google/wiki40b huggingface dataset:
Se deg om i vrede

Se deg om i vrede er den britiske dramatikeren John Osbornes mest kjente drama. Se deg om i vrede (Look back in Anger) skapte furore da det ble satt opp på Royal Court Theatre i London i 1956. Det regnes som et skjellsettende verk i nyere britisk dramatikk og ble oversatt til norsk av Helge Krohg i 1977. Men allerede i 1959 ble det spilt av Bjørn Jenseg og Odd Furøy på Studiescenen.

Historie

Stykket ble skrevet på sytten dager i en dekkstol på Morecambepiren mens John Osborne spilte i showet Seagulls over Sorrento. Stykket var i stor grad selvbiografisk, basert på tiden han bodde sammen med og kranglet med Pamela Lane mens hun bedro ham med en lokal tannlege. Stykket ble sendt til agenter over hele London og fort returnert uten å bli antatt. Til slutt ble det sendt til det nyetablerte English Stage Company ved Londons Royal Court Theatre. Dette selskapet var nylig blitt etablert av George Devine, men de tre første produksjonene hadde floppet, og nå trengte man umiddelbar suksess om man skulle overleve. Devine valgte å gamble med dette stykket fordi han så en kampvilje for etterkrigstiden i stykket. Osborne bodde på denne tiden i en husbåt på Themsen, og Devine rodde ut til ham for å gjøre avtale om skuespillet. Oppsettingen ble regissert av Tony Richardson og hadde Kenneth Haigh, Mary Ure og Alan Bates i rollene.
Stykket ble en stor suksess, selv om det først fikk dårlige kritikker. Det fylte teatersaler fra West End til Broadway, det ble også vist i Moskva, og i 1958 kom det en film med Richard Burton og Mary Ure i hovedrollene. Skuespillet gjorde Osbornes situasjon mye lettere, han gikk fra å være en kjempende ung dramatiker til å bli en rik og berømt sint ung mann. Han skilte seg fra Pamela Lane og giftet seg med Mary Ure i 1957, og han fikk også Evening Standard Drama Award som den mest lovende skuespillforfatter det året.
Tyche (hypotetisk planet)

Tyche er det foreløpige navnet gitt til en hypotetisk gasskjempe som astronomen John Matese fra universitet i Louisiana som i 1999 foreslo kunne ligge i Oorts sky i vårt solsystem, etter å ha målt endringer av banen til kometer på vei inn i solsystemet.
Hvis beviser for at denne planeten eksisterer blir framført, vil solsystemet igjen telle ni planeter etter at Pluto ble degradert til dvergplanet i 2006.
House dans

House dans (engelsk: House dance) er en hybrid betegnelse for en type sosial dans som hovedsakelig blir danset til house-musikk. House dans har sin opprinnelse fra klubber i Chicago og New York. Hovedelementene i dansestilen er fotarbeid, «jacking» og «lofting». House dans er først og fremst en dansestil som understreker naturlig improvisasjon med komplekst og kjapt fotarbeid, kombinert med myke og løse bevegelser i overkroppen, samt gulv.

Karakteristikk

Den største kilden i house dans er musikken, og ikke minst elementene i musikken. En annen viktig inspirasjonskilde i denne stilarten er menneskene. House dans er en sosial dans, dermed vil individene og deres karakteristikk spille en stor og viktig rolle. 
House dans er først og fremst en sosial dans som læres via klubbing. Til tross for dette holdes det flere store årlige begivenheter der det er kurs, workshops og konkurranser. I nyere tid har det vært store diskusjoner om man skal tillate og holde organiserte dansekurs i house dans. Dette er fordi man mener house dans opprinnelig er en improvisasjonsdans som skal læres via andre personer når man er på klubb eller andre slike sosiale begivenheter. På en annen side er ikke klubbing en like stor del av den nord- europeiske kulturen. Basert på dette sees det nærmest på som en nødvendighet å holde kurs i denne dansestilen for å hindre at den dør ut i denne delen av verden.
Det finnes mange personer som har hatt en svært sentral rolle i house dansen, og som har bidratt til dens utvidelse, blant annet Ejoe Wilson, Brian «Footwork» Green, Marjory Smarth, Tony «Sekou» Williams, Tony McGregor og mange flere.
Nikolaiviertel

Historie

Nikolaikirche var ferdig ca 1200. Området forøvrig utviklet seg omkring to kjerneområder. Berlin som var det største, oppsto øst for Spree, mens det mindre Cölln fantes på den vestlige bredden. Begge byene fikk byrettigheter i 1230 og var forbundet med hverandre ved gaten Mühlendamm. Opplysningene om byene er få og viktig materiale gikk sannsynligvis tapt i bybrannen i 1380.
Begge byene ble 20. mars 1307 slått sammen til dobbeltbyen Berlin-Cölln. I 1486 gjorde kurfyrst Johann Cicero byen til sin residensby. Stedet var på det tidspunkt gjort til et betydningsfullt handelssted og som på 1300-tallet hadde sluttet seg til Hansaforbundet.
Nikolaikirche ble vesentlig ombygget i 1264 og omgjort til en gotisk hallkirke. Den assymetriske utforming med ett smalt tårn ble imidlertid beholdt til slutten av 1800-tallet. I 1870-årene ble det bygget et nygotisk dobbelttårn på kirken. Mens Berlin forøvrig utviklet seg med stadig nye sentra, var det lite som endret seg i Nikolaiviertel. Her bodde hovedsakelig håndverkere i trange og krokete gateløp.
I 1938 ble kirken avvigslet. Den andre verdenskrigen og gatekampene i kampen om Berlin medførte at bydelen ble fullstendig ødelagt. I DDR-tiden var området ikke prioritert inntil 1980-tallet. Da ble området totalrenovert med sikte på byens 750-årsjubileum i 1987. Flere kvartaler ble gjenoppbygget og rekonstruert. Nikolaiviertel er idag et populært restaurantområde.

Severdigheter

Nikolaikirche med sine to tårn og spir er bydelens vartegn. I tillegg finnes rokokkobygningen Ephraim-Palais, kalt Berlins vakreste hjørne, og Knoblauch-huset, rekonstruert senbarokk.
Whale Rider

Handling

Filmen begynner med at høvdingens svigerdatter føder tvillinger og dør under fødselen. Tvillingene er en gutt og en jente. Gutten er dødfødt. Jenta får navnet Paikea, hvilket høvdingen – hennes farfar – misliker sterkt. Navnet Paikea er navnet på deres mytologiske forfar som kom ridende på en hval.
Stammen trenger en ny høvding, men ingen av guttene høvdingen lærer opp klarer prøvene. Paikea kjenner seg kallet, men ifølge tradisjonen må høvdingen være mann.

Om filmen

Den vant en BAFTA for beste spillefilm. Det kan også nevnes at den vant publikumsprisen ved Sundance filmfestival, Toronto internasjonale filmfestival, Rotterdam International Film Festival og San Francisco International Film Festival.
Taastrup

Navn

Navnet Taastrup, også stavet for eksempel Tostrup (Resens Atlas), har historisk vært knyttet til det nåværende Høje Taastrup og det området, Høje-Taastrup Sogn opprinnelig dekket. En ny bydel i den sydlige del av Høje-Taastrup kommune har fået navnet Torstorp, som etymologisk skal bety det samme som Taastrup.
Navnet Tåstrup er dog i det 12. århundrede kjent som Thorstenstorp og kommer av navnet Thorsten og torp.
Den offisielle rettskrivningen anbefaler å stave byens navn med Å, men Aa er sannsynligvis også tillatt, selv om Tåstrup ikke er nevnt spesifikt i den danske Retskrivningsordbogen. Kommunen har besluttet å gå tilbake til den gamle stavemåten Taastrup, hvilket DSB, Vejdirektoratet og Bane Danmark etterhvert har aksepteret aa. Se: Ålborg: Stavemåde Å/Aa.
Det allierte kontrollrådet

Det allierte kontrollrådet (på engelsk The Allied Control Council eller Allied Control Authority, kjent på tysk som Allierter Kontrollrat) var det sentrale organ i den allierte okkupasjonen av Tyskland etter andre verdenskrig. Det besto av medlemmer fra USA, Storbritannia, Sovjetunionen og Frankrike. Rådet sammentrådte første gang 30. juli 1945, og opphørte i realiteten å eksistere i 1948, da Sovjetunionen forlot rådet.

Historie

De allierte overtok all offentlig myndighet i Tyskland ved Berlin-erklæringen i juni 1945. Kontrollrådet sammentrådte første gang 30. juni 1945. Medlemmene var USA, Storbritannia, Sovjetunionen og Frankrike. Medlemslandene var representert ved deres øverstkommanderende i det okkuperte Tyskland. Organisasjonens hovedkvarter lå i Berlin-Schöneberg.
Rådets beslutninger skulle være enstemmige. Dette førte til at rådet ble lammet i saker med motsetninger mellom vestmaktene og Sovjetunionen. Der det ikke ble oppnådd enighet anså den enkelte okkupasjonsmakt seg for å stå fritt innenfor sin sone. Sovjetunionen forlot møtet i kontrollrådet 20. mars 1948 i protest mot at Londonkonferansen (23. februar–6. mars 1948) hadde besluttet å etablere en vesttysk forbundsstat. Kontrollrådet ble etter dette aldri sammenkalt, men ble ikke formelt oppløst før i 1990.
Stephanie Savage

Stephanie Savage (født 1969) er produsent for Wonderland Sound and Vision. Hun var en av manusforfatterne på The O.C. og er nå manusforfatter for TV-serien Gossip Girl.
Bispøyan

Bispøyan er en gruppe øyer som ligger nord for Kvenvær i Hitra i Trøndelag. De største øyene er Burøya, Olderøya, Monsøya og Henriksøya.
Øyene er i dag fraflyttet, men husene bebos i stor grad om sommeren. Bispøyan Hytteierlag AL har vel 70 medlemmer, og det er pliktig medlemskap for boliger som tilhører Bispøyan Strandplan.
Operation Flashpoint

Andre spill

Operation Flashpoint: Elite er en Xbox-versjon av OFP som ble gitt ut i 2005.
Virtual Battle Systems er et verktøy for militære organisasjoner rundt om i verden, blant annet USAs marinekorps, som er basert på OFP-teknologi.
Armed Assault er en oppfølger til Operation Flashpoint som ble utgitt i tredje kvartal av 2006. Selv om Bohemia Interactive har utviklet begge spillene måtte de endre navn da Codemasters eier navnerettighetene til Operation Flashpoint.
ARMA 2 er oppfølgeren til Armed Assault og ble utgitt i 2009. Utvidelsespakken ARMA 2: Operation Arrowhead ble utgitt i juni 2010.
Hoff

Et hoff er en fyrstes bolig og samtidig inntil en viss grad en del av regjeringsorganet og også hans husstand som adjutanter og rådgivere, for eksempel den nordiske hird og den romerske curia.
I dag ivaretas det norske kongehusets administrasjon av Det kongelige hoff, som omfatter hoffsjef, kabinettsekretærer, informasjonsavdeling, hushold og eiendomsavdeling. Det norske hoffet har totalt ca. 150 årsverk.
Gamle Bragernes kirke

Gamle Bragernes kirke var tidligere kirke for Bragernes sogn i Drammen fram til bybrannen i 1866. Den tidligere kirketomten ble siden opparbeidet til park og bærer i dag navnet Gamle Kirkeplass.
Den første kirken som ble reist på Gamle Kirkeplass var en korskirke av tre, oppført i 1628. I 1699 fikk denne kirken et nytt murt tårn.
I 1707 ble det besluttet å rive den første trekirken og bygge en ny inntil det eksisterende murtårnet. Denne kirken ble innviet 19. desember 1708 og ble kalt Hellig Trefoldighetskirke. Dette var også en korskirke av tre utført i barokkstil. I årene 1849–1853 ble kirkens interiør modernisert og fremsto siden i nyklassisistisk stil. Etter brannen i 1866 var deler av det murte tårnet alt som sto igjen av kirken. Deler av inventaret og kirkesølvet ble imidlertid reddet fra kirken under brannen og finnes i dag blant annet i Bragernes kirke, Drammens museum og Norsk Folkemuseum. Dette gjelder blant andre gjenstander døpefonten, deler av altertavlen og prekestolen. En av messinglysekronene henger i Tangen kirke og Kirkeskipet som i dag henger i Bragernes kirke ble også reddet ut av Gamle Bragernes kirke.
En minnestein over Gamle Bragernes kirke ble reist i 1941 der tårnet tidligere sto. Monumentet ble utført av Nic Schiøll, er laget i mørk labrador og bærer et relieff av kirken etter et fotografi.
Ny kirke for Bragernes ble besluttet oppført i stein lengre øst i byen. Flyttingen ble blant annet begrunnet med at grunnen på Gamle Kirkeplass ikke kunne bære en steinkirke. Bragernes kirke ble oppført i rød teglstein som en langkirke i nygotisk stil. Den ble innviet 12. juli 1871.
Nord-Ossetia

Geografi og historie

Nord-Ossetia ligger midt i rekken av små russiske republikker langs nordskråningen til den store kaukasusfjellkjeden. Som de andre har den sletteland i nord, som går over til fjellterreng sørover. 
I motsetning til naboene ytte ikke osseterne mye motstand mot russerne da de kom i 1774, og hovedstaden – Vladikavkaz – var den første russiske militære forpost i regionen. I 1806 var Ossetia helt under russisk kontroll, da hadde mange ossetere flyktet sørover til georgisk side hvor det allerede bodde ossetere.
Ossetia har en strategisk viktig plassering i Kaukasus fordi det viktigste passet gjennom fjellkjeden ligger her. Veien gjennom Darialpasset ble bygget i 1799 og kalles «Den georgiske fjellveien». Veien var viktig fordi den ga russerne kontakt med  landene i Transkaukasus, særlig Georgia og Armenia. 
I sovjettiden ble Ossetia delt, Sør-Ossetia ble en selvstyrt del av Den georgiske sovjetrepublikken mens Nord-Ossetia ble en autonom republikk. I 1944 fikk osseterne endel av Den Tsjetsjeno-Ingusjetiske republikkens områder etter at den hadde blitt oppløst og befolkningen deportert til Sentral-Asia. Etter Stalins død ble tsjetsjenere og ingusjetere rehablitert og fikk vende hjem. Områdene ble returnert unntatt regionen Prigorodnyj øst for elva Terek, som osseterne fikk beholde. Dette skapte bitterhet i Ingusjetia og er grunnlaget for mye av den konflikten som har vært mellom ingusjetere og ossetere siden.

Konflikter

Sør-Ossetia – allerede før sovjetunionen var gått i oppløsning aksjonerte sørossetere for å frigjøre området fra Georgia, som  svarte med å fjerne Sør-Ossetias selvstendige status. Dette medførte en meget brutal væpnet konflikt som endte med våpenhvile i 1992, en viss selvstendighet innenfor Georgias grenser og flere titusen flyktninger, om lag 40 000 dro over grensen til Nord-Ossetia. Våpenhvilen bevoktes av bla. russiske fredsstyrker som har blitt beskyldt for å smugle inn våpen til osseterne. Høsten 2004 var det nye trefninger i området.
Prigorodnyj – konflikten om distriktet øst for Terekelva ble eskalerte etter at flyktninger fra Sør-Ossetia bosatte seg i området og fortrengte ingusjetere som hadde returnert etter deportasjonen i 1944. 
Tsjetsjenia – flyktninger fra Tsjetsjenia øker spenningen i Nord-Ossetia, den tsjetjenske opprørslederen Sjamil Basajev tok på seg ansvaret for gisselaksjonen mot en skole i Beslan som førte til 330 døde i september 2004.
Utover 2000-tallet spredte den politiske uroen i Nord-Kaukasus seg mer og mer fra Tsjetsjenia til de andre republikkene i området. Ifølge rapporter i media ble det i 2010 gjennomført tre terrorhandlinger i Nord-Ossetia, og disse førte til 22 dødsfall og 163 skadde personer. To av disse terrorhandlingene ble utført av selvmordsbombere. Nord-Ossetia har også tatt imot mange flyktninger fra Sør-Ossetia. Etter krigen i Sør-Ossetia og resten av Georgia i 2008 skal det ha kommet 35 000 flyktningar fra Sør-Ossetia til Nord-Ossetia, ifølge offisielle tall.
Cyaneophytoecia

Utseende

En nokså liten, spinkel trebukk, svarte med blågrønnlig, metallisk glans. Antennene er gule og litt lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er bredest ved roten og i spissen, litt innsnevrede i midten.

Utbredelse

Arten er kjent fra Vest-Malaysia og Borneo.
Platycorynus

Utseende

Middelsstore, avlange, glatte og blanke, skinnende metallisk fargede bladbiller. Antennene er tynne innerst, nokså kraftig utvidete mot spissen. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum, som er avrundet firkantet. Dekkvingene er hvelvedc og rundede. Beina er middels lange og kraftige.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika og Asia.
Aptopus

Utseende

Nokså små (ca. 5 - 10 millimeter) og smale, gulbrunlige til brunsvarte smelllere. Oversiden er fint hårete. Pronotum er firkantet med tilbaketrukne bakhjørner. Et særtrekk er at scutellum er hjerteformet. Dekkvingene har fine punktrader. Klørne er kamformede.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Amerika, fra USA til Argentina.
Baltoskandia

Baltoskandia er et geografisk område som består av de nordiske landene og de baltiske landene, altså Sverige, Danmark, Norge, Island, Finland, Estland, Latvia og Litauen. Begrepet ble først brukt i 1928 av den svenske geografen Sten de Geer, og har senere blitt brukt av den estiske geografen Edgar Kant, og den litauiske professoren Kazys Pakštas.
Baltoskandia er definert som eget område av historiske grunner. Det er ikke et geografisk område på samme måte som Fennoskandia, som sammenfaller med det baltiske skjold. Bortsett fra Island ligger alle landene i området rundt Østersjøen, og de har vært i kontinuerlig kontakt med hverandre gjennom hundrevis av år. Østersjøen kan dermes sies å være Baltoskandias Mare Nostrum.
Ifølge Estlands tidligere president Toomas Hendrik Ilves, har Baltoskandia alltid vært et område med felles tilhørighet. Ilves mener at den nåværende delelinjen mellom Norden og Baltikum oppsto først som følge av andre verdenskrig, fordi Sovjetunionen okkuperte de tre baltiske landene og skilte dem fra de andre nasjonene i det baltoskandiske området.
I den litauiske byen Panevėžys finnes Det baltoskandiske akademi (Baltoskandijos akademija), som ble grunnlagt i 1991 for å fremme kontakten mellom de baltiske og de nordiske landene, og for å forsterke koblingen mellom litauisk kultur og kulturen i resten av Baltoskandia.

Språk

Finsk og estisk tilhører begge den finsk-ugriske språkgruppen, og nasjonene er beslektet på samme måte som de skandinaviske landene seg imellom. Estland er også på grunn av sin plassering nært Finland det landet som har hatt mest kontakt med Norden.

Andre begreper

Nordic-Baltic Eight (NB8) er en regional samarbeidsorganisasjon mellom alle landene i regionen.
Marianne Andenæs

Bakgrunn

Marianne Andenæs har vokst opp i Bærum kommune i Akershus. Hun snakker flytende spansk og har bodd flere år Spania og Mexico, som følge av en genuin interesse for precolombianske kulturer.
Andenæs startet sin studentpolitiske karrière som leder av fagutvalget for Statsvitenskap ved UiO i 2013. Juni samme år ble hun valgt inn i Studentparlamentet for den studentpolitiske listen Sosialdemokratene, og i perioden 2014-2015 ledet hun arbeidsutvalget. Fra 2015 har Andenæs sittet som medlem av sentralstyret i Norsk studentorganisasjon og under landsmøtet i 2016 ble hun valgt som ny leder etter Therese Eia Lerøen.
Next (sigarettmerke)

Next er et sigarettmerke markedsført av Phillip Morris. Next ble skapt etter at tobakksavgiftene i Malaysia økte og presset Marlboro ut av markedet. I 2007 ble sigarettmerket lansert i Norge, og finnes i variantene Red og Blue. Next er noe billigere enn andre kjente merkevarer som for eksempel Prince.
Gravender og gravgjess

Taksonomi

Denne gruppen ble tidligere regnet som større og håndtert som en selvstendig underfamilie (Tadorninae), men den viste seg å være parafyletisk. Flere av slektene ble derfor flyttet til andre grupper.

Biologi

Artene har tilnærmet kosmopolitisk utbredelse, men størst biologisk mangfold på den sørlige halvkule. I så måte er gruppen representert i Europa, Asia, Oseania, Sør-Amerika og Afrika, men ikke i Antarktika og Nord-Amerika.
Elefantiasis

Elefantiasis eller elefantsyken er en tilstand der lymfedrenasjen (avløpet av lymfe) er hindret, og visse kroppsdeler , oftest armer, bein eller kjønnsorganer, derfor hovner voldsomt opp i lymfødem. Etter hvert fortykkes bindevevet og huden, som får preg av elefantskinn, derav navnet.
Sykdommen skyldes oftest filariasis, en tropisk sykdom der det har oppstått infeksjon på grunn av filarier, det vil si parasitter i form av snyltende flatorm som slår seg ned i lymfekarene og tetter dem igjen. Lymfekarene kan også skades ved strålebehandling eller kirurgiske inngrep, eventuelt kan avløpshinderet oppstå på grunn av trykk fra svulster.
Selve ordet er dannet av de greske elefas, som betyr 'elefant', og -iasis, 'tilstand'.
Fiskernes Bank

Fiskernes Bank var en norsk forretningsbank som «skulle betjene kystens næringsliv og fremme kystdistriktenes interesser og bosetningen langs kysten». Den ble etablert i 1949 med hovedkontor i Trondheim, etter vedtak på landsmøtet i Norges Fiskarlag i 1947, som en del av gjenreisningen etter den andre verdenskrig. I 1956 ble hovedkontoret flyttet til Tromsø. Ved utgangen av 1983 hadde Fiskernes Bank 22 avdelingskontor langs kysten av Vestlandet og Nord-Norge og en forvaltningskapital på 3,2 milliarder kroner. Bankinspeksjonen (nå Finanstilsynet) påla banken å bokføre tap for 1983 som følge av «store skipsfartsengasjementer ved avdelingskontoret i Bergen». Fiskernes Bank fusjonerte derfor i 1984 med Christiania Bank og Kreditkasse.
Praktmålere

Utseende

Middelsstore til meget store (vingespenn 15 – 160 mm) sommerfugler, slanke med store vinger, kroppen ganske liten. Hodet er forholdsvis stort, sugesnabelen velutviklet, antennene trådformede, av og til noe fortykkede, forholdsvis korte. Underfamilien Uraniinae har mørk grunnfarge med flekker og bånd i sterke farger, ofte med iridiserende blått og/eller grønt. De er blant de mest spektakulære av alle sommerfugler. De andre underfamiliene er mindre, hvite eller brunlige, og minner om målere (Geometridae). Forvingene er trekantede og nokså brede. Underfamilien Epipleminae kan rulle dem delvis opp når de hviler, det samme gjør de med bakvingene, slik at det blir en stor sprik mellom forvingene og bakvingene, noe som skiller dem fra ellers svært like målere. Bakvingene er gjerne noe avlange og smale, hos underfamilien Uraniinae er bakkanten gjerne trukket ut til én eller flere "stjerter". Larvene er sylindriske og nakne, noen er grønne men andre er mer fargerike.

Levevis

Artene i Uraniinae lever gjerne på giftige planter, blant andre i vortemelkfamilien (Euphorbiaceae). De tar trolig opp giftstoffer fra plantene og de sterke fargene hos både larver og voksne signaliserer at de er giftige. Noen arter ligner også sterkt på giftige arter i familien svalestjerter (Papilionidae). 
Uraniinae har store bestandssvinginger og er kjent for at de kan foreta store massevandringer når bestandene er høye. De fargerike artene i Uraniinae flyr om dagen, de andre underfamiliene om natten.
Artene i de andre underfamiliene lever blant annet på planter i oljetrefamilien (Oleaceae) og svalerotfamilien (Asclepiadaceae), som gjerne også inneholder giftstoffer.

Utbredelse

De fleste artene lever i tropene, men den største underfamilien, Epipleminae (noen ganger regnet som en egen familie), er videre utbredt. To arter går så langt nord som til det sørlige Canada i Nord-Amerika, og arten Eversmannia exonerata, beskrevet frå Sibir, har nylig blitt funnet så langt vest som Latvia. Denne hvite arten med brune tverrstriper kan være i spredning vestover.

Truede arter

Flere av de store, fargerike tropiske artene er knyttet til regnskog og kan forsvinne om denne hugges ned. Jamaicauraniden (Urania sloanus) levde på Jamaica, og har blitt karakterisert som den mest spektakulære av alle. Den døde ut rundt 1894, trolig på grunn av nedhugging av regnskogen den levde i. Madagaskaruraniden (Chrysiridia rhipheus) er en annen spektakulær art som kan være truet av habitatødeleggelse. Disse flotte sommerfuglene er også meget ettertraktede blant samlere, og ukontrollert innsamling, også for salg som turist-suvenirer, kan være en trussel om bestandene er små.