google/wiki40b huggingface dataset:
Vannressurser

Vannressurser er vannkilder som er nyttige eller mulig nyttig for mennesker. Bruk av vann omfatter bruk for jordbruket, industrien, husholdningen, rekreasjonen og for miljøet. Bortimot alle disse menneskelige aktivitetene krever ferskvann.
71 % av jordens overflate er dekket av vann. 97 prosent av jordens vann er saltvann, noe som gir kun 3 prosent som ferskvann. Av det siste er bortimot to-tredjedeler frosset ned i isbreer og isskall i polare områder. Det gjenværende ferskvannet som ikke er frosset ned er grunnvann, hvor kun en liten fraksjon er tilgjengelig over jorden eller i luften.
Ferskvann er en fornybar ressurs, dog er verdens tilgang på rent ferskvann i økende grad minskende. Etterspørselen etter vann har allerede oversteget tilgangen i mange deler av verden og etterhvert som verdens befolkning fortsetter å øke, vil også behovet på ferskvann øke. Forståelse på den globale viktigheten av å bevare vann for økosystemer har i senere tid, i løpet av 1900-tallet, som stadig viktigere etterhvert som mer enn halvparten av verdens våtlandsområder har gått tapt samme med deres verdifulle miljømessige tjenester. Biologisk mangfold og økosystemer bestående av ferskvann er for tiden minskende hurtigere enn sjø- eller land-økosystemer. Rammeverket for å fordele vannressurser til de som har behov for vann (der hvor slike rammeverk eksisterer) er kjent som vannrettigheter.
Kanaler og vannkraft i Augsburg

Historie

I år 15 før Kristus anla feldherrene Drusus og Tiberius en leir ved sammenløpet av Lech og Wertach. Romerne brukte elvene som transportveier og som beskyttelse. Fra denne militærleiren utviklet byen Augusta Vindelicum seg, oppkalt etter keiser Augustus. Allerede romerne skal ha lagt kanaler fra Lech inn til bydelen som i dag kalles Lechviertel. 
Elvene Lech, Wertach og Singold ble også siden en viktig del av grunnlaget for utviklingen av byen som fri riksstad (Reichsstadt), og senere som industriby i Bayern på 1800-tallet. Behovet for stadig vedlikehold og fornying av vannreguleringssystemet medførte at Augsburg ble en pionerby i vannkraftteknologi.

Verdensarvområdet

Verdensarvområdet omfatter byskogen (Stadtwald) sør for sentrum. Grunnvannet i byskogen utgjør det vesentligste av byens drikkevannsreservoar. Drikkevannet ledes fra skogen gjennom kanaler inn til bebyggelsen. Der bekkene og grunnvannet (drikkevannet) krysset hverandre, ble bekken ført under drikkevannet i en kulvert, for eksempel ved det såkalte Galgenablass.
De store elvene Wertach og Lech utgjør verdensarvområdets vestlige og østlige grense. Wertachs vannmasser er demmet opp ved Wertachwehr i vest, men den største dammen er det store Lechwehr i øst, kalt Hochablass. Fra disse demningene spres deler av vannet gjennom sluser og kanaler som stadig deler seg inne i byen.
Lech strekker seg 19 kilometer gjennom byen, Wertach 13,1 kilometer, elven Singold 6,2 kilometer, og med de 19 naturlige bekkene blir det tilsammen 45,6 kilometer naturlige elver og bekker i byen. I tillegg til disse naturlige vannveiene finnes det 29 kanaler fra Lech på tilsammen 77,7 kilometer og fra Wertach kanaler i en samlet lengde på 11,6 kilometer. Lech faller ca. 26 meter fra Hochablass til den nordlige Wolfzahnau.
Like etter dammen kalt Hochablass, deler Hauptstadtbach seg i Eiskanal og Neubach. Eiskanal var under Olympiske sommerleker i 1972 i bruk som arena for kanopadling. Neubach renner gjennom vannverksbygningen fra 1879.

Augsburgs brønner

Augsburg har mer enn 100 brønner mellom Wertach og Lech. De tre mest monumentale av dem, ofte kalt «praktbrønner» (tysk: Prachtbrunnen) er Augustusbrønnen på rådhusplassen (1594), Merkurbrønnen på  Moritzplatz (1599) og endelig Herkulesbrønnen fra 1602. Samtlige brønner ligger i Maximilianstrasse. Praktbrønnene hadde også et praktisk formål, nemlig å forsørge byens voksende befolkning med rent drikkevann. Vannet ble bragt i rør laget av tre, fra drikkevannskildene like utenfor byen. Drikkevannet ble drevet frem ved hjelp av stempelpumper, drevet av vannkraft.
Gattsjina

Gattsjina (russisk: Га́тчина, finsk: Hatsina, polsk: Gatczyna) er en by i Leningrad oblast, Russland, ca. 45 km sør for St. Petersburg ved veien som leder til Pskov. Byen har 88 420 innbyggere (2002).  Stedet er en del av Verdensarvlisten som heter St. Petersburg og relaterte grupper av monumenter.

Tidlig historie

Khottsjino (eldre navn for Gattsjina) ble først dokumentert i 1499 som en landsby av Velikij Novgorod eller Stornovgorod i Russland. I løpet av en rekke kriger på 1600-tallet ble byen først gitt til Livland (et historisk område som i dag er delt mellom Estland og Latvia), deretter til Sverige før det igjen ble en del av Russland i løpet av Store nordiske krig. På denne tiden var Gattsjina en sørlig grannelag til Russlands nye hovedstad, St. Petersburg.
I 1708 ga tsar Peter den store Gattsjina til sin søster Natalia Aleksejevna, og da hun døde grunnla han et keiserlig hospital og apotek her. I 1765 kjøpte Katarina den store Gattsjina med dets omegn med tyve landsbyer som hun deretter skjenket til hennes favoritt, general og greve Orlov. Mellom 1766 og 1788 bygde greven et melankolsk slott på 600 rom og anla en omfattende engelsk landskapspark på over 700 hektar med et tilstøtende dyrehage og en gård for hester. En triumfbue ble reist, formgitt av Gattsjinas arkitekt, Antonio Rinaldi, i årene 1777–1782, for å danne en monumental inngang.
Gattsjinapalasset ble utvidet flere ganger av ulike keiserlige eiere. Rokokkointeriøret ble formgitt av Rinaldi og Vincenzo Brenna og utført av italienske stukkaturarbeidere og russiske håndverkere. Interiøret ble fremhevet med parkettgulv, malte vegger og karakteristiske italiensk møbler.
Gattsjina betjenes av den baltiske jernbane.
Metachaetodus

Utseende

Middelsstore (ca. 6 millimeter), brede, litt pæreformede, hvelvede biller, brunlige til svarte, nokså matte, uten påfallende behåring, oversiden kraftig punktert.

Levevis

Lite er kjent om hybosoridenes biologi. De voksne billene flyr om natten og kommer gjerne til lys. I alle fall noen arter kan finnes på relativt ferske kadavere, eller møkk.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Uruguay, det sørlige Brasil og det nordlige Argentina).
Striginae

Taksonomi

Marks et al. (1999) delte Strigidae inn i tre underfamilier; Striginae, Surniinae og Asioninae. Imidlertid har nye molekylære beviser (Wink et al. (2008) og Fuchs et al. (2008b)) ført til en mindre justering av den opprinnelige inndelingen. Ninoxinae erstatter Asioninae og øreugler har blitt plassert som et tribus under Striginae.
Finansdepartementet (USA)

Tidligere byråer

Fra sin opprettelse 5. juli 1865 til 1. mars 2003 var U.S. Secret Service underlagt Finansdepartementet.
Også Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms var underlagt Finansdepartementet, men ble overført til Justisdepartementet i 2003.
Katzbalger

En katzbalger er en type tysk kortsverd i bruk blant landsknekter og andre soldater på 15– og 1600-tallet. Ordet oversettes vanligvis til «kattekutter», og er trolig en henvisning til de blodige nærkampene hvor slike sverd ble brukt. Sverdet hadde rett blad med parallelle eller lett avsmalende sider. Parrepinnene var lange og snodde og var bøyet i en S-form tilbake mot sverdgrepet slik at hele parerbøylen formet et 8-tall som beskyttet hånden. Selve grepet var vanligvis avsluttet med en fiskehale-form.
Henri Coandă internasjonale lufthavn

Bakketransport

Flyplassen ligger 18 km nord for București sentrum; og betjenes av veien DN1. Motorveien A3, som er under bygging vil gå til flyplassen. București sentrum kan også nås med RATB expressbuss 783, som også går til går til den andre flyplassen i byen. Det finnes også planer om å forlenge t-banen (linje M6) til flyplassen.
Cristián Zapata

Landslaget

Han ble tatt ut i Colombias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Dennis Wilson

Tida med The Beach Boys

The Beach Boys blei danna i august 1961, og gruppa fikk umiddelbart suksess. Både navnet og imaget henviste til surferkulturen i California, men Dennis var den eneste av medlemmene som faktisk dreiv med surfing. Han hadde lite musikkerfaring, men lærte seg fort å spille trommer. Han hadde en noe spesiell, litt røff stemme, som kan høres i koringa på plateinnspillinger, men i begynnelsen sang han sjelden på scenen.
Av tidlige sanger har Dennis Wilson hovedstemmen på «Little Girl (You're My Miss America)», «This Car of Mine», deler av «Girls on the Beach», «Do You Wanna Dance?» og «Beach Boys' Party!». Han sang også på en versjon av The Beatles' «You've Got to Hide Your Love Away», der han i tillegg spilte gitar. Etter hvert trakterte han flere instrumenter, og på soloalbumet Pacific Ocean Blue spiller han piano.
De første sangene han står som hovedkomponist på, er «Little Bird» og en del andre på albumet Friends. Seinere leverte han bidrag blant annet til albuma 20/20 (1969), Sunflower (1970), Carl and the Passions - «So Tough» (1972) og Holland (1973).  
The Beach Boys med original besetning er innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame.

Solokarriere

Dennis Wilson hadde sin solodebut i 1969 under artistnavnet Dennis Wilson & Rumbo med en lite kjent singel, «Sound of Free»/«Lady (Fallin' In Love)».
I 1977 kom albumet Pacific Ocean Blue. Det nådde 96.-plass på listene i USA og er seinere omtalt som et mesterverk på linje med Pet Sounds. En planlagt soloturne blei avlyst, men Dennis spilte en del av solomaterialet på gruppas turne. 
Han spilte også inn oppfølgeralbumet Bambu, men det blei ikke utgitt på grunn av manglende finansiering og kollisjon med gruppas prosjekter. Deler av stoffet er imidlertid med som bonusmateriale på en nyutgivelse av Pacific Ocean Blue fra 2008. To sanger fra Bambu finnes på Beach Boys-albumet L.A. (Light Album) fra 1979. 
Rundt 1981 gjorde brødrene Dennis og Brian noen opptak sammen. Disse er aldri utgitt offisielt, men finnes som bootleg.

Film

Dennis Wilson hadde i 1971 en hovedrolle i roadmovien Two-Lane Blacktop.

Privatliv

Dennis Wilson var gift fem ganger: med Carole Freedman, Barbara Charren, Karen Lamm (to ganger) og Shawn Love. Han hadde ei datter med Freedman, pluss at han adopterte hennes sønn. Videre hadde han to sønner med Charren og en med Love. I tillegg hadde han to sønner utenom ekteskap. 
Han hadde en periode et stormfullt forhold med Fleetwood Mac-medlem Christine McVie. Hun skreiv sangen «Wish You Were Here» delvis inspirert av denne affæren (utgitt av Fleetwood Mac i 1982). 
I 1968 blei Dennis tilfeldig involvert med Charles Manson og «familien» hans. De fikk bo i huset hans, og han introduserte Manson i musikkmiljøet. The Beach Boys gav ut en singel med Mansons sang «Cease to Exist» («Never Learn Not to Love»). Wilson brøyt etter ei tid med «familien», som i 1969 begikk flere brutale drap.
Wilson misbrukte  både alkohol og narkotika i årevis. Han døde av drukning i 1983.
Amalfikysten

Historie

I løpet av 900- og 1000-tallet eksisterte hertugdømmet Amalfi i området til Amalfikysten, sentrert i byen Amalfi. Kystområdet ble senere kontrollert av fyrstedømmet Salerno inntil Amalfi ble plyndret av republikken Pisa i 1137.
Jakimovičøyane

Jakimovičøyane er en ansamling av mindre øyer i Storfjorden omkring 4,5 km sydvest for Barkhamodden på Barentsøya, Svalbard.
Øygruppen er gitt navn etter Jan Kazimirovich Jakimovič (d. 1905), orlogskaptein i den russiske marine, kommandør på isbryteren Ledokol II, som utforsket Svalbard i forbindelse med Den svensk-russiske meridianbue-ekspedisjonen 1899-1902.
Y (Somme)

Geografi

Y ligger 50 km øst for Amiens, i krysset der veiene D15 og D615 møtes, lengst øst i departementet.

Vennskapsby

Y er vennskapsby med Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogochl i Wales.
Buffalo Soldier

«Buffalo Soldier» er en reggaesang i A-dur, skrevet av Bob Marley og Noel G. Williams. Den ble spilt inn av Bob Marley & The Wailers i 1980, og var den siste innspillinga til Marley. Sangen ble ikke kjent før etter at Marley døde i 1981 og med albumet Confrontation i 1983. Sangen ble en hit og er blant de mest kjente sangene til Marley.

Om sangen

Tittelen og lyrikken viser til de U.S kavaleri- og infanteriregimenta som i 1866 ble sammensett av svarte soldater. De ble kjent som «Buffalo Soldiers» og kjempet mot indianerne. Bob Marley sammenlignet deres kamp med kampen for å overleve, og brukte det som et symbol for svart motstand. 
Linjene med «Woy yoy yoy yoy,» er lik «Tra La La»-sangen til koret i «Banana Split» sitt TV show i 1968. Det var ulike meninger om dette var et plagiat. Men det ble aldri noen konflikt i forbindelse med dette.
Drill (korpsdrill)

Drill er en sport som ligner rytmisk gymnastikk og dans, men i tillegg bruker man en drillstav. 
Drill finnes i to grener; sportsdrill og korpsdrill. Korpsdrill er en del av musikkorps, og deler samme forbund:Norges Musikkorps Forbund (NMF). For å kunne stille i konkurranser må man være medlem av dette forbundet. Det er ca. 4000 drillere i Norge, og tallet øker. Verden rundt er det både gutter og jenter som driller, selv om sporten er kjent som en jentedomiert sport. Internasjonalt er ordet «drill» kjent som «twirling». Korpsdrill-Norge er også medlem av NBTA som er et forbund for de internasjonale konkurransene. I Norske Talenter 2009 kom en driller til semifinalen, som het Jan Are Sæther, og ble kalt drillens svar på Erlend Bratland (vinner av Norske Talenter 2008) av Jan Fredrik Karlsen.

Historie

Moderne drill, som vi kjenner til den idag, kom først til USA på 1930-tallet. Senere på 1950-tallet var sporten videreutviklet og man kunne få opplæring i drill og stille på drillkonkurranser. Det var på 1950-tallet at drill kom til Norge for første gang. Det sies at Bjølsen Ungdomskorps fra Oslo var det første korpset som startet med drill. I 1959 var drillen for første gang en del av 17. mai toget, noe den har vært siden, og nå forbinder de fleste drill med skoletogene på nasjonaldagen. Norge sendte sitt første landslag til det internasjonale europamesterskapet i Italia i 2005. Siden det har Norge hvert år sendt en gruppe drillere på EM og VM. De blir plukket ut av dommerne på norgesmesterskapet.
Det første verdensmesterskapet (VM) i drill ble avholdt i Seattle i USA i 1980, og etter dette, vært arrangert hvert år. Likevel var ikke Norge deltakende i VM før under konkurransen i Paris i Frankrike i 1987.

Korpsdrill

Korpsdrill er som sagt en del av musikkorps. De står som regel foran korpset i toget, og representerer korpset med sine elegante bevegelser og stavkontroll. Korpsdrill kalles også for «drilldans», noe som sier litt mer om hva det innebærer. I korpsdrill er de drilltekniske øvelsene hentet fra både ballett og turn. Øvelsene koreograferes i et program og utøves til musikk. Programmets vanskelighetsgrad tilpasses utøveren, og man konkurrerer enten individuelt, i par eller i tropp. Vanligvis er det drillinstruktører som koreograferer drillprogram for utøver, men det blir stadig vanligere å bruke koreograf fra andre korps og tropper, eller profesjonelle koreografer fra andre land. Ofte brukt er trenere fra land som USA, Frankrike, Nederland og England.
De siste årene har korpsdrill (drill-dans) mer og mer nærmet seg sportsdrill. I dag finnes det mange selvstendige drilltropper som er tilknyttet NMF.Disse driver kun med show-drill og konkurranser.

Sportsdrill

Sportsdrill, som det ligger i navnet, drives mer som en sport og inneholder turnmomenter. Sportsdrillere bruker bare drillstaven som sitt redskap. Lik som i korpsdrill er de drilltekniske øvelsene hentet fra både ballet og turn. Øvelsen koreograferes i et program og utøves til musikk. Programmets vanskelighetsgrad tilpasses utøveren, og man konkurrerer individuelt, i par eller i tropp.
Sydney sentrum

Sydney Central Business District (CBD og også omtalt som the City), er hovedområdet for handel og sentrum av Sydney i Australia. Området strekker sørover omtrent tre kilometer fra Sydney Cove, området hvor de første europeiske nybyggerne bosatte seg. Nord-sør-aksen går fra Circular Quay i nord til Central railway station i sør. Øst-vest-aksen går fra en serie parkområder som inkluderer Hyde Park, The Domain, Royal Botanic Gardens og Farm Cove i Sydney Harbour i øst; til Darling Harbour og veien Western Distributor i vest. Det er det største og travleste handelssentrum i Australia.
Sydney Central Business District brukes også noen ganger i omtale til å inkludere de omkringliggende bydelene Pyrmont og Woolloomooloo.

Geografi

Sydney CBD er et område tett med skyskrapere og andre bygninger, ispedd flere parker som Hyde Park, The Domain, Royal Botanic Gardens og Wynyard Park. George Street er Sydney CBDs hovedgate i nord-sør retning. Gatene går i et litt bøyd kvadratur i det sørlige CBD, mens i den eldre nordlige delen møtes gatene i flere forskjellige kvadrater som reflekterer hvordan de ble anlagt i tidlig bosetting for å følge vinden og retning mot Circular Quay. CBD løper langs to åskammer nedenfor Macquarie Street og York Street. Mellom disse åskammene er Pitt Street, som løper omtrent samme kurs som den tidligere bekken Tank Stream (nå i tunnel). Bridge Street tok navnet sitt fra en bro som gikk øst-vest over denne bekken. Pitt Street er handelssentrumet av byen og inkluderer Pitt Street Mall og Sydney Tower. Macquarie Street er et historisk område hvor man finner bygninger som delstatsparlamentet Parliament House og tinghuset Supreme Court of New South Wales.

Styresett

Administrativt faller Sydney CBD under kommunen City of Sydney. New South Wales state government har også fullmakter over endel av området, spesielt via Sydney Harbour Foreshore Authority. Det er en organisasjon som styrer utvikling av sjøkanten i visse områder i Sydney.

Handelssentrum

Sydney CBD huser mange av Australias høyeste skyskrapere, inkludert Governor Phillip Tower, MLC Centre og World Tower, det siste består hovedsakelig av leiligheter. Den høyeste strukturen er Sydney Tower på 309 meter, men dagens begrensninger på byggehøyde hindrer nybygg over 235 meter.
Sydney CBD er også hjem for mange av Australias største firma, og huser også Asia-Pacific-hovedkontor for mange store internasjonale firma. Den finansielle sektoren opptar mye av kontorkapasiteten, med store firma som Commonwealth Bank of Australia, Citibank, Deutsche Bank, Macquarie Bank, AMP Limited, Insurance Australia Group, AON, Marsh, Allianz, HSBC, AXA og ABN Amro.

Kultur

Hver januar feirer byen Sydney Festival. Det er kunst, musikk og danseforestillinger både utendørs og innendørs. Australsk og internasjonalt teater blir også vist denne måneden, inkludert aboriginerteater og moderne scenekunst. Mange av forestillingene er gratis.
Sydney kan skryte av en livlig kafe kultur komplimentert av klubber og barer spredt rundt hele sentrum med større konsentrasjoner langs Oxford Street og Darling Harbour.
Seierspall

Seierspall er et opphøyd podium hvor de tre medaljevinnerne i en konkurranse står på under medalje- og premieutdeling. Det er blitt vanlig at det er de tre beste utøverne som står på seierspallen; vinner av gull i midten, sølvvinner på vestre side og bronsevinner på høyre side. Pallen er gjerne bygget opp i tre ulike nivåer, der det midterste nivået er høyest, mens nivåene for annen- og tredjeplassen er lavere. De to siste kan ha samme eller ulik høyde, og i det siste tilfellet er bronseplassen lavere enn sølvplassen.
Første dokumenterte bruk av en seierspall skjedde i Canada i 1930 og under olympiske leker i 1932 (vinter-OL i Lake Placid og sommer-OL i Los Angeles).
Å tapetsere seierspallen vil si at samme nasjon tar alle tre plassene i samme konkurranse, hvilket ikke er uvanlig for Norge å gjøre i skikonkurranser.
Ulrich Fredrich von Cappelen

Virksomhet

Ulrich Fredrich startet sin egen forretningsvirksomhet med trelasthandel, sagbruk og skipsrederi i Skien. Han var blitt opplært i disse forretningsområdene gjennom farens store virksomhet. Ulrich Fredrich deltok i denne virksomheten sammen med faren og broren, i en periode da den var den største i Skien. En tid etter farens død i 1794, kjøpte Ulrich Fredrich herregården Frednes i Porsgrunn for sin store farsarv. Han flyttet dit ca. 1803 med sin familie og sin forretningsvirksomhet. Han fikk økonomiske problemer mens det var nedgangstider i markedene, og han mistet sin formue i tiden før sin død.
Ulrich Fredrich var den 4. mars 1814 med og underskrev fullmakt fra Porsgrunn by til Jørgen Aall som representant til riksforsamlingen på Eidsvoll.

Familie

Ulrich Fredrich von Cappelen var sønn av Diderich von Cappelen (født 1734, død 1794), Skien, i ekteskap med Petronelle Pedersdatter Juell, og var bror til bl.a. eidsvollsmannen Didrich von Cappelen (død 1828), Skien, grosserer og jernverkseier Peder von Cappelen, Drammen, og Cathrine von Cappelen gift med statsråd Carsten Tank, Rød herregård.
Ulrich Fredrich ble den 26.2.1793 gift i Porsgrunn med Benedicte Henrikke Aall (født 1772 og død 1812). Hun var datter av Nicolai Benjamin Aall (1739–98), som var kjøpmann i Porsgrunn og eier av Ulefos Hovedgaard. Hun var søster av Jacob, Niels og Jørgen Aall. Stattholder Severin Løvenskiold var deres fetter gjennom hans mor, Benedicte Henriette Løvenskiold født Aall.
Blant Ulrich Fredrichs og Benedictes ni barn var: Jørgen Wright Cappelen, Ulrik Frederik Cappelen, Nicolai Benjamin Cappelen og Benedicte Cappelen. To andre av døtrene var gift med biskop Jens Lauritz Arup, den ene etter den andre. Ulrich Fredrich og Benedicte har en lang rekke etterkommere både i den såkalte "forlagsgrenen" i slekten Cappelen, og med bl.a. slektsnavn Arnesen, Borchsenius, Flood, Heftye, von Koss, Krohn, Langaard, Lund, Norby, Schiøtt, Seip, Smitt-Amundsen og Wildhagen. 
Det finnes i etterslektens eie både portrettmalerier og silhuetter av Ulrich Fredrich og Benedicte. Deres storslagne bryllupsfeiring er skildret av hennes bror Jacob Aall i hans erindringer, og sitert i Haagen Krog Steffens' store bok om slekten Aall.
Synsfelt

Synssansen er bygget opp med at hvert øye har et monokulært synsfelt som strekker seg ca. 90 grader ut til siden, ca. 60 grader inn mot nesen (begrenses av nesen), ca. 60 grader oppover og ca. 70 grader nedover. Dersom begge øynene fikserer på samme punkt vil de to synsfeltene overlappe hverandre, og skape et binokulært synsfelt med en utbredelse på ca. 120 grader. Det er i dette binokulære synsfeltet vi har mulighet for samsyn/dybdesyn.
Et normalt, monokulært synsfelt karakteriseres ved at visus er svært god i det sentrale synsfeltet (makula), for så å avta utover mot periferien. I motsetning til makula som kan oppfatte små detaljer innenfor et avgrenset område, er det perifere synsfeltet spesielt egnet til å oppfatte bevegelser, gjenstander og former. Det perifere synsfeltet har derfor stor betydning for vår orienteringsevne og evnen til å være mobile.

Skader og sykdommer

Skader og sykdommer i synsapparatet kan medføre at hele eller deler av synsfeltet faller bort. Synsfeltdefekter beskrives som regel ut fra hvor stor del av synsfeltet som er defekt, om det er en innskrenkning eller et skotom, om de er bevisste eller ubevisste og om de er absolutte eller relative.

• innskrenkning/skotom beskriver hvorvidt det dreier seg om at synsfeltets yttergrenser snevres inn (innskrenkning) eller om det dreier seg om avgrensede, defekte områder (skotomer) omgitt av fungerende synsfelt.

• bevisste/ubevisste synsfeltdefekter beskriver hvorvidt personen er klar over at deler av synsfeltet er defekt eller ikke. Mange øyelidelser, for eksempel grønn stær (glaukom) kan medføre ubevisste synsfeltdefekter, dvs. synsfeltdefekter som ikke er «synlig» for den som er rammet. En bevisst synsfeltdefekt, for eksempel etter en blødning i glasslegemet inne i øyet, vil være «synlig» for den som er rammet.

• absolutte/relative synsfeltdefekter beskriver hvorvidt det defekte området er i stand til å reagere på lys eller ikke. Ved en absolutt synsfeltdefekt vil det defekte området ikke reagere på lys i det hele tatt. Ved en relativ defekt vil det defekte området reagere på lys dersom stimuli er sterkt nok.

Måle synsfeltet

Det er flere måter å måle synsfeltet på. En total kartlegging av synsfeltet er tidkrevende og komplisert og gjøres som regel kun når det er sterke indikasjoner til stede. De testene som vanligvis gjennomføres er enkle og raske å gjennomføre og vil som regel være tilstrekkelig til å kartlegge synsfeltets yttergrenser samt funksjonen i det sentrale synsfeltet (makula og omliggende synsfelt).