Jøder i Norge

Jøder i Norge har en lang historie som en av landets minste etniske og religiøse minoriteter. Jøder er en nasjonal minoritet i Norge. De første jødene innvandret til Norge fra midten av 1800 etter at jødeparagrafen ble opphevet. Den største synagogen er i Oslo og en mindre synagoge i Trondheim. Under andre verdenskrig omkom omkring 760 av landets i alt 2 100 jøder etter deportasjon til Auschwitz.

Mellomkrigstiden

Etter Hitlers maktovertakelse og etableringen av det tredje riket i 1933, kom flere jøder til Norge, de fleste i 1938 og 1939. Dette ble møtt med skepsis, og politikere og politi fryktet «jødeinvasjon». De få jødene som slapp inn ble støttet av Nansenhjelpen og Jødisk hjelpeforening.
De jødiske flyktningene fra Tyskland og okkuperte områder utgjorde omkring halvparten av alle flyktninger som kom til Norge fra Tyskland, Østerrike og Tsjekkoslovakia. Politiske flyktninger fikk som regel innreise og opphold i Norge, mens jøder sjelden ble sluppet inn i landet. Fra Hitlers maktovertagelse til sommeren 1938 emigrerte omkring 25.000 tyske jøder hvert år etter press og forfølgelse fra regimet. Sommeren og høsten 1938 forverres situasjonen for jødene på kontinentet blant annet i forbindelse med Krystallnatten og flyktningepresset tiltar. Jødiske flyktninger som søkte seg til Norge ble avvist av myndighetene dersom de ikke kunne forsørge seg selv. Nansenhjelpen fikk etter hvert en kvote på 200 jødiske flyktninger som de garanterte for økonomisk. I juni 1938 kom 20 jødiske barn til Norge, i 1939 kom 40 jødiske barn til. Helsedirektør Evang foreslo i 1939 at jødiske leger skulle få opphold i Norge for å praktisere i områder med legemangel, noe det var motstand mot i legeforeningen. Justisdepartementet motsatte seg innreise og opphold for jødiske flyktninger fordi gi opphav til et «spirende jødeproblem», økende jødehat i Norge og man fryktet en «regulær jødeinvasjon». Etter Anschluss ble det visumplikt for østerrikere og visumsøkere som oppga «mosaisk» som religion fikk avslag. I februar 1939 inngikk Norge en avtale med Tyskland slik at jøder med tysk pass hadde visumplikt til forskjell fra andre med tysk pass, tilsvarende avtalen mellom Sverige og Tyskland noen måneder før. Ifølge Harald Skjønsberg var avisen Nationen spesielt fiendtlig innstilt, Aftenposten hadde en restriktiv holdning overfor jødiske flyktninger, mens Dagbladet hadde en liberal holdning årene før krigen. Skjønsberg skriver også at politikerne var litt opptatt av saken, med viktige unntak som C. J. Hambro og Johan Ludwig Mowinckel som begge hadde sterkt personlig engasjement. Johan Scharffenberg foreslo i 1936 å ta i mot 5000 jødiske flyktninger, forslaget ble ikke tatt alvorlig. På slutten av 1930-tallet la justisdepartementet til grunn at det skulle være svært vanskelig å få opphold i Norge på grunn av raseforfølgelse i vedkommendes hjemland. Danmark og Sverige tok i mot mange ungdommer for opplæring i landbruket med sikte på senere arbeid i Palestina, mens Norge ikke tok i mot noen på slike premisser. Sentralpasskontoret gikk i 1939 mot å ta i mot tjsekkiske barn fordi det var den "uheldigst tenkelige form for immigrasjon"

Etterkrigstiden

Etter krigen, i 1946, var det 559 registrerte medlemmer i Det mosaiske trossamfunn.
I 1947 vedtok den norske regjering å motta 600 jødiske flyktninger, men de fleste av disse emigrerte til Israel eller andre land i 1948. Ved en flyulykke i 1949 (Hurum-ulykken) omkom 27 jødiske barn som var på vei til Norge, og skulle videre til Israel. I 1956 kom igjen en større gruppe i forbindelse med den sovjetiske invasjonen i Ungarn, og i 1967 kom en del polske jøder i forbindelse med antisemittiske utbrudd der.

Dagens jødiske samfunn

I dag bor det trolig minst 1 500 jøder i Norge, i hovedsak i Oslo. Det finnes også et mindre samfunn, med en egen synagoge, i Trondheim. Ellers finnes det et mindre antall jøder spredt rundt i landet. Medlemstallet i jødiske trossamfunn har vært synkende de siste årene, og var på 747 i 2015.
Det finnes mindre grupper organisert i Chabad Lubavitch of Norway og Foreningen for Progressiv Jødedom i Norge (PJN).
Jøder i Norge er godt integrert i det norske samfunnet, og det er en stor variasjon og mangfold blant jødene. Det er en stor variasjon fra de som praktiserer religiøs praksis i store mengder, til de som aldri gjør noe ut av det til de som har det som en sentral del av hverdagen sin.

Antisemittisme i Norge

Religiøs og etnisk toleranse er sterke verdier i norsk samfunnsliv, selv om det finnes antisemittisme blant ulike grupper. Den antisemittisme som kan forbindes med nazisme, tas det sterk avstand fra i norsk politisk liv.
Synagogen i Oslo har også ved flere tilfeller blitt skjendet, og i juli 2006 gikk menigheten ut med en advarsel mot å bære kippa eller andre lettgjenkjennelige symboler, av frykt for trakassering eller overfall. I august 2006 trykket Aftenposten en kronikk av Jostein Gaarder, som av mange ble kritisert som antisemittisk for sitt innhold og litterære form. Gaarder rykket senere ut for å presisere hva han egentlig hadde ment. I 2014 blusset det opp en ny debatt i sosiale medier om Gaarders kronikk fra 2006.
17. september 2006 ble synagogen i Oslo skutt på med automatvåpen. Dette var bare noen dager etter at det ble kjent at en terroristgruppe fra Algerie, GSPC, hadde planlagt bombeaksjoner i Oslo. Synagogen i Oslo er i dag (per 2017) under kontinuerlig overvåkning og beskyttet med sperringer.
HL senteret utførte en rapport i 2011 som presenterte resultater fra en undersøkelse de gjennomførte om den norske befolkningens holdninger til jøder og andre minoriteter. Resultatet viste at det eksisterer stereotypiske forestillinger om jøder i det norske samfunnet, og samlet har 12,5 prosent av befolkningen utpregende fordommer mot jøder.