google/wiki40b huggingface dataset:
Syklonen Sidr

Stormhistorie

Et urolig værområde lå 9. november sørøst for Andamanene. Dette området beveget seg sakte mot land, og ble oppgradert til depresjon 11. november. Dagen etter oppgraderte India Meteorological Department (IMD) den til syklonstormen Sidr. Syklonen økte kraftig i styrke på vei over Bengal-bukta og raste inn over land 15. november omkring klokken 17.00 UTC sørøst i Bangladesh med en styrke på over 240 km/t. Syklonen førte med seg store mengder nedbør, flodbølger og svært kraftige vindkast. Tidlig 16. november beveget syklonen seg i nordøstlig retning med 60 km/t, men var blitt svekket og nedgradert til en tropisk storm. Nabolandet India merket lite til stormens herjinger. Indiske meteorologer og politifolk i kystområdene opplyste at stormen hadde passert Indias østkyst uten å gjøre større skade.

Følger av syklonen

Styrtregn i hovedstaden Dhaka 15. november førte til oversvømmelse og vinden skal ha vært så kraftig at reklametavler fløy i gatene og hele hus ble løftet av bakken. I kystdistriktene Barguna, Bagerhat, Barisal og Bhola fortalte innbyggerne om blant annet tusenvis av ødelagte strå- og jordhytter, oversvømte områder, ødelagte avlinger og fiskefarmer, opprevne trær og veltede telefonstolper. Elvetransporten, veier og jernbane skal også ha blitt hardt rammet. Syklonen førte også til dannelsen av en fem meter høy flodbølge som rammet byene Patuakhali, Barguna, Jhalakathi hvor 700 000 mennesker bor. Representanter for myndighetene i hovedstaden Dhaka hadde tidlig 16. november ingen opplysninger om skader eller dødsfall som følge av flodbølgen. Ellers var samme dag 1100 fiskere meldt savnet. Strømmen gikk mange steder i Bangladesh og kommunikasjonsforbindelsen i avsidesliggende områder skal også ha blitt brutt. Det er noe uklart nøyaktig hvor mange som har omkommet som en direkte følge av syklonen. Myndighetene i Bangladesh anslo dødstallet til å være 667, men det bangladeshiske nyhetsbyrået United News of Bangladesh gjennomførte sin egen telling og har foreløpig kommet fram til 2000 omkomne. Det tyske nyhetsbyrået DPA meldte senere at Bangladesh sine myndigheter hadde bekreftet at 2.388 mennesker var omkommet, og senere den 18. november 2007 meldte Røde Halvmåne til AFP at mellom 5 000 og 10 000 mennesker omkom. Det norske Utenriksdepartementet har bevilget 18 millioner kroner til hjelpearbeidet i Bangladesh. Ytterligere bistand vil bli vurdert på et senere tidspunkt.
Drapene på Hopseidet

Drapene på Hopseidet i Gamvik i Finnmark skjedde 6. mai 1945 under avslutningen av den andre verdenskrig i Norge da seks sivile, ubevæpnede fiskere ble torturert og skutt av tyske soldater. Soldatene var fra Marine-Einsatz-Kommando 35 i Harstad og ble landsatt fra de to tyske ubåtene U-318  og U-992. Dette var en spesialstyrke som var trent for innsetting bak fiendens linjer.

Bakgrunn

Bakgrunnen for operasjonen var at de tyske myndighetene trodde at Hopseidet var et område hvor det ble drevet styrkeoppbygging fra norsk, britisk og sovjetisk side for et angrep mot tyske linjer sør for Lyngenfjorden. Operasjonen var planlagt og igangsatt allerede i februar 1945 og ordren kom fra Berlin.

Hendelsesforløp

Nordmannen Ivar Øye ble tatt til fange tidlig i operasjonen og brukt som kjentmann.
På Hopseidet var det en norsk observasjonspost med tre politisoldater, ledet av vaktsjef korporal Ivar Lorang Larsen. De seks fiskerne ble bedt om å bistå med vakthold, men uten at de fikk utlevert våpen. Observasjonsposten var bare oppsatt med en revolver, en maskinpistol og to gamle geværer. Det ble en kort og intens skuddveksling, hvoretter den norske styrken trakk seg tilbake. En stund etter denne skuddvekslingen returnerte de seks fiskerne til sine familier og ble tatt av de tyske styrkene. Nordmannen Sigurd Fermann ble deretter øyenvitne til det som skjedde.
En mor og ni barn oppholdt seg i en fjøskjeller. De ble funnet under razziaen og moren ble voldtatt. Moren og ungene ble deretter forsøk henrettet ved at det ble kastet en håndgranat gjennom et vindu og inn i kjelleren, men den gikk ikke av og moren kastet den ut igjen hvorpå den tyske soldaten flyktet.
I alt ble seks ubevæpnede fiskere skutt og drept.

Etterspill

Drapene ble etterforsket av norsk politi etter den tyske kapitulasjonen, og den ene av de involverte (en premierløytnant i den tyske kriegsmarine) var allerede på dette tidspunktet identifisert som den som sannsynligvis hadde skutt fiskerne. Vedkommende var internert i Norge, men det lyktes ikke norske myndigheter å finne ham. Saken ble senere henlagt etter bevisets stilling.
I 1967 kom statsadvokat Palle Duhn til Norge for å se etter naziforbrytelser. Han representerte «Det tyske Sentralkontoret for etterforskning av naziforbrytelser» og fikk høre om hendelsen på Hopseidet. De tyske myndighetene sporet deretter opp de involverte og det ble reist sak mot to av de tyske soldatene. Deriblant ble vedkommende som tidligere hadde vært ettersøkt identifisert og pågrepet i Unterpfaffenhofen. De fleste av de andre involverte ble også sporet opp, men påstod at vedkommende handlet i selvforsvar etter at han hadde blitt angrepet av fiskere bevæpnet med kniver. Saken ble henlagt i 1969.
Det norske forsvarsdepartementet meldte i 2015 at bakgrunnen for hendelsen skal utredes.
På Hopseidet står et minnesmerke med navn på de som de døde.
Strømsoddbygdvassdraget

Strømsoddbygdvassdraget er et mindre vassdrag i Ringerike kommune. Vassdraget omfatter en rekke småvann og mindre elver i Strømsoddbygda, nord for Sokna i Soknedalen.
Vassdraget omfatter også Øvstevatnet og Langvatnet i Flå kommune med elvestrekningene mellom ned til Buvatnet, der Buvasselvi dannes og renner ned til Frisvatnet (mesteparten ligger i Flå). Ved utløpet av Frisvann dannes Frisvasselva, som møter Sandvasselva som kommer fra Sandvannet og danner Strømsoddelva som renner ut ved Understryk nord i Sognevannet. Kollsjøvassdraget, som utgjør småvannene og elvestrekningene fra Blankvann på vestsiden av Ådalsfjellene og ned til Sognevannet, renner ut nordøst i Sognevannet. Ved Sognevassdammen dannes elva Sogna som renner sammen med Verkenselva i Rudsvassdraget like sør for Sokna.
Sitiorica

Utbredelse

Arten er endemisk for Madagaskar.
Inca clathrata

Utseende

En nokså stor (30-50 millimeter), langbeint, svart gullbasse med lyse tegninger. Pronotum har gule streker, dekkvingene tallrike, gule flekker. Hannen har hodet trukket ut til to fremoverrettede horn som er tverre i spissen.

Levevis

Larvene lever i morkent treverk eller hule trær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene kommer til sevje som siver ut fra trær, og eter også råtnende frukt.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Mexico i nord til Peru i sør.
Hyacinthia

Hyacinthia (gresk Ὑακίνθια, Hyakínthia) var en antikk gresk festival som ble holdt til minne om Hyacinthos’ død i Amyklai og var den nest betydningsfulle festivalen som ble holdt i Sparta. Den foregikk i den spartanske måneden Hyacinthios tidlig på sommeren.

Fremgangsmåte

Hyacinthia varte i tre dager. Detaljene har blitt formidlet via beskrivelser via antikke forfattere som Athenaios og Didymus Chalcenterus. Den første dagen var forbeholdt sorg for den døde helt: ofringer ble gitt den døde, festmåltidene var enkle og uten prakt eller dekorasjon. Brødet som ble ofret var av enkleste sort.
Den andre dagen feiret heltens gjenfødsel. Ungdommen spilte musikkinstrumenter som kithara og aulos, og de sang hymner til Apollons storhet. Andre deltok i hesteveddeløp. Tallrike kor konkurrerte i byen, de sang landlige sanger og danset. Amyklai var også stedet for parader av vogner som var dekorert av kvinner og piker fra Sparta. Tallrike ofringer ble gitt, innbefattet geiter med anledningen κοπίς, kopis. Banketter ble holdt av borgerne som inviterte deres venner og slektninger. Helotene, de ufrie borgerne, hadde lov til å delta i feiringene, det samme hadde utlendinger: «de spanderte ikke bare på deres egne landsmenn, men på enhver utlending som kom til å være der» (Athenaios, IV, 138F). Kopis skjedde under spesielle telt kjent som σκηναί (skēnaí), et karakteristisk trekk for antikkens landlige festivaler.
Den tredje dagen er derimot ikke beskrevet i detalj, og det er mulig at den var mer høytidelig, eller at det ble framført mysterier. Det er også kjent at for denne høytiden vevde kvinnene i Sparta en chiton (χιτών, chitōn, eller «tunika») som ble deretter gitt til guden — en tradisjon tilsvarende som ble gitt til Athene av athenerne ved Panathenaia, de panathenske leker.
Hyacinthia var en betydelig spartansk fridag. Xenofon, i Hellenics IV, 5, 11, rapporterer at spartanerne avbrøt deres militærkampanje for å kunne dra tilbake til Lakonia slik at de kunne delta i høytidene. Pausanias skriver at de faktisk forhandlet fram en fredsavtale spesielt for denne hensikten. I henhold til Thukydid lovte athenerne ved freden i Nikias — for å vise sin gode vilje overfor spartanerne — å støtte feiringene.
SPARCstation 1

SPARCstation 1 eller Sun 4/60 var den første SPARCstation av arbeidsstasjoner som ble solgt av Sun Microsystems. Den hadde en distinkt «pizzabox» som innpakning og ble første gang solgt i 1989. I pris rangerte den mellom US$9,000 (uten harddisk) og US$20,000, og ble solgt i omkring 35,000 enheter det første året. Kundestøtten opphørte i 1995.
Datamaskinen var den første som benyttet arkitekturen Sun4c.
Fyrsteabbediet St. Gallen

Fyrsteabbediet St. Gallen var et benediktinerabbedi med sete i St. Gallen (Sveits), som var blant Det hellige romerske rike av den tyske nasjons viktigste riksklostre. Det hadde i mange hundre år status som både fyrste- og territorialabbedi, men ble opphevet i 1805. St. Gallen bispedømme viderefører på en måte arven etter abbediet.

Historisk oversikt

Allerede 612 bodde den irske munken Gallus som eremitt i nærheten av klosterets senere beliggenhet. Selve klosteret ble grunnlagt i 719 som et «løst munkesamfunn» og sluttet seg i 747 til benediktinerordenen. Allerede 818 ble klosteret riksumiddelbar, dvs. fikk status som rikskloster. 1207 ble abbeden dessuten hevet til fyrsterangen, dvs. han ble riksfyrste med personlig stemme i riksdagen, og klosteret fikk æresbetegnelsen fyrsteabbedi. Senest siden 1217 var abbediet dessuten eksempt, dvs. løst fra biskopen av Konstanz (i hvis bispedømme abbediet lå) og direkte underlagt paven.
Gjennom hele middelalderen økte abbediets besittelser, hovedsakelig gjennom gaver fra ulike adelsslekter, slik at abbeden var verdslig og kirkelig herre over et anselig territorium. På sitt største omfattet fyrsteabbediet et sammenhengende område på 1258 km² som bestod av det såkalte Fürstenland, grevskapet Toggenburg og Appenzellerland, samt en rekke mindre besittelser på begge sider av Bodensjøen. Territoriet skrumpet etter hvert noe fordi byen St. Gallen (fri stad fra 1401) og Appenzellerland (1429) ble uavhengige.
1451 ble abbediet et «vennligsinnet sted» (zugewandter Ort), dvs. et assosiert medlem av Det sveitsiske edsforbund. I flere århundrer var abbediet dermed på papiret del av to stater samtidig: Sveits og Det tysk-romerske rike. Tilknytningen til sistnevnte opphørte i etterdønningene av den franske revolusjon, da abbediets undersåtter erklærte abbeden for avsatt i 1798. Abbediets omfattende besittelser ble dermed innlemmet i de nyoppretta kantonene Säntis og Linth, og fra 1803 i kantonen St. Gallen. Denne bestemte i 1805 at klosteret skulle oppheves.
På det kirkelige plan kom abbediets område med opphevelsen (tilbake) til Konstanz bispedømme og i 1819, etter at også dette bispedømmet var blitt opphevet, til Chur bispedømme. For å fremheve St. Gallens betydning for katolisismen skiftet dette navn til Chur-St. Gallen bispedømme i 1823, og 24 år senere ble kantonen St. Gallen skilt ut som et eget bispedømme.

Betydning

I den tidlige middelalderen var fyrsteabbediet St. Gallen et av de mest betydningsfulle kulturelle sentre i Europa. Klosterbiblioteket og stiftsarkivet, som inneholder omfattende samliger med dokumenter helt tilbake til 700-tallet, vitner fremdeles om denne høyhetstiden.
Klosteret hadde en ny blomstringstid på 1700-tallet, noe som vises i de overdådige barokkbygningene som ble oppført mellom 1755 og 1767. Hele klosteranlegget ble i 1983 tatt med på UNESCOs liste over verdens kulturarv.
Christina's World

Christina's World er et maleri fra 1948, laget av den amerikanske kunstneren Andrew Wyeth. Maleriet er et av de mest kjente amerikanske malerier fra midten av det 20. århundre. Det gjengir en kvinne liggende på bakken på en treløs, brun-oransje eng, idet hun ser opp mot et grått hus i horisonten. En stall og forskjellige andre mindre bygninger er også tatt med på bildet. Denne temperaen er utført i en realistisk stil, er for tiden utstilt på Museum of Modern Art i New York som en del av deres permanente samling.

Bakgrunn

Kvinnen på maleriet er Christina Olson (1893-1968), som led av polio, som lammet hennes underkropp. Wyeth fikk inspirasjon til maleriet ved at han gjennom vinduet så henne krype over en eng. Wyeth hadde feriebolig i området, og var på vennskapelig fot med Olson, og brukte henne og hennes yngre bror som emner til malerier fra 1940 til 1968. Selv om Olson var inspirasjonen bak, og emnet i bildet, var det ikke hun som sto modell under utarbeidelsen av bildet; det gjorde Wyeths hustru Betsy. Olson var 55 år på det tidspunkt da Wyeth skapte verket.
Huset avbildet er kjent som Olson House, og er beliggende i Cushing, Maine. Det er åpent for offentligheten som en del av Farnsworth Museum-komplekset, og er på National Register of Historic Places, opg er blitt restaurert for å ligne dets utseende fra maleriet. I maleriet endret Wyeth huset fra låven, og endret formen på den omkringliggende bakken.
Helotrephidae

Utseende

Små (1 – 4 mm), tettbygde teger, kroppen hvelvet til litt flat. De kan ligne på små ryggsvømmere (Notonectidae). Hodet og den fremre delen av thorax er sammenvokst til et såkalt cephalonotum, bare en svak fure skiller dem. Fasettøynene er forholdsvis små. Antennene er små og korte og består av ett eller to ledd, det ytterste med flere lange børster. Sugesnabelen er kort og fire-leddet. Scutellum er svært stort, forvingene er hornaktige, ikke tydelig oppdelt i ulike avsnitt og uten markerte årer. Bakvinger mangler ofte. Tallet på fotledd varierer mellom de ulike underfamiliene.

Levevis

Helotrephidae lever i ferskvann, både strømmende og stillestående. De finnes både i rasktflytende, oksygenrike bekker og i varme kilder. De er rovdyr som lever av små, virvelløse dyr. Disse tegene svømmer for det meste med ryggen ned i likhet med ryggsvømmerne, men de kan også svømme "den rette veien".
Dikellites

Utbredelse

Arten lever i delstaten Western Australia.
Boltzmanns konstant

Rolle i relasjonen mellom temperatur og energi

Gitt et termodynamisk system ved absolutt temperatur T, følger det fra klassisk, statistisk fysikk at energien til hver mikroskopisk frihetsgrad er lik kT/2. Ved romtemperatur på 27 °C) som tilsvarer T = 300 K, er kT/2 = 2,07 × 10⁻²¹ J. Dette gjelder for en klassisk, ideell gass. Monatomiske gasser har tre frihetsgrader pr. atom, som tilsvarer de tre retningene i rommet, hvilket betyr at en varmeenergi på 1,5kT pr. atom. Det gir en varmekapasitet som stemmer godt med eksperimentelle data.
Ved bruk av kinetisk teori kan varmeenergien brukes til å regne ut gjennomsnittet av atomenes hastighet i en ideell gass. Den er omvendt proporsjonal med kvadratroten til atomenes masse og varierer fra 1370 m/s for helium ned til 240 m/s for xenon ved romtemperatur. Denne situasjonen er mer komplisert for molekylære gasser. Diatomiske gasser, for eksempel, har ca. fem frihetsgrader pr. molekyl som skyldes at de kan bevege seg på mer kompliserte måter som tilsvarer rotasjon og vibrasjon i tillegg til translasjon.
Danskeren

Danskeren (med undertittelen Et Ugeblad) var et dansk tidsskrift utgitt og skrevet av N.F.S. Grundtvig. Det kom ut i perioden 1848–51.
I bladet skrev Grundtvig om danske politiske forhold og spesielt om konflikten i Schleswig-Holstein som førte til treårskrigen.
Vannpipe

Vannpipe er et instrument for røyking, og er særlig utbredt i den arabiske verden. I Egypt blir den kalt for «shisha», og den er også kjent som «hookah» eller «narghile».
Konstruksjonen består av en skål (typisk av keramikk, men kan også bestå av metall eller glass) som tobakken plasseres i og et rør som går ned i en beholder fylt med væske (vanligvis vann, derav navnet, men ofte brukes også ting som melk eller vin). Beholderen er ofte av glass, slik at en kan se bobler og bevegelse i vannet. Slangen kan være stiv, som illustrasjonen viser, eller av et elastisk lufttett materiale. Det kan være flere utganger på røret, slikk at flere slanger kan kobles til. Disse tettes typisk igjen ved hjelp av en ventil når de ikke er i bruk.
Tobakken som brukes er ikke spesielt sterk, og er ofte tilsatt store mengder fruktsirup (eple, appelsin, melon og lignende) og glyserin. For å få fyr i tobakken, legges en preparert kullbrikett på toppen. Det finnes både naturkull og såkalt «quick lite»-kull, som tennes ved hjelp av en lighter. Førstnevnte foretrekkes vanligvis av kjennere, både fordi «quick lite» typisk avgir en distinktiv smak og inneholder diverse kjemikalier (for at selvoppvarmingen etter varmekontakt skal fungere). Røken som kommer ut av en vannpipe er gjerne nikotinsvak, men sterk på smak. Vannet i beholderen skifter ofte farge, litt avhengig av hvilken tobakk man røyker.

Helse

All røyking er helseskadelig, og røyking med vannpipe er intet unntak. Det har vært forsket relativt lite på helseeffektene av vannpiperøyking, men en WHO-rapport konkluderer at vannpiperøyking gir økt risiko for hjerte-kar sykdom, kreft og andre tobakksrelaterte sykdommer.
Vannpipetobakk inneholder nikotin og tjære og bruken av kull tilfører et skadeelement som også er omstridt. Nikotininnholdet overstiger meget sjelden 0.05%, mye av nikotinen er fordampet av kullet som løser det opp i varmen. Å røyke vannpipe med frukttobakk kan være avhengighetsskapende.
Såkalt «herbal shisha», urteblandinger, er helseskadelig å røyke, men gir ikke risiko for fysisk avhengighet.
Eurogamer

Eurogamer er en videospillnettside fra Brighton, England som gir nyheter, anmeldelser, previews og intervjuer. Den blir operert av Eurogamer Network Ltd., som ble grunnlagt i 1999 av brødrene Rupert og Nick Loman. Eurogamer er i dag en av de viktigste europeiske nettsidene som fokuserer på videospill.
Bedriftens samfunnsansvar

Bedriftens samfunnsansvar er den norske samlebetegnelsen for det engelske begrepet corporate social responsibility. Bedriftens samfunnsansvar kan defineres som bedriftens integrasjon av sosiale og miljømessige hensyn i sin daglige drift på frivillig basis, utover å overholde eksisterende lover og regler i det landet man opererer.
Samfunnsansvar kan også sees på som en strategi som benyttes for å vinne kritikere og komme på god fot med lokalbefolkningen der de opererer, ofte i utviklingsland der fattigdom er en utfordring. Det å sikre bærekraftig utvikling i lokalsamfunnet kan være en garanti for bærekraftig vekst i bedriften.

Norge

I Norge tar arbeidsmiljøloven over bedriftens samfunnsansvar. Regjeringen i Norge har dedikert en egen stortingsmelding nr. 10 (2008–2009) til dette området. Her anbefales norske bedrifter blant annet innmelding i FN-initiativet Global Compact. Dette er et frivillig rammeverk for bedriftens samfunnsansvar, der medlemsbedriftene forplikter seg til å implementere ti prinsipper for menneskerettigheter, arbeidsrettigheter, miljø og korrupsjonsbekjempelse i sin daglige drift.
Norge har også et kontaktpunkt for OECDs retningslinjer for ansvarlig næringsliv. Medlemsland i OECD er forpliktet til å ha dette. Dette er en ikke-rettslig klageinstans som tilbyr dialog og mekling og som kan vurdere om selskaper har brutt med disse retningslinjene. Kontaktpunktet behandler klager på forespørsel, og alle som ønsker å klage inn selskap kan gjøre dette. Det norske kontaktpunktet er uavhengig og består av fire personer. De har også en eget sekretariatet.
Vestmannalaget

Vestmannalaget er et mållag i Bergen. Det ble grunnlagt i 1868, og er dermed det eldste mållaget i Norge. Lagets første formann var redaktør Henrik Krohn. På begynnelsen av 1960-tallet meldte laget seg ut av Noregs Mållag, mye på grunn av uenigheter om rettskrivningen. Det meldte seg siden inn i Ivar Aasen-sambandet, som arbeider for høgnorsk. Fra 1985 til 2009 ga laget ut bladet «Vestmannen». Formann i Vestmannalaget er Jon Askeland.
Hver gang vi møtes (album)

Hver gang vi møtes er et musikkalbum med 24 musikkspor hentet fra TV 2-serien Hver gang vi møtes. Albumet ble utgitt 5. mars 2012.
Kodiakbjørn

Beskrivelse og spredning

Den enorme Kodiakbjørnen er oppkalt etter øya der den først ble oppdaget, øya Kodiak på sørkysten av Alaska. Forskerne mener at den opprinnelig kan ha kommet dit fra Øst-Asia, der det lever et større antall lignende bjørner på Kamtsjatkahalvøya øst i Sibir i Russland.
En voksen hannbjørn kan veie opp mot 675 kg og ha en skulderhøyde på inntil 150-155 cm når den står på alle fire. Om den reiser seg på bakbeina kan den bli mer enn 300 cm høy. Binna, som normal er 20% mindre og 30% lettere enn hannen, kan bli opp mot 350 kg tung og nå en skulderhøyde på inntil 100-110 cm. Klørne på de enorme framlabbene blir ca. 10-13 cm lange og er formet for å grave i bakken.
Den største kodiakbjørnen som noen gang er skutt og har blitt registrert står utstilt i et stort glassmonter hos J. C. Penneys i Anchorage. Den veide 855 kg. Noen forskere mener at kodiakbjørnen i ekstreme tilfeller kan bli opp mot 1000 kg tunge, men så store bjørner har aldri blitt registrert. Den eldste bjørnen som er registrert var ei binne som ble 34 år gammel. Den eldste hannen ble 27 år gammel.
Kodiakbjørnen finnes kun på Kodiakøya og de nærmeste øyene, like utenfor kysten av Katmai. Der har den trolig vært isolert i 12 000 år eller mer. Det er estimert at det finnes en populasjon på ca. 2500-3000 bjørner på selve Kodiakøya. I tillegg kommer et ukjent antall på de nærmeste øyene, Shuyakøya og Afognakøya i nord, og Trinityøyene i sør.
Jean Hersholt Humanitarian Award

Jean Hersholt Humanitarian Award er en amerikansk hederspris som deles ut med ujevne mellomrom på Governors Awards. Vinnerne er personer som har stilt filmbransjen i et positivt lys gjennom sitt humanitære arbeid. Prisen er oppkalt etter den danske skuespilleren og filantropen Jean Hersholt. Han var leder for Motion Picture Relief Fund i 18 år og var leder for Academy of Motion Picture Arts and Sciences (AMPAS) fra 1945 til 1949. Prisen ble opprettet i 1956, kort tid etter at Hersholt døde av kreft. Vinnerne mottar en Oscar-statuett. Det er hittil blitt delt ut 35 priser, der to ble gitt posthumt.
Men at Work (film)

Handling

Søppelkjørerne Carl og James vikles tilfeldigvis inn i drapet på lokalpolitikeren Jack Berger. For ikke å bli mistenkt for drapet, skjuler de liket og begynner å undersøke saken. Det viser seg at Berger hadde opplysninger om hva fabrikken Chemlife gjorde med sitt kjemiske avfall.

Om filmen

Men at Work ble relativt dårlig mottatt av kritikerne og har bare fått 35% på Rotten Tomatoes. Den hadde forholdsvis bra besøkstall og innbrakte $16,2 millioner på amerikanske kinoer.
Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer. 
Dagbladet gav den terningkast tre i 1997. Den ble i 2006 tildelt terningkast fire av CINERAMA. Anmelderen skrev blant annet at: «...det er ikke bare nostalgifaktoren som gir Men at Work sin appell. Den er faktisk veldig morsom på sine egne premisser, og de tre renovasjonsansatte har god kjemi».
Jiangbian-demningen

Jiangban-demningen er en demning med et vannkraftverk under utbygging i provinsen Sichuan i det sentrale Kina. Det ligger i Jiulong fylke i prefekturet Garze. Arbeidet med anlegget skal etter planen bli ferdigstilt i 2011. Ved igangsettelse får vannkraftverket en kapasitet på 310 MW, fordelt på tre like store generatorer.
Operatør er energiselskapet China Light & Power (CLP Group). Turbinene leveres av Toshiba.