google/wiki40b huggingface dataset:
Haugar Vestfold Kunstmuseum

Haugar Vestfold Kunstmuseum, ofte bare kalt Haugar, er et kunstmuseum i Tønsberg i Vestfold med utstillinger av hovedsakelig norsk samtidskunst. Museet ligger på en høyde midt i byen, Haugar (Møllebakken), der det i vikingtiden var tingsted. Museet ble dannet som en stiftelse av Vestfold fylkeskommune og Tønsberg kommune i 1993 og åpnet for publikum i september 1995. Siden 2009 har Haugar vært en avdeling i Vestfoldmuseene IKS. Stiftelsen eier fremdeles kunstsamlingene, mens Vestfoldmuseene drifter museet.
Museet har et publikumsareal på i alt nesten 2000 m² og et omfattende årlig utstillingsprogram med stadig skiftende utstillinger av både eldre kunst og samtidskunst fra inn- og utland. Museet hadde lenge en fast utstilling av Odd Nerdrums malerier. Den er seinere erstattet med verker av blant andre Kjartan Slettemark og Frans Widerberg. Museet har også en rekke aktiviteter rettet mot barn og unge.

Bygning og beliggenhet

Haugar Vestfold Kunstmuseum er lokalisert til den tidligere Sjømannskolen midt i Tønsberg sentrum. Den imponerende murbygningen er tegnet av arkitektene Bjercke og Eliassen og ble oppført 1918-21. Fire år senere fikk den A. C. Houens pris for god arkitektur. I utformingen av fasaden samarbeidet arkitektene med billedhuggeren Wilhelm Rasmussen (1879-1965), som lot utsmykke den med 12 karyatider i larvikitt fra Brøttsøbruddet på Tjøme, forestillende noen av de eksotiske folkeslag som sjøfarerne ville møte ute i verden. Beliggenheten er både vakker og historisk der museet troner i parkmessige omgivelser mellom det gamle tingstedet Haugating og et par enda eldre gravhauger. I disse mener man med støtte i Snorre at Harald Hårfagres to sønner Olaf og Sigrød er hauglagt etter at de ble drept av den tredje bror Eirik Blodøks på Haugar våren 934. Selve stedsnavnet Haugar skriver seg trolig helt tilbake til jernalderen.

Etablering og drift

Museet ble etablert som en stiftelse opprettet av Vestfold fylkeskommune og vertskommunen Tønsberg 1. januar 1993. Utgangspunktet var fylkesplanens målsetting om å utvikle Vestfold som kulturfylke og at befolkningen også i denne regionen skulle få anledning til å oppleve billedkunst og kunsthåndverk på et høyt kvalitativt nivå. Fra museet åpnet i september 1995 og frem til 1. januar 1998 ble museet drevet av stiftelsens styre. Deretter overtok Vestfold fylkeskommune driftsansvaret, mens stiftelsen fortsatt står som eier av samlingen. I år 2005 kom museet på statsbudsjettet. I 2014 yter Tønsberg kommune et bidrag til museet tilsvarende om lag 12,3% av driftsbudsjettet på 13,4 mill. Vestfold fylkeskommune bidrar med 7.3 millioner eller 54,8% og staten 25,9%. Egeninntektene ligger på 7%. Fra om med 1. juli 2009 ble museet en avdeling i Vestfoldmuseene IKS. Bygget eies av Fylkeskommunen.
Sigurd Valvatne

Etter andre verdenskrig

Valvatne fortsatte etter andre verdenskrig sin tjeneste i Sjøforsvaret. I 1947 ble han sjef for det norske ubåtvåpenet, en stilling han hadde til 1953. Han var videre sjef for 2. fregattdivisjon, hovedlærer ved Forsvarets høgskole og stabssjef i Sjøforsvarsstaben.
Etter tjenesten i Sjøforsvaret ble han i 1969 losoldermann i Oslo.
Han er gravlagt i Stalsberghagen i Skedsmo kommune.
VM i skiflyging 2010

Bakken

Letalnica bratov Gorišek hadde K-punkt 185 meter og bakkestørrelse 215 meter i 2010, og var med det verdens største hoppbakke. Bakkerekorden på 239 meter, satt av Bjørn Einar Romøren (Norge) 20. mars 2005, var gjeldende verdensrekord. Janne Ahonen (Finland) hoppet 240 meter samme dag, men falt, og det hoppet ble derfor ikke regnet som bakkerekord og verdensrekord.
Soga om Gunnar, tullingen på Keldugnup

Soga om Gunnar, tullingen på Keldugnup (Gunnars saga Keldugnúpsfífls) er en islendingesaga fra 1400-tallet. Historien foregår i Norge og på det østlige Island i siste del av 900-tallet og handler om Gunnar og broren Helge. Sagaen har blitt sammenlignet med Kjalnesinga saga.
Gunnar blir i oppveksten regnet som en narr og tomsing. Han overvinner dette, og dreper fiendene sine, Torgrimssønnene. Han dreper også troll før han og broren Helge reiser til Norge. Her dreper Gunnar en av Håkon jarls menn, og må bøte for dette og beholder jarlens vennskap. Gunnar vender hjem til Island, og gifter seg.
Det er en forholdsvis sent skrevet saga, og den er bare bevart i noen papirhåndskrifter fra 1600-tallet. Oversatt til nynorsk av Jan Ragnar Hagland 2014.
Stade de la Beaujoire

VM i fotball

Under VM i fotball 1998 ble det spilt fem gruppekamper og én kvartfinale her.

EM i fotball

Under EM i fotball 1984 ble det spilt to gruppekamper på stadionet.

Rugby union

I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union. Tre gruppespillkamper ble spilt på Stade de la Beaujoire.
Bordeaux Trading Post

Bordeaux Trading Post nær Chadron i Dawes County i Nebraska i USA var en liten handelsstasjon for pelshandel. Den ble bygd i 1845–46 av James Bordeaux.  
Selve handelsstasjonen ble etablert høsten 1837 etter ordre fra Frederick Laboue, en pelshandler for American Fur Company som var kjent for lakotasiouxindianerne som «Grey Eyes». Kompaniet hadde akkurat ervervet Fort Laramie, 160 km mot sørvest, fra William Sublette, og Laboue var ivrig etter å maksimere selskapets handel med bøffelskinn ved å etablere satellittposter i de dalsøkkene hvor indianerne overvintret. Laboue utvalgte Jim Bordeaux til postmanager. Han bar en franskmann fra Missouri som indianerne kalte «The Bear». Han var gift med to søstre av brulégruppen av lakotaene, hvis bror, Swift Bear, var høvding for dens Corn Band.
Handelsstasjonen er blitt gjenoppbygd på samme sted med bjelker fra en ranchbygning i nærheten og er nå Museum of the Fur Trade.
I 1972 ble stedet erklært som archeological site.
Hyperinflasjon

Hyperinflasjon er et begrep innen økonomien som brukes når inflasjonen er «helt ute av kontroll», dvs. når prisene øker kraftig i takt med at valutaen mister sin verdi. Det finnes ingen presis definisjon på hyperinflasjon, og en enkel definisjon går ut på en årlig inflasjon på 50 % eller mer. De fleste økonomer definerer imidlertid hyperinflasjon som «en inflasjonssyklus uten noen form for tendens til å stabilisere seg».
Hyperinflasjon kan tvinge frem en revaluering av et lands valuta, noe som var tilfellet med Tyrkia. De bestemte seg for å revaluere sin valuta 1. januar 2005 pga. stadig økende inflasjon siden 1970-årene. Et annet kjent eksempel er Tyskland i 1920-årene.
Svestad

Svestad er et lite sted på Nesoddens vestside ved Oslofjorden, mellom tettstedene Fjellstrand i nord, og Fagerstrand i sør. Stedet har navn etter gården Svestad, som ligger lenger øst over skogen.
Fylkesvei 157 passerer Svestad. Sør for Svestad følger veien i hovedssak kysten, men nordover går de bratte Svestadbakkene opp til platået hundre meter høyere i terrenget. I øvre del av åsen ligger mange helårsboliger, mens bebyggelsen langs strandsonen er ispedd endel sommerboliger.
Opprinnelig var det nede ved sjøen bare to bosettinger, Granerudstøa og Svestadstøa. I Granerudstøa ble det fra 1912 anlagt et oljeanlegg, Norsk-Engelsk Mineralolje Aktieselskab. Dette ble senere tankanlegg for Shell. Oljeanlegget ga grunnlag for arbeidsplasser og ny bebyggelse.
Ved Svestadstøa foregikk i tiden rundt forrige århundreskifte utskiping av is. Den opprinnelige Svestad brygge som ligger her, ble anløpt av Nesoddbåten, og ga fastboende og sommergjester kort reise til Oslo. Ved Svestad brygge fantes frem til utpå 1960-tallet en liten landhandel. Denne landhandelen ble i 1958-1959 brukt til innspilling av noen scener til Ivo Caprinos første spillefilm for barn, Ugler i mosen.
Ved Granerudstøa på Svestad ligger idag Falck-Nutecs maritime sikkerhetssenter/skole, samt en håndfull mindre næringsvirksomheter. Området er under utvikling av Aspelin Ramm, som har planer om å etablere et hotell og flere boliger på området, samt videreutvikle Svestad Marinepark som næringsområde. Dette området kalles idag også Svestad brygge, til mulig forveksling med det gamle bryggestedet noen hundre meter lenger syd.
Ved Granerudstøa ligger også inntil nylig teaterbåten MS «Innvik», som havarerte i en storm 6. desember 2013.
Taiseki-ji

Taiseki-ji store helligdom for essensiell undervisning (japansk: 大石寺 多宝富士大日蓮華山大石寺, Tahō Fuji Dainichirenge-zan Taiseki-ji) ofte bare kalt Taiseki-ji eller Taiseki-ji' hovedtempel (総本山, sōhonzan) er hovedtempelet til den japanske buddhistiske retningen Nichiren Shōshū. Tempelet befinner seg i de nederste skråningene av fjellet Fuji-san i Fujinomiya i prefekturet Shizuoka, Japan.
Tempelområdet ble donert av Nanjo Shichiro-Jiro Tokimitsu, og tempelet ble grunnlagt i 1290 av Nikkō Shōnin (1246–1333), en av disiplene til den japanske religiøse reformatoren Nichiren (1222–1282).
Stakkars millionærer

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn hos Irefilm i Stockholm (studioscener) og Åre (eksteriører).

Handling

Ingeniøren Jan Eriksson vinner en reise til et fjellhotell hvor han blir forvekslet med en annen person.
Hilton of Cadboll

Hilton of Cadboll, eller kun Hilton, er en landsby i nærheten av Tain i Easter Ross, Skottland. Stedet er berømt for å være stedet hvor den piktiske oldtidssteinen Hilton of Cadboll Stone ble avdekket.
Hilton of Cadboll, Balintore, og Shandwick er kollektivt kjent som «Seaboard Villages», kystlinjelandsbyene.
Christian Berge

Idrettskarriere

Han har bakgrunn som kaptein på Norges herrelandslag i håndball, hvor han spilte 63 landskamper og scoret 251 mål. Berge debuterte på landslaget mot Egypt 2. mars 1997 og avsluttet sin landslagskarriere 27. januar 2006 mot Kroatia. I tillegg har han blant annet spilt for Charlottenlund, Trondheim, Viking, SG Flensburg-Handewitt og Århus GF Håndbold, hvor han senere ble assistenttrener.
I 2008 ble han trener for Elverum Håndball. Med Berge som trener vant Elverum eliteserien i 2013. Berge ble fra 1. august 2013 i tillegg assistenttrener for landslaget for menn født i 1994. I 2014 ble Berge ansatt som ny trener for Norges herrelandslag i håndball, først midlertidig fra februar 2014 og deretter permanent fra juli 2014. I oktober 2018 forlenget han avtalen som landslagstrener fram til februar 2020. 
Under Berge har Norges herrelandslag i håndball sølv under VM 2017 og VM 2019 som fremste meritter.

Familie og privatliv

Berge utgav 23. september 2008 boken I kampens hete – og kreften er ennå ikke overvunnet (Communicatio forlag). Han har forfattet den i samarbeid med journalist Tore Sæther i Adresseavisen. I boka forteller Berge om sin kamp mot lymfekreft, som han ble diagnostisert med i 2004. Etter et tilbakefall av kreften året etter, jobbet Berge seg tilbake på banen, og fortsatte siden sin håndballkarriere som trener.
Berge er gift og har to barn.
Berre ein hund

Handling

Den handler om bondegutten Per og hans rørende forhold til hunden til en engelsk turist. Båndene mellom gutten og hunden blir sterkere etter at engelskmannen omkommer i fjellene. De voksne forstår ikke det inderlige vennskapet mellom Per og hunden Hall.
Lektor Brandt

Lektor Brandt er en fiktiv person i Stompa og lektor ved Langåsen pensjonatskole. Rollen som lektor Brandt blir spilt av Arne Lie.
I motsetning til sin kollega lektor Tørrdal er han en rolig og fredelig person, samtidig som han alltid er den som elevene kan snakke med.
Brandt er en av de som ser det positive i alle elevene ved Langåsen pensjonatskole, og det er han som foreslår at Stompa kan bli vikar som romsjef for Sørlandet i hørespillet Stompa blir romsjef.
Balmoral Castle

Tidlig historie

Balmoral Estate ble bygget som et hjem for sir William Drummond i 1390. Eiendommen hadde tidligere tilhørt Robert II, som hadde en jakthytte der. Etter Drummonds død ble eiendommen solgt til Alexander Gordon, 3. jarl av Huntly. Den var så i Gordan-slektens eie inntil 1662, da den ble kjøpt av Farquaharson-slekten fra Invery, som så solgte den til James Duff, 2. jarl Fife i 1798. I 1822 foregikk deler av seremonien rundt kroningen av Georg IV der.
Namdal Skikrets

Namdal Skikrets (stiftet 9. september 1950) er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Namdal Skikrets ble slått sammen med Nord-Trøndelag Skikrets i 1986.
Qilin (Qujing)

Qilin (kinesisk: 麒麟区; pinyin: Qílín Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Yunnan. Det tilhører byprefekturet Qujing. Qilin har et areal på 1 442 eller 1 524 km² og teller 653 000 innbyggere (2004).
Rikskammerretten

Rikskammerretten (tysk Reichskammergericht) var den høyeste rettsinstans i det tysk-romerske rike. Den ble grunnlagt av riksdagen i Worms i 1495, og eksisterte frem til 1806. Rikskammerrettens sete var først i Frankfurt am Main, fra 1527 i Speyer og fra 1693 i Wetzlar.
Den var en av få felles institusjoner i det gamle tyske rike. Alle rettsavgjørelser kunne bringes inn for rikskammerretten, såfremt territorialherren ikke besatt noe privilegium de non appellando eller de non evocando.
I 1772 var Johann Wolfgang von Goethe praktikant ved rikskammerretten i Wetzlar.
Hans Jenssen

Familie og yrke

Han ble født på Nordistugun Jonsgarden i Øyer som sønn av gårdbruker Jens Johannesen og hustru Lisbet Johannesdatter. Foreldrene var blant de mest kjente haugianerne i Gudbrandsdalen, så trosfeller som var på gjennomreise, tok ofte inn på Jonsgarden. Han tok selv opp denne arven og engasjerte seg i den kristne lekmannsbevegelsen, som utover 1800-tallet ble fastere organisert, blant annet som styremedlem i Trondhjems misjonsforening.
Han kom til Trondhjem i 1834. Sammen med broren Torger ble Hans Jenssen ansatt som handelsbetjent hos kjøpmann Iver Knudsen Lykke (firma I.K. Lykke). I 1850 etablerte de sitt eget firma, H. & T. Jenssen, med handel i kolonial- og manufakturvarer. De holdt til i en bygård i «Strandgaten», nå Olav Tryggvasons gate. Firmaet ble opparbeidet til et av byens største innen manufakturvarer. Torger Jenssen trådte ut av firmaet i 1865 og slo seg opp som landhandler på Orkanger.
To andre brødre, Johannes og Johan, var farvere i Hemnes og Bergen. Johan var også varamann til Stortinget. Jens Jenssen, stortingsmann og farver i Bergen, var sønn av Johan. En annen Jens Jenssen, overlærer ved Trondhjems tekniske læreanstalt, varaordfører og varamann til Stortinget, var sønn av Johannes.

Politiske og offentlige verv

Han var innvalgt i Trondhjem bystyre. Han var varamann til Stortinget fra kjøpstedene Trondhjem og Levanger 1862–1866 og 1874–1879. I 1864 ble han innkalt til å møte for avdøde Johan Peter Bye.
Jenssen var medlem av representantskapet i Norges Bank 1860–1884, mens banken ennå hadde sitt hovedkontor i Trondhjem. Han var også medlem av direksjonen (styret) i Trondhjems Arbeiderforenings Spareskillingsbank 1858–1875, i mange år som formann, og medlem av direksjonen i Trondhjems Sparebank 1877–1887. Han satt i børs- og handelskomiteen (styret) for Trondhjems Børs for årene 1859, 1868–1869 og 1877–1881.
Hans Jenssen døde ugift i Trondhjem i 1888. «Hans vennlige sinn og hederlige væremåte har skaffet ham aktelse og venner i vide kretser i samfunnet», het det i et minneord.
Baradistriktet

Histoie

Simraungarh utgjør størsteparten av Baradistriktet. Det er et historisk sted i Nepal. Simraungarh er berømt for sine jordbruksprodukter i Nepal. Her dyrkes det hvete, mais, grønnsaker som (blomkål, tomater, bananer, rødbeteer, bitter gourd, bottle gourd, aubergineer hodekål, gulrøtter, paprika (grønn og rød), chilli korianderblader, agurker, poteter osv..
T-forbindelsen

T-forbindelsen er et veiprosjekt for å knytte Haugesund-regionen bedre sammen. Ny veiforbindelse mellom kommunene Haugesund, Karmøy og Tysvær er lagt til grunn som hovedmål. Prosjektet omfatter to undersjøiske tunneler under Karmsundet og Førresfjorden sammen kalt Karmøytunnelen. Total tunnellengde er ca. 8,9 km inkludert arm opp til Fosen i Karmøy kommune. Videre fra Fosen ble det laget ny vei, hovedsakelig i dagen, fram til E134. I Tysvær ble T-forbindelsen koblet til E39. Total veilengde i prosjektet er i overkant av 19km.
Da T-forbindelsen åpnet ble ferjesambandet Skudeneshavn-Kvitsøy-Mekjarvik redusert til bare å gå mellom Mekjarvik og Kvitsøy.
T-forbindelsen avlaster riksvei 47 over Nord-Karmøy. Riksveien hadde en årsdøgntrafikk på over 22 000 i 2005.
Anleggsarbeidet startet høsten 2009 og anlegget ble åpnet for ordinær trafikk 5. september 2013.

Karmøytunnelen

Den undersjøiske tunnelen i T-forbindelsen heter Karmøytunnelen. Tunnelarmen under Karmsundet fra Håvik til Fosen i Karmøy kommune er på 3977 m og tunnelarmen under Førresfjorden fra Fosen til Mjåsund i Tysvær kommune er på 3764 m. Samlet tunnellengde er 8905 m, inkludert tunnelarmen til Fosen. Under Karmsundet har tunnelen sitt laveste punkt på 139 muh. Under Førresfjorden er laveste punkt på 136 m. Tunnelen har tre kjørefelt med fartsgrense 80 km/t, med unntak av tunnelmunningene og rundkjøringen der fartsgrensen er satt ned til 60 km/t.

Tunnelarm til Fosen (Hellevik)

Tunnelen går fra rundkjøringen under Fosen og opp i dagen til Hellevik på Fosen. Tunnellengden er på 1164 m. Det er tre kjørefelt med fartsgrense 80 km/t.

Kryssløsning

De undersjøiske tunnelene og tunnelarmen opp til Fosen, er koblet sammen i en stor rundkjøring lagt inne i fjellet, ca. 60 m under havnivå (130 m under terrengnivå). Med denne kryssløsningen ble stigningene redusert fra Karmsundet og Førresfjorden. Rundkjøringen har to felt i kjøreretningen.

Vei i dagen

Fra tunnelene ble det lagt ny vei i dagen med total lengde 9,8 km, hvorav avstanden mellom Fosen og Raglamyr i Haugesund utgjorde størstedelen.
Det er uvisst hvilken veistatus T-forbindelsen vil ha når prosjektet er ferdigstilt. Et alternativ er at veien får ny riksveistatus. Eventuelle andre alternativ kan være at T-forbindelsen blir en forlengelse/omlegging av E134 eller riksvei 47.

Husafjelltunnelen

Tunnelen på Fosen er på 687 m. Den går under Husafjell.

Spannavardtunnelen

Tunnelen går under Spannavarden og er på 260 m.

Tuastad Bro

Broen har tre spenn, med en lengde på 50 m.

Bompenger

Bompengesatsene er kr 30 for lette kjøretøy og kr 60 for tunge kjøretøy. Prosjektet inngår ikke i bomringen i Haugesund. For å få rabatt med AutoPass må man derfor ha egen avtale med T-forbindelsen.
I perioden 1. april 2001 - 5. september 2013 ble det, i tråd med Stortinget sitt vedtak, krevd inn bompenger på forhånd på ferjesambandet over Boknafjorden (Mortavika–Arsvågen). For bil inntil 6m lengde var bompengesatsen kr 52 (2005), og for kjøretøy 10-12 m lengde kr 181. Den årlige bompengeinntekten ved forhåndsinnkrevingen var rundt 60 mill. kr.
Helgoland–Zanzibar-traktaten

Betingelser

Tyskland fikk Helgoland-øyene i Nordsjøen, den såkalte Caprivistripa (området til fwe-folket i dagens Namibia), og fri hånd til å kontrollere og innta kysten ved Dar-es-Salaam, som seinere blei kjerna i Tysk Øst-Afrika (seinere Tanganyika, nå fastlandsdelen av Tanzania).
I bytte mot dette ga Tyskland Storbritannia protektoratet Wituland (ved dagens kenyanske kyst) og deler av Øst-Afrika som var viktige for britene for å bygge jernbane til Victoriasjøen, og forplikta seg til ikke å forstyrre Storbritannias relasjoner med sultanatet Zanzibar (dvs. øyene Unguja og Pemba). Traktaten etablerte også den tyske interessesfæren i Tysk Sørvest-Afrika (dagens Namibia), og fastslo grensene mellom tyske Togoland og den britiske Gullkysten (dagens Ghana), samt grensene mellom tyske Kamerun (dagens Kamerun) og britiske Nigeria.

Konsekvenser

Storbritannia blei kvitt Helgoland, som var vanskelig å beskytte i tilfelle væpna konflikt. De erklærte umiddelbart Zanzibar som et britisk protektorat, og fikk full kontroll over sultanatet etter den anglo-zanzibarske krigen i 1896.
Med traktaten blei den tyske kansleren Leo von Caprivis mål om en enighet med britene nådd. Etter Berlinkonferansen hadd Tyskland allerede tapt kappløpet om Afrika; Karl Peters ved det tyske østafrikanske kompani hadde tatt en landstripe ved den tanganyikanske kysten (hvilket førte til Abushiri-opprøret i 1888), men hadde aldri hatt noen kontroll over Zanzibar, så tyskerne ga ikke fra seg noen vitale interesser. Til gjengjeld fikk de Helgoland, som var strategisk viktig for kontroll over Tyskebukta, som hadde blitt viktig for keiser Vilhelm IIs planer om utvide den tyske keiserlige flåte etter at Kielkanalen blei konstruert.
Traktatens villedende navn blei introdusert av Tysklands tidligere kansler Otto von Bismarck, som mente å angripe sin etterfølger Caprivi fordi han gikk gjennom med en avtale som Bismarck hadde stelt i stand da han var kansler. Bismarcks navn på traktaten hinta til at Tyskland hadde bytta et afrikansk imperium med lille Helgoland. Dette blei utnytta av imperialister, som klaga over forræderi mot tyske interesser.
Klostergata 8 (Moss)

Historie om Klostergata

Klostergata var en del av riksvei 1 fra Oslo mot Svinesund fram til 1957. På grunn av riksveien var gaten et viktig handelsområde for reisende og kjøpmenn, men før de fikk komme inn i gaten måtte de innom et konsumpsjonshus for å betale konsumpsjonsskatt. Konsumpsjonshuset ble beslaglagt i 1928 . 
Etter 1882 skiftet gaten navn fra "Radet" til "Klostergaden". Noen år senere ble navnet på gaten fornorsket til "Klostergaten", og i 1907 fikk gaten modernisert navnet til "Klostergata" . På samme tid hadde industrialiseringen begynt å ta form i Norge. Befolkningsveksten førte til en ressurskrise, som gjorde at folk flyttet fra gård til byen for å skaffe seg jobb. Dette kalles for urbanisering. Klasseskillene ble enda tydeligere, og en kunne lett se forskjellen mellom en fabrikkeier og industriarbeider. I tillegg dukket det opp flere håndverkere på grunn av handelspolitikken som Stortinget vedtok i 1850. Dette gjorde at hvem som helst kunne bli en håndverker. Behovet for håndverkere var stort, nettopp fordi arbeidsplassene trengte folk som kunne reparere maskiner i tillegg til at skadene etter brannen var store. Klostergaten ble kalt for en håndverksgate, fordi det bodde så mange håndverkere der. Noen av håndverkene i byen var blant annet slaktermester som G.A Pedersen og Martinius Andresen var. I tillegg var Cellulosen, Peterson et populært arbeidssted for cellulosearbeiderne i gaten.
Fram til bybrannen i 1881 var det et stort antall gårder i Klostergaten. Det foregikk en bybrann i 1858 også, men det var ikke like destruktiv. En av konsekvensene fra bybrannen var innføringen av murtvang, hvor folk ble tvunget til å bygge hus i mur dersom det skulle oppstå en brann igjen. De nye murhusene ble kalt "herskapshus" og var både effektive og eksklusive. Det var fortsatt akseptabelt å bygge trehus utenfor murtvangsområdet, men disse husene var ikke like effektive og eksklusive.  

Byggestil

Klostergata 8 er en bygning i klassisistisk stil, som ble bygd omtrent i år 1850. Byggestilen er empire, og på den stilestetiske siden har den veldig lite dekor og betegnes som ren. Som den empiriske stilen viser, er dette huset bygd og eid av vanlig beboere.
Bygningsformen er lav, den inneholder firefagsvindu hvor det er mulig å åpne opp alle fire vinduer, og med et saltak som har profileringer ut og inn i lista langs taklista. Dette er et kjennetegn på klassisistisk arkitektur. På siden av taket er veggen bygget opp høyere, grunnen til dette er antakelig murtvang som ble innført i de sentrale delene av byen Moss, for å hindre flere store bybranner etter de i 1858 og i 1881.
Huset er en klassisk murbygning, som har en murpuss på utsiden og bunnen. Denne er lagd av stein. Under første etasje er det en kjeller, og på steinbunnen fantes det opprinnelig små vinduer. Vinduene er kurvhankbue-formet, en klassisk form fra den empiriske stilen. Man kan se at de har vart siden bygningen ble bygget, fordi det ikke er noe endringer på pussen.
Det Centrale Personregister

Det Centrale Personregister (CPR-registeret) er et landsdekkende statlig folkeregister i Danmark som inneholder grunnleggende personopplysninger om enhver som har et personnummer (CPR-nummer). Registeret ble opprettet den 2. april 1968.
I registeret registreres personnummer, navn, adresse, fødselsregistrering, statsborgerskap, folkekirkeforhold, slektskap, sivilstand samt statusopplysninger for den enkelte personregistrering.
Registeret drives av CPR-kontoret, som er et kontor i Økonomi- og Indenrigsministeriet.