Pskov

Tidlig historie

Navnet på byen, som opprinnelig ble skrevet «Pleskov», kan løst oversettes som «byen med sildrende vann». Byen blir første gang nevnt i 903, da det sies at Igor av Kiev giftet seg med en lokal kvinne, St. Olga. I Pskov regnes dette som året for byens grunnleggelse, og i 2003 fant en stor feiring sted for å markere Pskovs 1100-årsjubileum. 
Den første fyrsten av Pskov var St. Vladimirs yngste sønn Sudislav. Han ble satt i fengsel av sin bror Jaroslav, og ble ikke sluppet fri før sistnevnte døde flere tiår senere. På 1100-tallet og 1200-tallet hørte byen inn under Novgorod-republikken. I 1241 ble den inntatt av Den tyske orden, men Alexander Nevskij frigjorde den flere måneder senere under en legendarisk kampanje, dramatisert i Sergei Eisensteins film fra 1938.
For å sikre sin uavhengighet fra ridderne valgte innbyggerne i Pskov en omvendt litauisk prins ved navn Daumantas (kjent på russisk som Dovmont) som sin militære leder og fyrste i 1266. Etter å ha befestet byen, vant Daumantas over ridderne ved Rakovor og vant over store deler av Estland. Hans levninger og sverd er bevart i byens kreml, og kjernen av borgen som han selv fikk bygget kalles fremdeles for Dovmonts by.

Pskov-republikken

På 1300-tallet fungerte byen som hovedstad i en de-facto uavhengig republikk. Dens største kraft var handelsmennene som tok byen inn i Hanseforbundet. Pskovs uavhengighet ble formelt anerkjent av Novgorod i 1348. Flere år etterpå utstedte byens råd (veche) en lovsamling (kalt Pskov-charteret) som var en av de viktigste kildene til den senere all-russiske lovsamlingen som ble utstedt i 1497.
For Russland var Pskov-republikken ei bru mot Europa. For Europa var den en vestlig utpost av Russland, og mål for gjentatte angrep opp gjennom historien. Byens kreml (kalt Krom i Pskov) motsto 26 beleiringer bare på 1400-tallet. På et tidspunkt var den omgitt av fem steinmurer, som gjorde byen praktisk talt uinntagelig. En lokal skole av ikon-maling blomstret, og lokale murere ble ansett som de beste i Russland. Mange spesielle trekk ved russisk arkitektur ble først introdusert i Pskov. 
I 1510 falt byen til slutt for styrker fra storfyrstedømmet Moskva. Deportasjonen av adelige familier til Moskva er tema for Rimskij-Korsakovs opera Pskovitjanka fra 1872. Som storfyrstedømmets nest største by trakk Pskov fremdeles til seg fiendtlige armeer. Mest kjent er da byen motstod en langvarig beleiring av en polsk arme på 50 000 mann i sluttfasen av Livlandskrigen (1581–1582). Den polske kongen Stefan Batory satte i gang i alt 31 angrep for å storme byen, som stort sett ble forsvart av sivilister. Selv etter at en av bymurene var ødelagt klarte innbyggerne å fylle igjen hullet og slå tilbake angrepet. «Det er forbløffende hvordan byen minner meg om Paris», skrev en av franskmennene som var til stede under Batorys beleiring.

Nyere historie

Peter den stores erobring av Estland og Latvia tidlig på 1700-tallet markerte slutten på Pskovs tradisjonelle rolle som viktig grensefestning og en nøkkel til Russlands indre. Som følge av dette minsket byens viktighet og rikdom dramatisk, selv om den har fungert som hovedstad for separat styre siden 1777. Det var her at den siste russiske tsar abdiserte i mars 1917. 
Under første verdenskrig ble Pskov senter for mye aktivitet bak frontlinjene, og etter den russisk-tyske fredskonferansen i Brest-Litovsk (22. desember 1917–3. mars, 1918), vinteren 1917–1918, invaderte den tyske arme området.
Middelalderborgen ga lite beskyttelse mot moderne artilleri, og under andre verdenskrig led Pskov betydelig skade under Tysklands okkupasjon fra 9. juli 1941 til 23. juli 1944.  Mange gamle bygninger, spesielt kirker, ble ødelagt før Wehrmacht kunne okkupere byen. En meget stor andel av befolkningen døde under krigen, og Pskov har siden kjempet for å gjenvinne sin tradisjonelle posisjon som et stort industrielt og kulturelt sentre for det vestlige Russland.

Transport

Pskov lufthavn ligger 5 km sørøst for bykjernen. Den brukes også for militær trafikk.
Hovedtogstasjonen er Pskov passasjerterminal. Den ble åpnet i 1859 da jernbanelinjen fra St. Petersburg til Warszawa ble anlagt.
Byen betjenes av et omfattende nett bussruter. Mellom 1912 og 1941 fantes det også trikk.