps avanserte til superfinalen der de vant en like solid seier som i den norske finalen. Dette var Norges andre seier i MGP Nordic.
For første gang gikk en MGPjr-låt inn på VG-lista, og «Oro jaska beana» gikk også helt til topps på lista. Vinnerlåten ble liggende tolv uker på VG-lista. Bandet ga ut albumet Blacksheeps i 2009, og albumet lå åtte uker på VG-lista. Også samleplata MGPjr 2008 lå på VG-lista i 16 uker med en fjerdeplass som beste notering.
Bandet byttet siden ut to av medlemmene, noe som resulterte i en opprivende krangel som endte opp i rettssystemet. Bandet deltok i Melodi Grand Prix 2011, der de endte på en andreplass med «Dance Tonight». Vokalist Agnete Johnsen gikk senere helt til topps på egen hånd i Melodi Grand Prix, da hun vant finalen i 2016 med «Icebreaker». Hun ble dermed den første til å ha vunnet både MGPjr og Melodi Grand Prix. Johnsen representerte dermed Norge i Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm der hun kom på 13.-plass i den andre semifinalen. Norge kvalifiserte seg dermed ikke til finalen. 
Agnete Johnsen har også deltatt i flere andre tv-programmer, blant annet Stjernekamp, Skal vi danse og 71º nord.
Petit Saint Vincent

Geografi

Petit Saint Vincent ligger på Grenadabanken og er en del av Grenadinene i Windwardøyene i De små Antiller. Landarealet er 0,46 km². Petit Saint Vincent er den sørligste øya i Saint Vincent og Grenadinene. Petite Martinique-kanalen skiller øya fra Petite Martinique tilhørende nabolandet Grenada.
Trafikken til og fra øya går med båt.
Fjellhakefly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 30 – 34 mm), grått nattfly. Arten er mye mindre enn de andre Polia-artene som forekommer i Norge og ligner ikke på dem, derimot er den ganske lik flere andre arter av nattfly som lever i fjellet. Kroppen er kledt med ganske lange hår. Forkroppen har mønstre dannet av svarte og grå hår. Forvingen er grå, midtfeltet vanligvis noe mørkere enn resten. Mellomlinjene, som avgrenser midtfeltet, er brede og lyse, nyre- og ringmerkene lysgrå. Bølgelinjen, som går langs vingens ytterkant, er markert som en rad av svarte, trekantede flekker. Bakvingen er mørkgrå med en lysere flekk i midten.

Levevis

Arten lever på fjellet i nordlige områder, og på tundraen. Larvene kan finnes på setermjelt (Astragalus alpinus), rødsildre (Saxifraga oppositifolia), ullvier (Salix lanata) og fjellsyre (Oxyria digyna). De voksne sommerfuglene flyr i juli.

Utbredelse

Arten er utbredt i de nordligste delene av Europa, Asia og Nord-Amerika. I Norge er den funnet i fjellene i Oppland, Sør-Trøndelag og indre strøk av Nord-Norge.
Ernő Rubik

Biografi

Rubiks far var flyingeniør under andre verdenskrig og hans mor var en poet. Han fullførte i 1967 studier ved universitetet i Budapest som arkitektonisk ingeniør. Fra 1971–1975 fikk han jobb som arkitekt, men han gikk tilbake til Moholy-Nagy universitetet for kunst og design og ble senere professor. Han giftet seg i 1977 og fikk en datter i 1978 som heter Anne Rubik.
På 80-tallet ble han redaktør for bladet ...És játék (...og spill). I 1983 grunnla han Rubik Stúdió der han designer spill også den dag i dag. Han ble president for Det ungarske ingeniørakademiet i 1990. I dag lager han videospill ved Rubik Stúdió.