google/wiki40b huggingface dataset:
Restylane

Medisinske grunner

Restylane er mest brukt for volum og kontur av lepper. Den brukes også til å redusere rynker og aldringslinjer i ansikt, «smilerynker», arrbehandling, mm. Restylane kan også brukes for gjenopprettelse av fuktbalanse i ansikt, hals, bryst og hender, samt for volum i kinn og kontur av hake, panne og nese. Restylane kan også brukes til å revitalisere huden ved å øke hudens elastinet og struktur, uten ambisjoner om å skape volum.

Varighet, behandlingstid og restitusjonstid

Varigheten avhenger av faktorer som den enkeltes hudtype, livsstil og alder. Etter den første behandlingen, blir oppfølgningsøkter anbefalt rundt hver 6 til 12 måned, dette avhengig av type behandling. En behandling av leppene varer i mindre en 6 måneder. Behandlingen har en restitusjonstid på to til tre dager. Behandlingstid varierer fra 15-40 minutter, avhengig av hvor behandlingen skal utføres

Bivirkninger

Etter en behandling med en dermal filler som Restylane, kan blåmerker, hevelser og nummenhet oppstå i noen dager etter injiseringen. I sjeldne tilfeller er det rapportert om klumper eller granulomer. Disse bivirkningene kan reverseres lett med en behandling av hyaluronidase, som er en enzym som påskynder den naturlige nedbrytningen av den injiserte hyaluronsyre filleren[]. 
Det har blitt gjort flere studier som omhandler de langsiktige bivirkningene av Restylane og andre hyaluronsyre fillere. I noen tilfeller resulterte det i at immunforsvaret ved en feiltagelse angrep kroppens eget vev[6][7].
Uansett om bivirkningene er sjeldne, bør ikke Restylan brukes i områder hvor huden har en sykdom eller skade. Restylane er ikke blitt testet på gravide eller ammende kvinner.

Behandlingsteknikker

De fleste behandlere som tar i bruk denne behandlingen, injiserer fyllstoffet med en liten nål under huden. Før behandlingen gis lammende kremer eller injeksjoner for å redusere eventuelle smerter. 
I august 2007 ble en ny metode for bruk av Restylane beskrevet i utgaven av Journal of Drugs i Dermatology av nederlandske kosmetisk lege Tom van Eijk. Han har en injeksjonsteknikk som mål om å gjenopprette dermal elastisitet i stedet for å fylle under rynker[8]. Aldersgrensen for behandling av Restylane er forskjellig fra land til land. Eksempelvis er aldergrensen 18 år ved behandling i Norge til sammenligning med USA hvor man må være fylt 21 år, for å utføre en Restylane behandling

NASHA ™ -teknologi

NASHA teknologien er Q-Meds påståtte unike teknologi for produksjon av høy renhets gele med stabilisert ikke animalsk hyaluronsyre. Q-Med har også patent på denne teknologien. Stabiliseringen av HA-molekylene (minimal modifikasjon, mindre enn 1%) resulterer i gel-nettverk som kjennetegnes ved en utmerket sikkerhetsprofil, noe som gir uovertruffen løftekapasitet, med kontinuerlig korrigering over tid
Kast Grisene

Kast Grisene er et terningspill med små grisefigurer som terninger. Det oppsto i 1977 som Pig Mania, men er siden 1984 kjent på engelsk som Pass the Pigs.
Boksmia forlag

Boksmia forlag er et mindre, norsk bokforlag drevet av Olav Randen.
Randen er småbruker og driver med geit, sau og forlagsdrift på sitt eget bruk, Ellingsgard i Ål. Der oppretta han Boksmia i 1997, med kontor og boklager på låven. 
Fram til 2007 hadde Boksmia gitt ut i 23 bøker, hvorav 16 på nynorsk.
Cookøyenes flagg

Cookøyenes flagg er basert på det tradisjonelle designet for tidligere britiske kolonier i Stillehavet. Det er et blått banner med Unionsflagget i øvre venstre hjørne og femten stjerner i sirkel på høyre side. Unionsflagget er et symbol på landets historiske bånd med Storbritannia. De femten stjernene representerer øyene som utgjør Cookøyene. Det blå representerer havet.
Movies on War

Movies on War er en filmfestival som siden 2011 har blitt arrangert årlig i Elverum. Tema for festivalen er film som omhandler krig og konflikt, og fred og forsoning. Ifølge festivalens egne hjemmesider er festivalen verdens eneste i sitt slag. Initiativtakere til festvalen er Østnorsk filmsenter i samarbeid med Film3. 
Den første festivalen i 2011 ble arrangert både i Elverum og på Rena i nabokommunen Åmot, men Åmot kommune trakk seg fra samarbeidet før festivalen i 2012.
Stefan fra Bysants

Liv

Bortimot ingenting er kjent om livet til Stefan, unntatt at han var en grammatiker (lærd) i Konstantinopel, og levde en tid etter keiserne Arcadius og Honorius, og før styret til Justinian II. Senere skribenter har gitt ingen informasjon om Stefan, men de har bemerket at verket hans senere ble redusert til et sammendrag av en viss Hermolaos som det ellers ikke kjent noe om. Denne dedikerte sitt sammendrag til «Justinian»; om det var den første eller den andre keiseren med dette navnet er omdiskutert, men det synes som om Stefan var virksom i Østromerriket i den tidligste delen av 500-tallet under keiser Justinian I den store.

Ethnika

Selv i form av et sammendrag er Ethnika av meget stor verdi for informasjon av geografisk, mytologisk og religiøs art om antikkens Hellas. Bortimot hver eneste artikkel inneholder en referanse til en antikk forfatter som en autoritet for navnet på det geografiske stedet. Fra de bevarte fragmentene er det åpenbart at originalen inneholdt betydelige sitater fra antikke forfattere, foruten også mange interessante enkeltheter, topografiske, historiske, mytologiske og andre detaljer. Stefan siterer blant annet Artemidoros Daldianus, Polybios, Aelius Herodianus, Herodot, Thukydid, Xenofon, Strabon og andre.
De fremste fragmentene som gjenstår av det opprinnelige verket er bevart av keiserforfatteren Konstantin VII Porphyrogennetos i hans De administrando imperio, i kapittel 21 (artikkelen Ίβηρίαι δύο) og De thematibus, ii. 10, en redegjørelse om Sicilia. Sistnevnte inneholder også et avsnitt fra komediepoeten Alexis om De syv største øyene. Andre respektable fragmenter fra artikkel Δύμη til slutten av Δ, eksisterer i et manuskript fra Le fonds Coislin, en samling (eller fonder) av greske manuskripter som ble anskaffet av den franske statsmannen Pierre Séguier på 1600-tallet.
Den nær siste fullstendige standardutgaven som har blitt utgitt var ved Augustus Meineke i 1849, og ved konvensjon er referanser til teksten benytter Meinekes sidenummerering. Den første moderne utgaven av verket ble utgitt av Aldus Manutius' trykkeri i Venezia i 1502. En ny og fullstendig revidert utgave på tysk er under forberedelse av Margarethe Billerbeck, og hvor to bind allerede er utgitt.
Storegutprisen

Storegutprisen er en pris som deles ut av Litteraturdagane i Vinje. Prisen tildeles den eller dem som på en positiv måte bruker levende og ledig nynorsk. Prisen har navn etter diktsamlingen Storegut (1866) av Aasmund Olavsson Vinje. Prisen utdeles årlig fra 2002 på Edland under litteraturdagene i Vinje.
Det syriske nasjonalrådet

Det syriske nasjonalrådet (arabisk: المجلس الوطني السوري; al-Maǧlis al-Waṭanī as-Sūrī; kurdisk: Encumena Nîştimaniya Sûriye; gammelsyrisk: ܡܘܬܒܐ ܐܘܡܬܢܝܐ ܕܣܘܪܝܐ; Mawtbo umṯonoyo d Suriya; tyrkisk: Suriye Ulusal Geçiş Konseyi) er en syrisk motstandskoalisjon mot Baššār al-ʾAsads regime i Syria, dannet 23. august 2011, under det syriske opprøret under den arabiske vår. Rådet har 270 medlemmer (tidligere 115–120 medlemmer), og er basert i Istanbul. Per 10. desember har atten medlemmer av De forente nasjoner, inkludert Libya, Frankrike, Spania, Bulgaria og Amerikas forente stater, anerkjent rådet som det syriske folks legitime representant eller som en dialogpartner.
Rådets første formann var Burhan Ġalyun. 9. juni 2012 ble han erstattet av ʿAbd al-Bāsiṭ Sīdā, som igjen 9. november ble erstattet av Ǧūrǧ Ṣabrah, med Faruq Tayfur som visepresident. To dager senere gikk Det syriske nasjonalrådet inn i Nasjonalkoalisjonen av syriske revolusjons- og opposisjonskrefter. Nasjonalrådet fikk 22 av 60 plasser i nasjonalkoalisjonens nye lederråd.
Thomas Hill kullkraftverk

Thomas Hill kullkraftverk er et kullkraftverk i Randolph County, delstaten Missouri i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1153 MW, fordelt på 3 ulike blokker/turbiner. Operatør er Associated Electric Cooperative.
Anlegget ble bygget ut i årene 1966–1982. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 8 348 mill. tonn CO2.
Probaenia

Utseende

Middelsstore (ca. 5-6 millimeter), avlange, brunlige bladbiller. Dekkvingene er kraftig punkterte. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er trapesformet. Antennene består av 8 ledd og tilspisset ytterst. Dekkvingene er jevnbrede og har 10 punktstriper og fire opphøyde ribber, bakhjørnene er trukket ut til spisse tenner.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Denne slekten omfatter arter som lever på planter i kurvplantefamilien og erteblomstfamilien.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Nicaragua i nord til Argentina i sør.
Fremvandrerne

Handling

Serien finner sted i Oslo (Gamlebyen, Grønland), der det plutselig kommer flere lysglimt i sjøen i Bjørvika. Lysglimtene viser seg å være et fenomen verden over der mennesker fra fortiden plutselig dukker opp i nåtiden – menneskene er både fra steinalderen, vikingtiden og 1800-tallet. Siden går serien flere år frem tid, der de nyankomne fortidsmenneskene – fremvandrerne – sliter med å tilpasse seg nåtiden.
En kvinne med steinaldertatoveringer blir funnet drept, og politietterforskeren Lars Haaland (Nicolai Cleve Broch) settes på saken. Som etterforskningspartner får han med seg den nyutdannede politietterforskeren Alfhildr Enginnsdottir (Krista Kosonen). Hun er en tidligere skjoldmøy fra 11. århundre, og den første i politiet med såkalt flertemporal bakgrunn.
Serieskaperne har blant annet hentet inn hjelp fra språkforskere slik at fremvandrerne fra vikingtiden snakker historisk korrekt norrønt og for å rekonstruere et språk slik steinaldermenneskene i Norge kan ha snakket.
Qiying

Bakgrunn

Qiying  var etterfølger av Nurhacis niende sønn Babuta. Han var medlem av det keiserlige hus Aisin-Gioro og tilhørte det mandsjuriske rene blå banner av de åtte banner.

Embedsmann

Qiying innehadde en rekke stillinger i Qing-styret. Han ble degradert en rekke ganger på grunn av korrupsjon, men ikke varig, og forble ved hoffet. 
I 1842 fikk han bemyndigelse til å slutte fredsavtale med Storbritannia etter første opiumskrig, og  han var ansvarlig for den kinesiske forhandling og undertegnelse av Nanjingtraktaten av 29. august 1842.  Dette var den første av de traktater som kineserne senere kalte de ulikeverdige traktater. 
Han hadde samme rolle i forhold til Wangxiatraktaten og Whampoatraktaten, begge i 1844. Han var det året blitt generalguvernør av Liangguang (Guangdong og Guangxi), et verv han hadde til 1848. I mars 1847 avtalte han og den svenske forretningsmannen Carl Fredrik Liljevalch den første handelsavtalen mellom Sverige-Norge og Kina i Guangzhou, den såkalte Kantontraktaten. 
Qiying deltok også i 1858 da Tianjintraktaten ble forhandlet. Under forhandlingene gjorde de britiske tolkene Horatio Nelson Lay og Thomas Francis Wade sitt for å eksponere Qiyings dobbeltspill ved å fremlegge dokumenter som britene hadde fått fatt i fra Guangzhou, i hvilke Qiying uttrykte sin forakt for britene. Ydmyket brøt Quying strakks opp fra forhanmdlingene i Tianjin og dro til Beijing, og han ble senere arrestet for å ha forlatt sin post i strid med sine keiserlige ordre. 
Qiying ble deretter dømt til døden, men fikk etter ordre fra keiser Xianfeng-keiseren anledning til å begå selvmord isteden.
Nynorsk mediesenter

NRK Nynorsk mediesenter ble opprettet 2. september 2004 som en del av NRK Sogn og Fjordane i Førde. Senteret er et nasjonalt kurs og kompetansesenter for bruk av nynorsk i media.
Blant årsakene til opprettelsen var å bidra til økt bruk av nynorsk i NRK. Blant annet viste det seg at antall nynorskbrukende journalister i NRK gikk tilbake fra 19 % til 13 % i perioden 1988 til 2003. Nynorsk i NRK var sterkt knyttet til distriktskontorene samt til nyheter. Bare 5 prosent av de som arbeidet med barne- og ungdomsprogram benyttet nynorsk.
Mediesenteret tar opp et kull på fem nynorskpraktikanter hvert halvår, som får et intensivkurs i journalistikk, der studentene får praktisk erfaring i form av praksis i NRK-systemet. I tillegg arrangeres kurs for andre.
Det var daværende kirke- og kulturminister Valgerd Svarstad Haugland som åpnet senteret, noe hun hadde engasjert seg i personlig.
Adlershof

Geografi

Adlershof ligger på begge sider av Adlershof stasjon på Görlitzbanen som parallelt med gaten Adlergestell, løper gjennom området fra det nordvestliggende Schöneweide til Grünau i sørøst. Boligområdene ligger nordøst for toglinjen og utviklingsområdet for WISTA i sørvest. Stasjonen ligger på den gamle trafikknutepunktet fra Rudow i vest (Rudower Chausse) og Köpenick i øst (Dörpfeldstrasse), hvorav den sistnevnte danner hovedgaten i boligområdet.
Den sørlige grense av Adlershof trekkes av Teltowkanalen, mens den i nord grenser mot byskogen Köllnische Heide.

Historie

Området var på 1500-tallet befolket av småbønder som også arbeidet som dagarbeidere i nærliggende Köpenick og Rudow. Landskapet besto parallelt med Dahme av en sammenhengend kjede av våtmarksområder og sletter med fruktbart land. Innenfor området for dagens Adlershof fantes en koloni av småbønder i det som ble kalt Am Suszen Grundt (Am Süssen Grund, norsk: Den søte (gode) jord), en henvisning til jordens fruktbarhet.
Godset Adlershof ble stiftet 14. april 1754 og ga navn til kolonien av småbønder like ved. Godset var med morbærplantasje en del av Prøyssens anstrengelser i å bygge opp en hjemlig silkeindustri. Godset skiftet eiere flere ganger. Under sjuårskrigen (1756–1763) ble det plyndret en rekke ganger. I 1800 bodde det 65 mennesker på stedet. Mot slutten av 1800-tallet ble det bygget landsteder i området og i 1874 kom Adlershof stasjon på jernbanelinjen Berlin–Görlitz. Toget hadde tidligere stanset midt på jordet. Godset ble oppløst i 1879 og etterfulgt av Adlershof kommune (Gemeinde).
Motorflyplassen Johannistal-Adlersdorf ble åpnet i 1909. I Adlersdorf ble bl.a. Deutsche Versuchsanstalt für Luftfahrt grunnlagt i 1912. Den var en av forgjengerne til dagens Tysk senter for luft- og romfart i Köln.
Akademie der Wissenschaften der DDR, DDRs vitenskapsakademi ble i 1945 lagt til Adlersdorf. Det samme gjaldt fra 1952 Deutscher Fernsehfunk DDRs offisielle fjernsynsstasjon. Da DDR ble avviklet forsvant også disse institusjonene. I det samme området er det nå lagt Stadt für Wissenschaft, Wirtschaft und Medien forkortet WISTA (norsk Senter for vitenskap, næringsliv og medier).
Adlersdorf ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og lå fra 1945 til 1990 i Øst-Berlin. Inntil forvaltningsreformen i 2001 tilhørte Adlersdorf den administrative bydelen Treptow.
Det nordindiske lavlandet

Det nordindiske lavlandet, også kalt de nordindiske elveslettene eller Indus-Ganges sletta er et stort sletteområde i den nordlige delen av Sør-Asia, mellom Himalaya i nord og ulike fjellplatåer i sør. Det strekker seg fra kysten mot Arabiahavet i vest til Bengalbukta i øst. Det består av 255 millioner hektar fruktbar slette som utgjør det meste av nordlige og østlige India, de østlige delene av Pakistan, og bortimot hele Bangladesh.
Størstedelen av lavlandet ligger i India, men det omfatter også store deler av Bangladesh, Nepal og Pakistan. Hovedelvene som renner gjennom landskapet idag er Indus i vest og Ganges og Brahmaputra i øst. Området er svært fruktbart og er det tettest befolkede i Sør-Asia.
Vindafjord

Historie

Fra 1. januar 2006 ble de to tidligere kommunene Vindafjord og Ølen slått sammen til nye Vindafjord kommune.  Folkeavstemning om sammenslåing ble gjennomført 17. februar 2003, med positivt flertall i begge kommuner, mens ekstraordinært valg til nytt kommunestyre ble avholdt i forbindelse med stortingsvalget i 2005.  Ølen hørte tidligere til Hordaland fylke, men ble innlemmet i Rogaland fra 2002.  
Vindafjord kommune ble første gang opprettet som egen kommune 1. januar 1965 da tidligere Sandeid kommune med 876 innbyggere ble slått sammen med det meste av Vats og Vikedal kommuner med hhv. 1 128 og 978 innbyggere, skolekretsene Liarheim og Langeland i Skjold kommune med 1 262 innbyggere, og området nord for Vindafjorden i Imsland kommune med 372 innbyggere.  (Imsland og Sandeid hadde tidligere vært del av Vikedal formannskapsdistrikt, men ble skilt ut som egne kommuner i 1923.)
Ølen kommune ble opprettet som selvstendig kommune med 1 715 innbyggere ved deling av tidligere Fjelberg kommune 1. januar 1916. 1. januar 1964 ble kretsene Veastad, Vik og Aarvik med 578 innbyggere fra tidligere Vikebygd kommune innlemmet i Ølen kommune. Ølen fikk da et samlet innbyggertall på 2 727.
Da Ølen og Vindafjord skulle slå seg sammen ble det en diskusjon rundt navn på den nye kommunen, lokalisering av sentrumsfunksjoner og kommunevåpen.  Kompromisset ble at Ølen fikk sentrumsfunksjonene, mens Vindafjord beholdt navnet.  Kommunevåpenet er en videreføring av det tidligere kommunevåpenet til Ølen (grønt og sølv), men i Vindafjord sine farger (rødt og sølv).  Kommunevåpenet er designet/tegnet av Vigdis Viland fra Ølen, og redesignet i ny fargedrakt av Espen Skålnes fra Ølensvåg.

Tusenårssted

Tidligere Vindafjord kommunes tusenårssted er et parkanlegg med skulptur og amfi ved rådhuset på Sandeid (nå kommunehus).
Tidligere Ølen kommunens tusenårssted er parken «Joa-Kari» i sentrum av Ølen. Navnet er etter ei kone som bodde der i eldre tider.  Den nye kommunen har valgt Ølen kommunes tusenårssted i Ølen som den nye kommunens tusenårssted.
Ebionittene

Ebionittene (fra hebraisk ebjonim, de fattige) var en jødisk-kristen gruppe som vanligvis forbindes med benektelsen av Jesu guddommelighet i oppfatningen av hans vesen. Ebionittisme og doketisme kan betraktes som to motpoler i lærestriden om den såkalte tonaturlære, som er læren eller dogmet om Jesus Kristus som både sann Gud og sant menneske.
Mens de såkalte doketister mente at Kristus bare tilsynelatende var et menneske – og vekten derved ble lagt på den guddommelige side – mente ebionitittene motsatt at Jesus kun var et menneske. 
Ebionittene var en oldkirkelig sekt, hvis betegnelse sannsynligvis likesom nasareer opprinnelig var et fellesnavn for alle kristne, som i Jerusalem og omegn så godt som alle hørte til den fattige befolkning. Senere ble ordet kun brukt om de kristne av jødisk opprinnelse, og da disse ikke ville slutte seg til den katolske kirke, fikk navnet en sekterisk klang, men det ble en stund fremdeles brukt jevnsides med navnet nasareer. Først etter at Jerusalem i det 2. århundre var forvandlet til den romerske festning Aelia Capitolina, ble de jødekristne delt i grupper: Nasareerne ble dem som konsentrerte seg om å bevare den gamle jerusalemittiske urmenighets tradisjoner, og ebionittere som fulgte den alminnelige kulturutvikling.
Det ble mange avskygninger innenfor ebionittene, og kildene til deres historie er så mangelfulle at man vanskelig kan danne seg et helhetsbilde av dem. Felles var de om å betrakte Jesus som et menneske, født av Josef og Maria, som ånden steg ned i ved dåpen. De betraktet i praksis Paulus som forderveren av profeten Jesu lære, fordi de til forskjell fra Paulus ville at Moseloven skulle overholdes av alle. Av de fire evangelier holdt de kun på Matteus’. 
Etterhvert tok ebionittene opp i seg så meget påvirkning fra gnostikerne, fra den gresk-romerske dannelse og kanskje også fra de orientalske religioner gjennom essenerne, at deres to hovedsærtrekk: deres partikularistiske fremhevelse af Moseloven og deres nøkterne betraktning av Kristus, vek plassen for universalisme og en spekulativ kristologi. Men derved fjernet de seg enda mere fra den katolske kirke.
Ellen Brochmann

Liv og virke

Ellen Brochmann overtok driften av Hotel Continental over natten etter sine foreldre Grace og Arne Boman Hansen i 1953, da hennes far døde. I 1955 giftet hun seg med Caspar Brochmann, og to år etter fikk de datteren Elisabeth Caroline, som overtok driften av hotellet i 1985.
Hun studerte ved Universitetet i Oslo til det ble stengt under 2. verdenskrig. Hun har eksamen fra hotellfagskole i 1949 og arbeidet deretter på foreldrenes hotell, hvor hun var administrerende direktør fra 1953 til 1971. Hun har hatt en rekke verv i norsk nærings- og samfunnsliv. Hun var viseformann i Det Norske Radiumhospital, medlem av representantskapet i Christiania Bank og Kreditkasse, bedriftsutvalget i Storebrand/Norden og Nora Industrier. Hun har også vært medlem av rådet for Norsk Folkemuseum.
Under Ellen Brochmanns ledelse gjennomgikk Hotel Continental store moderniseringer. Hotellet dekker et helt kvartal i Oslo, og ble utvidet og ombygget i ulike faser over 60 år.

Heder

For sin innsats for norsk hotellnæring ble Ellen Brochmann i 1988 utnevnt til Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Hun er den eneste kvinne med bakgrunn fra hotellnæringen som har fått denne utmerkelsen.
North Goa (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 817 761 innbyggere i distriktet, mot 758 573 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 60,25 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 9,19 % i 2011 mot 10,56 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 911 i 2011 mot 938 i 2001.
Teruyoshi Ito

Japans herrelandslag

Teruyoshi Ito spilte 27 landskamper for Japans herrelandslag.
Vinteroveien

Vinteroveien er en vei i tidligere Norderhov kommune. Veien begynner med jernbaneundergangen under Hønefoss stasjon, i krysset mot Soknedalsveien, og strekker seg opp mot Høybyveien på Veienmoen. Første del av veien preges naturlig nok av jernbanen, mens veistrekningen opp mot Veienmoen preges av eldre villabebyggelser. Jernbaneundergangen er lysregulert, fordi den bare har ei kjørefil.
Fraksjoner av veien henger ikke naturlig sammen med strekningen som er beskrevet, men har kun adkomst fra Høybyveien. Dette gjelder husnummer fra nr. 40 og oppover.
Ærekrenking

Ærekrenking eller injurie er et lovbrudd der noen med ord eller handling enten krenker æreskjensla eller omdømmet til en annen på en slik måte at det gode navnet og ryktet til personen blir berørt. Dette kan være å utsette personen for hat, ringeakt eller tap av den for hans stilling eller næring fornødne tillit.
Ærekrenking kan straffes med bøter eller fengsel inntil et halv år, men i noen tilfeller inntil tre år. Det er også straffbart med ærekrenking retten mot døde personer. Om noen er skyldt for ærekrenking kan personen slippe straff om han kan føre bevis for sine ærekrenkende skyldinger. Om skyldingene er fremsatt uten aktverdig grunn eller på en utilbørlig måte kan dette likevel være straffbart. En fremsatt ærekrenking kan også medføre erstatning- og oppreisingskrav.