google/wiki40b huggingface dataset:
TransAsia Airways Flight 222

Ulykken

Flight 222 hadde oppsatt avgangstid fra Kaohsiung klokken 16. lokal tid (kl. 08.00 UTC), men var forsinket til klokken 17.43 på grunn av dårlig vær.
Klokken 18.11 nærmet flyet seg Magong. På grunn av været ba besetningen om å vente med å lande, og heller gå inn i et «hold-pattern». Omtrent 40 minutter senere ble flyet klarert for innflyvning til flyplassen. Under innflyvning til rullebane 20 begynte flyet å skli ut til venstre for midtlinjen, og mistet høyde. Kl. 19.06 ga besetningen beskjed om at de avbrøt landingen, men flyet krasjet inn i to hus i Huxi ni sekunder senere.
Av de 58 personene om bord var alle bortsett fra to fra Taiwan. De to siste var fra Frankrike. Hele besetningen var fra Taiwan. Det var fire barn om bord. 48 av de 58 omkom i ulykken, og fem personer på bakken ble skadet av brannen som oppsto. Flyets kaptein var Lee Yi-Iiang, 60 år gammel. Andrepilot var Chiang Kuan-hsing, 39 år gammel. Lee hadde nesten 23 000 timer erfaring, og Chiang hadde 2 392 timer.

Flyet

Flyet var av typen ATR 72-500 fløyet av TransAsia Airways, registrert B-22810, MSN 642. Det fløy for første gang 14. juni 2000, og var dermed litt over 14 år gammelt. Flyet ble overlevert til TransAsia Airways 20. juli 2000.
Skrifttype

En skrifttype, som når det gjelder trykte tekster og tekster på dataskjermer, ofte også kalles: skriftsnitt, typesnitt og font (eng. typeface eller font, fransk fonte), er det fysiske utseendet til et sett av bokstaver og tegn (tegnsett). Det finnes flere ulike skrifttyper, og flere ulike stilgrupper som omfavner disse.
De enkelte skrifttyper kjennetegnes ved at de har lik stil på de enkelte tegnene i tegnsettet.

Historie

I det gamle Egypt eksisterte det 2 skrifttyper (hieratisk og demotisk). Dette var hieroglyfer som enten var risset inn i stein eller skrevet på papyrus. I Norden fantes ulike runealfabeter og ulike skrivemåter. Etter at Johann Gutenberg revolusjonerte boktrykkerkunsten i 1430-årene ble det påkrevd å standardisere de enkelte tegnene for at de skulle være lett gjenkjennelige og lett leselige. Gutenbergs opprinnelige skrifttype ble kalt Textura, men det oppstod etter hvert forenklede versjoner, først Schwabacher og omkring 1512 kom Fraktur, som var dominerende helt til omtrent 1890, da Antikva ble stadig mer fremherskende.
Da fotosats og offset tok over for blysats, og særlig etter at tekstbehandling på PC ble alminnelig, har man fått et utall av ulike skrifter.

Skriftens vekt

De fleste skrifttyper har minst to måter å utheve skrift på, disse er kursiv og fet. Kursiv (italic på engelsk) var opprinnelig en egen komprimert skriftstil, men brukes nå for tiden ikke i lengre tekster. Kursiv er en variant av en skrifttype med helning mot høyre, men den er designet for seg, og ikke bare en forvridd versjon av den vanlige skrifttypen (oblique).
Fet og halvfet (bold på engelsk) er ikke så mye en versjon av skrifttypen som en tyngde av den. Skrifttyper kan ha flere tyngder (da særlig digitale skrifttyper i OpenType-format), eksempelvis; mager (light), vanlig (regular/roman), halvfet (semibold), fet (bold) og svært fet (black).
I tillegg har noen skrifttyper ulike bredder på skriftene; smal (condensed) og bred (expanded). Den vanligste måte å utheve ikke-kursivert tekst på, er halvfet.
Bjørn Breigutu

Biografi

Bjørn Breigutu var utdannet innen tegning ved Statens håndverks- og kunstindustriskole. Han jobbet for Norsk Film A/S på Jar utenfor Oslo fra 1946 og hadde sin første klipp i 1950
med Filmavisen. Etterhvert ble han Arne Skouens faste klipper. I alt klippet han 26 spillefilmer og regisserte over 60 kortfilmer. Som fagforeningsmann var han med på å starte Norsk Filmforbund.  Hans virke er beskrevet av Gunnar Iversen i  Portrett av en usynlig mann – Om Bjørn Breigutu og hans filmer (1989).
Larvikslista

Larvikslista var en lokal politisk gruppering i Larvik kommune.
Larvikslista ble etablert foran kommunestyrevalget 2003. Lista ønsket fortgang i byutviklingen, der kulturhus og flytting av ferjeleiet ble flaggsaker. Ved valget ble Larvikslista kommunens nest største parti, fikk inn åtte av 35 i kommunestyret. Førstekandidaten, Inger-Johanne Gran, ble varaordfører og Arne Bredvei ble gruppeleder.
Arne Bredvei (bror av NRKs korrespondent i Afrika, Dag Bredvei) skulle være utenlands i to år og Finn Øivind Gabrielsen overtok som gruppeleder fra nyttår 2007. Høsten 2007 sluttet Gran. Tone M. Anderssen, som er kulturhuset Bølgens styreleder, forlot Larvikslista til fordel for Venstre. Finn Øivind Gabrielsen og Ingjerd Beate Nyhus Larsen kjempet om å bli ordførerkandidat foran kommunestyrevalget 2007. Gabrielsen vant. Larvikslista gikk ned til fire mandater ved dette valget.
I januar 2011 vedtok Larvikslista å legge seg ned.
Leder i Larvikslista var Per Bjønnes Kristiansen, tidligere medlem i RV.
Aegus (s.str.) impressicollis

Utseende

En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt brunsvart til svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, brede, sigdformede kjever. Disse er nokså lange og har vanligvis en kort tann nær spissen og en kraftig, innoverrettet, butt, bred tann nær roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er nokså matt, nokså tett og kraftig punktert, særlig på sidene. Hodet har et firkantet utskudd bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, blankt og nokså kraftig punktert, med en bred midtfure. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er mørkbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt.

Levevis

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vest-Malaysia, på Borneo, Java og Filippinene, trolig også på Sumatra.
Christian Günther

Bakgrunn, studier

Christian Günther var sønn av diplomaten Ernst Günther (1850–1927) og Georgina Boltenhagen. Han ble gift i 1909 med Ingrid Sjöberg, datter till regimentsveterinær Ernst Otto Sjöberg og Anna Henrika Morell. Han var svoger med justisråd Erik Lind, professor Einar Löfstedt og kultursjefen i avisen Dagens Nyheter, Torsten Fogelqvist; fra studiedagene var han god venn med forfatteren Anders Österling. Familien Günther som er adelig hadde en lang tradisjon med radikale politikere, embetsmenn og diplomater. Christian Günthers far var envoyé i Kristiania, den første etter unionsoppløsningen
Christian Günther studerte først ved Uppsala universitet, begynte ved Lunds universitet i 1909 og ble der jur.kand. i 1916. Samme år ble han ansatt i folkhushållningskommissionen, fra 1918 notarie i lantbruksstyrelsen. 1920 var han sekretær i tull- och traktatkommissionen.

Tidlig karriere

I 1922 fikk han sin første stilling ved regjeringen. Han ble da første kanslisekretær i handelsdepartementet og sjef for departementets traktatbyrå. I 1924 var han statsminister Hjalmar Brantings sekretær, og året etter sjef for handelsavdelingen i utenriksdepartementet. I 1930 ble han utnevnt til utrikesråd. I 1931-1934 var han svensk envoyé i Syd-Amerika. 1934-1937 var han kabinettsekretær, og deretter envoyé i Oslo.

Forfatterskap

Christian Günther var ved siden av sin karriere som diplomat aktiv som forfatter og poet, han fikk et antall verk utgitt på Bonniers forlag samt satte også opp skuespillet Äfventyrens värld på Dramaten. I 1939 begynte han å se sitt forfatterskap som en viktig del av sitt liv, da han titulerte seg som «envoyé, författare» i Vem är det.

Etter andre verdenskrig

Etter krigen ble han utnevnt til ambassadør i København, men han ble erklært uønsket av danskene. Han ble så ambassadør i Roma 1946-1950. Som person var Günther distansert, en liberal intellektuell (selv om han ofte stemte på sosialdemokratene) og brukte energi på det han anså være viktig mens han delegerte andre saker til sine medarbeidere. Spesielt utenriksråden Staffan Söderblom arbeidet mye med forholdet til Tyskland. I senere år har Günther blant annet blitt kritisert i Wallenbergutredningen 2003 om Raoul Wallenbergs bortførelse
Fjelkenbakken

Fjelkenbakken var navnet på tre hoppbakker som på slutten av 1800-tallet ble laget til om vintrene i sørskråningane på gården Skaugums grunn ved husmannsplassen Øvre Fjelken i Asker kommune. Disse hoppbakkene kan regnes som en av de stedene hvor hoppsporten i Norge ble til og fikk et stort publikum.
Hoppbakkene lå i et område nedenfor hovedbygningen på gården Skaugum (som nå er bolig for kronprinsparet) og mot vår tids Kirkeveien på strekningen mellom kryssene med Semsveien og Vakåsveien. Den største av de tre hoppbakkene het Storfjelken, med tilløp helt oppe ved gamle Skaugum, og ble sett på som en av de bratteste og vanskeligste bakkene i Oslo-området.
Skiløperen og skisportspioneren Laurentius Urdahl, som i 1889 tok initiativ til å danne Asker Skiklubb og var formann i klubben i årene 1890-93, han bodde på Øvre Fjelken. Han fikk til et klubbmesterskap i hopp i Storfjelken i 1891. I dette mesterskapet var det en egen klasse for kvinner, vunnet av Hanna Aars. Prins Carl fra Sverige (som Norge var i union med), sto for utdeling av premier han selv hadde satt opp; prinsen hadde blitt æresmedlem i Asker Skiklubb i 1890. Flere enn tusen tilskuere skal ha vært til stede på dette rennet. Under klubbrennet året etter, tok tredve hoppere del i konkurransen, og et par tusen skal ha sett på.
I 1893 fikk Urdahl lagt landsrennet for menn til Fjelkenbakken for første gang. Det første landsrennet i Norge for kvinner, og trolig også det første skirennet i hele verdenfor vinner, ble arrangert i Fjelkenbakken i 1896. Men i denne første tiden «låma» kvinnene bare, det vil si at de sto ned hoppbakken utenom hoppet. Selv med de små hopplegdene det var tale om i de dagene, kan en lett skjønne at kvinnene gjorde best i å «låme» når en ser hvilke klær de hadde på seg når de gikk på ski, slik som vi ser på kunstmaleren Gustav Wentzel (1859-1928) i et maleri av skirenn i Fjelkenbakken.
Luqu

Luqu (kinesisk: 碌曲县; pinyin: Lùqū Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Gannan for tibetanerne.
Befolkningen var på 30 039 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.
Limoncello

Bruk

Limoncello serveres tradisjonelt avkjølt som en digestif etter middag. Langs Amalfikysten serveres den vanligvis i små, avkjølte begre i keramikk siden begge disse produktene er viktige i dette området. Herfra har tradisjonen spredd seg videre til andre deler av Italia.
Limoncello er den nest mest populære likøren i Italia, men har nå også fått en viss utbredelse i andre deler av verden. Restauranter i USA, Canada, Storbritannia, Australia og New Zealand har i økende grad limoncello som dessertdrink på sine menyer. Limoncello benyttes også stadig oftere i cocktailer. Limoncello har en ren sitronsmak uten å være sur eller bitter som sitronjuice.

Alkoholinnhold

Limoncello har et alkoholinnhold på 31,5 til 32%, som anses som optimalt.
Brukskunst

Brukskunst handler om utformingen av de gjenstander og redskaper vi bruker omtrent daglig.

Utforming og teknikk

Bruksgjenstander var fra gammelt av formgitt for å falle godt i hånden og gjøre det de var ment for, på en mest mulig effektiv måte over lengst mulig tid, enten det dreide seg om verktøy eller husholdningsredskaper. Noen redskaper ble det lagt mere arbeide i, slik at de første bevisste brukskunstgjenstandene i Norge kan ha vært tollekniver.
Krukker, mugger og glass, ble ofte importert. De var vanligvis masseprodusert, mens det bedrestilte borgerskap kostet på seg finstell i en grad som ga støtet til norske industritiltak som glassverk og porselensfabrikker. En del av produksjonen både i Norge og andre land blir fortsatt regnet for kunst i en betydning av begrepet. For mange av disse har bruksegenskapene blitt tillagt mindre vekt enn estetikken. 
I noen tilfeller kan en se, og ergonomisk påvise, at der ikke alltid er konflikt mellom form og funksjon. Den optimale formen kan da fremstå som den estetisk mest tiltalende.

Historikk

Fra 1900-tallet og fram mot vår tid, har design (produktutforming) fått større og større betydning. Ordet brukskunst brukes i dag om alt fra såper til biler og fly. (ett unntak ser ut til å være skipsbygg, der funksjonalitet betyr vesentlig mere enn utseende).
Flere , blant dem keramikeren Yngvild Fagerheim, gikk på 1950- og 60-tallet over til begrepet kunsthåndverk, så faggruppen Norske Brukskunstnere (NB) endret sitt navn til Norske kunsthåndverkere i 1974 da Kulturmeldingen kom, det var en del av Kunstneraksjonen 1974. Gruppen meldte seg ut av landsforeningen i 1978, og like etter fulgte også interiørarkitektene.
De som fremdeles ville tilhøre landsforeningen kalte seg i 1978 Foreningen Brukskunst; det var de fra Porsgrund Porselænsfabrikk og Hadeland Glassverk, men også Grete Prytz Kittelsen som var president 1975-78. Disse skiftet navn til Norske Brukskunstnere i 1997.
Landsforeningen omdøpte seg i 1986 til Landsforbundet Norsk Form. Dette ble nedlagt i 1993, da man etablerte Norsk Form.
Darja Domratsjeva

Karriere

Domratsjeva deltok i junior-VM fra 2005 til 2007 og hun tok fem individuelle medaljer. Under junior-VM i 2005 tok hun gull på sprinten og jaktstarten. Året etter tok hun bronse på jaktstarten, og i 2007 tok hun sølv på sprinten og jaktstarten.
Hun deltok i sitt første seniorverdensmesterskap i 2007, og da ble hennes beste individuelle plassering en 13.-plass på sprinten. Både i 2007 og 2008 var hun med på å ta femteplass i stafett, og under VM i 2008 fikk hun også sin første medalje, en sølvmedalje i mixed stafett. I VM i 2009 tok hun en femteplass på jaktstarten. I tillegg tok hun sjetteplass på fellesstarten.
Domratsjeva ble nummer 22 og 26 sammenlagt i verdenscupen henholdsvis i sesongene 2006/07 og 2007/08, men sesongen 2008/09 var hennes inntil da beste sesong. Riktignok gjorde hun en tabbe på fellesstarten i Oberhof, hvor hun skjøt stående på andre skyting, som er liggende, men hun tok flere pallplasseringer. Den første var en tredjeplass på sprinten i Ruhpolding den 16. januar 2009. Seks dager senere tok hun andreplass på sprinten i Antholz, bak Tora Berger. På jaktstarten to dager etterpå tok hun tredjeplass, og hun kom på sjuendeplass i verdenscupen sammenlagt.
Domratsjeva ble nummer tre i åpningsrennet i verdenscupsesongen 2009/10. Under fellesstarten i Oberhof 10. januar 2010, var hun nok en gang uheldig. Hun ledet rennet før tredje skyting, men der skjøt hun de tre første skuddene på feil skive (nummer 2 i stedet for nummer 1). Hun pådro seg fire strafferunder og endte til slutt på 9.-plass.
Hun tok bronse på normaldistansen under OL i Vancouver 2010. 13. mars samme året tok hun sin første verdenscupseier på skiskyttersprinten i finske Kontiolax, og dagen etter vant hun også jaktstarten.
I 2012 ble hun verdensmester på jaktstart under VM i skiskyting i Ruhpolding. I 2013 ble det gull på fellesstart i VM i Nové Město. I Vinter-OL 2014 i Sotsji ble det gull på både jaktstart, normaldistanse og fellesstart.
Domratsjeva ble i 2014 tildelt ærestittelen Helt av Hviterussland som anerkjennelse for sin dyktighet og de tre gullmedaljene hun vant i Sotsji-OL. I 2014 ble hun også tildelt Holmenkollmedaljen. Hun gikk glipp av hele sesongen 2015/2016 på grunn av sykdom.
Hun var med på Hviterusslands lag som vant gull på stafett under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun også vant sølv på fellesstarten . 
Domratsjeva er gift med den norske skiskytteren Ole Einar Bjørndalen, og 5. april 2016 kom nyheten om at de to ventet barn. Datteren Xenia ble født 1. oktober 2016.
Leucopteryx

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 60 millimeter) påfuglspinnere. Thorax er grå med hvite krage, eller helt hvit. Forvingen er brungrå med en hvit tverrstripe ved roten og en langs ytterkanten, en liten øyeflekk i midten, eller brungrå med et uskarpt avgrenset, bredt, hvitt tverrbånd i midten. Bakvingen er mer eller mindre hvit i den indre delen, grå langs ytterkanten, med en liten, svart flekk.

Levevis

Som vanlig for påfuglspinnere kan larvene lever på mange ulike slags busker og trær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika (kjent fra Tanzania).
Videoblogg

Videoblogg (vlogg) er en form for blogg hvor en benytter video som media, i motsetning til «ordinære» blogger hvor en bruker tekst og bilder. En aktør omtales gjerne som «vlogger».
Bruken av YouTube har gjort at trenden øker, da nettstedet tilbyr enkle løsninger for å legge ut egne videoer. Artistene Tone Damli Aaberge og Venke Knutson begynte å videoblogge allerede i 2006. Innen motebransjen, kunst og kultur er videoblogging vanlig i profileringsøyemed. 
Seniorrådgiver i Norsk Psykologforening Torleiv Odland er en av de som har uttrykt bekymring for at spesielt ungdom kan overeksponere seg selv, og at det som legges ut på Internet av en 14-åring, kan være tilgjengelig og til sjenanse noen år senere.
Charles Joseph «Charlie» McDonnell var den første fra Storbritannia til å nå én million abonnenter på vlogger-kanalen sin på YouTube.
David Belle

Biografi

David Belle ble født i byen Fécamp i Frankrike den 29. april 1973. Han vokste opp med sin bror, Jeff Belle, og sin mor og far, Monique og Raymond Belle. Belle bodde i Fécamp de 14 første årene av livet sitt. Der fikk han interessen for action og forskjellige former for raske bevegelser. I 1988 flyttet han til Lisses i Paris. Da var han 15 år gammel, og begynte å avtjene førstegangstjenesten.
Minns du sången

Minns du sången er et svensk sangprogram som gikk på SVT fra 1998 til 2000. I dette programmet bidro ulike artister med kristne sanger og delte sine livserfaringer, med både «latter og tårer». Programmet ble produsert av svensk TV-Inter. Serien ble laget ut fra samme konsept som Gloria og Bill Gaithers TV-program i USA. Også i Norge ble det laget flere Minnes du sangen program, etter samme konseptet.
Urban Ringbäck og Anders Jaktlund laget sammen med sangere og musikere totalt 25 program i årene 1998 til 2000.
Hvithalehjort

Atferd

Hvithalejorten har utmerket hørsel, luktesans og syn, og kan lett finne ut om det finnes mennesker eller andre fiender rundt den. Selv når den spiser er den på vakt, og tar ofte småpauser i spisingen for å kikke seg rundt. Når en hvithalehjort oppdager at det er fare på ferde rundt den, løfter den hodet og stirrer i retning hvor faren befinner seg. Samtidig blir både hørselen og luktesansen skjerpet, for å fange opp alt som er mistenkelig.
Hvithalehjorten er for det meste et nattdyr, men man kan se den når som helst på dagen. De spiser for det meste tidlig om morgenen eller ved solnedgang. Om vinteren danner hvithalehjorten noen ganger enorme flokker på over hundre dyr.

Føde

Slik som andre hjortedyr beiter hvithalehjorten på gress og løvblader, samt frukter, urter og blomster. Maten varierer mye etter årstidene, og om vinteren da det er lite mat å finne, bruker den mer energi enn den klarer å finne. Dermed går hjorten ned i vekt. Slik som andre hjortetyper klarer hvithalehjorten å redusere fødeinntaket om vinteren for å unngå det store energitapet når den leter etter mat.

Forplantning

Hinden blir kjønnsmoden etter et år, mens bukken blir ikke kjønnsmoden før vanligvis rundt fire år og utover. Paringen skjer sent ut på høsten, og hinden har en drektighetsperiode på rundt 6 og en halv måned. Antall kalver som blir født øker ettersom hinden blir eldre; de yngste føder som regel kun én kalv, mens de eldre kan føde opptil tre.
Ungene til hvithalehjorten holder seg på et lite område med tett vegetasjon i de første ukene etter fødselen, selv om de kan både stå og gå. Kalven forblir ved sin mor i ett til to år.

Tilstand og utbredelse

Hvithalehjorten finnes vilt over store deler av Amerika. Hjorten finnes i hele USA og de sørlige deler av Canada, og helt ned til Peru og Brasil i Sør-Amerika. I senere tid har den også blitt innført på både New Zealand og i Finland.
Hvithalehjorten var i en periode nær utryddelse i Nord-Amerika, men etter regulering av jakt har tallet tatt seg opp igjen. Av naturlige fiender ligger pumaen øverst, og man regner med at hele 3/4 av kosten til pumaen består av hvithalehjort.
Arten er funnet: Belize, Brasil, Canada (Alberta, Britisk Columbia, Labrador, Manitoba, New Brunswick, Newfoundland, Nova Scotia, Ontario, Prince Edward Island, Québec, Saskatchewan), Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Finland, Fransk Guyana, Guatemala, Guyana, Honduras, Mexico, Nicaragua, New Zealand, Panama, Peru, Slovakia, Surinam, Tsjekkia, USA (Alabama, Arizona, Arkansas, Colorado, Connecticut, Delaware, District of Columbia, Florida, Georgia, Idaho, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Kentucky, Louisiana, Maine, Maryland, Massachusetts, Michigan, Minnesota, Mississippi, Missouri, Montana, Nebraska, New Hampshire, New Jersey, New Mexico, New York, Nord-Carolina, Nord-Dakota, Ohio, Oklahoma, Oregon, Pennsylvania, Rhode Island, Sør-Carolina, Sør-Dakota, Tennessee, Texas, Vermont, Virginia, Washington, Vest-Virginia, Wisconsin, Wyoming) og Venezuela.
Falsomelanauster

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Vietnam).
Maharaja

Maharaja (også skrevet maharajah) er en indisk fyrstetittel. Ordet kommer fra hindi og er sammensatt av maha, som betyr stor, og raja, som betyr fyrste eller konge. Titlene maharana, maharao og maharaol er varianter med samme betydning som maharaja. Den tilsvarende tittel for regjerende fyrstinner er maharani. Samme tittel benyttes om en maharajas ektefelle. Sønn av en maharaja kalles maharajakumar, mens en datter kalles maharajakumari.
Tittelen maharaja ble benyttet om fyrster som regjerte de mange fyrstestatene som fantes i India i tiden før selvstendigheten i 1947. De fleste av de omkring 600 fyrstene bar tittelen maharaja eller raja. Tittelen ble særlig anvendt i de tilfeller fyrsten var hindu. Muslimske herskere kunne blant annet bære tittelen nawab.
Müggelsee

Historie

Den 24. mai 1932 landet sjøflyet Dornier Do X på Müggelsee. Dornier Do X var på det tidspunkt det største sjøflyet i verden og hadde vært på en representasjonsflyvning gjennom Europa og til Sør- og Nord-Amerika.
Herceg Novi

Historie

Herceg Novi ble grunnlagt 1382 av Tvrtko Kotromanić, kongen av Bosnia. Bygrunnlaget var blant annet fiske og salthandel.
Selv om dette er en ung by, har den en relativt dramatisk bakgrunn med variert statlig tilhørighet. I den venetianske perioden 1420 – 1797 gikk byen under navnet Castelnuovo ("Nyborg"), men ble først styrt av Venezia sent i perioden. Tyrkerne tok byen i 1482 og holdt den helt til 1687, i mellomtiden var den en kort periode okkupert av Spania.
I 1687 tok Venezia kontroll med denne tyrkiske enklaven inen i den venetianske kolonien Albania Veneta. Etter 110 år ble derimot Østerrike-Ungarn tilkjent Herceg Novi, men falt så til Russland ved Bratislava-traktaten av 26. desember 1805 – som del av seiersoppgjøret etter Napoleonskrigene. Men i juli-august 1807 tok nettopp Frankrike byen og fikk den tilkjent ved Tilsit-traktaten.
I 1813 inntok så den nye staten Montenegro Herceg Novi, men østerrikerne tok den tilbake med makt i 1816. Etter to år, i november 1818, red derimot serbiske styrker inn i byen og tok kontroll med Herceg-Novi og kystområdet – etter hvert organisert i Jugoslavia. Fra 1941 til 1943 var byen okkupert av Italia.
Ved lokalvalget 6. april 2008 fikk regjeringspartiene DPS os SDP bare 33% av stemmene, og opposisjonspartiet SNP fikk sammen med serbiske lister rent flertall.

Transport og økonomi

Hovedveiene E-65 og E-80 går langs kysten gjennom Herceg Novi, østover til Podgorica og videre til Beograd i nord. Det er flyplass i Tivat (23 km øst) og i Dubrovnik i Kroatia (35 km vest).
Det meget behagelige klimaet med varme somre og milde vintre, gjør Herceg Novi til et senter for turisme og etableringer av leiligheter og hoteller. Byen har vært kjent for sine spa og kilder i århundrer, og er sammen med Budva, Kotor og Bar de viktigste turiststedene i landet. En stor utfordring er byens akutte mangel på drikkevannskilder, som medfører behov for å importere vann fra Kroatia.