14. egyptiske dynasti

Kronologi

Det fjortende dynasti er tidvis kombinert med 11., 12. og 13. dynastier i perioden mellomriket, skjønt fjortende dynasti overlapper i det minste delvis med enten (eller begge) trettende og femtende dynastier. Mer vanlig er fjortende dynasti gruppert med trettende, femtende, og sekstendel og 17. dynastier i andre mellomperiode.
Hullene i kunnskapen om fjortende dynasti er av en slik grad at dens absolutte kronologi er omdiskutert og varierer med så mye som 75 år blant egyptologene. Den danske forskeren Kim Ryholt har foreslått at fjortende dynasti dukket opp i løpet av slutten av tolvte dynasti, ca 1805 f.Kr. i løpet av dronning Sobekneferus styre. Han mener at en lokal kanaanittisk befolkning bodde i det østlige Nildeltaet og erklærte sin uavhengighet, og slo tilbake mulige forsøk fra kongene i Memfis fra trettende dynasti på å underkaste Nildeltaet. I henhold til Ryholt varte således det fjortende dynasti fra rundt 1805 f.Kr. og fram til hyksosenes femtende dynasti gikk under ca 1650 f.Kr., det vil si at det varte i rundt 155 år.
Denne hypotesene er ikke delt av alle egyptologer, blant annet Manfred Bietak, Daphna Ben Tor og James og Susan Allen, som argumenterer at fjortende dynasti kan ikke ha oppstått før midten av trettende dynasti, ca 1720 f.Kr., etter styret til Sobekhotep IV. I særdeleshet argumenterer de at bevisene fra de arkeologiske nivåene hvor seglene til fjortende dynasti ble oppdaget, utvetydig etablerer at fjortende dynasti var kun samtidig med trettende dynasti i den siste halve århundret av sistnevntes eksistens, det vil si etter ca 1700 f.Kr. I tillegg har Manfred Bietak datert inskripsjonene og monumentene til Nehesy, muligens den andre herskeren av dynastiet, til også rundt 1700 f.Kr.
Som følge av det meget korte styret til Nehesy, er de fleste forskere, blant dem Manfred Bietak og Kim Ryholt, enige om at Nildeltaet ble rammet av en langvarig sult og kanskje en pest som varte fram til slutten av fjortende dynasti. Den samme sulten kan ha påvirket trettende dynasti, som også viser ustabilitet og tallrike ettårige konger i dynastiets siste femti år, fra ca. 1700 og fram til ca. 1650 f.Kr. At begge kongerikene var svekket kan delvis forklare hvorfor de begge falt så raskt for den kommende makten til hyksosene ca 1650 f.Kr.

Maktens sete

Tradisjonen tilhørende Manetho har kreditert det fjortende dynasti med så mange som 76 konger som styrte i Xois framfor i Avaris. Imidlertid har Kim Ryholt notert at Turinopapyrosen nevner kun rundt 56 konger og har heller ikke plass til å nedtegne over 70 konger. Han peker også på at utgravninger i Avaris har avslørt eksistensen av et stort kongelig palass datert til andre mellomepoke. En av dens gårdsplasser huset en statue av en konge eller meget høyt rangert embetsmann, to ganger legemestørrelse, og bar attributter som ikke var egyptiske. Av denne grunn deler Ryholt og de fleste egyptologer synet at det var Avaris, ikke Xois, som var maktens sete i det fjortende dynasti.

Utvidet styre og utenrikspolitikk

De nøyaktige grensene til fjortende dynasti er ikke kjent grunnet den generelle knappheten på monumenter som er etterlatt fra dynastiet. I hans undersøkelse av andre mellomperiode har Kim Ryholt konkludert med at området som var direkte kontrollert av fjortende dynasti besto grovt sett av Nildeltaet og med dets grenser lokalisert rundt Athribis i vestlige Delta og Bubastis i øst.
Segler tilskrevet fjortende dynasti har blitt funnet i Midtre og Øvre Egypt, da i området i til trettende dynasti, og så langt sør som til Dongola, bortenfor niende katarakt. I nord har segler blitt funnet sør i Midtøsten, hovedsakelig langs kysten av Middelhavet og så langt nord som til Tell Kabri i dagens Libanon. Det indikerer eksistensen av en betydelig handel med områdene tilhørende trettende dynasti, med bystatene i Kanaan, og Nubia. Ryholt har dessuten foreslått at kong Sheshi, som han ser som en hersker fra fjortende dynasti, giftet seg med en nubisk prinsesse, dronning Tari for å styrke sine bånd til kongedømmet Kusj.