google/wiki40b huggingface dataset:
Ekebergrestauranten

Bygningen

Restauranten er bygd med flatt tak, store opprutede vindusflater, terrasse og et buet inngangsparti i et lavt hjørnetårn. Arkitekten la stor vekt på maksimalt antall vindusplasser. Fasaden er upusset betong som er støpt i høvlet og oljet forskalling. Avtrykket av de jevnbrede bordene skulle opplinjere veggene og gi liv til betongflatene, skrev Backer. Utvendig ble bygningen opprinnelig behandlet med mineralittmaling i tre nyanser av varmt gulbrunt, for at anlegget ikke skulle kunne oppfattes som et sår i åssiden.

Historie

Bygningen var i sin tid en av byens mest populære danserestauranter, men gikk på 1980-tallet inn i langvarig forfall og ble i 1997 stengt. Restauranten har senere vært gjennom en omfattende restaurering og ble gjenåpnet i mars 2005. Nåværende eier (2005) er Christian Ringnes og firmaet Eiendomsspar. Restauranten drives av Fursetgruppen restaurant group ved Bjørn Tore Furset. Interiøret i den nye Ekebergrestauranten er designet av Thomas Ness.
Restauranten ble tidligere kalt  «Åreknuten» på folkemunne. Det var «fordi det var et litt slitent sjekkested for folk over 60»
Den norske spillefilmen Fift-Fifty er delvis spilt inn på restauranten.

Tidligere bygning

Den første og opprinnelige Ekebergrestauranten ble oppført i 1916. Den var Tiedemanns Tobaksfabriks paviljong på Jubileumsutstillingen på Frogner 1914, etterpå gitt til kommunen og oppført som restaurant på Ekeberg, men revet da den nåværende ble bygd.

Kulturminne

Ekebergrestauranten er et kulturminne og har nummer 87639 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Kambodsjas riksvåpen

Kambodsjas riksvåpen har vært kongedømmets emblem siden landet ble uavhengig i 1953.
Riksvåpenet inneholder elementer fra kambodsjansk kultur, men i vestlig heraldisk stil. På blå bakgrunn er våpenets sentralmotiv to gull skåler på en gull pidestall. Over skålene et liggende gull sverd. Over sverdet et gull khmer skrifttegn for mantraet om. Emblemet er omgitt av en rød kappe og gull kongekrone. Kongekronen har en gull strålekrans.
Under våpenet Kambodjsas kongelige ordens stjerne i gull. Som skjoldholdere to gull mytiske dyr. Gajasimha, en løve med elefantsnabel til høyre, og singha, en løve til venstre. Dyrene holder hver sin gull æresparasoll.
Nederst et gull banner tre khmer ord: ព្រះចៅ (preah'jao) (konge) – ក្រុង (krung) (kongedømme) – កម្ពុជា (Kampuchea) (Kambodsja), eller altså ព្រះចៅក្រុងកម្ពុជា – kongedømmet Kambodsjas konge.

Historisk utvikling

Da det konstitusjonelle monarkiet ble avsatt i 1970 ble riksvåpenet byttet ut med ulike versjoner av Angkor Vats stiliserte profil, mens Røde Khmer førte et riksvåpen av sosialistisk type. Fra 1993 er kongens våpen gjeninnført som riksvåpen.
Spirit of 69

Spirit of '69 er en frase brukt av tradisjonelle skinheads for å minnes skinheadsubkulturens høydepunkt i 1969.
Frasen er en feiring av det sene sekstitall da ska og reggaemusikk var på sitt mest populære innen skinheadskulturen og det var en vektlegging på mod-influert stil. Uttrykket er en påminnelse om skinheadkulturens jamaikanske og britiske arbeiderklasserøtter. Frasen ble først brukt av en gruppe skotske skinheads kalt Glasgow Spy Kids.
Frasens bruk i tittelen på en historiebok om skinheads, Spirit of 69: A Skinhead Bible, ledet skinheads i hele verden til å bruke frasen. Boken ble publisert på tidlig nittitall og er skrevet av George Marshall, en skinhead fra Glasgow. I Spirit of 69: A Skinhead Bible, dokumenterer Marshall utviklingen av skinheadkulturen og beskriver elementer som musikk, klær og politikk. I denne boken oppklarer han effektivt mange misforståelser om skinheads; særlig myten om at skinheads per se er rasister.
Megamerus

Utseende

Middelsstore til gasnke store, svarte bladbiller med påfallende kraftige bakbein. Antennene er tynne, hodet forholdsvis smalt. Pronotum er rundet, mye smalere enn dekkvingene, som har markerte "skuldre". Bakbeina er forstørret, særlig hos hannene.

Levevis

Disse billene lever på planter.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Australia, kanskje bortsett fra i sørøst.
Landsforeningen for Nyrepasienter og Transplanterte

Landsforeningen for Nyrepasienter og Transplanterte (LNT) er en uavhengig organisasjon med formål å ivareta interessene til og forbedre situasjonen for personer med kronisk nyresvikt (uremi og dialyse) og de som har fått nytt organ ved transplantasjon, nyre-, lever- og pancreas transplantasjon.
Foreningen ble stiftet i 1981 og har rundt 3000 medlemmer.
LNT er medlem av Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon (FFO), Funksjonshemmedes Studieforbund (FS), den europeiske paraplyorganisasjonen CEAPIR, og samarbeider med de nordiske søsterforeningene gjennom Nyresykes Nordiske Samarbeidsutvalg (NNS). LNT står også bak Stiftelsen Organdonasjon og er medeier i ExtraStiftelsen Helse og Rehabilitering.
Side Brok EP

Side Brok EP er en EP med Side Brok, utgitt i 2002.
Morteza Pashaei

Tidlig liv

Pashaei ble født 11. august 1984 i Aryashar i Teheran. Han var interessert i musikk og begynte å spille gitar som fjortenåring. I tillegg til gitar spilte han også piano og skrev mange av sine egne låter. Han studerte grafisk design ved Islamic Azad-universitetet og ble uteksaminerte i 2008.

Karriere

Pashaei begynte som profesjonell musiker i 2009 ved å legge musikk ut på nettet, og da spesielt på YouTube. Som artist var han kjent for å være svært innovativ. Han er best kjent for Yeki Hast (2012). Til tross for sin sosiale status var Morteza kjent for å være veldig jordnær og viste alltid sin takknemlighet og kjærlighet ovenfor fansen. Fansen hans kaller han for «Emperator», som bokstavelig talt betyr keiser, fordi han var keiseren av popmusikk i Iran.

Kreft

Sent i 2013 ble det annonsert at Pashaei ble diagnostisert med magekreft. Hans nærmeste avviste nyheten, men nettsiden til den unge musikeren annonserte at hans planlagte konserter hadde blitt kansellert grunnet sykdom. Han dukket opp med hatt på TV en måned senere og snakket om sykdommen han hadde. Han undergikk en omfattende operasjon før han annonserte nyhetene.
Den 3. november 2014 ble Pashaei overført til Baham i Teheran og journalført under intensivavdelingen på sykehuset. Hans fysiske form ble forverret og tusen av fans samlet seg rundt sykehuset hvor han holdt til. Til tross for sykdommen ga Pashaei aldriopp og kjempet til det siste. Ifølge legen hans holdt styrken hans han i live i ett år. Han sa også at Pashaei ennå hadde håp om å overleve etter en siste behandling og hadde håp om å overleve slik at han kunne opptre i Toronto i Canada den 29. november 2014 som skulle være den første konserten på hans kanadiske og internasjonale turne.
Broderkretsen på Havet

Den norske Broderkretsen på Havet er en kristen organisasjon stiftet i 1885. Organisasjonen kalles også Broderkretsen på Havet eller bare Broderkretsen.
Organisasjonen ble stiftet av presten Birger Hall (født 10. desember 1858 i Vefsn, død i 1927), som i 1881 ble ansatt som «teologisk medarbeider» ved Sjømannsmisjonens kontor i London på Johann Cordt Harmens Storjohanns anbefaling. Etter to og et halvt år i London ble Hall sjømannsprest i Cardiff, og han virket som prest i Cardiff fra 1884 til 1890. Nærkontakten med norske sjøfolk i disse årene motiverte ham til å starte Broderkretsen på Havet i 1885. Han observerte hvordan blant annet Frelsesarmeen brukte sang og musikk til å nå ut til sjøfolk med det kristne budskapet, og siden han selv var meget musikalsk utarbeidet han sangboken Sømænds Harpe som ble utgitt i tre opplag i årene 1887-1890. Salmene var samlet inn fra ulike kilder. Stiftelsesmøtet for Den norske Broderkretsen på Havet ble holdt den 15. februar 1885 i hjemmet til sjømannspresten og hans kone. Det var syv skipsførere til stede på stiftelsesmøtet. Få uker senere hadde foreningen 32 skipsførere som medlemmer. Statuttene for foreningen innledes med å fastslå at Broderkretsen bestod av «troende skipsførere som hadde erfart velsignelsen av ordet: "Det er godt og lifligt når brødre bor tilsammen"». Birger Halls hustru Ellen hadde startet en kvinneforening i Cardiff, og dagen etter stiftelsen av Broderkretsen begynte denne kvinneforeningen å sy såkalte «dueflagg» som skulle heises i masten på skutene som ble ført av medlemmer av Broderkretsen. Skipsførerne måtte betale for flaggene, men inntektene gikk til den såkalte «hedningemisjonen».
Broderkretsen er i følge vedtektene en selvstendig organisasjon, men den samarbeider tett med Sjømannsmisjonen, og to av de syv medlemmene i Broderkretsens fellesstyre oppnevnes av Sjømannsmisjonen. Det ble etter hvert opprettet flere kvinneforeninger og også noen barneforeninger med Broderkretsen som paraplyorganisasjon. Broderkretsen har opp gjennom årene hatt nær kontakt med tilsvarende danske og svenske organisasjoner.
Broderkretsen tok initiativet til opprettelse av to skoler for sjømenn; nåværende Risøy Folkehøyskole på Sørlandet og nåværende Hadsel Folkehøyskole i Nord-Norge. 
Broderkretsen på Havet utgir bladet «Bud fra Havet».
Vestre Ombofjorden

Vestre Ombofjorden (også kalt Gapafjorden eller Gabafjorden, historisk: Garpefjorden) er en fjordarm av Nedstrandsfjorden og Boknafjorden i Finnøy kommune i Ryfylke. Den ligger mellom Sjernarøyane i vest og øya Ombo i øst. Fjorden er 6 kilometer lang og har innløp i nord mellom Slåttholmen i vest og Selodden i øst. Gapaskjeret ligger midt i innløpet. I sør går fjorden ut i Finnøyfjorden, like vest for innløpet til Gardssundfjorden.
I vest grenser fjorden til Bjergøy og Nord-Hidle, de østligste av Sjernarøyane. På Bjergøy ligger bygda Nesheim ved fjorden. På Ombosiden er det bare mindre bebyggelse, men lengst sør ligger Eidssund, som har fergesamband til Nord-Talgje og Halsnøya. Fra Nesheim går det ferger sørover til Nord-Hidle og nordover til Nedstrand på andre siden av Nedstrandfjorden.
Kryptokrystallinsk

kryptokrystallinsk (fra gresk kryptos, skjult, hemmelig) er en betegnelse på en bergart, mineralklump eller substans der mineralkornene er for små for å bli sett i et vanlig mikroskop, men som likevel kan påvises på en annen måte for eksempel i et røntgenmikroskop.
Dødsprøvene

Handling

Vampyrene er sinte for at Mr. Crepsley har gjort et barn til vampyr. Derfor må Darren vise at han er verdig å være med i klanen. Han må gjennom noen livsfarlige prøver – og han må klare alle, for ellers venter en grufull død i Dødshallen.
Men det lurer også andre farer i Vampyrfjellet. Mørke, sterke krefter som samler seg i hemmelige ganger. I denne marerittaktige verdenen fylt av fordervelse og svik, kan døden nesten være en velsignelse.
Rettsøkonomi

Rettsøkonomien er en tverrfaglig disiplin som forsøker å analysere og forklare rettsregler ved hjelp av samfunnsøkonomiske teorier og begreper.
De økonomiske virkningene av rettsreglene vil alltid være av interesse for lovgiver og andre. Effekten av ulike skatte- og avgiftsregler er for eksempel et yndet diskusjonstema for de fleste.

Rettsøkonomiens historie

Rettsøkonomien har røtter tilbake til Cesare Beccaria, Jeremy Bentham og Adam Smith på slutten av 1700-tallet. I Norge bidro spesielt Anton Martin Schweigaard og Torkel Halvorsen Aschehoug med rettsøkonomiske analyser av rettsregler. Etter dette var det relativt lite interesse for rettsøkonomien.
På begynnelsen av 1960-tallet begynte det å komme en rekke rettsøkonomiske artikler på trykk i USA. En av de mest betydningsfulle artiklene ble skrevet i 1960 av Ronald H. Coase (nobelprisvinner i økonomi), hvor han også tok inn såkalte transaksjonskostnader i analysene. I 1961 kom også en artikkel av Guido Calabresi om erstatning ved ulykker som argumenterte for at formålet med erstatningsretten var å minimalisere de totale ulykkeskostnader som besto av både skadekostnader og kostnader for å forebygge skade. Richard Posner bygget videre på bidragene fra Coase og Calabresi, og utvidet analysene til å også gjelde strafferett og familierett.
Sakseid

Sakseid er et sted på Bømlo. Det er anlagt et industriområde her, og en rekke bedrifter har etter hvert etablert seg her, blant andre Bømlo-nytt.
Opprinnelig var det en gård her, og mange folk tok gårdsnavnet som etternavn. 72 personer har Sakseid som etternavn i Norge i dag, de fleste bor i Hordaland og Rogaland, men navnet er også spredt til fem andre land.
Naumdølafylke

Naumdølafylke (norrønt: Naumdælafylki) var ett av de historiske fylkene i Norge. 
På 900-tallet ble Naumdølafylke, Nordmørafylke og Romsdølafylke en del av Frostating.
Turning Point (album)

Turning Point er et musikkalbum med Ole Ask, utgitt i 1999.
Vyšehrad gravlund

Vyšehrad gravlund (Tsjekkisk: Vyšehradský hřbitov) er den mest kjente gravplassen i Praha og rommer mange betydelige personer av tsjekkisk avstamming, først og fremst innen kulturlivet; komponister, kunstnere og skuespillere, men også vitenskapsmenn og politikere.
Sentralt plassert står Antonín Wiehls monument Slavín som tjener som mausoleum og siste hvilested for spesielt fortjente tsjekkiske personligheter.
Compagnie Française des Câbles Télégraphiques

Compagnie Française des Câbles Télégraphiques (CFTL) er et fransk selskap opprettet i 1895 for å organisere de franske selskapene i telegrafisektoren. Selskapet var en fusjon mellom de to franske selskapene La Société Française de Télégraphes Sous-Marin og La Compagnie Française du Télégraphe de Paris à New York. Selskapet skulle drive en transatlantisk tralegrafkabel, som ble bygget i 1897. Dette var første gang den franske industri fikk ansvar for en operasjon av denne typen.
Vilajet

Vilajet (persisk: ولايت; {arabisk: ولاية, wilâya) var navnet på de førstenivås administrative enheter i Det osmanske rike i reformperioden fra og med 1845. Den avløste den tidligere eyalet som forvaltningenhet. Forbilde var det franske departementet. I ledelsen av vilajet-forvaltningen stod en vali. En vilajet bestod typisk av to eller flere sandsjaker.
Reformens prinsipper ble først fullt virkeliggjort i 1864 i Donau-vilajeten (Tuna vilâyeti), kom så til anvendelse i det gamle fyrstedømmet Bulgaria, og fra 1867 til 1884 utvidet til hele riket. Men noen sandsjaker ble imidlertid beholdt som «uavhengige» (i den forstand at de var direkte understilt sentralforvaltningen), av strategiske, politiske eller religiøse grunner.
Enkelte arabiske etterfølgerstater etter osmantiden overtok og videreførte vilajetene (da gjerne transkribert som wilaya).
Gretl

gretl er en statistikkpakke lisensiert under GNU General Public License.
John Antoine Nau

Bakgrunn

Hans far, som var ingeniør og forretningsmann, hadde emigrert fra Frankrike til California rundt 1845 og ble naturalisert amerikansk borger; sønnen var i kraft av å ha blitt født i USA også amerikansk statsborger.  Faren fikk tyfus og døde i 1864, og etterlot seg enke og tre barn. I 1866 vendte de tilbake til Frankrike, først til Le Havre og så til Paris.

Karriere

I 1881, i en alder av 21 år, dro Nau ut med en tremaster og virket i Haiti og de vestindiske øyer som losassistent. Senere ble han assisterende kommissær og reiste til Colombia, Venezuela og New York.
Han vendte tilbake til Frankrike i 1883 og giftet seg i 1885. Det nygifte paret dro på bryllupsreise til Martinique, og ville gjerne ha blitt der. Men familieforpliktelser gjorde at de måtte vendte tilbake til Europa. Nau skulle andri se Martinique igjen.  I 1886 bodde han i San Raphaél; i 1887 i [[]]Piriac[[]]; så annetsteds. 
Mens han bodde i Carteret i La Manche skrev han sitt første poetiske verk, Au seuil de l’espoir (På håpets terskel), som han utgav på egen bekostning i 1897. Han var da 37 år gammel. Så dro han til Mallorca i 1898, og så til Tenerife (Kanariøyene).  I Puerto de la Orotava påbegynte han sin prisvinnende roman som han etterhvert fullførte i Andalucía.  Mellom 1903 og 1906 bodde han i Saint-Tropez.  I 1903 utgav han, atter på egen bekostning, romanen Force ennemi.  Den ble et økonomisk tapsprosjekt; den ble ikke engang anmeldt ettersom forfatteren ikke hadde sendt eksemplarer til litteraturkritikere. Men så skrev han ikke for å ha det som levebrød, kun for egen glede. 
Han mottok imidlertid Goncourtprisen for boken.
Han flyttet så til Alger, og så til Korsika der han bodde i syv år (det ble hans rekord på ett og samme sted). Verdenskrigen tvang ham til å dra til Paris 1916–17, så til Tréboul i Bretagne, og der døde han i 1918, i en alder av 57 år.
Republikken Komis flagg

Komis flagg er vannrett delt i blått over grønt over hvitt og er således en trikolor. Komis plassering langt mot nord skal symboliseres av flaggets farger. Blått står for himmelen, grønt for taigaen, mens snøen representeres av den hvite fargen. Flagget har forholdet 1:2.
Flagget ble innført 27. november 1991.
Pan European Game Information

Pan European Game Information (PEGI) er et europeisk system for aldersgrensesensur av videospill. PEGI er utviklet av Interactive Software Federation of Europe (ISFE) og ble for første gang tatt i bruk i april 2003. PEGI-systemet brukes i 30 land.
Jon Øivind Ness

Biografi

Gjennom oppveksten spilte han tussefløyte, fiolin og klarinett, men det var som gitarist han begynte ved Norges musikkhøgskole i 1987. Fra 1989 gikk han over til komposisjonsstudier ved samme lærested, med Olav Anton Thommessen, Lasse Thoresen, Bjørn Kruse og Ragnar Söderlind som lærere.
Gjennom sitt virke har Ness utviklet et kontinuerlig transponerende bi- eller polytonalt (sjeldnere)harmonisk system hvor opptil samtlige toner i en akkord virker dominantisk til den neste, men det er samtidig en teknikk som i all sin oversiktlighet gjør det enkelt å improvisere seg fram. De siste årene har han dessuten kombinert denne teknikken med mikrotonalitet, ved at intervaller som er satt sammen av et oddetall av halvtoner enten halveres eller mettes med kvarttoner. Et svært karakteristisk intervall er det man finner i såvel arabisk som norsk folkemusikk; kvarttonen midt inne i en liten ters. Ness har imidlertid også brukt den samme framgangsmåten med andre «odde» intervaller, kvart, kvint, stor sekst, stor septim, liten none og liten duodesim. Dette kan føre til at hver akkord kan ha to eller flere spektrale tyngdepunkter, men vel så ofte brukes mikrotonaliteten i symmetriske akkorder, som tonal fargelegging eller klanglig tilsmussing (disse akkordene går under fellesbenevnelsen «sur agurk»). I det siste har han dessuten begynt å jobbe med akkorder satt sammen av intervallkonstellasjoner lik dem beskrevet ovenfor som opererer (relativt) fritt i forhold til hverandre, eller i kombinasjon av teknikker; deler av en akkord kan følge spektrale prinsipper, mens andre deler er symmetriske.
Jon Øivind Ness fikk sitt gjennombrudd som komponist med verket «Schatten» for 23 musikere, som mottok utmerkelsen Årets verk fra Norsk Komponistforening i 1993. Ness er blitt tildelt Edvard-prisen to ganger i klassen for samtidsmusikk, for verkene Cascading Ordure i 1997 og Dangerous Kitten i 2000. . Oslo Filharmoniske Orkester spilte inn plata Low Jive i 2009, som er viet musikk av Jon Øivind Ness, og ble premiert med Spellemannprisen for denne utgivelsen. De senere årene har Ness også jobbet som arrangør og har i den sammenheng blant annet samarbeidet med Jenny Hval, Javid Afsari Rad, Mattis Myrland, Unni Løvlid og Diamanda Galás. Hans verker har blitt fremført i Australia, Canada, Danmark, Estland, Finland, Frankrike, Tyskland, Island, Malaysia, Polen, Sverige, Sveits, Storbritannia og USA.
Ness var i konsertsesongen 2012–2013 Oslo-filharmoniens komponistprofil.
Ebersberg

Historie

Ebersbergs historie er nært forbundet med Kloster Ebersberg. Klosteret ble grunnlagt i 934 av greven av Sempt-Ebersberg, og tilhørte først Benediktinerordenen. I 1595 ble benediktinerklosteret brakt til opphør av pave Klemens VIII, og anlegget ble overdratt til Jesuittordenen. I 1773 ble bygningen overtatt av Malteserordenen, og etter klosterets endelige oppløsning i 1808 havnet bygningen til slutt dels i statlig, dels i privat eie.
Ebersberg fikk bystatus i 1954, og har siden 1972 hatt lokalbaneforbindelse med München.
Namsskogan (tettsted)

Befolkning

Ifølge det siste stemmemanntallet for Nord-Trøndelag 2007 var det på Namsskogan 296 stemmeberettigede av den totale befolkningen på 928 (pr. 1. januar 2010) i hele Namsskogan kommune.

Transport

Hvis man i dag skal reise til Namsskogan ved bruk av kollektivt, kan man benytte seg av tog som går til Namsskogan. Ellers kan man benytte seg av taxibuss mellom Steinkjer og Namsskogan.
Vararepresentant (Stortinget)

En vararepresentant på Stortinget er en vararepresentant som er valgt til å møte for en stortingsrepresentant når denne har lovlig fravær. Vararepresentantene hentes fra valglistene slik at den som umiddelbart følger etter den sist innvalgte for et politisk parti møter som vararepresentant hvis en fast innvalgt representant er fraværende. Hvis flere innvalgte stortingsrepresentanter for partiet er fraværende, hentes det tilsvarende antall vararepresentanter.
Hver valgliste skal så vidt mulig tildeles så mange vararepresentanter som den får representanter, med tillegg av tre.
Med bakgrunn i maktfordelingsprinsippet kan stortingsrepresentanter som blir medlem av regjeringen, ikke møte i Stortinget. De blir derfor i perioden erstattet av en vararepresentant.
De som ikke er innvalgt på Stortinget, er formelt kun vararepresentanter når de møter som sådan i Stortinget. Men hvis en vararepresentant formelt erstatter en valgt stortingsrepresentant, for eksempel på grunn av stortingsrepresentantens dødsfall, blir vararepresentanten stortingsrepresentant og omtales som sådan.
Gonfanon

Gonfanon er et flagg med fliker eller splitter på flaggets ene side. En gonfanon er utformet slik at flaggduken er festet direkte til en vertikal stang, mens flikene i fanens frie ende er horisontale når de foldes ut.
Vanligvis er flikene firkantede, mens i en avbildning på Bayeux-teppet er de spisse. Der holder en normannisk soldat en gonfanon med et likearmet kors på og festet på en lang lanse (Whitney Smith, side 181).
Gonfanoner er av før-heraldisk opphav og ble benyttet mest i militær sammenheng, ofte med faneduken festet til en lanse.
Gonfanoner forveksles ofte med gonfalon, der flaggduken henger ned fra en tverrstang som igjen er festet til en vertikal flaggstang. Både på fransk og tysk ses begge begrepene brukt om begge typene flaggduk.
Australian kelpie

Bakgrunn

Australsk kelpie ble utviklet som rase på siste halvdel av 1800-tallet. Hunderasen ble først presentert ved Melbourne Royal Show i 1908, i kraft av seks hanner og tre tisper. Rasestandarden ble adoptert av Australian National Kennel Council (ANKC) og aktivert fra 1. januar 1963. FCI aksepterte rasen i 1989, basert på ANKCs rasestandard.
Den første rasestandarden skal ha blitt utformet i 1902, da typen fortsatt utelukkende ble avlet for sine egenskaper som arbeidende gjeterhund. Det har lenge versert påstander om at kelpie er en krysning mellom lokale australske fårehunder og dingo, men det har moderne forskning med DNA utelukket. Riktignok har slike krysninger forekommet, men avkommet har uten unntak vært uegnet som gjeterhunder, fordi rovdyrinstinktet endres. Kelpie er derimot et produkt av importerte skotske gjeterhunder av collietype og middels størrelse, brune og sorte med lang eller semi-lang pels og stående ører med dropp på tuppene. Noen skal også ha vært korthårede og ha hatt stående ører uten dropp, men også disse var av collietype.
Rasen er navngitt etter hunder med dette personnavnet, som fantes i 1870-årene.

Beskrivelse

Rasen har rektangulær kroppsform med godt hvelvede ribben og ei brystkasse som er mer dyp enn bred. Skulderhøyden på hannhunder er 46–51 centimeter, mens skulderhøyden på tisper er 43–48 centimeter. Pelsen er kort og har dobbelt hårlag. Dekkhårene ligger tett og består av rette, harde tilliggende hårstrå som er regnavvisende. Underpelsen har tett og kort underull. Fargene er svart, sort og tan, rød, rød og tan, fawn (gulbrun), sjokoladebrun og røykblå.

Bruksegenskaper

Kelpie er en utpreget brukshund som trenger mye aktivitet for å trives godt. Rasen egner seg ypperlig som gjeterhund, både til sau og kveg. Som type er den oppmerksom, hurtig, lydhør og meget utholdende. Rasen har også svært gode forutsetninger for mange ulike grener innen hundesport, men den bør bare sekundært være familiehund. Dette er en hunderase som trenger mosjon og utfordringer. Den passer derfor best for bønder med behov for en god gjeterhund eller svært aktive friluftsmennesker som kan utfordre og gi den oppgaver.