google/wiki40b huggingface dataset:
Vesthordland prosti

Vesthordland prosti  er et tjenestedistrikt i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke. 
Prostiet omfatter kommunene Askøy, Fjell, Sund og Øygarden. 
Prosten har sete i Straume. Fjell kirke er prostikirke.
Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet.
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.
Finnvegen

Finnvegen er en gammel gå- og ridesti fra Grue Finnskog til Kirkenær. Veien er først kjent fra historiske kilder fra 1300-tallet i forbindelse med pilegrimsaktivitet. Den ble da benevnt som Bergerstigen. Den er også nevnt på 1600-tallet i forbindelse med forhugninger, slik at det ikke skulle komme angrep fra Sverige. Stedet øst for Kirkenær er derfor kjent som Hærfallet. I 1766 er det også nevnt at, finn som var samer, hadde levd i området.
Kvalifisering til VM i fotball 2010 (AFC)

Kvalifiseringen til verdensmesterskapet i fotball 2010 (AFC) var den asiatiske konføderasjonens kvalifisering til fotball-VM 2010 i Sør-Afrika. Av 46 medlemsforbund deltok 43 nasjoner, og de kjempet om fire direkteplasser, og en playoffplass. Australia, Sør-Korea, Nord-Korea og Japan tok plassene, mens Bahrain tapte sin playoff mot New Zealand.

Runde 3

Tilsammen 20 lag var igjen i kvalifiseringen, og de ble plassert i fem grupper a fire lag.
Puttjern (Oslo)

Puttjern, nordre og søndre, ligger vest for Puttåsen i den nordre delen av Østmarka. Tjernene ble mye omtalt under drivingen av Romeriksporten sommeren 1997 på grunn av lekkasjer. Vannstanden i Nordre Puttjern sank 6 meter slik at dybden ble redusert fra 9 til 3 meter.
Marin Mersenne

Liv

Mersenne ble født inn i en bondefamilie. Han studerte ved Diocèse du Mans i Le Mans, og fra 1604 til 1609 ved jesuittkollegiet i La Flèche, der René Descartes var en av medstudentene. Fra 1609 til 1611 studerte Mersenne ved Sorbonne. Han gikk inn i Paulanerordenen  i 1611 og ble presteviet året etter.
Fra 1614 til 1618 underviste han i teologi og filosofi ved  Nevers. I 1620 gjorde han flere reiser i Vest- og Sør-Europa og slo seg samme år ned i L'Annonciade-klosteret, der han studerte matematikk og musikk. Her møtte han likesinnede som Descartes, Étienne Pascal, Gilles de Roberval og Nicolas-Claude Fabri de Peiresc.
Båndduskspinner

Utseende

En liten (vingespenn 16 – 21 mm), grå spinner.
Kroppen er sylindrisk og forholdsvis slank. hodet nokså stort og bredt med små fasettøyne. Hannens antenner er smalt fjærformede og rundt halvparten så lange som forvingene. Labialpalpene er nokså lange og stikker fram foran hodet som et nebb.
Forvingen er avrundet trekantet, lys grå, roten er noe mørkere grå, dette feltet er kantet med svart. I den ytre vingehalvdelen er det to smale, ofte utydelige, uregelmessige, mørke tverrlinjer.
Bakvingen er ensfarget lysgrå (som forvingens grunnfarge). Larven er kort og kraftig, brokete brun- eller gråaktig. Det har en hvit ryggstripe og flere lyse flekker, dessuten en del gulbrune til oransje vorter son bærer ganske lange, gråaktige hår.
Puppen er gulaktig, med store, markerte beinslirer (der beina utvikler seg). Den ligger i en båtformet kokong som er trekantet sett fra siden.

Levevis

Båndduskspinneren lever i varme løvskoger, hager, parker og på steder med mange busker av vertsplantene. Larven lever på busker og trær i rosefamilien (Rosaceae), blant andre slåpetorn (Prunus spinosa), hegg (Prunus padus), hagtorn (Crataegus spp.), rogn (Sorbus aucuparia) og epletrær (Malus domestica). De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av juni til august, fra skumringen til midnatt. Hannene kommer ofte til lys, hunnene ikke så ofte. Bestandene av denne arten svinger mye fra år til år.
Fronden

Fronden var en periode med borgerkrigslignende uroligheter i Frankrike mellom 1648 og 1653, i tiden under kardinal Mazarins regentskap da Ludvig XIV var umyndig. Ordet fronde betyr «slynge», og henspiller på de våpen den parisiske pøbelen knuste motstandernes vinduer med.
Konflikten foregikk i to omganger: Parlementsfronden (1648–49) var en reaksjon på skattepolitikken og byråkratiet som hadde blitt etablert under kardinalene Richelieu og Mazarin. Oppstanden hadde sitt utspring hos parlementet (en type domstol) i Paris, men hadde også støtte blant byens befolkning. Det ble reist barrikader i Paris, og kongefamilien måtte flykte fra byen. Etter freden i Westfalen vendte fyrst Condé tilbake med sin hær og beleiret Paris. Konflikten endte etter lite blodsutgytelse med freden i Rueil i mars 1649.
Fyrstefronden (1649–53) ble ledet av misfornøyde adelsmenn og prinser, som Gaston av Orléans (kongens onkel), den ovennevnte fyrsten av Condé, Henri de Turenne og flere andre. Opprørerne hadde støtte fra Spania, men innbyrdes motsetninger gjorde alliansen mellom fyrstene ustabil, og Mazarin seiret endelig i 1653.
Bembidion fluviatile

Utbredelse

Bembidion fluviatile finnes sør i Europa, i Nord-Afrika og Asia. Den er ikke registrert fra Norge.

Utseende

Bembidion fluviatile er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har  lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se),  Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten Bembidion er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis

Bembidion fluviatile tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Åheim

Åheim er det sørligste tettstedet i Vanylven kommune på Sunnmøre. Åheim ligger ved fylkesgrensen til Sogn og Fjordane, med Vågsøy kommune  i sør, og Selje kommune i vest og Eid kommune i øst. Tettstedet har ca. 900 innbyggere, og har egen barne og ungdomsskole. Åheim skule huser barn fra kretsene Åheim, Skorge, Gusdal, Slagnes og Sylte.

Olivin

Sibelco Nordic (tidligere A/S Olivin) er en steinbedrift som driver utvinning av mineralet olivin, og er bedriften som rommer de fleste arbeidsplassene i bygda. Sibelcos område ligger ved sjøen, med eget dagbrudd i Gusdal. Steinen blir videre transportert fra Gusdal til Åheim gjennom transportbånd som går i tunnel i fjellet. Når steinen kommer ned til Åheim blir den knust opp og sortert i forskjellige typer, alt etter bruksområde.
AS Olivin førte i 1998 opp idrettshallen Olivinhallen, i forbindelse med sitt 50 års jubileum. 
Norsk OlivinSenter er et steinsenter, som er samlokalisert med gullsmed Bjørnar Ekremsæter. NOS holder til i gamle Thue Skule.

Sankt Jetmund kirke

Sankt Jetmund kirke ligger i sentrum av Åheim. Det er en lang kirke bygget av stein og ble ført opp i 1155. I 1863 ble kirken demontert, og steinen ble spredd utover i bygden og ble benyttet i andre bygg. En gruppe lokale gikk sammen og fikk samlet tilbake steinene som var tatt fra kirken, og i 1957 ble kirka gjenreist og vigsla på de gamle murene som stod igjen.

Aktiviteter

Gjennom hele året er det stor aktivitet i bygda. I Olivinhallen kan en drive med friidrett, fotball, basketball, håndball, volleyball. Et steinkast borte har en også kunstgress og gressbane.
På sommeren kan man fiske laks i Åheimselva.

Overnattinger

Kvilehytta ligger plassert ca. 120 m over havet. Her er det kafé med flott utsikt over tettstedet Åheim og mulighet for overnatting.
Jetmund Gjesteheim er et rimelig vandrerhjem med en enkel standard. Her kan man leie rom, eller strøm til bobil/campingvogn.
RB Leipzig

Historie

RB Leipzig ble grunnlagt i 2009 og var den fjerde klubben som ble grunnlagt og sponset av Red Bull etter Red Bull Salzburg, New York Red Bulls og Red Bull Brasil. I motsetning til de andre klubbene som ble sponset av Red Bull godtok ikke det tyske fotballforbundet at firma navnet skulle bli inkorporert i klubbnavnet. For å imøtekomme disse reguleringene endret klubben navnet til RasenBallsport Leipzig, som betyr "Plen ballsport Leipzig". Gjennom bruken av initialene "RB" og viktige trekk fra firma logoen ble bedriftens identitet bevart i klubbens logo.
I 2010 skiftet klubben hjemmebane til Zentralstadion som ble omdøpt til Red Bull Arena. Etter at klubben ble grunnlagt ble det spådd at Red Bull vil investere 100 millioner euro i klubben iløpet av de neste 10 årene. Dietrich Mateschitz, eieren av Red Bull, har åpenlyst snakket om muligheten for at klubben kan vinne et tysk mesterskap i fremtiden. Det forrige laget fra Leipzig som vant et tysk mesterskap var VfB Leipzig i 1913. 
I 2014 ble RB Leipzig det første laget som rykket opp etter bare en sesong i 3. liga siden oppstarten av ligaen.
The International Jew

The International Jew («Den internasjonale jøden») er en serie på fire antisemittiske pamfletter eller bøker som ble skrevet og gitt ut av den amerikanske bilfabrikanten Henry Ford fra 1920 til 1922. Bøkene er en samling av artikler som først ble offentliggjort i Fords avis The Dearborn Independent. De gjør rede for jødenes innflytelse over internasjonal politikk. Artikkelserien og bokverket bygger på forfalskninga Sions vises protokoller, et påstått hemmelig dokument som hevder å avsløre planene for et jødisk verdensherredømme, et propagandaskrift som ble gitt ut i tsar-Russland i 1905.

Innflytelse og betydning

Den internasjonale jøde ble oversatt og utgitt på tysk under tittelen Der Internationale Jude 1922-1924. Noen av avsnittene er så like avsnitt i Mein Kampf at det ser ut som om Adolf Hitler har skrevet mer eller mindre av etter dem.
Under Nürnberg-prosessene i rettoppgjøret mot de tyske nasjonalsosialistene etter andre verdenskrig, skal nazilederen Baldur von Schirach ha nevnt Henry Ford og The International Jew som en viktig amerikansk inspirasjonskilde til hans eget jødehat og ønske om samfunnsendringer. Også Heinrich Himmler skal ha lest og likt Fords Den internasjonale jøde.
Skriveriene til Henry Ford blir fortsatt benyttet som propaganda av en rekke organisasjoner eller enkeltpersoner, og dukker ofte opp på antisemittiske eller nynazistiske nettsider.
Timur Tutsjinov

Meritter

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han gull individuelt med buetypen recurve, i klassen for stående utøvere. I plasseringsrunden fikk han nest beste poengsum av de 24 som deltok, med 638 poeng, kun slått av Kenny Allen (651 poeng). I kvartfinalen slo han ukrainske Roman Tsjaika 6-0, og i semifinalen slo han Eric Bennett fra USA med 6-2. I finalen vant han 7-3 over russiske Oleg Sjestakov. 
Han deltok også i lagkonkurransen, der det russiske laget vant gull, etter å ha slått Sør-Korea 206-200 i finalen. Tutsjinov deltok der sammen Mikhail Oyun og Oleg Sjestakov.
Carl Rohl-Smith

Biografi

Han var elev av H.V. Bissen på Det Kongelige Danske Kunstakademi i årene 1865-70, og hørte til den generasjon av billedhuggere, som i kjølvannet på de toneangivende Bissen og Thorvaldsen, primært kom til å beskjeftige seg med å utføre arkitektoniske dekorasjonsfigurer. Han arbeidet sammen med flere av datidens store arkitekter, men hans ambisjoner rakk utover de tilbudte oppgaver.
Fra 1875 reiste Rohl-Smith rundt i det meste av Europa, og i årene 1875-76, studerte han under Albert Wolff i Berlin. I 1886 utvandret han til USA. Her arbeidet han bl.a. på jernstøperier, samt utførte tallrike portretter og gravmæler, ofte i en klassisk preget naturalistisk stil. Til ergrelse for en del amerikanske billedhuggere, fikk han tildelt en rekke store nasjonalt pregede oppgaver, som følgelig var forbundet med stor prestisje. Hans ry baserte seg først og fremst på evnen til portrettlikhet, samt sansen for å arbeide i det store format. Disse egenskapene brakte ham flere bestillingsoppgaver, men også i frontlinjen i den amerikanske kunstdebatt.
Hans monument Fort Dearborn Massacre sto ferdig i 1893 og var sponset av millionæren George M. Pullman som gave til Chicago. Verket er en veldig realistisk og grotesk scene fra kampen mellom innfødte amerikanere og hvite nybyggere. Siden 1960-tallet, har figurgruppen adskillige ganger satt Chicagos bystyre i forlegenhet, og er derfor blitt flyttet flere ganger.
Han vant sidenhen konkurransen om et monument for general William Tecumseh Sherman i Washington, til stor irritasjon for hans amerikanske kolleger. Rohl-Smith døde imidlertid under et opphold i Danmark, og Shermanmonumentet (1896–1903) måtter derfor fullføres av danske og norske billedhuggere som J.F. Willumsen, Lauritz Jensen, Stephan Sinding, Sigvald Asbjørnsen, Carl Bonnesen og Mrs. Theo. A. Ruggles Kitson, under overoppsyn av kunstnerens enke.
Han ligger begravet på Vestre kirkegård i København.

Stil

Rohl-Smith så seg som arvtager av den klassiske tradisjon fra hans danske forgjengere, men han var på sine Europareiser også blitt påvirket av den franske Beaux-Arts naturalisme. Dette ses blant annet på arbeider fra 1880-årene, f.eks. de nybarokke figurene Moses, Johannes Døberen, Irenæus og Athansius fra Marmorkirken i København. Hans senere amerikanske arbeider, har dog en mere klassisk grunnholdning.
Paratiberioides

Utseende

Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med kraftige punktrader.

Levevis

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Sulawesi.
Anne Eline Christie

Annet

Anne Eline Christie var datteren til NS-mannen og advokaten Wilhelm Frimann Koren Christie (1885–1956), og tilhørte dermed den opprinnelig skotske slekten Christie som innvandret til Bergen i 1654.
Sportsklubben Brann i 1988

Sportsklubben Brann i 1988 inneholder samtlige spillere, tabell og kamper som Sportsklubben Brann spilte i fotballsesongen 1988.
Dokkehus

Dokkehus er et leketøyshus brukt til lek med dokker. Vanligvis er en eller to av veggene til å ta av, eller ikke til stede, slik at man under leken kan styre og stelle inne i rommene. Huset er nedskalert fra et vanlig bolighus, og inneholder de fleste boligrom i en skala tilpasset dokkestørrelsen. De mest avanserte har til og med toalett og bad, (men sjelden innlagt vann).
Til dokkehuset kunne skaffes møbler og husgeråd i samme skala, slik at en dokkefamilie kunne leve like fint som herskapet som eide det. Etterhvert som dokker ble utbredt blant også almuens barn, bredte skikken med dokkehus seg, selv om de fleste småjenter måtte nøye seg med en seng og kanskje litt kopper og kar.
Slike dokkehus var opprinnelig et fenomen som bare ble eid av barn med velstående foreldre. Noen av disse er i dag høyt verdsatt både som museale ting og blant samlere.
Det gylne skinns orden

Det gylne skinns orden (georgisk: ოქროს საწმისის ორდენი) er en georgisk orden. Utmerkelsen ble innstiftet 26. juni 1998 av Georgias nasjonalforsamling. Ordenen er oppkalt etter Jason, som ifølge mytologien ledet argonautene på reisen til Kolkhis på jakt etter Det gylne skinn. Etter tradisjonen lå Kolkhis i dagens Georgia. Også den langt eldre og opprinnelig burgundiske, nå spanske og habsburgske, Ordenen det gylne skinn er oppkalt etter samme mytologiske person. Den georgiske Det gylne skinns orden har en klasse. Den rangerer som nummer fire av landets ordener. Ordenen tildeles av Georgias president.

Insignier

Det gylne skinns orden er utformet som et kors med sju armer. Korset er i gull. Mellom armene stikker taggene i en sjutagget stjerne fram. Midtmedaljongen er blå og bærer en avbildning av et gyllent skinn. Den er omgitt av en bord i sølv. Ordenstegnet er opphengt i et ledd bestående av et skjold holdt av to griffer, med i underkant et rødt bånd der mottoet «LABOR PRO GEORGIA» er innskrevet.

Tildeling

Det gylne skinns orden tildeles i diplomatisk og protokollær sammenheng, først og fremst til andre lands statsoverhoder, men også andre for innsats for georgisk statsbygging, nasjonal sikkerhet og territoriell integritet, fremme av et fritt og demokratisk samfunn, mellomstatlige forbindelser, fremme av georgisk kunst, kultur og vitenskap.
Blant mottagerne av Det gylne skinns orden er Estlands president Toomas Hendrik Ilves og dronning Elisabeth II av Storbritannia.
Solveig Kringlebotn

Liv og karriere

Kringlebotn tok sangundervisning hos Randi Helseth fra 12-års alder. Fra 1982 til 1984 studerte hun med Kari Frisell på Norges musikkhøgskole og 1985–1988 med Hjördis Schymberg ved Operahögskolan i Stockholm.
Solveig Kringlebotn debuterte ved Stockholmsoperaen I 1987. Hun har opptrådt med Berlinfilharmonikerne på Hollywood Bowl og BBC Promenade Concerts, ved festivalene i Edinburgh, Glyndebourne og Salzburg, og ved ledende operahus som Covent Garden, Pariseroperaen, La Scala og Wiener Staatsoper.
I september 2000 debuterte hun ved Metropolitan Opera som Donna Elvira i Don Giovanni, deretter sang hun på samme scene Tatiana i Eugen Onegin, Eva i Mestersangerne fra Nürnberg og Rosalinde i Flaggermusen. I Paris høsten 2004 sang hun sin første Strauss-opera, tittelrollen i Ariadne fra Naxos. Dette ble en så stor suksess at hun var tilbake med tittelrollen i Capriccio i 2007. I 2006 hadde Kaija Saariahos opera Ariadna Mater verdenspremiere med Kringlebotn i hovedrollen. Etter Rosenkavaleren på Den Norske Opera i 2007 bar det videre til La Scala der hun sang Elsa i Lohengrin.
Kringlebotn har arbeidet med mange av dagens store dirigenter, som Zubin Mehta, John Eliot Gardiner, Nikolaus Harnoncourt, Claudio Abbado, Myung-whun Chung, Antonio Pappano, Simon Rattle, Gennadij Rozjdestvenskij, Franz Welser-Möst og andre.
I 2009 opptrådte hun i Oslo Rådhus med to sanger under utdelingen av Nobels fredspris til Barack Obama.
Kringlebotn er søster til ernæringsfysiolog og lærebokforfatter Åse Kringlebotn og tante til sopransangeren Ina Kringlebotn (1983–2015).

Diskografi

Solveig Kringlebotn har deltatt på en rekke cd-innspillinger. Innspillingen av Griegs Haugtussa og Erwartung, med sanger av Schönberg, Strauss, Wagner, Wolf og Reger, har begge fått strålende mottagelse i inn- og utland.
I 2008 utkom albumet Romanser (NMA/Musikkoperatørene) sammen med Gunilla Süssmann på klaver. Kringlebotn utga høsten 2009 juleplaten Julestemning sammen med Kongelige Norske Marines Musikkorps og Oslo Filharmoniske Kor.
Pseudalmenus chlorinda

Utseende

En middelsstor stjertvinge med lange, tynne stjerter på bakvingen. Oversiden er brun med store, oransje felter. Undersiden er lysgrå med mørke tverrstreker og en oransje ytterkant på bakvingen.

Levevis

Larvene lever på busker og trær i akasieslekten (Acacia).

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Australia (New South Wales, Victoria, Tasmania).
Kinnskjegg

Kinnskjegg eller bakkenbarter er en skjeggfrisyre der skjegget dekker øverste og/eller bakre del av ansiktet, det vil si nederste del av kinnet. Størrelsen kan variere fra små striper foran ørene til fyldige busker som dekker halve ansiktet. Kinnskjegget, som er symmetrisk formet på hver side av ansiktet, kan gå over i en bart under nesa, men haken og den nederste delen av ansiktet er da alltid glattbarbert. Kinnskjegg har vært på moten i forskjellige perioder, i Vesten blant annet på 1800-tallet og i 1970-åra.
Kinnskjegg har, som barter og skjegg ellers, ofte en annen farge enn håret på hodet.

Betegnelser

Den norske og danske ordet bakkenbarter kommer fra tysk der Backenbart betyr nettopp «kinnskjegg». I norsk slang kalles kinnskjegg ofte også «koteletter», eventuelt i former som «kottiser» og «cotters», en betegnelse som tilsvarer det tyske Koteletten eller engelske mutton chops («lammekoteletter») og mutton chop whiskers. «Koteletter» brukes for øvrig særlig om flatt, bredt kinnskjegg som ofte forekommer på rockabilly-entusiaster. På engelsk brukes gjerne whiskers, sidewhiskers, sideboards eller sideburns. Sideburns er amerikansk-engelsk slang som skal være dannet etter navnet på den amerikanske generalen Ambrose Everett Burnside (1824 – 1881), som deltok i den amerikanske borgerkrigen og som siden ble guvernør på Rhode Island.
Norges kirkehistorie i det 19. århundre

Historie

Einar Molland var professor i allmenn kirkehistorie ved Universitetet i Oslo fra 1939. Da han ved Oluf Kolsruds død i 1945 måtte overta undervisningen i norsk kirkehistorie, skrev han et forelesningsmanuskript for 1800-tallets kirkehistorie, som til da ikke var blitt behandlet tilstrekkelig i noe vitenskapelig verk. Forelesningene ble holdt i årene 1946–1952, og igjen 1957–1959 og 1964–1966.
Etter Mollands død i 1976 ble forelesningsmanuskriptet, som delvis var renskrevet for trykken, utgitt i to bind av enken Vera Molland, under redaksjon av Inger Marie Molland Stang og Gudmund Stang.
Masaier

Masaier er et semi-nomadisk folkeslag som holder til i området sør for Victoriasjøen i Afrika, i grensetraktene mellom Kenya og det nordlige Tanzania. Folket er særlig til stede i Riftdalen, på savannen i Serengeti-området. Masaiene taler maa, et språk som tilhører gruppen med nilosahariske språk.
Ifølge egen muntlig historie stammer masaiene fra nedre Nildalen, nord for Turkanasjøen. De skal ha begynt vandringene sørover omkring år 1400, og etter 3–4 århundrer ha havnet opp på sitt nåværende sted, der de skal ha fortrengt andre folkeslag med makt etter sin ankomst. Det hevdes imidlertid at noen sør-kusjittiske folkeslag ble assimilert inn i det nydannede masaisamfunnet.
I 2009 ble det anslått å være snaut 1,3 millioner masaier i verden, hvorav cirka 842 000 i Kenya. Masaiene er blant de best kjente afrikanske folkeslagene utenfor Afrika, noe som trolig har sammenheng med moderne massemedias store interesse for dyrelivet i det området der masaiene bor. Folket opprettholder fortsatt mange av sine kulturelle tradisjoner, samtidig som masaiene også deltar i samfunnslivet lokalt.
Masaier bor i små hus laget av en blanding av leirjord, kumøkk og aske rundt et reisverk av pæler og greiner. De er gjerne er bygget sammen i små, lukkede landsbyer kalt «enkanger». Husene bygges av kvinnene, mens mennene sikrer området og tar seg av dyrene. Masaiene blir på samme sted så lenge det er beite til dyrene, og flytter når området er nedbeitet. I senere år har masaiene tapt landområder til utenforstående aktører, som tar i bruk masaienes tradisjonelle jakt- og beiteland til nye formål.
Tradisjonelt holder masaiene en variant av zebukveg, men også sauer og geiter er vanlig. Sauen kalles rød masaisau og er av typen tykkhalesau, en type sau som lagrer kroppsfettet i bakparten, omtrent som dromedaren lagrer det i en pukkel. Det gjør sauen mer tålig i tørketiden, da den kan tære på fettreserven i bakparten.
Jones County (Iowa)

Navn

Fylket er oppkalt etter landmåleren og politikeren George W. Jones.