Reigate

Historie

Det er neolittisk flintgruver langs åskammen av North Downs over Reigate. 8Bronsealderens bosetning i området er indikert av gravhauger ved Reigate Heath. Et spydhode fra bronsealderen har blitt avdekket ved Park Hill i Reigate Priory Park. I 2004 ble en romersk tørkeovn for steinfliser, datert til år 92, avdekket fra bakken ved Rosehill i Doods Way (se bilde). Steinflisene på Rosehill-stedet ble først oppdaget på 1880-tallet. Flisene ble antagelig framstilt for betydningsfulle bygninger i området. Funnene ved Rosehill er de eldste dokumenterte bruken av bearbeidet Reigate-stein (se Kvaderstein).
I angelsaksisk tid var bosetningen innenfor Reigate hundred. Byen er omtalt i Domesday Book i 1086 som Cherchefelle, noe som synes å bety «åpent område ved åsen». Det ble holdt av Vilhelm Erobreren som etterfølger av kong Harald Godwinsons enke Editha. det ga 40 pund i året til stedets føydale overherre.
Byens eldste område var hovedsakelig det området som i dag er området rundt Church Street. Deler av dette stedet ble arkeologisk utforsket på 1990-tallet, og det viste at bosetningen flyttet under den første delen av 1100-tallet da dagens by ble opprettet. Vilhelm Erobreren ga landet rundt Reigate til en av sine nærmeste folk, William de Warenne, som fikk opprettet sitt jarledømme av Surrey i 1088. Det er antatt at det var hans sønn, William de Warenne, 2. jarl av Surrey, som beordret festningen Reigate Castle bygget, skjønt familien Warenne hadde deres sørlige base ved Lewes i Sussex, foruten også festninger i Yorkshire og i Normandie. En gang rundt 1150 la jarlen av Surrey ut en ny by nedenfor festningen. Denne byen danner grunnlaget for dagens Reigate. Lite er kjent om festningen, som aldri har blitt arkeologisk undersøkt i større grad. Festningen forfalt og levningene ble revet mot slutten av 1600-tallet, skjønt grunnmuren gjenstår som en offentlig parkanlegg og grottene er tidvis åpen for turer.
Opprinnelsen til navnet Reigate er usikker, men det kan være avledet fra Roe-deer Gate («Dådyrporten») ettersom byen var lokalisert ved ankomsten til de Warennes skog med dådyr.
Middelalderbyen er sentrert langs en vei i retning nord-sør med en del av veinettet fra før erobringen fortsatt eksisterende. Selve Pilgrim's Way, pilegrimsveien, gikk ikke gjennom byen, men et kapell for sankt Thomas Becket var bygget i byens sentrum for bruk for pilegrimer til Canterbury.
Deler av byen har vært underlagt omfattende arkeologiske undersøkelser. Bell Street eksisterte på midten av 1100-tallet, og levninger fra mesolittisk tid har blitt funnet her. Mye av High Street er fra noe senere tid, skjønt det synes å ha vært bygninger på sørsiden, nær krysset til Bell Street, som er minst fra 1200-tallet. Markedsplassen var opprinnelig rundt Slipshoe Street ved krysset til West Street, men hus som tok plass førte til at den ble flyttet til østenden av High Street mot slutten av 1500-tallet. Mange av funnene fra utgravningene er oppbevart i museet til Holmesdale Natural History Club i Croydon Road.
På 1200-tallet ble Reigate Priory, et kloster for regulære kanniker fra augustinerordenen, opprettet. I 1535, under oppløsningen av klostrene, ga Henrik VIII klosteret og dets eiendommer til William Howard, 1. baron Howard av Effingham, som gjorde det om til familiens residens. Slekten levde der i over 140 år, og etterkommerne inkluderte Charles Howard, 1. jarl av Nottingham, som hadde kommandoen over styrken som beseiret den spanske armada. Bygningen blir nå brukt som skole.
Byen utviklet en stor handel i havremel i løpet av 1500-tallet, men det hadde opphørt en gang rundt 1720. Det var et garveri ved Linkfield Street som ekspanderte på 1800-tallet, men brant ned en gang rundt i 1930. I 1841 ble byen knyttet til jernbanenettet London and Brighton Railway, noe som førte til at nye bygninger ble bygget over hele sognet, og til at en by nummer to, Redhill, vokste opp rundt jernbanestasjonen i de østlige markene som tidligere ikke var utbygd.