google/wiki40b huggingface dataset:
Alarik II

Alarik II, spansk: Alarico, latin: Alaricus (død 507) etterfulgte sin far Eurik i 485 som vestgoternes konge. Hans rike inkluderte ikke bare hele Hispania (med unntak av områdets nordvestlige del), men også Aquitania og den største delen av det fremdeles udelte Gallia Narbonensis.
Religiøst var Alarik arianer som alle de tidlige vestgotiske adelsmennene, men han avstod fra sin far Euriks forfølgelse av katolikker, og ga dem i 506 lov til å holde råd i Agde. Han hadde et anstrengt forhold til de katolske biskopene i Arles, noe som toppet seg i tiden da den frankiske Caesarius av Arles var biskop, fra 503. Caesarius var mistenkt for å stå i ledtog med burgunderne for å overlevere bispedømmet til Burgund, hvis konge hadde giftet seg med søsteren til Klodvig. Alarik sendte derfor Caesarius i eksil i et år i Bordeaux i Aquitaine før han lot ham returnere uskadd da krisen var forbi.
Han viste lignende visdom og frisinnethet i politiske saker ved å utnevne en kommisjon for å forberede et utdrag av de romerske lovene og imperielle vedtakene som skulle danne den autoritative loven for hans romerske undersåtter. Dette er vanligvis kjent som Breviarium Alaricianum eller Lex Romana Visigothorum.
Alarik var fredelig anlagt og holdt seg strengt til avtalen som hans far inngikk med frankerne, men deres kong Klodvig I ønsket å skaffe seg den gotiske provinsen i Gallia og fant en unnskyldning for krig i at Alarik var arianer. Teoderik, østgoternes konge og Alariks svigerfar, forsøkte forgjeves å mekle. De to arméene møttes i 507 i slaget ved Vouillé, nær Poitiers, hvor goterne ble beseiret og deres konge, som forsøkte å flykte, ble overrumplet og drept, blir det sagt, av Klodvig selv.
Hans legitime sønn Amalarik var fremdeles et barn, derfor ble han etterfulgt av sin uekte sønn Gesalek.
Huaiyin (Jinan)

Huaiyin (kinesisk: 槐荫区; pinyin: Huáiyīn Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Jinan i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina.
Gulbarga

Geografi

Gulbarga ligger på høylandet Deccan i en gjennomsnittlig høyde av 455 moh. To av de eldste bygningene i byen er Khwaja Bandenawaz Dargah og Sheikh Roza Dargah. Det er mange fine templer i og rundt Gulbarga. Blant disse har man Dattatrya-templet (Ganagapur), Sharanabasaveshwar-templet (Gulbarga), Shri Hulakantheshwar-templet (Herur B.) og Ghathargi Bhagamma-templet. Disse tre templene ligger på bredden av Bhima-elven.

Klima

Været i Gulbarga består av tre hovedsesonger. Sommeren varer fra sent i februar til midten av juni, og temperaturen varierer vanligvis mellom 40 og 46 °C. Gulbarga har dermed en veldig varm sommer, med temperaturer opp imot 50 °C enkelte ganger. Deretter kommer sørvest-monsunen som varer fra midten av juni til sent i september. Temperaturene varierer mellom 27 og 34 °C. Vinteren har tørt vær, og varer frem til midten av januar. Temperaturene pleier å ligge mellom 10 og 26 °C.

Demografi

Ifølge folketellingen i 2001 hadde Gulbarga 427 929 innbyggere. Av dette befolkningstallet utgjorde 52 % menn og 48 % kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet i byen var 67 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. Mannlig lesekyndighet var 73 % og kvinnelig lesekyndighet bare 60 %. 13 % av befolkningen var barn under 6 år. 
Kannada er det offisielle språket og blir talt av majoriteten i distriktet, men det mest talte språket i selve byen er urdu. Engelsk blir også brukt, og forstås av mange. Hinduisme og islam er de to religionene som har flest tilhengere i byen. Urdukulturen i Gulbarga ligner mye på den i Hyderabad. Til og med kannadaspråket som blir talt her er påvirket av hyderabadi (deccani) urdu. I byen bor det også mange marathifolk.
Publicistprisen

Publicistprisen er en dansk pris, som deles ut en gang om året av Den Danske Publicistklub. Alle medlemmer av publisistklubben kan nominere kandidater til prisen – den endelige avgjørelse treffes allikevel av en priskomité. Prisen ble innstiftet i 1979 og gis for en markant innsats i den danske medieverden – «en mangeårig fremragende innsats», som det står i bestemmelsen ved opprettelsen. 
Prisen er på DKK 25 000.
Damen med hunden

Damen med hunden (russisk: Дама с собачкой, norsk transkripsjon: Dama s sobatsjkoj) er en novelle/kortroman av den russiske forfatteren Anton Tsjekhov (1860–1904).  Novellen ble utgitt i 1899 og anses som et av  av forfatterens mest betydningsfulle verk. Den utspiller seg bland annet i Jalta og Moskva.
1900-årene

-- 1900 
-- 1901 
-- 1902 
-- 1903 
-- 1904 
-- 1905 
-- 1906 
-- 1907 
-- 1908 
-- 1909 
Tiårsoversikt
Norges Hundekjørerforbund

Norges Hundekjørerforbund (NHF) er en sammenslutning av alle lag som organiserer hundekjøreridrett og er medlemmer av Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité (NIF). NHF er den høyeste faglige myndighet i Norge for hundekjøring som idrettsgren. NHF ble stiftet den 18. november 1951 og er tilsluttet European Sled Dog Racing Association (ESDRA) og International Federation of Sleddog Sports (IFSS).

Historie

NHF har sitt utspring i Norsk Trekkhundklubb (NTK) og Norges Trekkhundforbund (NTF). NTK ble stiftet i 1931 og ble fra starten av sterkt engasjert i ambulansekjøring med hundespann. Dette ledet til at medlemmer som var mer opptatt av konkurranserkjøring dannet NTF i 1936. Begge klubbene var imidlertid engasjert i både ambulansekjøring og konkurransekjøring, men altså med hovedvekt på hvert sitt område i trekkhundmiljøet.
Etter hvert som årene gikk ble konkurranseforholdet mellom klubbene stadig sterkere, noe som ikke alltid var til deres beste. Dette ble også registrert av de to klubbenes ledelse, som begge innså at ingen av dem var tjent med en slik situasjon. Det ble derfor innledet forhandlinger mellom klubbene, noe som resulterte i at Norges Hundekjørerforbund ble stiftet i 1951. På den tiden hadde klubbene sju avdelinger hver. Forhandlingene ble sluttført av Torgrim Andersen, Erling Sættem og Torodd M. Hustad, og det nye forbundet ble tatt opp som likeverdig medlem i NIF i 1956. Per 31. oktober 2006 organiserte NHF 61 lag med til sammen 3625 medlemmer.

Tidsskrift

Hundekjøring er et tidsskrift som ble stiftet av Norges Hundekjørerforbund i 1997. Bladet eies og drives av Monica Celius (redaktør) og Arild Stangenes. Hundekjøring er et abonnementstidsskrift for sledehundkjøring, nordisk stil og friluftsliv med hund. Bladet utgis fire ganger i året.
Lillehammer kirke

Orgler og organister

Kirkens første orgel var et 15 stemmers instrument bygd av August Nielsen i Oslo med Ludvig Mathias Lindeman som konsulent. Orglet ble erstattet av et nytt instrument på 39 stemmers og 22 unitstemmer i 1948. Orgelbygger Josef Hilmar Jørgensen bygde dette elektropneumatiske instrumentet, og konsulent var denne gang domorganist Arild Sandvold. Det nåværende orgel på 41 stemmer og tre manualer ble bygd av Rieger Orgelbau og stod ferdig i 2001. Kirkens nåværende organist Tim Collins var konsulent. Åpningskonserten ble spilt av den franske organisten Olivier Latry fra Notre-Dame i Paris.
Kirkens organist var fra innvielsen lærer Ole J. Børke som ble avløst av Velle Vellesen før lillehamringen Gustav Lunde ble organist i 1899 og virket i stillingen til 1938 da Leif Solberg ble valgt blant mer enn 30 søkere. Komponisten og orgelkunstneren Leif Solberg var fra 1938 til 1982 organist i Lillehammer kirke. Solberg er fortsatt i en alder av 99 år  (2014)  å se blant publikum ved gudstjenester og konserter i kirken.
Etter Solbergs avgang i 1982 ble Grethe Grundtvig byens organist fram til 1993 da hun ble avløst av Amund Dahlen som virket i stillingen i to år. Fra 1995 er Tim Collins Lillehammer kirkes organist og musikkleder. Han er utdannet ved Royal College of Music i London og innehadde organiststillinger i Langhus og Snåsa før han kom til Lillehammer året etter Lillehammer-OL. Collins er musikalsk leder for Lillehammer Kantori og har initiert flere gjestespill med utenlandske  konsertorganister av høy kvalitet. Han forestår også en årlig sommerkonsertserie med variert program.
Tsongkhapa

Biografi

Tsongkhapa ble født i en nomadefamilie i nærheten av Kokonor-sjøen i Tibet. Tre år gamle fikk han den tantriske legmannsordinasjon av Karmapa Rolpai Dorje og syv år gammel ble han ordinert til novise-munk med navn Lobsang Dragpa. 21 år gammel tok han full munke-ordinasjon (tib.Gelong). Tsongkhapa var disippel av over 100 mestre av alle slags buddhistiske tradisjoner i Tibet og studerte intensivt læren om forskjellige tradisjoner, deriblant læren om Drikung-Kagyu-tradisjonen. Hans viktigste lærer i Madhyamika-filosofi ble Sakya-mesteren Rendawa. Senere ble han undervist i de tre overdragelseslinjer i den gamle Kadampa-tradisjonen, to av dem ved Nyingma-mesteren Lama Lhodrag Khenchen Namkha Gyaltsen. Han studerte også den viktigste tantra-læren fra forskjellige tradisjoner.
Kjernen i overdragelsen av Gelug-tradisjonen ligger i Atishas Mahayana-lære og i dens forening av praksis i sutra og tantra. Tsongkhapa sammenfattet Mahayana-læren fra de store indiske mestrene Nagarjuna og Asanga i verket Lamrim Chenmo. Tsongkhapa førte sammen den tantriske læren av Guhyasamja, Chakrasamvara og Yamantaka i Gelug-tradisjonen. Han var en viktig person, som Atisha har vært i overdragelsen av Kalachakra-tantraen i Tibet også. 
Tsongkhapa la vekt på idealene i den gamle Kadampa-tradisjonen og fremhevde betydningen av Vinaya (munke-reglene). Den delvise reformasjon eller «gjenopprettelsen» av klostertradisjonene i Tibet baserer på hans lærervirksomhet. Derfor er Gelug-tradisjonen kjent for munkedisiplinen og sølibat og er også kjent under navnet «den reformerte skolen».
Tsongkhapa studerte lærekommentarer av mange indiske panditas (læremestre), fordi han mistenkte at noen av de tibetanske kommentarer ikke var feilfrie. Han skal ha hatt en visjon av visdommens Bodhisattva Manjushri, og fikk undervisning fra ham. Teksten Namtso Lam Sum (Veiens tre prinsipper) skal ha vært direkte diktat fra Manjushri selv. Tsongkhapa prøvde sin egen visjonære erfaring ved hjelp av Lama Umapa, som skal ha stått i visjonær forbindelse med Manjushri. Tsongkhapa gikk ofte i meditasjonsklausurer sammen med Lama Umapa og noen andre.
Mesteparten av Tsongkhapas lærere skal senere ha blitt hans disipler, deriblant Rendawa, Lama Lhodrag og Umapa.
Blackburnium

Utseende

Små til middelsstore (5 - 15 millimeter), brede og høyt hvelvede, blanke, gulbrune eller rødbrune tordivler. Slekten utmerker seg ved at hannene har spektakulære horn både på hodet og på pronotum. Hodet er stort og bredt, med et langt, nokså rett horn i pannen hos hannen. Pronotum er bredt, rundet, hos hannen med en bred uthuling i midten foran og et horn eller en pigg på hver side av denne uthulingen, noen ganger også med et mindre par pigger rett bak uthulingen. Hunnen mangler hornene på hode og pronotum. Dekkvingene er hvelvede med fine punktstriper. Beina er kraftige gravebein, leggene krumme, på forbeina med butte tenner langs nesten hele ytterkanten, ikke bare i spissen. Undersiden er kledt med lange, gulaktige hår.

Levevis

I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, med kammer der larvene utvikler seg. Disse artene legger forholdsvis veldig store egg. Det er uklart hva larvene faktisk eter, det har blitt observert at de ganger på veggene i kammeret de lever i, og vokser ved dette. Kanskje ernærer de seg av bakterier som vokser på kammerveggene.
De voksne billene eter underjordiske sopper og flyr godt.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia, der de finnes over nesten hele kontinentet.
Ajka

Ajka [ˈɒjkɒ] (tysk: Eikau) er en by i fylket Veszprém i Ungarn med ca 35 000 innbyggere. Den ligger i fjellområdet Bakony, nord for Balatonsjøen.

Vennskapsbyer

Ajka er vennskapsby med Rovaniemi (Finland), Unna (Nordrhein-Westfalen), Weiz (Steiermark) og Cristuru Secuiesc (Székelykeresztúr, Romania).
Polymyalgia rheumatica

Symptombilde

De dominerende symptomene ved polymyalgi er smerter og stivhet i nakke-, skulder- og hofteregionene. Smertene er middels til kraftige, og kan være så uttalte at de hindrer pasientene i sine daglige gjøremål. Symptomene er som regel mest uttalt på morgenen og etter søvn. Anemi, tretthet og mangel på appetitt ses også hyppig.

Etiologi og patogenese

Man kjenner ikke årsaken til polymyalgi. Man vet imidlertid at den oppstår ved at kroppens egne hvite blodlegemene angriper leddkapslene i kroppen slik at det oppstår en betennelsestilstand. Man har knyttet sykdommen til vevstypen HLA-DR4. Dette betyr at personer med denne vevstypen er disponert for å utvikle sykdommen, og at det er en arvelig komponent knyttet til risiko for utvikling av sykdommen.

Behandling

Behandlingen er i hovedsak medikamentell, og innebærer glukokortikoider (kortison) som demper kroppens eget immunforsvar. Klassisk for polymyalgi, er at man får en rask og effektiv bedring av plagene.
Vårfrøvikler

Utseende

En liten (vingespenn 10-13 millimeter), brungrå vikler. Forvingen har, som vanlig hos denne slekten, en kommaformet, hvit flekk ved bakkanten, denne er nokså smal, med en markert knekk i midten, og har en smal, brun midtstripe. Grunnfargen i vingens ytre del (utenfor kommaflekken) er nærmest oker, og det finnes to smale, metallfargede, buede tverrbånd, mellom disse fire korte, svarte streker. Langs framkanten er det hvite skråstreker, disse er noe lengre enn hos mange andre Grapholita-arter. Bakvingen er skinnende hvit bortsett fra spissen som er brun. Arten kan ligne flere andre Grapholita-arter men forvingen virker mindre ensfarget, grunnfargen er tydelig lysere i den ytre delen.

Levevis

Larvene utvikler seg i belgene på erteknapp (Lathyrus spp.) og vikker (Vicia spp.).
De voksne viklerne flyr om dagen i april-mai.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa, bortsett fra Den iberiske halvøya og de nordligste delene, og i det nordlige Asia. I Norge er den nokså vanlig nord til Møre og Romsdal.
Pali się

Om sangen

«Pali się» er komponert av Nadia Dalin, mens Allan Rich, Jude Friedman og Sonia Krasny har skrevet teksten. Sangen fremføres av folkrock-jentegruppen Tulia, og den er gruppens femte singel. Inspirasjonen til sangen kom fra den historiske dramafilmen Cold War, regissert av Paweł Pawlikowski. Sangen ble utgitt 23. november 2018 og senere tatt med på deluxe-versjonen av gruppens album Tulia.
Den polske kringkasteren Telewizja Polska valgte sangen til Polens bidrag til Eurovision Song Contest 2019. I Eurovision-versjonen er deler av teksten på engelsk, og tittelen ble endret til «Fire of Love (Pali się)». Denne versjonen ble utgitt 8. mars 2019.

Eurovision Song Contest

I januar 2019 ble Polen trukket til å delta i semifinale 1 av Eurovision Song Contest. Semifinalen ble arrangert i Expo Tel Aviv i Israel tirsdag 14. mai, og Polen hadde startnummer 4. «Fire of Love (Pali się)» endte på ellevteplass i sin semifinale, og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen lørdag 18. mai.

Strid om musikkvideo

Den opprinnelige musikkvideoen til sangen viste flere bilder av et veikors, men i Eurovision-versjonen var bildene med dette korset fjernet. Dette førte i Polen til påstander om sensur og diskriminering av kristne. Direktør for Telewizja Polska (TVP), Jacek Kurski, ba plateselskapet Universal Music Polska om å bruke den originale versjonen av musikkvideoen. De to videoene er nesten identiske, med unntak av at korset er fjernet i Eurovision-versjonen. 
Tulias plateselskap fortalte at kors-bildene var redigert bort på grunn av Den europeiske kringkastingsunions (EBU) strenge restriksjoner på politiske og religiøse budskap i sanger og videoer. Plateselskapet sa at det heller ikke var de som sto bak den redigerte videoen. Tross de strenge EBU-restriksjonene kan likevel en liten figur av Jan av Nepomuk skimtes i bakgrunnen i Eurovision-versjonen.
Pleocomidae

Utseende

Store (16 – 44 mm), kraftig bygde biller, rødbrune til svarte, hunnene er tydelig større enn hannene. Kroppen er hvelvet, glatt og blank på oversiden, tett kledt med lange, utstående hår på undersiden. Hodet har et togrenet, skovlformet utskudd fra fremkanten som billene bruker til å grave med. Midt i pannen sitter det en knøl eller et kort horn.
Fasettøynene er delvis delt av en list i fremkanten. Antennene er 11-leddete, de ytterste leddene former en stor vifte, særlig hos hannene. Munndelene er reduserte og til dels sammenvokste hos de voksne billene. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, uten lister, torner eller pigger, av og til med noen grunne groper. Dekkvingene er omtrent jevnbrede, med eller uten tydelige striper. Beina er kraftige, framleggene (tibiae) er spesielt kraftig bygde med tre store tenner på utsiden, mellom- og bakleggene har to tydelige lengdelister på utsiden. Føttene er fem-leddete, lange og tynne. Undersiden er dekket av lange, gylne, rødaktige, brunlige eller svarte hår. Larvene er hvite og C-formede, som er vanlig hos skarabider. Denne larvetypen blir også kalt en scarabaeiform larve.

Levevis

Pleocomidene finnes mest i litt høyereliggende, relativt tørre områder. Larvene lever i dype ganger i jorden der de spiser planterøtter, og bruker svært lang tid på utviklingen – 8 – 13 år er vanlig. Både larvene og de voksne billene er godt utstyrt for å grave i hard jord. De voksne tar ikke næring til seg, men lever på fettreserver de har lagret fra larvetiden. De er aktive i vinterhalvåret og klekkes vanligvis rett etter det første vinter-regnet, eventuelt ved snøsmeltingen tidlig på våren. Noen arter er også aktive midt på vinteren. Hannene har fullt urviklede flygevinger og flyr i skumringen, hunnenes flygevinger er sterkt reduserte. Hunnene sender ut feromoner som tiltrekker hannene, ofte i store mengder. Etter at de har parret seg, venter hunnene nede i ganger i jorden på at eggene skal modnes. Da temperaturen er ganske lav kan dette ta flere måneder. De dør etter at de har lagt egg.

Utbredelse

Slekten er bare utbredt i et ganske begrenset område i det vestlige Nord-Amerika, fra det sørligste Washington sørover gjennom Oregon og California til Baja California.
Søndre Land prestegård

Søndre Land prestegård eller Fluberg prestegård ligger rundt en kilometer sør for Fluberg kirke, nedi skråningen på vestsiden av Kirkebakka, som i sin tid var en del av Den bergenske hovedvei.
Prestegården har i likhet med kirken røtter tilbake til middelalderen. Den tidligere kirken (en stavkirke) stod på prestegårdens grunn.
Hovedbygningen er fra 1790 og hadde opprinnelig to fløyer på hver side. Disse er borte i dag. Et verandatilbygg på vestre langvegg er fra 1867. En låve som hadde vært i kommunal eie siden 1992, ble revet i 2012. Samme år ble det foretatt en begrenset innvendig restaurering av hovedbygningen, som er fredet, og som fortsatt brukes som tjenestebolig. Prestegården er omgitt av et hageanlegg, men dette er noe gjengrodd.
Gårdsdriften er fradelt.
UNSCOM

UNSCOM, eller United Nations Special Commission, var en  spesialkommisjon oppnevnt av FN etter Gulfkrigen for å overvåke at Irak overholdt nedrustningsvilkårene fastsatt av FN. Kommisjonen var i arbeid til 1999. Fra 1991 til 1997 ble  UNSCOM ledet av Rolf Ekéus, deretter fra 1997 til 1999 av Richard Butler. 
Spesialkommisjonens mandat ble gitt av Sikkerhetsrådet ved resolusjon 687 av 3. april 1991. Den fikk i oppdrag å påse at Irak ødela sine lagre av kjemiske og biologiske våpen, masseødeleggelsesvåpen og langdistanseraketter. Samarbeidet mellom Irak og UNSCOM var vanskelig, da irakiske myndigheter ikke oppfylte forpliktelsene nedfelt av FN. Nedrustningen tok derfor lengre tid en forutsatt. 
I 1996 ble store mengder kjemiske våpen og installasjoner for produksjon av biologiske våpen ødelagt under oppsyn av UNSCOM. UNSCOM undersøkte også om Irak hadde masseødeleggelsesvåpen. Spesialkommisjonen konkluderte med at så ikke var tilfelle, men at Irak hadde omfattende programmer for både kjernefysiske og kjemiske våpen. 
I oktober 1998 brøt Irak samarbeidet med UNSCOM. FN opprettet i desember 1999 en ny kommisjon, United Nations Monitoring, Verification and Inspection Commission (UNMOVIC), for å overta våpeninspeksjonsarbeidet. 
Fra Norge deltok Pål Aas ved Forsvarets forskningsinstitutt (FFI) som våpeninspektør i UNSCOMs arbeid.
Little Big Man

Handling

Den 121-årige Jack Crabb (Hoffman) ser tilbake på sitt mangfoldige liv som deltaker i de fleste hendelser og myter fra «det ville vesten». 
Det starter med at han blir reddet av Cheyenne-indianerne som 10-åring etter at Pawnee-indianeren har massakrert foreldrene hans. Han blir hos dem til han blir voksen da han vender tilbake til de hvites verden hvor han forsøker seg i ulike yrker som medisinselger, handelsmann og cowboy. Han havner etterhvert i hæren og deltar i et angrep mot Cheyenne-leiren, men blir rasende da soldatene dreper kvinner og barn. Når General Custer mange år senere, dreper hans hustru og barn bestemmer han seg for å hevne dem, og som speider for hæren leder han dem inn i en felle ved Little Big Horn.
Filmen er en blanding av historiske fakta og fiksjon.

Om filmen

Filmen ble nominert til en Oscar (beste mannlige birolle). Den ble også nominert til flere Golden Globes og BAFTA-priser. Den vant i årene 1970–71 flere mindre internasjonale filmpriser.
Little big man gjorde det brukbart på kinoene og har fått gode kritikker. Den har fått så mye om 95 % på filmsiden Rotten Tomatoes .
I tillegg til å defineres som western berører den også sjangere som drama, komedie og krigsfilm.
Filmen regnes blant de første av den nye typen westernfilmer der indianernes perspektiv blir mer vektlagt enn normalt var. I den sammenheng kan en også nevne den langt mere brutale Soldier blue, fra samme år. Begge filmene drar samtidige paralleller til amerikanernes krigføring i Vietnam.
Charagmophorus

Utseende

Små til middelsstore, svarte hjortebiller. Hannens kjever er forstørrede som vanlig i familien. Hodet er bredt, med en halsirkelformet, stor grop foran. Pronotum er bredere enn langt, nesten rekatngulært med noe framskytende forhjørner. Dekkvingene har brede striper av tett punktering.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika, i et lite område i høylandet i grenseområdene mellom Brasil, Venezuela og Guyana.
Edvard Bull d.y.

Bakgrunn

Edvard Bull var sønn av historikeren og arbeiderpartipolitikeren Edvard Bull d.e. Han ble cand.philol. i 1939 og dr.philos. i 1958.

Livsløp

Han var lektor i Oslo fra 1939 til 1948, konservator ved Norsk Folkemuseum fra 1950 til 1962, professor i historie ved Norges lærerhøyskole (senere Universitetet i Trondheim) fra 1963 til 1981 og rektor der fra 1966 til 1969. På 1930-tallet var han aktiv på venstrefløyen i Arbeidernes ungdomsfylking. Under krigen satt han fengslet. Han var medlem av Arbeiderpartiet til 1972, da han sluttet seg til SV.

Historieverk for skoleverket

På mange måter er det både fra og sønn Edvard Bulls historiesyn som ble viderefortalt i senere lærebøker for historie i det norske skoleverket. Edvard Bull d.y.s standardverk Nordmenn før oss (i mange opplag fra 1948 til 1980-tallet) spilte her en viktig rolle. Fra faren, som gikk inn for å bruke historieforskningen i en marxistisk kamp mot kristendommen kom det inn i dette verket og i læreverket fremover noe som kan oppsummeres som historien om den trivielle, betydningsløse og undertrykkende kristendommen.
Oliver! (film)

Handling

London på 1830-tallet: Den unge Oliver (Mark Lester) er foreldreløs, og lever et trøstesløst liv i et fattighus. Han selges så til eieren av et begravelsesbyrå som behandler Oliver ille. Han rømmer derfor og begir seg ut på gatene i London. Der blir han snart tatt opp i en bande med gategutter som ledes av den sjarmerende slyngelen Fagin (Ron Moody), og hans djevelske håndlanger Bill Sikes (Oliver Reed), og dennes lojale lærling, den Listige Lurendreier (Jack Wild). Oliver blir opplært til å bli en lommetyv. Dermed havner Oliver på skråplanet, noe som får alvorlige konsekvenser.
By ved hav

«By ved hav» er en lokalpatriotisk sang om Kristiansund. Sangen går også under navnene «Bysangen» og «Kristiansund-sangen». Skrevet av Paul Ohrvik og tonesatt av Edvard Bræin.
Norsk Skinn- og Lærarbeiderforbund

Norsk Skinn- og Lærarbeiderforbund ble stiftet i 1909, og organiserte arbeidere fra skinn- og lærindustrien. Skinn- og lærarbeiderforbundet gikk inn i Bekledningsarbeiderforbundet i 1973.