google/wiki40b huggingface dataset:
Wall of Sound

Wall of Sound «lydmuren» er en metode for produsering av pop- og rockemusikk som ble utviklet av produsenten Phil Spector i første halvdel av 1960-årene, særlig i samarbeidet med lydteknikeren Larry Levine. 
Denne består av et fortettet lydbilde i mange lag som ga en svært virkningfull og dramatisk effekt på den tids lydutstyr, som var dominert av mellombølge-radio og jukebokser som de viktigste kanaler for spredning av popmusikk. Disse teknologiene la i lydgjengivelsen vekt på tonene i mellomtoneregisteret, noe som gir et betydelig mer «avrundet» lydbilde enn dagens teknologi, som i mye større grad er preget av klar og gjennomtrengende diskant. To av flere tydelige eksempler på sanger som er produsert på denne måten er blant andre «Da Doo Ron Ron» med The Crystals fra 1963 og «You've Lost That Lovin' Feelin'» med The Righteous Brothers fra 1964.
Spector bygget opp «lydmuren» gjennom å ta i bruk store grupper av musikere på innspillingene, hvorav mange spilte de samme stemmer og toner samtidig i delvis orkestrerte arrangementer. Disse store musikergruppene, som besto av både orkesterinstrumenter som strykere og blåsere og typiske rockeband-instrumenter som elektriske gitarer, ble presset inn på et lite areal i Spectors Gold Star-studio, der romklangen som reflekterte fra veggene bidro til å fortette lyden og få klangen av de enkelte instrumentene til å smelte sammen til en helhet der det er vanskelig å skille dem fra hverandre.
Dette tette lydbildet skilte seg ut fra den vanlige populærmusikken på den tiden som vektla en «ren og pen» vokal med et mer forsiktig og diskret akkompagnement, gjerne med klaver eller «lette» strykere. Spectors røffere arrangementer ble laget for de dengang nye bærbare transistorradioene, som ungdom begynte å ta med seg på gaten, i parken og på stranden og hvor hans musikk forble hørbar til tross for den etter vår tids oppfatning dårlige lydkvaliteten på disse radioene. Hans måte å lage musikk på, og det gjennomslaget den fikk, må derfor sees i sammenheng med de store ungdomskullene (babyboom etter krigen) og den nye ungdomskulturen som vokste fram på 1960-årene. Også den tidlige Elvis Presley kan sees som en del av den i denne sammenheng tradisjonelle populærmusikken, hans nyskaping i dette perspektivet var scenefremføringen og måten han brukte den «rene og pene» vokalen på. Tilsammen kan en si at Presley og Spector på hver sin måte har vært to viktige forutsetninger for musikkutviklingen utover på 1960-tallet og videre.
Skjellbrynje

Skjellbryje er en tidlig form for rustning som består av et stort antall små skjell eller plater som er festet på et underlag av tøy eller lær slik at de overlapper hverandre som takstein. Skjellbrynjer ble brukt av krigere og soldater og noen ganger til og med hester fra en rekke forskjellige kulturer. Mange forskjellige materialer har blitt brukt. Blant de vanligere er skjell av jern, bronse, rålær eller lær, men også cuir bouilli, horn og til og med armert kartong ha vært brukt. De forskjellige materialene reflekterer først og fremst tilgangen på råmaterialer. En brynje med forgylte skjell fra pangoliner ble gitt til Kong Georg III av Det britiske ostindiske kompani i 1820.

Kjente skjellbrynjetyper

Selv om mange kulturer har brukt skjellbrynje er den særlig forbundet med området fra Midtøsten og østover. Skytere brukte nesten utelukkende skjellbrynjer. Til og med leggskinner, skjold og hjelmer var ofte konstruert av overlappende skjell. Samaritanene brukte skjellbrynje også for hestene sine. Romerne brukte skjellbrynjer kalt lorica squamata. En egen type med en ribbe langs hvert enkelt skjell og noen ganger festet til en ringbrynje under ble kalt for «fjærrustning», lorica plumata og mest brukt for offiserer. En spesiell klasse kavalerister kalt katafrakter brukt av flere stridende parter i Midtøsten hadde både hester og ryttere dekket fra topp til tå i rustning, vanligvis skjellbrynje.
Christopher Mintz-Plasse

Annet

I 2010 hadde Mintz-Plasse rollen som Chris D'amico i filmen Kick-Ass. Hans første rolle var i Superbad, der han spilte rollen som Fogel. I 2008 spilte han i Role Models, og i 2009 spilte han i Year One. Mintz-Plasse er bosatt i Los Angeles.
Daniel Sanabria

Landslaget

Daniel Sanabria spilte 7 landskamper for Paraguays herrelandslag. Han ble tatt ut i Paraguays tropp til Copa América 2001 og VM i fotball 2002.
Biscayarhalvøya

Biscayarhalvøya er ei halvøy som skjærer seg nordover mellom Raudfjorden i vest og Breibogen i øst, i Haakon VII Land på nordvestre Spitsbergen, Svalbard. Halvøya er kupert med fjell i nord. Den avgrenses av Rabotdalen i sør, og i nord av nesene Ermaktangen og Biscayarhuken..
Området er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Det ble kartlagt under Den norske nordhavsexpedition 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med.
Nasjonalforsamlingsbygninga i Belize

Nasjonalforsamlingsbygninga i Belize befinner seg i landets hovedstad Belmopan og huser nasjonalforsamlinga, underhuset og senatet.
Bygninga åpna 9. oktober 1971 og utgjør en del av et bygningskompleks rundt Independence Plaza langs Melhado Parade. Arkitekturen er ei etterligning av førkolonial mayastil og brutalisme. Bygninga er flankert av to treetasjers kontorbygninger.
Esprit de Valdemar

Esprit de Valdemar var Danmarks og Nordens første parfyme, oppfunnet i Mads Graa Aarsleffs apotek i 1836.

Eau de Cologne

Aarsleff drev apotek i Vordingborg hvor han var en virksom mann som tjente godt. Etter en studietur i Köln, hvor han blant annet besøkte parfymehuset Farina Gegenüber, ønsket han å tilvirke en dansk pendant til det suksessfylte duftevannet eau de cologne. I hjembyen engasjerte han egnens kvinner til å plukke kronbladene på de duftroser som vokste på bankene omkring Vordingborg slottsruin. Rosene ble destillert hvoretter de kom på en flaske, og endelig den 26. februar 1836 kunne Aarsleff, med kong Frederik VIs tillatelse, lansere Danmarks og Nordens første parfyme, Esprit de Valdemar. Det franskklingende navnet, som betyr Valdemars ånd, refererte til de tre danske kongene Valdemar den store, Valdemar Sejr og Valdemar Atterdag som alle har hatt historisk betydning for Vordingborg. Byens vartegn, slottsruinens Gåsetårn, ble parfymens varemerke. Flaskens skrulokk ble senere utført som gullgåsen på toppen av Gåsetårnet. 
Esprit de Valdemar Eau de Cologne ble tidlig en sukess, og firmaet gikk i arv i familien, for i 1932 å bli oppkjøpt av De Danske Spritfabrikker. Esprit de Valdemar hadde nå også oppnådd å bli «Kongelig Hofleverandør».

Brukes mot det meste

Gjennom årene kom flere varianter til, blant annet hårvannsprodukter som solgtes fra barbersalonger over hele landet. På 1950-tallet engasjerte De Danske Spritfabrikker tidens største, danske skuespillere Ib Schønberg og Osvald Helmuth til å reklamere for Esprit de Valdemar i dyre kinoreklamer; det ble påstått at duftvannet kunne brukes til det meste, som f.eks. til å fjerne røklukt eller til å vaske seg med. 
Parfymen gikk senere over på private hender, for helt å gå ut av produksjon på 1990-tallet. Noen år senere gjenoppstod den, og produseres nå (2018) med ny innpakning i Silkeborg.
Totalstasjon

En totalstasjon eller elektronisk takymeter er et instrument som brukes til måling av avstand og vinkler. Totalstasjonen består av en teodolitt som måler vinkler og en innebygd, elektronisk avstandsmåler (Electronic Distance Meter - EDM). Instrumentet brukes fortrinnsvis til målinger i forbindelse med byggeprosjekter, i forbindelse med arkeologiske undersøkelser og til generell landmåling. Spesialtilpassede totalstasjoner kan også brukes til maskinstyring.
Pavel Akselrod

Bakgrunn

Borukh/Akselrod ble født i en gammel småby som nå legger i Brjansk oblast, og vokste opp i Sjklov og i Mogilev, begge i det senere Hviterussland. Han var sønn av en jødisk vertshuseier.

Politisk engasjement

Akselrod var narodnik, en tilhenger av en praktisert førmarxistisk russisk sosialisme. Da denne bevegelsen slo feil, måtte i Akselrod flykte fra landet i 1874. Han ble etterhvert melkeprodusent i Sveits, og opprettet et mellomstort firma, utviklet en egen type «Buttermilch» (kjernemelk) og begynte også med produksjon av kefir. Han giftet seg med Nadjesjda Ivanovna Kaminer, og de fikk tre barn. Deres hjem stod alltid åpen for russere i eksil. 
I sitt eksil ble han kjent med den tyske arbeiderbevegelse, og kom til at noe av det han så hadde overføringsverdi til russiske sosiale forhold. Sammen med Plekhanov og andre grunnla han i Genève i 1883 gruppen «Arbeidets frigjøring» (Освобождение труда), og med dette var det russiske sosialdemokrati blitt til. Men allerede på en partikongress i 1903 i London ble bevegelsen splittet i de mer radikale (kalt bolsjeviki fordi de var i flertall ved avstemningen) og de mer taktisk orienterte mensjeviki, som var beredt til taktisk betingede tilpasninger til den tsaristiske orden.
Etter februarrevolusjonen i 1917 kom Akselrod tilbake til Russland. Da hadde allerede endel mensjeviker trådt inn i Kerenskijs provisoriske regjering, som støttet krigspolitikken - dette var under første verdenskrig. Nå prøvde Akselrod å f ågjennomslag for sine synspunkter (både overfor andre mensjeviker, og med brodd mot Lenin, som også var kommet tilbake fra utenrikseksil). Særlig maktpåliggende var det for ham å få til en fredsavtale med sentralmaktene, noe den provisoriske regjering ikke ville.
Men da bolsjevikene styrtet den provisoriske regjering (oktoberrevolusjonen, som Akselrod kalte «en historisk forbrytelse uten sidestykke i moderne historie») ble Akselrod igjen nødt til å flykte fra Russland. Han reiste rundt i utlandet og mante sosialister der til motstand mot bolsjevikene.
BBC Promenade Concerts

BBC Promenade Concerts (også The Proms, The BBC Proms, eller The Sir Henry Wood Promenade Concerts presented by the BBC) er en årlig, åtte uker lang sommer-konsertserie med klassisk musikk og andre forestillinger, hovedsakelig framført i Royal Albert Hall i South Kensington, London. Det er verdens største festival for klassisk musikk.
Proms er en forkortelse for promenadekonsert, et uttrykk som viser til at publikum promenerte, eller ruslet rundt, i konsertsalen under konserten. Proms viser nå til ståplassene i midten av konsertsalen, med lavere pris enn nummererte sete-plasser. Ståplassbilletter til enkeltkonserter kan bare kjøpes på konsertdagen, noe som ofte forårsaker lange køer.
Serier med promenadekonserter hadde riktignok vært arrangert tidligere, men den første i denne rekken av konserter ble holdt 10. august 1895 i Queen's Hall, Langham Place, arrangert av impresario Robert Newman. Dirigent Henry Joseph Wood er den hvis navn er tettest forbundet med konsertene. Han var dirigent allerede fra 1895, og framover mot 1920-årene var han ansvarlig for å utvide repertoaret fra enklere musikk til å også omfatte verker av samtidskomponister som Claude Debussy, Richard Strauss og Ralph Vaughan Williams.  
BBC (som senere fikk sitt Broadcasting House ved Portland place) tok over ansvaret for The Proms i 1927. Etter at BBC Symphony Orchestra ble etablert i 1930 har det vært hovedorkester ved konsertene.
Avslutningskonserten, som skiller seg ut med en rekke festlige tradisjoner, er kjent som Last night of the proms og blir kringkastet til ulike land.
De tolv olympiske guder

De tolv olympiske guder eller Dodekatheon (gresk: Δωδεκάθεον, fra δώδεκα, dōdeka, «tolv» og θεός, theos, «gud») var i gresk religion et samlenavn for de fremste gudene, som levde på Olympen. Over tid har flere enn tolv vært regnet med blant dem, «men akkurat hvem som utgjorde de tolv, bekymret grekerne lite. Sikkert er det at på denne listen finner vi de viktigste gudene som grekerne forholdt seg til i sin religion.» De olympiske gudene fikk sin overmakt i krig med andre guder hvor Zevs ledet med sine søsken til seier over titanene.
Konseptet med tolv guder er eldre enn noen bevart gresk eller romersk kilde, og det er antagelig av anatolisk opprinnelse. Gudene møttes til råd i de homeriske hymnene, men første antikke referanse til religiøse seremonier for de olympiske gudene som en kollektiv enhet kan bli sporet til 500-tallet f.Kr. i Athen og hadde antagelig intet tidligere sidestykke i den mykenske perioden. Alteret til de tolv olympiske gudene i Athen er vanligvis datert tilbake til arkontskapet til Pesistratos den yngre i tiden 522/521 f.Kr.
Det er en del variasjoner til hvilke guder som ble inkludert, men de kanoniske tolv som vanligvis ble framstilt i kunsten og poesien var Zevs, Hera, Poseidon, Demeter, Athene, Hestia, Apollon, Ares, Afrodite, Hefaistos, Artemis og Hermes.
Hades, kjent i de eleusinske mysterier som Pluto, var vanligvis ikke inkludert blant de olympiske gudene ettersom hans rike var underverden, men «samtidig er han Zevs' bror og tilhører i den forstand generasjonen av olympiske guder». Filosofen Platon knyttet de tolv olympiske gudene med årets tolv måneder, og antydet at han betraktet Pluto som en av de tolv i å foreslå at den siste måneden burde bli viet ham og de dødes ånder. I dialogen Faidros likestilte Platon de tolv med den himmelske dyrekretsen og ville fjerne Hestia fra deres rekke.
I antikkens greske religion ble «de olympiske guder» og «kultene til de tolv guder» ofte relativt adskilte konsepter. Dodekatheon til Herodot omfattet Zeus, Hera, Poseidon, Hermes, Athene, Apollon, Alfeios, Kronos, Rhea og kharitene. Herodot nevnte også at Herakles var inkludert som en av tolv av noen. På den greske øya Kos ble Herakles og Dionysos inkludert ble de tolv, og Ares og Hefaistos ble utelatt. For Pindar, Pseudo-Apollodorus og Herodot var Herakles ikke blant de tolv, men den som etablerte deres kult. Lukian inkluderte både Herakles og Hefaistos som medlemmer av de tolv, men forklarte ikke hvilke to som måtte gi plass for dem.
Hebe, Helios, Eros, Selene og Persefone er andre betydningsfulle guder og gudinner som tidvis er inkludert i en gruppe på tolv. Eros er ofte avbildet ved siden av de andre tolv, særlig hans mor Afrodite, men er vanligvis ikke regnet med i deres antall.
Den romerske poeten Ennius oppga den romerske tilsvarigheten, Dii Consentes, med seks mannlige og kvinnelige komplementære guddommer, men bevarte Vesta (tilsvarte greske Hestia) ettersom hun hadde en avgjørende rolle i romersk religion som en statsgudinne håndhevet av vestalinnene.
Pterobius

Utseende

En liten (ca. 2,5 millimeter), avlang, matt, svart gjødselbille. Hodet er skovlformet, betydelig innbuktet foran, fasettøynene spisst utstående. Pronotum er avrundet firkantet, med grov og ujevn punktering. Dekkvingene er nesten jevnbrede med rader av grove punkter, sidekanten markert. Beina er ganske korte.

Levevis

Arten er funnet på en maur-tilknyttet bregne som vokser i trekroner i regnskog på Borneo. Den lever sammen med maur i slekten Crematogaster.

Utbredelse

Arten lever på Borneo.
Pyrodes

Utseende

En ganske stor (30-35 millimeter) og bred, metallisk farget trebukk. Hodet er trapesformet med en dyp midtfure i pannen. Kjevene er ikke påfallende forstørrede. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, kraftige ved roten men tynne utover. Pronotum er kort og bredt, sekskantet, med sagtakket ytterkant, sidene er nedsenket i forhold til midten. Scutellum er forholdsvis stort og trekantet, med tverr-rynket mikroskulptur. Dekkvingen er noe hvelvede og har rettvinklede "skuldre", overflaten er læraktig rynkete.

Utbredelse

Arten lever i den sørlige delen av Sør-Amerika (Paraguay, det sørlige Brasil og det nordlige Argentina).
Hæringen

Kongebesøk

Hæringen ble skueplass for en spesiell hendelse i 2003. Da var kongen på besøk i Fræna og kongeskipet lå oppankret i Frænafjorden. Tornes Musikkorps hadde forhørt seg om når kongen skulle reise videre, og i god tid på forhånd hadde de tatt oppstilling på holmen med flagg og instrumenter for å gjøre ære på kongen vår. Da kongeskipet kom forbi, spilte de opp. Dette ble lagt merke til og skipet stoppet opp rett ved holmen og kongeparet vinket til korpset.
Minister van staat

Minister van staat er et nederlandsk æresembete som i spesielle tilfeller tilvises politikere eller statsmenn som ikke lengre har noen offentlige funksjoner av dronningen. Dette skjer etter forslag fra ministerrådet.
En «minister van staat» har ikke sete i ministerrådet, men kan i enkelte tilfeller tjene som dronningens rådgivere. Eksempler på sliike situasjoner er ved en regjeringsformasjon, ved kompliserte spørsmål i forbindelse med statsrett. Videre kan disse ministrene også representere regjeringen ved visse hendelser.
Tittelen tildeles på livstid, men har likevel blitt fratatt seks innehavere. Bortsett fra noen dissidenter under den belgiske revolusjonen, mistet Gijsbert Karel grev av Hogendorp embetet i 1819 på grunn av sin kritikk mot kong Vilhelm Is finanspolitikk, og Dirk Jan de Geer i 1947 grunnet hans standpunkt under den annen verdenskrig.
Auvær

Historie

Fra gammel tid og frem til 1880-tallet hadde småbåtfiskere sine rorgammer rundt omkring på de mange holmene. Hvem som helst kunne bruke plassen etter eget ønske.
Kjøpmann Fritz Dreyer bygde 1885 en bryggesjå, en eller to rorbuer, og en stuebygning på en av holmene, Storvær. Han lagte også en båtstø for oppsetting av båtene. Dreyer hadde også litt handel med snører, angler, tobakk og andre varer som kunne være aktuelle på plassen. 1902 leide Dreyer ut bruket til Edv. K. Paulsen, Tulleng, som kjøpte fisk og dampet lever i 3 år. Så flyttet han, og etter den tid  var det bare en og annen småbåt som søkte ly der ved behov. Husene og hjellemateriellet ble solgt.
1905 ordnet staten med vannforsyninga på Storvær til bruk ved uvær, haveri og andre uforutsedde hendelser.
Det er mye havert (gråsel) og steinkobbe (fjordsel) på holmene. Holmene rundt Auvær og Sør-Fugløya brukes av haverten, som kasteplass i november, og i hårfellinga i mars. Auvær er også hekkeområde for storskarv og havsule. Auvær er vernet som naturreservat. Mellom 1. april og 31. juli er det forbudt å gå i land på øyene Store Runda og Matskjeret, og å ferdes nærmere enn 100 meter fra hekkekoloniene.
Fra Auvær finnes det en rekke sagn og historier som har gått fra generasjon til generasjon i mange år.
Grønlidalen naturreservat

Grønlidalen naturreservat ligger på sørvestsiden av Sausvatnet i Brønnøy kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 505 dekar. Området er vernet for å bevare og sikre et område med boreal regnskog.
Bragerøens Ballklubb

Meritter

I 1940, kun to år etter at klubben ble tatt opp i bandyforbundet, debuterte Bragerøen i 1. divisjon. Krigen satte en stopper for klubbens tidlige suksess, men i 1945 ble aktiviteten gjenoptatt. BBK spilte flere sesonger i bandyens øverste divisjon fram til sammenslåingen med IF Sparta til Sparta/Bragerøen i oktober 1983. De beste resultatene skriver seg fra sesongene 1971/72 og 1972/73, da laget begge år ble nummer seks i 1. divisjon. Profiler fra denne tiden er Thorodd Presberg som er mest kjent for sin fotballkarriere i Strømsgodset, men som i bandy spilte en rekke sesonger for Bragerøen, Odd Arild Amundsen som også er mest kjent som fotballspiller i Strømsgodset, men som ble fostret opp i Bragerøen, og keeperen Børre Hallingstad som fikk 15 A-landskamper og som også var sentral i sammenslåingsarbeidet med Sparta.
BBK deltok i NM i fotball for første gang i 1938. I 1940 spilte klubben seg sågar til andre runde, etter å ha slått Tønsberg Turn 3-1 i første runde. Lisleby ble imidlertid for sterke i andre runde og vant 5-4 etter ekstraomganger. I hele etterkrigstiden befant Bragerøen seg et stykke nedover i divisjonssystemet.
Bragerøen hadde også lange perioder med aktivitet innen håndball og ski, men gjorde seg sjelden bemerket utover som breddeklubb. Skigruppa ble startet i 1947 og kun ett medlem, Edvard Nilsen, har representert Bragerøen i Holmenkollrennet.

Sammenslåing med Sparta

Forholdet mellom Bragerøens Ballklubb og naboklubben IF Sparta var til tider preget av sterk rivalisering. De to klubbene flørtet likevel med tanken om sammenslåing på midten av 1950-tallet, men dette sørget medlemmer av Bragerøen for å forhindre. Begge klubbstyrene var enige om en sammenslåing i 1954 og forutsetningene for samarbeid var klarlagt. Spartas generalforsamling ga sitt samtykke mens Bragerøen valgte å takke nei. Trolig skyldtes dette uenighet om valg av klubbnavn. Visstnok skal det ha vært stor motstand blant de eldre medlemmene i klubben mot å gi avkall på sitt eget navn, siden et premiss for sammenslåing var å bruke kun «Sparta».
På grunn av rasering av bomiljøene på Brakerøya og Lierstranda i forbindelse med utbyggingen av E18 på 1970-tallet opplevde både Bragerøen og Sparta sviktende rekruttering og problemer med å fylle tillitsverv. I 1983 ble det derfor innledet samtaler om sammenslåing av de to foreningene. Det ble nedsatt et arbeidsutvalg med tre representanter fra hver klubb. Fra Bragerøen møtte Olav Hoff Aronsen, Børre Hallingstad og Trond Ihle Hansen. Etter fire møter hadde arbeidsutvalget blitt enige, og det ble utarbeidet et forslag med betingelser for sammenslåing. Man hadde navnestriden fra 1954 friskt i minnet, så det var derfor bred enighet om at det nye navnet skulle være Sparta/Bragerøen.
Den 24. oktober 1983 ble det avholdt ekstraordinære generalforsamlinger i begge klubbene og et stort flertall i både Bragerøen og Sparta gikk inn for full sammenslåing. IL Sparta/Bragerøen fikk dermed 613 medlemmer og kunne tilby aktiviteter innen bandy, fotball og skisport. Før sammenslåingen hadde for øvrig Bragerøens Ballklubb 252 medlemmer, et bandylag i 2. divisjon og et fotballag i 7. divisjon.
Kåre Virud

Priser og utmerkelser

Virud fikk i 1995 Gammleng-prisen i klassen «Pop». Året etter mottok han Notodden Blues Festivals Bluespris, og i 2002 fikk han Norsk Hydros kulturpris. I februar 2014 blei han tildelt Telemark fylkeskommunes kulturpris.
Han ble nominert til Spellemannprisen både i 2002 og i 2003.
Norio Omura

Japans herrelandslag

Norio Omura spilte 30 landskamper for Japans herrelandslag, og deltok for Japan under Fotball-VM 1998.
Golden Gate National Recreation Area

Golden Gate National Recreation Area (Golden Gates nasjonal rekreasjonsområde, GGNRA) er vernet parkområde i San Francisco, California, forvaltet av National Park Service, som administrerer alle nasjonalparker, verneområder og historiske eiendommer. GGNRA er et av de mest besøkte med mer enn 15 millioner besøkende i året. Som historisk område dekker det to hundre år, fra kulturen til amerikanske urfolk og stammefolk, grensen til det spanske imperiet og den meksikanske republikk, amerikansk maritim historie, gullrushet i California fra 1848, utviklingen av amerikanske kystbefestninger, og utviklingen av det urbane San Francisco. Området er ikke et sammenhengende hele, men isteden en samling av områder som strekker seg fra det sørlige fylket San Mateo til nordlige Marin County. Det omfatter flere områder i selve San Francisco. Det er like mangeartet som det er vidstrakt. Det utgjør enheter som det nasjonale monumentet Muir Woods på fjellet Mount Tamalpais, det tidligere fengselet Alcatraz, og den tidligere spanske festningen Presidio of San Francisco som ble amerikansk i 1848.
Kanariske skrukkete poteter

Kanariske skrukkete poteter (spansk, papas arrugadas) er en kanarisk tradisjonell rett av bakte poteter. Potetene serveres ofte med en paprikasaus som heter Mojo.