google/wiki40b huggingface dataset:
Tiberioides

Utseende

Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med kraftige punktrader.

Levevis

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Assam, Myanmar og Nepal.
Cadmus-kvartalet

Cadmus-kvartalet er et kvartal i den søndre delen av Gamla stan i Stockholm. Kvartalet omgis av Norra Dryckesgränd i nord, Skeppsbron i øst, Södra Dryckesgränd i sør og Järntorgsgatan i vest. Kvartalet består av to eiendommer: Cadmus 1 i øst og 2 i vest.

Navnet

Nesten samtlige kvartalsnavn i Gamla stan ble til på siste del av 1600-tallet og er oppkalt etter begrep (først og fremst guder) fra den greske og romerske mytologien. Cadmus er det latiniske navnet for Kadmos, som i den greske mytologien var grunnlegger av byen Thebes og bror til Europa.

Kvartalet

Cadmus-kvartalet er det mellomste av de tre langsmale kvartalene som ligger lengst sør i Gamla stan. Sør for Cadmus gjenfinnes Achilles-kvartalet med Räntmästarhuset og i nord Narcissus-kvartalet med restauranten Zum Franziskaner.
Huset i Cadmus 1 (Skeppsbron 46) ble oppført i 1648 for bakeroldermannen Wickman Corneliusson og er det eneste langs Skeppsbron som fremdeles har en fritrapp. Mot Skeppsbron hadde huset et lavt, nå revet, enetasjes påbygg på hver side av inngangsporten med fritrappen. Bygningen var kronet av en balustrade og inneholdt butikker. Fra 1600-tallshuset eksisterer i dag kun inngangsporten.
Cadmus 1 var på slutten av 1600-tallet eid av rådmann Jonas Hansson Merling (død 1697) og ble i 1742 solgt til tobaksspinnerieieren Nils Schönborg. Fra den tiden eksisterer en endringstegning som forklarer: Thetta huus skall efter thenna ritning blifva reparerat för Hr. Schiönborg et Almqvist, hvilket är beläget vid Skiepsbroen i Stockholm Sub Numero 36. Da tilkom blant annet fritrappen, det brutte taket og den lave utbyggingen mot Skeppsbron. Nils Schönborg (død 1769) og Daniel Almqvist eller Almquist (død 1760) eide tobaksspinneriet Schönborg & Almquist som sannsynligvis lå i huset. Der var ti spinnere, fire rullere, 61 gutter og seks daglønnsarbeidere ansatt.
Huset i Cadmus 2 (Järntorgsgatan 5) ble bygd i 1939-40 og erstattet en forfalt eiendom fra 1600-tallet. I bunnetasjen fantes den historiske kroen og restauranten Bacchi Wapen som åpnet i 1813 med navnet Källaren Hoppet og stengte etter en konkurs i 2002. I Järntorgsgatan 5 påminner en jugendinspirert utsmykning med to putti som holder initialene "B" og "W" om den tidligere aktiviteten. Siden år 2009 finnes en filial av restaurantkjeden O'Learys i Bacci Wapens tidligere lokaler.
Jiu Wudaishi

Jiu Wudaishi (kinesisk: 旧五代史, ofte bare 五代史, Wudaishi, «Krøniken om de fem dynastier») er et av de 24 historieverker, en samling offisielle kinesiske historiekrøniker.
Wudaishi handler om den kaotiske perioden mellom Tangdynastiets fall i 907 og Songdynastiets grunnleggelse i 960. I de femti årene derimellom avløste De fem dynastier og ti riker hverandre, mens Tang- og Songtilhengere kjempet om kontrollen over det kinesiske rike. Wudaishi egner en del til hvert dynasti. Verket ble sammenstilt under ledelse av Xue Juzheng,  på oppdrag av Songregjeringen, og er derfor egnet til å begrunne det keiserhusets rett til tronen. Xue Juzheng hadde selv opplevd alle de fem dynastiene og dessuten arbeidet i administrasjonen for tre av dem. 
Etter at en ny krønike over samme tidsperiode (Xin Wudaishi, «Ny krønike om de fem dynastier») ble kompilert i 1053 av Ouyang Xiu gikk imidlertid Wudaishi i glemmeboken, og i løpet av 1100-tallet forsvant de siste eksemplarene helt. På 1700-tallet kunne forskere i Qing-dynastiets Kina gjenskape deler av verket ved å sammenstille sitater funnet i andre verk, ikke minst i Yongle Dadian.
Jacob (roman)

Jacob er en roman av Alexander Kielland fra 1891. Den er hans siste roman og kom mellom to essaysamlinger, Forsvarssagen fra 1890 og Mennesker og Dyr fra 1891.

Handling

Handlingen i Jacob presenterer oppkomlingen Tørres Snørtevold, en fattig gutt fra landet som slår seg opp i byen og til slutt kan tråkke på de han tidligere ble tråkket ned av. Han forstår spillet som kan føre ham oppover Jakobstigen og til den økonomiske himmel.

Film og teater

Romanen ble filmatisert i Norge i 1940 under navnet Tørres Snørtevold. Regissør var Tancred Ibsen, som også skrev filmmanuset. Tittelrollen ble spilt av Alfred Maurstad. Den ble også filmatisert i Sverige i 1942 under tittelen Jacobs stege. Regissør var Gustaf Molander, filmmanuset var skrevet av Gösta Stevens og Gustaf Molander. Hovedrollen som Jonathan «John» Nordmark ble spilt av Sture Lagerwall. Romanen ble også filmatisert i Danmark i 1942 under tittelen Søren Søndervold. Regissør var Lau Lauritzen jun., filmmanuset var skrevet av Svend Rindom. Ebbe Rode spilte tittelrollen.
Alle tre filmene hadde en fri bearbeidelse av romanen, og forfatterens arvinger forbød at Alexander Kiellands navn ble nevnt i forbindelse med filmene.
Harald Tusberg og Egil Monn-Iversen laget også en musikal av dette stoffet. Musikalen ble framført på Rogaland Teater i 1975 til Stavanger bys 850-årsjubileum.
Panafrikanske farger

De panafrikanske fargene viser til to sett farger; noen ganger brukes begrepet om rødt, gult og grønt, andre ganger om rødt, svart og grønt.
Det første fargesettet finner vi igjen på mange afrikanske flagg, og det har sin opprinnelse i Etiopia, hvor også rastafaribevegelsen har hentet fargene sine. Med unntak av en liten periode med italiensk okkupasjon var Etiopia ikke under europeisk kontroll i kolonitiden, og landet ble på grunn av dette beundret av mange afrikanske land som nettopp hadde fått sin uavhengighet. Bruken av fargene i deres eget flagg ble en konsekvens av dette, og den første afrikanske staten som tok fargene i sitt nye flagg var Ghana i 1957.
Mange afrikanske land fulgte etter, og fargene har også blitt tatt i bruk av mange panafrikanske organisasjoner verden rundt. Også land utenfor Afrika tok fargene i sine flagg for å vise tilhørigheten til Afrika. Et eksempel på dette er Grenada.
Det andre fargesettet, rødt, svart og grønt, blir av andre sett på som de egentlige panafrikanske fargene på grunn av det fargene symboliserer. Rødt er for det blodet som er spilt i kampen for frihet, svart er for de svarte menneskene og grønt er for naturrikdommen i Afrika. Fargene ble tatt i bruk i 1920 på grunn av mangelen på afrikanske fellessymboler.
Ikke alle flagg med de panafrikanske fargene representerer en forbindelse med Afrika. Litauens flagg bruker rødt, grønt og gult uten relasjon til Afrika. Det samme gjør Guyana, men selv om en stor del av befolkningen er av afrikansk opprinnelse har altså ikke fargene i flagget noe med dette å gjøre.

Nåværende flagg med de panafrikanske fargene

De følgende flaggene kombinerer tre eller fire av fargene rød, svart, grønn og gul for å symbolisere den afrikanske tilhørigheten.
Engvik

Engvik er en liten bygd på Rebbenesøya i Tromsø kommune. Bygda har kun fem fastboende. Den eneste butikken på Rebbenesøy ligger i Engvik.
Karl Hovelsen

Karriere i Norge

Han vant 5-mila under Holmenkollrennene i både 1902 og 1903, samt kombinert i 1903. Han ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1903.
Alphonse Mouzon

Biografi

Mouzon var av afro-amerikansk, fransk og svartfot-indiansk avstamming og ble født i Charleston, Syd Carolina.
Han fikk sin første musikalske undervisning ved Bonds-Wilson High School og flyttet til New York etter uteksaminering. Han studerte drama og musikk ved New York City College og medisin ved Manhattan Medical Schoo. Han fortsatte å få trommeundervisning av Bobby Thomas, trommeslager for jazzpianisten Billy Taylor. Han var perkusjonist i Broadwayshowet "Promises, Promises" og arbeidet så med pianisten McCoy Tyner. Siden var han medlem av Weather Report sammen med Joe Zawinul på keyboard og Wayne Shorter på saksofon. Etter dette ble Mouzon soloartist på plateselskapet Blue Note i 1972.

Personlig

Han bodde den siste tiden i Northridge, California med sin datter Emma Alexandra og sin sønn Alphonse-Philippe, sammen med diverse kjæledyr. Den 7. september 2016 ble Mouzon diagnostisert med nevroendokrin kreft, en sjelden form for kreft. Han har startet en GoFundMe kampanje for å finansiere behandlinger og medisiner, men døde 25. desember 2016.
Klaus von Klitzing

Liv

Som barn av en flyktningfamilie kom han i 1945 til Lutten, og fra 1948 til 1951 bodde familien i Oldenburg. De flyttet til Essen i Oldenburg i 1951, hvor de frem til 1968 bodde på loftet over rådhuset. Han tok sin Abitur (artium) i februar 1962, og studerte fysikk ved det tekniske universitetet i Braunschweig. Han fullførte hovedfaget i mars 1969.
Frem til november 1980 arbeidet han under Gottfried Landwehr ved Julius-Maximilians-Universität Würzburg, hvor han i 1972 skrev sin doktorgradsavhandling Galvanomagnetische Eigenschaften von Tellur in starken Magnetfeldern, og i 1978 habiliterte han seg.
Han var også involvert i forskningsprosjekter ved Clarendon Laboratory i Oxford fra 1975 til 1978 og fra 1979 til 1980 i Grenoble, hvor han gjorde oppdagelsen som skulle gi ham Nobelprisen.
I 1980 ble han professor ved det tekniske universitetet i München, og våren 1985 ble han medlem av direktørkollegiet ved
Max-Planck-Institut für Festkörperforschung i Stuttgart. Samme år ble han honorærprofessor i Stuttgart.
Klaus von Klitzing er jurymedlem for Deutsche Zukunftspreis og Innovationspreis
der deutschen Wirtschaft. Oppkalt etter ham er Klaus-von-Klitzing-Preis. Kitzinger engasjerer seg særlig for grunnforskningen og for å vekke nysgjerrighet og begeistring for fysikk. Han er medlem av tallrike vitenskapelige akademier og er æresdoktor ved universiteter i seks land.
Bureau National Interprofessionnel du Cognac

Bureau National Interprofessionnel du Cognac (BNIC) er et fransk organ som kontrollerer produksjonen og regelverket for produksjon av konjakk. BNICs regelverk setter regler for bl.a. hvilke druetyper som er tillatt, hvilket geografisk område konjakk må komme fra, krav til produksjon, (dobbel)destillasjon, lagring, merking o.l.
Organet har i tillegg til hensikt å utvikle og promotere konjakk, samt å være et organ som representerer de som jobber med konjakk; vinbønder og negocianter. De driver også med opplæring innen konjakkfaget; bl.a. har de hvert år besøk av 500 lærlinger fra restaurantbransjen på opplæring.
Det er vinbøndene og negociantene som eier og finansierer organet.
Piz Gloria

Piz Gloria er en roterende panoramarestaurant på toppen av fjellet Schilthorn nær Mürren i Berner Oberland i Sveits. Restauranten ligger 2 970 moh. og er Europas første roterende restaurant.

Arkitektur

Adgang til Piz Gloria skjer med taubanen Schilthornbahn fra Lauterbrunnental. Tuabenstasjonen og restauranten er tegnet av arkitekten Konrad Wolf fra Bern.
På grunn av de vanskelige topografiske og klimatiske forholdene, ble delene til bygningen i stor grad prefabrikkert. De ytre veggene med de store glasspartiene er bygget med aluminiumsdekket treverk.
Rotasjonsmekanismen er solcelledrevet og roterer 360 grader på omtrent en time. Restauranten har en kapasitet på 400 gjester.

Navnets opprinnelse

Restaurantens navn Piz Gloria stammer fra filmen James Bond i hemmelig tjeneste fra 1969. I filmen bruker skurken, Ernst Stavro Blofeld, Piz Gloria som skjulested. I filmen ligger Piz Gloria nært St. Moritz, der retoromansk snakkes og hvor «Piz» betyr fjelltopp (spiss). Selv om restauranten ligger i Berner Oberland, der retoromansk ikke snakkes, har den beholdt navnet.
Filmens produksjonsteam fant opprinnelig restauranten delvis bygget, og avtalte at de skulle bidra finansielt til utbyggingen mot at de fikk eksklusive rettigheter til å spille inn filmen der. Bygningen spiller en viktig rolle i filmen.
Etter filmen ble utgitt, beholdt restauranten navnet Piz Gloria, og anerkjenner i dag filmens betydelige bidrag til restaurantens kommersielle anerkjennelse ved å blant annet ha en James Bond-utstilling i restaurantens nedre etasje.
Norgesmesterskapet i skiskyting 1959

Norgesmesterskapet i skiskyting 1959 ble arrangert på Løvenskioldbanen i Bærum den 1. februar 1959 av HV-02 Stor-Oslo.
Det ble kun avholdt 20 km normaldistanse for menn, og ettersom rennet ble avholdt tidlig i skiskytterhistorien var det standplass på 3,5 km, 15 km, 18 km og 20 km. I tillegg ble det lagt til 2 minutter i tilleggstid per bom.
Lewis Smith-demningen

Lewis Smith-demningen er en demning med vannkraftverk (tradisjonelt elvekraftverk) i Walker County, i nordvestre deler av delstaten Alabama i USA. Anlegget ligger ved en sideelv til Tombigbee River, som igjen renner sammen med Alabama River like før begge når Mobile Bay i Mexicogulfen. Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 157 MW, fordelt på to turbiner.
Ole Haslunds Kunstnerfond

Ole Haslunds Kunstnerfond er et dansk fond som ble opprettet av kunsthandler Ole Haslund i 1941. Fondet deler ut midler til kunstnere.
Tour de France 1952

Gjennomføringen av rittet

Rittet ble vunnet av Fausto Coppi som vant sin andre Tour de France, denne gangen foran Stan Ockers og Bernardo Ruiz, med en margin på nesten en halvtime. Coppi vant i tillegg 4 etapper og klatretrøya, som han også vant i 1949, som var da han vant Tour de France sist. Det italienske laget vant lagkonkurransen.

Endringer fra 1951

Kåringen av Mest offensive rytter kom med for første gang. Der ble etappens mest offiensive rytter tildelt prisen. Det var også kåring av beste lag på hver etappe. For første gang var det mål på toppen av fjell.
Ritz Crackers

Ritz Crackers er et varemerke for kjeks introdusert av Nabisco i 1934. Utenfor USA produseres Ritz Crackers av et datterselskap av Mondelēz International. Kjeksen er rund i formen, lettsaltet på den ene siden, og har en ruglete kant. En enkel servering (ca. 5 kjeks) inneholder 79 kalorier, 1 gram protein og 4 gram fett, eller 70 kalorier og 2,5 gram fett for hel-hvetevarianten.
Tennis under Sentralamerikanske og karibiske leker 1993

Tennis under Sentralamerikanske og karibiske leker 1993. Tennis var en av flere sporter i de syttende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Ponce på Puerto Rico i perioden 19. til 30. november 1993. Det var sekstende gangen som tennis var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var sju turneringer; single-, double og lag for både menn og kvinner og en mixeddoubleturnering. Alle tapende semifinalister fikk bronsemadaljer. Venezuela ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Mexico som også vant tre gull.
Svømming under Asialekene 1990

Svømming under Asialekene 1990. Svømming var en av flere sporter under de ellevte Asialekene som ble arrangert i Beijing i Kina. Det var ellevte gangen som svømming var på programmet under Asialekene. Svømmekonkurransenne ble avviklet i perioden 23. til 28. september 1990. Det var totalt trettien øvelser, seksten for menn og femten for kvinner. Kina ble beste nasjon med 23 gullmedaljer foran Japan med sju.
Haroldswick

Haroldswick (opprinnelig norsk navn: Haraldsvik) er et tettsted på øya Unst som er en del av den skotske øygruppen Shetland. Tettstedet har fått sitt navn etter den norske kongen Harald Hårfagre, som kom til dette stedet med sin flåte i 875 for å støtte det norske kravet på Shetland.
Haroldswick ligger 96 km nord for Shetlands hovedstad Lerwick. Storbritannias nordligste metodistkirke ligger her.
Rosenkildehuset

Rosenkildehuset i Stavanger ligger på Rosenkildetorget innerst i Vågen i Stavanger, i området som nå heter Straen.
Bygget regnes som en perle, med fri utsikt til Vågen.

Historie

Den nordvestre delen av eiendommen omtales på 1500- og 1600-tallet som Klostergården, og har trolig vært Utstein klosters bygård i Stavanger. Rosenkildehuset sto på Sankt Oles grunner.
I 1680-årene var den delen av Straen som lå ned mot Vågen, ett av byens finere strøk. I løpet av 1700-tallet ble det bygget flere kjøpmannsgårder og herskapshus.
Rosenkildehuset som er et av byens største og fineste herskapshus og ble bygget i Louis seize-stil, med en midtakse markert av husets elegante monumentaltrapp. Byggingen startet i 1812 for kjøpmannen og eidsvollsmannen Peder Valentin Rosenkilde. I 1812 rev Peder Valentin Rosenkilde familiens gamle kjøpmannsgård for å bygge nytt. Da dagens Rosenkildehus sto ferdig et drøyt år senere, ble det taksert høyere enn selveste Domkirken i Stavanger. Da han reiste til Eidsvoll i 1814 hadde han holdt deler av Stavangers arbeidsløse befolkning sysselsatt med sin husbygging, noe som igjen medførte både lønningsposer og mat på bordet til de mange Stavanger-beboerne som slet i de økonomisk harde tidene som rådet under Napoleonskrigene.
Foran Rosenkildehuset står Stavangers første fontene fra 1866. Den sto opprinnelig på Torget.
Rosenkilde-familien sto som eiere frem til de økonomiske kriseårene kring 1880. Rosenkildehuset ble solgt til T. Rønneberg på tvangsauksjon i 1887. Flere av herskapshusene forfalt i Nedre Strandgate, og flere ble revet for å gjøre plass til hermetikkindustrien.
Etter annen verdenskrig ble ble flere hus i området sanert og nybygg ble reist, men Rosenkildehuset ble reddet av Stavanger Håndverk og Industriforening som overtok huset fra Stavanger kommune. Foreningen foretok en fullstendig rehabilitering av huset. Husets adresse er Nedre Strandgate 11.
Nightline

Nightline er et amerikansk aktualitetsfjernsynsprogram som har gått på ABC siden 1980. Programmet ble skapt av Roone Arledge, mens Ted Koppel var ankermann fra 1980 til 2005. Programmet har siden 2013 vekselvis blitt ledet av Dan Harris, Byron Pitts og Juju Chang. Programmet har en halvtimes varighet og sendes ved midnattstider.

Bakgrunn

Programmet har vært fast på lufta siden 24. mars 1980, men startet spesialsendinger allerede den 8. november 1979. Disse kom som følge av gisselkrisen i Iran, og de satset stort på å konkurrere med The Tonight Show (med Johnny Carson) på NBC ved å oppdatere USA med utviklingen i denne konflikten. Da gisselsaken var over i januar 1981 var programmet godt etablert på ABCs sendeskjema, med en miks av undersøkende journalistikk og dybdeintervjuer med aktuelle personer.
Arabiske tall

Arabiske tall, også kjent som indisk-arabiske tall eller indo-arabiske tall, er den vanligste symbolske representasjon av tall i verden. De er regnet som en av de viktigste utviklingene i matematikken og stammer opprinnelig fra India. Derfra spredte de seg, via Midtøsten, til Europa. Arabiske tall kom ikke i særlig bruk i Norge før på 1300-tallet.
Det enestående ved indernes system er oppfinnelsen av talltegnet null, «0», som gjør det mulig å skrive ned at en tallklasse (enere, tiere, hundrere osv.) er tom. Erkjennelsen av det tomme balansepunktet midt mellom positive og negative tall forutsetter en verdensforståelse som rommer tomheten som element. I kulturene i Midtøsten og Vesten ble verden forstått dualistisk, det vil si god eller ond (+ eller −). Det fins kun ett tall i hele verden som er slik at når vi setter dette tallet foran et hvilket som helst annet tall, så forandres ikke tallet vi startet med. Tallet med denne unike egenskapen er «null», skrevet 0.
Titallssystemet som muntlig tellesystem er dog meget eldre enn det nedskrevne systemet. Så vidt man kan se, har det vært med det indoeuropeiske folket som utvandret fra slettene ved Svartehavet. De tallordene hvor man teller på fingrene er felles for alle de indoeuropeiske språk, og systemet med ti-tallet er over alt bygget på en titallsmodul, unntatt hvor man også telte med tærne (tjuetall). Keltisktalende folk, i Frankrike og Danmark teller stadig i en tjuetallsmodul. Således blir 50 lik «halv-tredje-sinde-tyve», det vil si «halvveis til det tredje ganger tyve».
Fabergéegg

Fabergéegg er betegnelse på  juvelbelagte påskeegg laget av  Peter Carl Fabergé for de russiske tsarene mellom 1885 og 1917. Eggene regnes som noe av det fremste som er laget innen gullsmedkunst. Det ble totalt produsert 57 stykker.
Fabergé og hans gullsmeder designet og konstruerte det første egget i 1885 på bestilling fra tsar Aleksander III av Russland. Det skulle være en påskeoverraskelse til tsarens kone tsarina Maria. På utsiden så det ut som et vanlig egg belagt med hvitt gull, men når man åpnet det kom plommen til syne, denne var av gull. Inni plommen var det en liten høne av gull og inni hønen var det en liten krone med en rubin i midten. 
Tsarinaen ble så glad for gaven at Aleksander utnevnte Fabergé til hoffleverandør og la inn bestilling på en påskegave til hver påfølgende påske siden. Fabergé sto helt fritt i utformingen så lenge det ble unikt og overraskende. Tsar Nikolaj II fortsatte tradisjonen, men bestilte to egg i året slik at både hans kone Alexandra og hans mor skulle få hver sitt.
Etterhvert ble eggene så avanserte at det tok opp imot et år å designe og produsere ett egg. Når konseptet endelig ble valgt jobbet dusinvis av kunstnere med å sette sammen prosjektet. Temaene og utseendet til eggene varierte betydelig. For eksempel hadde et egg den transsibirske jernbanen som motiv, med utsiden dekorert med et kart over ruten og et lite togsett av gull på innsiden. 
Totalt ble det produsert 57 originale egg. «St. Georgs orden-egget» forlot Russland med Maria Feodorovna i 1918, men resten ble igjen i Russland. Noen forsvant i plyndringene under den russiske revolusjon og noen ble låst inne i hvelvene i Kreml. I 1930 og tiden etterpå solgte Josef Stalin 14 av eggene på vestlige kunstauksjoner for å skaffe penger. Noen av eggene ble ved første frembud solgt for så lite som 400 dollar. Noen av disse eggene ble kjøpt av Armand Hammer. 
Per 2006 er bare 21 egg fortsatt i Russland. De fleste av disse vises fram på Kremls militærmuseum. Ni egg ble i februar 2004 kjøpt av Viktor Vekselberg, en russisk oljemillionær. Mindre samlinger finnes også på forskjellige museum rundt om i verden. Fire egg finnes i private samlinger og åtte egg er fortsatt savnet.
Den vesteuropeiske union

Den vesteuropeiske union (VEU; engelsk: Western European Union; WEU) var en forsvars- og sikkerhetsorganisasjon bestående av 10 stater som også var medlemmer av både Atlanterhavspakten (NATO) og Den europeiske union (EU).
WEU erstattet i 1954 den tidligere Vestunionen, ved at Brusseltraktaten av 1948 da ble endret. Organisasjonen var hovedsakelig uvirksom fram til 1984, da WEU-medlemmene bestemte seg for å reaktivere organisasjonen på grunn av at øvrige EU-medlemmer på det tidspunktet ikke var interessert i å gi EU en sikkerhetspolitisk rolle.
Mellom 1984 og årtusenskiftet ble WEU gitt en rekke sikkerhetspolitiske funksjoner. Disse ble imidlertid snart overført til EU, og i kjølvannet av ikrafttredelsen av Lisboa-traktaten i 2009, som gav også EU en gjensidig forsvarsklausul, ble WEU regnet for overflødig. Organisasjonen ble formelt oppløst i 2011.