google/wiki40b huggingface dataset:
Patchouli

Beskrivelse

Patchouliplanten er en buskaktig urt som blir to til tre fot høy. Planten har opptil 7,5 cm lange spissovale blader. Sent om høsten blomstrer den med fiolette uanselige blomster. Den tåler ikke frost og vokser utelukkende ved temperaturer over 12° C og er utpreget hurtigvoksende.
Innholdsstoffer i oljen er patchoulen, patchoulol, azulen, guajen og eugenol.

Utbredelse

Plantens opprinnelige opphavsland er trolig Filippinene og den er i dag naturalisert i India, Sri Lanka, Taiwan, Indonesia, Sør-Kina, Paraguay, Den dominikanske republikk, Mauritius, Madagaskar og Florida (USA) og dessuten i tallrike sørøstasiatiske land.
Den vokser best i svært næringsrik jord og skygge eller halvskygge og høye omgivelsestemperaturer.

Formering og vekst

De små frøene kan høstes for planting, men de er svært ømtålige og knuses lett. Stiklinger fra morplanten kan også rotfestes i vann og slik frembringe ytterligere planter. Dersom planten begynner å visne på grunn av vannmangel vil den raskt komme helt til hektene igjen når den blir vannet. De frøbærende blomstene er svært luktsterke og blomstrer sent om høsten.

Parfyme og røkelse

Til tross for at den ofte assosieres med en alternativ livsstil har patchouli også i stor utstrekning funnet anvendelse innenfor moderne industriell virksomhet. Den er en komponent i om lag en tredel av det øverste sjiktet av parfymer, inkludert over halvparten av parfymer for menn. Patchouli er også en viktig ingrediens i østasiatisk røkelse. Den benyttes også som en duft i produkter som papir-håndklær, tøyvaskemiddel og luftfriskere. Den eteriske oljen blir produsert ved damp-destillasjon av plantens tørkede blader. Til produksjon av 1 kg patchouliolje behøves 30-50 kg tørkede blader.

Møllmiddel

På 1700- og 1800-tallet fylte silkehandlere fra Kina på vei til Midtøsten sine silke-tøyer med tørkede patchouliblader for å hindre møll i å legge eggene sine i tøyet. Mange historikere spekulerer på om det er denne koblingen til kostbare østlige varer som ligger til grunn for at patchouli ble ansett for å være en luksuriøs duft av mange europeere i den epoken. Denne trenden har vedvart helt til våre dagers moderne parfymeproduksjon.

Helsefremmende virkninger

Planten og oljen hevdes blant tradisjonelle urtekyndige å ha en rekke helsefremmende virkninger og dens duft antas å virke avslappende.
Migrantoverføring

Effekt

FN-organet IFAD har beregnet at om lag 10% av verdens befolkning er avhengig av økonomiske bidrag fra familie og slekt som er gjestearbeidere eller innvandrere i rikere land. IFAD anslår at migrantene i 2006 sendte 301 milliarder dollar tilbake til sine slektninger i opphavslandet. Selv om IFAD mener at deres anslag er moderat, ligger en tilsvarende beregning fra Verdensbanken 100 mrd dollar lavere.
Asia er den verdensdelen som har størst fordel av disse familiebidragene. De største mottagerlandene av migrantoverføringer var i 2006 India (24,5 mrd $), Mexico (24,2 mrd $), Kina (21 mrd $), Filippinene (14,6 mrd $) og Russland (13,7 mrd $). Både India og Kina er store økonomier hvor bidragene utgjør henholdsvis 2,7 % og 0,8 % av landenes BNP. For Filippinene utgjør pengestrømmen imidlertid hele 12 % av BNP.
For Europas fattigste land, Moldova, utgjør migrantoverføringene 1 mrd $, tilsvarende 31 % av landets beskjedne BNP. Også i Albania og Bosnia-Hercegovina utgjør overføringene mer enn 20 % av BNP.
Et problem ved pengeoverføringene er at mange banker tar høye gebyrer for internasjonale overføringer, eller at kurerer og andre mellommenn tar ut en andel. En særlig utfordring er regioner med svakt fungerende bankvesen, som Somalia, hvor det alternative hawalasystemet har blitt mistenkt for finansiering av terrorisme.
Forbrukerrådets nettsted finansportalen.no har laget en oversikt over kostnadene ved ulike overføringsløsninger.
MF «Værøy» (1974)

MF «Værøy» er en bilferge bygget i 1974 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 2011. Fergen går nå i Finland med navnet «Östern».
Louis, greve av Clermont

Louis de Bourbon (født 15. juni 1709 i Slottet i Versailles, Versailles, Frankrike, død 16. juni 1771 i Paris, Frankrike) var et medlem av kadettgreinen av Huset Bourbon. Han er kjent for å ha ledet de franske styrkene i Tyskland under syvårskrigen, hvor han tok kommando i 1758 etter den feilslåtte invasjonen av Hannover. Han var ute av stand til å overvinne den britisk-tyske hæren til Ferdinand av Braunschweig og erobre Hannover. Han var greve av Clermont fra fødselen av.
Pingnan (Ningde)

Pingnan  (kinesisk: 屏南县, pinyin: Píng Nán Xiàn) er en fylke vest i byprefekturet  i Ningde i Fujian i Folkerepublikken Kina.  Befolkningen  er (2006) på 181 000 innbyggere.
Språket fuzhouhua tales i området.
Pingnan ble opprettet som fylke under Qing-dynastiet i 1735. Det dekker et areal på 1 485 km².  
Pingnan er kjent for sin sommersopp. Dets årlige produksjon av xiangu-sopp er mer enn 6 000 tonn.
Landsdelsserien 1953–54

Opp- og nedrykk

Ett lag fra hver av Østland-distriktene rykket direkte opp til Hovedserien 1954–55, mens ett lag fra Sørland/Vestland og ett lag fra Møre/Trøndelag rykket opp etter kvalik. Ett til to lag fra hver avdeling rykket ned til 1. divisjon 1954-55.
Direkte opprykk: Fram Larvik og Vålerengen
Opprykk via kvalik: Brann og Ranheim
Malin Head

Bygninger

«Tårnet» er en høy, forfallen bygning som ble bygget av den britiske marinen i 1908.
Under annen verdenskrig bygget det irske forsvaret flere små vakthytter for å kontrollere havet utenfor, og for å beskytte den irske nøytraliteten.
Fyret på Malin Head lyser med ett blink hvert 30. sekund. Det første fyrtårnet ble tatt i bruk i 1813.

Geologi

Mot øst sees «Ballyhillion-stranda», som er et område med tydelig strandsone 27 meter høyere enn sjøen. Denne høye strandsonen har betydelig internasjonal interesse. Ved slutten av istiden var det en tykk iskappe over hele Donegal, som antas å ha presset landskapet ned og gitt den høye strandlinjen.
Ved Lagg finnes Europas største sanddyner ved nordlige del av Trawbrega-bukta.
En grotte i en liten fjellside kalles «Wee house of Malin». Sagnet sier at grotten er hjemmet til St. Muirdealach, og at samme hvor mange som kom inn i grotten, var det alltid plass til flere. Ved siden av grotten er det ruiner av en kirke som ifølge sagnet ble bygget av St. Muirdealach. Det eneste som står nå er deler av nordøst og sørveggene.
Gullkysten (britisk koloni)

Gullkysten (Gold Coast) var en britisk koloni ved Gullkysten i Vest-Afrika, og heter den dag i dag Ghana. Gullkysten ble dannet som britisk koloni i 1874, da britene annekterte privat eid land langs hele kyststrekningen.
Britene utvidet gradvis koloniens territorium ved erobringstokter mot lokale stammer, Ashantikonføderasjonen og andre europeiske land som hadde etablert små kolonier i området. Det største problemet for britene var ashantifolket, som de var i konstant konflikt med. Fire anglo-ashantiske kriger oppstod mellom 1863 og 1896. Etter den siste krigen mistet ashantikongedømmet sin uavhengighet og ble britisk protektorat den 1. januar, 1902.
I 1946 ble ashantiprotektoratet Britisk Togoland, og Fante-protektoratet innlemmet i Gullkysten og dermed konsolidert som én koloni. Gullkysten ble uavhengig ni år etter (1957) og fikk navnet Ghana.
Pêche Melba

Pêche Melba er en klassisk fransk dessert. Den er laget av kalde posjerte ferskener med vaniljeis dekket av en lett søtet bringebærpuré smakt til med kirsch.
Pêche Melba ble skapt i 1893 av den franske kokken Auguste Escoffier på Savoy Hotel i London til ære for den australske sopranen Nellie Melba (1861–1931) som fremførte Richard Wagners Lohengrin i Royal Opera House i Covent Garden.
Andre versjoner av denne desserten anvender pærer, aprikoser eller jordbær i stedet for ferskener og/eller bringebærsaus eller smeltet ripsgelé i stedet for bringebærpuré.
Project development Enlightenment verbose

Project development Enlightenment verbose (Project dEv) er en tidligere Linuxdistribusjon fra Storbritannia som var basert på Slackware. Distribusjonen benyttet lettvekts vindustjeneren Enlightenment, med teknologi for automatisk maskinvaredeteksjon og konfigurering. Distribusjonen var uavhengig av KDE og GNOME, mens den samtidig var preget av hurtighet og mange egenskaper.
Project dEv støttet plattformen i686.
Versjon 0.1 beta3 ble lansert 4. november 2004.
Henri Lansbury

Spillerkarriere

Lansbury var kun ni år gammel da han i 1999 begynte å spille for den engelske storklubben Arsenal, og han har siden steg for steg tatt seg høyere og høyere opp i juniorsystemet. 
Lansbury satt på benken i hele Carling Cup-oppgjøret borte mot Liverpool i 2006/2007 sesongen, ubrukt reserve var han også da Arsenal spilte mot Newcastle i Carling Cup sesongen etter før han endelig fikk sin Arsenaldebut borte mot Sheffield United 31. oktober 2007, i samme cup.

Landslaget

Henri Lansbury representerer også England på aldersbestemte landslag, og var blant annet en av nøkkelspillerne da England U17 tok seg helt til finalen i U17 EM våren 2007. Lansburys skadet seg i semifinalen og gikk glipp av finalen. Lansbury spilte også for England U17 i U17 VM i august. 2 november 2007 ble han kalt opp til England U19.
Nicolas Trigault

Liv og virke

I en alder av 17 år gikk Trigault den 9. november 1594 inn i jesuittordenen. Etter fullført utdannelse ble han sendt som misjonær til Kina. Den 5. februar 1609 brøt ham opp mot Goa og i 1610 ankom han  Macao. Der fikk han sin avsluttende forberedelse på sitt virke i Kina ved jesuittenes universitetskollegium São Paulo.
I Kina virket han som misjonær og sjelesørger i Nanjing, Hangzhou og fremfor alt i hovedstaden Beijing. I 1613 vendte han tilbake til Europa via India, Persia og Egypt, og ankom Roma i oktober 1614. I mellomtiden hadde jesuittene utnevnt ham til prokurator for deres ordensprovins Japan-Kina.
Fra et tidlig tidspunkt var det blitt klart for jesuittmisjonærene, som på den tiden drev all katolsk misjon i Kina, at det var viktig å utdanne kinesere til prestetjeneste. Da stod det sedvanlige kravet om mestring av det latinske språk som et problem. Ikke bare var det et vanskelig språk sm stod langt fra kinesisk, men i tillegg var det også nødvendig at prestene fikk en usedvanlig god utdannelse i kinesisk og de kinesiske klassikere for å kunne bli tatt på alvor av den intellektuelle elite.  
Derfor reiste pater Nicolas Trigualt i 1613 til Roma for å be om tillatelse til å utdanne et kinesisk presteskap og benytte en kinesisk liturgi. Den 26. mars 1615 gav Rituskongregasjonen, under ledelse av kardinal Robert Bellarmin, sin tilslutning til ønsket. Samme år gav pave Pius V med sitt dekret Romanae Sedis Antistis tillatelse til at Bibelen skulle bli oversatt til kinesisk, og for at både utenlandske og kinesiske prester kunne benytte kinesisk for messen, breviaret og forvaltningen av sakramentene. 
Når pave Pius Vs tillatelse ikke ble utnyttet med det samme, skyldtes det for det første den uro som preget overgangen mellom Ming-dynastiet og Qing-dynastiet (1644) og uroen i etterkant. Det var under disse omstendigheter ikke mulig å etablere en kinesisk presteutdannelse.
Fra Roma reiste Trigault gjennom halve Europa for å verve vitenskapsfolk for Kina-misjonen. Han kom blant annet til Douai, Frankfurt am Main, Köln, Lyon, Madrid, München, Napoli og Würzburg. Han samlet også inn penger for å finansiere den neste utreisen av misjonærer. 
Utrustet med et svært godt bibliotek og et stort antall av de mest moderne matematiske instrumenter samlet pater Trigault årsskiftet 1617/18 en gruppe på 22 jesuitter. Denne gruppen dro under hans ledelse fra Lisboa i midten av april 1618. Rett før avreisen hadde Trigault fått jesuittenes ordensgeneral, pater Claudio Aquaviva, til å utskille Kina fra Japan som en selvstendig ordensprovins, med ham selv som prokurator. I juli 1619 kom gruppen til Macao. Derfra grunnla de en rekke misjoner, som f.eks. i Kaifeng i provinsen Henan. 
Trigault utviklet det første systemet for romanisering av det kinesiske språk i 1626, i sitt arbeid Xiru Ermu Zi (西儒耳目資 – «Hjelp til vestlige lærdes ører og øyne»). Godt hjulpet av en konvertert kineser utgav han også en første kinesisk versjon av Æsops fabler (況義 «Analogi») i 1625.
Han døde i en alder av 51 år den 14. november 1628 i Hangzhou.
Montigny-Lengrain

Befolkningsutvikling

Antall innbyggere i kommunen Montigny-Lengrain
Referanse: INSEE
Den første wienerskole

Den første wienerskole er et begrep som, spesielt i engelsk musikkvitenskap, brukes om de tre klassisistiske komponistene Wolfgang Amadeus Mozart, Joseph Haydn og Ludwig van Beethoven, – i blant også om Franz Schubert. Alle virket i Wien i tiårene før og etter år 1800.
Begrepet ble skapt som et motstykke til Den andre wienerskole som var aktive tidlig på 1900-tallet, og som til forskjell fra den første wienerskolen var en reell «skole» i den forstand at det var en sirkel samarbeidende komponister som utgjorde en bevegelse. Selv om Mozart, Haydn og Beethoven kjente hverandre, var de ikke involvert i formelle felles anstrengelser som en kjenner fra 1900-tallets bevegelser.
Et fellestrekk er at komponistene i både den første og den andre wienerskole var opptatt av form og oppbygning: den første av sonatesatsform og symfoniform, den andre av tolvtonemusikk.
Den første wienerskole kan ses på som wienerklassisisme i snever forstand, men i norsk og tysk musikktradisjon er wienerklassisismen blitt en innarbeidet betegnelse for musikkens klassisisme i sin helhet, også om komponister som knapt satte sin fot i Wien. Bakgrunnen er nok at miljøet i Wien var spesielt dominerende i den aktuelle perioden.
Fira de Barcelona

Fira de Barcelona (også kalt La Fira) er en varemesse i Barcelona, som hvert år organiserer flere utstillinger og tematiske kongresser hvor de viktigste firmaene innen ulike økonomiske sektorer møtes for å vise fram nyvinningene sine, utveksle erfaringer og inngå avtaler. La Fira har sine røtter i Verdensutstillinga i 1888, og den ble da avholdt i Parc de la Ciutadella. Før Verdensutstillinga i 1929 bygde man et nytt messeområde ved Plaça d'Espanya ved Montjuïc, hvor Fira de Barcelona holder til også i dag. For tida er nye messeområder under utbygging ved Gran Via, og vil sammen med det eksisterende området gjøre La Fira til Europas nest største varemesse, etter messa i Milano.
Fira de Barcelona har hvert år over 150 utstillingshaller med 30 000 utstillere og 3,5 millioner besøkende. Her arrangeres blant annet verdens mobilmesse av GSMA hver februar.
Svenska Serien

Svenska Serien, også kjent som Svenska Fotbollserien, var høyeste nivå innen det svenske seriesystemet i fotball, og ble spilt i periodene 1910 til 1917, 1920 til 1921 og 1922 til 1924. Serien ble erstattet av dagens Allsvenskan. Til tross for at serien var høyeste nivå innen svensk fotball, ble aldri vinnerne kåret til svensk mester; tittelen ble i stedet tildelt vinneren av turneringen i cup-format, kjent som Svenska Mästerskapet, fra 1896 til 1925.
Nedre Eikers kommunevåpen

Nedre Eikers kommunevåpen ble godkjent 26.juni 1970, og er tegnet av Odd Fjordholm etter foreløpige tegninger fra kommunen.
Motivet gjenspeiler navnet Eiker. Eikeblad er et gammelt heraldisk motiv i Norge. Samme motiv finnes óg i adelsvåpenet til den danske adelsmannen Pros Lauritssøn fra 1560. Lauritssøn og hans slekt bodde forøvrig i den senere så kjente Nørholm.
Max Vasmer

Bakgrunn

Vasmer ble født av tyske foreldre i St. Petersburg. Han studerte fra 1903 til 1907 ved universitetene i Wien og Graz og ved Statsuniversitetet i St. Petersburg. Vasmer tok doktorgrad ved Statsuniversitetet i St. Petersburg i 1907 (promovert) og habiliterte seg i 1909 i faget indogermansk språkvitenskap ved samme universitet.

Karriere

Fra 1910 holdt han foredrag der som en professor. Under den russiske borgerkrigen i 1917–1922 arbeidet han ved universiteter i Saratov og Universitetet i Tartu. I 1921 slo han seg ned i Leipzig, men i 1925 flyttet han til Berlin. I 1938–1939 holdt han forelesninger ved Columbia University i New York. Det var der han begynte å arbeidet på sitt magnum opus. Han holdt avskjedstale for professor Aleksander Brückner i Berlin Wilmersdorf i 1939 og tok over som leder for slaviske språk ved Universitetet i Berlin.
I 1944 ble Vasmers hus i Berlin bomberammet og mesteparten av hans arbeid ble ødelagt. Likevel fortsatte Vasmer sitt arbeid, som munnet ut i utgivelsen av tre bind av Universitetet i Heidelberg i 1950–1958 som Russisches Etymologisches Wörterbuch. 
Vasmer døde i Vest-Berlin den 30. november 1962.

Større verker

Den russiske oversettelsen av Vasmers ordbok – med utfyllende kommentarer av Oleg Trubatsjov – ble utgitt  i 1964-1973. Per 2015 var den fortsatt den mest autoritative kilden for slavisk etymologi.
Et annet monumentalt arbeid som ble ledet av Vasmer omfattet utarbeidelsen av en stor ordbok over russiske navn på elver og innsjøer. Han satte i gang et enda større prosjekt, ledet et team av oversettere som etter hans død utga en ordbok i 11 bind som omfatter nesten alle navn på bebodde områder i Russland.
Arbeiderboligen på Stølen

Arbeiderboligen på Stølen, også bare kalt Boligen, ligger i strøket Stølen i Bergen. Bygningen er den eldste bevarte arbeiderbolig oppført av et filantropisk selskap i Norge.
Bygningen ble oppført årene 1853-1854 av det filantropiske Selskabet til arbeiderboligers oppførelse etter tegninger av stadskonduktør Hans Hansen Kaas, assistert av kapteinløytnant Carl Fredrik Diriks («Fyrdiriks»). Opprinnelig ble det bygget to lange bolighus, begge på to etasjer. Hver av husene hadde 24 leiligheter med et rom og kjøkken, fordelt på tre oppganger. I 1865 gikk det ene bolighuset tapt i en brann. Den gjenværende bygningen ble også skadet i en brann i 1980 og var sterkt rivingstruet. Arbeiderboligen 2, 4 og 6, tidligere Henrik Wergelands gate 35 a, b, og c, ble fredet av Miljøverndepartementet i 1982. Da Statens kulturminneråd behandlet saken på sitt møte den 13. mai 1982 uttalte en blant annet at bygningen «er den eneste tilnærmet intakte av de tre eldste kjente bygninger i Norge som er bygget uavhengig av bedrifter for å bedre arbeidernes boligforhold. I Bergen er "Boligen" den eldste arbeiderbolig overhodet. Selv i europeisk sammenheng er dette et tidlig eksempel på slike foregangstiltak.»
Universitetet i Siena

Universitetet i Siena (Università degli Studi di Siena) ble grunnlagt i 1240 etter modell av Universitetet i Bologna.
Det ligger midt i Siena by og er i 2019 organisert i fire avdelinger for medisin, økonomi/jus/statsvitenskap, eksperimentelle vitenskaper og litteratur/historie/filosofi/kunst.
Rektor i 2019 er professor i zoologi, Francesco Frati.  Det har omkring 20 000 studenter og har avdelinger i Grosseto og Arezzo.
Else Hagen

Bakgrunn

Else Hagen ble født på Eydehavn til foreldrene Ingeniør Sverre E. Hagen (1871–1947) og Sigrid Svendsen (1877–1963).  Åtte år gammel flyttet familien. De tidlige barndomsårene på det nyetablerte industristedet Eydehavn skulle få avgjørende betydning for Else Hagens kunstneriske virksomhet seinere i livet. Hun opplevde de vanskelige årene etter første verdenskrig da fabrikkene stanset opp og mange i Eydehavn led nød. Hun delte opplevelsene i disse barndomsårene med Claes Gill.

Utdannelse

Else Hagen hadde utdannelse fra Statens håndverks- og kunstindustriskole og Statens kunstakademi (1934 – 1938). Hun giftet seg i 1938 med maler, grafiker og arkitekt Arne E. Holm.

Kunstner

I 1936 debuterte hun på Høstutstillingen, 22 år gammel. Inntil annen halvdel av 1950-årene arbeidet Else Hagen hovedsakelig med maleri. Motivene hentet hun fra de enkle hverdagslige situasjonene. Mennesker og fremfor alt mennesket var Else Hagens viktigste motiv. I 1950 vant hun konkurranse om utsmykning av Nøtterøy realskole – og var den første malerinne i Norge som fikk en stor utsmykningsoppgave. 
Fra slutten av 1940-årene arbeidet hun også med grafikk. Motivene var delvis de samme som i maleriene. Teknikkene var først fargelitografi, senere dyptrykk og serigrafi. 
Fra 1959 til 1978 arbeidet hun med en serie store materialmosaikker i offentlige bygninger i Oslo, Bærum, Bergen og Haugesund. Dette er hennes mest kjente arbeider, og hun er blitt kalt «norsk monumentalkunsts grande dame».
Tennis under Sommer-OL 1906

Tennis under jubileumslekene 1906 i Athen
Bartolommeo Berrecci

Bartolommeo Berrecci (født 1480 i Pontassieve, Firenze, Italia, død 1537 i Kraków), var en polsk-italiensk renessansearkitekt, som sammen med Benedikt fra Sandomierz gjenoppbygget det kongelige slottet Wawel i Kraków under Sigismund I av Polens styre, etter at slottet brant ned i 1499.
Hans lærer i Firenze var muligens Andrea Ferrucci. Han kom til Polen i 1516 etter invitasjon av biskopen Jan Łaski. I Kraków overtok han arbeidsverkstedet til Francesco Florentino, som døde i 1516. Der arbeidet han sammen med Bernardino di Gianotis, Giovanni Cini fra Siena, Mikołaj Castiglione og fem medlemmer fra Soli-familien. Han arbeidet i Kraków, Niepołomice, Poznań og Tarnów. I Polen ble han svært velstående. Han var eieren av hus og ét teglverk. Han ble myrdet av en sjalu italiensk kunstner i Kraków og ble begravet i Bożego Ciała-kirken i Kazimierz ved Kraków.
De viktigste verkene til Berrecci er kapellet til de siste Jagellonerne, Sigismund kapell for Zygmunt I Stary ved Wawel (1517–1533) i Kraków; det er betraktet å være det mest storslagne eksempelet på italiensk renessansearkitektur utenfor Italia. Noen år senere bygget Santi Gucci sarkofagene til Zygmunt II August – Zygmunt I Starys og Anna Jagiellonkas sønn. De ble bygget inne i kapellet.
Han gjenoppbygget også Wawel, lagde en forlengelse av Niepołomice slott, lagde en baldakin for sarkofagen til Vladislav II Jagello. Han fullførte også sarkofagene til biskopene Jan Konarski (døde i 1525) og Piotr Tomicki (døde i 1535) i Wawel-katedralen. Dessuten konstruerte han sarkofagen til Barbara Tarnowska, og én sarkofag i katedralen i Tarnów.
Solør, Vinger og Odal prosti

Solør, Odal og Vinger prosti er et tjenestedistrikt i Hamar bispedømme i Den norske kirke, med prostesete på Kongsvinger. Det faller geografisk sammen med Glåmdalen.
Nagasaki-martyrene

Nagasaki-martyrene var 26 fransiskanske og  jesuittiske misjonærer og dessuten japanere som hadde konvertert til katolisismen, med et aldersspenn på fra tolv til 64 år, som ble henrettet i 1597 på befaling av Hideyoshi Toyotomi.

Martyriet

Etter dette tok den japanske regjering til fange alle de spanjoler som ankom i 1593 fra Filippinene. Blant dem var det tre japanske jesuitter: Paul Miki, Iacobus Diego Kisai og Johannes Soan de Goto.
Disse ble bragt til Kyōto, der de ble holdt fanget sammen med seks fransiskanere og videre femten japanske kristne, og ble dømt til døden ved korsfestelse. På byens hovedtorg skar man til skrekk og advarsel av et stykke av deres venstre ører. Deretter drev man dem fra by til by, kunngjorde deres forbrytelser og oppfordret befolkningen til å mishandle dem. Ytterligere to japanere som hadde konverter sluttet seg til opptoget. De ble alle lovet friheten tilbake dersom de avsverget sin kristne tro, men ingen av dem gikk med på dette.
Den 5. februar 1597 fulgte så korsfestelsen på Tateyama-høyden i Nagasaki. 
Ved denne japanske form for korsfestelse ble håndleddene og halsen festet med jernklammer, og bena ble holdt noe spredt fra hverandre med ytterligere et jern. Deretter ble kroppen gjennomboret med lanser fra venstre og så fra høyre side, fra nederste ribben på brystkassen og til skulderbladet.

Helligkåring

Paul Miki og hans ledsagere ble saligkåret den 14. september 1627 av pave Urban VIII. Pave Pius IX helligkåret så Nagasaki-martyrene den 8. juni 1862.
De æres som martyrer også i anglikanske kirker. Også Evangelical Lutheran Church in America holder deres minne i hevd.