Sletringen fyr

Bakgrunn for etablering av fyrstasjonen

Allerede i 1851 foreslo fyrkommisjonen å plassere et kystfyr utenfor fiskeværet Titran for å sikre skipstrafikken i havområdene rundt Frøya og Ramsøyfjorden. Det gikk imidlertid 50 år med påtrykk fra fiskere, loser, skippere og lokalpolitikerne fra Frøya kommune, før planene ble realisert.
I 1890-årene ble det arbeidet mye med forbedring og forsterkning av allerede eksisterende fyrstasjoner. I dette tiåret var det også en stor teknologisk utvikling av fyrlamper. Dette førte til en reduksjon av budsjettene for bygging av nye fyr. Allikevel ble det bygget 16 nye fyr i denne perioden, de fleste på Vestlandet hvor behovet var størst. Av de 16 fyrene som ble prioritert, var 4 kystfyr; Sletringen, Lille prestskjær, Røværsholmen og Vardø.
Sandhollmen ved innløpet til havnen på Titran ble utpekt som et godt alternativ for en enkel fyrlykt. Den lave holmen Sletringen (3,3 meter over havet) lenger ut ble vurdert for en fyrlykt, men konklusjonen ble at det var for værhardt for en slik enkel installasjon. Fyrvesenet mente imidlertid i 1898 at et fyrlyktehus med høy grunnmur kunne bygges på Sletringen. Før jul dette året sa Fyrvesenet at fyret kunne være ferdig innen storsildefisket startet høsten etter om bevilgningene kom raskt. Dette fikk Stortinget til å bevilge 37 000 kroner.
Fyrlyktehuset ble bygget på Sletringen, og bestod av et tømmerhus. Selve tårnet stakk opp av taket på bygningen. Lyskarakteren var fire lysblink hvert tiende sekund, og høyden på lyset var 20 meter over havet. Høsten 1899 ble lyset tent på Sletringen, samt i fyrlyktene på Sandholmen og Kya lenger nord. For å verne fyrlyktehuset på Sletringen mot havet ble det bygget en mur fremfor huset.

Titran-ulykken

Høsten 1899 var det et godt sildefiske og mange båter hadde Titran som utgangspunkt. I oktober kom en storm som ingen av fiskerne var forberedt på. Tragedien, som i ettertid er kjent som Titran-ulykken, skjedde natt til 14. oktober da en nordlig storm med orkan i kastene kom inn over Frøyhavet. Stormen førte med seg kraftige regn- og hagelbyger, samt oppisket hav. Totalt forliste 29 båter og hele 140 fiskere omkom.
En årsaksforklaring som ble trukket frem, var det nye Sletringen fyr og fyrlykten på Sandholmen. Fyret hadde vært tent i bare noe få uker da ulykken skjedde. Fyret hadde ikke advarende lyssektorer, altså grønt og rødt lys ut mot urent farvann i innseilingen til Frøya. Det ble derfor hevdet at fyret var mer villedende enn rettledende. Fyrvesenet endret fyret og fyrlykten allerede året etter, og under hovedfyret på Sletringen ble det satt opp en ekstra lykt, et såkalt bifyr, med fast rødt lys i sektoren mot skjærene utenfor Kya fyr. Imidlertid var meningene om fyrene og årsakene til ulykken delte, og noen mente at med så dårlig sikt som under ulykkesnatten var ikke fyr til hjelp.

Teknisk utvikling

Det ble satt inn fransk lynblinklinse i det nye fyret, og denne er fremdeles i bruk. Tåkesignal med sirene ble også tatt i bruk ved opprettelsen. Fyrstasjonen ble elektrifisert i 1962. Tyfon for tåkesignal ble satt inn i 1963, men er ikke i bruk.
Fyret ble automatisert og avfolket i 1993. Staten med Kystverket eier fyret. Fredning av fyrstasjonen ble bestemt i 2000.
En kan gå i land på holmen der fyret står, om værforholdene er gode.

Tekniske fyrdata

Fyret består av et rødt tårn med to hvite ringer. Tårnet står på en hvit sokkel. Lyskarakteren er FI(2) W 15s, det vil si to hvite lysblink hvert 15. sekund. Bifyret har karakteren Iso W, noe som viser til okkulterende hvit lys med like lang mørke- og lysperiode, såkalt isophase-karakter. Hovedfyrets lyshøyde er 46 meter og bifyrets lyshøyde er 31,5 meter. Lysvidden er 19 nautiske mil og bifyret 15. Lysstyrken er på 2 700 000 cd for hovedfyret og 11 700 cd for bifyret. Brenntiden for fyret er fra 21. juli til 16. mai.