google/wiki40b huggingface dataset:
Hamadryas (sommerfugl)

Utseende

Stort sett middelsstore (vingespenn 35 – 100 mm) sommerfugler med noe smale vinger. Slekten utmerker seg ved å være spettete i brunt og grønt. Vingenes ytterkant er bølgete eller svakt flikete, sjeldnere jevn.

Levevis

Biblidinae er tropiske skogsinsekter. Larvene i slekten Hamadryas lever på planter i vortemelkfamilien (Euphorbiaceae). De voksne sommerfuglene besøker sjelden blomster, men drikker fra råtnende frukt, gjødsel og åtsler. Disse artene lager en karakteristisk, klikkende lyd når de flyr. Det er bare hannene som lager denne lyden, som muligens oppstår når noen oppsvulmede årer på forvingene smeller mot hverandre.
Tross de livlige fargetegningene er disse sommerfuglene godt kamuflert i vekslende sol og skygge under løvtaket.

Utbredelse

Slekten er utbredt over det meste av Sør- og Mellom-Amerika, mot nord til Arizona.
Piraya (film)

Om filmen

Piraya har fått 72 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Leonard Maltin gav den 3 av 4 stjerner.
Den vant en Saturn Award i klassen beste klipp.
Ahlmannfjellet

Ahlmannfjellet er et 940 m høyt fjell på James I Land, vest for den indre delen av Ekmanfjorden på Svalbard. Fjellet er kalt opp etter den svenske geografen Hans Wilhelmsson Ahlmann (1889 – 1974) som besøkte Svalbard i 1910 med International Geological Congress og som i 1931 og 1934 ledet tok ekspedisjoner dit. Også Ahlmannfonna og Hansøya er oppkalt etter ham.
Samiske geografiske navn i Sørreisa

Samiske geografiske navn i Sørreisa (knr 1925) angir stedsnavn i Sørreisa kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare nordsamisk er tatt med i denne oversikten for Sørreisa kommune.
Jan-Tore Stien

Jan-Tore Stien (født 2. januar 1965 i Bodø) er en norsk kryssordforfatter.  
Han startet som betalt kryssordforfatter i 1979, da han begynte å levere kryssord til ukebladet Hjemmet samt til Hjemmet Serieforlaget (nå Egmont). Fra 1980 fikk han enda flere oppdragsgivere, blant annet Dagbladet, NRK og de daværende Bodø-avisene Nordlands Framtid og Nordlandsposten. Fra 1984 har han hatt som levebrød å forfatte kryssord på heltid. Siden 1988 har han vært fast tilknyttet VG. Han leverer kryssord til en lang rekke aviser, ukeblad og andre utgivelser. 
I 1991 begynte han å bruke data som verktøy i kryssordproduksjonen, som en av de første her til lands. Før den tid ble alle hans kryssord laget ved bruk av papir og håndskrift, noe han holdt på med til 1997. 
Stien tok initiativet til at VG begynte med sudoku i juni 2005.
Flyktning

En flyktning er en person som har måttet flykte på grunn av fare for sitt liv og helse. Dette kan skyldes personens religiøse tro, etnisk tilhørighet, politiske meninger eller lignende. 
Ifølge FNs flyktningkonvensjon fra 1951 defineres en flyktning som «en person som har flyktet fra sitt land og har en velbegrunnet frykt for forfølgelse på grunn av rase, religion, nasjonalitet, politisk overbevisning eller medlemskap i en bestemt sosial gruppe, og som ikke er i stand til, eller, på grunn av slik frykt, ikke villig til å påberope seg sitt lands beskyttelse.» 
Under flyktningkonvensjonen er man kun en flyktning dersom man er forfulgt av hjemlandets myndigheter, på grunn av etnisk, religiøs, og politisk tilhørighet. En person som flykter på grunn av krigshandlinger (ikke forfølgelse), eller såkalt klimaflyktninger som flykter fordi klimaet der de bodde tidligere har blitt ubeboelig, ansees ikke for å være en flyktning under FNs flyktningkonvensjon. Palestinere er heller ikke flyktninger, på grunn av flyktningkonvensjonens avsnitt 1(D): Siden palestinere får beskyttelse av UNRWA faller de utenfor UNHCR sitt mandat og flyktningkonvensjonen. 
En person som er på flukt, men ikke har krysset landegrensen til et annet land, kalles en internt fordreven eller internflyktning.
Andre dokumenter gir andre definisjoner av begrepet flyktning, som OAU-konvensjonen av 1969 og Cartagena-erklæringen av 1984. Særlig er det tatt med at frykt for voldsbruk i krigssituasjoner gir flyktningstatus. 
I Flyktninghjelpens publikasjon Flyktningregnskapet 2010 fantes det 43,2 millioner flyktninger i verden, fordelt på over 70 land. Av dette er 27,1 millioner internt fordrevne.
Cymidae

Utseende

Små (2 – 5 mm), brune eller gulaktige, avlangt-ovale teger. Sett ovenfra er de ofte nærmest rombeformede. Oversiden er tydelig punktert men lite hårete, blank. Hodet er forholdsvis stort, med markert "snute". Antennene består av fire ledd, det innerste er kort og tykt, det ytterste spoleformet, danner en svak klubbe. Pronotum er trapesformet med rette sider. Scutellum er trekantet og middels stort. Vingene er vanligvis velutviklede. Beina er slanke og forholdsvis korte.

Levevis

Cymidae lever av frø på enfrøbladete planter, mest i sivfamilien (Juncaceae) og halvgrasfamilien (Cyperaceae). Tegene kryper omkring på aksene og er godt kamuflerte da de selv ligner på frø. Artene er lite spesialiserte og kan angripe mange ulike plantearter.
Finlands olympiske fortjenstkors

Finlands olympiske fortjenstkors (finsk: Suomen olympialainen ansioristi, svensk: Finlands olympiska förtjänstkors) er en finsk utmerkelse innstiftet i 1952 av president Juho Kusti Paasikivi i anledning av Sommer-OL i Helsingfors i 1952.

Insignier

Tegnet for Finlands olympiske fortjenstkors består av en hvitemaljert kors (stjerne) med fem utbøyde armer med innsvingninger ytterst og med kuler i spissene. I midten bærer korset de olympiske ringer. Over vinklene mellom korsarmene nederst er det plassert en finsk løve, lik den i Finlands riksvåpen. I de øvrige korsviklene finnes grankvister. Over korset er det plassert en skål med flammetunger. For 1. klasse er fortjenstkorset i forgylt sølv, for 2. klasse i sølv.
Fortjenstmedaljen har fortjenstkorset preget som motiv på rund sølvmedalje.
De to klassene av fortjenstkorset er opphengt i bånd av forskjellig utforming: 1. klasse til å bære rundt halsen, 2. klasse til å bære i bånd på brystet. Medaljen er også opphengt i bånd til å bære på brystet. Både kors og medalje er opphengt i lyst blått bånd med smale hvite striper, tre i midten og én ved hver av kantene. Blått og hvitt er fargene i Finlands flagg.
Insigniene er utformet av Oskar Pihl.

Tildeling

Finlands olympiske fortjenstkors ble tildelt i forbindelse med de olympiske sommerleker i 1952 og var en engangsforeteelse. 1. klasse ble tildelt medlemmer av Den internasjonale olympiske komité, ledere for nasjonale olympiske komitéer og idrettsforbund og styremedlemmer i organisasjonskomitéen. 2. klasse ble tildelt personer med lavere status. Det ble utdelt 283 fortjenstkors i gull, hvorav 116 til finner, og 700 fortjenstkors i sølv, hvorav 508 til finner. Medaljen ble utdelt i et antall av 2000, der 1732 gikk til finner.

Norske mottagere

Kong Olav var blant mottagerne av 1. klasse av Finlands olympiske fortjenstkors.
Vagharihund

Opprinnelse og alder

Den opprinnelige hunden er dessverre sannsynligvis utdødd. Den fikk sitt navn etter et indisk stammefolk. I India mener mange at stamfedrene til denne hunden må ha kommet dit før muslimene, viss hunder nok har influert på de fleste av dagens indiske myndertyper.
Rasen skal ha oppstått i Saurashtra-området i det vestre India for mange hundre år siden, men dagens hunder er ikke identiske med den opprinnelige hunden. De er snarere å forstå som lokale krysninger som har overlevd.
Noen hevder også at vaghari og banjara egentlig er varianter av samme hund, men de er svært forskjellig å se til og det eksisterer ingen dokumentasjon som kan bekrefte dette. Geografisk er det imidlertid sannsynlig at de er beslektet.

Utseende, anatomi og fysikk

Vaghari er liten av vekst, men sies å være en tøff rase. Den er ca. 54 cm høy og har kort og glatt pels.

Bruksområde

Vaghari jakter best i flokk og er avlet for hetsjakt på småvilt. Rasen skal være tøff, og det fortelles at flokker av disse hundene kan nedlegge en ulv. De skal også flere ganger har drept leoparder som har angrepet buskapen til nomadene. De er dessuten ypperlige vakhunder.

Lynne og væremåte

Nomadene regner hundene som nære frender og behandler dem som fullverdige medlemmer av stammen. De regnes som sky og vaktsomme overfor fremmede, men hengivne og tillitsfulle overfor folk de kjenner og stoler på.
Dirich Fyring

Dirich Fyring (Didrik Fuiren, Feuring eller Firinch) (født før 1580, død 30. september 1603) var en dansk gullsmed som er kjent for sitt hovedverk Christian IVs krone.
Man vet ikke hvor eller når han var født, men det antas at han var utdannet i Nord-Tyskland. Han var borger i Odense før 1580 og i mars året etter ble han ansatt hos Frederik II som gullsmed. Etter Frederiks død i 1588 må han ha fortsatt i kongehusets tjeneste; han ledsaget Christian IV på en reise i Nord-Tyskland i 1595.
Fyrings eneste bevarte verk er Christian IVs krone som han utførte til kongens kroning i 1596.Om han har hatt medhjelpere i forbindelse med utformingen av kronen vet man ikke. Det har vært fremlagt teorier hvor en vesentlig del av æren for utformingen er tillagt Corvinianus Sauer, men dette kan ikke påvises.
Man kjenner til at han utførte flere arbeider for kongen, blant annet trompeter i sølv, gullkjeder og portrettmedaljonger.
Beskyttet etternavn

Et beskyttet etternavn er i Norge alle etternavn som ikke has av flere enn 200 personer. Om en person vil endre navn til et beskyttet etternavn, må han eller hun innhente samtykke fra samtlige som har dette etternavnet. For barn under 18 år gis samtykke av den eller dem som har foreldreansvaret. Unntak fra dette kravet er ved giftermål eller dersom navnet har vært en av foreldrenes, besteforeldrenes, oldeforeldrenes eller tippoldreforeldrenes etternavn eller mellomnavn med mindre disse ble ervervet ved ekteskap eller samboerskap.
Stokmarknes lufthavn, Skagen

Historie

Stokmarknes lufthavn ble åpnet i 1972, sammen med flere andre kortbaneflyplasser i Norge. Stedsvalget var ikke helt opplagt. Blant alternativene som ble vurdert da flyplassen ble planlagt, var å legge den til Elvenes like sør for Sortland. Men valget falt til slutt på Skagen. Trolig grunnet målinger som ble gjort omkring landingsforhold. Skagen har i dag høy regularitet.

Bruk

Flyplassen har en asfaltert rullebane på 870 meter inkludert endefelt i grovt sett øst-vest-retning. Det er et ønske i regionen om at rullebanen skal forlenges, slik at større og mer hensiktsmessige fly kan brukes på flyplassen. 
Avinor har høsten 2006 inngått forhandlinger med grunneiere øst for rullebanen i forbindelese med en forlengelse av rullebanen til 1199 meter. I 1998 gjorde det daværende Luftfartsverket et forprosjekt for å forlenge rullebanen østover til 1199 meter, men dette arbeidet ble ikke videreført, noe som nå kan virke mer sannsynlig. Våren og sommeren 2006 er sikkerhetssonen i begge ender og rundt rullebanen utvidet, samt at nye innflygingslys er montert. En forlengelse vil være mindre kostnadskrevende etter dette. Stipulert til om lag 20 til 25 millioner kr.
Operatør på Skagen lufthavn er Flyviking og Widerøes Flyveselskap. I dag kan disse kun benytte 100-versjonen av Dash 8-fly på SKN. Disse tar 39 passasjerer. Ved en forlengelse til 1199 meter vil andre operatører og flytyper kunne trafikkere SKN. Tidligere brukte Widerøe Dash 7 og Twin Otter på disse rutene. Fra Stokmarknes har Widerøe direkte ruter til Bodø og Tromsø og Andenes. Også Lufttransport A/S (ambulansefly) og Kystvaktas fly opererer på Stokmarknes lufthavn, Skagen.
Til og fra Skagen lufthavn reiste det totalt 94.871 passasjerer med Widerøe i 2007, mot 92.803 året før. Statistikk fra Avinor viser totalt 101 359 for 2006. Lufthavnen er den tredje mest trafikkerte av de regionale flyplassene i Norge, kun slått av Florø og Hammerfest. Transportøkonomisk institutt (TØI) har publisert en rapport (2006) som konkluderer med at det er er kommersielt grunnlag for å fly ruter andre steder enn bare Bodø, Tromsø og Andenes fra Stokmarknes. I rapporten hevdes det å være grunnlag for ruter til blant annet Oslo.

Fremtidsplaner

Det har flere ganger de siste årene vært lagt fram ideer i media om å bygge en større, felles flyplass for Lofoten og Vesterålen nord på Austvågøya, til erstatning for flyplassene ved Stokmarknes og Svolvær. Men disse ideene har så langt ikke ført til noe konkret. I tillegg til det rent økonomiske skyldes nok dette delvis at Hadselfjordtunnelen så langt ikke har blitt vedtatt bygd (se Lofast) og at det i Lofoten også har eksistert løse ideer om å bygge en større flyplass midt i Lofoten.

Transport

Stokmarknes lufthavn har flybussforbindelse til Sortland. Taxi tar 10 min til Stokmarknes.
6. divisjon fotball for menn 2013

Trøndelag Fotballkrets VII

Kilde: fotball.no

Trøndelag Fotballkrets VIII

Kilde: fotball.no
Giv akt (illegal avis)

Giv akt var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Den ble utgitt i Sarpsborg, og hovedsakelig spredt i Østfold.
Giv akt kom med sitt første nummer allerede i juli-august 1940, og var trolig den første illegale avis produsert utenfor hovedstaden. Den ble startet av redaktør Nils Hønsvald i Sarpsborg Arbeiderblad mens han fortsatt var redaktør for den ordinære avisa.
Stensilene til Giv akt ble skrevet i redaksjonen til Sarpsborg Arbeiderblad, men selve stensileringen ble gjort på en duplikator som tilhørte Samorganisasjonen i byen, der Hans Bjerkholt bisto med prosjektet.
Første halvåret kom Giv akt med 4 – 5 nummer. Senere fortsatte den å komme ut, med enkelte opphold, helt fram til desember 1944. Det var ikke uvanlig at flere illegale trykksaker ble produsert av én organisasjon, og gruppen bak Giv akt trykket også opp utgaver av Fri Fagbevegelse.
Hønsvald selv ble arrestert i mars 1941, og slapp først ut tre måneder senere. I denne tiden fortsatte Hans Hansen utgivelsen. Da Hans Bjerkholt ble arrestert det samme året fortsatte Edv. L. Wiik arbeidet med mangfoldiggjøringen av avisen. Hønsvald ble arrestert på nytt i desember 1944.
Ringsaker prosti

Ringsaker prosti ble opprettet i 2007 som det 10. prostiet i Hamar bispedømme. Prostiet omfatter alle seks sokn med 10 kirker i Ringsaker kommune som pr. 31. desember 2012 har vel 33.400 innbyggere. Soknene er fra nord til sør  Brøttum, Åsmarka, Ringsaker, Nes, Veldre/Brumunddal og Furnes. Prostesetet er lagt til Moelv, og den sentrale kirken i prostiet er middelalderkirken Ringsaker kirke. Prosten er samlokalisert med Ringsaker kirkelige fellesråd i Moelv kirkesenter.
Prostiets geistlige stillingsressurser er foruten prosten seks sokneprester, én kapellan og én prostiprest. Dessuten har prosten en saksbehandler i 40 % stilling til sin rådighet.

Historikk

I katolsk kirkemiddelalder var soknepresten i Ringsaker ex officio også kannik ved Hamardomen og følgelig  medlem av Hamar domkapittel som var biskopens råd. Ved reformasjonen  ble Hamar bispedømme i 1537 underlagt Oslo bispedømme, og først i 1864 ble Hamar bispedømme gjenopprettet. Prestegjeldene i nåværende Ringsaker kommune var med unntak av Furnes underlagt Hedemarken prosti fram til 1. januar 1972 da prostiet ble nedlagt og prestegjeldene innlemmet i Hamar domprosti. Sokneprestene i Ringsaker, Stange og Vang var vekselvis proster, og prostevalget bygde i utstrakt grad på ansiennitet.

Proster

Prost er Gerd Th. Christensen, som ble utnevnt i kirkelig statsråd 15. mai 2008 og innsatt i embetet av biskop Solveig Fiske i Ringsaker kirke samme år.
Mauna Kea

Mauna Kea (4 207 moh.) er en vulkan på Big Island i Hawaii, og det høyeste fjellet i den amerikanske delstaten. Vulkanen er av typen skjoldvulkan. Om man regner høyden fra foten av fjellet, altså fra havbunnen, blir Mauna Kea ansett som verdens høyeste fjell med 10 100 meter.
Fjellet befinner seg på øya Hawaii, og navnet betyr «hvitt fjell», en referanse til at toppen er dekket av snø om vinteren. Fjellet er en inaktiv skjoldvulkan.
I fortiden drev hawaierne gruvedrift på fjellet. I dag er det et astronomisk observatorium der, og det finnes bilvei helt til toppen. Skisport finnes også i området.
Sørskogen

Sørskogen er en privat markastue og serveringssted i Lillomarka i Oslo. Stua ligger mellom Lilloseter mot sør og Sinober mot nord, og med Kjulstjern like ved. Stua har kun helgeåpent for enkel servering. Navnet Sørskogen brukes også på området rundt rydningen ved stua, inkludert skolholtet ned mot Lillomarkskapellet.

Historie

Stua står på en av de eldste gårdene i Lillomarka. Rundt stua står fortsatt gårdshus. Sørskogen ble ryddet på 1600-tallet, da som finneplass for Skogfinner. Som flere andre områder i Oslomarka, har også Sørskogen vært husmannsplass under Skøien i Nittedal. Under den andre verdenskrig ble Sørskogen brukt som Milorgbase for motstandskjempere med våpendepot og lager for forsyninger. Bygningene ble også brukt til å huse hjemmefrontssoldater og flyktninger. Basen ble aldri funnet av tyskerne.
Nå drives stedet av Atle Sørskogen, han organiserer serveringen skjer fra peisestua. Han er sønn av Aslaug og Alf, det siste paret som drev med husdyr på gården helt frem til midten av 1960-tallet. Han har ryddet den gamle kjerreveien fra Nittedal til Sørskogen, slik at den er nå er en fremkommelig sti som når gården fra nord.
Ljósufjöll

Ljósufjöll er et vulkansk sprekksystem på den vestre delen av Island. Systemet hadde sitt siste utbrudd rundt 960. Man finner flere sinderkjegler i området. Den høyeste toppen ligger på 988 moh.
Bernhard von Loßberg

Krigsinnsats

Von Loßberg var fra 1. april 1939 stabsoffiser ved Wehrmachts overkommando og skal ha vært blant nøkkelpersonene i operasjonavdelingen som bidro til planleggingen av «Operasjon Weserübung», den tyske invasjonen av Danmark og Norge i april 1940.
Sent i 1941 skal Adolf Hitler ha krevd at von Loßberg skulle bli fjernet fra staben ved overkommandoen på grunn av offiserens kritiske holdning til kommando- og kontrollstrukturen ved overkommandoen. Dette førte til at von Loßberg tjenestegjorde ved en rekke mindre viktige poster under resten av krigen.
Dermed ble von Loßberg i januar 1942 beordret til Norge som operasjonsoffiser i staben til den tyske hærens øverstkommanderende i Norge, Nikolaus von Falkenhorst, hvor han tjenestegjorde fram til mai 1944.

Etterkrigstiden

Von Loßberg ble tatt til fange av de allierte styrkene i Neustadt i Holstein den 5. mai 1945. Han satt i fangenskap i Bridgend i Wales inntil han ble løslatt den 26. juli 1946.
Den 5. juli 1949 ankom von Loßberg på nytt Norge, denne gang i all hemmelighet, sammen med blant andre den tyske admiral Otto Ciliax. De tyske offiserene var blitt invitert av den norske etterretningstjenesten for å bidra til en operasjon hvis formål var å utrede hvordan Nord-Norge kunne forsvares under et angrep fra Sovjetunionen.
Jordskjelvet i Lushan i Sichuan 2013

Jordskjelvet i Lushan i 2013 (kinesisk: 芦山地震; pinyin: Lúshān Dìzhèn) eller Ya'an-jordskjelvet (kinesisk: 雅安地震; pinyin: Yă'ān Dìzhèn) var et kraftig jordskjelv som rammet i byprefekturet Ya'an i sentrale deler av den kinesiske provins Sichuan den 20. april 2013.  
Kinesiske myndigheter oppgav den 21. april at 193 mennesker var omkommet, 24 savnet, og 11.826 skadet (hvorav 
968 alvorlig skadet).
De største skadene var i fylket Lushan, især i kommunene Longmen og Qingjin. Men også nabofylket i vest, Baoxing, ble hardt rammet. Skjelvet hadde en momentmagnitude på 6,6 (på 7,0 etter den kinesiske måleskala). De store skadene skyldes at skjelvet var relativt grunt (hyposenteret var så nært som 12 km under overflaten).
Episenter tyder på bevegelse i Longmenshanforkastningen eller en tektonisk relatert forkastning. Jordskjelvet ble utløst av tektonisk stress ved kollisjon av to kontinentalskorper fra det høye Tibetplatået i vest mot sterke plater under Sichuanbassenget og sørøstlige Kina.
Khumbu

Khumbu er et område i Nepal. Det er en av tre områder som er dominert av sherpaer i Himalaya; de andre to er Solu og Pharak. Khumbu ligger i det nordøstlige Nepal, og omfatter byen Namche Bazaar og landsbyene Thami, Khumjung, Pangboche og Kunde. Det berømte buddhist-tempelet i Tengboche ligger også i Khumbu.
På grunn av beliggenheten i Himalaya, stiger Khumbu-landskapet dramatisk – fra 3300 meter og helt til toppen av verdens høyeste fjell, Mount Everest, 8850 meter over havet. Sagarmatha nasjonalpark ligger også innenfor Khumbu-regionen.
Administrativt ligger Khumbu i Solukhumbu, Shagramatha sone i Østregionen.
Kart over Solukhumbu-distriktet
Tohjulstraktor

En tohjulstraktor er en landbruksmaskin som består av et par hjul med motor mellom seg. Fra dette strekker det seg et par armer som fungerer på samme måte som styret på en motorsykkel, med håndgass, håndbrems og håndgir. Redskapen ligner på en gammeldags plog uten hest foran.
Ved et sinnrikt system av påkoplingsmuligheter kunne traktoren brukes til å dra kjerrer, virke som plog, harv, slåmaskin og annet som behøvdes på et småbruk. Arbeidskapasiteten var vesentlig mindre enn for firehjulingen, men den kunne brukes i brattere lier uten å velte. Hastigheten på vei var om lag joggehastighet.
Lucanus (Pseudolucanus) busignyi

Kjennetegn

En stor (ca. 35-50 millimeter), blankt mørkbrun hjortebille . Hannens kjever er litt forstørrede, sigdformede med to tenner på innersiden. De knebøyde antennene har vanligvis en seks-leddet vifte .

Utbredelse

Arten er utbredt i Tyrkia.
Martin Strandfeldt

Karriere

Han kom til Stavanger Oilers i 2006/07-sesongen fra Bofors. Han har tidligere spilt i Djurgården, Huddinge og Bofors. Med Stavanger Oilers har han tatt to bronsemedaljer, to sølvmedaljer og vunnet norgesmesterskapet i ishockey med klubben. I 2011/2012 sesongen vant han også Get-ligaen med Stavanger Oilers. Han tangerte også rekorden for antall poeng for en spiller i Stavanger Oilers i den norske grunnserien med 65 poeng sammen med Christian Dahl Andersen og vant dermed poengligaen i GET-ligaen 2010/11. Dette selv om han kom likt med Stavanger Oilers-spiller Christian Dahl Andersen og Sparta Warriors-spiller Henrik Malmstrøm, men Martin Strandfeldt hadde flere scorede mål enn begge de to andre spillerne og ble dermed sesongens toppscorer.
P.A. Sangma

Liv og virke

Sangma var kristen. Han hadde mastergrad i internasjonal politikk fra Dibrugarh University i Assam. I 1977 ble han første gang innvalgt i Lok Sabha, der han, bare avbrutt av perioden 1989 til 1991, satt til 2008. Fra 1996 til 1998 var Sangma speaker i Lok Sabha. Han representerte først Kongresspartiet, men ble i 1999 ekskludert for opposisjon mot Sonia Gandhi. Deretter gikk han med i Nationalist Congress Party, som har sin hovedbase i Meghalaya, og som en periode var en del av All India Trinamool Congress.
På 1980-tallet var Sangma Minister of State med ansvar for handel, innenrikssaker og sysselsetting. På begynnelsen av 1990-tallet hadde han ansvar kullsaker og sysselsetting, før han i 1995 ble fullverdig statsråd (Union Cabinet Minister) med ansvar først for sysselsetting og deretter til 1996 for informasjon og kringkasting.
Fra 2009 var Sangma aktiv i delstatspolitikken i Meghalaya. I 2012 forlot han Nationalist Congress Party, som ikke ville støtte hans kandidatur til embetet som Indias president. Han stilte som opposisjonens kandidat til presidentvalget, støttet av partiene Bharatiya Janata Party, Biju Janata Dal, All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam, Shiromani Akali Dal og Asom Gana Parishad, og møtte Kongresspartiets kandidat, Pranab Mukherjee. Mukherjee vant valget.