google/wiki40b huggingface dataset:
Avfallsinnhenting (informatikk)

Avfallsinnhenting (Garbage collection) er innenfor informatikken navnet på en form for automatisk minnehåndtering. Avfallshenteren (garbage collector) prøver å få tilgang til avfallet, eller et område i hovedminnet som blir opptatt av objekter som ikke lenger er i bruk av et program. Avfallsinnhenting ble oppfunnet av John McCarthy i 1959 for å abstrahere bort manuell minnehåndtering i programmeringsspråket Lisp.
Slaget ved Palo Alto

Slaget ved Palo Alto var det første store slaget under den meksikansk-amerikanske krigen. Slaget ble utkjempet den 8. mai 1846 på omstridt land, 8 km fra dagens Brownsville i Texas. En underlegen amerikansk styrke på 2 300 mann, ledet av Zachary Taylor, slo en meksikansk styrke på 3 700 mann, ledet av Mariano Arista. 6 amerikanere ble drept eller savnet, og 48 ble såret, mens 128 meksikanere ble drept eller savnet, og 129 ble såret.
Lodje

Lodje eller lodi betegner en kompakt båt- eller lektertype, som på norsk kalles lørje eller lorje. Typen er i sin enkleste (og mest opprinnelige) form nærmest firkantet og butt i begge ender, men også spissgattede båter med seilføring kunne gå under denne betegnelsen.
Lodjer ble konstruert for transportoppdrag med passasjerer, bulk- og annen last langs kysten og på innsjøer og elver. Spissgatta fartøy ble med tiden utstyrt med mast og råseil. Skroget hadde usedvanlig stor bredde i forhold til lengden. Bevarte fotografier fra tiden før første verdenskrig viser brede og butte båter med en overbygning midtskips og mast for råseil.
Lodje ble også brukt som betegnelse på elve- og kystfartøyene som de russiske pomorene brukte i handelen med fisk i Nord-Norge. Typen var også vanlig i mange andre Østersjøstater.
Hele menigheten synger lovsanger

Hele menigheten synger lovsanger er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1978.
Roy Roberts

Roy Roberts er et pseudonym brukt av forfatteren og barnelegen Alex Brinchmann for hans kriminalromaner.
Patrick (vise)

«Patrick» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for Alle» i 1957, og han mener den er fra første verdenskrig.

Teksten

1.Patrick var fra Irlands grønne ø,

ut i krigen dro han fra sin festermø,

for mot tyskerne å kjempe deres overmot å dempe,

det var Patricks store mål, men ei å dø.
2.Han var med i mange store slag,

minst en tysker drepte han for hver en dag.

Selv om både lus og loppe bet holdt han humøret oppe,

ja selv midt i Tyskebertas ville brak.
3.Så en dag han kjempet mot en tysk ulan,

man må si han var en tapper mann.

Min sin lange skarpe sadel hugg han snart av Patricks snabel

Patrick stakkar var uheldig denne gang.
4.I det samme hugg den ene store tå,

så den skilt fra kroppen der på bakken lå.

Men herr Patrick var ei skvetten hugg ham ned med bajonetten

det var siste gang ulanen dagen så.
5.Stumpene fikk Patrick samlet opp,

og til ambulansen bar det i galopp.

Doktor sy fast disse stumper før de seg i sammen krumper

for de hører nemlig sammen med min kropp.
6.Doktoren han hadde svare hast

og medh urtighet han sydde bitan fast.

Patricks store greske nese kom igjen på plass i fjeset

storetåen ble gjort fast med noen kast.
7.Såret grodde, ut igjen i felt

dro vår Patrick for han var en tapper helt.

For mot tyskerne å kjempe deres overmot å dempe

og på dagsrapporten var han oftest meldt.
8.Så en dag han møtte doktoren igjen

denne spurte: Hvordan går det kjære venn.

Hvordan gikk det med din nese kom den rett på plass i fjeset

storetåen, hvordan går det så med den.
9.Patrick svarte: Takk det får gå an

men med saksen må jeg klippe dagen lang,

for den neglen på min nese skjemmer bort hele fjeset

så jeg ikke lenger er en vakker mann.
10.Men det verste er hver gang jeg snyter meg

da må jeg av med støvlen i en fei.

Og jeg må meg riktig grue tenk en gang om jeg får snue

da må jeg vandre uten støvel på min vei.
Famke Janssen

Tidlig liv og familie

Janssen ble født i Amstelveen i Nederland, som den eneste brunetten i en familie med blondiner. Ved siden av å snakke hollandsk, lærte Janssen seg å snakke engelsk, tysk og fransk. Hun har to søstre, Antoinette Beumer (regissør) og Marjolein Beumer (skuespiller). Janssen flyttet til USA i 1984 og begynte å arbeide profesjonelt som modell. Hun arbeidet for Elite Model Management og hadde oppdrag for Yves Saint-Laurent, Chanel og Victoria's Secret.  
Janssen studerte også litteratur ved Columbia University før hun flyttet til Los Angeles og begynte sin skuespillerkarriere.

Personlig liv

Janssen bor i Greenwich Village i New York City. Hun var gift med forfatter/regissør Tod Culpan Williams, sønn av arkitekten Tod Williams, fra 1995 til 2000.

Skuespillerkarrière

Etter å ha flyttet til California, fikk Janssen sin første rolle, i en gjesterolle i episoden «The Perfect Mate» i science-fiction serien Star Trek: The Next Generation og litt senere i den populære serien Melrose Place. Hennes første filmrolle var sammen med Jeff Goldblum i Fathers & Sons (1992). Samme år fikk Janssen tilbud om en rolle i Star Trek: Deep Space Nine, men avslo dette da hun foretrakk å spille i filmer. I 1995 spilte hun så sammen med Pierce Brosnan i hans første James Bond-film, GoldenEye, i rollen som «femme fatale» Xenia Onatopp.
Janssen spilte superhelten Jean Grey/Phoenix i X-Men, X-Men 2 og X-Men: The Last Stand. Hun spilte også i filmene Lord of Illusions, The Faculty, House on Haunted Hill, I Spy, Rounders, Deep Rising og Hide and Seek.  I tillegg hadde Janssen en fremtredende rolle i den populære TV-serien Nip/Tuck, som den forførende og manipulative transseksuelle Ava Moore.
Janssen har slåss mot å få samme type roller, og har vært med i Woody Allens film Celebrity, Robert Altmans Gingerbread Man, John Irvins City of Industry, Ted Demmes  Monument Ave og ble nylig belønnet med the Special Jury Best Actress Award ved The 2007 Hamptons Film Festival for sin rolle som den kvinnelig biljardspilleren i Chris Eigemans Turn the River.  
I 2003 fikk hun prisen the International Star of the Year; i 2004 vant hun the Hollywood Life Breakthrough Artist of the Year for sitt arbeide i serien Nip/Tuck; og i 2006 fikk hun priser ved the Hamptons Film Festival. Samme år takket hun nei til den kvinnelige hovedrollen i Terminator 3: Rise of the Machines.
28. januar 2008 ble Janssen utnevnt som en FN-Goodwill Ambassador for Integrity på the Second Conference of the States Parties to the United Nations Convention against Corruption, avholdt i Nusa Dua på Bali.

Trivia

Hennes navn skal uttaleles som Fahm-Kuh Yan-Sin. Navnet betyr liten jente på vest-frisisk, det lokale språket i den hollandske provinsen Friesland.   
Janssen eier en boston terrier med navnet Licorice, som hun ofte reiser sammen med.
Janssen spilte en mutant i episoden av Star Trek: The Next Generation som hun var med i, og spilte flere scener sammen med Patrick Stewart. Janssen spilte også mutant senere i filmene X-Men, X-Men 2 og X-Men: The Last Stand, og igjen spilte hun mot Stewart.
Janssen er den hollandske stemmen på the Studio Tram Tour i alle Disney-parker.
William Nygaards legat

William Nygaards legat ble opprettet i 1972 i forbindelse med Aschehougs 100-årsjubileum. Legatet tildeles forfattere av eller bidragsytere til skolebøker, lærebøker, fagbøker utgitt av Aschehoug forlag. Legatet kan ikke søkes. Utdeling skjer ved styret i Aschehoug forlag. Legatet er på 50 000 kroner.
Gaius

Gaius var et vanlig romersk fornavn.
I latinske inskripsjoner ble navnet forkortet med bokstaven G. I det tidlige latinske alfabetet skilte man ikke mellom C og G.
Press (TV-serie)

Press er et norsk humorprogram med humortrioen KLM som ble sendt på NRK Fjernsynet annenhver uke fra 15. september til 29. desember 1979. 
Press fikk mye omtale i 1979–1980 på grunn av at det gjorde narr mot kongefamilien og politikerne. Til slutt ble programmet debattert på Stortinget etter at episode 5 ble sendt 8. desember.
Blant ellers medvirkende i TV-serien finner vi: Marianne Mørk, Peter Lindbæk, Mari Bjørgan, Rolf Kirkvaag, Harald Heide-Steen jr. (i innslagene En skjebne verre enn døden), Sonja Mjøen, Bjarne Andersen og Ragnhild Nygaard. Regien var ved Per Christiansen.
Pacific Star

Pacific Star er en britisk militær kampanjemedalje tildelt for tjeneste i Stillehavet, Malaya og Øst-Asia under andre verdenskrig.

Tildeling

Medaljen ble tildelt for stridstjeneste i Stillehavet mellom 8. desember 1941 og 2. september 1945 og for stridstjeneste andre steder i Kina, Hongkong, Malaya, Britisk Nord-Borneo, Brunei, Sarawak, Labuan og Sumatra etter nærmere bestemte vilkår og datoer.
Tjenestegjørende i Hongkong, Kina og Indonesia kunne etter nærmere bestemmelser også tildeles medaljen. Personell i marinen kunne, etter å ha blitt tildelt 1939–1945 Star, også gjøre seg fortjent til Pacific Star ved tjeneste i stillehavsområdet.  Krigsseilere i handelsflåten kvalifiserte også for medaljen. Personell i Royal Air Force måtte ha gjennomført ett operasjonstokt mot fienden for å bli tildelt medaljen.
Den som etter å ha gjort seg fortjent til Pacific Star også kvalifiserte seg til Burma Star, ble ikke tildelt en ekstra medalje. I stedet ble medaljebåndet for Pacific Star utstyrt med båndspenne med innskriften «BURMA». På båndstripen ble dette markert med en rosett.
Medaljen ble i hovedsak tildelt tjenestegjørende i Royal Navy og til australsk og nyzealandsk personell.
Viul Træsliperi

Viul Træsliperi ble etablert ved Askerudfossen i Randselva i 1893, ved et fossefall nær Viul i tidligere Norderhov herredskommune, nå Ringerike kommune i Buskerud. Bedriften hadde opprinnelig en årsproduksjon av tremasse på cirka 20 000 tonn. Sliperiet brant i 1904, ble bygd opp samme året. Produksjonen ble da utvidet til cirka 30 000 tonn.
Til å begynne med ble masseballene transportert med taubane til Randsfjordbanen på Eggemoen, en strekning på cirka 2,6 km. Da Roa–Hønefosslinjen sto klar i forbindelse med byggingen av Bergensbanen i 1909, ble det bygget taubane over elva og til Viul stasjon. Modernisering og kapasitetsutvidelser gjennom årene ga bedriften er årsproduksjon på cirka 75 000 tonn papirmasse i 1948. Det ble også etablert produksjon av eggebrett i en egen emballasjeavdeling på denne tiden, men produksjonen ble stanset på 1950-tallet på grunn av uenighet om rettighetene til produksjonsmetoden.
I 1961 ble sliperidelen av tresliperiet overtatt av Follum Fabrikker, som trengte masse. Massen ble fraktet som små flak til Follum med lastebil. Da Follums nye tresliperi sto klart i 1968 ble produksjonen på Viul trappet ned, og den opphørte helt fra høsten 1969. Etter nedleggelsen utnyttes fossefallet til kraftproduksjon.
Verdenscupen i langrenn 2013/14

Kalender

Forklaring: (K) = Klassisk stil, (F) = Fristil
Ilocos Sur

Navnet Ilocos

Navnet Ilocos er sannsynligvis avledet av navnet på den filippinske folkegruppen som befolker området, ilokanoene.

Politisk inndeling

Ilocos Sur i 2 "cities" (bykommuner) og 32 "municipalities" (landkommuner).
Peipus

Byer og kommunikasjoner

De største byene ved sjøen er Mustvee og Kallaste vest på estisk side av Den store sjø, og Gdov i sør, på russisk side. Den sistnevnte ligger imidlertid ikke helt nede ved sjøen, men ved elva Gdovka to kilometer før dens utløp i innsjøen. Like sør for Mustvee ligger landsbyen Tiheda, som er Europas lengste rekkelandsby. Den strekker seg 7 km langs en hovedvei helt nede langs sjøen – mellom Mustvee og Kasepää. Tiheda ble grunnlagt av russiske Gamle troende, på flukt fra tsarens forfølgelse av denne arkaisk-ortodokse sekten, på slutten av 1600-tallet.
Langs vestkysten går Estlands riksvei 3.

Slaget på isen

Historisk er innsjøen best kjent for slaget på isen. Ute på den tilfrosne innsjøen beseiret den 5. april 1242 en russisk hær under Novgorods fyrst Aleksander Nevskij de tyske og danske korsriddere fra Den tyske orden og Sverdbroderordenen og deres estiske allierte.
Korsridderne hadde gjort et ferskt fremstøt mot Russland, men den ca. 2 000 mann store styrken ble slått tilbake av ca. 6 000 russerne. Slaget sto øst på Den store sjø. 
Slaget har senere inngått i russisk og sovjetisk patriotisk propaganda ettersom det var den siste gang på århundrer at tyskere hadde gått til angrep på Russland. Slaget skildres i Sergej Eisensteins storfilm Aleksandr Nevskij fra 1938, men i filmen ender slaget feilaktig med at isen brast under korsfarerne. De tyske ridderne bærer i filmen hjelmer som minner om datidens tyske militærhjelmer, og var også dekorert med hakekors. 
Ettersom filmen var ferdig postprodusert rett før Molotov-Ribbentrop-traktaten ble inngått i august 1939, ble den ikke vist med det samme – ikke før i 1941, etter det tyske angrepet på Sovjetunionen.

Peipus i kunsten

En rekke russiske og estiske kunstmalere har arbeidet ved Peipussjøen. Blant de mer kjente er estiske Johannes Uiga (1918–1998), Luulik Kokamägi, Roman Nyman (1881–1951), Alfred Kongo (1906–1990), Varmo Pirk (1913-1980), Jaan Vahtra (1882–1947) og Lembit Saarts (1924–). De viktigste temaene har, foruten det rene landskapsmaleri, vært de gammelmodige, russiske fiskersamfunnene langs vestkysten av Peipus, opprinnelig etablert av gammeltroende fra siste tiår av 1600-tallet.
Ørje

Stedet

I tettstedet finnes blant annet bank, rådhus, apotek, Marker skole, spisesteder, butikker og bibliotek.
Marker kommune er en Mot-kommune med aktiviteter for barn og ungdom som for eksempel UKH (Ungdommens kulturhus) og ulike lagsporter.
Av større arrangement finnes blant annet ØGB (Ørje gummibåtfestival), «Ørjes store fiskepris», kanallekene, frimarked, tivoli og konserter.
6 km øst for sentrum ligger Ørje Tollsted. Ørje er den viktigste innfallsporten til Norge og Oslo fra Stockholm. Ørje er den nest største landevegsovergangen til Norge målt i antall tyngre kjøretøy og den tredje største i antall personbiler.

Historie

Ørje er kjent for kanalmuseum og dampbåtklubb. Engebret Soot lagde i 1849 Norges første sluseanlegg på Ørje, med en total høydeforskjell på 10 meter. Slusene er plassert mellom Rødenessjøen og Øymarksjøen, som er en del av Haldensvassdraget.
Haldenvassdraget går i retning mot sør gjennom kommunen. Landskapet domineres av de langstrakte innsjøene Rødenessjøen og Øymarksjøen. Ørjeelva mellom de to sjøene ble kanalisert i 1860, og her ligger kommunesenteret Ørje. Rundt sjøene er de beste jordbruksområdene, og ellers er Marker en av Østfolds viktigste skogbrukskommuner med store skogsområder. I sørvest, mot grensa til Rakkestad, går åsene opp i høyder mot 327 meter (Linnekleppen).
I 1905 fikk Ørje oppmerksomhet ettersom Ørje fort, som hadde blitt opprettet to år tidligere, ble sett på av Sverige som uheldig, ettersom kanonene pekte østover, mot Sverige. Etter Karlstadkonvensjonen i september 1905 ble Ørje fort, sammen med Urskog fort og de moderne tilbyggene ved Kongsvinger festning og Fredriksten festning fjernet og en demilitarisert sone opprettet.

Avstander

Ørje ligger ca 6 km fra riksgrensen til Sverige mens det er ca 30 km til nærmeste togstasjon på Mysen, ca 87 km til Moss lufthavn Rygge og 90 km til Oslo.
American Lutheran Church i Oslo

American Lutheran Church  (ALC) ligger i Fritzners gate 15 på Frogner.  Den er  menighetskirke for den amerikanske lutherske menighet i Oslo. Kirken, som har 400 sitteplasser, ble innviet 11. oktober 1964. Den er tegnet av det amerikanske arkitektfirmaet Methri & Mattson.
Høstens første bilde

Handling

17-åringen Sara  bor sammen med foreldrene i et hus ved sjøen. Foreldrenes ekteskap er full av konflikter. Deres kjærlighet til datteren holder familien sammen. Sara bærer på en stor hemmelighet: Hun lider av spiseforstyrrelse. Denne sommeren opplever hun sin første forelskelse og kan hende blir det redningen for henne.
Vektløfting under samveldelekene 1982

Vektløfting under de britiske samveldeleker  1982. Vektløfting var en av flere sporter under de tolvte samveldelekene som ble arrangert i Brisbane i Australia i perioden 30. september til 9. oktober 1982. Det var niende gangen som vektløfting var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1982 ble det konkurrert i ti vektklasser i vektløfting, kun for menn. England ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Australia med tre.
Slalåm under himmelen

Handling

Tre unge flygere, som har blitt utdannet i utlandet, kommer hjem til Norge, hvor de innleder sin yrkeskarriere.
Dongtangkirken i Beijing

Dongtangkirken i Beijing er en av de katolske kirkene i Folkerepublikken Kinas hovedstad. Den ligger øst i byen (dong=øst). Denne Østkirken ble opprinnelig grunnlagt av jesuittene Lodovico Buglio og Gabriel de Magalhães, to misjonærer som hadde virket i provinsen Sichuan i de siste årene av Ming-dynastiet. Der var de blitt arrestert og ført til Beijing av Qing-soldater, og gjort til tjenestefolk i husholdet til en embetsmann ved navn Su. 
Begge menn ble kjent for sin dyd, lærdom og ydmyke framferd. De forkynte den kristne tro for de andre tjenestefolkene med den følge at mange av dem konverterte og lot seg døpe. Også noen av embedsmannens koner lot seg døpe. Prestene ble høyt respektert og ikke behandlet som fanger, og kunne fritt komme og gå.
Antallet konvertitter økte gjennom årene, og prestene fikk plikter som tok dem også utenfor Sus palass. Etter en stund fikk de lov til å kjøpe en bygning som de kunne tjene som kapell for den voksende menighet.
I Shunzhi-keiserens tolvte regjeringsår (1655) skjenket keiseren dem en større tomt der de bygde en beskjeden kirke som de gav tittelen St. Josef. Den ble Beijings annen katolske kirke, og fikk tilnavnet Østkirken. Dette er stedet der den nåværende Østkirken (Dongtang) står nå. 
Under jordskjelvet i 1720 raste kirken sammen, men den ble gjenoppbygd det påfølgende året. Alt av de høyt skattede inventaret i kirken, og den berømte pateren Giuseppe Castigliones malerier som smykket kirken, gikk tapt.
I Jiaqing-keiserens tolvte år (1807) bestemte misjonærene seg for å flytte sine mer verdifulle bøker til et tryggere sted. I frykt for at det skulle tiltrekke seg uønsket oppmerksomhet, gjorde de dette  nattestid. Men så veltet en av flytterne en oljelampe over noen bokhyller, og forårsaket en brann som fullstendig ødela jesuittresidensen. Kirken fikk noen mindre skader.
De to prestene som hadde ansvar for Dongtang på den tiden skrev en rapport om brannen til keiseren og bad ydmykt om at han utmålte en straff for dem. Det underliggende håpet var at keiseren i stedet ville bidra økonomisk til gjenoppbyggingen av residensen, slik hans forgjenger Qianlong-keiseren hadde gjort da Nantangkirken (Sørkirken) led en lignende skjebne. Men keiser Jiaqing beordret prestene om å flytte til Nantang, og Dongtang-kirken bygningene rundt ble konfiskert. Kirken ble så revet, selv om brannskadene var nokså små.
Fra Buglios opprinnelige kirke til rivningen hadde det gått 159 år. I 1860 fikk kirken tilbake sine eiendommer. Da var det bare en portal og bygningsrester igjen av Dongtang-kirken.Stedet ble ryddet, og det ble bygd et lite midlertidig kapell og noen andre bygninger.
Så, i 1884, under biskop Louis-Gabriel Delaplace, ble det samlet inn en stor pengesum for å bygge en ny kirke i romansk stil. Denne kirken ble mer staselig enn den som den erstattet, og Beijings andre to kirker, Beitang- og Nantang-kirkene. Men etter bare ti år etter innvielsen ble den rasert til grunnen den 13. juni 1900 av bokserne under bokseropprøret. 
Den kirken som nå står på stedet, ble bygget i 1904.
Den kinesiske katolske mariafromhet gir seg utslag i kirkens kor, særlig i dekorasjonsbildet innenfor alteret.
Grand Cayman

Geografi

Caymanøyene utgjør en del av Caymanryggen, som strekker seg vestover fra Cuba. Øyene er skilt fra Jamaica av Caymangropa, som på det dypeste er 7 686 meter. De ligger der den nordamerikanske og karibiske tektoniske platene møtes.
Grand Cayman er ei lav øy, som på det høyeste når drøyt 18 meter over havet. Øya domineres i nord av den store lagunen North Sound, som ved utløpet i nord er beskyttet av et rev. Vestkysten av øya er preget av den lange sandstranden Seven Mile Beach.

Historie

Kristoffer Columbus nådde øyene i 1503. Han ga dem navnet Las Tortugas. Francis Drake besøkte Grand Cayman i 1586 og fant at den var ubebodd. Spania hevdet suverenitet over Caymanøyene, men i 1655 ble de erobret av England. Grand Cayman og de to mindre naboøyene, Sister Islands, har siden vært britiske.

Befolkning

Grand Cayman hadde i 2010 en befolkning på 52 427, tilsvarende mer enn 96 % av befolkningen på Caymanøyene.
Størst befolkning har George Town med 27 704 (2010), over halvparten av territoriets innbyggere holder til her, etterfulgt av  West Bay med 11 269 (2010) og Bodden Town med 10 341 (2010).

Administrativ inndeling

Grand Cayman er inndelt i seks distrikter: Bodden Town, East End, George Town, North Side og West Bay.

Samferdsel

Den viktigste flyplassen på Caymanøyene, Owen Roberts International Airport, ligger på Grand Cayman.
Recreation Park, Alloa

Tilskuerrekord

13 000 mot Dunfermline Athletic i en omkamp av tredje runde av den skotske FA-cupen 26. februar 1939. Gjennomsnittlig tilskuerantall i Division Two i 2009-2010-sesongen var 658.
Bara hon älskar mig

Bakgrunn

«Bara hon älskar mig» er komponert av Stephan Berg som tidligere hadde skrevet Carolas «Fångad av en stormvind», vinneren av Eurovision Song Contest 1991. Guttegruppen Blond, bestående av Jonas Karlhager, Gabriel Forss og Patrik Lundström, var satt sammen spesielt for konkurransen, og fremførte låten i den svenske finalen 8. mars 1997. Sangen vant konkurransen og ble dermed Sveriges bidrag til den internasjonale finalen i Dublin 3. mai samme år. 
Etter seieren i den svenske finalen fikk bidraget kritikk i svensk presse, som mente både sangen og gruppen var «forutsigbar og kjedelig». Også den norske Eurovision-kommentatoren Jostein Pedersen harselerte med bandet under den internasjonale finalen. Pedersen mente gruppen hverken kunne «synge eller danse, men her prøver de på begge ting samtidig – så godt de kan», og la til: «Grøss og gru, her kan alt skje». 
Bidraget endte til slutt opp som nummer 14 av 25, og Blond spilte senere inn en engelsk versjon, kalt «Baby, I'll Die for You».