Irlands politiske system

Grunnloven

Grunnloven ble vedtatt etter en folkeavstemning i juli 1937 og trådte i kraft 29. desember samme år. Den fastslo opprinnelig at det nasjonale territoriet omfatter hele øya, altså inkludert Nord-Irland. Dette ble først endret ved en folkeavstemning i 1998, som fastslo at Nord-Irland bare kunne bli en del av republikken Irland ved fredelige, demokratiske virkemidler. Endringen var et resultat av et krav fra unionistene i nord i forbindelse med Belfastavtalen.

Valgordning

Ved samtlige direkte valg, det vil si lokale valg, valg til Dáil Éireann, presidentvalg og valg til Europaparlamentet, brukes single transferable vote, en valgordning som ellers i Vest-Europa kun benyttes på Malta.

Statsoverhodet

Presidenten (Uachtarán na hÉireann), som velges for 7 år, er republikkens statssjef. Siden Irland har et parlamentarisk system er jobben i hovedsak seremoniell og med begrenset myndighet. Alle irske statsborgere som er minst 35 år kan stille til valg som president.

Regjering

Regjeringen har utøvende myndighet og kan bestå av mellom 7 og 15 ministre. Alle medlemmene av regjeringen må også være medlem av parlamentet (maksikmum to fra Senatet). Statsministeren (Taoiseach) utnevnes av presidenten etter nominasjon fra parlamentet. Statsministeren er vanligvis lederen for det politiske partiet eller koalisjonen som vinner flest seter i parlamentsvalget. Statsministeren kan be presidenten om å oppløse parlamentet, noe presidenten i praksis da vil gjøre.

Domstolene

Det juridiske systemet er, i likhet med i Storbritannia, basert på Common law. Domstolene er uavhengige av de politiske myndighetene, og Høyesterett har prøvelsesrett.

Sentralbanken

Sentralbanken har en relativt stor uavhengighet i forhold til regjeringen. Etter 2003 fikk sentralbanken et noe utvidet mandat i forhold til tidligere ved at dens regulerende rolle i forhold til finansnæringen ble styrket. 
Siden Irland er medlem av EU, er også sentralbanken medlem av ESSB – Det europeiske systemet av sentralbanker og Eurosamarbeidet. På denne måten har banken innflytelse på pengepolitikken og den økonomiske politikken både i Irland og i EU.

Nord-Irland

Nord-Irland-konflikten har vært en avgjørende del av irsk politikk helt siden øya Irland i 1920 blei delt mellom Nord-Irland og det som nå er republikken Irland. Dannelsen av Nord-Irland førte i denne provinsen til konflikt mellom (hovedsakelig katolske) nasjonalister som ønsker å bli forent med republikken Irland og (hovedsakelig protestantiske) unionister som ønsker at Nord-Irland skal forbli en del av Det forente kongerike. Denne konflikten blei mer eksplosivt voldelig fra slutten av 1960-tallet, og involverte grupper som Provisional IRA, lojalistiske paramilitære, politiet og den britiske hæren. Blodighetene har ført til tusener av døde i Nord-Irland, men har også medført voldshandlinger i England og sør i Irland. 
Siden dannelsen av staten Irland har det vært det langsiktige målet for landets regjeringer å få en slutt på konflikten i Nord-Irland og å få et samla Nord-Irland, som omfatter hele øya. Nord-Irland har også lenge vært en kilde til et anstrengt forhold mellom regjeringene i Storbritannia og i Irland. På slutten av 1990-tallet gikk imidlertid de to landenes regjeringer sammen og blei partnere i et forsøk på å få en slutt på voldelighetene i Nord-Irland. Resultatet av dette samarbeidet er Belfastavtalen. I henhold til denne avtalen blei det etablert et felles ministerråd for å koordinere myndighetsutøvelsen over øya Irland.