google/wiki40b huggingface dataset:
Riksarkivar

Bakgrunn

Riksarkivar er den faglige og administrative lederen av såvel Riksarkivet som Arkivverket i Norge. I tillegg har riksarkivaren direkte ansvar i henhold til lovverk og forskrifter.
Embetet ble opprettet i 1840, og Henrik Wergeland fikk stillingen som Norges første riksarkivar. Den gang fungerte stillingen bare som leder av Riksarkivet.
I 1904 ble stillingen utvidet til også å bli leder for Statsarkivene (Arkivverket). Inga Bolstad tiltrådte som Norges første kvinnelige riksarkivar 1. oktober 2014.
Morgon og kveld

Morgon og kveld er en roman av den norske forfatteren Jon Fosse, utgitt i 2000.
Som med de fleste av Fosses tekster er det lite ytre handling. Hovedpersonen Johannes følges i to faser av livet. I den første delen ser vi fødselen, fra farens synsvinkel. Den største delen av boka utspiller seg imidlertid etter Johannes' død. Den lavmælte dialogen med vennen Peter, og de to mennenes indre monologer, fyller mye av teksten. I løpet av dagen ledsager Peter vennen til plasser og hendelser som har spilt en rolle i Johannes' liv, som en oppsummerende revy over livet, og som en forberedelse til døden. Begge de to mennene er fiskere, og romanen foregår i en ubestemt tid som både kan være nær utgivelsesåret, og muligens kan ligge 30-40 år bakover i tiden. Romanen er skrevet i rytmiske intervaller, hvor tegnsetting som komma, punktum og spørretegn, er med på å underbygge og forsterke mening.
Romanen interesse for et såvidt religiøst tema som livet etter døden understrekes av personnavnene: Peter, Johannes, Jakob, Anna og Marta. Personene tar ikke parti for noe bestemt livssyn, men mener at deres gudsbilde er annerledes enn «dei gudelege» sitt. Dag og Tids anmelder Ole Karlsen peker på at boka er «ei slags dødebok om Johannes si dødsreise»
Morgon og kveld ble nominert til Nordisk råds litteraturpris og Kritikerprisen da den utkom, Fosse mottok også Melsom-prisen for boka; den har blitt karakterisert som «et av høydepunktene i Jon Fosses forfatterskap» og i en Dagbladet-serie sommeren 2006 ble den kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.
Kirsten de Laender

Karriere

Hun deltok i sitt første internasjonale mesterskap da hun deltok i EM i boccia 2009, der hun kom på 21.-plass. Året etter kom hun på 24.-plass i VM i boccia. I 2011 kom hun på 3.-plass i Europa Cup som ble arrangert på Hamar, der hun slo Thomas Jacob i bronsefinalen, og hun kom på 6.-plass i World Cup 2011. Ved utgangen av 2011 var hun rangert som nummer 5 i verden i klassen BC3. 
Hun deltok i Paralympiske sommerleker 2012 i London. I parkonkurransen i klassen BC3 fikk Belgia bronsemedalje, der hun  spilte sammen Pieter Cilissen og Pieter Verlinden. Belgia slo her Sør-Korea 4-3 i bronsefinalen, etter å ha tapt 0-7 for Hellas i semifinalen. Individuelt kom hun på 6.-plass, etter at hun tapte kvartfinalen 1-4 for José Macedo, og hun tapte for Grigorios Polychronidis i kampen om 5.-plassen i plasseringsspillet.
Liten stjertspinner

Utseende

En nokså liten (vingespenn 23 – 28 mm), brungrå spinner. Forvingens spiss er ikke markert mørkere enn resten av vingen. Antennene er markert fjærformede hos hannen, smalt fjærformede hos hunnen. Brystet har en mer eller mindre timeglass-formet, brunrød lengdeflekk. Bakkroppen har bakerst en dusk av lange hår som hos hannen er to-delt. Denne holdes opp mellom de sammenlagde vingene når sommerfuglen hviler. Forvingen er avrundet trekantet, ganske mørkt gråbrun. Den har tre mer eller mindre tydelige, lyse tverrstriper.Nær vingespissen er det er diffus, brunrød flekk men denne når ikke helt ut til spissen. Bakvingen er ensfarget gråbrun.
Larven er grå med en gråhvit ryggstripe og noen gule flekker på ryygsiden. Spredt over hele kroppen er dusker av lange, grå hår. Hodet er svart med ganske lange hår.

Levevis

Liten stjertspinner finnes i hager, parker og åpne skogsområder. Larvene lever på arter i pilefamilien (Salicaceae), mest på osp men også på selje og ulike vierarter. Denne arten er lite kravfull. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai- september, i Sør-Skandinavia i to generasjoner, lenger nord bare i en årlig generasjon som flyr rundt midtsommer. Hannene kommer gjern til lys, hunnene ikke så ofte. Etter parringen klegegr hunnen 150 – 200 egg på vertsplantenes blader, enkeltvis eller i små grupper. Larvene lever enkeltvis eller noen få sammen, mellom toppskudd som de nøster sammen med silke. De forlater gjerne silkehuset for å spise.

Utbredelse

Liten stjertspinner finnes i det meste av Europa, videre østover gjennom Russland til Stillehavet i Øst-Sibir og det nordlige Kina. I Norge er den den videst utbredte av Clostera-artene, og finnes nord til det sørlige Nordland.
Kotapanjang-demningen

Kotapanjang-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Riau på øya Sumatra, Indonesia. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 114 MW, ble påbegynt i 1990 og stod ferdig utbygd i 1998.
Wand'rin' Star

«Wand'rin' Star» er en amerikansk sang med melodi av Frederick Loewe og tekst av Alan Jay Lerner. Den ble opprinnelig skrevet til scenemusikalen Paint Your Wagon i 1951, hvor den ble fremført av rollefiguren Ben Rumson. I den originale Broadway-oppsetningen ble Rumson spilt av James Barton.
Da filmatiseringen av musikalen ble gjort i 1969 tok Lee Marvin rollen som  Ben Rumson. Selv om han ikke var naturlig sanger, sang Marvin ikke desto mindre alle sine sanger selv i filmen og avviste ideen om å mime til en profesjonell sangers stemme.
Sangen ble spilt under Joe Strummers begravelse.
En sound-alike coverversjon fantes på albumet Top of the Pops, Vol. 10 fra 1970, hvor én av anmelderne brukte uttrykket «strupehodebetent kvekk» («laryngitic croak») for å beskrive han følte om denne versjonen.

Listeplasseringer

Selv om filmen ble en box office-flopp ble soundtracket en suksess. Orkestrert og arrangert av Nelson Riddle ble Marvins versjon en usannsynlig nummer én-sang i Storbritannia og holdt berømt nok The Beatles på en andreplass med «Let It Be». Sangen kom inn på den britiske singlelisten 21. februar 1970 og lå der i 21 uker.
Marvin utga aldri en oppfølgersingle, så den regnes som en one-hit wonder.
Radioskole

Radioskole var en yrkesskole eller videregående skole som primært utdannet telegrafister, men som også kunne ha øvrige kurstilbud.

Telegrafiutdanningens historie

Telegrafistutdanningen ved norske sjømannsskoler tok til i 1910-årene. I  henhold til den internasjonale konvensjon av 1929 om sikring av menneskeliv til sjøs ble radioundervisningen i 1931 øket fra åtte til ni måneders varighet. I 1950 ble kursene igjen utvidet, til 10 måneder. 
Svært mange kvinner søkte radioskolene, og i 1952 kom en bestemmelse som begrenset deres adgang. Heretter kunne kvinner bare utgjøre 10 % av radioskolenes elever så lenge det var tilstrekkelig antall mannlige søkere.
Radioskolene i Norge var fram til begynnelsen av 1960-årene underlagt Handels- og skipsfartsdepartementet, deretter Kirke- og undervisningsdepartementet. Det pedagogiske innholdet ble styrt av Telegrafstyret også etter dette. 
I 1980-årene var den sivile telegrafiutdanningen en studieretning i fiskeri- og sjøfartsfag. Mobiltelefoner og satellittkommunikasjon var nå blitt så utbredt at det ikke lenger var behov for utdanning av telegrafister i Norge. Den sivile utdanningen i Norge opphørte omkring 1989. Få år etter opphørte kravet om å ha telegrafister ombord på norske handelsfartøy.

Fag

Undervisningen bestod i bl.a. følgende fag: sending og mottak av telegrafi, radioteknikk, radioreglement og taksering, radioekspedisjon, apparatbehandling, komponentlære, maritim engelsk, matematikk, kjemi, fysikk, maskinskrivning, geografi, hyreregnskap  og samfunnskunnskap. I tillegg skulle man ha kjennskap til navigasjon og meteorologi.
Siden undervisningen spredte seg over så mange fagfelt kunne personer med telegrafistutdanning påta seg ulike arbeidsoppgaver. Et utbredt maritimt fyndord er «Telegrafisten er som poteten, han kan brukes til alt.»
Folklore Fellows' Communications

Folklore Fellows’ Communications er en monografiserie (ISSN 0014-5815) som er blitt utgitt siden 1910 av Folklore Fellows og Academia Scientiarum Fennica (Finnish Academy of Science and Letter). Redaktør for skriftserien er Anna-Leena Siikala.
Monografiseriens tema er primært folkloristiske referanseverker (motivindekser, typeregistre, etc) over immaterielle kulturtradisjoner, spesielt folkediktning, trossystemer, myter og ritualer, samt metodologi, vitenskapsteori og faghistorie. Utgivelsene grenser også emnemessig inn på komparativ religionsvitenskap, kulturantropologi og etnologi.
Like til de siste decennier har utgivelsene vært preget av den finske, historisk-geografiske skole, som en siste bastion for arbeider gjort i tilslutning til denne metoden., med utgivelser av typekataloger og motivindekser over all verdens folkediktning. De senere års titler røper imidlertid en viss nyorientering i retning av å slippe andre tilnærmingsmåter til i serien.
Glenn Holgersson

Karriere

Holgersson spilte primært som venstreback eller midtstopper. På seniornivå har Holgersson spilt for IFK Malmö, Malmö FF og Örebro SK. Holgersson gikk til FC Rosengård, som spilte i Superettan, i forkant av 2010-sesongen.
Pir II

Pir II er et arkitektur-, landskapsarkitektur- og interiørarkitekturfirma med kontor i Trondheim og Oslo. Firmaet har blant annet tegnet Rockheim og  NINA-huset i Trondheim og Meteorologisk institutt i Oslo.
I 2013 fikk Pir II pris for beste utnyttelse av tre i arkitekturen av World Architect News for NINA-huset .
Artrose

Artrose, også kalt degenerativ leddgikt, er den vanligste revmatiske sykdommen, og forekommer oftest i hofter, knær og fingre. Sykdommen består i at brusken på leddflatene blir tynnere, og gjerne ujevn på overflaten, på grunn av slitasje / belastning og sjeldnere av annen sykdom. Leddbrusken kan bli nedslitt slik at bein gnisser mot bein, og leddene blir stive og smertefulle, noe som gjør det vondt og vanskelig å bevege seg. Alle mennesker får med årene skader på leddbrusken. 
Personer som har hatt langvarige belastninger eller skader på ledd eller leddbånd, er spesielt utsatt for å få artrose. Leddbåndskader kan gi artrose ved at leddet blir ustabilt og leddflatene kommer ut av sin naturlige stilling, dermed slites brusken mer enn normalt. Risikoen for artrose forårsaket av leddbåndskade kan minskes ved kirurgiske inngrep, som f.eks. Brunelliprosedyren.
Plagene kan også oppstå uten noen form for skade eller belastning i leddet, men har også sammenheng med økende alder, overvekt og mangel på mosjon. Ved slitasjegikt hos overvektige vil en moderat vektreduksjon etter en tid kunne gi betydelig bedring.
Artrose betegnes som en sykdom når leddforandringene begrenser muligheten til å utføre daglige gjøremål og aktiviteter.
Artrose kan sees på røntgenbilder ved at avstanden mellom beinstrukturen i to bein med felles ledd blir mindre. Brusken sees nesten ikke på røntgen, men det skal være et passelig mellomrom mellom bein i friske ledd. 
Antallet personer som får artrose øker over hele verden. Vi vet at minst 10 % av befolkningen mellom 25 og 75 år har symptomer på sykdommen.  
Norsk Revmatikerforbund er interesseorganisasjonen for alle med revmatisme.

Protese

En protese er en kunstig kroppsdel som erstatter en manglende kroppsdel.

Stamcellebehandling

Ved å injisere stamceller i det syke leddet dempes betennelsesprosessene. Smerten og hevelsen kan bli betydelig mindre og hos noen pasienter blir den helt fraværende. På den måten skapes gunstige legeforhold slik at skaden har bedre forutsetninger for regenerasjon. Internasjonale kliniske studier har vist at stamcellebehandling har evne til å reversere slitasje og føre til regenerasjon av brusk i slitte ledd. 
Når stamceller er tilstedet i et miljø hvor en skade må repareres skiller de ut ulike hjelpestoffer som tiltrekker flere stamceller og andre celler til området. Denne såkalte parakrineffekten bidrar til at miljøet er optimalt for reparasjon av skade og regenerasjon av vev.

Fysioterapi

Alle med artrose anbefales å få mer informasjon om tilstanden. Dette er viktig for å lære hvordan man skal forholde seg til symptomene og hva man selv kan gjøre. Det er også viktig å drive med fysisk aktivitet på en jevn basis. Og er man overvektig kan det være lurt å redusere vekten. Dette er spesielt relevant for de med artrose i vektbærende ledd som kne og hofte. Smertestillende og betennelsesdempende medikamenter kan hjelpe i perioder, men er ikke en form for behandling i seg selv. Mange kan ha god nytte av å få veiledning av en fysioterapeut. Her vil du få individuelt tilpassede treningsøvelser og råd om andre relevante tiltak.
Palacio de La Moneda

Historie

La Moneda, opprinnelig en myntfabrikk (moneda betyr mynt), ble tegnet av den italienske arkitekten Joaquín Toesca i kolonitiden. Byggingen tok til i 1784 og palasset ble åpnet i 1805, selv om det ennå ikke var ferdigstilt. Produksjonen av mynter foregikk her fra 1814 til 1929.
I juni 1845, under Manuel Bulnes' styre, ble La Moneda gjort om til tilholdssted for presidenten og regjeringen. I 1930 ble et offentlig torg, kalt Plaza de la Constitución («Grunnlovstorget»), bygget foran palasset. Etter Gabriel González Videlas presidentskap var ikke lenger La Moneda bosted for presidenten.
Under militærkuppet den 11. september 1973 ble palasset delvis ødelagt på grunn av luftangrep. President Salvador Allende tok angivelig sitt eget liv i palasset da det ble angrepet av armerte styrker. Gjenoppbyggings- og restaureringsprosjekter ble etter dette satt igang og fullført 11. mars 1981. Noen kulehull ble spart som bevis på kuppet og kan ses den dag i dag. Et underjordisk kontorkompleks (den såkalte «bunkeren») ble bygget under torget foran palasset under gjenoppbyggingsperioden.
Under Ricardo Lagos' styre ble palassets indre gård åpnet for offentligheten noen timer om dagen. Lagos gjenåpnet også Morandé 80, en port brukt av chilenske presidenter som inngang til palasset siden de tidlige 1900-tallet. Den ble tatt bort under restaureringen av palasset da den ikke hadde vært en del av de opprinnelige planene, men ble senere rekonstruert på grunn av den tunge symbolismen som er knyttet til den. Porten ble brukt av chilenske presidenter som inngang istedenfor hovedporten. Det var også gjennom denne porten at liket av president Allende ble båret ut etter kuppet i 1973.
I april 2006 ble et nytt torg kalt Plaza de la Ciudadanía («Borgertorget») åpnet. Torget erstattet en parkeringsplass og var opprinnelig ment å skulle forene palasset med Bulnestorget, noe som ville tvunget Alameda-avenyen til å gå under bakken, men disse planene ble forkastet. Fordi torget er delt i to av avenyen kalles den sørlige delen Plaza de La Cultura («Kulturtorget»).

Arkitektur

Palacio de La Moneda er bygget i neoklassisk stil.
Thistedgården

Thistedgården (Fossveien 1, Hønefoss) er en bolig- og forretningsgård oppført i teglstein over tre etasjer (opprinnelig) i årene 1898–1900. Eier var Hagbart Thisted, og arkitekt var Heinrich Karsten. Gården ble ombygget i 1927 og fikk i 1966 påbygget en toppetasje, slik at den nå framstår med fire etasjer.
Bygningen ligger ved Søndre torv og i Fossveien. Thisted bodde med sin familie i denne gården, og han hadde dessuten flere leieboere. Gården har tidligere også vært telegraf- og postkontor.
NOU 2004: 1, Pensjonskommisjonen

NOU 2004:1 «Modernisert folketrygd. Bærekraftig pensjon for framtida.» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra en kommisjon som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 30. mars 2001 og som avga sin innstilling til Finansdepartementet og Sosialdepartementet 13. januar 2004. Kommisjonen ble ledet av Sigbjørn Johnsen og ble referert til som «Pensjonskommisjonen».
Bulletin international du mouvement syndicaliste

Bulletin international du mouvement syndicaliste (norsk: Internasjonal bulletin for syndikalistbevegelsen) var et syndikalistisk tidsskrift. Det ble utgitt fra 1907 av Christiaan Cornelissen i Paris og fra 1913 av International Syndicalist Bureau i Amsterdam.
Den nederlandske syndikalisten Cornelissen fikk idéen om å opprette et syndikalistisk tidsskrift på den internasjonale anarkistkongressen i Amsterdam i 1907. Han gav ut tidsskriftet frem til 1913 nesten helt alene. I 1913 deltok Cornelissen på den første internasjonale syndikalistkongressen i London. Kongressen vedtok å opprette et internasjonalt korrespondansebyrå i Amsterdam. Cornelissen redigerte derefter tidsskriftet i byråets navn. De fleste av organisasjonene som var representert ved kongressen, blant dem Freie Vereinigung deutscher Gewerkschaften, Nationaal Arbeids-Secretariaat, Unione Sindacale Italiana og Confederación Nacional del Trabajo både abonnerte på og bidro til tidsskriftet. I juli 1914 ble det siste ordinære nummeret publisert. Nummeret fra januar 1915 erklærte tidsskriftet dødt som en eftervirkning av den første verdenskrig.
Arba

Utseende

En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, ganske langbeint, brun trebukk. Hannens antenner er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er trapesformet med en pigg på bakhjørnet, forkanten litt innsvinget. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre" og utydelige lengderibber.

Levevis

Larvene lever i død ved, utviklingstiden er flere år.

Utbredelse

Arten er utbredt i Etiopia og Somalia.
Myken

Myken er ei øygruppe og et fiskevær i Rødøy kommune i Nordland. Øygruppa ligger ytterst på kysten, ca. 32 km fra nærmeste fastland, og har 9 faste innbyggere (2016). Sommeren er høysesong for besøk av et stort antall feriegjester. Det drives helårs kolonialbutikk på Myken, og av lokale aktiviteter kan nevnes whiskydestilleri, snekkerfirma, to kafeer, flere overnattingsmuligheter, kursvirksomhet og værobservasjonsstasjon.
Myken består av ca. 40 små øyer, holmer og skjær. De største øyene er Sjurøya, Sandøya, Jutøya, Finnøya og Grytøya. Fiskeværet ligger på Sjurøya, mens Myken fyr (opprettet i 1917) ligger på Jutøya. Fyret leies ut til overnattingsgjester.
Myken har hurtigbåtforbindelse til Tonnes i Lurøy og Vågaholmen.
I samarbeid med Riksantikvaren har stiftelsen Gamle Myken restaurert noen av bygningene på Myken.
Brachyta interrogationis

Utseende

En middelsstor (9-19 mm) og bred trebukk. Dekkvingene, som er okergule, har en mer eller mindre spørsmålstegn-formet, svart tegning. Antennene er svarte og rundt halve kroppslengden. Hodet er fremstrakt, fasettøynene rundt utstående. Pronotum er svart, ganske sterkt hvelvet, med en knøl midt på hver sidekant og ganske lange, lyse hår. Dekkvingene er brede, med markerte skuldre, bak disse ganske tverrbrede før de rundes av i den bakre fjerdedelen. De er okergule med svarte tegninger som gjerne omfatter en bred flekk ved roten, en lengdeflekk på sidene i fremre halvdel, en stor, buet flekk som går ut til sidekanten bak og en rund flekk nær spissen- de to sistnevnte danner noe som kan ligne et spørsmålstegn. Beina er svarte og middels lange. Larven er opptil 2,5 centimeter lang og svært tettbygd. Hodet og thorax er tydelig hårete, og den har en kort tagg på det bakerste ryggleddet.

Levevis

I motsetning til de fleste andre trebukker utvikler larvene seg på urter. I Norden er den viktigste næringsplanten trolig skogstorkenebb (Geranium sylvaticum), der larven utvikler seg på røttene. Larveutviklingen tar ett eller to år. De voksne billene finnes i juni- juli, og kan lokalt være tallrike på blomster.

Utbredelse

Arten er utbredt i Nord- og Mellom-Europa og videre østover til Korea og Japan. I Norge finnes den i indre strøk på Østlandet, Trøndelag og Nord-Norge.
Kappleik

Kappleik er et annet ord for konkurranse og brukes i denne betydning i flere dialekter. Tevling er enda et ord med samme betydning.
Ordet kappleik er i tillegg en vanlig betegnelse på en musikalsk konkurranse innenfor norsk folkemusikk. Kappleikene fungerer som møteplass, vurderingsarena og utvekslingsarena for spelemenn, dansere og andre folkemusikere.
Den første organiserte kappleiken ble avholdt i Bø i 1888, og det var stort sett spelemenn fra Telemark som deltok. Vinner av kappleiken var Lars Fykerud. Fra da av har det knapt vært et år uten en eller flere kappleiker, bortsett fra kanskje under andre verdenskrig. Med tida kom Landskappleiken til å bli den største og mest sentrale av disse tevlingene, som ofte utvikler seg til rene stevner over mange dager. De fleste kappleikene avholdes årlig til faste tider. Det er stort sett de lokale spelemannslagene som står for arrangeringen av de lokale kappleikene, og et lag tildeles årlig arrangeringen av landskappleiken, som er et stort organisatorisk løft.

Bedømmelse

I hver klasse tilsettes det tre dommere, som arbeider ut fra bestemte kriterier, knyttet til de forskjellige kategoriene. På de mindre kappleikene slås ofte flere kategorier sammen i ett dommerpanel. På landskappleiken har alle så mye å holde styr på at det ikke kommer på tale å fordele dommerne på mer enn en kategori.
Dommerne arbeider utfra en maksimal poengsum, og trekker fra ettersom de mener at utøverne greier seg. Det samlede resultatet legges fram etter kappleiken, og vanligvis premieres en tredjedel av utøverne innenfor en og samme klasse.
Nigidius elongatus

Utseende

En nokså liten, smal, flat, blank, brunsvart hjortebille. Denne gruppen har ikke svært forstørrede kjever hos hannene, derimot har kjevene en oppoverrettet, krokformet lobe ("øre") ved roten. Hodet er avrundet trapesformet, bakhjørnene skarpe. Pannen er ganske flat, hodet er svært grovt og tett men grunt punktert med en tverrfure mellom fasettøynene. Pronotum er rundet, bredere enn langt, svært blankt og grovt punktert, med en smal midtfure, forkanten er litt nedsenket sammenlignet med resten av pronotum. Dekkvingene har tydelige, grove punktrekker med finere punkter mellom.

Utbredelse

Arten er utbredt i Myanmar og Thailand.
Neu-Venedig

Neu-Venedig (norsk: Ny-Venezia) er et bolig- og feriehusområde i ortsteilen Rahnsdorf i Berlins bydel Treptow-Köpenick. Området ligger ved Spree (Müggelspree) mellom Dämeritzsee og Müggelsee sør for Fürstenwalder Allee. Spree danner på stedet et lite delta som er drenert til å danne fem kanaler.
Dreneringen av kanalene ble igangsatt i 1926 som del av en større utbygging av området. I 1928 ble 378 tomter lagt ut for salg. Det dreier seg om tomter som er sterkt utsatt for flom.
Etter den andre verdenskrigen var området befolket av mennesker som hadde mistet sin bolig under bombingen av Berlin. Senere i DDR-tiden ble det idylliske området tilgjengelig for funksjonærer i SED som hadde en Datsche, et fortysket ord for det russiske datsja.
Den norske roklubben i Berlin (Norsk Roklub i Berlin e. V.) etablert i 1905 ligger Haselwinkel 9, og dermed i kort avstand fra Neu-Venedig.
Nord-Makedonia i Tyrkvisjonens sangkonkurranse

Bakgrunn og historikk

Nord-Makedonia har deltatt i Tyrkvisjonens sangkonkurranse siden starten i 2013, og har senere sendt en representant til alle konkurransene. Tyrkere utgjør om lag 4 prosent av landets befolkning, og bidragene blir fremført på tyrkisk.

2013–2018

I 2013 ble Ikay Yusuf valgt til å representere Nord-Makedonia med rockelåten «Düşlerde yaşamak», som ikke kvalifiserte seg til finalen. De to påfølgende årene deltok Kaan Mazhar med den Tarkan-inspirerte poplåten «Yolumu bulurum» og balladen «Böyle olmamalıydı», som også oppnådde landets beste plassering i finalen i 2015. Etter to år uten konkurranser, har det blitt offentliggjort at sangeren og gitaristen Süleyman Saidov skal representere landet i 2018.
Elim

Elim nevnes i Bibelen som et av leirstedene for israelittene under utferden fra Egypt.
Elim ligger på Sinaihalvøyas vestre side, trolig ved Wadi Gharandel et sted der det er en oase 100 km sørøst for Suez. I følge 4. Mosebok 33,9 var det ved Elim tolv kilder og sytti palmer, og der slo israelittene leir etter å ha vandret fra Mara cirka 25 kilometer lenger nord. Fra Elim fortsatte de til neste leir ved Sivsjøen der folket ble mettet med vaktler og manna (2. Mos 16,13). 
Mange kirker og kapeller, særlig innen pinsebevegelsen og vekkelsesbebegelsen generelt, bærer dette navn.