google/wiki40b huggingface dataset:
Pakketur

En pakketur (eller chartertur) er en organisert feriereise der samme leverandør ordner med både transport og overnatting. De går ofte til sydlige og varmere strøk, og kalles da ofte for sydentur.

Pakketurer i Skandinavia

Det var den danske presten Ejlif Krogager «Tjæreborgpresten» som var først ute i Skandinavia med å arrangere pakketurer.
Det 20. århundredes reiseeventyr ble skapt i en prestegård i Allerup ved Tjæreborg, nær Esbjerg. 
Pastor Krogager så mulighetene da danskene i etterkrigsårene begynte å lengtes ut i Europa. Han leide to busser, og den 8. juli 1950 kjørte de  feriestemte dansker over den spanske grense med Krogager selv som reiseleder og medlemmer fra menigheten som passasjerer, Slik ble denne ferieformen innledet. 
Behovet for et slikt tilbud var stort, og allerede året etter etablerte han sitt eget busselskap, Nordisk Bustrafik. De første årene var det Spania og middelhavskysten som var det primære reisemål. Etter overgang til charterfly var reisemålet de første årene Mallorca.
Frem til 1959 benyttet norske turoperatører danske og svenske flyselskaper.
I 1995 ble salg og markedsføring av pakketurer lovregulert gjennom Pakkereiseloven.

Charterfly

Den første pakketur med norsk charterfly ble arrangert av Erik Myhres Reisebyrå i samarbeid med Norrønafly som hadde anskaffet en Convair 240 (LN-LAU). Første tur startet fra Fornebu sommeren 1959. Det ble det året transportert om lag 400 passasjerer fra Norge.
Da kostet en to ukers tur med hotel og mat 1500 kroner.

Nordmenns charter-vaner i dag

Beregninger fra norsk charterbransje viser at 875 000 nordmenn dro på sydentur sommeren 2013. Hellas var det mest populære ferielandet med 277 000 norske besøkende, mens Tyrkia kom på andreplass med 260 000 besøkende. Disse to landene er typiske sommer-destinasjoner, mens Spania mer er en helårsdestinasjon for nordmenn på sydentur.
Blant de mest populære «party-stedene» for norsk ungdom er Magaluf, Alanya, Ayia Napa, Kos m.fl, og ungdomsfyll på sydentur trekkes frem hver sommer på tabloidavisenes forsider. Lokale turistmyndigheter mener imidlertid ofte at det medieskapte bildet er misvisende, og at ungdomsfyll kun er utbredt blant en liten gruppe feriereisende.

Turoperatører

Før de norske turoperatørene kom på banen var det de danske turoperatørene Tjæreborg og Spies Rejser som dominerte det norske markedet. Foruten Erik Myhres Reisebyrå etablerte Saga Tours seg i 1959 og senere det danske Stjernereiser, nå Star Tours. Norsk Folke-Ferie som hadde sin bakgrunn i Landsorganisasjonen organiserte i det vesentlig bussturer innenlands.

Charterselskaper

Årene fra  1953 til 1993 var en periode da det dukket opp stadig nye charterselskaper i Skandinavia og Europa ellers som også tiltrakk seg kunder fra Norge. Og som ble benyttet av de norske turoperatører og reisebyråer. Mange selskaper fikk en kort levetid. Konkurransen var hard og de fleste selskaper måtte etter hvert melde pass. Omstendigheter som at charterpassasjerer ble stående igjen på feriestedet uten at arrangøren kunne organisere hjemreise førte til at Reisegarantifondet ble opprettet.
Mannen med den gyldne pistol

Handling

James Bond (Roger Moore) må denne gangen kjempe mot noen som kanskje er hans likemann, Francisco Scaramanga (Christopher Lee), en verdensberømt leiemorder, hvis foretrukne våpen er en karakteristisk pistol i gull. Da Scaramanga stjeler den uvurderlige energiomformeren Solex Agitator, er det Bonds oppgave å gjenerobre apparatet og konfrontere den topptrente morderen. Ferden går fra Beirut til Macao og videre til Bangkok og Hongkong.

Om filmen

Den niende Bond-filmen og den andre med Roger Moore som Bond.
Mannen med den gyldne pistol omtales ofte som blant de dårligste Bond-filmene, men har fått brukbare kritiker på Rotten Tomatoes . Den gjorde det relativt bra på kinoene og spilte inn $97 millioner på verdensbasis .
Gustav Skogsfjord

Gustav Skogsfjord AS var en tekstilbedrift i Oslo. Den ble etablert i 1910, og produserte dongeri og skjorter. Bedriften hadde lokaler i Christian Krohgs gate 30.
Riksvei 66

Riksvei 66 gikk mellom Rensvik i Kristiansund og Roaldset i Molde, med ferje mellom Kvitneset på Flatsetøya og Høgset i Gjemnes. 
Da Krifast ble tatt i bruk 1992 ble ferjeforbindelsen lagt ned, og strekningen mellom Rensvik og Flatsetøya ble del av riksvei 70. Strekningen mellom Høgset og Roaldset ble omskiltet til europavei 39 år 2000 da europaveien mellom Trondheim og Kristiansand ble opprettet.
Wilhelm Stenhammar

Liv og virke

Stenhammar studerte klaverspill fra 1887 til 1892, orgel og komposisjon i Stockholm, og debuterte som pianist våren 1892. Høsten samme år fortsatte han klaverstudiene  i Berlin, og avsluttet studiene der året etter. Etter den tid var Stenhammar aktiv som internasjonal konsertpianist. Han opptrådte ofte i kammermusikalsk sammenheng med fiolinisten Tor Aulin, enten som duopartner eller med Aulin-kvartetten.
Oktober 1897 opptrådte han for første gang offentlig som dirigent, og resten av livet dirigerte han hyppig ved siden av komponistgjerningen. I årene 1900 og 1901 var Stenhammar kapellmester ved Stockholmsoperaen før han i 1907 ble sjefsdirigent ved Göteborgs orkesterförening, dagens Göteborgs Symfoniker. Denne posten hadde han til 1922. I 1916 ble han utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Göteborg. Årene 1923 til 1925 var han igjen kapellmester ved Stockholmsoperaen. Stenhammar var en høyt aktet personlighet innen skandinavisk musikkliv, og venn av flere berømte musikerkolleger.

Musikkstil

Stenhammars musikalske røttene ligger i den tysk senromantikken, og influert av Anton Bruckner og Richard Wagner er hans tidlige verk mektige og klangfulle full av voldsom patos. Under påvirkning av sine venner Jean Sibelius og Carl Nielsen begynte han å tvile på denne estetikken og fra 1910 forsøkte Stenhammar å oppnå et «nordisk» tonespråk; idealet var nå en «klar og ærlig musikk» uten de voldsomme virkemidlene. Verkene fra denne tiden har en folketoneaktig melodikk preget av kirketonearter og en tørr enkelthet med et umiskjennelig «skandinavisk» tonespråk. Han utviser likevel en høy grad av teknisk dyktighet, noe som spesielt kommer til uttrykk i en uttalt polyfoni. Et typisk verk i denne stilen er den andre symfonien som i lange partier går i dorisk, og med en dobbeltfuge som finale. Det mest spilte av Stenhammars verk er Serenade op. 31 for stort orkester (uvanlig for en serenade), et ganske romantisk klingende stykke. 
Stenhammar er en av Sveriges viktigste komponister. Sammen med den jevnaldrende Hugo Alfvén skrev han de første viktige svenske symfoniene etter Franz Berwald. I det hele tatt er hans skaperverk av en uvanlig høy kvalitet, noe som burde rettferdiggjøre en større oppmerksomhet rundt denne komponisten.
SOSUS

SOSUS er en forkortelse for sound surveillance system, som er en kjede med lytteposter på dypt vann rundt store havområder som Atlanterhavet. Under den kalde krigen var systemet en åpen hemmelighet, men ble nedgradert i 1991. Eksempel på slike lytteposter er Forsvarets stasjon Andøya. Det er også stasjoner på Grønland, Island og Storbritannia, særlig rundt det såkalte GIUK-gapet. Systemet ble iverksatt fra USA, og hensikten var å få vite hvor de sovjetiske undervannsbåtene holdt seg.
Senere er flere liknende system satt i drift, for eksempel SURTASS (engelsk Surveillance Towed Array Sensor System), som sammen med SOSUS er en integrert del av IUSS (engelsk Integrated Undersea Surveillance System).
Bueskyting under Parapanamerikanske leker 2011

Bueskyting under parapanamerikanske leker 2011 ble arrangert fra 15. til 17. november 2011, i Pan American Archery Stadium i Guadalajara i Mexico.
Kuenckeliana

Utseende

En stor (ca. 34 millimeter), avlang, parallellsidig oldenborre. Oversiden er spredt hårete.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Madagaskar.
Sjokoladefondant

Sjokoladefondant er en kladdete sjokoladekake som serveres i porsjonsformer til dessert. Hovedingrediensene er sjokolade, egg, sukker, smør og iblant mel. Den kan serveres med bær, bærsaus, syltetøy, vaniljesaus eller krem.
Blepephaeus

Utseende

Middelsstore (gjerne 15-20 millimeter), slanke, svarte trebukker, kroppen ofte med flekker av lyse skjell. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken. Noen av artene er regnet som skadedyr i skogbruket, særlig fordi de kan spre parasittiske nematoder.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Holandsfjorden

Holandsfjorden er en fjord i søndre del av Meløy kommune i Nordland fylke. Lengden er ca. 25 kilometer fra Forøy til Kilvik.
Fjorden er i dag mest kjent som adkomstlei til Engenbreen, en brearm til Svartisen. Engenbreen besøkes av turister gjennom hele året. I dag har fjorden liten kommunikasjonsmessig betydning utenom turisme, mens den tidligere var en viktig ferdelsåre mellom mange små grendesamfunn langs fjorden og gruvesamfunnet Rendalsvik. Den ytre delen av Holandsfjorden kalles Arhaugfjord og munner ut i Skardsfjord, mens den indre delen kalles Nordfjord. Nordfjorden bunner i Kilvik der Svartisen kraftverk ligger og Svartistunnelen fra Fykan munner ut. Nordfjord blir til vanlig delvis islagt i perioder hver vinter. På grunn av ekstra tilførsel av ferskvann fra kraftstasjonen har isleggingen økt etter at produksjonen ved kraftverket startet i 1993, og en sjelden gang blir hele Holandsfjord islagt.
Senlatin

Senlatin eller den senlatinske periode varte fra omtrent 200 e. Kr. til omtrent 600 e. Kr./700 e Kr og etterfølger den klassiske latinen.
Senlatinen inneholder en rekke vulgarismer. Den følges av middelalderlatin og romanske språk.
John Nyutstumo

Fjernsyn

Nyutstumo medvirker i TVNorge-serien Neste sommer.
Eirik Schulze

Oppvekst

Schulze vokste opp i Mandal, fra han var 3 år til høsten 2011 spilte han aktivt i Mandalskameratene. Han fikk sin første kamp i eliteserien i 2011.
Rue de Furstemberg

Rue de Furstemberg er en gate i Paris i det 6. arrondissement. Den ble åpnet omkring år 1699 og er oppkalt etter kardinal Wilhelm Egon von Fürstenberg.
Rue de Furstemberg begynner ved Rue Jacob 3 og slutter ved Rue de l'Abbaye 4. Dens sentralr del kallrs iblant Place de Furstemberg, ettersom den har formen av et lite torg.
Maleren Eugène Delacroix hadde sitt ateliér ved Rue de Furstemberg 6 fra 1857 til 1863.
Aphotaenius

Utseende

Små (2,5 - 4 millimeter), avlangt-ovale, blanke, svarte gjødselbiller. Hodet er stort og bredt, noe hvelvet, gjerne med et par tenner på forkanten. Pronotum er rundet, grovt og kraftig punktert. Dekkvingene har dype punktstriper. På mellom- og bakbeina har leggene tre pigger i spissen, men ingen ring av små tapper.

Levevis

Forholdsvis lite er kjent om biologien til denne slekten, men én av artene har blitt funnet på hjortemøkk i skog. De blir av og til funnet mellom løvstrø.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Amerika fra det østlige USA i nord til Brasil og Bolivia i sør.
Salomos segls orden

Salomos segls orden også kalt Kong Salomos segls orden og Kong Salomos krones orden er en etiopisk orden innstiftet i 1874. I 1922 ble Salomo-ordenen skilt ut fra  ordenen og gjort til en egen utmerkelse. Salomos segls orden ble tildelt for sivile og militære fortjenester av kronen. Den ble utdelt som statsorden så lenge Etiopia var et monarki.

Bakgrunn og utvikling

Salomos segls orden ble innstiftet i 1874 av negus Yohannes IV av Etiopia. I 1922, under Zewditu I av Etiopia, ble Salomo-ordenen skilt ut fra  Salomos segls orden.
Ordenen ble tildelt for sivile og militære fortjenester av kronen. Inntil etableringen av Salomo-ordenen i 1922 var Salomos segls orden landets fremste, deretter nummer to i Etiopias ordensvesen. Etter at Etiopias statsform ble endret til republikk som følge av kuppet i 1974, ble de keiserlige ordener avskaffet som statlige utmerkelser og eksisterer deretter i det keiserlige hus i eksil, der den utdeles av kronrådet.

Insignier

Ordenstegnet for Salomos segls orden består av en Davidsstjerne dannet av to sammenvevde triangler, som i midten har et koptisk kors med et mindre latinsk kors i midten. Ordenstegnet er opphengt i båndet i en krone. Ordenstegnene for de forskjellige klasser har likt utseende, men varierer i størrelse.
Ordensstjernen har ordenstegnet på en gruppe av åtte stråler.
Ordensbåndet er grønt.

Tildeling

Storbånd ble tildelt medlemmer av utenlandske fyrstehus og andre som hadde innlagt seg fortjenester ved hoffet. Det ble satt begrensninger på antallet innehavere av de øverste gradene av ordenen. Storbåndgraden var begrenset til ti mottagere, storoffisersgraden til 20 innehavere, kommandørgraden til 25, offisersgraden til 35 og riddergraden til 45 samtidige innehavere.
Napeogenes

Utseende

Ganske små, spinkle sommerfugler med tynn kropp og avrundede vinger. De fleste av artene i denne slekten har ikke gjennomsiktige vinger som det er vanlig hos Ithomiini, men er gjerne farget i oransje, gult og svart. Fargene signaliserer at sommerfuglene er giftige.

Levevis

Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende.
Larvene lever på planter i søtvierfamilien.
Hjell

En hjell, fiskehjell eller fiskehesje er et reisverk eller stillas, vanligvis av tre, for utendørs tørking av usaltet fisk, særlig torsk, sei, hyse, lange og brosme, for å lage tørrfisk.
Den eldre og alminneligste formen bærer fisken på tynne granspirer, råved, som er anbrakt vannrett og i samme høyde to–tre meter over bakken. En nyere, mindre plasskrevende form, pyramidehjellen (fiskehesjer), har form som et hustak med møne som ligger seks til åtte meter over grunnen. Fisken henger her på stålstenger, som er spent vannrett i to takflater.

Historikk og bruk

Hjell var et helt nødvendig hjelpemiddel for tørrfiskproduksjon i større kvanta, og er sikkert brukt i norske fiskeridistrikter allerede i middelalderen, da eksporten av tørrfisk til markedene i Europa kom i gang.
Hjell brukes fremdeles til tørking av torsk og sei i store kvanta. På Ona på Romsdalskysten, som var Norges sydligste fiskevær, brukte en også disse hjellene til å tørke små brosme, fiskehoder og torskerygger som var avfall fra klippfiskproduksjon.
Det var tidligere bare mulig å henge opp fisken i vinterhalvåret, fordi det gikk mark i den om sommeren. Det gode seifisket om sommeren var lenge vanskelig å utnytte til fulle, fordi det ikke fantes effektive måter å konservere den på. Dette endret seg imidlertid i 1912, da den trekantede seihesja ble oppfunnet av Jens Eriksen fra Bø i Vesterålen. Den gjorde det mulig å tørke sei også om sommeren. Konstruksjonen holdt de to halvdelene av tørrfisken fra hverandre, slik at marken ikke fikk gode nok vekstvilkår.
National Post

Opphav

Black etablerte «the Post» for å få en stemme for Canadas konservative og for å bekjempe det mange Canadiske konservative betrakter som en venstreorientert slagside i den kanadiske presse. Black bygget avisen rundt Financial Post, en etablert finansavis i Toronto som han kjøpte fra Sun Media i 1997. Financial Post er beholdt som navnet på den nye avisens forretningsdel.
Klotar IV

Liv og virke

Klotars foreldre eller opphav, og de nøyaktige datoene for hans styre er usikre ettersom det er ingen primærkilde som oppgir dem nøyaktig. Dokumenter fra Klotars tid som konge plasserer ham på tronen mellom 28. juni 717 og 24. februar 718. En frankisk kongeliste fra styret til Karl den skallede, et og et halv århundre senere, oppgir hans styre til ett år, noe som konsistent med alle andre bevis og slutninger. Hans styre begynte ikke tidligere enn 21. mars og var over ved 18. mai 718. Det har blitt foreslått at han ikke var en ekte merovingerkonge, men passende og bekvemmelig skyggekonge, men det er neppe sannsynlig da det var behov for legitimeringen av merovingertradisjonen som fikk Karl Martell til å fremme en rivaliserende konge i første omgang. Klotars far må enten ha vært Teoderik III (død 691), hvilket innebærer at han må ha vært rundt 35 år da han kom på tronen, eller Childebert III (død 711), i hvilket tilfelle han var nærmere alderen 20 år.
Da Karl Martell ble innsatt som rikshovmester som følge av sin seier over styrkene til Chilperik II og Ragamfred, rikshovmester av Neustria og Burgund, i slaget ved Vincy den 21. mars 717, ble Klotar gjort til konge. Det plasserte Karl Martell i kontroll over det meste av Austrasia, skjønt mindre områder anerkjente fortsatt Chilperik. Opprettelsen av en rivaliserende konge i Klotar hadde to målsetninger: for det første legitimerte det Karl Martell som rikshovmester, en posisjon som han krevde som arv etter sin far, Pipin av Herstal, som døde i desember 714. For det andre utvidet det hans militære ressurser ved at han kunne samle en større hær fra et større område basert på kongelig ordre.
Som følge av at Klotar ble opphøyd til konge, om enn kun i navnet, allierte Chilperik og Ragamfred seg med hertug Odo av Aquitaine. Tidlig i 718 ledet Karl Martell en hær i Klotars navn mot en hær samlet fra Neustria og Aquitaine. Karl seiret i Slaget ved Soissons (718)|slaget ved Soissons]] og tvang Chilperik til å flykte til Aquitaine og hertug Odos beskyttelse. Karl ledet deretter den samme hæren dypt inn i saksernes land i nord, så langt som til elven Weser.
Lex Alamannorum, lovverket til alamannerne, ble kunngjort under Klotars styre og i hans navn.
Liber historiae Francorum synes å antyde at Klotar døde i 719, men det er mer sannsynlig at han døde i 718, en gang mellom 24. februar (datoen for hans siste kjente handling) og 18. mai da Wissembourg-klosteret i Alsace, som var lojal til Karl Martell og daterte dets chartere ved styret til Klotar IV, endret å daterte dem til Chilperik II. Karls forfølgelse av Chilperik som endte med en forhandling og avtale med Odo om hans tilbakevending, ble antagelig påkevd grunnet at Klotar brått døde av en eller annen grunn. Det har blitt foreslått at ettersom han døde så plutselig var hans død mistenkelig, en mulig indikasjon på at Karl fikk ham fjernet så snart han ikke lenger hadde behov for ham ved at han hadde den mer legitimerte Chilperik tilgjengelig. Det er imidlertid ingen primærkilder som hentyder at hans død var mistenkelig.
Cyclommatus princeps

Utseende

En middelsstor (hannen 24-36 millimeter lang), avlang, rødbrun hjortebille uten metallisk glans. Hode og forkropp er rødbrune med tre svarte lengdestriper på pronotum, dekkvingene brungule med svarte "skuldre". Store hanner har kraftige mandibler, hver mandibel har en kraftig tann ved roten og én tann lenger ute. Hos små hanner er mandiblene mye mindre og sagtakkede i hele lengden. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Pannen er rundet innbuktet i midten. Hodet har ikke sidekjøler, men store hanner har noen korte, kraftige lengdefurer bak fasettøynene. Pronotum utvider seg lite forover, forkanten er svart. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke, lårene røde.  Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, pronotum har tre svarte lengdestriper og "skuldrene" er svarte.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vietnam.
Schadeprisen

Schadeprisen er en dansk litteraturpris, som gis til en person, som i det foregående år «har forholdt seg aktivistisk til litteraturen»: «Prisen gives til et værk med en multidisciplinær aspiration [...] et værk, hvor litteraturen er et centralt element, men hvor den antager former og frembringer motiver, vi ikke har kunnet forestille os.»
Prisen er innstiftet av Krabbesholm Højskole i Skive og Jyllands-Posten, og er på 100 000 danske kroner. Prisbeløpet er finansiert av Skive kommune.
Schadeprisen er oppkalt etter Jens August Schade, som var født i Skive, og ble delt ut første gang i 2016.
Gregorio Honasan

Bakgrunn

Gregorio «Gringo» Ballesteros Honasan II er sønn av oberst Romeo Honasan og Alice Ballesteros, begge fra provinsen Sorsogon. Han ble født i Baguio mens faren var stasjonert der. Han har hatt deler av sin oppvekst utenfor Filippinene og har  utdannelse fra San Beda College and Dominican School i Taipei i Taiwan og Don Bosco High School i Mandaluyong i Metro-Manila. Fra det filippinske militærakademi i Baguio City, der han også tok graden  Bachelor of Science i 1971, fikk han den høyeste utmerkelse for lederskap.

Offiser

Han sluttet seg til den filippinske hær i 1971 og ble sendt i felten mot opprørsbevegelser på Luzon og på Mindanao. Han ble såret i kamp ved Lebak på Mindanao og i Jolo, i provinsen Sulu. Han fikk en rekke militære utmerkelser for sin innsats, blant annet tre  ganger Distinguished Star of Counter Insurgency Operations Against Economic Saboteurs and Drug Traffickers og tre ganger Gold Cross Medal for Gallantry in Action for sin innsats i kampene i Lebak, Jolo og Zamboanga i 1973–74. 
I 1974 ble løytnant Honasan aide-de-Camp for den filippinske forsvarsminister og senere forsvarsdepartementets sikkerhetssjef. Etter å ha ledet tre vellykkede aksjoner mot «opprørere, økonomiske sabotører og narkotikahandlere» ble han den yngste obersten i de filippineske væpnede styrkers historie. 
I 1986 spilte han en viktig rolle under Marcos-styrets siste dager, da han var med på å forhindre at Marcos fikk satt inn militære styrker mot den folkelige massedemonstrasjonen langs ringveien EDSA rundt Manila som til slutt førte til at president Marcos forlot landet og Corazon C. Aquino kunne overta som ny president. Han ble etterpå kommandant for hærens Special Operations School ved Fort Magsaysay i provinsen Nueva Ecija (1986–87. 
Mellom 1987 og 1990 var han en rekke ganger i ledelsen for tildels blodige militære kuppforsøk mot president Corazon Aquino, noe som vesentlig svekket det internasjonale markedets tillit til Filippinenes økonomiske og politiske stabilitet.  
I 1995 gikk Honasan inn i politikken og ble den første partiløse kandidat i filippinsk historie valgt til senatet. Som politiker gav han sterk støtte til president Fidel V. Ramos. Tre år senere ble han gjenvalgt for en ny periode.
I 2003 ble han mistenkt for å ha vært involvert i et militærmytteri, da yngre offiserer med hundrevis av soldater den 27. juli tok over boligkomplekset Oakwood i forretningsdistriktet i Makati under det som ble alment oppfattet som et kuppforsøk mot landets president Gloria Macapagal-Arroyo. Militære etterforskere offentliggjorde at de var kommet til at soldatene aktet å innsette en junta med noen med kodenavnet Kuya (storebror) som statsoverhode, og at denne Kuya var ingen annen enn Gregorio B. Honasan. Honasan gikk deretter i dekning for en tid.
På grunn av disse tildragelser ble han i november 2006 satt i fengsel for en kortere tid.
I mai 2007 var han kandidat som uavhengig representant til Senatet, og kom inn - med 11,6 millioner stemmer var han den tiende etter stemmetall (tolv seantsplasser var ledige). Han ble gjenvalgt 13. mai 2013 med 13,2 millioner stemmer (tolvteplass).
Cirkus fantastica

Cirkus fantastica er et musikkalbum med Sebastian, utgitt i 1979.