google/wiki40b huggingface dataset:
Pyrrhona

Utseende

En middelsstor, slank, matt rødlig til mørk trebukk. Antennene er mørke, tynne, noe lengre enn kroppen. Pronotum er omtrent trapesformet, dekkvingene noe avsmalnedne bakover, smalest noe bak midten, noe utvidete igjen i spissen. Beina er ganske lange og slanke, lårene svarte.

Levevis

Larvene utvikler seg trolig i død ved, men det synes ikke finnes noe sikker informasjon om dette. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse

Arten er utbredt i Japan.
Lungefisker

Bygning og levevis

Hodet er omsluttet av en serie med beinplater som danner et slags skalletak, uten at det har vært mulig å påvise noen homologi med knoklene i skattetaket hos tetrapoder. Alle nålevende arter skifter diett gjennom livet, fra å spise mark og andre bunndyr som unge til å være durofager som voksne, med et tannsettet som er redusert til enkle plater i ganen som er egnet til å knuse små muslinger. Bortsett fra den australske arten tåler lungefiskene at elvene eller sumpene tørker ut fullstendig ved å grave seg ned i mudderet. De afrikanske artene omgir seg også med en kokong som skilles ut av huden. En tilsvarende kokong er enda ikke påvist hos den søramerikanske lungefisken.
De kan overleve dette i flere måneder ved å puste med lungene, og ofte er gjellene hos voksne individer så tilbakedannet at de er helt avhengige av lungene også i oksygenrikt vann. I likhet med blåfisken er de utstyrt med elektroreseptorer. Skjelettet er redusert og består for det meste av brusk. En rekke særtrekk ved dyrene tyder på at de nåværende formene er preget av pedomorfose.
Unike fellestrekk for lungefiskene er bl.a. de karakteristiske tannplatene og en sammenhengende finnesøm som dannes av ryggfinnene, hale- og gattfinnen. De har også det største genomet som så langt er påvist hos noe virveldyr.

Reproduksjon

Hunnen hos afrikansk og søramerikansk lungefisk gyter eggene i et reir som hannen siden beskytter frem til klekkingen. Autralsk lungefisk gyter eggene direkte på bunnen og overlater deretter eggene til seg selv. Yngelen, igjen med unntak av den australske arten, har som bikirer og de fleste amfibier ytre fjærformete gjeller, som i noen tilfeller også delvis beholdes hos voksne individer.

Slektskap med de landlevende virveldyrene

Lungefisker er søstergruppen til de landlevende virveldyrene (dvs. de nærmeste nålevende slektninger). Derfor har de også flere egenskaper som de kun deler med dem. Blant disse er hjertets anatomi med inndeling i flere kamre, lymfesystemet og «det lille kretsløpet» med lungevener.
Lungene selv hører imidlertid ikke til disse egenskapene, selv om gruppen er oppkalt etter dem. Også andre alderdommelige fiskegrupper (f.eks. bikirer og dynnfisken) er utstyrt med lunger i stedet for en svømmeblære, noe som regnes som et opprinnelig trekk for beinfiskene. Den søramerikanske og de afrikanske artene har i likhet med bikirene og de landlevende virveldyrene to lunger som befinner seg ventralt for tarmen, mens den australske lungefisk, samt alle andre fisk der lunge/svømmeblære forekommer, kun er utstyrt med en enkelt dorsalt i bukhulen.
Klienten (film)

Klienten er en amerikansk film fra 1994, regissert av Joel Schumacher. Filmen er basert på en bok ved samme navn av John Grisham og er en triller fra advokat-miljøet. Tommy Lee Jones og Susan Sarandon har rollene som henholdsvis statsanklager (antagonisten) og forsvarer (protagonist), mens Brad Renfro debuterte som klienten (hovedkarakteren).

Plottet

Filmen handler om 11 år gamle Mark Sway (Brad Renfro) som blir vitne til at Jerome Clifford, en korrupt mafiaadvokat, begår selvmord. Før Clifford skyter seg selv forteller han Mark at gangsteren Barry Muldano har drept senator Boyd Boyette og hvor liket av Boyette er gjemt. Snart kommer både mafiaen og FBI på sporet av Mark, og den ambisiøse statsanklageren "Pastor" Roy Foltrigg (Tommy Lee Jones) presser Mark hardt på at Mark skal fortelle det han vet. Samtidig truer mafiaen med å drepe Mark, hans mor og hans lillebror hvis Mark avslører det han vet om mordet på Boyette. I et forsøk på å beskytte seg selv og familien sin, engasjerer Mark advokaten Reggie Love (Susan Sarandon) som sin advokat.

Om filmen

Filmen ble spilt inn i Mississippi, Memphis i Tennessee og New Orleans. Den ble meget godt mottatt av både kritikere og publikum. Sarandon ble nominert til en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle og vant en BAFTA for samme rolle. Brad Renfo debuterte som skuespiller 12 år gammel i rollen som Mark Sway, og han døde i mars 2008 av en overdose heroin.
Klimavalgalliansen

Formål

Kutt norske utslipp i tråd med Paris-avtalens målsettinger og klimapanelets anbefalinger
Vis solidaritet og klimarettferdighet
Skap rettferdig omstilling – 100.000 nye klimajobber nå
Brems norsk oljeutvinning
La folket bli en del av løsningen
Invester i klimaløsningene
Hans Majestet Pinnsvinet

Hans Majestet Pinnsvinet er en figur som inngår i humoristiske ritualer og ordensutnevnelser hos Studentersamfunnet i Bergen; figuren hevdes å være studentforeningens høye beskytter.
I 1935, året etter stiftelsen av Studentersamfunnet, ble skikkelsen presentert som Hans Majestet Pinnsvinet. Tradisjonen med å utnevne beskyttere fra dyreriket stammer fra Det Norske Studentersamfund i Oslo, og er vanlig i norske studentersamfunn. Tittelen «Rex et Inspirator» parodierer imperietittelen Rex et Imperator (Keiser og Konge) som ble brukt av britiske, østerrikske, og tyske monarker.
En skulptur av H.M. Pinnsvinet er reist på sokkel i Studenterlunden ved Bergen Museum på Nygårdshøyden.
«Pinnsvinordenen» ble innstiftet 2. september 1935 og tildeles for «å belønne fremragende fortjenester av Studentersamfunnet i Bergen og for å oppmuntre til fortsatt arbeide for Samfunnet». Pinnsvinordenen ble utdelt frem til 1968, og gjenoppstod i 2003. Det har vært årlige Pinnsvinceremonier siden.
Saab 37 Viggen

Historie

Viggen skulle erstatte J 35 Draken i svensk tjeneste. En rekke forskjellige konfigurasjoner ble testet, blant annet med rakettmotor og vertikal start og landing. I 1962 ble det besluttet at man trengte 831 fly.
Modell 37 fløy første gang 8. februar 1967, og allerede seks uker senere bestilte den svenske regjeringen 100 fly. Målet fra 1962 hadde blitt moderert. Den første, operative skvadronen ble etablert i 1972 ved Såtenäs med jagerbomber-varianten.
Den første ordren på 100 fly besto av 83 av jagerbomberen AJ 37 og 17 av skoleflyet SK 37. Et år etter kom en ordre på nok 75 fly: 25 AJ 37, 1 SK 37, 27 SH 37 for maritim overvåkning og 22 SF 37 fotoovervåkningsfly. I 1974 kom en ordre på fem til av SF 37. I senere år ble det serieproduksjon to ganger til, og den siste Viggen ble levert av Saab 29. juni 1990.
De siste av Flygvapnets Viggen ble pensjonert 26. juni 2007.

Teknisk

Viggen hadde en digital datamaskin utviklet fra tidligere «numeriske stridskalkulatorer» (svensk militærsjargong) i bruk i Lansen. Denne ble kalt CK 37 og var avansert for sin tid. De første fire versjonene av Viggen (AJ 37, SK 37, SH 37 og SF 37) hadde da et analogt elektronisk system med en digital datamaskin i sentrum. Dette systemet, sammen med en taktisk indikator, et system for å vise trusler på et instrument, ble senere utviklet til et kommando- og kontrollsystem som kunne koble sammen flere jagerfly og gi datakommunikasjon mellom jagerflyene og stridsledelsen på bakken. Dette var operativt i 1985, noe som var tidlig i forhold til andre lands ambisjoner om nettverksbasert forsvar.
Flyet er også utstyrt med dopplerradar for navigasjon og automatisk landing.  Dette siste systemet kalles TILS (Tactical Instrument Landing System).
Motoren i Viggen er en videreutvikling av en sivil Pratt & Whitney JT8D.
Antonov An-225

Bakgrunn

Da Sovjetunionen på 1980-tallet bygde sin romferge, hadde de bruk for et fly til å transportere fergene mellom fabrikken og oppskytings- og landingsplassene. Oppgaven gikk til Antonov designbyrå i Ukraina, som allerede produserte verdens største transportfly, An-124. Flyet, som senere fikk navnet An-225 Mriya, er basert på An-124, men med mye høyere lasteevne, større vinger og flere motorer. An-225 fløy første gang i desember 1988.

Utbredelse

An-225 finnes kun i ett eksemplar. Etter Sovjetunionens fall på tidlig 1990-tall ble romfergeprogrammet skrinlagt av Boris Jeltsin av økonomiske årsaker. Dermed ble An-225 stående og forfalle inntil det etter 10–12 år ble restaurert, forbedret, fikk sivil sertifisering, og ble tatt i bruk av Antonov Airlines til de aller tyngste transportoppdragene fra 2001.
Flyet har fester for ytre last oppå flykroppen, opprinnelig laget for romfergen Buran. Disse festene planlegges nå brukt til en ytre, strømlinjeformet container for å kunne ta med større enheter enn man får plass til inne i lasterommet.
Siden 2001 har flyet flere ganger satt nye rekorder i både totallast og størrelse/vekt på enkeltkolli. I august 2009 ble det til da største enkelkolli fraktet; en last som omfattet en elektrisk generator på 190 tonn, en enhet som målte 16,2 × 4,3 meter. Den ble fløyet fra Tyskland til Armenia.
Flyet har landet i Norge én gang – på Oslo lufthavn 19. juni 2014. Flyet fraktet med seg militært utstyr fra Afghanistan.
Slåttremma

Slåttremma er en gård i Vefsn kommune, som ligger ved utløpet av Drevjo (Drevjoelva). Gården grenser mot Drevland i sørvest, Stuvland nordøst, Drevjo (Drevjeelva) og Drevjaleira naturreservat i sørøst, og Tovenfjellet i nord og nordvest.

Historie

Opprinnelig lå brukene på Drevland i en klynge, men i 1690 ville brukeren, Per Andersen, ha mer plass, og flyttet husene sine innover til Slåttremma. Det har vært tre husmannsplasser under denne gården, to på Slåttremshalsen, og én på Finn-neset.
Huixquilucan

Huixquilucan er en kommune i sone II av delstaten México i Mexico. Administrativt senter for kommunen er Huixquilucan de Degollado. Kommunen er med i storbyområdet ZMCM.
Høyborgerskap

Høyborgerskap er en historisk og sosiologisk betegnelse som brukes om en borgerlig samfunnsgruppe som sosioøkonomisk står høyere enn vanlig borgerskap. Høyborgerskap sorterer på sin side under patrisiat, det vil si den ikkeadelige del av en overklasse. Mens yrkesgrupper som leger, advokater, høyere embedsmenn og universitetsprofessorer tradisjonelt regnes til det vanlige borgerskapet, og håndverker, lærer og kjøpmann er typiske småborgerlige yrker, består høyborgerskapet av ikke-adelige familier som i kraft av eierskap har betydelig makt og innflytelse i samfunnet. Begrepet omfattes av den kapitalistiske overklasse i marxistisk terminologi – der definert som eierne av produksjonsmidlene i samfunnet, ikke (nødvendigvis) adelen – og står i motsetning til lønnsarbeidere av forskjellig status.
Konfuciusinstituttet

Konfuciusinstituttet (kinesisk: 孔子学院; pinyin: Kǒngzǐ xuéyuàn) er et språk- og kulturinstitutt representert i et høyt antall land. Instituttet støtter undervisning i kinesisk internasjonalt gjennom sine lokale avdelinger. Instituttet, som er oppkalt etter oldtidsfilosofen Konfucius, har sitt hovedkontor i Beijing i Kina og er understilt et regjeringskontrollert organ for undervisning i kinesisk utenlands.
Ett slikt institutt ble grunnlagt som et forsøk i Tasjkent i Usbekistan i juni 2004 og det første egentlige instituttet ble innviet i Seoul i Sør-Korea i november samme år. Per juli 2010 fantes det 316 konfuciusinstitutter og 337 konfuciusklasserom i 94 land og territorier. Da er ikke konfuciusinstituttet på nettstedet «Second Life» regnet med. 
Det første Konfuciusinstituttet i Europa ble etablert i  Sverige; Nordiska Konfuciusinstitutet ved Stockholms universitet, som ble innviet av den kinesiske ambassadøren Lü Fengding den 18. februar 2005.
Ettersom Konfuciusinstituttet til forskjell fra andre statsstøttede språk- og kulturinstitusjoner som Goethe-Institut eller British Council virker direkte ved universitetene er det blitt kritisert som en angivelig trussel mot den akademiske frihet.
Air Algérie

Historie

Air Algérie ble grunnlagt 15. mars 1947 som Société Algérienne de Construction Aéronautique (SACA)-Air Algérie. I 1953 slo flyselskapet seg i sammen med Compagnie Air Transport som dannet Compagnie Générale de Transports Aériens Air Algérie, med en kombinert flyflåte som inkluderte: en Breguet 761, Seks Bretagnes, fem DC-3'ere og tre DC-4'ere. Société de Travail Aérien, var et flyselskap som ble grunnlagt i 1998, og ble tatt over av Air Algérie i mai 1972. Air Algérie ble et aksjeselskap i 1997 og 2006, kapitalen utgjorde 57 millioner dinarer (ca 42,5 millioner norske kroner).
Statlig fond

Et statlig fond er en statseid formuesmasse som er avsatt til et bestemt formål, med eller uten særegne lovbestemmelser og forskrifter. Formuesmassen kan bestå av realverdier såvel som finansverdier.

Norge

Det største statlige fondet i Norge er det såkalte Oljefondet (Pensjonsfond utland), men også Folketrygdfondet, Statskog SF og Finnmarkseiendommen er betydelige statlige fonds. Opplysningsvesenets fond er et statlig styrt fond, men regnes ikke som statlig fond da eierskapet ikke kan tilegnes staten.
NM i hopp uten tilløp 1962

NM i hopp uten tilløp 1962 var en del av NM i friidrett 1962.
Mesterskapet ble arrangert i Mo i Rana 25. februar. Arrangør var Mo IL.
Nerjungri

Nerjungri (russisk: Не́рюнгри) er en by i Republikken Sakha i Russland. Den ligger rundt 670 km sørvest for Jakutsk. Innbyggertall: 66 269 (folketelling 2002), 72 540 (folketelling 2002).
Den ble grunnlagt i 1975 i forbindelse med utbyggingen av et kullfelt i nærheten. Navnet «Nerjungri» kommer av et evenkisk ord for harr.
Ved byen ligger Nerjungri kullkraftverk med produksjonskapasitet på 630 MW. Det henter kull fra Sør-Jakutia, men leverer ikke strøm til Jakutia-området. I stedet selges elektrisiteten i markedet i Det fjerne østen, og overføres der via to 220 kV-linjer.
Aribert Reimann

Liv

Riemann komponerte sine aller første sanger til klaverakkompagenment som tiåring. Etter avlagt examen artium arbeidet han som repetitør ved Städtische Oper Berlin og begynte å studere komposisjon, kontrapunkt og klaver – blant annet med Boris Blacher og Ernst Pepping – ved Universität der Künste Berlin. Han flyttet til Wien allerede i 1958 for å studere musikkvitenskap. Sine første opptredener som pianist og sangakkompagnatør hadde han på slutten av 1950-årene. På begynnelsen av 1970-årene ble Reimann medlem av Akademie der Künste i Berlin. I tiden fra 1983 til 1998 fikk han et professorat innen Zeitgenössisches Lied («samtidsmusikk-sang») ved Hochschule der Künste Berlin.
Reimann skrev kammermusikk, orkesterverk såvel som bredt anlagte vokalmusikkverk fra solosang uten akkompagnement til korsymfonier og ble en av de betydeligste samtidsmusikk-komponister.
Reimann har fått flere utmerkelser, blant annet Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden, Großes Verdienstkreuz mit Stern («Stort fortjenstkors med stjerne»). I 2011 fikk han  Ernst von Siemens' musikkpris for sitt livsverk.
Reimann bor og arbeider i Berlin.
Cheryl Crawford

Biografi

Crawford ble født 24. september 1902 i Akron i Ohio. Hun hadde tre søsken, Alden, Newell og Robert. Faren, Robert Kingsley Crawford, var i eiendomsbransjen og familien hadde solid økonomi. Crawford var leder for dramagruppen da hun studerte på Smith College. Etter at hun var uteksaminert flyttet Crawford til New York og innrullerte seg på Theatre Guild. Etter å ha spilt i de to teaterstykkene Juarez and Maximilian (1926) og Brødrene Karamasov (1927), avsluttet hun skuespillerkarrieren sin. 
I 1931 grunnla Crawford Group Theatre, sammen med Harold Clurman og Lee Strasberg, og bidro som medregissør og medprodusent. Men in White (1933) ble gruppens første suksess og vant Pulitzerprisen for drama. I 1937 sluttet Crawford i Group Theatre for å jobbe som selvstendig produsent. I selvbiografien sin skrev hun: «Jeg følte meg glad og energisk, til og med overlegen, over å være på egen hånd. Jeg skulle oppnå store ting og gi publikum anerkjente teaterstykker og kvalitetsunderholding.» Crawford begynte å jobbe som produsent for Maplewood Theater i New Jersey. Hun fikk sin første kommersielle suksess med Porgy and Bess i 1942.
I 1945 grunnla Crawford American Repertory Theatre sammen med Eva Le Gallienne og Margaret Webster. I 1947 grunnla hun Actors Studio i New York, sammen med Elia Kazan og Robert Lewis, der blant andre Marlon Brando, James Dean, Jerome Robbins, Shelley Winters, Jane Fonda og Bea Arthur studerte. I 1949 startet Lee Strasberg, hennes tidligere partner fra Group Theatre, sin langvarige karriere på Actors Studio.
Crawford døde 7. oktober 1986 i New York.
HTC S740

HTC S740 er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som blir produsert av HTC. Den ble lansert i 2008.
S740 er en etterfølger av S710 og S730, og er en skyvetelefon med fullt QWERTY-tastatur.
Aladdin (album)

Aladdin er et musikkalbum med Sebastian, utgitt i 1995.
Mar Yaballaha III

Mar Yaballaha III (født i 1245 i Koshang i dagens Indre Mongolia i Kina, død 13. november 1317), i yngre alder kjent som Rabban Marcos eller Markos, var katolikos-patriark av Østens kirke fra 1281 til 1317. Som ung mann dro han på pilegrimsferd fra sitt fødeland Kina mot Jerusalem. I Bagdad ble han valgt til katolikos-patriark, og i den egenskap gjorde han sin medpilegrim, munken Rabban Bar Sauma, til den første asiatiske ambassadør til Europa.

Biografi

Det er ikke helt klart hvilken etnisk bakgrunn han var av. Ifølge Bar-Hebraeus' Chronicon Ecclesiasticum var han av tyrkisk uighursk avstamning. Han ble også omtalt som Yaballaha tyrken i kolofonen til et østsyrisk håndskript av 1301. På den annen side oppgis hans fødested i Mar Yaballaha IIIs historie som Koshang, noe som gjør det mer nærliggende at han var en öngüd fra denne kristne stammes hjemtrakter i Indre Mongolia nær Shanxi.
Han ble munk og studerte under Rabban Bar Sauma, en annet uyghur eller öngöd. På midten av 1200-tallet bestemte de seg for å valfarte til Jerusalem. På grunn av krig i Syria kom de aldri helt frem dit, men de havnet i Bagdad og traff der kirkelederne innen det mongolske ilkhanatet. Derfra sendte katolikos-patriark Mar Denha I de to munkene avsted til mongolkhanen Abaqas hoff for å få ham til å bekrefte Mar Denhas tittel. Mens han var på vei, ble Markos utnevnt til metropolitanbiskop av Kina. Munkene bestemte seg da for å returnere til Kina. Men igjen kom en krig i veien slik at de ikke kom seg av gårde.
Da katolikos-patriark Denha døde, valgte biskopene Markos til ny katolikos-patriark i 1281. Han tok navnet Mar Yaballaha III («Gud gav ham»). Det vart ytterst sjelden at en outsider ble katolikos-patriark for kirken, og Bar Hebraeus hevder at Markos ble valgt på grunn av hans antatte innflytelse på mongolene. Da det kom til stykket klarte ikke Yaballaha III å innvirke nærlig på mongolene.
Yaballaha holdt kontakt med Det bysantinske rike og med den latinske kristenhet. I 1287, da Abaqas sønn og etterfølger Arghun Khan ville finne seg en sendemann for et viktig ioppdrag i Europa, anbefalte Yaballaha sin tidligere lærer Rabban Bar Sauma. Arghun gikk med på det, og Bar Sauma dro på sin historiske rundreise i Europa, der han traff paven og mange konger, og hadde med seg tilbake gaver, brev og europeiske ambassadører. Via Rabban Sauma mottok Mar Yaballaha en ring fra pavens finger, og en pavelig bulle som anerkjente Yaballaha som patriarken over Orientens kristne.
I mai 1304 bekjente Yaballaha seg til den katolske tro i et brev til pave Benedikt XI. Men kirkeforeningen ble avvist av hans assyriske biskoper.
I 1310 prøvde Yaballaha forgjeves å forhindre at muslimene massakrerte kristne i Erbil. Dette nederlaget tok motet fra ham. Han trakk seg tilbake til Maragheh, hovedstaden i Ilkhanatet, og der residete han resten av sitt liv.
Slaget ved Villinghausen

Slaget ved Villinghausen (eller Vellinghausen) ble utkjempet 15. og 16. juli 1761 mellom en stor fransk armé og en samlet prøyssisk-hannoveriansk-britiske armé ledet av hertug Ferdinand av Braunschweig.
To franske arméer, under to marskalker, Duc de Broglie og Prince de Soubise møtte opp i juli 1761 for å tvinge hertug Ferdinand av Braunschweig-Lüneburg ut av den viktige byen Lippstadt. De allierte prøyssisk-hannoveriansk-britiske styrkene satte linjene sine opp langs en rekke åser, med venstresiden fast ved elven Lippe (i nord) og Ahse sentralt. Den franske arméen rykket fram den 15. juli og troppene til Broglie i nord klarte å presse de tyske troppene under Wutginau. De britiske styrkene under Granby like sør for Wutginau holdt stillingen sin og det franske angrepet stoppet opp. Begge sidene fikk forsterkinger i løpet av natten og Ferdinand forsterket venstreflanken i større grad enn den høyre.
Morgenen etter fortsatte Broglie angrepet mot den allierte venstreflanken, og ventet på at Soubise skulle angripe den svekkede høyreflanken. Soubise klarte bare å gjøre noen få mindre angrep til høyre, blant annet fordi begge de franske kommandantene hadde samme rang og derfor var motvillige til å ta ordre fra hverandre. Allierte forsterkinger under Wolff kom kort tid etter langs Lippe og gikk til angrep på den franske flanken. Dette stoppet angrepet til Brogliew og tvang mennene hans i retrett. Rundt middagstider var franskmennene i full tilbaketrekking og slaget var over.
Tharsis Montes

Tharsis Montes er en kjede av tre skjoldvulkaner på Tharsis-platået på planeten Mars.
Kjeden består av, fra nord mot sør, Ascraeus Mons, Pavonis Mons og Arsia Mons. En annen vulkan, solsystemets høyeste, Olympus Mons, ligger nordvest for Tharsis-vulkanene.
Cheikh N'Doye

Landslaget

Han ble tatt ut i Senegals tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Bøylefoss bru

Bøylefoss bru er en jernbanebro på Bøylefoss i Froland, bygget i 1910.
Brua er 73 meter lang steinhvelvbru, og krysser Nidelva rett ovenfor Bøylefoss kraftverk. Over brua går Arendalsbanen, og det var stoppested («Bøylefoss bru») med postkontor her tidligere. Bygningen står fremdeles (2012).