google/wiki40b huggingface dataset:
Donacia obscura

Utseende

Donacia obscura er mellom 8-10 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er naken, uten en kort, tett og fin behåring på halskjoldet og dekkvingene. Den har en  metallisk glans, hele oversiden er mørkt bronsefarget. Hver av dekkvingene uten groper, men med to parallelle lengeinnrykk.  Halskjoldet er på midten med punktur.  Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Antennens tredje ledd nær dobbelt så langt som det andre leddet. Beina er mørke på farge og har metallglans, de er forholdsvis lange.  Baklårene har en tann (utvekst) og er kortere enn dekkvingene, de når ikke til spissen.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Særlig arter i planteslekten Carex. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Donacia obscura tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Strategus jugurtha

Utseende

En middelsstor til stor (25-40 millimeter), kraftig, blank, brun hornbille, kroppen mer eller mindre sylindrisk.  Hos denne arten har tre lange, litt krumme, butte horn på pronotum: ett foran i midten og to på sidene. Pronotum er glatt og blankt over hele overflaten. Hos hunnen mangler hornene på sidene, og hornet i midten er redusert til en liten knøl, her er det en rundet uthulning foran på pronotum, pronotums fremre del har kraftig, nettmasket mikroskulptur. Antennene er korte og vifteformede. Dekkvingene er blanke, fint og ganske spredt punkterte. Undersiden er kledt med lange, rødlige hår.

Levevis

Larvene lever i jorden av røtter og råtnende plantedeler. Lite er kjent om biologien til denne arten, men voksne biller kan finnes gnagende på skudd av blant annet ananas. De flyr om natten og kommer gjerne til lys. Arten forekommer fra havnivå til 1500 meter over havet

Utbredelse

Arten er utbredt fra Mexico i nord til Peru i sør, i Sør-Amerika langs Andesfjellene.
Codex Demidovianus

Codex Demidovianus (siglum dem, nr. 59 hos Beuron) er et håndskrift fra 1200-tallet. Det inneholder Apostlenes gjerninger, Paulusbrevene,  de katolske brev og Johannes' åpenbaring i den latinske ocversettelse fra Vulgata, med tekststeder fra den eldre utgave av Vetus Latina. Dessuten er oppført det euthalianske apparat til Paulusbrevene, og kommentarer til Åpenbaringsboken. Boken har en lyonnesisk (burgundisk) lokalkoloritt.
Håndskriften bevant seg på 1700-tallet i den russiske mangnaten Pavel Grigorjevitsj Demidovs eiw. Etter da er det ukjent hvor den er oppbevart.
Teksten ble trykket av Christian Friedrich von Matthaei i Novum Testamentum. Vol. IX. Rigae 1782-88. p. XXX-XXXIII.
Shavei Tzion

Arkeologi

I 1955 ble det gjort funn av en gammel kirke langs stranden mellom Akko og Tyr, datert til 300-tallet. Utgravingane var leiede av Moshe Prausnitz og en fant mellom annet mosaikkgulv og murer.
Sunnhordland (avis)

Sunnhordland er en tredagersavis som blir utgitt på Stord i Hordaland. Avisen kom for første gang ut i 1. mai 1902. 29. april 2006 åpnet Sunnhordland sin nettutgave, som den tredje siste dagsavisen i Norge. Avisen ble startet av Jens Hystad og har vært i familiens eie hele tiden.
Avisen dekker i hovedsak kommunene Bømlo, Fitjar, Kvinnherad, Stord og Tysnes. Hovedkontoret ligger i Leirvik, i Stord kommune.
Ansvarlig redaktør er Magne Kydland. 
Sunnhordland ble kåret til Årets lokalavis 2016 på landsmøtet til Landslaget for lokalaviser våren 2017.
Manduca rustica

Utseende

En stor til meget stor (vingespenn 87 – 150 mm) svermer, mørkebrun med store innslag av hvitt. Hodet er for det meste hvitt, brystet mørkebrunt med en hvit tegning i midten, bakkroppen har en bred, brun midtstripe med et par små, hvite flekker på hvert ledd, på sidene med firkantede, gule flekker på det andre, tredje og fjerde leddet. Forvingen er brun, hvit ved roten, med et bølgete, hvitt tverrbånd rundt 1/3 ut i vingen, nær spissen med et bredt, lysebrunt tverrbånd, innenfor og utenfor dette med smale, ufullestendige, hvite bånd. Bakvingen er mørkebrune med to mørkere tverrbånd og hvite flekker ved bakhjørnet. Larven er grønn, huden kledt med små pigger, på sidene med fiolette og gule skråstriper. Hornet på bakkroppen er piggete. Puppen har en lang, utoverbøyd, kølleformet sugesnabel-slire.

Levevis

Larvene kan gå på en rekke forskjellige planter i familiene Oleaceae, Verbenaceae, Boraginaceae og Bignoniaceae, også en del dyrkede planter. De voksne sommerfuglene besøker planter med åpne, dype blomster.

Utbredelse

Denne arten formerer seg fra de sørligste statene i USA (hvor den finnes fra Virginia i øst til California i vest) og sørover i alle fall til Uruguay. Streif-individer kan påtreffes lenger nord i USA.
Writtle

Historie

I landsbyen ligger lærestedet Writtle College, et av Storbritannias eldste (etablert 1893) landbaserte universitetshøyskoler (university college), og partnerinstitusjon med Universitetet i Essex. På dens eiendom var det en gang en kongelig jakthytte, senere i eie av familiene De Brus og De Bohun. Av den grunn har det vært foreslått at Writtle er fødestedet til Robert the Bruce, senere konge av Skottland, tilsvarende også hans far Robert Bruce, jarl av Carrick og 6. lord av Annandale, skjønt selv om tilknytningen er ubestridt, er fødestedet omdiskutert. 
Stedet er nevnt i Domesday Book for 1086. Kirken er fra normannertiden, og landsbyen har en tradisjonell landsbypark med andedam i sentrum. I dag er landsbyen vert for den årlige sørlige musikkfestivalen V (også kalt for V Fest eller VF)innenfor marken av Comyn's Hylands Park. «V» står for Virgin Group da hendelsen er støttet av Virgin Media.
Gulen og Masfjorden Utvikling

Gulen og Masfjorden Utvikling AS, (GMU), er et utviklingsselskap for næringslivet i nabokommunene Gulen i Sogn og Fjordane og Masfjorden i Hordaland. GMU har kontor i Gulen Industrihavn med lokale i byggene til Wergeland Holding. Dette er strategisk plassert, siden det er flere bedrifter som er basert akkurat i Sløvåg, men GMU har som målsetning å utvikle næringslivet overalt i Gulen og Masfjorden.

GMUs arbeid

Virksomheten til GMU kan bestå i å gi folk opplæring i å opprette sin egen bedrift, opprette utviklingsprosjekt for eksisterende bedrifter eller andre fellesprosjekt, eller å være kontaktledd mellom næringslivet og det offentlige. Daglig leder driver aktivt med etablererrettledning.
GMU samarbeider både med Innovasjon Norge, Gulen og Masfjorden Næringsråd og med ulike næringsfond i kommunene. Daglig leder i GMU er Solveig Daae Kristiansen.

Aktuelle prosjekter

29. juni 2010 ble bedriften Sløvåg Næringsbygg opprettet av GMU, i samarbeid med diverse bedrifter i Gulen og Masfjorden. Målsetningen med dette er å få opprettet et næringsbygg og næringshage, der de ulike bedriftene i Sløvåg kan benytte seg av ulike fellestjenester. GMU jobber også med selskapet Fjordgass AS (ett av selskapene under Wergeland Holding) for å prosjektere gassrørledning for å frakte gass fra Trollfeltet inn til Sløvåg.
Parapelecopsis nemoralis

Utseende

Parapelecopsis nemoralis er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Tyrihansprisen

Tyrihansprisen «Vil du være med så heng på», ofte bare kalt Tyrihansprisen, er en norsk ærespris som UNIMA Norge, foreningen for figurteater, deler ut annet hvert år til personer, grupper eller institusjoner som har gjort en betydelig innsats for den norske figurteaterkunsten. Prisen ble innstiftet på initiativ fra Birgit Strøm, som i 1997 overrakte prisen til den første mottageren, Tatjana Zaitzow.
Prisen er en statuett utformet av billedhuggeren Nina Sundbye.
Augusta Holmès

Liv

Holmès ble født i Paris og vokste opp i Versailles, moren var en engelsk forfatter, faren en irsk kavalerioffiser. 
Til tross for et åpenbart talent som pianist, ble hun nektet adgang til studier ved Conservatoire de Paris og tok privatundervisning hos Mademoiselle Peyronnet, domorganisten Henri Lambert i Versailles og Hyacinthe Klosé. Rundt 1876 ble hun student hos  César Franck; hun kalte han «min mester».
Hun ble fransk statsborger i 1871 og føyde da en accent grave over e-en i etternavnet.
Holmès giftet seg aldri, men var blant annet samboer med dikteren Catulle Mendès, som hun fikk fem barn med.

Virke

De første komposisjoner publiserte Holmès under pseudonymet Hermann Zenta.  Til feiringen av den franske revolusjonens 100-årsdag fikk Holmès et komposisjonsoppdrag til en Ode Triomphale, et verk for omtrent 300 orkestermusikere og 900 korsangere. Sin største suksess hadde hun med operaen La Montagne noire, den første operaen av en kvinnelig komponist i Pariseroperaens Palais Garnier siden Louise Bertin.
Hun fikk et ry som en komponist av til dels politisk vinklet programmusikk, eksempelvis de symfoniske diktene Irlande og Pologne.  Holmès skrev selv tekstene til nesten alle sine sanger og oratorier, samt librettoen til operaen La Montagne Noire. Hun skjenket de fleste av sine manuskripter til Conservatoire de Paris.
Sølvhammeren

Sølvhammeren er en historisk roman med innhold fra norrøn tid på 1000-tallet skrevet av Vera Henriksen og første bok i «Sigrid-trilogien». Henriksen debuterte med Sølvhammeren i 1961. Året etter kom Jærtegn, og romansyklusen ble avsluttet med Helgenkongen i 1963.
Handlingen i Sølvhammeren foregår i tiden like før kristningen av Norge og den tiden Olav Haraldsson forsøker å fullføre kristningen av landet med vold. Hovedpersonen er Sigrid Toresdatter fra Bjarkøy. Hun er søster av Tore Hund og blir 15 år gammel gift med den langt eldre Olve Grotgardsson fra Egge. Den første natten de var sammen, sa han fram et kvad til henne. Kvadet hette Skirnesmål og handler om Frøy og Gerd. Frøy elsket denne kvinnen og var stum av sorg over at han ikke kunne få henne. Til tider blir forholdet mellom Sigrid og Olve kaldt ved at Olve har en frille ved navn Khadija. Olve var svært mye hos frillen oppe i Ogndal, og senere lot han henne flytte inn på Egge. Sigrid mislikte dette, og etter at Sigrid fødte Olves sønn, lover Olve henne å kvitte seg med Khadija.
Sølvhammeren gir et annet bilde av Tore Hund enn det de fleste kjenner. Her ser man ikke en niding, men en mann som gjorde det han mente var rett.
Thauma socialis

Utseende

En middelsttor påfuglspinner med et litt "rufsete" utseende som mange andre Hemileucinae. Hannen er brunrød, hunnen gråbrun, begge kjønn har et V-formet, hvitt merke midt i forvingen.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Chile.
Sunda stinkgrevling

Beskrivelse

Sunda stinkgrevling har en grevlinglignende kroppsbygning, men er betydelig mindre. Kroppen blir omkring 37–52 cm lang og halen kun cirka 3,4–3,8 cm. Arten veier typisk 1,3–3,6 kg. Snutepartiet er forlenget og griselignende.
Pelsen har en grov og stri struktur. Fargen er sort eller mørk brun. Fra skalletaket og over ryggen til halen løper det ei kontinuerlig smal stripe med hvitt hårlag som kan variere i bredde mellom individene. Den hvite ryggranden kan også være brutt hos enkelte individer. Selve halen er gjerne helt hvit og dekket av busket, stri pelsbehåring.
Som navnet tilsier har arten duftkjertler i analåpningen, som den kan bruke til å spraye ut et illeluktende stoff med.

Utbredelse

Sunda stinkgrevlingen er relativt tallrik og finnes naturlig på Java, Sumatra, Borneo og de nordlige Natunaøyene i Sørøst-Asia. Arten rapporteres å leve i høyder på cirka 250–2000 moh.
Hornietus

Utseende

En liten (4 millimeter), avlang, blank, rødbrun gjødselbille. Hodet er stort og skovlformet, ganske rundet foran. Pronotum er avrundet firkantet, spredt og ganske kraftig punktert. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktstriper.

Utbredelse

Arten lever i Nord-Amerika.
Dorcasoides

Utseende

Arten ligner de nålevende artene i slekten Dorcus, men utmerker seg ved at hodet er to-delt.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Baltisk rav, dette stammer fra Eocen-tiden og er ca. 40 millioner år gammelt.
Vestlig høstlibelle

Utbredelse

Vestlig høstlibelle er utbredt i vestlige Europa. I Norge langs kysten av vestlandet, herav navnet.

Utseende

Vestlig høstlibelle ligner på rødbrun høstlibelle, det er kun små ytre forskjeller.
Kjønnene er noe ulike. Bakkroppen hos hannen har rød grunnfarge. Brystet er brunlig og har skitten-gule flekker (tegninger) på siden. Hunnen er svakere farget i grå-brunt og mangler den klare røde fargen på bakkroppen. Både hannen og hunnen kan skilles fra andre libeller på de særpregete anal-vedhengene, bakerst på bakkroppen.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 60 og 65 millimeter.

Levevis

Nymfene lever i mindre innsjøer eller myrtjern i lavlandet, med varierte bredder, med vegetasjon, mudder og noe sand og stein. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er fra juli til månedskifte av oktober/november.
Vestlig høstlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Haukedalen

Haukedalen er en bygd øst i Førde kommune. Bygden ligger i starten på Gaulardalføret, og et av hovedløpene til Gaularvassdraget renner igjennom bygden. Haukedalsvatnet starter i denne bygden. Ut fra beliggenhet burde kanskje Haukedalen hørt til Gaular kommune, da bygden er adskilt fra Førde med fjellovergangen over Rørvikfjellet. Veikryss ved Rørvikflåten på Rv 13 fører innover mot Haukedalen.
Næringslivet er i hovedsak oppbygd omkring jordbruk og bygden har 25 aktive gårdsbruk. En del av innbyggerne er pendlere, da i flest til kommunesenteret Førde.
Bygden har egen barneskole (Frøysland skule) (1.-7. trinn), ungdomsskole (8.-10. trinn) er ved Førde ungdomsskule.
Haukedalen kyrkje ligger ved Gjerland i østre enden av Haukedalsvatnet.
Sveavägen

Historie

Gata har hatt mange ulike navn, lengder og bredder. Det eldste kjente navnet Roslagsgatan fra midten på 1600-tallet, men det ble senere byttet ut med Badstugatan. Navnet ble enda mer kjent som Stora Badstugatan. Lilla Badstugatan lå vest for Stora Badstugatan mellom  Rådmansgatan og Markvardsgatan, men den forsvant da Sveavägen ble bygd ut.
Krutbrännargatan er ett annet navn som av og til forekommer på 1600- og 1700-tallet.
Kong Gustav III hadde visjoner om en stor og bred gate fra Stockholms slott helt til Brunnsviken, for visuelt å slutte i Haga slott.
Fram til begynnelsen av 1900-tallet gikk Odengatan på en bro, kalt Sveabron, over Sveavägen. Broen finnes fremdeles under dagens kryss.
Bysten av Karl Staaf, som i dag står i parken ved spissen av Regeringsgatan/Birger Jarlsgatan, sto før i en liten allé på Sveavägen i høyde med Kammakargatan. Den ble flyttet i forbindelse med byggingen av tunnelbanen.
Lenge ville byens samferdselspolitikere forlenge Sveavägen sørover til Strömmen. Etter en lang og hard debatt ble en til slutt enige om å i stedet la Sveavägen slutte nord for Brunkebergstorg ved et helt nytt torg som ble til Sergels torg. Fortsettelsen av veien mot Strömmen kom til ved byggingen av Klaratunneln som har en gren fra Sveavägen. Sør for Hötorget er hele gata modernisert.
Langs gata finnes manga storbanker som for eksempel Nordea og SEB. Socialdemokraternas hovedkontor ligger i Sveavägen 68.
Det finnes mange restauranter langs gata, blant annet kinarestauranter og restauranter med preg fra Orienten og Mongolia.
På Sveavägen finner en også Handelshögskolan og Stockholms stadsbibliotek. Man kan også se Adolf Fredriks kyrka på Sveavägens vestre side.
Tunnelbanestasjonene Hötorget og Rådmansgatan har oppganger mot Sveavägen.

Hendelser

28. februar 1986 ble den svenske statsminister Olof Palme skutt i (daværende) kryss Sveavägen/Tunnelgatan. I dag finnes et minnesmerke ved plassen der han ble skutt. Tunnelgatan vest for Sveavägen fikk nytt navn etter drapet og heter i dag Olof Palmes gata.
Bedriftspedagogikk

Bedriftspedagogikk handler om læring og utvikling i bedrifter og virksomheter. Det er rettet mot arbeidsfelt som veiledning, organisert opplæring og personalutvikling, kvalitetssikring og arbeidsledelse. Det er overlapping og gjensidig sammenheng mellom disse feltene, som alle forutsetter yrkespedagogisk kompetanse. Siktemålet er å fremme læring i og for arbeid – både i forhold til den dagsaktuelle situasjonen og framtidige utfordringer.
Dokkadeltaet naturreservat

Fauna

Totalt er 223 fuglearter påvist i Dokkadeltaet naturreservat pr. 1. desember 2011. Størst betydning har deltaet for trekkende vannfugl, spesielt på våren, men også om høsten. Dokkadeltaet er en av de største og mest betydningsfulle rasteplassene langs hovedtrekkrutene på Østlandet. Området fungerer som en viktig trekklokalitet både for fugl fra Land-/Valdresregionen, fjellfugler og for arter som hekker nord til Arktis.
Flere arter opptrer i store antall i Dokkadeltaet under vårtrekket, men konsentrasjonene varierer fra år til år avhengig av bl.a. snøsmelting og vannstand. Av arter med store dagsobservasjoner under vårtrekket nevnes toppdykker (maks. 48 ind. 24.05.05), kortnebbgås (maks. 1.200 ind. 15.04.04), krikkand (maks.1.200 ind. 30.04.03), toppand (maks. 460 ind. 03.05.98), trane (maks. 205 ind. 17.04.04), heilo (maks.1.000 ind. 4.05.03) og gluttsnipe (maks.160 ind. 09.05.01).
Vårtrekket er også perioden da flest sjeldne arter påtreffes. Sjeldenheter som for eksempel svarthalsdykker, mandarinand, amerikakrikkand, vannrikse, fjellmyrløper, hærfugl, topplerke og svartrødstjert er observert i april-mai. Innslaget av sjeldne, sårbare og truete fuglearter er høyt i Dokkadeltaet naturreservat. Totalt er 54 arter fra den nasjonale rødlista påvist. De fleste av disse artene benytter deltaet i trekksammenheng, men flere er også knyttet til området i sommerhalvåret enten som hekkeplass eller jaktområde.

Tilgjengelighet

Det er to observasjonstårn for fuglekikkere i området. Det ene på Våten og det andre på Fugletårnet i Odnes.
Follese

Historie

Frem til reformasjonen var det meste av Askøy kirke- og klostergods, men gikk da over til å bli krongods – Kongens eiendom. Kort tid etter solgte kongen mye av godset til rikmenn som skjønte at det var en god investering å kjøpe kongsgårder. På denne måte ble Jan von der Lippe, kjøpmann fra Bergen, eier av gnr. 12 Follese, Askøy.
I 1756 satte han gården for salg, og fem av bygselmennene, senere kjent som «eigarane», kjøpte hele herligheten – Follese innmark og utmark, Skogen, Skiftesvik og Marikoven med tilhørende øyer og holmer. De andre brukerne var bygselmenn som før, og måtte betale sin avgift til «eigarene».
I mellom krigstiden drev United Sardines Factories en stor hermetikkfabrikk på Follesø med opptil 150 ansatte. Hele fabrikken gikk tapt i en voldsom brann i 1939.

Follese Heimbygdelag

Da siste bygselmann på Søndre Træ døde i 1955, uten livsarvinger, tok rektor ved Follese skole Lars Joranger opp tanken om å få kjøpe Træ Søndre og gjøre det til friareal og badeplass for bygdefolket. Det ble i 1956 innkalt til møte i Godtemplarhuset, der forslaget ble drøftet. På dette møtet ble Follese Heimbygdelag formelt stiftet. Stifterne mente at det i framtiden ville være stort behov og få steder til rekreasjon for Follese-folket, og det ble besluttet å ta kontakt med eierne om kjøp av plassen.
Eierne sa seg villig til å selge plassen for 12 000 kroner. Av kjøpesummen ble 4000 kroner gitt som gave til Heimbygdelaget, og de resterende 8000 kroner skulle betales kontant. Skjøtet ble tinglyst 26. mai 1956. Husene på plassen var ikke med i handelen, men arvingene etter nest siste bygselmann, 37 i tallet, var alle enig om å overdra disse til Follese Heimbygdelag.

Badeplassen i Træ

Badeplassen var ment som fristed for alle, og ikke bare de kondisjonerte, og Træ står fremdeles sentralt i Follese-bygden: Alle som bor på Follese er i prinsippet medeier, og medlemskontingenten er frivillig. Alt arbeidet ble gjort på dugnad.
Svømmebassenget ble innviet med stor festivitas i 1957. Åpningen ble behørig dekket av blant annet Morgenavisen i Bergen: «Søndag fant den offisielle innvielse sted under stor oppslutning av publikum. Stedets musikk-korps spilte, og lederen for arbeidet med svømmebassenget, hr. Joranger, holdt åpningstalen.»
I 1958 ble det satt opp stupetårn på «Tøkjet».

Bygningene

Den gamle Husmannsplassen består av fire bygninger. Stovehuset, som i dag er museum, er ikke bygget på plassen. Ingen er sikker på hvor det kommer fra, men alle er enig om at det «alltid» har stått der. Naustet er bygget på stedet, og huser i dag pumpen som skal skaffe vann til bassenget, samt griller til fri benyttelse. De to gamle fjøsene er restaurert – det ene er utstyrt med toalett, mens det andre brukes som redskapshus.

Idrett i Follese

Follese FK ble grunnlagt i 1929.  I 2008 spiller herrenes A-lag i 4. divisjon avdeling 15, mens damene spiller i 2. divisjon avdeling 4. I tillegg stiller klubben en rekke aldersbestemte lag.
Follese Trimforening spiller også fotball, om enn mer i det små.  Ellers driver de med futsal, kanonball og halvmaraton.
Things Change

Things Change er et musikkalbum med Bobby Bare, utgitt den 29. juni 2012.
Nitedals hjelpestikker

Nitedals hjelpestikker er Norges mestselgende fyrstikker. Navnet kommer av at deler av inntektene går til humanitært hjelpearbeid. I 1925 begynte Nitedals Tændstikfabrik å selge «veldedighetsfyrstikker», hvor ett øre per solgte eske gikk til blindesakens arbeid. I takt med inflasjonen ble dette økt til to øre og senere fem. I 1941 ble formålet utvidet til også å omfatte andre veldedige formål. I dag går 5 øre per eske til Hjelpestikkefondet.
Motivet på esken ble tegnet i 1941 av reklametegner Sverre Eikrem. Furutreet i tegningen har senere blitt knyttet til lokale anekdoter flere forskjellige steder i Norge.
Hjelpestikkene produseres i dag av Swedish Match.
Fyrstikkesker i standardstørrelse var tidligere et svært vanlig og kjent produkt. Slike har i lang tid blitt brukt for å vise størrelsen på ulike gjenstander som blir avbildet: