google/wiki40b huggingface dataset:
Vørterkake

Vørterkake eller vørterbrød er en brød- eller kakeformet gjærbakst laget av rug- og hvetemel tilsatt vørter, melk, krydder, sirup og annet. Vørter er et vandig uttrekk som fåes ved utluting av malt, det vil si en søt suppe som er resultatet av kokt vann og malt-ekstrakt. Maltrestene filtreres fra mesken under ølbrygging. Vørter er omtrent det samme som  vørterøl.
Vørterkake regnes av mange som julemat I Norge. Da blir den gjerne servert som tradisjonell kaffemat, skåret i skiver, påsmurt smør og dekket med geitost, gulost eller syltetøy.  Kaken kan også serveres uten noe på eller med bare med smør. Noen anbefaler juleøl eller vørterøl som passende drikke til.
Swinging

Swinging (kommer av det engelske ordet swing, bevege seg frem og tilbake som i en huske) kan defineres som «ikke-monogam seksuell aktivitet, som også kan oppleves som par».
Fenomenet swinging kan sees på som et ledd i den seksuelle frigjøringen fra 1960-årene og fremover, som har oppstått som følge av bedre prevensjonsmetoder og en forandring av hvordan seksualitet kan leves ut med flere partnere, frigjort fra ekteskapets tradisjonelle begrensninger, men likevel uten at det kan kalles utroskap.
Swinging kalles noen ganger for «konebytte», men denne termen brukes ikke lengre da den uttrykker en annen praksis hvor kvinnenes rolle var vesentlig mer passiv enn det som er tilfelle i dag .Ordet «partnerbytte» har den fordelen at det ikke er knyttet til kjønn. Men heller ikke det er en fullt dekkende betegnelse. Amerikanske swingere betegner ofte seg selv som Lifestylers, eller «in the lifestyle».
Euthecta

Levevis

Larvene lever trolig av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer.
De lever på trær som er kolonisert av maur, som steller og verner larvene, og til gjengjeld får drikke sukkerholdig væske som larvene skiller ut.
Disse sommerfuglene lever i skog, blant annet høytliggende (montane), tørre skoger.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Euthecta cooksoni er bare kjent fra Mosambik, mens Euthecta cordeiroi er funnet i Tanzania.
Svenska Akademiens ordlista över svenska språket

Svenska Akademiens ordlista över svenska språket (SAOL) er en ordbok i ett bind, utgitt av Svenska Akademien. Første utgave kom i 1874 og nye reviderte utgaver gis fortløpende ut. Med SAOL fikk det svenske språket en felles norm for hvordan ordene skulle staves.
Den nyeste utgaven er den 13. rekken og kom ut i 2006. Siden 2003 har boken vært tilgjengelig på Internett.
Ordlisten må ikke forveksles med den langt mer omfattende Svenska Akademiens ordbok.
Libertyskip

Libertyskip var stykkgodsskip som ble masseprodusert i USA under andre verdenskrig. De var rimelige og tok kort tid å bygge (rekorden var fem dager), og ble et symbol på USAs industrielle kapasitet. Basert på en skipstype bestilt av Storbritannia for å erstatte krigsforlis ble de produsert i stort antall. Seksten amerikanske skipsverft bygget 2751 libertyskip mellom 1941 og 1945 – det største antall serieproduserte handelsfartøy noensinne.
Libertyskipene kompenserte for skipstapene de allierte hadde hatt under slaget om Atlanterhavet og ga et viktig bidrag i den allierte krigsinnsatsen. At mange av Libertyskipene var i drift lenge etter den angitte levetiden på fem år gir også et vitnesbyrd om en solid konstruksjon.

Norske sjømenns vurdering

Libertyskipene hadde en høy innredningsmessig standard, som var uvant luksuriøs for norske sjømenn. Man ble spesielt imponert over innredningsdetaljer som gode køyer, air condition på lugarer, antall dusjer/toaletter og bysseutrustning. Skroget som var sveiset (man var vant med klinkbygde skip) ble vurdert å være solid. Den norske skipsføreren Odd Findal var imidlertid skeptisk til broen som han anså som lite funksjonell, tildels farlig grunnet dårlig utsikt.
Under andre verdenskrig fikk Norge leie Libetyskip av USA på såkalt bareboat charter (skipet stilles til disposisjon uten besetning). Nortraship overtok det første norskdisponerte Libertyskipet 29. januar 1943, det ble døpt «Leiv Eiriksson». Totalt fikk Nortraship overført disposisjonsretten over tolv Libertyskip, flere av dem ble etter krigens slutt overtatt av norske rederier.
En folkefiende (2005)

Handling

I filmen anno 2005 er kurbadet i Ibsens opprinnelige versjon byttet ut med en drikkevannskilde. TV-kjendisen og ernæringsfysiologen Tomas Stockmann har lenge bodd i Oslo, men slutter i jobben fordi produksjonsselskapet ikke gir ham redaksjonell frihet. Tomas vil flytte tilbake til hjembyen for å selge kildevannet der på flaske. Kona blir med fordi hun tror det vil gjenreise farens og hennes dårlige rykte på hjemstedet. Sammen med broren Peter bygger Tomas opp det som forventes å bli en hjørnesteinbedrift i den lille vestlandsbyen. Alle byens innbyggere legger sine sparepenger og dugnadskrefter i bedriften, og Tomas blir tatt imot som en helt på hjemstedet. Kort tid før lanseringen får Tomas vite at Peter har skjult en rapport som viser at drikkevannet er helsefarlig. Alle som drikker vannet kan bli sterile. Tomas vil stenge produksjonen inntil de kan benytte seg av en ren kilde lengre inn i fjellet. Men dette vil koste penger, så Peter og resten av byen står imot. I filmen er Petra informasjonssjef og ikke Tomas Stockmanns datter som i Ibsens skuespill. Hun prøver å hjelpe Tomas, men får senere sparken av Peter. Til og med journalisten tier om giftstoffene når Peter truer med en dyr rettssak. Kona som lenge har støttet Tomas vil også skjule saken fordi farens plantemiddel trolig er årsaken til forurensningen. Det blir holdt et stort ”folkemøte” på nasjonal TV, der både innbyggerne i bygda og seerne kan stemme per telefon på hvilken Stockmann de støtter. Filmen ender med at flere av byens innbyggere banker Tomas. Politimesteren ber ham forlate byen. Her slutter altså filmen mer åpent enn Ibsens skuespill.

Sitater

«Kvifor skulle eg gidde å drive uavhengig om eg ikkje turde å meine noko?»
Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere

Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere, forkortet NBU, er en uavhengig forening for barne- og ungdomsbokforfattere. Den skal ivareta norske barne- og ungdomsbokforfatteres faglige og økonomiske interesser, samt verne og fremme norsk barne- og ungdomslitteratur. NBU finansieres hovedsakelig gjennom bibliotekvederlag og kopieringsvederlag som fordeles via Norsk Forfatter- og Oversetterfond (NFOF). 
1. januar 2016 hadde NBU 334 medlemmer. Omtrent 100 av medlemmene var også medlemmer i Den Norske Forfatterforening.

Historikk

Foreningen ble stiftet i 1947 som Ungdomslitteraturens forfatterlag (ULF). Initiativet ble tatt av Gunvor Fossum (1893–1958), Evi Bøgenæs (1906–85), Anka Borch (1899–1971), Eugenie Winther (1901–1975) , Margit Ravn (1885–1960) og Aimée Sommerfelt (1892–1975), alle forfattere av såkalte «ungpikebøker». I 1951 ble Margit Ravn utnevnt som æresmedlem.
I 1994 skiftet foreningen navn til Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere. Antall medlemmer det første året var 14, i 1960 60, i 1970 67, i 1996 189 og i 2011 282.

«NBU-prisen» og «Trollkrittet»

Siden 1988 har NBU delt ut NBU-prisen som er en årlig pris til «en person eller institusjon som har utført et prisverdig arbeid for barne- og ungdomslitteraturen».
«Trollkrittet», NBUs debutantpris, ble delt ut første gang i 2011 for bokkåret 2010.
Diastictus

Utseende

Diastictus vulneratus er en liten (ca. 3 millimeter), kort og bred, brun gjødselbille. Hodet er bredt skovlformet med jevnt buet forkant. Antennene er gule med en klubbelignende, tre-leddet vifte. Pronotum er mye bredere enn langt med temmelig rette sider og buet forkant, tett og grovt punktert. Dekkvingene er hvelvede med grove punktrader. Beina er brunrøde, kraftige gravebein.

Levevis

Billene er knyttet til råtnende plantemateriale, som kompost og møkk. Den finnes ofte sammen med maur (Formica spp.)

Utbredelse

Arten er utbredt i Mellom-Europa og finnes i tillegg i Storbritannia og Sverige.
ASP (pistol)

Bakgrunn

ASP-en var en omarbeidet Smith & Wesson Model 39 med en kortere sleide, kortere løp, fast foring, gjennomsiktige sider og flatere profil slik at det var ingen risiko for at pistolen hekter seg fast på noe mens man drar den opp.
Den faste foringen var festet stramt på det korte løpet og tørrsmurt av Teflon-S, noe som ble brukt mange steder på pistolen, med unntak av sidene som var av Lexan. Dette belegget er mer holdbart enn den typen teflon som blir brukt andre steder, slik som stekepanner. Det unike siktet, referert til som «Guttersnipe», var en innsnevrende U-from med selvlysende gulfargede punkter som var formet som trekanter, som tilsammen pekte mot målet når de var justert riktig.
Pistolen ble lagd for både venstrehendte og høyrehendte, med den forlengede avtrekkerbøylen som ble kuttet av på motsatt side i forhold til hånden som ble brukt.
Det fulgte med en patentert pose med plass til to magasiner som brukte en magnet for å holde de ekstra magasinene på plass. Kostnaden for pistolen og denne var totalt 475 USD. Magasinposen ble produsert av et annet firma Armament Systems and Procedures, Inc.
Yellow cab

Yellow cab er en felles betegnelse på mange drosjeselskaper i USA, Canada og India. (Av de kan noen ha felles tilknytning, andre ikke). Det opprinnelige Yellow Cab Company i Chicago i Illinois er et av de største drosjeselskapene i USA.
Yellow Cab Company i Chicago (ikke det samme som Yellow Taxicab Co.) ble grunnlagt John D. Hertz i 1914. Disse drosjene hadde en spesialbygget firesylinderet Continental-motor og spesialbygget karosseri, bygget av Racine Body Co i Racine i Wisconsin. Såvel farge som navn ble valgt av John D. Hertz som et resultat av undersøkelser foretatt av University of Chicago, som indikerte at gult er den fargen det er lettest å få øye på.
The Yellow Cab Manufacturing Company ble dannet i 1920.

Annet

Filmkomedien The Yellow Cab Man fra 1950 med Red Skelton i hovedrollen.
Halden Trafikk

Halden Trafikk AS var i virksomhet fra 1. juli 1973. Selskapet hadde hovedkontor i Halden.

Virksomhet

Halden Trafikk drev først og fremst bussruter, skolebarnkjøring, og dessuten godstrafikk utenfor rute. Det var kjøring for Posten mellom Halden og Oslo, og fra 1973, ved dannelsen av Linjegods, skjedde all godstrafikk i regi av Linjegods.
Rutebilstatistikken for 1978 viste at Halden Trafikk da hadde 80 heltidsansatte, 46 busser, 13 lastebiler, 7 tilhengere og 2 ande kjøretøyer.

Eierskifter

Odd Berg, eier av Vaglen Tours A/S, å kjøpe opp aksjeposter i Halden Trafikk. I 1984 var han hovedaksjonær, og to år etter eide han alle aksjer. 1. oktober 1988 ble Halden Trafikk overtatt av Oslo og Follo Busstrafikk AS (OFB) ved Hans Gjestang.
Paulianacmaeops

Utbredelse

Arten er endemisk for Madagaskar.
Fylkesvei 4348

Fylkesvei 4348 går mellom Brattland og Nord-Varhaug i Hå. Veiens lengde er 1,7 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 179.
Norsk TV1

Programinnhold og historikk

Kanalen åpningsprogram het Åpent hus og ble sendt den 16 desember 1988. Den ble ledet av Connie Barr og Hans Gunnar Skarstein. Wenche Foss, Øivind Blunck og Leif Juster var gjester i programmet. Senere på premierekvelden introduserte Rolv Wesenlund sitt talkshowprogram Wesenstund, med Kari Stokke ved flygelet.
De startet sine regulære sendinger fredag den 17. februar 1989.
TV1 hadde (i motsetning til TVNorge og TV3) svært mange egenproduksjoner innenfor tema som både sport, musikk, reisemagasin, matprogram, debatt- og samtaleprogram. Den store andelen med egenproduksjon ble et fordyrende element og var årsaken til at kanalen havnet i økonomisk uføre etter bare etter noen få måneder i drift. Den økonomiske situasjonen gjorde at dens eier, Orkla, forlot TV1 og gikk over til TVNorge. Den 16. juni 1989 tok TVNorge over driften av TV1. Enkelte av TV1s programposter, blant annet Wesenstund, ble for en kort periode etter overtakelsen satt opp på TVNorge.
Det var om lag 1 millioner mennesker i Norge som hadde mulighet til å ta inn kanalen ved oppstarten. Rundt 220 000 seere var innom kanalen den første helgen de hadde sendinger.

Annet

Venner av den kjente norske predikanten Aage Samuelsen truet kanalen med rettssak i april 1989 på grunn av at de hadde sendt filmen Broder Gabrielsen.
Arktis

Arktis er en betegnelse på områdene rundt Nordpolen, og det er ulike definisjoner av hvilke områder dette omfatter. I noen sammenhenger er det bare det marine isdekket som flyter rundt Nordpolen som regnes til Arktis, mens det i bredere definisjoner også tas med de nordlige landområdene, som Svalbard, Grønland og øyene nord i Canada. Disse definisjonene benytter gjerne sollysforholdene ved den nordlige polarsirkelen, de skrinne vegetasjonsforholdene ved den nordlige tregrensen, eller den klimatiske grensen for det arktiske Köppens E-klima, som sørlig grense.
Hvis man bruker den snevreste definisjonen av Arktis, er det ikke fast land i Arktis. Overflaten består av hav som i hovedsak er dekket av store isflak som støter sammen og brekker fra hverandre (såkalt pakkis). Tar man med nærliggende landområder mot sør, er disse også dekket av isbreer, eller har tundra-landskap, det vil si at det meste av jordsmonnet er tilfrosset hele året. Hvis man tar med områdene sørover til Polarsirkelen, vil Arktis inkludere nordlige skogsområder i Sibir og i Fennoskandia (Skandinavia og Finland).

Klima

Minimum isutbredelse i Arktis har minsket med 7,4 % per tiår fra 1979 til 2005. I alt tilsvarer det et område på størrelse med Iran.

Navnets opprinnelse

Navnet Arktis kommer fra det greske ordet Arktos, som betyr bjørn. Stjernebildene som grekerne gav navn Store bjørn og Lille bjørn, ligger nær himmelens nordpol, og dermed ble dette dyret tilknyttet nordlige trakter. At isbjørnen er det dyret de fleste assosierer med Arktis, gjør navnet enda mer passende. Antarktikos, eller Antarktis er dermed motstykket til bjørnelandet, og ligger på den andre siden av jordkloden.
Det forente Darhan-Mumingan-banner

Det forente Darhan-Muminggan-banner (kinesisk: 达尔罕茂明安联合旗; pinyin: Dá'ěrhǎn Màomíng'ān Liánhé Qí) er et banner (fylke) i byprefekturet Baotou i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 113 320 innbyggere i 1999.

Gruvedrift

Den betydningsfulle Bayan Obo-gruven, med verdens største kjente forekomster av sjeldne jordarter og av niob, og store reserver av jernmalm, ligger i banneret.

Arkeologi

Det arkeologiske funnstedet Olon Sume i banneret blir utviklet som et turistmål. Her lå den nordlige hovedstad for öngötenes konger. Byen – som på Yuan-dynastiets tid het Koshang, var kristen, og den hadde en assyrisk biskop.

Kulturminner

Restene av Olob Ume (Aolunsumu) (Aolunsumu cheng yizhi) og åstedet for Bailingmiao-opprøret (Bailingmiao qiyi jiuzhi) i slutten av februar 1936 er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Maos lille røde

Norsk utgave

Boka kom i en «uoffisiell» norsk utgave i 1967, under tittelen Mao Tse-tungs røde bok : Sitater fra Mao Tse Tungs skrifter 1926-64. Boka var oversatt fra kinesisk av Henry Henne og ble utgitt av Aschehoug forlag. Samme året kom imidlertid den offisielle kinesiske utgaven i norsk versjon, utgitt av Forlaget for fremmede språk i Peking, som den kinesiske hovedstaden den gang het på norsk. Tittelen var Sitater fra formann Mao Tse-tung.
Etter Lin Biaos fall presenterte det kinesiske forlaget i 1972 en ny, revidert norsk utgave. Bokas svart-hvitt-bilde av Mao var erstattet av et fargebilde - og boka kom nå uten Lin Biaos forord.
Begrepet «den lille røde» var på denne tiden salgbart, og ulike typer «opprørsk» litteratur ble utgitt i dette formatet. I Norge ga Pax forlag ut Soldatens lille røde bok av Lasse Efskind i 1970, med oppfordringen: «Lykke til med en politisk militærtjeneste!» Samme forlag solgte Den lille røde bok for skoleelever da 1970-tallets skoleopprør nådde Oslo-skolene.

Etter Maos død

Etter Maos død dalte bokens popularitet svært raskt i Kina, særlig etter at den var blitt karakterisert som venstreavvik. I dag selges den gjerne som en billig souvenir til vestlige turister. Det dreier seg da om piratopptrykk, ofte i en tospråklig form, som kinesisk-engelsk. Noen «offisiell» nyutgivelse etter Maos død er ikke kommet.
Norsk standard for utdanningsgruppering

Norsk standard for utdanningsgruppering, forkortet (NUS 2000) har siden 1970 vært Statistisk sentralbyrås kategorisystem for utdanningstype. Standarden brukes for å gruppere personers utdanningsaktiviteter og personers utdanningsbakgrunn i SSBs utdanningsstatistikk og i andre statistikker der utdanning inngår som en variabel. Standarden har nesten 6000 kategorier. 
Ved sammenstilling av internasjonal utdanningsstatistikk, blir statistikk kodet med NUS 2000 omkodet til den internasjonale standarden ISCED97.
Som klassifiserbar utdanning regner SSB «Utdanningsaktiviteter som har en formell skolemessig ramme, innrettet mot en systematisk formidling av kunnskap og ferdigheter, og som har en viss lengde».
Standarden ble kom i første versjon i 1970, og ble revidert i 1973, 1989 og 2000. Kategoriene finnes oversatt i bokmål, nynorsk og engelsk og oppdateres to ganger pr år i KLASS.
Speculum Maius

Speculum maius (også Speculum majus; latinsk og betyr «det store speil») er en encyklopedi skrevet av Vincent av Beauvais på 1200-tallet.

Oversikt

Dominikanermunken Vincent av Beauvais (latinisert Vincentius Bellovacensis) forfattet ca 1247 (andre kilder: 1260) den vel mest innflytelsesrike encyklopedi fra Middelalderen. Speculum maius er et tidlig eksempel på speillitteratur.
Han organiserte materialet i 80 bøker, bearbeidet over 2.000 kilder, bestående av teologiske skrifter og verker av greske, hebraiske og latinske autorer. Speculum maius er forfattet på latin og ble trykket første gang i  1473/74 (fjerde og siste utgave: Douai 1624 i 32 bøker).
World Trade Center (film)

Handling

Stone har forsøkt å fremstille den samme historien om redningen av to politimenn, John McLoughlin og Will Jimeno, som ble fanget i ruinene av World Trade Center etter terrorangrepet 11. september 2001. De to politimennene ble fanget da de gikk inn i bygningen for å forsøke å redde skadde.
Familiene til politimennene blir også portrettert der de forsøker å finne ut hva som har hendt.
Jim og Tim Possible

Om Jim og Tim

Jim (grønn skjorte) og Tim (rød skjorte) er Kims yngre tvillingbrødre. De er barnegenier med en hang til sprø oppfinnelser og å plage storesøstra. De er begge oppkalt etter faren, Dr. James Timothy Possible, eller Jim Tim Possible. De refereres ofte til som «tverder» (Kims idé, en blanding av «tvillinger» og «nerder»). Bortsett fra fargene på skjortene deres, er eneste måten å skille dem fra hverandre på at Tim har noen flere (og mindre) pigger i håret. Jim og Tim var 10 år gamle da serien begynte. I sesong 4 er de 12, og framstår som en god del eldre også (de har muligens gjennomgått bråvekst i løpet av sommeren).
Til likhet med faren, later de til å mangle grunnleggende sunn fornuft og gjør ting som man kan sette spørsmålstegn ved, som å fyre av raketter innendørs (I tide og utide) og å ale opp mutantbier som morsdagsgave («Mother's Day»). Selv om de for det meste terroriserer Kim, reddet de både henne og Shego fra Doktor Drakken ved å slå av hjernekontrollchipene de hadde i pannen («The Twin Factor»). De deltok også på oppdrag med Kim i «A Very Possible Christmas», «Showdown at Crooked D» og «Sick Day». Det virker som de liker Ron, som er den eneste gutten som kan tilbringe tid med Kim uten å bli plaget av tvillingene, muligens fordi vennskapet deres strekker seg lengre tilbake enn tvillingene selv. De anser Ron som en del av familien.
Standardfrasen deres er at Tim sier «Hicka-Bicka-Boo?», hvorpå Jim svarer «Hoo-Sha!». Ingen andre aner hva dette betyr, noe som kan være en henvisning til at tvillinger ofte utvikler egne språk de kun forstår selv.
I den alternative fremtiden i filmen I tide og utide er voksenutgavene av Jim og Tim høye, muskuløse motstandskrigere som kjemper mot den Høyeste høye. De er venner med Wade og er langt mer voksne enn deres tidsreisende søster skulle tro. Kjøretøyet deres, Kimminatoren, ble oppkalt etter henne.
Johann Draconites

Bakgrunn

Johann Draconites synes å ha blitt foreldreløs i ung alder. Han studerte fra 1509 ved universitetet i Erfurt og tilhørte der den krets av humanister som samlet seg omkring Eobanus Hessus. Under hans innflytelse ble han begeistret for Erasmus von Rotterdams tanker, og brevvekslet fra 1518 med ham, og oppsøkte ham i Nederlandene i 1520.

Reformasjonsteolog

I de humanistiske kretser han vanket ble han etterhvert kjent med Martin Luthers virksomhet. Da Luther i 1521 på vei til Worms passerte Erfurt, deltok han entusiastisk i hyllningen for denne og var dypt innblandet i de med anledning herav oppstående urolighetene. Også i hans senere liv avspeiler seg i uvanlig grad den av indre og yttre strider fylta brytningstidens uro. 
Mot slutten av juni utbrøt pesten i Erfurt, og Draconites forlot byen. Han begav seg først til Nordhausen og så etter en tid dro han videre til Wittenberg. I Wittenberg studerte han først det hebraiske språk. 
I 1522 giftet han seg der med Andreas Bodensteins pike.
Fra nesten alle de embeder han bekledte (1522-23 predikant i Miltenberg, 1525-28 i Waltershausen, 1533-47 professor og predikant i Marburg, 1551-60 professor i Rostock, 1560-64 president i Pomesanias biskopsstift) ble han enten avsatt eller avgikk frivillig på grunn av stridigheter, som han kamplysten og sta hadde seg inn i. 
Imidlertid medvirket herved hans stadige lengten å uforstyrret få vie seg til det store vitenskapelige arbeide som han betraktet som sitt livsoppgave: en polyglottutgave på fem språk av Bibelen, hvorav han også utgav noen deler. Det innebar et for hans tid høyst bemerkelsverdig oppslag, men var bygd på ganske utilstrekkelige forutsetninger. Merkelig er også hans arbeide Gottes Verheissungen von Christo Jesu (1549-50), et tidlig forsøk på en sammenhengende fremstilling av de såkalte messianske profetier.
General Grubozaboyschikov

Generaloberst Grubozaboyschikov er en fiktiv karakter i Ian Flemings roman fra 1957, Med hilsen fra Moskva.

Rolle og beskrivelse

I romanen er General Grubozaboyschikov sjef for KGBs fiktive mord-apparat SMERSH. SMERSH er en forkortelse for smiert spionam, som betyr død over spionene. Organisasjonens hovedoppgave er å eliminere all form for forræderi innenfor Sovjetsamveldet. Grubozaboyschikov er også kjent som G, på samme måte som MI6s overhode er kjent som M. General G ble sjef for SMERSH etter at den tidligere lederen, Lavrentij Berija, ble henrettet.
Generalen blir beskrevet i detalj i kapittel 4 i romanen: ...en grovbygget, tykkfallen mann på omkring femti år. Han har et smalt, skarpt ansikt og svarte poser under øynene. Han har et glattbarbert hode, men tykke, svarte øyenbryn. Munnen hans er bred og bister, og haken har en dyp kløft. Generalens ansikt blir beskrevet som hardt, trassig, fryktinngytende og myndig. Generalen røyker billige russiske sigaretter.
General G har hatt en fremragende militær karriere. Blant hans utmerkelser er to Lenin-ordener, Suvorov-ordenen, Alexander Nevsky-ordenen, Det røde banners orden, to ordener av Den røde stjerne, medaljen for tyve års tjeneste og medaljer for Forsvaret av Moskva og Erobringen av Berlin pluss Helt av Sovjetunionen.

Rolle i film

General G opptrer ikke i filmversjonen av romanen. I filmen har SMERSH blitt erstattet av terror-organisasjonen SPECTRE. Organisasjonens leder, Ernst Stavro Blofeld fungerer som filmens skurk.

Kilder

Med hilsen fra Moskva, av Ian Fleming, kapittel 4, Nasjonalforlaget