google/wiki40b huggingface dataset:
That Lucky Old Sun

«That Lucky Old Sun» er en populær amerikansk sang fra 1949 med melodi av Beasley Smith og tekst av Haven Gillespie.
I likhet med «Ol' Man River» markerer teksten kontrasten mellom slitet og den intense motgangen i sangerens liv med den naturlige verdens glemsomhet.
Den største slagerversjonen av sangen var med Frankie Laine. Denne innspillingen ble utgitt på singlen Mercury 5316.
Innspillingen med Vaughn Monroe and His Orchestra Vocal: Vaughn Monroe and The Moon Men ble utgitt på 78-platen RCA Victor 20-3531 og på singlen RCA Victor 47-3018 (i USA) og på 78-platen His Master's Voice GB 9826. I Norge ble den utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3042.
Innspillingen med Louis Armstrong ble utgitt på singlen Decca 24712.
Frank Sinatras konkurrerende versjon ble utgitt på 78-platen Columbia 3868.
«That Lucky Old Sun» ble oversatt til russisk og ble presentert overfor det sovjetiske publikumet som en beskrivelse av hvordan en mann fra Vesten slet under motgangen som kapitalismen skapte. Den ble spilt inn på plate av sangeren Mark Bernes tidlig i 1960-årene.
En versjon med Ray Charles fantes på hans album Ingredients in a Recipe for Soul fra 1963. (Denne innspillingen er dessuten med som bonusspor på CD-gjenutgivelsene av Charles' banebrytende album Modern Sounds in Country and Western Music fram til 1988).
Jerry Lee Lewis spilte inn en uutgitt soloversjon i Sun Studios i 1956 eller 1957 (En innspilt versjon finnes på albumet Great Balls of Fire, soundtracket til filmen med samme navn, hvor Dennis Quaid spilte rollen som Jerry Lee Lewis).
Willie Nelson spilte inn en versjon på albumet The Sound in Your Mind, som også ble utgitt som ekstra spor på det gjenutgitte Stardust: 30th Anniversary Legacy Edition.
Jerry Garcia Band spilte inn en versjon, som ble utgitt på Jerry Garcia Bands livealbum i 1991.
Johnny Cashs coverversjon ble utgitt på albumet American III: Solitary Man i 2000.
Brian Wilson hadde premiere på en sangsyklus inspirert av sangen med tittelen «That Lucky Old Sun (A Narrative)» på Royal Festival Hall, London, England, 10. september 2007.
En duett med Kenny Chesney og Willie Nelson er med på Chesneys album Lucky Old Sun fra 2008.

Norsk versjon

J. Hemming har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Gamle lykk'lige sol».
Jayavarman II

Jayavarman II (khmer: ជ័យវរ្ម័នទី២) var i det 9. århundre konge i Kambodsja, og er den som av de fleste historikere anerkjenner som grunnleggeren av Khmerriket. Dette riket dekket det meste av fastlandet i Sørøst-Asia og besto i over 600 år.
Som med mye annet innen kambodsjansk historie eksisterer det få eksakte opplysninger rundt Jayavarman II. Det er ikke funnet inskripsjoner skrevet av ham selv, men han blir nevnt i andre inskripsjoner, og det er vanlig å datere hans regjeringstid fra 802 til ca. 850. En av disse inskripsjonene forteller at Jayavarman fikk en brahmanprest til å foreta en religiøs rite som skapte en uavhengig khmerstat med Jayavarman som overhode. På denne tiden kan han ha gått under navnet Jayavarman Ibis.
Den viktigste inskripsjonen som sier noe om Jayavarman II er datert år 1052, to århundrer etter hans død, befinner seg ved Sdok Kak Thom-tempelet i det som i dag er Thailand. Den forteller om hvordan han kom fra Java, som Kambodsja muligens var en vasallstat under, og at han erklærte full uavhengighet fra dette landet da han utropte seg selv til gudekonge. Inskripsjonen sier også at Jayavarman døde i Haraharilaya. Etter ham ble tronen holdt av hans sønn, Jayavarman III.
Kamilla og tyven – del 2

Handling

Kamilla og tyven – Del 2 fortsetter der den første filmen slutter. Sebastian kommer i fengsel, men Kamilla svikter ikke sin venn, selv om hun blir nektet å ha kontakt med ham og mobbet fordi at hun er "venn med en tyv". Kamilla er den eneste som tror på Sebastian når han sier at han ikke vil stjele mer.
Det Akademiske Kvarter

Det Akademiske Kvarter, også kalt Kvarteret, er studentenes kulturhus i Bergen. Navnet er et ordspill da akademisk kvarter tradisjonelt er det navnet man i dannede kretser har satt på forsinkelser som man bør se gjennom fingrene med, samtidig som et kvartér betyr et kvartal. Hvert år arrangeres det et stort antall arrangementer på Kvarteret, med alt fra brettspill til konserter.
Kvarteret huser virksomheten til Studentersamfunnet i Bergen, Studentteateret Immaturus, Aktive Studenters Forening, Bergen Realistforening og Bergen Filmklubb. Huset har plass til 1 500 gjester etter at det ble gjenåpnet 5. februar 2010 etter tre års ombygging. Etter ombygging er det over ti rom og barer som kan benyttes på huset og det er stipulert 2200 arrangementer årlig.
Kvarteret drives av frivillige studenter og så mange som 700–1000 jobber her til en hver tid.
Opp gjennom tidene har det blitt arrangert mange store konserter og debatter på Kvarteret.

Historie

Det Akademiske Kvarter ble åpnet 22. februar 1995 av Kronprins Haakon. Ti år senere, i februar 2005 feiret Kvarteret seg selv med en stor jubileumsuke.
2007 stengte huset for utbygging, og åpnet igjen februar 2010.

Organisasjon

Bygningsmassen som utgjør Det Akademiske Kvarter eies av Universitetet i Bergen (UiB), men disponeres av aksjeselskapet som står for driften av Kvarteret, Studentkulturhuset i Bergen AS (SkiBAS). Den daglige driften bestyres av Kvarterstyret (KvaSt), et styringsorgan med medlemmer som velges for ett år av Kvarterets Generalforsamling.  Det er i tillegg en ansatt administrativ leder og kjøkkensjef i fulltidsstillinger. På kveldstid og i helgene er det til enhver tid en eller flere Driftsledere (Kvarter) som har overordnet ansvar for huset.

Driftsorganisasjonene

Fem Driftsorganisasjoner (Dorger) arrangerer de fleste og største arrangementene på huset. Disse er (etter størrelse) Studentersamfunnet i Bergen (Samfunnet), Studentteateret Immaturus (Immaturus), Aktive Studenters Forening (ASF), Bergen Realistforening (RF) og Bergen Filmklubb. I tillegg kan alle andre studentorganisasjoner benytte seg av fasilitetene på huset, og disse omtales som Brukerorganisasjoner (Borger).
Cadence Jazz Records

Cadence Jazz Records (etablert 1980 i Redwood, New York) (CJR) er et amerikansk plateselskap.  Det ble etablert av tidsskriftet Cadence Magazine for å gi ut ikke-kommersiell musikk i genren jazz.  Av de første utgivelsene kan nevnes
Chet Baker med Per Husby Trio, The Improviser på CJR 1019.
De norske Thorgeir Stubø og Frode Gjerstad utga flere plater på CJR.
Tapere i Tallinn

Handling

En gruppe svenske menn drar på gruppereise til Tallinn i regi av et kontaktformidlingsbyrå for å finne seg partnere. De reisende er den forsagte dansebandentusiasten Roland Järverup fra Karlskoga; Micke og Slobodan, to storsjekkere fra Skövde som har gått lei av de lokale damene; den asosiale langtidsstudenten Magnus Ronell; den taletrengte renholdsgründeren Lennart Sundström som bor med sin gamle mor i Vännäs og en del andre menn. Reisen ledes av Percy Nilegård og bussen kjøres av Lasse Kongo, en alkoholiker med en ubegripelig roslagsdialekt. For mange av deltagerne slutter ikke reisen helt som planlagt.

Om filmen

Filmen hadde premiere på SVT1 22. april 1999 og er et eksempel på en mockumentary.
Deler av filmen er spilt inn i den nesten avfolkede havnebyen Paldiski i Estland, noen mil vest for Tallinn. Arrangementet hvor mennene får møte de estiske kvinnene er spilt inn på Folkets hus i Spånga vest i Stockholm.
Champion Hill

Liv etter OL

Etter OL er stadionet blitt brukt som hjemmebane til fotballklubben Fisher FC og Dulwich Hamlet.
Josef Klaus

Politisk karriere

Klaus var guvernør i Salzburgprovinsen fra 1949 til 1961 og et fremstående medlem av ÖVP. Da kansler Julius Raab trakk seg, styrket Klaus sin innflytelse som representant for de «unge reformistene». Klaus ble finansminister under kansler Alfons Gorbach,og etterfulgte ham som kansler da Gorbach stilte til valg som Østerrikes president. Klaus dannet en ny storkoalisjon med sosialdemokratene. Den nye koalisjonen startet i 1945 og varte til 1966, da ÖVP med Klaus i spissen vant valget med en klar margin. I juni samme år ble de første skrittene mot et medlemskap i EEC tatt, og endte med østerriksk medlemskap i EU i 1995.
Josef Klaus iverksatte mange reformer, og huskes for et effektivt styre av regjeringen, men han tapte valget mot Bruno Kreisky (SPÖ) i 1970. Klaus kunne ha klart å fortsette i en koalisjon med FPÖ, men valgte å trekke seg like etter valgtapet.
Til tross for sitt "tøffe image" ble Klaus behørig feiret på sin 90-årsdag i hele Østerrike. I september 1971 utga han sine memoarer "Macht und Ohnmacht in Österreich", og fram til 1995 var han ofte brukt som foredragsholder, og ledet seminarer om politiske og samfunnsmessige emner.
Fylkesvei 3468

Fylkesvei 3468 går mellom Nes verk og Rosseland i Tvedestrand kommune. Veien er 2,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 104.
Darren Currie

Biografi

Darren Currie startet sin profesjonelle fotballkarriere i West Ham United i 1993, men han spilte aldri noen obligatorisk kamp for the Hammers. I februar 1996 kjøpte Shrewsbury Town Currie for £70 000 og han spilte totalt 83 ligakamper for klubben fra Shropshire før han gikk til Plymouth Argyle våren 1998. Sommeren 1998 gikk gratis til Barnet, og han spilte for denne klubben fram til 2001 da Wycombe Wanderers ble hans nye arbeidsgiver. Han spilte for the Chairboys ut 2003/04-sesongen.
I august 2004 gikk Currie gratis til Brighton & Hove Albion, og han debuterte for the Seagulls den 7. august 2004 da klubben tapte 3-2 for Reading i en ligakamp. Hans første mål for klubben fra East Sussex kom 18. september 2004 da Brighton tapte 3-2 for Queens Park Rangers i en ligakamp på Withdean Stadium. Etter å ha spilt 22 ligakamper og scoret 2 ligamål for Brighton i første del av 2004/05-sesongen kjøpte Ipswich Town Currie for £250 000 i desember 2004.
Han debuterte for Ipswich den 11. desember 2004 da de slo Queens Park Rangers 4-2, og i denne kampen laget han også sitt første mål for the Tractor Boys. Currie ble byttet inn i denne kampen i det 55. spilleminutt og i det 72. spilleminutt scoret han Ipswich sitt tredje mål. I siste del av 2004/05-sesongen spilte han 24 ligakamper og scoret 3 mål for klubben fra Suffolk, mens han i 2005/06-seongen scoret 5 ligamål på 46 kamper.
I 2006/07-sesongen ble det mindre spilletid for Currie i Ipswichdrakten, og etter å ha spilt 11 ligakamper i første del av sesongen skrev han i november 2006 under på et låneopphold i Coventry City. Han debuterte for Coventry 25. november 2006 i en ligakamp mot Queens Park Rangers, og han spilte ytterligere 7 ligakamper for the Sky Blues før han returnerte til Ipswich i januar 2007. I mars 2007 signerte han på nok en låneavtale, denne gang for Derby County. Han debuterte for the Rams den 17. mars 2007 i en ligakamp mot Cardiff City, og han scoret sitt første mål for klubben fra Derbyshire den 6. mai 2007 i en ligakamp mot Leeds United. Totalt ble det 8 obligatoriske kamper for Derby før han returnerte til Ipswich i mai 2007.
Han fikk ikke ny kontrakt med Ipswich, og den 2. juli 2007 skrev han under på en kontrakt med Luton Town. Currie spilte sin første kamp for Luton den 11. august 2007 i en ligakamp mot Hartlepool United, og han scoret også sitt første mål for the Hatters i denne kampen som Luton vant 2-1.
Norgesmesterskapet i bueskyting 1995

Norgesmesterskapet i bueskyting 1995 bestod av flere arrangementer som i 1995 kåret norgesmestere i bueskyting.
NM innendørs ble arrangert i Bodø 1.–2. april. 
NM i jakt- og feltskyting ble arrangert i Førde 15.–16. juli. 
NM i skiveskyting ble arrangert i Horten 12.–13. august.
Kongepokalene ble vunnet av Linn-Mari Bruun og Cato Eide.
ICMP

ICMP (Internet Control Message Protocol) er en protokoll i IP-protokoll som settes og brukes til å overføre meldinger om feil eller andre hendelser. Et kjent bruksområde for ICMP er i ping- og tracerouteprogrammene.
ICMP skiller seg fra TCP og UDP ved at ICMP vanligvis ikke brukes direkte av program. Ett unntak er programmene ping og traceroute som sender ICMP-ekkoforespørsler – og måler den tiden det tar til forespørselen kommer tilbake fra mottaker.

Tekniske detaljer

ICMP er en del av internettprotokollene som er definert i RFC 792. ICMP-meldinger blir ofte brukt for å håndtere feil i IP datagram (som spesifisert i RFC 1122), i diagnosearbeid og for routing av datagram.
ICMP-utgaven som brukes i versjon 4 av internett protokollen blir også kalt ICMPv4, fordi det er en del av IPv4. IPv6 har en tilsvarende protokoll, ICMPv6.
ICMP-meldinger er på IP-laget, kommer oftest fra et vanlig IT-datagram som har generert et ICMP-tilbakemelding. IP-laget legger ICMP-meldingene i en IP-pakke (for å få ICMP-meldingen til rett sted), og videresender resultatet på vanlig måte.
Ett eksempel: Hvert punkt som videresender en IP-pakke skal minke (TTL)-verdien i IP-hodet med én. Hvis TTL-verdien blir 0, sendes det ICMP-melding tilbake til avsender – og pakken droppes.
Johann Wilhelm Schirmer

Liv og kunstnerisk utvikling

Schirmer tok i 1824 svenneprøven som bokbinder i farens verksted. Mens han gikk i bokbinderlære begynte han med malerstudier på egen hånd, og fra 1826 dro han til kunstakademiet i Düsseldorf. Der ble han elev av Wilhelm von Schadow og Heinrich Kolbe. Under påvirkning av Carl Friedrich Lessing utdannet Schirmer seg til landskapsmaler.
Fra 1834 arbeidet han som hjelpelærer og fra 1839 som professor ved samme akademi, og blir sammen med Lessing regnet som de viktigste grunnleggerne av düsseldorfskolen innen landskapsmaleri. I 1836 reiste han rundt i Nederland, og i løpet av en reise i Normandie samme år, forlot han sin tidlige vektlegging av tegningen, og ble mer opptatt av farge og tonevirkning. Et uttrykk for denne endringen av stil, som blir tydelig fra 1838, sees i bilder som for eksempel «Herbstlandschaft», «Wetterhorn» og «Jungfrau in der Schweiz». Hans reise til Italia i 1840, førte ham inn i ganske stilisert og idealisert retning innen landskapsmaleriet, ofte med bibelske motiver.
Schirmer hadde mange norske elever, blant andre August Cappelen.
Nasjonalmuseet i Oslo eier en rekke akvareller, tegninger og raderinger av ham.
Axel Drolsum

Slekt, oppvekst og utdannelse

Faren var fra Modum og av bondeslekt, men hadde gått inn i Norske Jægerkorps, før han senere ble bryggeriformann og restauratør. Drolsum ønsket å gå i farens fotspor som offiser, men ble hindret av nærsynthet. Han tok examen artium i 1864, tok anneneksamen, men arbeidet deretter fire år for Kildeskriftfondet i stedet for videre studier. Han ble hentet til Universitetsbiblioteket av Ludvig Daae, og avanserte raskt. I 1870 ble han amanuensis, og i 1876 ble han ansatt som universitetsbibliotekar, altså bibliotekets leder, bare 29 år gammel.

Universitetsbibliotekar

Drolsum var den første universitetsbibliotekar siden Georg Sverdrup med visjoner for universitetsbibliotekets utvikling. Hans tid som leder av biblioteket medførte derfor flere endringer. Pliktavleveringsloven Lov om Afgivelse af Tryksager til Bibliotheket fra 1882 var hans initiativ, han fikk raskt økt bemanningen fra 5 ansatte i 1880 til 13 i 1891. Han opprettet universitetsbibliotekets «norske avdeling», og startet bibliotekets årbok. I 1880- og 1890-årene lot han det gamle salsbiblioteket ominnrede til et slags magasinsystem, og klarte dermed å fordoble plassen. Endelig sto han bak byggingen av det nye biblioteket på Solli plass i 1913. Han fortsatte som universitetsbibliotekar helt til 1922, og døde av kreft i en alder av 81 år i 1927.

Forfatter

Som forfatter redigerte Drolsum sammen med historikeren Ludvig Daae en norsk utgave av Ernst Wallis' verdenshistorie, som fikk stor utbredelse i Norge. Ved universitetsbibliotekets hundreårsjubileum i 1911 skrev han dets historie, og han utga to bind mindre arbeider og artikler, For Norges sak. På sine eldre dager utga han skriftene «Norge-Danmark – Danmark-Norge» (1924) og «Den norske hær og flåtes bedrifter» (1926).

Verv

Drolsum var også opptatt av politikk, selv om han sto utenfor partiene. Desto mer virket han for forsvarssaken i Norge. I 1885 var han med på å stifte Norges Forsvarsforening, og var en av dens mest ivrige medlemmer i en årrekke. 1889–1915 var han kretsleder i Kristiania krets av foreningen. Han var en flink taler, og ble ofte benyttet på foredragsreiser for å tale forsvarets sak. Forøvrig var han medlem i «Selskapet til Eidsvollsbygningens utstyr», som sørget for at Eidsvollsbygningen ble overtatt av staten og gjort til nasjonalmuseum. Han var frimurer fra 1889.
Etter første verdenskrig var Drolsum president i en privat norsk-svensk-nederlandsk-sveitsisk komité som ville utforske årsakene til verdenskrigen. Komitéen ble ansett som tyskvennlig, og kom aldri til å utrette noe. Drolsum var imidlertid motstander av Versaillesfreden til sin død.

Utmerkelser

Drolsum ble ridder av St. Olavs Orden i 1887, og forfremmet til Kommandør i 1897. Han var også kommandør av Nordstjerneordenen og mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1911. Han ble utnevnt til statsstipendiat ved sin fratreden i 1922.
Feds 'n' Heads

Feds 'n' Heads Comics (kan oversettes løselig til «Politi og røver») var en av de aller første amerikanske undergrunnstegneseriene, skrevet og tegnet av Gilbert Shelton i februar 1969. Heftet hadde omslag i farger, men de øvrige 24 sidene var i svart-hvitt. Utgiver var Print Mint.
Innholdet var ren doprelatert humor beregnet på hippikulturen i samtiden, noe omslaget signaliserte: en stor og slem politimann med stor revolver og hever køllen truende mot en spinkel hippilignende fyr med fredsmerket hengende rundt halsen og sier: «Vi tillater ikke i hippier her i Gruntville. Jeg skal slå inn den hårete skallen din!» Under tittelen står det anmerket at serien er «kun for opplyste voksne mennesker». Hippien er dog ikke synlig bekymret og holder opp en liten pille som forsvar.
Foruten serier med De fabelaktige frynsete frikebrødrene finnes muntre og ikke særlige dyptpløyende serier om «Oat Willie», en underlig figur som står i vogn trukket av et beltedyr, parodien på Supermann i form av Wonder Wart-Hog («Det vidunderlige vortesvinet»), en serie som satte bilder til en sangtekst, «When I Set My Chickens FREE!», og det lille eventyret om mannen som tok med seg en indianer hjem til middag og som selv tok seg av matlagingen, basert på hjemmets lille hund og psykedeliske sopp. I midten var det en plakat som viste en ultravoldelig og svært utypisk for Shelton, hva han sarkastisk kaller for en scene fra revolusjonen, del 1; «The Motorcycle Outlaws Veus the Rednecks at the Highway Beer Joint». Av kuriøs anmerkning dukker sangeren Janis Joplin i en serierute. Shelton var en venn av Jolin da de begge studerte i Texas.
Selv om heftet behandlet de fleste typiske emner som Shelton siden ble kjent for er dette heftet det som i størst grad var ment som en hyllest til dopkulturen. Sosiale og politiske kommentarer og referanser var det færre av. Dette heftet har kommet i nyere utgaver, og seriene enkeltvis har siden blitt spredt i ulike samlinger, også i dansk og svensk oversettelse.
ISO 4217

ISO 4217 er en internasjonal standard som beskriver valutakodene for offisielle valutaer, etablert av International Organization for Standardization (ISO). Kodene ble innført i 1978.
Standarden er bygd opp med tre bokstaver (versaler) og har blant annet gjort det mulig å standardisere databehandling av valuta, i og med at spesialtegn som ¥, €, $ og £ er gjort overflødige.
De første to bokstavene er de samme som i ISO 3166-1 alfa-2-landskoder (som er lik landskodene på Internett) og den tredje er normalt en forkortelse for pengeenheten. Slik blir for eksempel Japans valuta betegnet JPY (JP for Japan og Y for yen) og norsk valuta NOK (NO for Norge, K for kroner). Overnasjonale valutaer har også ISO-kode på tre bokstaver, der første bokstav er X og de to neste er en forkortelse for navnet på valutaen. Et viktig unntak til denne regelen er euroen, som har koden EUR. 
I tillegg er det definert koder for verdifulle metaller (edelmetaller). Også for disse er første bokstav X og de to neste er grunnstoffets kjemiske symbol. For eksempel er ISO 4217-koden for gull XAU.
Centennial

DVD / Video

Serien ble utgitt på DVD-region 1 i 2008 og region 2 i 2015.
Den ble utgitt på VHS rundt 1988.
Dziesma

Dziesma, tidligere Eirodziesma, er et sang- og musikkprogram som har blitt avholdt årlig siden 2000 med det formål å velge Latvias representant i Eurovision Song Contest. Programmet blir produsert og kringkastet av den latviske allmennkringkasteren LTV.
Flensburgfjorden

Flensburgfjorden (dansk: Flensborg Fjord, tysk: Flensburger Förde) er Tysklands nordligste og Danmarks sørligste fjord og dermed danner fjorden en del av grensen mellom Tyskland og Danmark.
Den cirka 30 km lange og opp til 20 m dype fjorden består av en 2 til 3 km bred innerfjord og en 3 til 4 km bred ytterfjord. Nord for fjorden ligger landskapet Sundeved med byene Kollund, Rinkenæs, Gråsten, Egernsund og Broager samt øyen Als med Sønderborg. Syd for fjorden ligger landskapet Angeln med byene Glücksburg, Holnæs, Langballe, Stenbjergkirke og Gelting.
Utenfor Sønderhav ligger Okseøyene, som er to småøyer på 4 (Lille Okseø) og 8 hektar (Store Okseø). Øyene har fått sitt navn fordi de om sommeren ble brukt til beite for okser. Ved bunnen av fjorden ligger byen Flensburg. Grensen mellom inner- og ytterfjord markeres av halvøyene Broagerland og Holnis, som strekker seg ut i fjorden fra nord og syd. Ved fjordens utløp i Østersjøen ligger fyrtårnet på Kegnæs (på den danske siden) og naturområdet Gelting Birk med klitter, saltenger, myr- og hedeområder (på den tyske siden). Det er fergeforbindelse mellom Sønderborg og Langballeå (på tysk Langballigau). Overgangen til den åpne Østersjøen markeres ved Bredegrund.
Fjorden er primært formet av ismasser og smeltevann i løpet av siste istid. Området rundt er preget av et bakkete morenelandskap med flate strender, kystskrenter, småskog, dyrkede arealer og flere mindre bukter og laguner som Nybøl Nor, Vemmingbund eller Gelting Bugt.
Hörvik

Hörvik er et tettsted i Sölvesborg kommune i Blekinge län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 784 innbyggere.
Kong Vinter

Kong Vinter er en personifikasjon av vinteren. Skikkelsen forekommer i enkelte kunsteventyr, først og fremst i Nord-Europa. Kong Vinter er dessuten vanlig metafor for denne årstida, samt snøen og naturkreftene da, særlig i aviser og andre medier. Litt sjeldnere kan skikkelsen på norsk også kalles Kong Bore, eller bare Bore, en figur som i tillegg representerer nordavinden og noen ganger også jula. Kong Vinter likner på Fader Frost, en eventyrfigur i russisk og østeuropeisk folketradisjon, og har vært med på å forme hvordan den moderne julenissen blir framstilt.

Kong Vinter i fortellinger

Den svenske barnebokforfatteren og illustratøren Elsa Beskow forteller i sin bildebok Oles skitur (Olles skidfärd) fra 1907 om figurene Kong Vinter, Onkel Rimfrost, gamle Mor Tø og Prinsesse Vår (Kung Vinter, Farbror Rimfrost, Gumman Tö og Prinsessan Vår). Illustrasjonene der viser Kong Vinter med langt istappskjegg, kappe og krone, sittende på en hvit trone i isslottet sitt med to hvalrosser på hver side. Oles skitur har kommet i en rekke opplag siden, og på fjorten språk, og har dermed preget forestillingene av disse skikkelsene hos mange barn. På tysk har boka tittelen Olles Reise zu König Winter, «Oles reise til kong Vinter». På svensk kalles for øvrig kong Vinter både Kung Vinter, Kung Bore og Kung Frost. 
En julefortelling om «Herr Vinter» (herr Winter) i en populær tysk Bilderbogen fra 1848 viser en gammel, tykk mann med skjegg og sid kappe med en krans av kristtorn rundt den spisse hetta, som en slags Sankt Nikolaus uten bispestav og mitra. Denne vinterfiguren har, sammen med den eldre folketroen på nisser og tradisjonen med Sankt Nikolaus som gaveutdeler, påvirket moderne framstillinger av julenissen.
En fantasyhistorie av Ursula K. Le Guin fra 1969 er Winter's King («Vinterens konge»), og en historisk fantasyroman av Bernard Cornwell fra 1995 er The Winter King («Vinterkongen»). The Winter King er også tittelen på en historisk roman av Lillian Stewart Carl og en barnebok av Dean Morrissey.