google/wiki40b huggingface dataset:
Farvel til våpnene

Om Farvel til våpnene

I likhet med debutromanen «Og solen går sin gang», fikk også «Farvel til våpnene» en svært stor betydning på mange felt. Romanen gjorde at svært mange folk ble informert om hva en krig innebærer for de som ble sendt ut og deres opplevelser i krigen som ville forfølge dem resten av deres liv på både fysisk og psykisk helse. I likhet med Erich Maria Remarques roman Intet nytt fra Vestfronten, ble romanen en av de viktigste skildringene av første verdenskrig sett fra to øyevitner. Sammen med «Nick Adams-historiene» er «Farvel til våpnene» på en mange måte en slags selvbiografi fra Ernest Hemingway, der man som leser får en innblikk av han og forstår mange sider ved han bedre. Romanen fikk også stor betydning for å fornyet kjærlighetslitteraturen og betegnes ofte som kjærlighetsroman også for menn.

Handling

«Farvel til våpnene» handler om den amerikanske løytnanten Frederic Henry som frivillig befinner seg ved den italienske fronten under første verdenskrig som ambulansesjåfør i den den italienske hæren nær grensen til fienden Østerrike. En dag etter en langperm møter han den engelske sykepleieren Catherine Barkley og utvikler et forhold med henne og blir senere en av hennes pasienter etter at han blir såret ved fronten under Caporetto-offensiven. Etter et opphold på et sykehus i Milano og friske meldingen nærmer seg, bestemmer han seg å desertere samme med Catherine som venter deres felles barn. De bestemmer seg til å flykte til den nøytrale Sveits og vende krigen og elendigheten ryggen for å dyrke sin felles kjærlighet. Skjebnen deres ville det annerledes.

Tolkning

«Farvel til våpnene» er en av to romaner som Ernest Hemingway skrev om «Den tapte generasjon». Her skildrer han hvordan det var ute ved fronten for de unge soldatene som ofret sin ungdom i en grusom, blodig og, i Hemingways øyne, meningsløs krig mellom nasjonene. På tross av farer som skudd, granater og sykdomsutbrudd, virket deltakelsen i krigshandlingene for mange unggutter som et bedre alternativ enn permisjoner og andre opphold fra skyttergravene, der tanken på å skulle tilbake forsterket dødsangsten. Romanen bygger på Ernest Hemingways egne opplevelser som ambulansesjåfør under første verdenskrig. Richard Attenborough så på boken som selvbiografisk, og i sin filmatisering "In Love and War" har han derfor byttet ut hovedpersonene med Agnes von Kurowsky og Ernest Hemingway selv.

I Norge

I Norge ble romanen første gang utgitt i 1930 på Gyldendal Norsk Forlag i Herman Wildenveys oversettelse og var en del av serien Gyldendals moderne romanserie (ofte kjent under navnet Den gule serie) som forfatteren Sigurd Hoel var redaktør for. Romanen har også blitt utgitt i serien Alle tiders kjærlighetsromaner som bind 1 på samme forlag.
Unit-step funksjon

Unit-step funksjon (Heaviside-funksjon) er en diskontinuerlig funksjon. Funksjonen har verdien null for negative verdier og en for positive verdier.
Midnight Express

Handling

Filmen er en dramatisert versjon av amerikaneren Billy Hayes liv i et tyrkisk fengsel på 1970-tallet. I 1970 arresteres Billy Hayes av tyrkisk politi i det han er i ferd med å gå ombord på et fly i Istanbul i Tyrkia. Han blir tatt med to kilo hasj og dømmes til fire års fengsel. I mellomtiden forverres den internasjonale situasjonen mellom Tyrkia og USA. Dette gjør at Billys straff endres fra fire til 30 års fengsel. Hans fengselsopphold blir en lidelse med sult, sadisme, brutalitet og psykiske påkjenninger. Han klarer å holde ut påkjenningene, men etter en voldsepisode blir han satt på en avdeling for psykisk syke, og han innser at han må flykte for å ikke dø der.

Om filmen

Filmen ble innspilt høsten 1977 på Malta. Blant annet så ble fengselscenene ble innspilt ved Fort Saint Elmo i Valletta.

Mottakelse

Filmen vant seks Golden Globes, inkludert for beste film. Den vant også to Oscar, i kategoriene beste musikk og beste manus basert på annen kilde (Oliver Stone).
Den ble godt mottatt av anmelderne og har fått 96 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den tre av fire stjerner, mens Leonard Maltin gav den 3,5 av 4 stjerner.
VGs anmelder gav den terningkast fem.

Økonomi og popularitet

Den innbrakte 35 millioner dollar i USA alene. Produksjonskostnadene var på 2,3 millioner.

Reaksjoner

Filmen er løst basert på boka. I virkeligheten ble ikke Hayes utsatt for noe voldtektsforsøk. Han tok heller ikke livet av sin fangevokter. I et amatøropptak fra 1999, i forbindelse med Filmfestivalen i Cannes, uttrykte Hayes i et intervju skuffelse over filmen og forteller om sine virkelige hendelser i fengselet. Han reagerte særlig på filmens fremstillingen av tyrkerne. I ettertid har også Oliver Stone beklaget hvordan det tyrkiske folk ble fremstilt i filmen. Filmen vakte forøvrig store protester fra tyrkisk hold da den kom.
Asiatisk geithams

Utseende

Arten er lett å skille fra andre veps i Europa. Den er stor og kraftig, litt mindre enn vår geithams, som hører hjemme i Europa (også i Norge, hvor den er sjelden). Dronningene blir opptil 30 mm, og arbeiderne opptil 24 mm. Tabloide oppslag av typen «gigantveps» er altså uriktige. Den er like fullt betydelig større enn en honningbie. Alle eksemplarer funnet i Europa tilhører underarten V. velutina nigrithorax. Motsatt andre stikkeveps i Europa har den mørk bakkropp, unntatt et gult bånd på 4. bakkroppsledd. Bena er gule.
Av og til blir arten, kanskje særlig i tabloidmediene, blandet sammen med den langt større japanske kjempeveps (i engelskpråklig litteratur kalles begge av og til Asian hornet, men det korrekte navnet på kjempevepsen er Asian giant hornet). Størrelsesforskjellen gjør det som regel lett å se forskjell på de to i naturen, selv om begge arter – som alle stikkeveps – varierer en del i størrelse. Kjempevepsen er aldri med sikkerhet påvist utenfor Øst-Asia. For øvrig er Sørøst-Asia et kjerneområde for geithamser.

Levevis

Asiatisk geithams holder seg gjerne i ro om natten – motsatt vår geithams (orientalsk geithams, som finnes lengst sørøst i Europa, er derimot et solskinnsdyr). Ellers minner artens levevis og livsløp om det vi finner hos andre geithamser (og andre eusosiale stikkeveps). Samfunnet er ettårig, og bolet bygges gjerne i trær o.l. Bare dronningene overvintrer. De grunnlegger nye samfunn om våren og er i første omgang alene om å bygge bol og stelle egg og senere larver og pupper. Etter hvert overtas dette arbeidet av nyklekkede arbeidere (= hunner med degenerte kjønnsorganer), og dronningen kan fullt og helt konsentrere seg om eggleggingen. I løpet av sesongen kan hun produsere 6000 avkom. Tidlig på høsten klekkes de første kjønnsmodne hanner (droner) og hunner, i gjennomsnitt 350 i løpet av høsten. Hanner og hunner parer seg. Den gamle dronningen dør, og samfunnet går i oppløsning. De unge dronningene finner et sted hvor de kan overvintre, mens arbeidere og hanner dør.
De voksne vepsene mater larvene med insekter og annen kjøttmat, mens de til gjengjeld får en proteinrik saft tilbake fra larvene. De spiser også nektar, saft fra overmoden frukt og andre søtsaker. Vepsenes størrelse, hurtighet og kraftige kjever gjør at de kan ta ganske store og forsvarsdyktige byttedyr. Stikkebrodden brukes mest til forsvar.
Tabuk (Saudi-Arabia)

Tabuk er en by i det nordvestlige Saudi-Arabia, med et innbyggertall (pr. 2004) på cirka 441.000. Byen er hovedstad i landets Tabuk-provins.
Efa

Efa eller bat  er et gammelt mål for volum. 
Enheten efa brukes i Det gamle testamentet som et mål for korn, og for volum, og en efa tilsvarer 36,4 liter. Det finnes forskjellige utregninger av de bibelske målene og verdiene kan i dag ikke fastsettes nøyaktig.  En bat er brukt som mål for flytende varer som vin og olje.
I Det nye testamentet er betegnelsen bat kalt fat eller anker.
Steiger (bilfabrikk)

Steiger-selskapet ble grunnlagt i 1914 som Maschinenfabrik Walther Steiger & Co. av den sveitsiske ingeniøren Walther Steiger (1881–1943) i Burgrieden i nærheten Ulm, Tyskland. I 1921 ble det et aksjeselskap (Steiger AG). I løpet av sitt korte liv bygde firmaet om lag 3 000 kjøretøy.

Begynnelsen

Under første verdenskrig reparerte Steiger fly og flymotorer. I 1917 begynte eieren og hans ingeniør, Paul Henze å arbeide med motoriserte kjøretøy. Planer for produksjon av traktorer ble forlatt til fordel for utvikling av biler. Deres første modell, Steiger 10/50 PS ble produsert i 1920. Denne touring-modellen med en 2,6 liter, fire sylindret motor 50 Hk ble Steigers mest betydningsfulle produktet, og var fortsatt i produksjon da firmaet kollapset i 1926. Den moderne motor med overliggende kamaksel var unik på grunn av tannhjul i vinkel. Disse bilene, med en «u»-formet ramme av presset stål, to aksler med bladfjæring og en spiss radiator ble ansett for å være «den mest betydelige tekniske innovasjon i begynnelsen av 1920-tallet og den mest progressive tyske serie-produserte biler i sin tid».

En kort blomstring

I 1922 bygde Steiger en to-seters roadster med en større motor (slagvolum på 2,8 liter, 55 Hk), som ble tilgjengelig i 1924 som en enda kraftigere modell (slagvolum 2.9 liter, 70 Hk). Disse typer nådde en toppfart på 140 Km/t. Racer modeller kunne nå en hastighet på 180 Km/t og koste 18 000 Reichsmark. De med høy ytelse, sports-og racer modellene ble svært vellykket under konkurranser (Solituderennen, Avus, Eifelrennen, Klausenrennen, Monza og Targa Florio) i 1920-årene. I 1925 kom den mer kraftige touring Steiger 11/55 PS, med lenger akselavstand og den første sportsbilens motor.
Til tider hadde firmaet opp til 500 arbeidere og ansatte. Til tross for sine toppklasse produkter, ble de ofte sammenlignet med de fra Bugatti, I 1926 gikk firmaert konkurs i kjølvannet av bilkrisen

Steiger-Martini

Etter mønster av Steiger ble en rekke forskjellige racermodeller utviklet, og noen oppnådde… spektakulære suksesser (to ganger blant de fire første i 1929 Klausenpass race). Men disse nøye og individuelt produsert modellene kunn ikke konkurrere i det lange løp med billigere, masseproduserte biler fra Tyskland, Frankrike og Amerika. Slutten på en helt gjennomsyret tradisjon var uunngåelig. Den 12. juni 1934 forlot siste Martini fabrikken i Saint-Blaise ved Innsjøen Neuchâtel.
Randers kommune

Attraksjoner

I Rabnders kommune ligger Randers Regnskov, Clausholm Slott og Gamle Estrup Slott.
Super-Jupiter

En super-Jupiter er en planet som er mer massiv enn Jupiter. Flere slike har blitt oppdaget utenfor solsystemet, mye på grunn av at de er store og enklere å oppdage enn mindre planeter. Selv om det er vanskelig å dra en direkte linje mellom super-Jupiter og brune dverger, har man noen kjennetegn: alle himmellegemer med en masse >25 ganger Jupiters masse klassifiseres som en stjerne.
Eksempelvis harhimmellegemer på grensen mellom planet-brun dvergstjerne blitt kalt super-Jupiter, som Kappa Andromeda b rundt Kappa Andromeda.
I 2011 kjente man til 180 slike planeter, noen av dem hete, andre kalde. Selv om de veier mer enn Jupiter, er mange av dem omtrent like store.
Sporing (programvare)

Sporing (tracing) er i informatikk en spesiell bruk av logging for å innhente informasjon om et programs utførelse. Informasjonen brukes typisk av programmerere til debugging, av erfarne systemadministratorer, personell som utfører teknisk support og som verktøy for programvare-overvåkning for å diagnostisere problemer med programvare. Sporing er et tverrgående programvareanliggende.
Leptrichillus

Utseende

En ganske liten, brun trebukk. Antennene er litt kraftige, betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er bredere enn langt, med en bakoverrettet tann ved bakhjørnet. Dekkvingene er nesten jevnbrede. Antenner og bein er gulbrune.

Utbredelse

Arten er kjent fra Mexico i nord til Costa Rica i sør.
Bekkelagshøgda Lokalhistoriske Forening

Bekkelagshøgda Lokalhistorieke Forening (BLF) er ei forening som ble stiftet i 1997. (www.eikaberg.org) Foreninga har 300 medlemmer.
Stein Hernes

Bakgrunn

Hernes er sønn av Arbeiderpartipolitiker og tidligere statsråd Gudmund Hernes og tidligere ambassadør og statssekretær Helga Hernes.
Stein Hernes er gift med kulturredaktør i NRK, Hege Duckert.
Arnobiopsis

Utseende

En middelsstor (ca. 6 millimeter), avlangt oval, glatt, svart bladbille, antenner, bryst, scutellum og lårenes indre del rødlig. Antennene er tynne. Pronotum er nesten sylindrisk. Dekkvingene er betydelig bredere enn pronotum, med fine punktrader. Lårene er fortykkede med en liten tann.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Sumatra.
Gustav Sjaastad

Familiebakgrunn og yrkeskarrière

Han var sønn av gårdbruker Olaf Herman Sjaastad (1869–1944) og Marta Kristensdatter Fostad (1870–1933), som overtok gården Sjåstad (gnr. 104, bnr. 1) i Markabygda i Skogn herred i 1903.
Gustav Sjaastad hadde studentereksamen fra Kristelig Gymnasium fra 1922, juridisk embedseksamen fra 1926 og advokaturen fra 1933. Han var privatpraktiserende advokat i Namsos 1927–1935 og i Oslo 1935–1945, deretter juridisk konsulent for Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon 1945–1954. Blant hans private og offentlige verv kan nevnes styremedlem i Norsk Hydro AS 1946–1955, styreformann i Tiden Norsk Forlag AS 1947–1954 og medlem av representantskapet i De Norske Bykredittforeninger 1959–1964.  Han var også rådgiver for Norges delegasjon til Den internasjonale arbeidsorganisasjonen i Montréal i 1946 og rådgiver ved Norges delegasjon til FN i 1948.
I 1959 ble han utnevnt til fylkesmann i Nord-Trøndelag, med bolig i Steinkjer, men tiltrådte ikke embedet før han avsluttet stortingsperioden i 1961. Som fylkesmann var han styremedlem i Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk, styreformann i Fylkesbilene samt strategisk involvert i etableringen av Nordenfjelske Treforedling på Skogn og utbyggingen ved Innherred sykehus i Levanger. Sjaastad døde i embedet i 1964, og ble begravelsesseremonien ble holdt i Alstadhaug kirke. Han ligger gravlagt ved Markabygda kirkegård.

Politisk arbeid

Sjaastad var medlem av Namsos bystyre og formannskap for Venstre 1927–1934 samt formann i Namsos venstrelag 1927–1931.
Sjaastad ble arrestert to ganger under den andre verdenskrig. Han satt på Møllergata 19 fra desember 1940 til mai 1941, og igjen fra februar til mai 1944, hvoretter han satt på Grini til freden i mai 1945.
Etter krigen var han statsråd i Justisdepartementet i Oscar Torps regjering 1954–1955, statsråd i Industridepartementet i Einar Gerhardsens tredje regjering 1955–1959 og innvalgt på Stortinget fra Nord-Trøndelag 1958–1961. Hans Solsem møtte i hans sted så lenge han var statsråd. Sjaastad var medlem av Stortingets sjøfarts- og fiskerikomité 1959–1960 og medlem av Stortingets justiskomité 1960–1961.

Utmerkelser

Han ble kommandør av Nordstjerneordenen i 1960. Gustav Sjaastads vei på Skogn er oppkalt etter ham.
Ralph Hammond

Ralph Hammond er et pseudonym brukt av thrillerforfatteren Hammond Innes (egentlig Ralph Hammond Innes) for fire barnebøker.
Stipendium ur Lena Vendelfelts minnesfond

Stipendium ur Lena Vendelfelts minnesfond er et svensk litteraturstipend,  innstiftet i 1981 av Erik (1900-84) og Barbro Vendelfelt (1915–2004). Det deles ut av Svenska Akademien til diktere som søker å hevde og verne rent menneskelige verdier. Stipendbeløp er 60 000 svenske kroner (2011).
Alf Prøysens beste barneviser

Alf Prøysens beste barneviser er et musikkalbum med Alf Prøysen, utgitt i 1970. 
Albumet ble utgitt på nytt i 1996.
Gated community

Et inngjerdet samfunn (engelsk: gated community) er en bydel eller et bostedsområde som er adskilt fra omverdenen med en eller annen form for adgangskontroll for innpasserende. Denne kontrollen kan inkludere gjerder, bommer, murer og overvåkning.
Inngjerdede samfunn var opprinnelig vanlige i Sør-Afrika, Brasil og Angola, men har siden slutten av 1980-årene og videre i 1990-årene spredt seg over hele verden, deriblant USA. De opprinnelige inngjerdede samfunn i Sør-Afrika ble bygd som kriminalitetsforebyggende tiltak, som en prevensjon mot den høye voldkriminaliteten.
Daxy

Daxy er et pseudonym som ble benyttet av en norsk graffitikunstner (writer) fra Oslo (født i 1969), som først og fremst gjorde seg bemerket som såkalt tagger i norsk graffitis barndom. Daxy opererte stort sett sammen med BigBen og Blame, og var aktiv i 1985–1986.
Acidota

Utseende

Middelsstore (4-6 millimeter), avlange, blanke, rødlige kortvinger. Hodet er ganske lite, pronotum hvelvet og omtrent så langt som bredt. Beina er korte og har en rad av fine tenner langs ytterkanten.

Levevis

Acidota-artene lever på bakken og kan være aktive i ganske kaldt vær. Den vanligste arten, Acidota crenata, ses ofte krypende rundt på snøfenner om våren, der den spiser insekter som har forulykket på snøen.
Adlerodea

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), ensfarget brune smygere.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Brasil og Argentina.
Tusse

Tusse eller tuss, i flertall tusser, er i mange norske bygder navn på noen av de vanligste overnaturlige vesnene eller vettene i norsk folketradisjon, nemlig huldrefolket, også kalt «de underbuans» eller «underjordiske». Norrønt þurs eller þuss betyr 'troll'.
Tussene har et liv som gjenspeiler menneskenes skikker. Mennene, kalt huldrekaller, tusseladder og annet, blir i folketroen ofte framstilt som kortvokste, grå- eller blåkledte gubber, mens huldrene blir skildret som vakre kvinner med kuhale og innhul rygg. Tussene bor under jorda, men gjerne nær mennesker i tilknytning til gårder og særlig setre. Mange sagn forteller om samkvem med mennesker, ofte til gjensidig nytte.
Da man ennå drev med seterdrift var det god skikk å banke på seterdøra ved ankomst for sesongen og spørre om man fikk bo der den sommeren. Gjorde man ikke det, kunne huldrefolket hevne seg ved å gjøre buskap syk, eller gjøre ugagn og hærverk på gods og gård.
Lee Eastman

Eastman, The Beatles og Paul McCartney

I 1969 tok medlemmene i The Beatles affære etter at Apple Corps gikk stadig dårligere. De måtte ansette en manager. Paul McCartney ville ha Eastman, mens John Lennon ville ha Klein, som han hadde tilbrakt mye tid med. Harrison og Starr valgte også Klein, delvis fordi de var bekymret for at Eastman ville gi fordeler til McCartney, og delvis fordi Kleins arbeiderklassepersonlighet passet mer enn Eastmans øvre middelklasse-advokat-personlighet. Løsningen ble i begynnelsen at Klein og Eastman samarbeidet, men dette gikk ikke i lengden. Klein tok over hele samarbeidet, men McCartney valgte da å saksøke de andre medlemmene av The Beatles for å oppheve Beatles-partnerskapet. Han lyktes med dette. De andre medlemmene ble også etter hvert misfornøyde med Klein, og etter saksøking fra begge parter ble han fjernet.
Lee Eastman og sønnen John representerte Paul McCartney i hans solokarriere. Han ga også McCartney som råd å holde seg til å investere i noe han kunne, for eksempel musikk. Dette medførte at McCartney fikk rettighetene til Buddy Holly. Eastman hjalp McCartney langt bedre enn Klein og påfølgende artister hjalp de andre tre medlemmene, og kombinert med McCartneys suksess som soloartist og medlem i The Wings, gjorde det at McCartney ble den klart rikeste av eks-medlemmene av The Beatles.

Annet

Eastman var kunstinteressert, og var en venn og lenge sadvokat for og samler av kunstverkene til den abstraktekspresjonistiske maleren Willem de Kooning. I tillegg representerte Eastman Billy Joel, David Bowie, Andrew Lloyd Webber og boet til Tennessee Williams.
Tuanaki

Tuanaki eller Tuanahe er navnet på en forsvunnet gruppe holmer, som en gang var en del av Cookøyene. Holmene lå sør for Rarotonga og innenfor to dagers seiling fra Mangaia.
I 1984 ble det foreslått at Haymet Rocks var rester etter Tuanaki.
Magni Wentzel

70-tallet

På Club 7 i Oslo spilte hun i bluesbandet til søskenbarnet Geir Wentzel (født 1949). I denne tiden var hun sterkt påvirket av den amerikanske soulsangeren Aretha Franklin (født 1942). Andre oslomusikere hun har arbeidet mye med i kvartetts- og kvintettsform, er Einar Iversen og Egil Kapstad. Hun fikk dedikert Peter Gullins Far, Far Away Where Longing Live til seg.  Senere har hun hatt oppdrag for Opera Mobile, da som moren i Hoffmannens eventyr av Offenbach.
Callidiopini

Utseende

Små til middelsstore, blanke, brunlige trebukker. Lårene er gjerne noe klubbeformet.

Utbredelse

De fleste artene lever i Australia, Oseania og Sørøst-Asia. Det finnes noen få arter i Afrika, flere på Madagaskar. I den nye verden er gruppen bare representert ved slekten Ceresium på Hispaniola.
Edward Grey

Bakgrunn

Edward Grey var det eldste av oberst George Henry Grey og Harriet Jane Pearsons elleve barn. Hans farfar, George Grey, 2. baronet av Fallodon, var også en framtredende liberal politiker, og hans farfars far, George Grey, 1. baronet, av Fallodon, var Charles Grey, 1. earl Greys tredje sønn og yngre bror av statsministeren Charles Grey, 2. earl Grey. Edward Grey fikk sin utdannelse i Winchester og ved Balliol College i Oxford.

Politisk karriere

Han ble valgt til parlamentet i 1885 som representant for Berwick-on-Tweed. Han tjenestegjorde mellom 1892 og 1895 under Archibald Rosebery som understatssekreterær i utenriksdepartementet i Gladstones siste regjering. Under andre boerkrig (1899-1902) ble de liberale splittet i to leirer mellom de radikale pro-boerne og de liberale imperialistene. Grey stod fast på imperialistenes side sammen med Rosebery og Herbert Henry Asquith.

Senere karriere

I 1919 ble Grey ble utnevnt ril ambassadør i USA, en stilling han hadde til 1920.
Grey innehadde rollen som leder i House of Lords 1922-1923, og holdt det gående i politikken til han var nesten helt blind.

Annet

Edward Grey har gitt navn til The Edward Grey Institute som er del av Department of Zoology ved University of Oxford.
Bergsäng

Bergsäng er et småsted i Hagfors kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. Det ligger cirka 15 kilometer nordvest for Hagfors. I 2005 var Bergsäng regnet som et tettsted, og hadde da 201 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.