google/wiki40b huggingface dataset:
Edward Boscawen

Bakgrunn

Boscawen var den tredje sønnen til Hugh Boscawen, 1. vicomte Falmouth.

Den østerrikske arvefølgekrigen

Ryktet til Boscawen økte under Den østerrikske arvefølgekrig (1740—1748). Under beleiringen av Cartagena i mars 1741 førte han et mannskap av sjømenn til å ta et batteri med 15 24-punds kanoner, mens han var eksponert fra kanonild fra et annet fort. Da han kom tilbake til England året etter, giftet han seg med Frances Evelyn, datter til William Glanville Evelyn av St Clare i Kent. I 1742 kom han også inn i Parlamentet som medlem av Truro. I 1744 tok han den franske fregatten «Médée», kommandert av M. de Hocquart, det første skipet som ble tatt i krigen. 
I mai 1747 utmerket han seg i det første slaget ved Kapp Finisterre og ble skadet i skuldren av en muskettkule. Hocquart ble igjen fangen hans og alle de ti franske skipene ble tatt. Den 15. juli ble han kontreadmiral og øverstkommanderende for en ekspedisjon til Østindia. Den 29. juli 1748 nådde han frem til Fort St David's og beleiret like etter Pondicherry, men på grunn av sykdom hos mennene sine og monsunen som var på vei, måtte han avbryte beleiringen.
Like etterpå nådde nyhetene om freden til han fikk Madras av franskmennene. I april 1750 kom han tilbake til England og ble året etter en av lordene i admiralitetet, samt valgt til en eldre bror av Trinity House. På denne tiden kjøpte han Hatchlands Park, som han bygde om.

Syvårskrigen

Like før og under Syvårskrigen (1756–1763) fortsatte  suksessen til Boscawen. I februar 1755 ble han utpekt til viseadmiral og den 8. juni 1755 avskar han en fransk skvadron som var på vei til Nord-Amerika, og tok skipene «Alcide» og «Lys», som hvor hadde 64 kanoner. Hocquart ble fangen hans for tredje gang og Boscawen reiste tilbake til Spithead med utbyttet og 1 500 fanger. For dette ble han  takket av Parlamentet.
I 1758 ble han utpekt til admiral og øverstkommanderende for ekspedisjonen til Cape Breton, hvor han sammen med general Amherst,
tok festningen Louisbourg og raserte Cape Breton. Igjen ble han takket av de britiske myndighetene. Bror hans, oberst George Boscawen, kommanderte et regiment ved Louisburg. I Nova Scotia inviterte guvernør  Charles Lawrence Boscawen ham til kolonirådet og han kan ha vært involvert i avgjørelsen som bevirket den store deportasjonen av 10 000 akadiar i 1755.
Den største seieren til Boscawen kom i 1759. Frankrike planla en invasjon av Storbritannia fra Brest, men måtte samle flåten sin for å verne styrken under krysningen. Boscawen fikk ansvar for Middelhavet og forfulgte den franske flåten kommandert av M. dere la Clue og ved Lagos i Portugal tok han tre store skip og brant to, returnerte til Spithead med utbyttet og 2 000 fanger. Seieren hindret Frankrike fra å samle flåten og utføre den planlagte invasjonen.
I desember 1760 ble han utpekt til general for marinesoldatene, med en lønn på 3 000 pund per år. Han ble også medlem av Geheimerådet.
Han døde av feber i 1761 og ble gravlagt i Penkivel i Cornwall. Byen Boscawen i New Hampshire er oppkalt etter ham, og det samme er Boscawen Street og Park i Truro i Cornwall.
Taeniotes

Utseende

Middelsstore til store (10-40 millimeter), slanke, brune til svarte trebukker, kroppen ofte med flekker av lyse skjell. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken. Noen av artene er regnet som skadedyr i skogbruket, særlig fordi de kan spre parasittiske nematoder.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.
Fulaerji kullkraftverk

Fulaerji kullkraftverk er et kullkraftverk i storbyprofekturet Qiqihar i regionen Heilongjiang i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1425 MW fordelt på 9 turbiner à 25 MW installert på 1950-tallet (Nr 1), og 6 turbiner à 200 MW installert 1987-89 (Nr 2). Anlegget ble påbegynt i 1952 og stod ferdig med de første turbinene i 1955. Andre byggetrinn foregikk 1982/84 – 1987/89.
Operatør (eier) er konglomeratet China Huadian Group.
Prionotoma

Utseende

Middelsstore til store (30-55 millimeter), lyst rødbrune trebukker, forkroppen vanlivis mørkere. Antennene er ganske tynne. Pronotum er forholdsvis stort og bredt, med en kraftig skulpturert, litt fløyelsaktig overflate, i den fremre delen med et par dype, mer eller mindre trekantede groper. Dekkvingene er kraftig punkterte og har tre lave lengderibber.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Slekten lever i Afrika.
Dorisina

Utseende

En ganske liten, mørk, bred, blank, hvelvet bladbille.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Mellom-Amerika.
Sestino

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:
Calbuffa, Casale, Case Barboni, Colcellalto, Lucemburgo, Martigliano, Monteromano, Monterone, Motolano, Palazzi, Ponte Presale, Petrella Massana, Presciano, San Donato, Valdiceci di Sopra, Ville di Sopra.
Aníbal Godoy

Landslaget

Han ble tatt ut i Panamas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Revenge of the Ninja

Handling

Cho Osaki må flykte fra Japan når nesten hele hans familie blir myrdet av ninjaer, personer som er eksperter på orientalsk kampkunst og snikmord. Han reiser til Salt Lake City i USA, hvor han slår seg ned sammen med sin mor og sin eneste sønn. Ved hjelp av sin amerikanske venn og forretningsforbindelse Braden, åpner han et orientalsk kunstgalleri og begynner så smått å legge fortiden bak seg. Men etterhvert viser det seg at noen bruker hans nyåpnede butikk som skalkeskjul for smugling av narkotika. Det viser seg at det er Braden som står bak. Han har forsøkt å gjøre avtaler med den lokale mafiaen om å smugle narkotika fra Japan til USA. Men avtalen har slått feil. Cho oppdager at noe muffens er i gjære i butikken og snart blir han ufrivillig trukket inn i en rekke mord som alle bærer preg av å være utført av ninjaer. Når hans sønn kidnappes innser Cho at han må kjempe sin livs kamp. Det ingen vet er at også han er en ninja. Ikledd en sort heldekkende drakt og bevæpnet med ninjasverd, nedkjemper han mafiaens menn i tur og orden. Til slutt må han møte Braden - som også er en ninja.

Om filmen

Revenge of the Ninja innbragte 13 millioner dollar på amerikanske kinoer. Produksjonskostnadene var på rundt 700 000 dollar.
Filmen ble ikke vist på norske kinoer, men den ble utgitt på video av HVC i 1983. Den ble forbudt i 1986.
Näsbyholm

Näsbyholms säteri er en herregård i Härad sogn i Strängnäs kommune i Södermanlands län i Sverige, som historisk var en adelig setegård og stamhus.
Eiendommen ble dannet i 1640-årene av Bengt Uggla og tilhørte senere adelsslektene Hierta og Taube. I 1758 ble Näsbyholm omdannet til et stamhus eid av adelsslekten af Billbergh. I 1809 ble Näsbyholm overtatt av adelsslekten Nauckhoff, som eide gården til 1900-tallet. I dag eies Näsbyholms säteri av Greger Paus, sønn av godseier Herman Paus til Herresta og grevinne Tatiana Tolstoy; Herresta ligger også i Strängnäs kommune, drøyt 20 kilometer fra Näsbyholm, og eies av Greger Paus' nevø Fredric Paus. Greger Paus' farfar var grosserer i Oslo Carl Ludvig Paus, sønn av skipsreder i Skien Christopher Blom Paus.
Per 1924 omfattet Näsbyholm 6 mantal med et areal på 1 165 hektar (11 650 dekar), hvorav 305 hektar (3050 dekar) dyrket mark, og ble taksert til 250 000 kroner. I 1938 ble eiendommen taksert til 306 000 kroner, og det var 15 hester, 60 voksne kyr og 40 ungdyr på gården.
Hovedbygningen er fra 1820-årene med sidebygninger fra 1600-tallet og driftsbygninger oppført 1870. Eiendommen omfatter også flere andre bygninger, herunder et nyere ridehus. Eierne har i senere år fokusert på hestehold, herunder oppdrett av araberhest, ridning og arrangering av konkurranser. Kong Carl XVI Gustaf besøkte Näsbyholm i 2011.
Skuldelev 2

Kulturkanonen

Vikingskipet er oppført i den danske Kulturkanonen.
Skigard

En skigard er et enkelt gjerde laget av trestaurer og kløyvde skier, oftest av gran. For å utnytte materialene best mulig ble smått tømmer splittet i to eller flere skier, derav navnet skigard. Konstruksjonen er særlig kjent fra Norden. Ordet kan også brukes om tegnet #, som brukes som hashtag i sosiale medier.

Liknende gjerdekonstruksjoner

Flere steder i verden er det tradisjon for å lage gjerder av stokker og lokale materialer som i konstruksjonen likner på skigarder. Bildene viser noen eksempler.
Eupatorus siamensis

Utseende

En stor (hannene opptil 70 millimeter), halvblank, brunsvart hornbille. Kroppsformen er forholdsvis bred og hvelvet. Hannene har et langt, tynt, krumt horn på hodet, et spisst horn på hver side av pronotum og et par krumme horn midt oppe på pronotum som peker skrått opp- og utover.

Levevis

Larven utvikler seg i råtten, død ved. De voksne billene kan drikke nektar og sevje som siver ut fra sår på trær. Hannene bruker hornene sine i kamp om hunnene.

Utbredelse

Denne arten er utbredt i Thailand.
Havnedagene i Haugesund

Havnedagene ble første gang arrangert i 1990 og har vært en årviss mønstring av tradisjoner knyttet til Haugesunds maritime kystkultur. Havnedagene samler jakter, jekter, sildeseilere, kuttere, skøyter, passasjerbåter, agentbåter, fanteskøyter og fritidsbåter i Haugesund havn. 
Langs kaiene deltar flere utstillere, så som håndverkere og motorentusiaster.
Martti Nõmme

Karriere

Nõmme debuterte i verdenscupen i skihopping den 7. desember 2014 på Lillehammer under 2014/15-sesongen.
Han ble tatt ut i den estiske troppen til Ski-VM 2013 i Liberec, der Nõmme endte nest sist på en 49.-plass i storbakkerennet. Nõmme forbedret seg én plass under Ski-VM 2015 i Falun med en 48.-plass i storbakkerennet.
Under Ski-VM 2017 i Lahtis klarte ikke Nõmme å kvalifisere seg til normalbakkerennet med sin 45.-plass, men i kvalifiseringen til storbakkerennet endte han på 35.-plass og kvalifiserte seg dermed til storbakkerennet.
Prix Anne-Hébert

Prix Anne-Hébert er en canadisk litteraturpris som blir delt ut årlig til det beste skjønnlitterære verk på fransk skrevet av en forfatter fra Quebec. Prisen ble opprettet i 2000 for å ære forfatteren Anne Hébert etter hennes død.
Prisen er på $ 7 500. Den er sponset av Centre culturel canadien à Paris og Société Radio-Canada.
Andorras flagg

Andorras flagg ble innført i 1866. Det erstattet et tidligere tofarget flagg i rødt og gult. Det nåværende flagget blir av en del attribuert til Napoleon III av Frankrike. 
Flagget består av en vertikalt delt trikolor med blått felt mot stangen, gult i midten og rødt ytterst, med riksvåpenet i sentrum.
Det beror på tilfeldigheter at Andorras flagg er mer eller mindre identisk flaggene til Moldova, Romania og Tsjad.
Sentinel Range

Sentinel Range er en stor fjellkjede som ligger nord for Minnesota-breen og danner den nordlige halvdelen av Ellsworth Mountains i Antarktis. Fjellkjeden ligger  NNW-SSE for om lag 185 km og er 24 til 48 km bredt. Mange fjelltoppene  er over 4 000 meter og Vinson Massif 4 892 m i den sørlige del av området og er det høyeste punktet på det Antarktiske kontinent.
Sentinel Range består av en hovedrygg (med Vinson Massif i den sørlige delen) og en rekke forskjellige topper, fjellkjeder og fjell på østsiden, inkludert (sør til nord) Petvar Hights, Doyran Hightd, Veregava Ridge, Flower  Hills, Sullivan Hills, Barnes Ridge, Maglenik Hights, Probuda Ridge, Bangey Hights, Sostra Hights og Gromshin Hights. Deter skilt fra Bastien Range til sørvest av Nimitz-breen, og fra Heritage Range sør av den lavere Minnesota-breen.
Fjellkjeden ble første gang observert og fotografert fra luften 23. november 1935, av Lincoln Ellsworth som i navnga den og anerkjente dens fremtredende posisjon som et landemerke i den ellers lite særpregede isen. Fjellkjeden ble første gang besøkt og delvis undersøkt i januar 1958 av Marie Byrd Land Traverse ekspedisjonen ledet av Charles R. Bentley. Hele området ble kartlagt etter flyfoto tatt av den amerikanske marinen, 1958-61.
Anne Karin Brokhaug

Oppvekst og utdanning

Brokhaug var født Dahlmo 5. september 1945 og vokste opp i Ørnes. Hun var i oppveksten med i speiderbevegelsen og ble speiderleder. Hun kom til Trondheim i 1965. Hun ble ferdig utdannet sykepleier fra Røde Kors i Trondheim i 1968. I 1992-1994 tok hun studier i helse- og sosialarbeid ved TØH.

Yrkeskarriere

Etter sykepleierutdannelsen arbeidet hun ved Trøndelag psykiatriske sykehus og deretter som vanlig sykepleier på Regionsykehuset i Trondheim. Fra 1973 til 1976 hadde hun permisjon på grunn av tillitsverv og fra 1976 til 1983 var hun hygienesykepleier ved RiT når hun igjen hadde permisjon som tillitsvalgt. Fra 1992 til 1994 var hun tilbake ved RiT. Fra 1994 til 1996 var hun klinikkoversykepleier på kvinne/barn klinikken ved RiT.
Brokhaug ble i 1996 utnevnt til direktør for Orkdal Sanitetsforening Sykehus som i 1998 hadde over 400 ansatte. Hun var direktør ved OSS til hun ble syk i av kreft i 1999.

Tillitsverv og engasjement

I 1972 ble hun den første hovedtillitsvalgte i Norsk Sykepleierforbund på heltid og var det til 1976. Hun var fylkesleder for Sør-Trøndelag avdeling av Norsk Sykepleierforbund fra 1979 til 1981. I 1979 ble hun valgt inn i forbundsstyret i NSF. Fra 1981 til 1987 var hun nestleder i Norsk Sykepleierforbund og i 1987 ble hun valgt til leder for Norsk Sykepleierforbund.  Hun var forbundsleder frem til 1992. Hun hadde da vært ukependler til Oslo i 9 år. Fra 1989 var hun styremedlem i Akademikernes Fellesorganisasjon.
Brokhaug var en av initiativtagerne til og leder for stiftelsen Kvinner Viser Vei fra den ble stiftet i 1992 til 1998. Hun ble også medlem av Rotary som var regnet som en mannsbastion og var en herreklubb i 84 år.

Familie

Brokhaug giftet seg med Ivar Brokhaug i 1968 og de fikk en sønn. De skilte seg i 1985 og giftet seg på nytt i 1992.
Sebastian Bach

Bakgrunn og privatliv

Han vokste opp i Peterborough i Ontario og gikk på Lakefield College School. Han er av norsk, fransk/kanadisk og indiansk avstamming. Han bor i New Jersey sammen med kona Maria Bierk og sine tre barn, to sønner og en datter. Sønnen Paris har spilt trommer i bandet Severed Hand, og spiller i The Infinite Staircase.

Musikkarriere

Som 13-åring ble han med i bandet Kid Wikkid. I perioden 1986-1988 var han med som vokalist i bandet Madam X. Bach ble invitert som medlem i heavy metal-bandet Skid Row i 1987 som 18-åring, etter at gitarist Dave Sabo hadde hørt han synge i et bryllup. Han ble senere sparket i 1996. Samme år startet han bandet The Last Hard Men, som ga ut ett musikkalbum, kun i 1000 eksemplarer. Han startet så sitt eget soloprosjekt under navnet «Sebastian Bach». I 2000 begynte han på Broadway, og var med i «Jekyll & Hyde». I 2002 ble han programleder for programmet Forever Wild på VH1. Samme år fikk han hovedrollen i rockeoperaen  Jesus Christ Superstar. Han ble sparket året etter grunnet sin oppførsel.

TV

Fra 2004 til 2007 hadde han en rolle i TV-serien Gilmore Girls, som «Gil», gitarist i bandet Hep Alien. I 2006 var han med i realityserien SuperGroup på VH1, sammen med Ted Nugent, Evan Seinfeld, Jason Bonham og Scott Ian, hvor de startet bandet Damnocracy. I løpet av serien får en se at Bach slet med store alkohol- og samarbeidsproblemer med de andre deltakerne.
Voergaard slott

Kunstsamlingen

Kunstsamlingen omfatter verker av Goya, Rubens, Rafael, El Greco, Watteau og Frans Hals samt møbler fra Ludvig XIV, Ludvig XVI og Marie-Antoinettes personlige innbo, møbler og f.eks. glasservise med Napoleons monogram inngravert. Blant de kostbare møblene kan nevnes to skjenker fra Ludvig XIVs tid. Det finnes en tilsvarende på Versailles og en i Louvre.
Natten til den 8. mars 2008 ble kunstsamlingen utsatt for et tyveri. To av slottets hovedverker ble stjålet. Dette var de to maleriene «Portrett av Maria av Medici» av Rubens og «Den gale» av maleren Goya.
Hans-Dietrich Genscher

Bakgrunn

Etter å ha avsluttet skolegangen tjenestegjorde han i Luftwaffe fra 1943, senere i riksarbeidstjenesten og endelig Wehrmacht. Han var i 1945 registrert innmeldt i  NSDAP, men ifølge hans eget utsagn var innmeldingen foretatt uten hans egen medvirkning. Etter krigen satt han en periode i de alliertes fangenskap. Han studerte så jus i Halle ved Saale og Leipzig, hvor han tok den første juridiske statseksamen i 1949. I 1952 flyktet han til Vest-Tyskland og gjorde ferdig studiet i Hamburg, hvor han tok den andre juridiske statseksamen i 1954. Deretter virket han som advokat i Bremen. Samtidig ble han medlem av FDP.

Politiker

Fra 1956 var han vitenskapelig assistent, og mellom 1959 og 1965 forretningsfører for FDPs fraksjon i parlamentet. I 1965 ble han selv innvalgt i Forbundsdagen, og satt der til 1998.
Han ble utnevnt til innenriksminister i Willy Brandts regjering i 1969, og i 1974 ble han utenriksminister og visekansler. Disse posisjonene beholdt han med et kort avbrudd i 1982 frem til 1992, noe som gjorde ham til en av de lengstsittende utenriksministre i verden. Genscher var også formann for FDP fra 1974 til 1985.
Genscher la under i tid som utenriksminister stor vekt på avspenningspolitikken mellom øst og vest, og han kom til å påvirke utviklingen av Øst-Tysklands Wende, den politiske kursendringen i vesttysk retning. I den resterende tiden på posten som utenriksminister var Tysklands gjenforening den store suksesshistorien. Han var Vest-Tysklands representant ved forhandlingene om To pluss fire-avtalen. Han forlot i 1992 etter eget ønske posten som utenriksminister. Han var da en av Tysklands mest populære politikere.
Etter at han hadde trukket seg fra alle politiske posisjoner i 1998 var han virksom som advokat, i internasjonale organisasjoner, og grunnla sitt eget konsulentselskap.
Mies van der Rohe-huset

Mies van der Rohe-huset (tysk: Mies van der Rohe Haus, Haus Lemke eller Landhaus Lemke) er et tidligere bolighus, nå galleri i Alt-Hohenschönhausen i Berlin. Det er det siste gjenværende bolighus tegnet av Ludwig Mies van der Rohe i Tyskland, før han reiste til USA. Huset er oppført i Bauhaus-stil i begynnelsen av 1930-årene og ble fullført i 1933. Byggherrer var ekteparet Lemke som imidlertid kun bodde i huset noen få år.
Bygningen er L-formet og med flatt tak. Ytterveggene er forblendet med teglstein. Interiøret er også fra Mies van der Rohes atelier og tegnet av hans livsledsager gjennom mange år, Lilly Reich.
Palliduphantes antroniensis

Utseende

Palliduphantes antroniensis er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Langøytangen fyr

Langøytangen fyr ligger helt sør på Langøya utenfor Langesund i Bamble kommune i Telemark.
Fyret ble opprettet i 1839 og den nåværende fyrvokterboligen er fra 1939. Det ble satt opp en tågeklokke i 1887, tåkehorn i 1913, tyfon i 1953. I 1990 ble fyret automatisert. Der er i dag selvbetjent turisthytte i bygningene.
Easy Come, Easy Go

Easy Come, Easy Go er et musikk-EP med Elvis Presley, utgitt i mars 1967. Utgivelsen ble innspilt i september i 1966 og ble som mye av filmmusikken hans produsert av Joseph Lilley. Utgivelsen representerer en bunn i Presleys karriere. Med et salg på under 30.000 eksemplarer var den langt unna topplistene. Filmen ble den siste Presley gjorde for Paramount, og dette ble den siste EP-en han ga ut i sin levetid.
Ceratinella wideri

Utseende

Ceratinella wideri er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Darling West

Darling West er en norsk trio som spiller folk-musikk med elementer av bluegrass, oldtime, visesang og rock.
I 2014 ga de ut sitt debutalbum Winter Passing på Grand Slam Happy Time Records. Albumet ble nominert til Spellemannprisen 2014 i klassen country. Bandet vant Spellemannprisen 2016 i klassen country for sitt andre album Vinyl and a Heartache.
Trioen startet opp i 2011 og består av Mari Kreken, Tor Egil Kreken og Kjetil Steensnæs.
Vinza

Vinza er en etnisk og språklig gruppe basert i nordvestre Tanzania. I 1987 var vinza-befolkningen beregnet til 10 000
Christian Fürst

Karriere

Han var utdannet ved Kristiania Tekniske Skole og tok eksamen ved Technische Universität Berlin i 1882. Han var assistent for Johannes Otzen frem til 1885. Etter et opphold i Kristiania returnerte Fürst til Berlin og studerte videre ved Königliche Akademie der Künste fra 1889 til 1891. Han var også assistent for Paul Wallot frem til 1892, da han vendte hjem til Norge. Han åpnet eget arkitektkontor i Kristiania i 1896, og hans bror ble partner i 1902.
Blant hans mest kjente arbeider er  Trefoldighetskirken i Arendal, Sagene kirke og Tostrupgården i Oslo, det siste i samarbeid med Waldemar Hansteen og Torolf Prytz. Han deltok også i arbeidet med å gjenoppbygge Ålesund etter brannen i 1904.

Priser og utmerkelser

Fürst mottok Sundts premie for Thomas Heftyes gate 21 i 1910.
Johansen (album)

Johansen er et musikkalbum med Jan Johansen, utgitt i 1995. Dette er hans første plate som soloartist.
Wimbledon-turneringen 1981

Wimbledon-turneringen 1981
Slepevei

En slepevei er en vei eller et jernbanespor som går langs bredden til en elv, kanal eller en annen vannvei. Meningen er at et kjøretøy på land, et trekkdyr eller en arbeidsgjeng sleper en båt, ofte en lekter. Denne transportmetoden var vanlig der seiling ikke var mulig på grunn av sterk strøm, tunneler og bruer, eller ugunstige vindforhold.
Etter den industrielle revolusjonen ble sleping på denne måten foreldet når båtene ble motoriserte og jernbanetransport erstattet den trege slepemetoden. Siden den gang har mange av disse slepeveiene blitt utviklet til gang- og sykkelveier eller bilveier. Mange av disse blir fremdeles kalt slepeveier selv om de ikke har blitt brukt til dette formålet på lang tid.
Gamle ferdselsårer i Norge kalles også sleper. Se f.eks. Nordmannsslepa.