google/wiki40b huggingface dataset:
A Nightingale Sang in Berkeley Square (sang)

«A Nightingale Sang in Berkeley Sqare» er en romantisk britisk populærmusikksang med melodi av Manning Sherwin og Jack Strachey samt tekst av Eric Maschwitz.
Den ble skrevet i den (da) lille franske fiskerlandsbyen Le Lavandou, nå et favorittferiested for britiske ferierende og eiere av landsteder - kort før utbruddet av den andre verdenskrig.
Ifølge Maschwitz ble tittelen «stjålet» fra en historie av Michael Arlen. Sangen hadde sin første fremførelse sommeren 1939 i en lokal bar, hvor melodien ble spilt på piano av Manning Scherwin med den fastboende saksofonisten. Maschwitz sang teksten, mens han holdt et glass whisky i hånden, men ingen syntes å være imponert.
Våren 2002 ble det gjort et forsøk på å finne baren hvor denne sangen, som senere ble en standard, først ble fremført med tanke på å få satt opp en plakett. Med hjelp av det lokakle turistkontoret ble eldre innbyggere spurt, men det viste seg å være umulig å fastslå spillestedet. 
Den ble publisert i 1940, tidlig under den andre verdenskrig, og ble først fremført i showet New Faces av Judy Campbell (senere moren til Jane Birkin). Senere samme år ble den også fremført av Ray Noble og så – mest berømt – av Vera Lynn.
Melodien var et tilbakevendende tema i Fritz Langs spillefilm Menneskejakten (Man Hunt) fra 1941.
Deretter har «A Nightingale Sang in Berkeley Square» blitt en standard og har blitt spilt inn av Glenn Miller, Frank Sinatra, Carmen McRae, Nat King Cole på albumet The Touch of Your Lips (1961), Bobby Darin på albumet Oh! Look at Me Now (1962), Stephane Grappelli, Harry Connick jr. på albumet We're in Love (1990), Sonny Rollins på albumet This Is What I Do (2000) samt Rod Stewart på albumet Stardust: the Great American Songbook 3 (2004).
Faryl Smith utgav en coverversjon av sangen på debutalbumet Faryl (2009).
En berømt versjon med The Manhattan Transfer vant en Grammy Award til dens arrangør Gene Puerling i 1981.
Den britiske veteranmusikeren Ian Hunter, forhenværende vokalist i Mott the Hoople, fremfører den regelmessig på sine konserter. Hunters utførelser av sangen finnes på minst to av hans liveinnspillinger.
En versjon med skuespilleren Robert Lindsay ble anvendt som temasang i den britiske situasjonskomedie-serien Nightingales.
Tekst fra sangen ble omskrevet i romanen Good Omens av Neil Gaiman og Terry Pratchett.
Berkeley Square er et stort bladrikt torg i Mayfair, en kostbar del av London. Ritz Hotel, som det refereres til i teksten, er også beliggende i Mayfair.
Det første verset blir sjelden sunget på innspillinger (Innspillingene med Bobby Darin, Mel Torme, Blossom Dearie, Twiggy, Vera Lynn og Rod Stewart er bemerkelsesverdige unntak).

Norske versjoner

Alf Hartmann og Arne Riis har skrevet norske tekster. Hartmanns versjon bærer tittelen «Når knoppene spretter på Karl Johan». 
Jens Book-Jenssen har spilt inn Hartmanns versjon. Den ble utgitt på dobbelt-LP-platen Det går ingen veier tilbake (Talent TLS 2014/2015) i 1975.
Riis' versjon heter «Når lysene tennes på Karl Johan». Nora Brockstedt har spilt inn sangen. Den ble utgitt på albumet Hilsen Nora (Benoni BLP 18002) (LP), Benoni BCD 18002 (CD)) i 1990.
Teaterpokalen

Teaterpokalen er en dansk pris, som deles ut av Foreningen af Danske Teaterjournalister. Prisen deles ut en gang om året til en teaterperson eller teaterinstitusjon, som har markert seg med gode prestasjoner eller aktiviteter i årets løp. Med prisen følger 50 000 kr., som finansieres av den danske kulturdepartementet.
Foreningen deler også ut instruktørprisen Teaterkatten og Initiativprisen.
Jorge Resurrección Merodio

Landslaget

Han ble tatt ut i Spanias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i Spanias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Laxå

Laxå er et tettsted i Örebro län i landskapet Närke i Sverige. Det er Laxå kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 3 064 innbyggere.
Paul Brill

Bakgrunn

Paul Brill var søn av maleren Matthijs Bril den eldre. Paul og hans storebror begynte sannsynlig å lære å male fra faren. Paul var deretter sannsynligvis elev av maleren Damiaen Wortelmans. Har reiste til Roma for sammen med broren å arbeide der.

Roma

Broren Mattheus døde ung, men hans bror hadde fulgt ham til Roma i 1582 og fortsatte hans arbeid. Paul Brill malte fresker som landskapene i Casino Rospigliosi i Roma, og Forum Romanum, som viste stedet for hva det hadde blitt: en slum for husokkupanter og et kvegbeite – i så stor grad at stedet fikk kallenavn Campo Vaccino, eller Kuåkeren.
Mange malere i Roma kan ha blitt påvirket av Paul Brill, som Adam Elsheimer, Cornelis van Poelenburgh og Bartholomeus Breenbergh. Han samarbeidet med  Johannes Rottenhammer, som komponerte inn i Brills landskaper enkeltheter som figurer, eller omvendt kunne det være Rottenhhammer som først malte en gigursccene og etterpå Brill som tilføyde landskapet. Denne arbeidsmåten med arbeidsdeling mellom to eller flere malere var relativt utbredt i Roma den gang.
Sogn og Fjordane Bustadbyggelag

Sogn og Fjordane Bustadbyggelag ble startet 7. februar 1966 og opererer i 15 kommuner i Sogn og Fjordane, men hovedvirksomheten er i Førde og Høyanger. I 2008 fusjonertre Sogn og Fjordane Bustadbyggelag med Florø Boligbyggelag og etablerte det nye boligbyggelaget BOiVEST.
Boligbyggelaget hadde vel 3 500 medlemmer og forvaltet 1 800 boliger i 70 borettslag, sameier og andre selskap (2006).
Adventskrans

Adventskrans er en lysestake med plass til fire eller flere stearinlys, eller noe som ligner. Tradisjonelt tenner man ett lys for hver søndag i advent.

Historie

Historisk var det vanlig å pynte med kranser til mange ulike høytider i Europa. I den gradvis tente adventskransen finner man også trekk som minner om den jødiske tradisjonen med å tenne et lys for hver dag av hanukká i en spesiell åttearmet lysestake.
Adventslystenningen begynte trolig på et barnehjem i Hamburg, der presten og indremisjonsgrunnleggeren Johann Hinrich Wichern laget en slik i 1839 eller 1848. Denne kransen hadde hele 28 lys, 24 små røde og 4 store hvite. Hver dag tente et barn et nytt lys i forbindelse med gudstjenestene til presten. Lyskransen skal ha vært pyntet med grener fra bartre. Bruken av adventskransen spredde seg, først i Tyskland, og i løpet av 1900-tallet til andre land.

Utseende

Lysestaken kan ha mange forskjellige utforminger, den kan være av metall, steintøy, tre eller deig og kan ha pynt av for eksempel bånd eller bar fra trær. Den er ofte ringformet med lysene plasserte jevnt fra hverandre, men kan også være rett, med lysene på rekke. Noen kranser har et siste lys som gjerne står i midten av kransen og blir tent på julaften eller 1. juledag.
Fargen på lysene kan variere. Det er vanlig å følge liturgiske farger, men i nyere tid har man tett i bruk en rekke andre farger. I mange protestantiske tradisjoner har en gjerne lillafargede lys i staken under advent og røde eller hvite lys til jul. I katolsk tradisjon har man tre lilla og et rosa lys. Noen anglikanere, metodister og lutheranere bruker blå eller hvite lys i stedet for lilla.

Bruk

Man tenner vanligvis det første lyset på første søndagen i advent og det første og andre på den andre søndagen, slik at alle lysene er tent på den fjerde søndagen. Det er vanlig å framføre en sang eller et dikt i forbindelse med tenningen, ofte første verset sammen med det første lyset, andre med det andre, og så videre.
Adventskransen blir brukt i kirker under adventsgudstjenester, i hjemmene og i noen offentlige rom. Man kan henge den fra taket, men det er i dag vanligere å ha en stake som står på et bord. Elektriske adventslysestaker blir som regel satt i et vindu som en del av julepynten ellers.
Bayswater

Historie

Da Domesday Book ble nedtegnet i 1086 tilhørte området Westminster Abbey. Den største leietageren var en Bainiardus, som antagelig er identisk med normanneren som gav sitt navn til Baynard's Castle. Hans navn forble knyttet til stedet, og i et dokument fra 1653 beskrives det almenningen ved Paddington som beliggende «nær stedet som vanligvis kalles Baynard's Watering». I 1720 hadde navnet blitt til Bear's Watering, og senere har dette blitt trukket enda mer sammen til Bayswater.
Karolina Kudłacz-Gloc

Klubb

Kudłacz-Gloc startet sin karriere i 1995, som tiåring, i klubben Wąbrzeźno. I 1999 meldte hun overgang til Słupsk, der hun spilte i tre år. Deretter signerte hun for Gdańsk, hvor hun ble polsk seriemester i 2004 og polsk cupmester i 2005.
I 2006 flyttet Kudłacz-Gloc til Tyskland og har siden spilt for Bundesligaklubben Leipzig. Der har hun blant annet vunnet Bundesligaen to ganger (2007, 2008) og den tyske cupen tre ganger (2007, 2008, 2014).

Landslag

Kudłacz-Gloc fikk sitt internasjonale gjennombrudd under Junior-VM 2004, der hun ble toppscorer med 76 mål og ble kåret til «mesterskapets beste spiller».
Kudłacz-Gloc har siden debuten mot Hellas 30. mars 2004 spilt 144 landskamper for Polens A-landslag og deltok for første gang under Håndball-VM 2005. Året etter, ble hun nest beste toppscorer under Håndball-EM 2006.
Under Håndball-VM 2013 scoret hun 21 mål på ni kamper, da Polen endte på fjerdeplass.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 1987

Kommunestyre- og fylkestingsvalget 1987 var et riksdekkende lokalvalg i Norge som fant sted 13. og 14. september 1987. Det ble holdt valg til 448 kommunestyrer og valg til 18 fylkesting.
Utdypende artikkel: Kommunestyrevalget 1987
Utdypende artikkel: Fylkestingsvalget 1987
Chapman-Enskog-teorien

Chapman-Enskog-teorien presenterer nøyaktige formler for en flerkomponent gassblanding under termisk og kjemisk likevekt. I elastiske gasser er avviket fra Maxwell-Boltzmanns fordelingslov i likevekt liten og kan behandles som en perturbasjon. Denne metoden ble tilstrebet for å få transportligninger mer generelle enn Eulerligningene. Teorien er oppkalt etter Sydney Chapman og David Enskog.
Skandinavisk og russisk barskog

Skandinavisk og russisk barskog en sammenhengende økoregion, som dekker Skandinavia, Finland og de nordlige deler av det europeiske Russland. I dette område er skogene den potensielle vegetasjon, og de beskrives ofte som skogtundra. Skogområdene utgjør en del av det palearktiske biom barskog.

Biodiversitet

De fennoskandiske og nordrussiske landskaper er formet av de mange istidene. Fjellene er avrundede, og dalene er brede med tallrike innsjøer og vannløp. Nedbøren er rikelig, og klimaet er forholdsvis mildt på grunn av Golfstrømmen. Det skaper tilsammen en mosaikk av plantesamfunn med både barskog og åpne skogtundraer. Områdene er oppholdssted for store skarer av trekkfugl, som benytter seg av det rike insektlivet og de lange dagene.
Sneglehuset

Sneglehuset (lat. cochlea) er kroppens hørselsorgan.

Anatomi og fysiologi

Sneglehuset er som navnet tilsier formet som et sneglehus. Det ligger i det indre øret, og mottar lydbølger fra det den ytre øregangen via en knokkelkjede i mellomøret bestående av hammeren (lat. malleus), ambolten (lat. incus) og stigbøylen (lat. stapes). Stigbøylen er koblet til en membran som kler det ovale vindu. Herfra snor gangen scala vestibuli seg til sneglehusets apex (midtpunktet av spiralen; sneglehusets toppunkt). Her er det en overgang kalt helicotrema som forbinder scala vestibuli med scala tympani. Denne snor seg tilbake til sneglehusets basis og munner ut i det runde vindu som grenser til mellomøret. Disse to gangene er fylt av perilymfe, en type væske.
Mellom disse to ovennevnte gangene, går en tredje gang kalt ductus cochlearis. Den er fylt av endolymfe, en annen type væske. Det er i denne gangen at selve hørselscellene sitter. Hørselcellene er små flimmerhår som sitter i Cortis' organ. De er her dyppet i en bevegelig gelemasse som gjør at de lett blir satt i bevegelse når lydbølger treffer dem.
Sneglehusets spiralform gjør at gangene er lange i forhold til hvor stor plass sneglehuset opptar. Dette er viktig for frekvensintervallet av hørbare lyder (ca. 20-20 000 Hz) skal kunne stimulere ulike segmenter av sneglehuset. De høyeste frekvensene registreres lengst basalt (mot bunnen) i sneglehuset, mens de lavere frekvensene registreres lengre apikalt (mot toppen).
Moneuptychia

Utseende

Middelsstore, brune sommerfugler. Slekten ligner mange andre slekter innen Euptychiina.
Undersiden av vingene er brunspraglete med et grått bånd langs kanten av bakvingen og ganske små øyeflekker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Brasil og Argentina.
Harajuku (film)

Harajuku er en norsk spillefilm som hadde norgespremiere 23. november 2018. Regien var ved Eirik Svensson, og hovedrollen ble spilt av Ines Høysæter Asserson. Filmens manus var skrevet av Sebastian Torngren Wartin. 
Foran Amandaprisen 2019 ble filmen nominert til ni priser og vant i to av klassene: beste klipp ved Karsten Meinich og Elise Solberg og beste lyddesign ved Gunn Tove Grønsberg. Øvrige nominasjoner: beste norske kinofilm, beste regi (Eirik Svensson), beste kvinnelige skuespiller (Ines Høysæter Asserson), beste mannlige birolle (Nicolai Cleve Broch), beste filmmanus (Sebastian Torngren Wartin), beste foto (Karl Erik Brøndbo) og beste originalmusikk (Fay Wildhagen og Øyvind Mathisen).

Handling

Filmtittelen henspiller på distriktet Harajuku i den japanske hovedstaden Tokyo. Harajuku er kjent for at ungdom tilhørende cosplay-miljøet samles der, og filmens hovedperson «Vilde» kjenner en sterk tilknytning til dette stedet som hun aldri har besøkt. Da hun får beskjed om at moren har begått selvmord, begynner hun en hvileløs vandring rundt om i Oslos gater, mens hun mentalt forflytter seg mellom virkeligheten og et imaginært Harajuku.
Politisk kannestøper

Politisk kannestøper er et uttrykk som brukes negativt om en person som uttrykker seg i store ord om politikk uten at vedkommende virkelig vet hva han snakker om eller bare har et overfladisk kjennskap til emnet. Uttrykket stammer fra Ludvig Holbergs skuespill Den politiske kannestøper (1722).
I direkte og eldre forhold henspilte en kannestøper en håndverker som lager kanner og lignende av tinn.
Iveland

Historikk

Iveland har vært selvstendig kommune siden 1. januar 1886 da Hornnes og Iveland kommune ble delt i to. Iveland kommune hadde ved opprettelsen 1 103 innbyggere. Ved kommunens 125-årsjubileum 1. januar 2011 hadde kommunen 1 305 innbyggere, men dette har gått noe ned i 2012.
Gruvedriften i Iveland var en viktig attåtnæring for bøndene i bygda – det ble utvunnet feltspat til porselen- og fajansefabrikker i Europa. En forutsetning for eksporten var Setesdalsbanen som åpnet i 1896.

Natur og geografi

Denne delen av Agder tilhører det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de gotiske og senere svekonorvegiske fjellkjedeforldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1 600 – 1 450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt med noe hornblendegneis, og ovenpå dette sure overflatestrukturer av både granitt og granodioritt (henholdsvis 1 250 – 1 000 mill år gammelt, og stedvis 1 550 – 1 480 millioner år gammelt). 
De yngste svekonorvegiske dannelsene bevitnes av større formasjoner av granitt. Det er også noe ganger av gabbro og dioritt, sjeldnere eklogitt. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går i sørvest-nordøst retning.
Mineralet thortveititt ble første gang funnet i 1903 i en gruve på Knipan i Iveland.

Iveland kommunes kommunevåpen

Kommunevåpenet viser er en sølvhammer på grønn bunn og gir et bilde av kombinasjonen mellom jord- skogbruk og gruvedrift i kommunen. 
Det er tegnet av Astrid Vatnestrøm og ble vedtatt av Iveland kommunestyre 16. desember 1986.

Stedsutvikling

Ivelands tusenårssted er området rundt Birketveittjønna. I forbindelse med stedsutviklingsprosjektet Iveland kommune hadde fra 2007-2010 ble det gjort en rekke mindre trivselsfremmede tiltak i dette området. Blant annet ble ryddet skog og kratt rundt Birketveittjønna, skåret av en fjellknaus med diamantwire i vegkrysset mellom fylkesvei 403 og 291 og tilrettelagt for universelt utformet fiskeplass/badeplass for ungdom på Dolteneset. Området ved badestranden og den tidligere hyttetomta på Rågehauen ble gjort tilgjengelig som rekreasjons- og parkområde i 2011.

Åkle - sentrumsutvikling

Kommunestyret i Iveland ønsker å utvikle en «fremtidslandsby» i området, og er tatt opp som forbildeprosjekt i treprogrammet Agder Wood. Agder Wood skal fremme energieffektiv og klimavennlig boligutvikling, og er et samarbeid mellom Aust-Agder fylkeskommune, Vest-Agder fylkeskommune, Fylkesmannen i Aust-Agder, Fylkesmannen i Vest-Agder og Husbanken. Ola Roald Arkitektur AS arbeider med prosjektering av landsbyen.
Lydretning

Tidsforskjell

Tidsforskjell mellom ørene er en algoritme som tar utgangspunkt i lydhastigheten og tidspunktet da mikrofonene tar opp lyden. Lydhastigheten ved havnivå er på 340,29m/s. Hvis man da vet avstanden mellom mikrofonene kan man ved geometriske likninger (avhengig av antall mikrofoner man bruker) beregne hvor lyden kommer fra.
Eksempel: Et enkelt system med kun to mikrofoner plassert med en kjent avstand fra hverandre kan beregne retningen til en lyd innenfor 180 grader. Når en lydkilde avgir en lyd vil den ene mikrofonen ta opp lyden først (med mindre lydkilden står rett foran systemet). Tidsforsinkelsen mellom mikrofonene bruker man til å beregne avstandsforskjellen fra mikrofon A til lydkilden og fra mikrofon B til lydkilden. Når man har klart å beregne denne avstands-forskjellen har man alle dataene man trenger for å beregne retningen. For et system med to mikrofoner kan man bruke likningen "v = arcsin(x / d)" der "v" er vinkelen "x" er avstandsforskjelen og "d" er avstanden mellom mikrofonene. Ut i fra formelen ser man at når "x" = 0 (ingen tidsforsinkelse mellom mikrofonene) vil lykilden stå rett foran systemet, hvis "x" = "d" så vil lydkilden stå rett ved siden av systemet.

Mønstergjenkjenning

Mønstergjenkjenning er en fremgangsmåte der lydkilden kan eksempelvis være en bil, et menneske, eller noe annet som generer både hørbar, og ikke-hørbar lyd. Algoritmen analyserer signalet med hensyn på tid og frekvens, for deretter å trekke ut viktige akustiske parametre, man kan trene opp et system til å kjenne igjen spesielle lyder (signaler) eller egenskaper.
Vicky Leandros

Bakgrunn

Hun ble født i Palaiokastritsa, et feriested på øya Korfu i Det joniske hav. Faren hennes ønsket å utvide karrieren sin og reiste til Tyskland mens Vicky vokste opp hos bestemoren sin til hun var fem år gammel. I 1958 tok foreldrene henne med seg til Tyskland der hun ble boende etter at foreldrene ble skilt. Vicky voste således opp i Hamburg og fikk på gymnaset i Wartenau.

Karriere

Vicky Leandros hadde siden 1960-tallet en rekke fremgangsrike hits og album der hun synger på tysk. Hun deltok flere ganger i Eurovision Song Contest for Luxembourg. I 1967 kom hun på fjerdeplass med «L'amour est bleu» som i ettertid ble en verdenshit, og i 1972 vant hun med «Après toi».  I 2000 kom albumet Jetzt.
Fra 1982 til 1986 var Vicky Leandros gift med den greske entreprenøren Ivan Zisiadis, og hun fikk også en sønn med ham. I 2005 ble Vicky skilt fra sin andre ektemann etter 19 års ekteskap, som også hadde resultert i to døtre.
Hun ble senere aktiv innen politikk på kommunalt nivå i Hellas.- Den 15. oktober 2006 ble hun valgt inn i bystyret i havnebyen Pireus. Hennes oppgaver her omfatter byens kulturelle og internasjonale utvikling. Hun ble også Pireus' varaordfører. 
Det ble i juni 2008 bekjentgjort at Leandros hadde bestemt seg for å tre ut av gresk politikk med umiddelbar virkning. Hun hadde undervurdert arbeidsbyrden og den tid det tok å uppfylle politikkens krav, og kommet til at dette ikke lot seg forene med en fortsatt karriere som sangerinne.
Santa Maria dei Miracoli

Historie

Kirken ble bygget mellom 1481 og 1489 av Pietro Lombardo, for å huse et ikon av jomfru Maria som ble ansett som mirakuløst. Kirken ble restaurert av en amerikansk veldedig institusjon, "Save Venice" på 1980-tallet.  Restaurasjonen innebar at all marmorkledning ble fjernet, lagt i kar av rustfritt stål og renset av sirkulerende destillert vann. Restaureringsarbeidene tok ti år, og kostet 4 millioner dollar. Kirken er den eneste frittliggende kirken i byens sentrum.
Foreningen for Brystkreftopererte

Foreningen for Brystkreftopererte (FFB) er ei pasientforening for brystkreftopererte. Foreningen er tilknyttet Kreftforeningen som en av tolv pasientforeninger.
FFB ble etablert i 1990 etter påtrykk fra Den Norske Kreftforening og mange brystkreftopererte. I 1992 hadde foreningen representantskap, hovedstyre og sekretariat med daglig leder på plass. Flere lokalforeninger ble dannet samme år, og allerede etablerte brystkreftforeninger sluttet seg til. Ved årsskiftet 1993/1994 hadde foreningen 40 lokalavdelinger og 2800 medlemmer. I 1995 ble kontaktgruppen for unge brystkreftopererte etablert.
Pr 1. august 2006 hadde foreningen 63 lokalavdelinger og 11 753 medlemmer.
Medlemsbladet ATHENE utgis fire ganger årlig.

Formål

Ivareta de brystkreftopererte interesser overfor helsemyndigheter, proteseforhandlere. Hjelpe kvinnen og hennes familie videre. Drive opplysende og veiledende virksomhet. Foreningen gjør likemansarbeid som besøkstjeneste, selvhjelpsgrupper, medlemsmøter og faglig oppdatering, og har kontaktgruppe for unge.
Panamerikanske leker 2003

Panamerikanske leker 2003 var de fjortende Panamerikanske leker, de ble arrangert i Santo Domingo i Den dominikanske republikk i perioden 1. til 17. august 2003. Det var 5 323 utøvere fra førtito nasjoner som deltok i førti sporter. USA ble beste nasjon med 117 gullmedaljer foran Cuba med 72.
Hidalgo

Geografi

Hidalgo består av høye fjell i Sierra Madre Oriental-kjeden som løper parallelt med Gulfkysten. Høyest når Cerro de la Peñuela med 3350 moh, mens hovedstaden Pachuca ligger i 2400 meters høyde. Øst for fjellene ligger La Huasteca-regionen, som faller ned mot lavlandet i nabodelstaten Veracruz og er fuktig og tropisk. Vest for fjellene ligger de store dalførene, som har et tørrere klima. Vegetasjonen varierer, i østhellingen ned mot Gulfkysten er det tropisk skog, høyt til fjells dominerer furuskogene, mens noen av dalene i vest er preget av tørre stepper.

Historie

Hidalgo inngår geografisk, historisk og kulturelt i hovedstadsregionen Mexicodalen. De ulike kulturene som gjennom historien har blomstret i området, har også omfattet Hidalgo. Både olmekerkulturen og Teotihuacán-kulturen hadde sterk innflytelser i området. På 1000–1100-tallet var byen Tula sør i Hidalgo hovedstad i tolteker-sivilisasjonen, en krigersk kultur som dominerte sentrale deler av Mexico, og som også i perioder kontrollerte Yucatán-halvøya. De siste århundrene før den spanske erobringen var Hidalgo dominert av aztekerne. Like etter erobringen bygde fransiskanerne og augustinerne befestede klostre for å omvende lokalbefolkningen til kristendommen. Ca. 1550 ble det også gjort funn av sølv og andre metaller, og flere gruvebyer ble etablert i området. Etter frigjøringen fra Spania inngikk Hidalgo i delstaten Mexico, men i 1869 ble Hidalgo skilt ut som egen stat. På 1800-tallet fant det sted en betydelig oppgradering av gruveindustrien, og arbeidere fra Cornwall ble invitert inn.

Befolkning og kultur

Befolkningen er sammensatt av urfolk, først og fremst otomí-nasjonen, men også nahua-folket, totonakerne og andre. Mestisene er likevel i stort flertall. Gruvearbeidere fra Cornwall innførte fotball til regionen og Mexico, og deres Cornish pies ble i Hidalgo til pastes, en lokal spesialitet som nå like gjerne fylles med chilisauser som blekfett engelsk fyll.

Verdt å se i Hidalgo

Hidalgo har mange minner fra sin lange historie, og i Tula kan man se ruinene av tolkernes hovedstad. Mest kjent er «atlantes», store steinstøtter med menneskelig form. Mange av klostrene fra den første spanske tiden fra 1500-tallet er svært severdige, det samme gjelder gamle gruvebyer som Pachuca og Mineral del Monte. Endelig har delstaten ikke mindre enn tre nasjonalparker.