Patrioten

Handling

Benjamin Martin (Mel Gibson), som er veteran fra indianerkrigene og kampen mot franskmennene, har nylig blitt enkemannen og lever nå sammen sine syv barn på en plantasje i Sør-Carolina. Stedet er fortsatt en del av det engelske imperiets amerikanske koloni, men et opprør mot britene er under anmarsj. De engelsk-vennlige lojalistene står steilt mot patriotene som vil kvitte seg med de engelske koloniherrene og danne en egen nasjon. Benjamin registrerer at stadig flere begynner å ta til orde for selvstendighet. Han er i utgangspunktet skeptisk til dette og misliker at eldstesønnen Gabriel (Heath Ledger) verver seg til kamp mot de britiske koloniherrene. Men når en av ungene hans blir skutt av britene, drives han ut i felten som leder for en lokal milits. Der får han en mektig fiende i den nådeløse britiske obersten Tavington.

Filmanmelderne

Patrioten ble forholdsvis godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 61 % på Rotten Tomatoes og 63 % på Metacritic. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den tre av fire stjerner og skrev blant annet: «Patrioten er en fabel som argumenterer det unyttige ved pasifisme, sett opp mot bakteppet av den revolusjonære krigen. Den er oppjagende og underholdende, og du får valuta for pengene, men det er ikke en tanke i den som vil holde ved nærmere granskning». Leonard Maltin gav den også tre av fire stjerner og gav mye skryt til Gibson opptreden, samt fotografien som han mente var «eksepsjonelt bra». Filmen fikk meget god omtale fra kritikerne i Rolling Stone, Time Magazine, Dallas Observer, USA Today, The Boston Globe og Miami Herald, mens omtalen i New York Post, LA Weekly, The New York Times og Los Angeles Times var blandet.
Dagbladets anmelder gav den terningkast tre og beskrev den som unødig pompøs. VGs anmelder gav den også terningkast tre og skrev blant annet: «En amerikansk selvforherligelse av pompøse dimensjoner men brettet ut i et feiende flott episk format». CINERAMA gav den terningkast fire i 2001 og skrev følgende: «Hvis man takler Hollywoods lyserosa beskrivelser av virkeligheten, blir dette en anbefaling: Storslåtte scener, en god del spenning og Gibson i toppform. All klisjebruken er irriterende, men går an. Selv henger jeg meg såpass mye opp i den syke framstillingen av helter/skurker her at jeg trekker ett poeng for det».

Popularitet

Filmen kan beskrives som en moderat publikumssuksess. Den hadde et budsjett på 110 millioner dollar og innbrakte 215,3 millioner dollar på verdensbasis, hvorav 113 millioner dollar i USA alene. Den havnet på 19.-plass over de meste innbringende filmene i USA i 2000, og 18.-plass på verdensbasis.
Det meste av filmen ble innspilt i Sør-Carolina.

Priser og nomineringer

Filmen ble nominert til tre Oscar-priser (beste foto, beste lyd og beste musikk). Den ble tildelt prisen for beste foto av American Society of Cinematographers mens John Williams vant en BMI Film Music Award for musikken.
Den vant åtte filmpriser totalt og ble nominert til ytterligere 17 priser.

Historiske fakta

Filmen fikk hard kritikk fra britisk hold fordi de mente den stilte britene i et særdeles dårlig lys. Den britiske historikeren og biografen Andrew Roberts kalte filmen rasistisk og hevdet at britene ble fremstilt som nazister i filmen. Britene reagerte særlig sterkt på scenen der amerikanske sivile sperres inne i en kirke, for så å bli brent levende av britiske soldater etter ordre fra offiseren William Tavington (som er løst inspirert av den historiske briten Banastre Tarleton). Noen dro paralleller til massakren ved Oradour-sur-Glane i Frankrike under den andre verdenskrigen. Britene hevdet at Banastre Tarleton begikk flere udåder under krigen, men at hendelsene ved kirken var oppspinn. Filmen skapte forholdsvis mye debatt i Storbritannia sommeren 2000.
Den amerikansk filmregissøren Spike Lee kritiserte filmen fordi den ignorerte slaveriet som eksisterte i USA på den tiden.
Den britiske journalisten og filmanmelderen Jonathan Foreman mistenkte at den tyske regissøren hadde en skjult agenda. Han skrev følgende i en artikkel publisert på Salon.com:
«Det mest forstyrrende om Patrioten er ikke bare at den tyske regissøren Roland Emmerich (regissør av of Independence Day) og hans manusforfatter Robert Rodat (som ble kritisert for å ekskludere briter og andre allierte soldater fra sitt manus for Redd menig Ryan) avbilder britiske tropper som begår fryktelige grusomheter som minner sterkt om de krigsforbrytelser som ble utført av tyske tropper, særlig de til SS i den andre verdenskrig. Det er vanskelig å ikke undres om ikke filmmakerne har hatt en form for underbevisst agenda… De har gjort en film som vil effekten å vaksinere publikum mot de unike historiske grusomhetene som skjedde ved massakrene i Oradour, og underforstått rehabilitere nazistene mens den framstiller britene så onde som historiens verste monstre… Så det er ikke til å undres at britisk presse ser denne filmen som en form som blodig fornærmelse mot det britiske folk.»
Andre forsvarte skildringen av britiske styrker brutale fremferd. Blant dem var historikeren Walter Edgar som mente at man lett kunne sammenligne britenes framferd med tyske nazister under den andre verdenskrig. 
 Edgar (Universitet i Sør-Carolina) skriver at grusomhetene var mange på baklandet i Sør-Carolina, kvinner og barn ble drept, fanger ble henrettet uten rettssak, hele byer ble satt i brann... [hadde dette skjedd] «på 1990-tallet framfor på 1780-tallet ville offiserer som Banastre Tarleton og James Wemyss ha blitt stilt Den internasjonale domstolen i Haag som krigsforbrytere.»