google/wiki40b huggingface dataset:
Sakya

Khön-familiens linje

I flere århundrer har nesten alle lamaer i Sakya-tradisjonen inkarnert bevisst i to grener av Khön-familien. Denne familien kan påvise stamtavlen sin til den første oversettelsesperioden i Tibet i 8./9. århundre. En forfader har vært disippel av den store tantriske mesteren Padmasambhāva og var blant de første syv tibetere som ble viet til munker i klosteret Samyeling.

Lære

Den viktigste delen av tantrisk lærdom i Sakya-tradisjonen ble oversatt fra sanskrit av Bari Lotsawa (1040–1112). Født i den tibetanske provinsen Øst-Kham reiste han til India, og traff den tantriske mesteren Virupa. Han oversatte forskjellige tantriske tekster og tok dem med til Tibet. De fem store mestrene baserte lærdommen sin på disse oversettelsene, som opprinnelig stammer fra Virupa. De overtok mahamudra-læren hans og lærte av mange andre mestrene også. Sachen Kunga Nyingpo ble ansett som en emanasjon av Avalokitesvara, medfølelses-bodhisattvaen og av visdoms-bodhisattvaen Manjushri. Han er berømt for sine skrifter om Hevajra-tantraen og utarbeidet den spesielle Sakya-læren kalt Lamdre (vei og frukt). Sakya-Pandita Kunga Gyaltsen, den sjette tronholder av Sakya, var i sin tid vidt kjent for sin lærdom og visdom om Sutra og Tantra generelt. Hans verk om logikk har vært et standardverk om temaet i tibetansk buddhisme helt frem til vår tid. Sakya overtok læren av Kadampa-tradisjonen også. Læren om den tantriske meditationsguddomen Vajrakila ble overdratt fra Padmasambhāva til forfaderen av Khön-familien allerede i det 9. århundre. Praksisen med Vajrayogini ble gitt fra den indiske mester Naropa til en av familieforfedrene også.

Lensherrer over Tibet

I året 1264 fått Dromtön Chögyal Phagspa lensherrskap over Tibet i nesten 100 år fra den mongolske Yuan-Keiseren Kubilai Khan. Ved overgangen til Ming-dynastiet i Kina (1368–1644) mistet Sakya-tradisjonen maktposisjonen sin igjen. Senere gikk herrskapet over til Gelug-skolen med Dalai Lamaen som verdenslig hersker i Tibet frem til 1959.

Linjeholdere

Den nåværende tronholderen og linjeholderen i Sakya-tradisjonen er Sakya-Trizin. Han er ansett som inkarnasjon av Avalokitesvara og Manjushri også. Tronholderoppgaven skifter regelmessig mellom grenene i Khön-familien, og derfor har ikke inkarnasjons-arverekken så sentral betydning som den har i de fleste andre store tradisjoner, Nyingma, Kagyu og Gelug. Både Sakya Trizin og hans søster Jetsun Kushog Chimey Luding (linjeholder i Sakya-tradisjonen) underviser av og til i Europa og Amerika. Jetsun Kushog Chimey Luding anses som en emanasjon av Tara, Prajnaparamita og Vajrayogini samtidig.

Rime-bevegelsen

I det 19. århundre grunnla Sakya-mesteren Jamyang Khyentse Wangpo (1820–1892) sammen med andre mestere den såkalte "Rime-bevegelsen". Målet var å samle og beskytte sjeldne overdragelseslinjer og forhindre sektereriske splittelser i forskjellige tradisjoner.
Hvitulv

Beskrivelse

Hvitulven veier normalt omkring 45-55 kg og blir gjerne 150-155 cm lang, ikke medregnet halen. Tispene blir noe mindre. Den største hvitulven som er registrert veide hele 76,5 kg. Voksne individer lever gjerne i ca. 10 år, men kan bli opp mot 20 i fangenskap.
Pelsen hos arktiske ulvetyper holder seg hvit hele året. Den hvite hårstammen har flere luflommer enn pigmenterte pelshår og gir mye bedre isolasjon mot kulde. Vinterstid får hvitulven tykk underull, og det gror gjerne ut lange pelshår som dekker hele foten på dyret og isolerer og beskytter mot snø og is. Med sommervarmen starter røytingen, men ofte rekker ikke all underullen å forsvinne før en ny vinter begynner. Temperaturen kan krype ned mot -55-60°C vinterstid, mens den sommerstid kan komme opp mot 15-20°C.

Reproduksjon

Parringstiden starter i mars og valpene fødes gjerne i slutten av mai eller begynnelsen av juni måned. Drektighetstiden er som for hunder, ca. 63 dager. Hvitulven føder gjerne 6-7 valper. Disse har en grålig pels den første tiden, men blir hvitere ettersom dyret vokser til. Valpene forlater gjerne hiet omkring én måned gamle. Hele flokken tar da del i oppfostringen og opplæringen. Ved seks måneders alder begynner valpene å lære å jakte, og ved ti måneder kan de som regel delta for fullt i jakten. Tisper regnes som fullt voksen når de er to år gamle, mens hannen er tre år.

Ernæring

Hvitulv jakter og spiser vanligvis hare og lemen, men kan også ta reinsdyr og moskusfe om anledningen byr seg. Hvitulven er et flokkdyr, men størrelsen på flokken varierer gjerne med tilgangen på føde. Flokken ledes av en alfahanne og ei alfahunne, som gjerne er de eneste som reproduserer seg. Ulvene jakter ofte småvilt alene, men samarbeider når store dyr skal nedlegges.
Divock Origi

Tidlig liv og familie

Origi er født inn i en familie av fotballspillere. Hans far, Mike, spilte for KV Oostende (da Divock ble født) og Racing Genk, blant flere belgiske klubber, samt det kenyanske landslaget. Hans onkel, Austin Oduor, spilte for Gor Mahia i kenyansk serie, mens hans andre onkler Gerald og Anthony spilte forTusker Hans søskenbarn Arnold spilte som keeper for Lillestrøm i den norske Eliteserien, og det kenyanske landslaget.

Lille

Origi begynte sin fotballkarriere i Genks ungdomsakademi, men signerte for Lille i mai 2010. Han begynte å spille på klubbens reserverlag.
Den 24. januar 2013, var han en ubrukt reserve i Lilles 3–1 borteseier over Plabennec i 2012-13 Coupe de France-kampen. Den 2. februar 2013 skårte han i sin debutkamp på førstelaget, når han kom inn som innbytter i det 69. minutt og utlignet for Lille i hjemmekampen mot Troyes. Han fikk 10 kamper i sin første sesong i Lille. Den påfølgende sesongen (2013-14) spilte han 30 seriekamper, og endte opp med 5 seriemål.

Liverpool og lån tilbake til Lille

Etter Origis opptreden i fotball-VM 2014 ble han koblet til Premier League-klubben Liverpool. Den 29. juli 2014 annonserte så Liverpool at de hadde fullført en overgang for £10 millioner for Origi, som signerte en femårskontrakt, men ble umiddelbart lånt tilbake til Lille for 2014–15 sesongen av Ligue 1. Hans første seriekamp i sesongen mot Metz endte målløst, før han ble matchvinner i 1-0 seieren borte over Caen 15.  august, der han satte en straffe etter selv å ha blitt felt. Han ble skadet mot slutten av kampen, og ble byttet ut.
26. august spilte Origi i den andre av to Mesterligakvalifiseringskamper mot Porto, men ble slått 0-3 sammenlagt, men Lille gikk videre til gruppespillet i Europaligaen. Han gikk tilbake til Liverpool sommeren 2015.

Landslaget

Den 13. mai 2014 ble han tatt ut til å representere Belgia under VM i Brasil.
Han ble tatt ut i Belgias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Terra nullius

Terra nullius er et latinsk uttrykk fra romerretten og betyr «land som ikke tilhører noen». Uttrykket benyttes i internasjonal rett for å beskrive et område som aldri har vært underlagt en stats herredømme. Herredømme over et område som ansees som terra nullius kan oppnås ved annektering.
Yunyang

Yunyang (kinesisk: 云阳县; pinyin: Yúnyáng Xiàn) er et fylke i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina. En del av fylket er havnet under vann under fyllingen av De tre kløfters dam i Yangtzedalføret. Dette utløste en folkeforflytning fra Yunyang etter 2005 av over 100 000 personer.
I 1999 var befolkningen i fylket på 1 246 978, og den var på i 1 290 000 i 2005.

Kulturminner

Zhang Fei-tempelet (Zhang Huan hou miao, 张桓侯庙, eller Zhang Fei miao, 张飞庙) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Populus grandidentata

Beskrivelse

Det blir opptil 35 m høyt med en stammediameter på 140 cm. Barken er lysebrun og glatt, men de aller største trærne har mørkebrun bark som sprekker opp lengst ned på stammen. Greinene er runde i tverrsnitt. Unge greiner er rødbrune, men blir gråbrune det tredje året.
Bladene er eggformede, 4–10 cm lange og 3–8 cm brede. De har 5–12 butte tenner på hver side, noe som skiller denne arten fra amerikaosp, som har fintannet bladrand. Oversiden er grønn og glatt, mens undersiden er lysere og glatt eller litt hårete. Bladstilken er flatklemt fra sidene som hos amerikaosp, og bladene skjelver ved det minste vindpust. Høstfargen på løvet er lysegul.
Arten blomstrer før løvsprett i mars–mai. Den er særbu med hann- og hunnblomster på ulike trær. Hannraklene er 6–10 cm lange med 50–150 blomster. Hunnraklene utvikler smalt eggformede kapsler. Frøene har hvit ull, og de spres med vinden i mai og juni. Vegetativ formering er svært viktig for arten. Den produserer mange rotskudd, som når de er unge har større blad uten tenner.

Utbredelse

Populus grandidentata er utbredt i nordøstlige og nordlige sentrale deler av USA og sørøstlige Canada. Nordgrensen for utbredelsen strekker seg fra Cape Breton i Nova Scotia vestover til sørøstlige Manitoba. Vestgrensen går gjennom Minnesota og Iowa sørover til helt nordøst i Missouri, og sørgrensen går gjennom sørlige Illinois, Kentucky, Virginia og Delaware. Spredte bestander finnes i vestlige Nord-Carolina og nordvestlige Tennessee. I Canada er arten vanligst i sørvestlige Québec og sørøstlige Ontario.

Økologi

Treslaget kan vokse under ulike forhold, men er ikke så tilpasningsdyktig som amerikaosp. Den trives best på fuktig sandjord der det ikke er mer enn 1,5 m ned til grunnvannsspeilet. I nord vokser Populus grandidentata sammen med amerikaosp, balsampoppel, balsamgran, papirbjørk, gråbjørk, banksfuru, rødfuru, rødlønn og kvitgran. Mot sør og øst kommer flere arter til, som sukkerlønn, rødeik, borreeik, kviteik, weymouthfuru, svartlind, Prunus pensylvanica, romhegg og sassafras.
Vanlige busker i undervegetasjonen er virginiahegg, tresøtmispel, kornell, vier, nebbhassel, gråor (subsp. rugosa), tranebærkrossved, amerikahassel og Comptonia peregrina. På marka vokser blant annet bærlyng, krypberglyng, einstape, Lonicera canadensis, Diervilla lonicera og jordbær.
Mange insekter eter blad eller ved. Knopper og rakler er viktig føde for kragejerpe og storpræriejerpe. Purpurfink, reveekorn og amerikansk rødekorn eter også knopper. Kvister og bladverk er føde for hvithalehjort og elg. Treslaget er viktig som føde og konstruksjonsmateriale for bever. Eldre trær har ofte hule stammer der rustspettmeis, ugler og hakkespetter bygger reir. Hulrommene brukes også som skjulested av trelevende ekorn og andre pattedyr.
Ekfrase

Ekfrase (fra gresk ἔκ-φρασις ek, «ut» og phrasein, «tale») betegner i retorikken et dikt eller lignende som beskriver et kunstverk, en kunstgjenstand eller et arkitektonisk verk. I klassisk retorikk hadde ordet en videre betydning, en beskrivelse av en hvilken som helst gjenstand eller et menneske.
I 18. bok av Iliaden har Homer en lang beskrivelse av hvordan Hefaistos smir Akilles' skjold, og hvordan det ferdige skjoldet ser ut. En kjent ekfrase i nyere europeisk diktning er John Keats' Ode til en gresk urne. I norsk lyrikk kan nevnes Olav H. Hauges Til eit Astrup-bilete og Hans Børlis Vase fra Mykéne.
Sarah Sjöström

Karriere

Sjöström slo igjennom da hun som fjortenåring 22. mars 2008  vant EM-gull på 100 meter butterfly i Eindhoven. Allerede i semifinalen slo hun Anna-Karin Kammerlings svenske rekord da hun noterte 58,38.
Sjöström er med sitt EM-gull og gjennombrudd den yngste svenske europamesteren i en olympisk gren noensinne.
Hun hadde sin OL-debut 9. august 2008 og ble nummer 27 på 100 meter butterfly. Sjöström vant gull på 100 meter fri i ungdoms-OL i 2007. 
I sommer-OL 2012 i London vant hun sitt kvalifiseringsheat på 100 m butterfly med tiden 57,27. I finalen endte hun på fjerdeplass med tiden 57.17.
I VM 2015 vant hun 100 meter butterfly på ny verdensrekord 55.64. Hun vant også 50 meter butterfly.
Sjöström ble tildelt Jerringprisen både for 2014 og 2015 og Svenska Dagbladets gullmedalje (Bragdguldet) for både 2015 og 2017.
I Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro vant Sjöström gull i 100 m butterfly med ny verdensrekord med tiden 55.48 søndag 7. august 2016. Hun ble med dette første svenske kvinne med en olympisk gullmedalje i svømming.
Inverness Caledonian Thistle FC

Historie

Klubben ble stiftet i 1994 da Inverness-klubbene Caledonian FC og Inverness Thistle FC slo seg sammen. Begge klubbene hadde spilt i amatørligaen Highland League, men hadde søkt om å bli opptatt i den skotske fotballigaen. For å øke sjansene for å bli opptatt i ligaen, valgte klubbene å slå seg sammen, til stor motstand fra tilhengerne. Taktikken bar imidlertid frukter, og Caledonian Thistle ble innlemmet i den profesjonelle ligaen sommeren 1994.
Caledonian og Inverness Thistle var relativt suksessfulle amatørklubber, med henholdsvis 18 og 8 seriemesterskap i Highland League.
Den nye klubben tok i bruk Caledonians bane Telford Street Park til sin hjemmebane. Men ligaen hadde satt som betingelse for å ta opp den nye klubben at de skulle bygge en ny bane i løpet av få år. Arbeidet med nye Caledonian Stadium startet i 1995, og banen ble tatt i bruk i november 1996. Samme år ble navnet på klubben endret til Inverness Caledonian Thistle.
Inverness Caledonian Thistle gjorde det bra i ligaen. I sin tredje sesong vant de 3. divisjon (nivå 4) våren 1997. Våren 1999 ble de nummer 2 i 2. divisjon, og rykket igjen opp. I november 2003 vant de Challenge Cup, en cup for lagene i 1., 2. og 3. divisjon. Samme sesong nådde de semifinalen i den skotske cupen. Våren 2004 vant de 1. divisjon, og rykket opp i øverste divisjon.
Caledonian Stadium tilfredsstilte imidlertid ikke kravene til stadionanlegg i skotsk Premier League, som blant annet gikk ut på at banene i divisjonen måtte ha en tilskuerkapasitet på minimum 10 000. Dette kravet ble imidlertid senket til 6 000.
Da klubben vant Scottish Football League First Division i 2004, hadde de det problemet at banen ikke tilfredsstilte kravene til Scottish Premier League. Laget delte derfor bane med Aberdeen på Pittodrie den første halvdelen av 2004-2005-sesongen, mens det ble foretatt utbedringsarbeider på Caledonian Stadium. 
Disse utbedringsarbeidene inkluderte bygging av to nye tribuner ved hver andre av banen og ga den mer en 7 500 sitteplasser. Disse tribunene ble bygget i løpet av bare 47 dager av entreprenørselskapet Tulloch Construction Company, som også er klubbens største aksjonær. Den første kampen i skotsk Premier League på Caledonian Stadium ble spilt 29. januar 2005. Klubben ble nummer 8 i sin første sesong i Premier League.
Klubben har senere utvidet med en ny, liten tribune, «West Stand», med en kapasitet på 400 plasser og beliggende tvers ovenfor hovedtribunen «Main Stand». Det foreligger planer å bygge ut hele denne vestsiden med ny tribune, tilsvarende «Main Stand». Dette vil gi stadionet en tilskuerkapasitet på rundt 10 000 plasser. Andre planer, som å bygge sammen hovedtribunen med «North Stand» vil ytterligere kunne økte publikumskapasiteten.
Klubben rykket ned i Scottish First Division etter å ha kommet på 12.-plass i Skotsk Premier League 2008–2009. Etter bare en sesong i First Division, rykket laget opp igjen.
Koreansk

Slektskap

Koreansk anses av mange å være et medlem i den altaiske språkfamilie, mens andre mener at det bør klassifiseres som et isolert språk.

Grammatikk

Koreansk klassifiseres som et SOV-språk, der subjektet innleder en setning, etterfulgt av objektet, og så av verbet.

Skriftsystem

Koreansk ble opprinnelig skrevet med kinesiske tegn, kalt for hanja. Nå skriver man en unik alfabetisk skrift hangul innført av Kong Sejong i 1443. I Sør-Korea skrives navn på hangul, men en supplerer ofte med hanja. I Nord-Korea bruker man bare hangul. Ved translittering av koreansk brukes flere ulike system. I Nord-Korea brukes offisielt McCune-Reischauersystemet. I 2000 gikk Sør-Korea over til offisiell bruk av en revidert romanisering. I tillegg finnes Yale-romaniseringen som i hovedsak benyttes av lingvister.
Eteokles

Konge av Theben

Da kong Oidipus dro vanæret fra Theben måtte hans to sønner bli enige om hvordan de skulle dele riket. Det er fortalt flere varianter av denne delingen. I skrifter etter Hellanicus av Lesbos hevdes det at Eteokles tilbød broren enten å styre byen eller å få en del av eiendommene. Hos Perecydes av Leros heter det at Eteokles tvang broren ut av byen og overtok styret selv. Både Apollodorus (eller «Pseudo-Apollodorus») (i Bibliotheca) og Diodorus Siculus (i Bibliotheca historica) har skrevet at brødrene ble enige om å dele på makten slik at de styrte Theben ett år hver. Da Eteokles hadde styrt ett år nektet han å gi fra seg makten til broren.
Polyneikes samlet støtte blant de argiviske kongene, og disse gikk til krig mot Theben («De syv mot Theben»). Antallet henspiller på de syv byportene i Theben, hvor de angripende kongene gikk mot hver sin port. Den sjuende porten ble angrepet av Polyneikes’ egen hær, mens den innenfra ble forsvart av Eteokles. Kampen endte med at brødrene falt for hverandres våpen. Styret i Theben ble overtatt av Iokastes bror Kreon.

I litteraturen

Historiene om de mytiske kongene i Theben, stridighetene mellom dem og gudene, og familiens forbannelse i flere slektsledd er omtalt hos en rekke av de antikke historikerne og poetene. Mest kjent i ettertiden er likevel versjonene som er gitt av de store tragedieforfatterne.

De syv mot Theben

Eteokles er hovedpersonen i dramaet De syv mot Theben av Aiskhylos. Dramaet beskriver situasjonen i Theben når de allierte kongshærene angriper. Stykket bygges opp mot det dramatiske høydepunktet når Eteokles og Polyneikes møtes i kamp og begge faller. I slutten av den tekstversjonen som er overlevert til vår tid reises konflikten om gravleggingen av brødrene. Kreon, den nye kongen, bestemmer at Eteokles skal begraves som konge, mens broren Polyneikes skal ligge ubegravet, noe som er svært vanærende innen den greske troen. Litteraturforskeren Albin Lesky mener dette er et tillegg som er skrevet til en senere oppsetning etter Aiskhylos’ død.

Oidipus i Kolonos

I Sofokles’ tragedie Oidipus i Kolonos har Polyneikes en rolle der han oppsøker sin blinde far Oidipus for å be om hans hjelp til å avsette Eteokles. Oidipus nekter, og han framfører sin forbannelse over sine sønner fordi de har jaget ham ut av Theben.

Antigone

Sofokles har også skrevet stykket Antigone hvor handlingen er lagt til hendelsene etter at Eteokles og Polyneikes er drept. Hovedtemaet er søsteren Antigones tross mot Kreon når hun selv begraver Polyneikes og sendes i døden på grunn av dette.

Fønikerinnene

Dramatikeren Evripides lar i stykket Fønikerinnene kampen mellom Eteokles og Polyneikes stå mens Oidipus og Iokaste fortsatt er i live. Stridstemaet om kongemakten i Theben er det samme, og forfatteren lar her kampen avgjøres med en avsluttende tvekamp mellom brødrene. Når begge dør i kampen tar Iokaste sitt eget liv, mens den blinde Oidipus legger ut på vandring ledsaget av datteren Antigone.
Russiske Booker-pris

Den russiske Booker-prisen er en russisk litteraturpris som hvert år tildeles årets beste skjønnlitterære bok skrevet på russisk, uavhengig av forfatterens nasjonalitet. Prisen har eksistert siden 1992, og er modellert over den engelske Booker-prisen. Prisbeløpet er for tida 20 000$.
Mihail Kogalniceanu lufthavn

Mihail Kogălniceanu lufthavn (IATA: CND, ICAO: LRCK) ligger i det sørøstre Romania. Den betjener blant annet Constanța og det som kalles Den rumenske riviera, men har siden 1999 også vært base for det amerikanske luftvåpenet.
Stamvei 93 (Finland)

Stamvei 93 (Finland) (finsk: Kantatie 93) er en finsk hovedvei. Den går mellom Kivilompolo ved grensen mot Norge og  Palojoensuu. Veiens lengde er 63 km. Den er en del av den korteste og hurtigste veien for å reise med bil fra Sør-Norge til Alta, Nordkapp og omegn. Den er også Europavei 45.
UNECE har i oktober 2016 godkjent forlengelse av Europavei 45 med strekningen Karesuando–Hetta–Kautokeino–Alta. Det ble gyldig 5 desember 2017. Europaveier skiltes i Finland i tillegg til nasjonale veier så denne veien beholder navnet Stamvei 93.
Kallinika

SY Kallinika er en seilyacht som tilhører den norske miljøstiftelsen Bellona. Den er bygget i Temsche, Belgia av skipsbygger N.V. Jos. Boel & Zonen Scheepsbouwwerven mellom 1953 og 1957 som en del av det statlige Studax-prosjektet. Kallinika ble totalrenovert ved Struers Skibsværft i Danmark, 1990-1992.
Hver sommer reiser Bellonas Miljøpatrulje kysten rundt i miljøskipet S/Y Kallinika. I løpet av sommeren besøker S/Y Kallinika industrianlegg langs hele norskekysten. Skipet har også vært brukt i kampen mot oljeboring utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja.
Båten er 79 ft/23,5 m lang og 19 ft/5,9 m bred. Den stikker 2,28 m dypt og har en høyde over vannlinjen inklusive mast på ca. 27 m. Kallinika har to master og er Ketch-rigget. Skroget er av 9 mm valset og sveiset karbonstål.
Båten er utstyrt med en 262 HK, 8-sylindret MWM-motor (Motor Werken Mannheim) som er spesielt konstruert for lange distanser.
I tillegg til bysse, salong og styrhus har Kallinika elleve køyeplasser fordelt på fem lugarer.
Båtens navn er opprinnelig gresk, og er den kvinnelig form av mannsnavnet Kallinikos som er sammensatt av to elementer fra gresk; kalli, som kan bety god eller vakker, og nike som betyr seier (Nike er også navnet på den greske seiersgudinnen).
Cydia amplana

Utseende

En middelsstor (vingespenn 13-20 millimeter), okerfarget vikler. Forvingen har en stor, lysere flekk ved bakkanten og noen mørkere skråstreker ved spissen.
Larven er rød, i motsetning til den beslektede arten eikeglansvikler (Cydia splendana) som også lever på eikenøtter men har hvite larver.

Levevis

Larven utvikler seg i eikenøtter, sjeldnere i hassel- eller bøkenøtter. De voksne viklerne flyr i juli-august.

Utbredelse

Arten er utbredt over det meste av Europa, mot øst til Kaukasus og Syria.Den har spredt seg nordover i Europa og har nylig etablert bestander i Danmark og Skåne. I Norge ble den første gang funnet på Tromøya ved Arendal i 2010.
Arten kan vandre en del, så det norske funnet viser ikke nødvendigvis at vi har noen fast bestand av den.
Périgord

Périgord (Oksitansk Peiregòrd / Perigòrd) er en tidligere provins i Frankrike som løselig tilsvarer dagens département Dordogne som i dag er en del av regionen Nouvelle-Aquitaine. Den er delt inn i fire områder; Périgord(s) Noir, Blanc, Vert og Pourpre; dets geografi og naturlige ressurser gjør det til en av de få uberørte europeiske områdene utenfor Norden, og verneområdet Parc Naturel Régional Périgord-Limousin har som formål å verne området i denne tilstanden.
Området er kjent for sin cuisine, sitt kjøkken, særlig dets produkter knyttet til ender og gjess, som eksempelvis foie gras. Det er et av områdene for trøfler i Frankrike, historisk sett det mest berømte. Périgourdinevinene omfatter den kjente Bergerac (røde og hvite) og Monbazillac.
Préfecture (hovedstaden) i Dordogne er Périgueux, en by rik på historie. Bergerac i sør og Sarlat i øst er under-préfecturer.

Arkeologi

Det finnes fine romerske ruiner i Perigueux som har blitt restaurert og hele området er kjent som «menneskehetens vugge» på grunn av sine mangfoldige forhistoriske steder, hvor det mest berømte forhistoriske stedet er hulen med veggmaleriene i Lascaux og hvor avbildninger av urokser, hester, dåhjort og andre dyr (men ikke mennesker) er datert tilbake 17 000 år.
Senteret for de forhistoriske studiene er den lille byen les Eyzies, hjemmet til den nylig bygde Det forhistoriske museum og med resultatene fra arkeologiske undersøkelser som ble etablert fra 1800-tallet i dalen til elven Vézère som er uvanlig rik på forhistoriske steder fra mer enn 40 000 år siden. Dalen, et av UNESCOs betydningsfulle steder knyttet til Verdensarven, inneholder  147 forhistoriske steder som dateres fra paleolittisk tid og 25 dekorerte huler.
Périgord var et de viktigste slagmarkene under hundreårskrigen mellom Frankrike og England på 1300- og 1400-tallet. Det er også et område for 1001 festninger og slott fra middelalderen og renessansen som Puymartin, Losse, Hautefort og Beynac som er plassert hovedsakelig langs elvene Dordogne og Vézère. Andre festninger er Jumilhac le Grand, Fénelon, Biron, Bourdeilles, Castelnaud, Puyguilhem, og Rouffiac.