google/wiki40b huggingface dataset:
Dingiso

Utbredelse

Dingisoen lever i skogkledde områder i fjellkjeden Sudirman Range i provinsen Papua i Indonesia.

Beskrivelse

Dingisoen har et karakteristisk mønster med svart og hvit pels, den har hvit mage og svart hode og rygg. I motsetning til andre trekenguruer, tilbringer den lite tid i trærne.
Skorås søndre batteri

Skorås søndre batteri ligger på vestsiden av Glomma noe sør for Solbergfoss kraftverk i Spydeberg kommune. Batteriet ble anlagt i 1902 – 1903 som resultat av usikkerhetene som ledet frem til unionsoppløsningen i 1905. Det var bygget for fire 10,5 cm kanoner fra Posisjonsartilleriet, hver med seks manns betjening. Bemanningen ved batteriet kunne være 118 mann og ca. 104 hester.
Anlegget er kraftig bygget dels med overdekkede rom for mannskapene og ammunisjonsmagasin.
Batteriet skulle sammen med Skorås nordre batteri og Langenes batteri hindre en overgang over Glomma mellom Mørkfoss og Fossum med Onstadsund og jernbanebroen.
Anlegget er fredet og fortsatt i Forsvarets eie.
Kandahar internasjonale lufthavn

Byggingen (1956-1962)

Flyplassen ble bygget mellom 1954 og 1962 av amerikanske entreprenører til en kostnad på 15 millioner USD. Den har stor likhet med typiske amerikanske flyplasser på den tiden. Dens opprinnelige formål var tekniske mellomomlandinger og tanking en lang rekke stempelmotorfly mellom Midtøsten og Sørøst-Asia. Imidlertid, etter at jetflyene ankom, ble det ikke lenger behov for disse mellomlandinger og flyplassen ble lite brukt.
Siden flyplassen ble utformet som en militær base, er det sannsynlig at USA hadde til hensikt å bruke den i tilfelle det ville bli opptrapping av krigen mellom USA og den tidligere Sovjetunionen. Mens USA var opptatt av å bygge Kandahar internasjonale lufthavn, var Sovjet opptatt i nord, med å bygge ut Kabul internasjonale lufthavn.

Sovjetisk invasjon

Under den sovjetiske okkupasjonen av Afghanistan ble flyplassen brukt intensivt av det Sovjetiske flyvåpenet, både som et logistisk anlegg for å fly tropper og forsyninger, og som en base for luftangrep mot lokale mujahedinske grupper.
Kampene i Kandahar-området var spesielt intense. Imidlertid ble Kandahar flyplassen relativt uberørt og Terminalbygget var i stor grad intakt ved slutten av krigen. Rullebanen  fikk omfattende skader som senere ble reparert av De forente nasjoner på midten av 1990-tallet for å kunne ta imot  humanitære flyginger.

Taliban-tiden

Flyplassen ble på denne tiden for det meste brukt til militære og humanitære formål. Tok imot regelmessige flygninger i regi av FN og den Internasjonale Røde Kors-Komiteen til og fra Kabul, Jalalabad, Herat og Peshawar (Pakistan).
Ariana Afghan Airlines (det nasjonale flyselskapet i Afghanistan) benyttet den av og til for flyvninger fra Kandahar til Pakistan og noen få steder i Afghanistan (Herat, Kabul, Jalalabad).
Flyplassen kom i medias søkelys under det spennende drama som utspant seg  da pakistanske terrorister som tilhørte Harkat-ul-Mujahedinske, kapret og landet Indian Airlines Flight 814 på flyplassen i desember 1999. Indiske myndigheter i India krevde sikker frigivelse av pasasjeren mot å løslate tre påståtte pakistanske terrorister fengslet i India. 

I det 21. århundre

Under Operation Enduring Freedom i slutten av 2001 var  Kandaharflyplassen en av de første  baser som koalisjonen etablerte i Afghanistan.
Store kamper mellom Taliban og lokale anti-Taliban-styrker hadde blitt utkjempet på flyplassen bare noen dager tidligere, og da koalisjonens tropper ankom ble det funnet forlatte våpen, inkludert en BM-21 fortsatt lastet med raketter - spredt rundt terminalen. Australske og kanadiske spesialstyrker var blant de første koalisjonstropper til å flytte til Kandahar-flyplassen, og innen julaften hadde den amerikansk-ledede koalisjonen etablert seg med minst 1 000 tropper.
Marco van Basten

Landslagstrener

Van Basten tok over som landslagstrener for Nederland 20. juli 2004, og debuterte som trener med 2-0 seier mot Tsjekkia 8. september samme år. Per 12. oktober 2006 har han ledet det nederlandske landslaget 30 ganger, 20 seiere, 8 uavgjorte og 2 tap.
Saliana

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 40 millimeter), kraftige, brune smygere. Oversiden er brun med en del sølvfargede, halvt gjennomsiktige flekker. På undersiden er bakvingen oftest lys ved roten, forvingen kan også ha lyse tegninger.
Ellers utmerker disse artene seg ved å ha uvanlig lange sugesnabler, som er omtrent så lange som sommerfuglens vingespenn.

Levevis

Disse artene lever mest i primær regnskog, der de gjerne ses langs stier og lysninger. De besøker blomster, men blir oftere sett når de suger til seg mineraler fra fugleskitt. De kan lokkes til våte papirstykker som man legger ut på blader slik at de ligner fugleskitt.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Amerika, fra Mexico i nord til det sørlige Brasil i sør.
Busstasjon

En busstasjon, også omtalt som bussterminal eller rutebilstasjon, er et trafikalt knutepunkt for å tilby de reisende overgang mellom ulike bussruter og i blant andre former for kollektivtransport ved at de er samlokalisert med for eksempel en jernbanestasjon, hurtigbåtkai eller drosjesentral. Begrepet bussterminal brukes gjerne om større busstasjoner der mange linjer starter eller slutter (en terminus), sånn som Oslo bussterminal. Tidligere var rutebilstasjon det mest brukte begrepet, da rutebusser i stor grad ble omtalt som rutebiler. Busstasjoner blir enkelte plasser også omtalt som kollektivterminal, trafikkterminal eller skysstasjon.
Busstasjoner har som regel flere fasiliteter enn en vanlig bussholdeplass. Det mest vanlige er sammenhengende tak over et større venteområde, informasjonssytem med høyttaleropprop, toaletter og innendørs venterom. Man kan også mange steder finne oppbevaringsbokser, kiosk, billettsalg, og enkelte steder kan busstasjonen være samlokalisert med en restaurant, en vanlig matbutikk eller et helt kjøpesenter. Noen steder håndteres det også gods, alt fra mindre brev og pakker og opp til stykkgods i områder trafikkert av kombibusser eller lignende.
Neobaryssinus

Utseende

Middelsstore, tettbygde, brunlige trebukker, dekkvingene ofte med lyse tegninger. Antennene er lange, særlig hos hannene. Pronotum har rundede sider, kan ha en liten tann litt bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede til noe avsmalnende bakover med litt avrundede "skuldre".

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Fransk Guyana og Brasil.
Ænes bru

Ænes bru er en ribbeplatebru på fylkesvei 551 over Æneselva i Kvinnherad kommune i Hordaland. Den er 29 meter lang og åpnet i 1947.
Mengshol

Mengshol er et område i Ringsaker i Hedmark. Adkomst her er gjennom Gaupen eller Stavsjø. Området er mest kjent for å være fergested på Hedmarkssiden av det gamle fergesambandet mellom Gjøvik og Mengshol. Mjøsbrua fra Moelv og over på andre siden sto ferdig i 1985, og ferga på Mengshol avviklet driften kort tid etter (30. juli 1988). Fergebilletten kostet fem kroner da fergedriften begynte, deretter økte dette til ti, tjue, tretti og til slutt femti kroner frem til driftsstans.
Området har fremdeles skilt, veioppmerking og lyssignaler, og man blir møtt av en skiltportal idet man kommer inn på området med fem skilt – tre filer for personbiler og to for lastebiler. Det ligger ikke lenger noen ferge på Mengshol, da "Mjøsfergen III", som lenge lå i opplag ved det gamle fergeleiet, har blitt tauet til Gjøvik for å fungere som kafeteria ved det tidligere ferjeleiet der. Grunnen til at det fremdeles er intakt, er at fergeleiet ble regelrett forlatt, og området er delvis gjengrodd av vegetasjon. Dette området har også vært et populært område for hærværk blant ungdom. Det er idag boliger i det gamle ekspedisjonshuset.
Den første Olsenbanden-filmen fra 1969 hadde sine siste avsnitt filmet i Mengsholområdet, og filmen avslutter med en biljakt, hvor Sverre Wilberg blir jaget av Ivar Medaas. Wilberg kjører gjennom ferga og ut i vannet.
Maraton-NM på skøyter 1988

Kvinner senior

Ingen løpere påmeldt, avlyst Norgesmesterskap.
Izvestija

Izvestija er en russisk dagsavis. Avisen ble opprettet i St. Petersburg i 1917 for å være kommunistpartiets talerør. Avisens hardeste konkurrenter er ukrainske Delo og russiske Kommersant.
Avisen ble grunnlagt i 1917 som den sovjetrussiske regjerings offisielle organ. Opplaget var den gang 7 millioner. Etter perestrojkaen ble Izvestija privatisert og opplaget sank drastisk.
Izvestija var en mye brukt nyhetskilde for vestlige medier om forhold i Sovjetunionen, f.eks. NRK, i 1950- og 1960-årene.
Harstad Tidende

Historie

Avisen ble grunnlagt av dens første redaktør, Peter Oluf Klinge i 1887 under navnet Senjens Tidende, først med undertittelen Liberalt nyheds-, avertissements- og afholdsblad, fra året etter med undertittelen Frisindet, uafhængigt bondeblad. Sommeren 1888 skiftet avisen navn til Tromsø Amtstidende, i 1890 ble undertittelen endret til Uafhængigt rent Venstreblad og i 1900 endret avisen navnet til sitt nåværende navn, Harstad Tidende.

Nettutgave

ht.no er Harstad Tidenes nettavis. Digitalsjef er Øivind Arvola.
Potenslinje

Potenslinje er det geometriske sted for punkt som har samme potens med hensyn til to gitte sirkler. Denne rette linjen kan beregnes analytisk eller konstrueres geometrisk. Da potensen til et punkt er lik kvadratet av lengden til tangenten til sirkelen fra punktet, kan man også definere potenslinjen som det geometriske sted for punkter som har like lange tangenter til de to sirklene.
I figuren er  potensen til punktet P lik produktet PA ⋅ PB av linjestykkene fra P til de to felles skjæringspunktene A og B mellom sirklene. Dette produktet er opplagt like stort med hensyn på begge sirklene. Det betyr også at de to tangentstykkene PT₁ og  PT₂ vil være like lange.

Ikke-overlappende sirkler

Hvis sirklene ikke skjærer hverandre, kan potenslinjen bli funnet ved en tilsvarende konstruksjon. Man slår en ny sirkel som skjærer begge de gitte sirklene i punktene A,B,C og D. 
Trekker man nå  en sekant gjennom de to skjæringspunktene A og B samt en ny sekant gjennom C og D, vil disse to sekantene skjære hverandre i et punkt P. Dette punktet ligger nå både på potenslinjen for den første sirkelen og den nye sirkelen samt på potenslinjen for den andre sirkelen og den nye. Derfor har punktet P samme potens med hensyn på begge de to gitte sirklene. 
Ved så å lage en ny hjelpesirkel som gir fire nye skjæringspunkt med de gitte sirklene, kan et nytt punkt P' bli funnet på det geometriske stedet. Potenslinjen for de to gitte sirklene er nå den rette linjen som forbinder disse to konstruerte punktene. Trekker man tangenter fra et punkt på denne potenslinjen til de to gitte sirklene, vil de ha samme lengde. Den står vinkelrett på forbindeleseslinjen mellom sentrene for disse to sirklene. 
Denne konstruksjonen kan også bli benyttet hvis de gitte sirklene ligger inne i hverandre. Hvis de berører hverandre, er potenslinjen den felles tangenten som går gjennom berøringspunktet.

Potenssentrum

Hvis man har tre sirkler som ligger utenfor hverandre, vil de gi opphav til tre potenslinjer. To av dem vil i alminnelighet skjære hverandre i et punkt. Men dette punktet har nå samme potens med hensyn på alle tre sirklene. Det betyr at også den tredje potenslinjen vil gå gjennom det samme punktet. Dette kalles for sirklenes potenssentrum.
Tangentene fra dette punktet til hver av de tre sirklene vil ha samme lengde. Slår man derfor en sirkel om potenssentret med radius lik denne felles tangentlengden, vil den skjære hver av de tre sirklene vinkelrett. Den er derfor deres felles, ortogonale sirkel.
Gentlemen Prefer Blondes (musikal)

West End

Musikalen hadde premiere på Princes Theatre på West End 20. august 1962, med Dora Bryan som Lorelei Lee, Anne Hart som Dorothy og Bessie Love som fru Ella Spofford. Den ble avsluttet etter 223 forestillinger.

Broadway 1974

En revidert versjon av musikalen, kalt Lorelei, hadde premiere på Palace Theatre på Broadway 27. januar 1974 og ble avsluttet etter 320 forestillinger. Carol Channing spilte også hovedrollen i denne oppsetningen og ble nominert til Tony-prisen for beste kvinnelige skuespiller i en musikal.

Broadway 1995

Musikalen hadde nypremiere på Goodspeed Opera House i East Haddam i Connecticut i november 1994, med KT Sullivan som Lorelei Lee, Karen Prunzik som Dorothy Shaw, Jamie Ross som Josephus Gage og Allen Fitzpatrick som Gus Esmond. Produksjonen ble flyttet til Lyceum Theatre på Broadway 10. april 1995 og avsluttet 30. april 1995, etter 16 forhåndsvisninger og åtte forestillinger.

Øvrige

En konsertversjon av musikalen ble satt opp som en del av Discovering Lost Musicals-serien, regissert og produsert av Ian Marshall-Fisher, på Barbican Cinema 1 i London i 1997, med Louise Gold som Lorelei Lee, Kim Criswell som Dorothy Shaw og Dilys Laye som fru Ella Spofford.
En oppsetning på Open Air Theatre i Regent's Park i London, med Sara Crowesom Lorelei Lee og Debby Bishop som Dorothy, varte fra 23. juli til 1. september 1998.  
Teatergruppen 42nd Street Moon i San Francisco i California satte opp musikalen i april 2004.
En konsertversjon av musikalen ble satt opp som en del av Encores!-serien i New York City Center fra 9. til 13. mai 2012, med Megan Hilty som Lorelei Lee og Rachel York som Dorothy. Den var regissert av John Rando, med koreografi av Randy Skinner.

Filmatisering

Musikalen ble filmatisert som Herrer liker blonde piker i 1953, med Jane Russell og Marilyn Monroe i hovedrollene.
Phloeopora

Utseende

Små (ca. 2-3 millimeter), avlange, brune kortvinger. Kroppen er matt, mer eller mindre ensfarget brun. Antennene er ganske korte.
Slang

Slang (uttale: «slang» eller «slæng») er en ikke-standardisert form for bruk av ord innenfor en gruppe mennesker med samme interesser og innenfor rammene av et ordinært språk (som norsk eller engelsk) og som typisk sett har et kortvarig liv. Slang er måter å snakke på hvor bestemte ord blir byttet ut med andre for å gi rasistiske, humoristiske, irrelevante eller annen effekter til ordet. 
Slang skjer når nye ord skapes som erstatning for gamle, som «ka han melle?» for hva gjør du, «kjei» for pike, og «sneip», «kårer» eller «sigg» for sigarett, og «wallah brur» for jeg lover, og disse slanguttrykkene går av og til inn i det ordinære språket når de blir vanlige utenfor den opprinnelige interne gruppen, som «kul» og «kjip»
Slang er ofte tilknyttet en bestemt gruppe, og kan benyttes for å signalisere tilhørighet, for eksempelvis brukte jazzmusikere på 1950-tallet en intern sjargong eller slang. På 1960-tallet brukte de som definerte seg som hippier en bestemt form for slang. 
Innenfor lingvistikken er en sosiolekt (fra «sosial dialekt») det språk som blir snakket av en sosial gruppe, en sosial klasse eller en subkultur.

Opprinnelse

Ordet «slang» dukket opp i England rundt 1750 som en betegnelse på de yrkeskriminelles særspråk. Opprinnelsen av ordet stammer mest sannsynlig fra en forkortelse av «slanguage», som igjen skal stamme fra beggar's language (tiggerspråket). I norsk språk dukket ordet slang opp i andre halvdel av 1800-tallet.
Den annen nattverdsstrid

Den annen nattverdsstrid var en teologisk kontrovers under reformasjonen i Tyskland, mellom lutheranerne og de reformerte, men også i form, av en interluthersk strid mellom gnesiolutheranere og filippister.
Etter at den første nattverdsstriden mellom Martin Luther og Ulrich Zwingli og mellom deres respektrive tilhengere hadde lunknet, kom det i 1550-årene til et nytt utbrudd av konflikten. Det utløsende skjedde i 1551. Da offentliggjorde man den såkalte Consensus Tigurinus som ble inngått i 1549 mellom Heinrich Bullinger og Jean Calvin. Her tilnærmet Calvin (hvis nattverdslære var blitt akseptert som holdbar av lutheranere flest) seg den zwinglianske oppfatning. Hamburg-teologen Joachim Westphal offentliggjorde derpå i 1552 et angrep på Calvin - og Calvin forsvarte seg i 1555 med et Defensio sanae et orthodoxae doctrinae - og så fikk han ny motbør fra luthersk side, fra blant annet Erhard Schnepf, Johannes Brenz og Nikolaus Amsdorf. For Calvins standpunkt argumenterte foruten Bullinger blant annet også Johannes a Lasco og Theodor Beza.
Det sentrale punkt var, likesom i striden mellom Luther og Zwingli, Kristi legemes realpresens. Ikke minst gnesiolutheranerne mente at denne ikke var tilstrekkelig sikret hos Calvin. Til et hovedpunkt ble den såkalte ubikvitetslære, som man benyttet for å imøtegå Calvins argument at Kristli legeme ikke kunne være tilstede rent stofflig (materialiter) på jorden.
I sammenheng med denne strid kom det også til angrep på Philipp Melanchthon og hans tilgengere, filippistene, som man beskyldte for kryptokalvinisme, det vil si en tilnærming til Calvins nattverdsforståelse. Melanchthon forsøkte rett nok selv med å korrespondere med Calvin for å komme til en enighet, men vek unna fra en klar stillingtagen. Noen filippister, som Albert Hardenberg i Bremen, gikk imidlertid over til den kalvinistiske leir, likesom kurfyrst Fredrik III av Pfalz («der Fromme»), som i 1560 entlediget den gnesiolutherske generalsuperintendent Tilemann Hesshus og tok med seg sitt territorium til kalvinismen.
Først med Konkordieformelen, som imidelertid ikke ble undertegnet av alle, kom det i 1577 til en viss ro innen lutherdommen om stridsspørsmålene.
Jérémie

Jérémie er hovedstad for departementet Grand'Anse i Haiti. Byen hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 37 902, med 128 178 i kommunen med samme navn.
Byen er nesten isolert fra resten av landet.
I 1964 ble 27 personer massakrert under Jérémievesperen, en massakre forvoldet av den haitiske hær og av militsen Tonton Macoutes, etter at tretten medlemmer av Jeune Haiti tidlig i august 1964 hadde forsøkt å styrte regjeringen til diktatoren François Duvalier («Papa Doc»).
Jérémie kalles gjerne dikterbyen ettersom mange forfattere, diktere og historikere ble født der, som Etzer Vilaire og Emile Roumer.
Forfatteren Alexandre Dumas d.e.s far, general Thomas-Alexandre Dumas, ble født i Jérémie.
Cauda equina syndrom

Cauda equina-syndromet er en samling symptomer som kan oppstå ved et prolaps i korsryggen, dersom dette ligger midtstilt (medialt), og presser mot Cauda equina. Cauda equina er spinalnervene som går i ryggmargskanalen nedenfor der selve ryggmargen, medulla spinalis, slutter. Dette er som regel ca. ved første eller andre korsryggvirvel (L1-2).
Ved cauda equina-syndrom kan pasienten få sensibilitetsforandringer i perineum (underlivet) og innsiden av lårene, svekkelse av muskler i beina og blære-tarm-forstyrrelser. Ved det sistnevnte krever tilstanden rask operasjon; helst innen 24 timer, og aldri senere enn 48 timer. Etter så lang tid er det stor fare for varig skade av nervene til blære- og tarmmuskulaturen.

Årsaker

Vanligvis skyldes tilstanden prolaps.
Andre årsaker kan for eksempel være en svulst som klemmer på nerverøttene, eller andre årsaker listet under.

Fysisk skade

Fysiske skader kan også forårsake cauda equina syndrom. De vanligste årsakene er iatrogen spinalpunksjon, bristefrakturer som resulterer i posterior migrering av fragmenter i vertebrallegemet, alvorlige skiveforstyrrelser, spinalbedøvelse som involverer traumer fra katetre og høye lokalbedøvelseskonsentrasjoner rundt cauda equina, penetrerende traumer som knivsår eller ballistiske traumer.

Spinal stenose

CES kan skyldes lumbal spinal stenose, som er nå spinalkanalens diameter smalner. Dette kan skyldes en degenerativ prosess av ryggraden (som osteoartritis) eller en utviklingsfeil som har vært tilstede siden fødselen. Cauda equina syndrom kan også oppstå som følge av de alvorligste tilfellene av spondylolistese.

Diagnose

Initiell undersøkelse av pasienten kan gjøres ved å teste smertereflekser på beina, fravær av smerte under testing kan da være en indikasjon. Problem med å gå kan være et annet tegn.
Diagnose blir vanligvis bekreftet med MR eller CT, avhengig av hva som er tilgjengelig. Tidlig operasjon i akutte tilfeller har vist seg å være viktig.

Forebygging

Tidlig diagnose muliggjør også forebyggende behandling. Tidlige tegn inkluderer endringer i vannlating og/eller mage, og tap av følelse i skrittet.
Cordelia

Cordelia var en mytisk dronning av Britannia, og det finnes ingen historiske bevis for hennes mulige eksistens. Hennes fortelling kommer fra Geoffrey av Monmouths Historia Regum Britanniae (De britiske kongenes historie), skrevet omkring 1136. Her gjengis hun som den yngste datteren til Leir og hun var den andre herskende dronningen som Geoffrey hevdet hersket i det førromerske Britannia.
Cordelia var Leirs favorittdatter, den yngre søsteren til Goneril og Regan. Leir besluttet på sine eldre dager å dele sitt kongedømme mellom sine døtre og deres ektefeller, men Cordelia ville ikke å smigre ham. Som svar på hennes manglende underdanighet nektet han å la henne arve noe land i Britannia og eller bli velsignet med en ektefelle. Likevel fridde Aganippus, frankernes konge, til henne, og Leir aksepterte frieriet, men ville ikke gi ham noen medgift. Hun flyttet til Gallia og bodde der i mange år.
Leir fikk vanskeligheter og måtte flykte fra Britannia etter at hans to døtres ektefeller hadde tatt fra ham kongedømmet, og da reiste han til Cordelia i Gallia. Til tross for farens tidligere oppførsel tok hun respektfullt imot ham og samlet sammen hær for at han skulle få sin rett tilbake. Hun invaderte Britannia og beseiret de herskende fyrstene og skaffet faren hans kongedømme tilbake. Etter Leirs død tre år senere og da hennes ektefelle Aganippus også var død, flyttet Cordelia tilbake til Britannia og ble kronet som dronning.
Cordelia styrte fredelig i fem år inntil hennes nevøer, Cunedagius og Marganus, var blitt gamle nok. Disse to hertugene av Cornwall og Alba mislikte at en kvinne styrte et kongedømme og samlet sammen hver sin hær for angripe Cordelia. Hun kjempet imot dem i flere slag, men ble til sist tatt til fange og fengslet av sine nevøer. I sin sorg begikk hun selvmord. Cunedagius etterfulgte henne som konge av Britannia i landområdet sørvest for elven Humber mens Marganus styrte regionen nordøst for elven. Borgerkrig brøt snart ut mellom dem.

Tidlig moderne referanser

Denne fortellingen ble benyttet av William Shakespeare i hans drama Kong Lear (1605). Før Shakespeare ble fortellingen også benyttet i Edmund Spensers epos The Faerie Queene (1590) og i et anonymt skuespill, King Leir (1605). Cordelias popularitet i den elisabethanske perioden har antagelig sin årsak i framstillingen av henne som en heroisk dronning som var sammenlignbar med dronning Elizabeth I av England (1558–1603).
Charlotte Rampling

Personlig liv

I 1972 giftet hun seg med skuespilleren Bryan Southcombe, og de levde i en ménage à troIs med en mannlig modell.
Før hun skilte seg fra Southcombe fikk hun et barn, Barnaby, som i dag er fjernsynsregissør. I 1978 giftet hun seg med den franske komponisten Jean Michel Jarre og fikk en sønn med ham, tryllekunstneren David Jarre. Ekteskapet ble oppløst på slutten av 1990-tallet, da hun fant ut via dagsavisene at Jarre hadde utenomekteskapelige forhold til andre kvinner. 
Rampling var forlovet med forretningsmannen Jean-Noel Tassez fra 1998 og inntil han døde i 2015.
Hun har rost François Ozon for å ha ført henne tilbake til filmen igjen på 2000-tallet, en periode hvor hun forsonte seg med sin søster Sarahs død på 1960-tallet. Familien har holdt detaljene skjult for hennes mor, inntil hun døde i 2001. Hennes søster skjøt seg selv i Argentina i 1966 i en alder av 23 år, etter å ha spontanabortert.
I 2000 ble Rampling æret med offisergraden av ordenen Order of the British Empire.
MS «Fjordtind»

M/S «Fjordtind» var en norsk hurtig-/skyssbåt som var eid av Rogaland Trafikkselskap