Stein Bråten

Biografi

Stein Bråten ble født den 3. november 1934 i Oslo og vokste opp på Adamstuen vest i hovedstaden. Naturlig nok begynte han på det nærliggende Fagerborg Gymnasium på engelsklinje i 1950. Bråten tok et års studium på Statens håndverks- og kunstindustriskole før han i 1955 gikk inn i militærtjenesten hvor han blant annet tok Forsvarets russiskkurs. Senere begynte han på handelsgymnasium og i 1960 tok han diplomeksamen ved instituttet for Markedsføring. For øvrig jobbet Bråten på siden av studiene i reklamebransjen og han fungerte i flere stillinger mellom 1956 og 1964 i Forenende Annonsebyråer AS i Oslo. Høsten 1962 begynte Bråten ved Universitetet i Oslo på sosiologistudier og i 1965 ble han cand.mag. og i 1967 tok han magistergraden i sosiologi på en avhandling om kommunikasjonsanalyse. I graden hadde han støttefagene filosofi og pedagogisk psykologi. I studietiden var han for øvrig vitenskapelig assistent for den kjente professoren i filosofi Arne Næss. Mellom 1967 og 1971 hadde Bråten et verv som direktør og forskningsleder ved en institusjon i Stockholm og han fikk i 1970 et stipendiat ved Universitetet i Bergen. I 1973 fikk han professorat i sosiologi ved UiO. Dog han var fast ansatt på UiO, fungerte han også som gjesteprofessor i informasjonspsykologi ved Instituttet for kognitiv psykologi ved UiB fra 1987 og frem til han ble utnevnt dr.philos. ved fakultetet for psykologi i Bergen. Denne utnevnelsen fikk han for sitt arbeid om spedbarn i samspill og menneskets dialogiske natur. I 2004 ble han professor emeritus ved UiO i sosiologi og han fungerer forsatt i denne rollen.

Dialogen

Bråten argumenterer for at en dialog, altså en samtale mellom to subjekter, aldri vil kunne forstås som en isolert handling. Subjektene vil alltid være påvirket av sine andre sosiale relasjoner og dette sosiale samspillet som vil pågå vil avgjøre hvordan den mellommenneskelige samtalen fungerer og fremføres. Følelser er noe som legges til et individ, men Bråten mener dette heller aldri kan forstås isolert. Ikke fordi følelsene er igangsatt av noen andre, men fordi følelsen kommer til uttrykk forskjellig avhengig av tilskuere/deltagere i det sosiale rommet individet deltar i. Bråten har også, ifølge enkelte kilder, bidratt til forskningen omkring hvordan evnen til intersubjektivitet utvikles. Begrepet har fått en posisjon som empirisk fenomen og benyttes nå som teori om menneskets sosiale vesens funksjon i et samfunn.

Datasimulering

Bråten har også vært en nøkkelperson for utviklingen av en såkalt datasimulering av personers mellommenneskelige kommunikasjonsnettverk. Den sosialsemantiske modellen av hvordan dialogpartnere deltar i, etterligner og foregriper hverandres forståelse, er også en del av hans forskningsfelt. Bråten forklarer i et av sine verk selv at «selvsagt går det an å se på datateknologien som en utvidelse av vårt produksjonsmateriell, av våre redskaper - slik stenøksen var en forlengelse av menneskets hånd. Men datateknologien er også en forlengelse av menneskets ånd.» Bråten snakker om de modellsterke som i en datasimuleringsteori vil være de som utvikler programvaren for det system alle andre brukere benytter seg av. Makten ligger i at programvaren ikke kan bli trukket i tvil om den er optimal eller ikke.

Modellmakt

Teorien om modellmakt utgjør en deling av to typer situasjoner mennesker kan havne i. De to er modellsterke og modellsvake posisjoner. Makt, hvis definert som differansen mellom aktørers mulighet til å påvirke motpartens handlinger, avgjøres i teorien om modellmakt av hvilken posisjon du selv godtar at du er i. «Modellmakt vil si innflytelse på andre i kraft av en gjennomslagskraftig virkelighetsmodell som de andre tilskriver som kilde for endegyldige svar på spørsmål om et bestemt saksområde, og som utelukker spørsmålshorisonten for alternative perspektiver og virkelighetsdefinisjoner».

Spedbarnsstudier

Bråten har også vært engasjert i forskning på samhandlingen mellom forelder og barn, da spesielt mor-barn forholdet. I hans innføringssbok Kommunikasjon og samspill fra 1998 forsøker han å stilisere teorier om hvordan barnet utvikler seg gjennom dialog både med andre og seg selv. Bråten har ved anledninger motsagt et skille mellom arv og miljø-debatten fordi han mener det er feil å i det hele tatt ta en av dem vekk. De forklarer hverandre og er implisitt avhengige av hverandre. «Medfødte disposisjoner kan ikke aktualiseres og utfoldes uten samspillsmessig næring og miljøtilbud» «Ikke bare er biologiske og kulturelle betingelser virksomme i forberedelsen til de første møter ansikt til ansikt. I ethvert møte oppstår noe nytt som virker tilbake på naturgitte og kulturgitte faktorer, og dermed nærer og overskrider dem».