Taj Mahal

Shah Jahan og Mumtaz Mahal

Taj Mahal ble bygget av mogulherskeren og muslimske Shah Jahan, som hersket fra 1628 til 1658, til minne om hans yndlingskone Arjumand Banu Begum med tilnavnet Mumtaz Mahal (Palassets pryd). Hun døde i 1631 i forbindelse med at hun fødte en datter, hennes fjortende barn Guahara Begum. Det ryktes at Shah Jahan ville bygge et tilsvarende mausoleum i sort marmor over seg selv på motsatt side av elven, men han ble satt i fangenskap av sin sønn Aurangzeb, som beskyldte sin far for stormannsgalskap og unødvendig pengebruk, før han rakk å realisere disse planene.

Hagen og muren

Bygningskomplekset ligger inntil en cirka 300 × 300 meter stor, strengt formet hage med opphøyede ganger som deler inn hver fjerdedel i seksten nedsenkede blomsterrabatter. Et opphøyet basseng midt i hagen, fra porten til mausoleet, reflekterer bygningen. Hagen inneholder også alléer og fontener. Da britene overtok styret i India, reduserte de det tidligere mangfoldet av vakre trær og blomster i hagen, til fordel for plener.
Taj Mahal omgis av en mur i rød sandsten på tre kanter, mens den fjerde siden mot elven ikke er beskyttet.

Gravbygningen

Gravbygningen måler ca. 57 x 57 meter, og ligger på en marmorsåle som måler cirka 100 x 100 meter. I hjørnene av sålen står fire 42 meter høye minareter som lener litt utover og er med på å gi bygningen et preg av letthet. Minaretene heller svakt utover fra hovedbygningen, slik at de under et eventuelt jordskjelv vil falle bort fra denne. Kuppelen rager 70 meter opp med et spir som frem til 1800-tallet var dekket av gull, nå av bronse. Spiret toppes av en halvmåne hvis spisser peker mot himmelen, et typisk islamsk motiv. Halvmånen danner sammen med toppen av spiret en trefork (trident), et typisk Shiva-symbol i hinduismen. 
På hele bygningen finnes sitater fra Koranen som dekorasjon. I det indre rommet finnes gravmonumenter over Mumatz-i-Mahal og Shah Jahan.

Verdensarv og underverk

Taj Mahal har siden 1983 stått på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder («Verdensarven»). I en global avstemning som ble avsluttet 6. juli 2007 ble stedet valgt som ett av de moderne underverkene.

Politiske kontroverser rundt bygget

Påstander om at Taj Mahal er et hinduistisk tempel, har blitt diskutert periodisk, enten fra ensomme hinduistiske jomfruer, revisjonister eller hinduistiske ekstremist grupper. P.N. Oaks, en indisk forfatter, publiserte 1989-boken Taj Mahal: "den sanne historien", der han hevdet at Taj Mahal ble bygget før muslimene kom til India. Mange deler av denne teorien misliker at æren til Taj Mahal tilhører Indias "muslimske arv" og argumenterer at noen av Mughal-inntengerne ødela hinduistiske templer og konverterte dem til moskeer, og at det er naturlig å anta at Taj Mahal må ha opprinnelig vært en hinduistisk struktur. Man tok opp denne saken i den Indiske høyeste retten.
Indiske høyesteretten avviste dette kravet om å erklære det berømte byggverket som en hinduisk – og ikke muslimsk – helligdom i den 13. juli 2000. Kravet ble fremsatt av P. N. Oaks, men hans bøker og studier ble beskrevet som det reneste tøv av indisk høyesterett. Oak hører til de såkalte revisjonistene blant indiske historikere. Han har brukt flere år av sitt liv til å forsøke å bevise at mange bygninger fra den muslimske perioden i Indias historie, blant dem Taj Mahal og Det røde fort i Delhi, ble reist av hindufyrster og ikke muslimer.