google/wiki40b huggingface dataset:
Avdelingsmerke

Avdelingsmerke er en betegnelse på et kjennetegn for en militær avdeling, utformet med farger (tinkturer) og figurer, til bruk blant annet på uniformer, skilt og skip.
  
Norske avdelingsmerker ble først tatt i bruk på 1900-tallet, men fra tidligere finnes fanemerker, symboler på uniformer og lignende kjennetegn. 
Militære faner har ikke avdelingsmerker, men den norske løve i forskjellige tinkturer og sammensetninger.
Hærens avdelingsmerker hadde tidligere nokså naturalistisk form og var i en rombeformet innramming (skjold). Dette ble kritisert blant av den kjente heraldiske eksperten, førstearkivar Hallvard Trætteberg. Fra siste del av 1900-tallet er avdelingsmerkene blitt endret slik at de nå følger heraldiske regler og står i trekantede skjold. De fleste av disse nyere avdelingsmerkene for Hæren er konstruert og utformet av generalmajor Thorbjørn Bergersen. Han har også tegnet  militære faner.
Avdelingsmerker i Sjøforsvaret følger heraldiske regler, de har skjold med taukrans rundt, navneplate og kongekrone. Luftforsvarets avdelingsmerker er en del påvirket av tilsvarende britiske merker; de er i sirkelrunde skjold med omskriftsbånd og kongekrone. 
Militære fellesinstitusjoners våpenmerker har heraldiske skjold og kongekrone.
På militære uniformer er det brukt forskjellige andre merker som ikke er avdelingsmerker, så som de såkalte bransjemerkene.
Jazzlinja

Jazzlinja ble etablert i 1979 ved Trøndelag musikkonservatorium, det som i dag er Institutt for musikk ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Jazzlinja tilbyr utdanning innen utøvende jazz, og besto ved starten av lærere Trondheims musikkmiljø, Bjørn Alterhaug, Jan Tro og Terje Bjørklund. Sistnevnte hadde i en rekke år undervist i improvisasjon ved konservatoriet, og fikk med støtte fra daværende kirke- og undervisningsminister Kjølv Egeland og hans statssekretær Halvdan Skard, den nødvendige hjelp til starten av det som da var landets første jazzutdanning.
Jazzlinja har samarbeidet nært med det veletablerte Bodega Band, og siden 1999, Trondheim Jazzorkester som i en årrekke har vært studentenes utøvende band, og som i 2006 deltok på den internasjonale festivalen for jazz-utdanning i New York. Den lokale Trondheim Jazzfestival er også en viktig samarbeidspartner. En jubileumskonsert ble avholdt ved 25-årsjubileet.
En rekke av landets yngre jazzutøvere har sin utdannelse herfra. Fast ansatte i 2008 var Erling Aksdal, Gunnar Andreas Berg, John Pål Inderberg, Ernst-Wiggo Sandbakk, og Carl Haakon Waadeland.
Maublancius

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Angola.
Fylkesvei 6160

Fylkesveg 6160 går mellom Settemsdalen og Heggemsneset i Surnadal. Veiens lengde er 7,9 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv330.
Helgøya kirke

Historie

Helgøya var uten kirke i over 200 år fra 1612, da en trekirke som stod på Hovinsholm ble flyttet til Baldishol og fastlandet på Nes. Fra denne tiden gikk alle kirkelige handlinger på Nes. I 1868 besluttet Nes kommunestyre å bygge et kapell på Helgøya og tomt ble gitt vederlagsfritt av beboere på gården Svennerud. Kapellet ble reist i tømmer med sperreloft og ble en langkirke i nygotisk stil med plass til om lag 200 personer. Byggmesteren var Ole Stensrud fra Vang og kapellet ble innviet den 7. desember 1870.
Den 2. juli 1944 ble 18 teologiske kandidater hemmelig ordinert i kapellet av biskop Wollert Krohn-Hansen som sammen med om lag 40 andre prester som hadde blitt forvist til Helgøya av okkupasjonsmakten. Ordinasjonen foregikk i stillhet under dekke av Den Norske Sjømannsmisjonens kretsstevne på samme tid.
Kapellet ble fra 1970-tallet av restaurert og delvis bygget om etter Dominico Erdmanns plan i 1931 og sperreloftet ble omgjort til tønnehvelv mens interiøret fikk en lysere tone. Taket ble malt lyseblått og benkene ble gjort mørkere mens alteret, prekestolen og hvelvets nedre kant fikk gyldne border. Kapellet fikk også vinduer i brent antikkglass gitt i gave av privatpersoner.

Altertavlen

Den nåværende altertavlen er laget av Ragnhild Butenschøn og har korsfestelsen som hovedmotiv og med andre bibelske motiver på sidepartiene. Kunstneren brukte fem år på å lage den og ble delvis gitt til kirken av forviste prester som oppholdt seg på Helgøya i perioden 1944 til 1945. Selve innvielsen av den skjedde for øvrig ikke før den 31. desember 1953.

Gravplassen

Den sydøstre delen av kirkegården har en gravplass hvor det er reist gresk-katolske, romersk-katolske og lutherske kors over flyktninger fra både fra Russland i 1917 og fra andre steder i Øst-Europa som kom til Helgøya som flyktninger i 1954 og som har fått sitt siste hvilested på gravplassen. I det sydvestre hjørnet av gravplassen er det reservert 48 gravplasser for beboere på Sund, som siden 1949 har vært et hjem for psykisk utviklingshemmede.
Heleysundet

Navigasjon

Når sundet er fullstendig isfritt er det enkelt å navigere, selv når strømmen går som striest. Dette fordi sundet er både bredt og dypt og man vil alltid finne partier med medstrøm ved å holde seg langs land på enten den ene eller den andre siden. Når det er drivis i området er situasjonen en helt annen. Særlig farlig er det å forsere sundet med strømmen. Dette fordi sundet er traktformet og vil komprimere eventuell drivis som følger strømmen inn i sundet. Selv ganske store båter har fått problemer.
Rett sør for Kükenthaløya er det en annen passasje Ormholet som også er mulig å passere for mindre båter, men dette bør kun skje på strømstille, da dette sundet er mye trangere.
Lacroixilepis

Utseende

Nokså store (26–30 millimeter), avlange, blanke oldenborrer. Oversiden er kraftig punktert uten påfallende hår. Hode, pronotum og bein er brunsvarte, dekkvingene brune. Pronotum er betydelig smalere enn dekkvingene.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Madagaskar.
Taurrhina polychrous

Utseende

En middelsstor (Ca. 30 millimeter), blank metallisk farget gullbasse. Som det latinske artsnavnet (som betyr mangefarget) kan tyde på er denne arten ganske variabel i fargen, som ofest er mer eller mindre grønnlig til kobberfarget. Pronotum er oftest mørkere enn dekkvingene, ofte med svarte tegninger i midten. Også beina er ganske variable i fargen. Hannens panne er forlenget, med nokså lange, skrått utoverrettede pigger på sidene og et T-formet fremspring i midten.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørøstlige Afrika (Tanzania, Malawi, Zimbabwe).
Acidofile organismer

Acidofile organismer en organismer som vokser optimalt ved en pH på under 5,5. Dette står i motsetning til nøytrofiler og alkalofiler.
Den største gruppe acidofile organismer er sopp. Det er generelt sett relativt få bakterier som faller innenfor denne kategorien. Dette har å gjøre med måten tredimensjonal proteinstruktur endrer seg på ved sure forhold.
De fleste acifofile organismer har utviklet svært effektive protonpumper til å sørge for at cytoplasma holder seg nær nøytral pH. Dette har gjort at de intracellulære proteinene ikke nødvendigvis har utviklet seg til stabilitet i syre. Det finnes likevel unntak, for eksempel Acetobacter. Denne slekten er viktig innenfor biokjemisk forskning på syrestabilitet.
Gränslots

Handling

Svenske Henry Eriksson hjelper sine venner og slektninger på den andre siden av norskegrensen under den andre verdenskrig. Han hjelper også flyktninger.
Leptonota

Utseende

Middelsstore, mørkbrunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum uten pigger på sidene. På beina er lårene noe fortykkede. Dekkvingene er trukket ut til sprikende spisser bak og har lyse tegninger.

Utbredelse

Slekten er hjemmehørende på Ny-Caledonia.
Acyrusa

Utbredelse

Slekten er utbredt det sørøstlige Australia (New South Wales, Victoria, Tasmania).
Zapoljarnyj

Bakgrunn

Petsjenga-området hvor byen Zapoljarnyj i dag ligger tilhørte Finland mellom 1920 og 1944. Byen ble grunnlagt i 1956 som Zjdanovsk (russisk: Жда́новск) og fikk bystatus og nytt navn i 1963 til ære for politikeren Andrej Zjdanov. Den ligger på Kolahalvøya, 10 km sør for Kola Superdeep Borehole-prosjektet. Bakgrunnen for byetableringen var de store forekomstene av kobber og nikkel i området.
Etter områdereformene på 2000-tallet har Zapoljarnyj et areal på rundt 4 620 km² og er dermed den byen i Russland med det største arealet.

Virksomheter

I 1940 ble kombinatet Petschenganikel (russisk: Печенганикель) etablert for å utvikle kobber- og nikkelforekomstene. I dag er dette en del av det russiske bergverkskonsernet Nornickel. 
Mange nordmenn besøker Zapoljarnyj for eksempel for grensehandel. Det er den største byen innenfor 100 km fra Kirkenes. Innbyggere i Sør-Varanger kan søke grenseboerbevis og deretter besøke Zapoljarnyj fritt antall ganger uten ytterligere visum.
Sytten tretti (P4)

Sytten tretti er et norsk radiosendt debatt- og aktualitetsprogram som gikk på P4 fra 1993 til 2013. Sytten tretti ble sendt alle hverdager fra klokka 17.30 til 18. Programmets hovedinnslag var dagsaktuelle debatter med sentrale norske politikere og samfunnsaktører. Programmet hadde også rom for analyse og kommentarer, rapportering fra begivenheter i inn- og utland  samt «sterke historier». 
I 2010 ble programmet tildelt Prix Radio for årets intervju (Partilederutspørring av Siv Jensen).
Programmet var inspirert av NRKs Dagsnytt 18.
Lindefjeldvinkel

Lindefjeldvinkelen er en norsk utgave av den tradisjonelle engelsk-amerikanske «framing square». Vinkelmeteret er en stillbar vinkel med nøyaktig gradinnstilling.
Mohs skala

Mohs skala er en skala for å måle materialers hardhet, eller ripefasthet. Skalaen gikk opprinnelig fra 1 til 10, der 10 er mest ripefast. Et materiale med hardhet f.eks. 7 etter Mohs skala kan lage riper i et materiale med samme hardhet og lavere, men ikke i et materiale med en høyere verdi.
Det er også laget en modifisert skala som går til 15. Her er de åtte første klassene som i den opprinnelige skalaen, mens diamant har fått hardhet 15.

Historie

Mohs skala har navn etter den tyske mineralogen Friedrich Mohs, som utarbeidde skalaen i 1812. Selv om det var han som utarbeide skalaen var det ikke han som oppdaget metoden for å påvise mineralers ripefasthet. Theofrastos (ca. 372 f.Kr. - 287 f.Kr.) beskrev den i sitt verk Peri teon Litheon Biblion i ca. 300 f.Kr. Plinius den eldre, (23 e.Kr. – 25. august 79 e.Kr.), beskriver i ca. 77 e.Kr hvordan falske diamanter lar seg ripe av ekte, og hvordan noen mineraler lar seg ripe av en jernfil, mens andre ikke.

Identifisering av mineraler

Sammen med testing av brudd- og kløvegenskaper, er Mohs skala et viktigt verktøy for å identifisere mineraler. Mohs skala er godt egnet for bruk uti felten for både geologer og steinsamlere. Den er konstruert slik man kan bruke materialer som er lett tilgjengelige for å fastslå hardheten. En fingernegl har en hardhet på 2,2, en kobbermynt har 3,2, et knivblad 5,1, en glassplate 5,5, en stålfil eller stålnål har 6,5 og en strekplate eller porselenssikring har 7,0. Ved å sammenligne med disse tingene, er det lett å gi et anslag på hvor mineralet befinner seg på skalaen.
Breibåndet markblomsterflue

Utseende

En middelsstor (6-10 mm), tettbygd, gul og svart blomsterflue. Arten ligner mye på vanlig markblomsterflue (Eupeodes corollae), men kan vanligvis kjennes på at de gule flekkene på bakkroppen er større. Kroppsbygningen er ganske bred, særlig hos hannene. Fasettøynene er nakne, antennene korte og brune. Ansiktet er gult. Thorax er blankt svart, med gule hår på sidene. Scutellum er grågult med gule hår. Bakkroppen ganske kort og bred, med tre par store, gule flekker, disse går ikke utover sidekanten og er nesten alltid sammenvokst i midten. Beina er mørkgule og forholdsvis korte, vingene glassklare med brunt vingemerke.

Levevis

Larvene lever av bladlus. De voksne fluene kan finnes fra mai til september og besøker mange slags blomster.

Utbredelse

Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av Palearktis og i store deler av Nord-Amerika. I Norge finnes dne over hele landet.
Søren Laache

Liv og virke

Etter examen artium 1871 og cand.med. 1877 ble han kandidat ved Rikshospitalet og forsket under professor Jacob Worm-Müller ved Fysiologisk institutt. Fra 1881 forsket han ved patologisk institutt under professor Hjalmar Heiberg.
Han var reservelege ved Rikshospitalet 1883–86 og fra 1887 overlege for avdeling B og ansvar for undervisning.  Sin dr.med. fra 1890 omhandlet
tuberkulosen, og i 1891 ble han dosent i patologi ved  Det Kongelige Frederiks Universitet. I 1896 overtok han professoratet i indremedisin samme sted etter avdøde Emanuel Winge.  Han var dekan 1905–06 og satt i professoratet frem til 1924. I 1898 hadde han endog blitt  overlege også ved medisinsk avdeling A på Rikshospitalet.
Laache skrev flere bøker om emnene og disse bøkene er oversatt til flere språk.
Han var redaktør av Norsk magasin for lægevidenskaben 1884–92, formann i Det norske medicinske Selskab 1897–99 og 1916–18, president i Den norske lægeforening 1904–05,   medlem av den permanente farmakopékommisjon  1898–1924. Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden ble han i 1900.
Hans foreldre var bonde Petter Olaves Laache (1814–70) og Pauline Mathea Selboe (1822–1905). I 1878 giftet han seg med  Hilda Emilie Laache (1851–1935). Blant deres barn var  historikeren Rolv Laache (1886–1964).
Kenzo Ohashi

Japans herrelandslag

Kenzo Ohashi spilte 1 landskamper for Japans herrelandslag.
Ta plass! Lukk dørene!

«Ta plass! Lukk dørene!» er en episode fra 1976 av den norske komiserien Fleksnes, med Rolv Wesenlund i hovedrollen, som ble vist på norsk fjernsyn NRK fra 1972 til 2002.

Handling

Marve Fleksnes, hvis yrketittel, etter eget utsagn, er vekselvis «lagerleder» eller «lageringeniør», er blitt sendt til en lagermesse («Lager 76») i Stockholm av sin arbeidsgiver. For første gang i sitt liv reiser han med nattog på første klasse. Han har visse forventninger om hva som kan hende på et tog som farer gjennom natten.
Wenche Girlando

Faglig bakgrunn

Wenche Girlando er utdannet cand.mag. fra Høgskolen i Oslo. 
Hun gikk også flere kurs hos den østerrikske klovnen Andreas Jaggi, samt hos italienske Carlo Barsotti. Sistnevnte var komiker og regissør, og var særlig kjent som Dario Fos regiassistent gjennom en årrekke. I Norge studerte hun teaterfaget blant annet gjennom kurs hos Tryggve Hoff og Nina Brodersen.
Spesialiseringen i figurteater fikk hun blant annet gjennom en rekke kurs og seminarer hos Jane Mykle og senere hos danske Ole Bruun Rasmussen, som i flere tiår var en markant skikkelse i norsk figurteater. Hun har også studert figurteater ved Akademiet for figurteater i Østfold.

Karriere

Girlando var opprinnelig telefonoperatør i Sandefjord, men startet å arbeide som musiker og scenekunstner i 1962.
Etter utstrakt turnévirksomhet i inn- og utland startet hun barneteatergruppen Lommeteateret i Vestfold sammen med ektemannen Raffaele Girlando. Teateret definerte seg per 1987/1988 som en fri, profesjonell gruppe. Wenche Girlando er både manusforfatter, scenograf og regissør, og forestillingene hun har satt opp har ofte figurspill integrert i produksjonen.
I den norske spenningsfilmen Øye for øye, som hadde premiere i 1985, medvirket Wenche Girlando og Raffaele Girlando som musikere. Filmen hadde en rekke fremtredende norske skuespillere i rollene, og var regissert av Gianni Lepre, som også hadde skrevet manus til filmen.
Høsten 1996 ble hun ansatt som dramapedagog ved Skien videregående skole.

Verv

Wenche Girlando har hatt en rekke verv i foreninger knyttet til teatervirksomhet. Hun har sittet som styremedlem i Norges Amatørteaterforening (NATF) både sentralt og i fylkeslaget i Vestfold, og har også sittet i styret i Sandefjord Teaterforening.
Leszek Kołakowski

Liv og virke

Leszek Kołakowskis foreldre var Jerzy Kołakowski som var forlagsmann og hans mor var Lucyna Pietrusiewicz. Grunnet Tysklands okkupasjon av Polen fikk han ikke noen formell grunnutdanning, men studerte selv i tillegg til leksjoner i det illegale skolesystemet. Etter Andre verdenskrigs slutt studerte han ved Universitetet i Łódź og i 1953 mottok han en doktorgrad fra Universitetet i Warszawa, avhandlingen var om filosofen Baruch Spinoza. Han var professor og formann for Warszawa Universitets seksjon for filosofihistorie fra 1959 til 1968.
I sin ungdom var Leszek Kołakowski en veslevoksen intellektuell og ble en ivrig kommunist. I perioden 1947-1966 var han medlem av Det polske forente arbeiderparti (Polens kommunistparti). Hans potensial for partiet gjorde at han fikk en reise til Sovjetunionen, der så han stalinismen på nært hold og ble en «revisjonistisk» marxist. Dette ledet etterhvert til at han mistet sin stilling ved universitetet og han ble ekskludert fra det polske kommunistpartiet.
I 1968 ble han gitt et gjesteprofessorat ved McGill University i Montréal i Canada.
Den franske konsesjon i Shanghai

Den franske konsesjon i Shanghai (kinesisk: 上海法租界; pinyin: Shànghǎi Fǎ Zūjiè, fransk: La concession française de Shanghai) var et franskkontrollert område i det sentrale Shanghai mellom 1849 til 1946.
Den 6. april 1849 utvirket den franske konsul i Shanghai, Charles de Montigny, en konsesjon og proklamasjon fra den kinesiske daotai (en lokalmyndighet, dao, sammenlignbart med guvernør) Lin Gui som definerte franske borgeres bosettingssone i byen.
Den tettbygde delen av dette området lå nord for den såkalte Kineserbyen, og var ellers avgrenset i øst av elven Huangpu og i nord av kanalen Yangqingbang langs sørgrensen til den britiske konsesjon. Dimensjonene på 66 hektar var blant de mer beskjedne av de utenlandske konsesjoner i byen (den britiskdominerte internasjonale bosetning var på 199 ha). I dag ligger dette franske området innen det moderne bydistriktet Huangpu.
Selv om konsesjonen begynte som et område for franskmenn, tiltrakk det seg raskt folk fra an rekke andre land.
I 1920-årene, etter at konsesjonen var blitt utvidet vestover, begynte britiske og amerikanske forretningsfolk som arbeidet i den internasjonale sonen (Shanghai International Settlement) å bygge seg mer rommelige residenser i den nye delen av franske konsesjon. Man kan fremdeles se noen spor av dette engelskspråklige nærvær i American College-bygningen i Rue de Pétain (nå Hengshan Lu) og Community Church like i nærheten.
Shanghai fikk en kraftig tilflytting av russiske immigranter i kjølvannet av den russiske revolusjon. Dette økte den russiske befolkning i den franske konsesjon fra 41 i 1915 til 7000. Dette talle økte ytterligere til 8260 i 1934 med den japanske okkupasjon av Mandsjuria. To russisk-ortodokse kirkebygg er fremdeles å se i området. Det russiske nærvær var særlig påtagelig langs avenue Joffre.
Den kinesiske befolkning i området økte kraftig under Taipingopprøret, og var kommet opp i 500.000 rett før utbruddet av den annen sino-japanske krig. Under annen verdenskrig nøyde japanerne seg til å begynne med å okkupere de kinesiske deler av byen, og lot de utenlandske områdene i fred. Da steg antall kinesere i den franske konsesjon til 825.342.
Konsesjonen opphørte etter avtale mellom Frankrike og Republikken Kina den 1. mars 1946.
Øen (album)

Øen er et musikkalbum med Ivar Bøksle, utgitt i 2007.
Sette mej på toget

Sette mej på toget er et musikkalbum med Lillian Iversen, utgitt i november 2010. Dette er hennes debutalbum.
Nia Misikea

Idrettskarriere

Misikea deltok i Samveldelekene 2014, der han kom på 22.-plass i spydkast.
Han deltok i Pacific Mini Games 2017 i Port Vila på Vanuatu, der han kom på sjetteplass i spydkast med ny niuisk rekord på 63,91 meter.
Han representerte Niue under Samveldelekene 2018 i Gold Coast i Australia. I spydkast kastet han 47,73 meter, og kom på 12.-plass i kvalifiseringsgruppe A. Han fikk 23. beste resultat totalt i kvalifiseringen, og nådde ikke finalen. I kulestøt satte han nasjonal rekord for Niui, med 12,13 meter, men nådde ikke finalen.
Normalår som begynner på lørdag

Et normalår som begynner på lørdag er alle år som ikke er skuddår (dvs. år med 365 dager) som begynner lørdag 1. januar og avsluttes lørdag 31. desember. Søndagsbokstaven dets er dermed B. Det siste året av en slik type var 2011 og det neste vil være 2022 i den gregorianske kalenderen eller på samme måte 2017 og 2023 i den gamle julianske kalenderen. Dette normalåret har én fredag den 13. i mai. Skuddår som begynner på fredag deler denne egenskapen.
Morgenstemning

«Morgenstemning» er et kjent musikkstykke for orkester av Edvard Grieg, skrevet 1874–1875 som en del av scenemusikken til Henrik Ibsens skuespill Peer Gynt (op. 23, der «Morgenstemning» er stykke nr. 13). Stykket inngår også som første sats i Peer Gynt-suite nr. 1, op. 46 fra 1888.

Besetning

Stykket er skrevet for et orkester bestående av 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 4 valthorn, 2 trompeter, pauker og strykere. 
I 1888 ble det også utgitt versjoner for 2- og 4-hendig piano.
Stående fuglehunder

Bakgrunn

Pointerne oppsto trolig på midten av 1600-tallet. Mange mener de er etterkommere av spanske jakthunder, men dette spørsmålet er uklart. Opprinnelig var imidlertid pointeren en hundetype man benyttet i samband med såkalt nettjakt. Når hunden tok stand kunne jegeren kaste nettet over fuglen eller småviltet.

Jaktmetode

Stående fuglehunder jakter helst fugl, men flere av rasene er også ypperlig egnet til jakt på småvilt. De finner som regel byttet gjennom såkalt overvær (luktmolekyler som svever fritt i luften), og da er det mest hensiktsmessig å jakte i motvind.
Ideelt skal hunden jakte innenfor synsvidde av jegeren, men det skjer ikke alltid. Da skal hunden rapportere (komme tilbake til jegeren å si fra at den har funnet fugl), slik at denne kan følge med tilbake dit fuglen ligger. Der vil hunden på nytt ta stand, eventuelt avansere mot eller reise fuglen på jegerens kommando. Om fugl blir skutt skal hunden apportere.

Typer

Gruppen omfatter 2 segmenter med hunder, kalt engelske fuglehunder og kontinentale fuglehunder. Det er også en viss forskjell på engelske pointere og noen av de kontinentale pointerne, som gjerne regnes som mer allsidige/mangesidige i jaktformen. Dette skyldes at mange kontinentale pointere har blitt avlet for sine allsidighet med hensyn til byttetyper, men de engelske gjerne kun har blitt avlet for jakt på fugl. Mange hevder også at kontinentale pointere ofte er bedre egnet til jakt i skogsterreng enn engelske, som på sin side skal være ypperlige i åpent terreng (herunder snaufjell). Om denne påstanden må man imidlertid gjerne ta en rekke forbehold, både rasemessig og på individuelt grunnlag.
Lygistorrhinidae

Utseende

Små til middelsstore mygg (kroppslengde 2,5 - 7 millimeter), ligner soppmygg, lysbrune til svarte, ofte med lysere felter. Hodet er mer eller mindre rundet, fasettøynene er store og kan dekke det meste av hodet (holoptisk), det er også to eller tre punktøyne. Antennene er ganske korte og perlekjede-formede, munndelene er forlengede, ca. tre ganger så lange som hodet. Thorax er sterkt hvelvet, pukkelrygget, noe flattrykt fra sidene, med korte hår. Hoftene (coxae) er lange og slanke, beina er tynne eller bakbeina er noe fortykkede, leggene på bakbeina med to lange sporer. Vingene er forholdsvis brede og rundede, kan være glassklare eller brune. Årenettet er redusert: det er ingen synlige tverr-årer, om lengdeårene midt i vingen (medialårene) er utvisket i den indre delen.

Levevis

Lite synes å være kjent om levesettet deres, men artene lever i skog. Larvene er ikke kjente. Hos i alle fall noen av artene besøker de voksne myggene blomster.

Utbredelse

Gruppen er kjent fra alle økosoner bortsett fra Antarktis. De fleste er tropiske, men noen finnes også i varme tempererte skoger.
Gillian

Etymologi

Gillian er en feminin form av Julian, en kortform av det romerske mannsnavnet Julianus, som igjen er avledet av Julius. Navnet har opprinnelse i det latinske ordet iovilius, «dedikert til guden Jove».
Linnea Gustafsson

Karriere

Gustafsson fikk sitt store gjennombrudd i 2009 da hun var med å ta gull for Sverige på stafett under nordisk mesterskap i finske Salo. Samme år tok hun sølv på sprinten under VM i ungarske Miskolc. Hun ble kun slått av sin lagveninne Helena Jansson. To år senere, i 2011, var rollene byttet om. Gustafsson tok sitt første og eneste VM-gull på mesterskapets korteste distanse i franske Savoie. Denne gangen ble Jansson henvist til andreplass.
I tillegg til VM-gullet tok Gustafsson ytterligere én seier i verdenscupen. Den tok hun også i 2011, nærmere bestemt i Finland under Nordic Orienteering Tour.