National Security Agency

Historie

Signaletterretning startet under første verdenskrig, da hæren i 1918 startet Cipher Bureau innenfor Military Intelligence Division, som også inkluderte marinens signaletterretning. Herberg O. Yardley ledet dette kontoret til 1929, da Signal Intelligence Service ble videreført med mindre ressurser i U.S. Army, anført av William F. Friedman. I mellomkrigstiden ble noe av de store miljøene som var bygget opp under verdenskrigen oppløst, og U.S. Navy drev sine etterretningstjenester videre alene. 
Allerede før andre verdenskrig utviklet begge våpengrenenes etterretningstjenester radiojamming, radio-retningsbestemmelse og regnekapasitet som ble brukt overfor japansk diplomati  før krigen. Under andre verdenskrig ble det bevilget store ressurser til militær radioetterretning (Comint). Man lyktes i å knekke japanernes signalkoder og ble kjent med angrepsplanene for Midway Island. Utover krigen ble det en samordning av forsvarsgrenenes ressurser gjennom Army–Navy Communications Intelligence Board (ANCIB), og i 1945 gikk utenriksdepartementet (Department of State) med i samarbeidet STANCIB. Året ble også FBI endel av dette samarbeidet, og United States Communications Intelligence Board (USCIB) ble opprettet.

Etterkrigstiden

Gjennombruddet for en enhetlig og sentralstyrt etterretningstjeneste i USA kom med loven National Security Act i 1947, som førte til opprettelsen av både CIA og NSC – forløperen til dagens signaletterretning. Bare luftforsvaret U.S. Air Force hadde fortsatt sitt eget radio-/kryptologiske etterretningsvesen. Da forsvarsminister Louis A. Johnson i 1949 samlet alle forsvarsgreners etterretning, fikk det nye organet Armed Forces Security Agency (AFSA) ansvar for både sikkerheten til forsvarets kommunikasjoner (Comsec), og den elektroniske kommunikasjonsetterretningen (Comint). Admiral Earl E. Stone var leder for signaletterretningen i de første etterkrigsårene, og store sivile ressurser i form av personell og forskning ble tilført AFSA.
Utfordringen med å forene forsvarsgrenenes interesser ble derimot snart akutt, og da general Ralph J. Canine overtok ledelsen av AFSA i 1951, ble det igangsatt studier for total reform av signaletterretningen. Det viste seg at det tekniske nivået på etterretningen under Koreakrigen var for svakt, man stod knapt nok på et kvalitetsnivå tilsvarende det man hadde nådd under andre verdenskrig. Konfliktene med forsvarsgrenene, CIA og Utenriksdepartementet ble større. Løsningen i 1952 ble å legge tjenesten direkte under forsvarsministeren, og balansere forsvarsgrenenes makt over fellestjenesten med økt sivil styring og kontroll. Navnet National Security Agency ble herved tatt i bruk, og i 1957 fikk NSA sitt første integrerte hovedkvarter i Fort George S. Meade i Maryland.
På 1950- og 1960-tallet ble datamaskiner i økende grad utviklet og tatt i bruk i arbeidet med signaletterretning, kryptering, kryptologi og kodeanalyse. Med den digitale revolusjonen ble en stadig viktigere oppgave fra 1980-årene kommunikasjonsforsvar (Comsec), bestående i å forsvare og hindre etterretning mot den økende mengden informasjon som amerikanske forsvarsstyrker og statlige etater sender elektronisk. Et NSA-hovedkvarter for Europa ble samtidig bygget opp i Frankfurt am Main i Vest-Tyskland. I Maryland har NSA bygget opp et betydelig forskningsmiljø.