Ptolemaios XII Auletes

Første år

Da hans far Lathyros ble forvist til Kypros i 107 f.Kr., ble Ptolemaios XII Auletes, som hans yngre fetter Ptolemaios XI Aleksander, sendt til øya Kos hvor han opphold seg fram til 88 f.Kr. Året før brøt den andre mitridatiske krig ut da kong Mitridates VI fra kongeriket Pontos angrep de romerske besittelsene i Anatolia. Mitridates krevde alle prinser og fyrster, inkludert Auletes, overlevert til ham i 88 f.Kr. og de ble holdt som gisler av ham. På samme tid erstattet Ptolemaios IX Lathyros sin bror Ptolemaios XI Aleksander i Egypt. I 84 f.Kr. ble Auletes forlovet til en datter av Mitridates, men ektskap ble aldri inngått.
Lathyros satt ved makten i Egypt fram til 81 f.Kr. da han døde. Da han ikke legitime mannlige arvinger ble hans datter Kleopatra Berenike III som ble ny regent. I Roma var Lucius Cornelius Sulla samme år blitt utnevnt til diktator av det romerske senatet. Han tatt hånd opp Ptolemaios XI Aleksander og fikk sendt ham til Egypt med det krav at Kleopatra Berenike III giftet seg med den langt yngre fetteren og gjorde ham til medregent. Det gikk dårlig, antagelig for at Kleopatra hadde vanskeligheter med å overlate reell makt til den unge mannen. Etter nitten dagers ekteskap fikk Aleksander drept henne, og den rasende befolkningen i Alexandria rev ham ut av palasset og drepte ham. Da sto Egypt overfor problemet at de hadde ingen direkte etterfølger til tronen, og i frykt for at Romerriket ville intervenere, fikk de tilbakekalt Ptolemaios XII Auletes fra Sinope ved hoffet til Mitridates i Pontos. Etter at han kom tilbake til Alexandria ble han innsatt som konge.

Forholdet til Roma

Romerriket var i de siste tiårene blitt den nye Supermakten rundt Middelhavet, og deres erobringer førte dem stadig lengre østover. I 67 f.Kr. var den romerske hærføreren Pompeius i øst og kjempet mot pirater fra Kilikia, mot kong Mitridates VI i den tredje mitridatiske krig, og mot stammer i Armenia. Selv om Ptolemaios XII støttet den romerske republikken, diskuterte Roma i 65 f.Kr. muligheten for å underlegge seg Egypt.
Før Ptolemaios XIIs styre innebar den geografiske distansen mellom Roma og Alexandria til en relativ likegyldig holdning til hverandre i begge retninger. Men da egypterne inviterte romerne inn for å avgjøre deres dynastiske konflikter, ble Roma involvert i Egypts indre anliggender. Ptolemaios XII Auletes forsøkte å sikre sin egen skjebne og skjebnen til hans dynasti ved å føre en meget pro-romersk politikk. I 63 f.Kr., da det synes som om Pompeius ville bli den neste lederen ut av en romersk strid, søkte Ptolemaios å danne en form for beskytter-klient-forhold med Roma. Han sendte rikdommer til Pompeius og en invitasjon til Alexandria. Pompeius aksepterte rikdommene, men avviste invitasjonen. En allianse med kun en leder i Roma var ingen garanti, og snart reiste Ptolemaios selv til Roma for å forhandle en bestikkelse for en offisiell anerkjennelse av hans kongedømme. Etter å ha betalt en bestikkelse på seks tusen talenter til Julius Cæsar og Pompeius ble en formell allianse opprettet, foedus, og Ptolemaios' navn ble innskrevet på liten over venner og allierte av folket i Roma (amici et socii populi Romani).

Landflyktning i Roma (58–55 f.Kr.)

Til tross for hans anstrengelser med å holde seg inne med den innfødte befolkningen var det stadig uroligheter og utbrudd av opprør. I 58 f.Kr. utelot han å komme med en uttalelse etter romerne erobret Kypros, et område styrt av hans bror. Det førte til stor irritasjon og det brøt ut opptøyer. Egypterne var allerede rasende over tunge skatter som blant annet gikk med til å betale romerske bestikkelser. Med skattene økte også leveomkostningene. Da opptøyene utartet i Alexandria ble Ptolemaios XII tvunget til å flykte i september, muligens sammen med sin datter Kleopatra VII. Den nye herskeren i Egypt ble hans datter Berenike IV. Hun styrte som medregent med sin søster Kleopatra VI Tryfaena. Et år etter at Ptolemaios flyktet døde Kleopatra VI Tryfaena, og Berenike IV styrte alene over Alexandria fra 57 til 56 f.Kr.
Fra Roma kjempet Ptolemaios for sin gjenoppretting som konge av Egypt, men møtte opposisjon fra enkelte i senatet. Hans tidligere allierte Pompeius huset den landflyktige kongen og hans datter, og argumenterte på hans vegne i senatet. I løpet av denne tiden innså de romerske kreditorene at de ikke ville få tilbake sine lån til den egyptiske kongen uten at han ble gjeninnsatt. I 57 f.Kr. tvang press fra den romerske offentligheten senatets beslutning om å gjeninnsette ham. Derimot var Roma tvilende til invasjon av Egypt for å gjeninnsette ham da de sibyllinske bøkene, en samling orakelaktige uttalelser, uttalte at om en egyptisk kong ba om hjelp og Roma invaderte, ville store farer og vanskeligheter skje.
I Egypt gikk det rykter om en mulig romersk invasjon og de mislikte også tanken på at den forviste kongen skulle komme tilbake. Den romerske historieskriveren Dio Cassius skrev at en gruppe på et hundre menn ble sendt som utsendinger til Roma for å tale deres sak, men Ptolemaios fikk deres leder, en filosof ved navn Dion, forgiftet og mange av de andre drept før de nådde fram til Roma.