google/wiki40b huggingface dataset:
Jenny Nyström

Bakgrunn

Jenny Nyström ble født i Kalmar, men flyttet til Göteborg i 1862, der hennes far ble første lærer ved Carlgrenska skolan eller Flicko-Slöjdskolan ved Stigbergstorget. 
I Göteborg begynte hun på Göteborgs Musei ritskola tre år seinere. Hun begynte med oljemaleri allerede som femtenåring. Fra 1873 til 1881 var hun elev ved Akademien för de fria konsterna i Stockholm.

Kunstner

I studietida i Paris 1882–1886 stilte hun ut i Parissalongen i 1884, blant annet et selvportrett. Jenny Nyström giftet seg med Daniel Stoopendaal og flyttet til Stockholm i 1887. 
Omkring 1890 begynte hun å tegne julekort og smånisser for å forsørge familien og sin syke mann. Mannen døde i 1927, og Jenny Nyström fortsatte med julekortene inntil hun døde 91 år gammel i 1946. Jenny Nyström skal ha tegnet sin første nisse i illustrasjonene til Lille Viggs äventyr på julafton av Viktor Rydberg (1828–1895). Hennes snille, svenske tomtefigur fulgte henne siden og hun har blitt kalt «tomtarnas mamma». Kortproduksjonen begynte opprinnelig med eventyrkort, men gikk snart over til jule- og nyttårsmotiver, og siden også kort til andre høytider og morsdagen.
Nyströms illustrasjoner ble distribuert av firmaet Strålin & Persson i Falun, der hun arbeidet i mange år. I Kalmar läns museum er det en fast utstilling med verk og tegninger av Jenny Nyström.
Jenny Nyströmsskolan er en videregående skole i Kalmar som er oppkalt etter henne. Skolen åpnet 1992.
Fjorgyn

Skriftlige kilder

Fjorgyn er attestert i Den eldre Edda og i Eddadiktet Hårbardsljod, vers 56, og i Voluspå, vers 56. I Loketretten i vers 26 er også nevnt. Hun nevnes også i Gylvaginning (kapittel 9) og Skaldskaparmål (kapittel 19) i Den yngre Edda. I kvadene nevnes Fjorgyn tidvis som kjenning for «jord» eller «land».

Guddommelig par

Hilda Ellis Davidson har teoretisert at Fjorgyn og Fjorgynn kan ha representert et guddommelig par hvor lite informasjon har blitt bevart for ettertiden, tilsvarende med andre mytologiske figurer som Ull og (teoretiserte) Ullin, Njord og Nerthus, og attesterte Frøy og Frøya.

Fjorgyn og Jord

Rudolf Simek har hevdet at Fjorgyn er ganske enkelt et annet navn for Jord ettersom hun ikke opptrer i Den yngre Edda som en særskilt gudinne. At hun heller ikke opptrer andre steder i skaldekvadene «som vil være forventet som et rent litterært alternativ til Jord kan man merke seg.»

Indoeuropeisk opprinnelse

Det har blitt fremmet teorier om at Fjorgyn kan representere en forlengelse av en tidligere ureuropeisk gud/gudinne for torden eller regn grunnet indoeuropeiske lingvistisk forbindelse mellom norrøne Fjorgyn, den hinduistiske regnguden Parjanya, den litauisk guden Perkūnas, og den slaviske guden Perun.
Niwano-prisen

Mottakerne

Prisen har blitt delt ut årlig siden 1983 og består av et diplom, en gullmedalje og 20 millioner yen (ca. 1,2 millioner kroner i 2013). 
Av mottakerne er det tretten kristne, sju buddhister, tre hinduer, to tverreligiøse organisasjoner, to muslimer, én jøde, én unitar, én som praktiserer urfolksreligion og én jøde som ble hedret for arbeid på sekulære premisser. Disse kommer fra 23 nasjoner. Fire priser har gått til USA, og tre har gått til Israel, mens Uganda, India og Brasil har fått to priser. Atten menn, åtte kvinner og seks organisasjoner har blitt hedret.
Den foreløpig siste prisen gikk i 2015 til Esther Ibanga, grunnleggeren og lederen for «Women Without Walls Initiative», en organisajon som har gitt kvinner med ulik religiøs bakgrunn en plattform for å jobbe for fred.

Niwano-stiftelsen

Niwano Peace Foundation er en Tokyo-basert organisasjon som ble grunnlagt av japaneren Nikkyo Niwano som en del av den buddhistiske legorganisasjonen Rissho Kosei Kai. I forbindelse med Rissho Kosei Kais 40-årsjubileum i 1978, ble Niwano Peace Foundation etablert for å fremme verdensfred «i en religiøs ånd». Nikkyo Niwano var en av få ikke-kristne observatører under Andre Vatikankonsil. Sønnen hans, Nichiko Niwano, er etterfølger som leder for Rissho Kosei Kai, som blant annet jobber for interreligiøs dialog.
Fra 2002 har det blitt satt ned en komite som skal peke ut hvem som skal få prisen. Denne komiteen er satt sammen av elleve religiøse ledere fra ulike religioner og med ulik geografisk tilhørighet. Alle kontinentene skal være representert, og det skal være kjønnsbalanse i gruppen. I 2014 består komiteen av to muslimer, to buddhister, én jøde og seks kristne der den ene også praktiserer en lokal, nordamerikansk religion. Medlemmene kommer fra USA, Japan, Thailand, Storbritannia, Finland, Senegal, Sør-Afrika, Canada og Sør-Korea, og det er fem kvinner og seks menn i komiteen.
Av tidligere medlemmer er det ti kristne, en buddhist, to hinduer, tre muslimer og én jøde som kommer fra Norge, Thailand, Sverige, USA, Sør-Korea, Italia, Sør-Afrika, India, Israel, Argentina, Kirgisistan, Senegal og Colombia. Medlemmene velger mottakeren blant kandidater som er nominert av religiøse ledere og andre intellektuelle fra hele verden.
FK Olimpik Donetsk

Historie

Klubben ble grunnlagt 2001, og spiller sine hjemmekamper på Olimpik Sports Complex som har en kapasitet på 3 000. På grunn av krigen i Donbass har klubben siden 2014 holdt til i Kiev. I Kiev spiller de sine hjemmekamper på Bannikov Stadium som har en kapasitet på 1 678.
L'Anse aux Meadows

Vikingtidsbosetningen

300–400 meter vest for bebyggelsen ligger stedet der Helge og Benedicte Ingstad fant bosetningsspor av nordisk opprinnelse. Dette var i 1960, og Ingstad hadde da etter grundige studier av sagakilder begynt å saumfare den newfoundlandske nordkysten. Og da de kom til L'Anse aux Meadows møtte de fangstmannen George Decker. Da han hørte Ingstads ærende, tok han dem med og viste dem stedet.
Sommeren etter åpnet Anne Stine Ingstad den første prøveundersøkelsen. Hun fikk bekreftet at det dreide seg om hustufter med torvvegger, og at de hadde store likheter med tilsvarende norrøne tufter på Grønland og Island. Særlig ildstedene var svært like de grønlandske. Utgravningene gikk videre hver sommer fram til 1968. Det ble funnet i alt åtte større og mindre bygninger som hadde ligget på en gammel strandvoll, nå omtrent fire meter over havflaten. Den største bygningen, «Hus A», var 24 meter lang og innvendig bredde fire meter, orientert VSV-ØNØ, med langsiden mot stranden. Tre av husene hadde sikkert vært boliger, de øvrige er tolket som lager eller verksteder. En av disse har helt sikkert vært en smie. Ellers var fire små nausttufter gravd inn ved foten av strandvollen. 
Det var lite gjenstander å finne, men et spinnehjul av kleberstein og en ringnål av bronse er entydig typiske for vikingtids kontekst på Grønland, Island og Skandinavia. Det ble også tatt kullprøver til radiologisk datering, 16 av disse ble analysert, og ga en middeldatering til ca. 1000 AD. Ingstad knytter dette funnet til sagaenes beretning om Thorfinn Karlsefni, som ledet et koloniseringsforsøk med så mange som 125 menn og 15 kvinner, med base i Leifurs sin leir. Redskaper for strikking og sying er funnet, noe som indikerer at kvinner oppholdt seg på L'Anse aux Meadows. Temaet har vært gjenstand for livlig diskusjon blant historikere, se Vinland for nærmere omtale, men konsensus ser nå ut til å være samstemt for at det virkelig dreier seg om en ekte norrøn bosetning. 
Dette er det eneste arkeologisk bekreftede norrøne funnsted i Nord-Amerika. Boplassen, som er 500 år eldre enn Christofer Columbus, inneholder de tidligste europeiske strukturer i Nord-Amerika. Boplassen er på UNESCOs Verdensarvliste, Klimaet i Newfoundland var da betydelig varmere enn i dag. Som det har blitt fortalt i sagaen, dro Leifur fra Grønland, for å lete etter landet Bjarni Herjólfsson hadde fortalt han om. Han fant et land rikt med druer, laks og frostfri vinter, og ikke minst mye tømmer og ved, som Grønland hadde lite av.
L'Anse aux Meadows kan muligens også knyttes til legenden fra algonkinerne om et kongedømme kalt Saguenay som var befolket av en rase med blonde, rike mennesker kledd i pels og metall. Dette er imidlertid bare en konjektur.
Erling Fjellbirkeland

Erling Fjellbirkeland (født 21. februar 1911 i Bergen, død 15. november 1986) var en norsk organisasjonsmann. Han var direktør i Norges allmennvitenskapelige forskningsråd 1953–66, generalsekretær i Hovedkomiteen for norsk forskning 1966–81 og styreformann i Studentsamskipnaden i Oslo 1951–68.
I Oslo er Fjellbirkeland studentby oppkalt etter ham.
Vojvodina

Administrativ inndeling og befolkning

Provinsen deles inn i 3 regioner: Banat, Bačka og Srem. Administrativt deles Vojvodina inn i 7 okrug (distrikt) og 45 opštine (kommuner).
Hovedstad er Novi Sad.
Provinsen har en heterogent sammensatt befolkning. I tillegg til serbisk har 5 minoritetsspråk offisiell status i Vojvodina: ungarsk, rumensk, rutensk, slovakisk og nylig også kroatisk.
37 av 45 kommunene, opštine, har mer enn ett offisielt språk – 20 har 2, 11 har tre, mens 6 opštine, inklusive Novi Sad, har 4 offisielle språk på kommunenivå.
Folketallet i Vojvodina var 2 031 992 i 2002 (folketelling). 65,1 % av befolkningen er serbere, 14,3 % ungarere, 2,8 % slovaker, 2,8 % kroater, 2,5 % jugoslaver, 1,8 % montenegrinere, 1,5 % rumenere, 1,4 % sigøynere (roma), 1,0 % bunjevci-kroater og 0,8 % rutenere.
Riget

Riget er en dansk miniserie på åtte episoder som gikk på DR i 1994. Seriens handling er lagt til det danske Rigshospitalet hvor det skjer en rekke merkelige og bisarre hendelser. Serien er skapt av Lars von Trier og er en sjangerblanding mellom komedie, grøsser, drama og såpeopera. Mesteparten av serien er filmet med håndholdt og ustødig kamera. Bildekvaliteten er kornete, og klippingen er grov. Alt dette er gjort bevisst for å få frem en uhyggelig stemning. 
Den ble i 1997 etterfulgt av Riget II
Serien gikk på NRK1 i 1996.

Handling

På Rigshospitalet i København er den gamle pasienten Sigrid Drusse (Kirsten Rolffes) innlagt. Drusse får høre noen merkelige lyder i sykehusets heissjakt. Lydene kommer fra et gråtende barn. Dette viser seg å være et spøkelse av en ung jente med navn Mary. Drusse forsøker å hjelpe Mary til himmelen, slik at hun slipper å leve et forbannet liv som et gjenferd.
Men dette er bare noen av hendelsene i serien. Blant andre personer vi møter i serien, er den svenske overlegen Stig Helmer (Ernst-Hugo Järegård). Han forsøker å kvitte seg med en rapport som kan sette hans legekarriere på spill. Han har nemlig gjort ungjenta, Mona til en «hjernedød snørrunge», som han selv sier.

Etterfølgere

Trier og Arnfred har også regissert Riget II fra 1997. Det var også meningen at de skulle ytterligere en oppfølger, men ettersom skuespiller Ernst-Hugo Järegård døde i 1998, ble prosjektet lagt på is. Seriens andre hovedrolleinnehaver, Kirsten Rolffes, døde i 2000, og dette gjorde sjansene mindre for en ny del av serien.
Stephen King har laget en amerikansk nyinnspilling av Riget.
Hamiltonvei

Hamiltonvei er i matematisk grafteori en vei i en rettet eller urettet graf som går gjennom alle nodene akkurat én gang. En hamiltonsyklus er en hamiltonvei som ender opp i samme node som den startet. Å finne ut om en villkårlig graf inneholder en hamiltonvei er et NP-komplett problem.
Hamiltonvei er oppkalt etter matematikeren William Rowan Hamilton.
Meganomiinae

Utseende

Ganske store (10 – 22 mm), kraftige, svarte bier med klare gule tegninger. De ligner på buksamlerbier av slekten Anthidium.

Levevis

Meganomiinae er solitære bier som bygger sine reir hver for seg, gjerne gravd ut i sand eller løs jord. De lever helst i tørre, ørkenaktige områder.

Utbredelse

Meganomiinae er bare kjent fra Afrika og det sørlige Arabia, fra Sør-Afrika i sør til Jemen i nord, også fra Madagaskar.
Norsk kontinentalsokkel

Norsk kontinentalsokkel er den undersjøiske forlengelsen av landmassen utenfor Norge i Skagerrak, Nordsjøen, Norskehavet, Barentshavet og Polhavet. Kontinentalsokkelen strekker seg ut til de store havdyp og den norske stat har rett til å utnytte ressursene i og på havbunnen. Det er et relativt grunt og flatt område som går ut til egga der det er brattere helling (kontinentalskråningen) mot de store havdypene. Den norske kontinentalsokkelen varierer fra nesten ingenting utenfor Tromsø til flere hundre kilometer utenfor Nordland og Finnmark. Havet over kontinentalsokkelen er det mest fruktbare med de viktigste fiskeartenes gyteområder og de rikeste fiskeområdene. Geologisk regnes sokkelen til landjorden. Den grunneste delen av sokkelen har til tider vært tørrlagt da store mengder vann var bundet is på land under istiden. Steinaldermenneskene streifet på slettelandskapet mellom Norge og Storbritannia. Flere tusen meter tykke sedimentære bergarter på sokkelen skriver seg fra karbontiden og senere, og i disse tykke lagene har organisk materiale fra dyr og planeter blitt omdannet til olje og gass.
Juridisk regnes den norske kontinentalsokkelen fra territorialgrensen ved 12 nautiske mil fra land og ut til yttergrensen for sokkelen eller avgrensningslinjen som er avtalt med annen stat. Ut til 200 nautiske mil overlapper kontinentalsokkelen og den økonomiske sonen. 
Norsk jurisdiksjon over sokkelen utenfor 200 nautiske mil hviler på godkjennelse fra FNs kontinentalsokkelkommisjon. Det norske kravet på utvidet sokkel ble opprinnelig godkjent i 2009. Da ble 235 000 kvadratkilometer utenfor den økonomiske sonen lagt til den norske kontinentalsokkelen i Norskehavet, Barentshavet og Polhavet.

I statistikk

Statistisk sentralbyrå opererer med spesialkode nummer 23 for området.
Marie Simonsen

Karriere

Simonsen startet på jusstudier i 1982 ved Universitetet i Oslo, men mistrivdes i miljøet og skiftet etter hvert til litteratur grunnfag. Hun fant seg heller ikke tilrette der, grunnet det hun beskrev som et «sært radikalt og kultivert miljø.» Hun begynte så på statsvitenskap grunnfag, men studiene ble avbrutt da hun høsten 1985 ble tilbudt en stilling i Dagens Næringsliv av nyansatt redaktør Kåre Valebrokk.
I løpet av de 12 årene i Dagens Næringsliv var hun blant annet finansreporter, London-korrespondent og sjef for DNlørdag. I 1997 gikk hun over til VG som leder for avisas kommentaravdeling og var der i seks år før hun i 2003 tiltrådte jobben som politisk redaktør i Dagbladet. I 2006 ble hun nevnt som en av kandidatene til å ta over jobben som sjefredaktør i avisa etter at Thor Gjermund Eriksen meldte sin avgang. Jobben gikk imidlertid til Anne Aasheim.
I 2002 ble hun av Dagbladets lørdagsbilag Magasinet kåret til den niende mektigste kvinne i Norge.
Hun ble i 2008 tildelt KILDENs journalistpris for å ha synliggjort og popularisert kjønnsforskningen. Juryen begrunnet valget på følgende måte: «Simonsen har som kommentator tilført kjønnsfeltet politisk relevans – og politikken kjønns- og likestillingsperspektiver. Hun kan ikke beskyldes for å bedrive mikrofonjournalistikk for verken forskere eller institusjoner, men formidler forskningen med bakgrunn i egen kunnskap på området –og det med prisverdig journalistisk teft».
Simonsen har omtalt Gro Harlem Brundtland som sitt forbilde.

Drapstrusler

I 2007 ble hun flere ganger drapstruet av en 50 år gammel mann. Han skal blant annet ha møtt opp i resepsjonen til Dagbladet i Akersgata og levert en pakke til henne. Pakken viste seg å inneholde en øks og et brev der det skal ha blitt fremsatt flere trusler mot redaktøren. 50-åringen ble pågrepet samme dag.

Personlige forhold

Hun levde sine første sju år i Bodø og flyttet så til Heggeli i Oslo. Hun er datter av Høyrepolitikeren og høyesterettsadvokat Gustav Heiberg Simonsen (se også artikkel om slekten Heiberg), og barnebarn til høyesterettsadvokat Jon Simonsen (1901–1976). Den kjente skuespilleren Kari Simonsen er hennes tante. Hun har to brødre og en søster.
Hun har beskrevet seg selv som en person med null autoritetsangst. Ifølge henne selv ble hun journalist fordi hun har sterke meninger, og forteller videre at hun har vokst opp i et hjem hvor hun ble oppfordret til å ha sterke meninger. Hun vokste opp på Oslos beste vestkant, og ifølge henne selv bidro den konforme væremåten til at hun oppsøkte andre miljøer.
Hun regner seg selv som ateist og kommer fra en human-etisk familietradisjon og ble konfirmert borgerlig. Bestefaren Jon Simonsen var med og stiftet borgerlig konfirmasjon, mens faren, Gustav Heiberg Simonsen, var blant de første borgerlige konfirmantene i 1956. Til tross for dette ble både hun selv og hennes tre søsken døpt som følge av familietradisjoner i slekta på morssiden, som hun forteller var full av teologer. Hun meldte seg ut av statskirken i tenårene.
Simonsen er ugift og har ingen barn. Hun har bodd på Kampen i Oslo siden slutten av 1980-tallet.
Butterflies (sang)

Melodi Grand Prix

«Butterflies» var en av 350 sanger som ble sendt inn til NRKs Melodi Grand Prix 2009 og ble plukket ut til å delta i konkurransen. Sangen ble framført av Tone Damli Aaberge og deltok i Delfinale 2 i Nordlandshallen i Bodø lørdag 31. januar 2009. Der kvalifiserte sangen seg direkte til finalen.
Finalen gikk av stabelen i Oslo Spektrum lørdag 21. februar 2009, og «Butterflies» var det åttende og siste bidraget ut på scenen. Sangen avanserte til gullfinalen og endte til slutt på en andreplass med 121 856 stemmer. Den klare vinneren dette året ble Alexander Rybak og «Fairytale» som fikk hele 747 888 stemmer.
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 2009

Kontroverser

Før den norske finalen reagerte flere av finalistene sterkt på det de mente var forskjellsbehandling av låtene. Det toppet seg da NRK brukte «Butterflies» som kjenningsmelodi for sendingene til Ski-VM i dagene før finalen i Oslo. Espen Hana mente det var lite gjennomtenkt av NRK og sa: «Det er helt hårreisende at NRK ikke skjønner selv at dette blir helt feil i forhold til de andre finalistene». Også vinneren Alexander Rybak mente konkurransen var urettferdig, og fikk støtte av 79 prosent av leserne i en avstemning på VG Nett. For å bøte på kritikken og for å gjøre det likt for alle finalistene, valgte NRK å trekke startrekkefølgen i finalen. Dette ble gjort direkte på NRK2-programmet I kveld fire dager før finalen, og «Butterflies» ble trukket til å delta sist.
«Butterflies» ble også anklaget for å være plagiat av Annie Lennox' «Walking on Broken Glass» fra 1992. Særlig var det stryker-arrangementet som ble hevdet å være likt den amerikanske sangen. Både Aaberge og medkomponist David Eriksen avviste plagiat-anklagene og mente likhetene skyldtes tilfeldigheter.
Nordmarka

Geografi

Nordmarka er den største og mest sentrale delen av Oslomarka. Nordmarkas høyeste punkt er Svarttjernshøgda (717 moh) i Jevnaker. I sør grenser Nordmarka til tettstedet Oslo ved Maridalsvannet. Søndre del av Nordmarka grenser til Bærumsmarka i vest og Lillomarka i øst. Nordover strekker Nordmarka seg  til Roa  og Jevnaker. Vest for Langlivassdraget og Spålen grenser Nordmarka til Krokskogen. Østre grense er Nittedal mot Romeriksåsene og Lillomarka.
Berggrunnen tilhører Oslofeltet og består for en stor del av nordmarkitt.

Historie

Nordmarcken ble første gang angitt på et kart fra 1757 over det «Gothaltsche Kaaber Werkkets Circumference», et kart som også omfatter indre del av Oslofjorden og deler av bygdene vest og øst for nåværende Oslo kommune. I 1760 tegnet samme kartograf etter oppdrag fra de største skogeierne Christian Ancher og Jens Hiort et kart over deres «Skove NORDMARCKEN kaldet». Sannsynligvis ble navnet tatt i bruk av folk i Aker-bygda i en tid da «mark» betød skog. Nordmarka har hatt stor økonomisk betydning på grunn av skogen. Mesteparten av området tilhørte Nordmarksgodset, som har gått i arv i samme slekt fra Christian Ancher frem til Løvenskiold-slekten i dag. Unntaket var bl.a. Frognerseterskogen (tidligere kalt Trevollskogen), som tilhørte Frogner Hovedgård og dens forskjellige eiere.
Fra midten av 1800-årene ble Nordmarka et utfartssted for jegere, fiskere og fotturister fra byen Christiania. Da skiidrett ble vanlig blant byfolk i slutten av århundret, ble Nordmarka snart det mest populære sted for skiturer. Kristiania kommune bidro sammen men private idealister til å legge forholdene til rette for skiløpere gjennom Selskabet for Anlæggene paa Holmen- og Voxenkollen, stiftet i 1888. Selskapet oppførte  skistuer og spisesteder på Holmenkollen, og kommunen kjøpte i 1889 Frognerseteren og oppførte i 1891 restauranten der, tegnet av kommunearkitekt Holm Munthe. Det store gjennombruddet for utfart til Nordmarka både sommer og vinter kom ved åpningen av Holmenkollbanen i 1898. I 1890 utga ingeniør Ernst Bjerknes Kart over Nordmarken og Sørkedalen for Skiløbere og Turister i målestokk 1 : 30000, verdens første skikart.

Andre verdenskrig

L-sten er navnet på en hytte som ligger på Vidvangen på Krokskogen.  Navnet har bakgrunn i en sten som ligger akkurat i hjørnet mellom de tre fylkene Oslo, Akershus og Buskerud.
Hytten ble bygget av noen ivrige turfolk, som hadde stiftet den uformelle klubben "Poseklubben".  Etter forskjellige opplevelser med sovepose på ulike turer, fikk de kjøpt en tomt langt oppe i skogen.  Hytten ble bygget i 1938-39, og ble så vidt tatt i bruk før annen verdenskrig.  Under krigen brukte blant annet Forsvarets Overkommando hytten til møte mellom Milorgs Sentrale Ledelse på hytten, som lå godt gjemt.  Instruktører og radiotelegrafister ble utdannet her. Det fortelles at tyskerne visste om hytten, men klarte aldri å finne den. Hytten var så sent bygget at den ikke eksisterte på datidens karter.  Under et søk ble tyskerne også forledet av eieren på Kampen gård

Nordmarka som adresse

«Nordmarka» brukes som gateadresse for en rekke eiendommer spredt over et stort område i marka.
16. november

Navnedag

Edgar, Edmund.
Navnedagen er etter Edmund erkebiskop av Canterbury som døde denne dagen i 1240.
Zhaodong

Zhaodong (kinesisk: 肇东; pinyin: Zhàodōng) er et byfylke i provinsen Heilongjiang, i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Suihua.
Befolkningen var på 869 409 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Balicheng-funnstedet (Balicheng yizhi, 八里城遗址) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 301 går fra Suifenhe via blant annet Mudanjiang, Harbin og Qiqihar til Manzhouli i Indre Mongolia.
En sjømann går i land

En sjømann går i land (utgitt på Gyldendal forlag i 1931) var Aksel Sandemoses første roman på norsk etter at han og familien hadde emigrert til Norge senhøsten i 1929. Den beskriver Espen Arnakke fra Nykøbing Mors, Sandemoses hjemsted. Arnakke får hyre på en skonnert til Newfoundland der han går i land. På land havner Arnakke i diverse trøbbel med samfunnet og seg selv, blant annet på tettstedet Misery Harbour. Dette står på i seks år og Sandemose utgir i 1933 en fortsettelse i En flyktning krysser sitt spor.
På 90-tallet forberedte Sigve Endresen og Kenny Sanders et film-manuskript basert på Espen Haavardsholms bok Mannen fra Jante. Denne filmen om Arnakke ble til Nils Gaups film Misery Harbour i 1999.
Alligator Film AS

Alligator Film AS var et produksjonsselskap i Bergen. De produserte i hovedsak langfilm, kortfilm, dokumentar, musikkvideo og reklame. De tilbydde også linjeproduksjon og hadde en egen avdeling for postproduksjon. Selskapet ble drevet av produsent Jan Aksel Angeltvedt.

Historie

Selskapene Alligator Reklamefilm AS og Spleis slo seg i 2005 sammen til ett selskap og ble Alligator Film AS.
Stormfulle høyder (1939)

Handling

En fremmed (Miles Mander) som har gått seg bort i en snøstorm snubler over «Wuthering Heights». Det dystre og mørke godset eies av den mystiske og uhøflige Heathcliff (Laurence Olivier), som er lei av kjærlighet som ikke blir gjengjeldt. Hushjelpen Ellen (Flora Robson) forteller den fremmede om den store kjærligheten som en gang blomstret mellom Heathcliff og Cathy Earnshaw (Merle Oberon).
Filmen tar ikke for seg den andre delen av boken og involverer verken Cathys datter eller Heathcliffs sønn.
Matanao

Matanao er en kommune i provinsen Davao del Sur på Filippinene. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 46 916  i 9 859 husstander.
Sony Ericsson K750

Sony Ericsson K750 er en kameramobiltelefon fra Sony Ericsson.