google/wiki40b huggingface dataset:
Gush Shalom

Gush Shalom er en aktivist-gruppe fra Israel som ble grunnlagt i 1993 og ledet av tidligere journalist Uri Avnery som tidligere var medlem av Irgun og Knesset. Den venstreorienterte organisasjonen blir beskrevet som en av Israels mest innflytelsesrike organisasjoner for fred.
Gush Shalom er uavhengig av alle politiske partier og grupperinger, selv om den har medlemmer som er forbundet med flere forskjellige politiske partier i Israel. Gush Shalom har uttrykt seg negativt om den israelske okkupasjonen av Vestbredden, og de påstår at hele okkupasjonen er ulovlig, og at Israel begår krigsforbrytelser på Vestbredden og Gaza på daglig basis. Organisasjonen er kraftig imot Israels langvarige blokade av befolkningen på Gazastripen. Bevegelsen støtter en tostatsløsning med utgangspunkt i landegrensene mellom Israel og Palestina fra 1967, og med Jerusalem som hovedstad i begge nasjonene.
Organisasjonen støtter også israelske soldater som nekter å tjenestegjøre i Israels forsvar på Vestbredden eller Gazastripen. Aktivister fra Gush Shalom har regelmessig konfronter israelske sikkerhetsstyrker på byggeplasser i jødiske bosetninger på Vestbredden og Gaza. Gush Shalom har blitt beskrevet som venstreorientert både i israelske og amerikanske medier. Internasjonale menneskerettighetsorganisasjoner, deriblant Amnesty International, har hyllet Gush Shalom for å forsøke å finne en varig løsning på Midtøsten-konflikten, og for å fremme fred og forståelse mellom den israelske og palestinske befolkningen. Organisasjonen ble tildelt Right Livelihood Award i 2001.
Tåren

«Tåren» er et skillingstrykk, fra Danmark.Visen står i «Danmarks melodibog» og der fremkommer det at komponist og forfatter av visa er ukjent. Visen blir også nevnt i Camilla Collets «Amtmandens døtre».

Teksten

1.Hvofra komme du o lille stjerne,

som fremvelder i mitt øye blå.

Er ditt hjem det ubekjente fjerne

eller kommer du fra hjertets dunkle vrå.
2.Se jeg kommer fra en ukjent bolig,

som du meg ifra min barndom ga,

for at følge deg så trygg og rolig

fra din vugge til din tause grav.
3.Ikke ser jeg deg når du fremvelder,

fra mitt sørgende, mitt sille sinn,

kun jeg kjenner deg når du forsvinner

og meg kysser på mitt bleke kinn.
4.Når av sorgen hjertet stundom lider

se da kommer jeg som gammel venn.

Og så sakte nedad kinnet glider

for at give deg din fred igjen.
Born Too Late

«Born Too Late» er en amerikansk sang, skrevet av Charles Strouse og Fred Tobias. Den kvinnelige sanggruppen The Poni-Tails spilte den inn på singlen ABC-Paramount 45-99934. Sangen var arrangert av O.B. Masingill.

I media

Sangen ble brukt i filmen That'll Be the Day (1973).

Norsk versjon

Den norske tittelen er «Se deg om».

Listeplasseringer

Versjonen til The Pony Tails lå på en femteplass på den britiske singlelisten, en syvendeplass på Billboard Hot 100-listen og en ellevteplass på Billboards R&B-liste i 1958.
Bjarte Agdestein

Krüger & Krogh

I senere tid begynte han sammen med kameratene Endre Skandfer og Ronald Kabíček, produksjon av et nytt tegneseriekonsept, Krüger & Krogh, utgitt 11. august 2014.
Qishuyan

Qishuyan (kinesisk: 戚墅堰区; pinyin: Qīshùyàn Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Changzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 31,58 kvadratkilometer og teller ca. 80.200 innbyggere (2005).
STS-61-A

Høydepunkt

STS-61-A satte rekord for største mengden mannskap ombord på en romferd. Oppdraget bar med seg NASA/ESA Spacelab-modulen med 76 suksessfulle eksperimenter. Romferden ble erklært en suksess. Lasten ble kontrollert av German Space Operations Center, og ikke av NASA. De tyske astronautene og de amerikanske astronautene hadde ulike oppgaver på ferden. Spesielt tyskerne jobber i Spacelab, mens amerikanerne opererte fra romfergen.
Argyrogrammana

Utseende

Små (vingespenn 20-27 millimeter) med avrundede vinger. Oversiden hos hannene er enten gul eller oransje med mørkere flekker, eller blågrønt metallisk skinnende. Hunnene kan være kontrastrikt farget med hvite og brune tverrstriper, dette er også den vanligste fargen på undersiden for begge kjønn.

Levevis

Disse sommerfuglene finnes gjerne i regnskog. Larvene lever på busker og trær i familien Clusiaceae.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til det sørlige Brasil i sør.
Mæle gård

Mæle (uttales Me'li, gnr. 111, bnr. 2) er en kapteinsgård i Stjørdal i Trøndelag. Mæle har en stor og godt bevart bygningsmasse fra 1700- og 1800-tallet. Hovedbygningen drives som serverings- og selskapslokale.
Mæle ligger 2 km øst for Stjørdalshalsen og 300 m nord for E14. Reealléen går fra E14 og gjennom gårdstunet, og fører videre til de gamle storgårdene Ree og By i nordvest. Mæle ligger på en lang og smal terrasse i terrenget, rundt 20 moh., en gammel elvemel. Mæle nevnes som Melle tidlig på 1500-tallet, Mielle i 1559 og 1590, Meell i 1610, Melle i 1664 og Mæhle i 1723. Rygh mente at den opprinnelige formen har vært norrønt Melr, «elvemel», mens Meli er en dativsform.
Mæle var kirkegods under Bakke kloster i middelalderen. Fra tidlig på 1700-tallet gikk Mæle i eie mellom prester og offiserer på Værnes;  prestene Grøn, Bjørn og Roager, oberst Harboe, kaptein Motzfeldt, sogneprest Brown, oberstløytnant Sejerstedt og hans sønn, oberst Fredrik Christian Sejersted. Den yngre Sejersted sies å ha vært den første i Stjørdal til å dyrke poteter. Gården var imidlertid i dårlig forfatning under ham. I 1835 fikk Ole Øvre Richter skjøte på gården. Richter reiste en herskapelig hovedbygning og tidsriktige fjøs og staller, og drenerte og nydyrket mye jord. Han kjøpte også halvparten av nabogården By. Richter drev Mæle som et mønsterbruk og ble blant foregangsmennene i jordbruket i Stjørdal på 1800-tallet. Etter hans død i 1865 ble Mæle overdratt til sønnen Olivarius Richter, en driftig jordbruker og handelsmann. Etter Richter hadde gården to eiere på kort tid. Fra 1917 ble hovedbygningen utleid til Inntrøndelag husmorskole. Sommeren 1920 brant fjøset, og gården ble overtatt av Stjørdalens Sparebank. Den nåværende slekten på gården kom med lærer Arne Steinvik, som kjøpte den av banken i 1930.
Utdanning.no

Utdanning.no er et statlig nettsted for informasjon om norske utdanningstilbud, yrkesvalg og det norske utdanningssystemet. Formålet med nettstedet er å tilby informasjon unge trenger for å ta mer informerte yrkes- utdanningsvalg. Utdanning.no gir oversikt over godkjente studietilbud i Norge på flere nivåer: Videregående skole, folkehøyskole, fagskole, universitet og høgskole. 
Nettstedet drives av Utdanningsdirektoratet (fra 2010 til 2017 av Senter for IKT i utdanningen) og er Kunnskapsdepartementets nasjonale portal for yrkes- og utdanningsinformasjon Nettstedet besøkes over 4 millioner ganger årlig. 70% av nettstedets besøkende er under 30 år. Blant nettstedets mest aktive brukere er skolerådgivere som benytter utdanning.no som veiledningsverktøy. 
Nettsider med yrkes- og utdanningsbeskrivelser, informasjon om utdanningssystemet og intervjuer av yrkesutøvere skrives av redaksjonen i Tromsø og kvalitetssikres i samarbeid med fag- og bransjeorganisasjoner. Informasjon om studietilbud i Norge er innhentet og kvalitetssikret i samarbeid med lærestedene. I 2012 ble en rådgivingstjeneste for elever som vil se hvilke karakterer og fag de må ha for å komme inn på studier som kan søkes gjennom Samordna opptak lansert.
Portalen ble opprettet i 2003 av Utdannings- og forskningsdepartementet (som nå tilsvarer Kunnskapsdepartementet) og drives fra Tromsø.

Tilsvarende nettjenester i andre land

I Danmark driver Ministeriet for Børn og Undervisning nettstedet Udannelsesguidensom har samme formål og målgruppe som utdanning.no. Finlands utdanningsmyndigheter har nettstedet Opintoluotsi.fi som henvender seg primært til unge som skal velge videregående og høyere utdanning, veiledere og rådgivere som ønsker å benytte nettstedet i sitt arbeid.

Teknologi

Nettstedet er laget med åpen kildekodeløsning med publiseringssystemet Drupal og med søkemotoren Apache Solr. I perioden 2007 til 2009 hadde utdanning.no ansvar for teknisk utvikling av prosjektet for digitale lærebøker i videregående skole, Nasjonal digital læringsarena, som også ble laget i Drupal.
Folkeavstemning om pensjonsspørsmålet

Etterspillet

Sosialdemokratene mente avstemningen viste at deres forslag hadde fått flest stemmer og kunne gjennomføres gjennom innføringen av allmenn tjenestepensjon. Centerpartiet forlot regjeringen som en følge av dette og Folkpartiet og Høyrepartiet forsøkte å få Centerpartiet med på et regjeringsskifte med Bertil Ohlin fra Folkpartiet som statsminister. I Centerpartiet valgte en å fortsette sin støtte til den sittende mindretallsregjeringen med sosialdemokraten Tage Erlander som statsminister.
Rettskrivningen av 2005

Rettskrivningen av 2005 er den gjeldende rettskrivningen for norsk bokmål. Den kjennetegnes gjennom en betydelig liberalisering og tilnærmelse tilbake til riksmålet. En rekke utbredte riksmålsformer (eksempelvis hverken, bygget, fingre og syv) er igjen blitt tillatt i bokmål. Samtidig er mange svært lite brukte samnorskformer (f.eks. gjekk, flaum, fekk, dauv, fann, nase, raud) strøket fra rettskrivningen. Også såkalt kløyvd infinitiv, som brukes i østnorske dialekter og har vært tillatt i bokmålet siden 1938, utgår. Samtidig kom andre talemålsnære former inn, slik som skoa og brøyt (før braut). Det sistnevnte foreslo Riksmålsvernet og Riksmålsforbundet allerede i 1936, men da som brøit. Videre ble skillet mellom hovedformer og sideformer («klammeformer») opphevet. Som en følge av dette er læreboknormalsystemet, som i mange tilfeller innebar at lærebøker måtte bruke «radikale» former, avskaffet.
Reformen av bokmålet ble vedtatt av Norsk språkråd i 2003 og ble godkjent av Kultur- og kirkedepartementet i 2005. Den trådte i kraft 1. juli samme år. Reformen var bl.a. et resultat av at samnorskpolitikken ble offisielt oppgitt.
Tidligere kulturminister Lars Roar Langslet mente i en kronikk i Aftenposten i 2004 at etter at endringene vedtatt av Norsk språkråd trådte i kraft, kunne navnet bokmål avskaffes, og riksmål med mindre justeringer bli det nasjonale hovedspråket i Norge.
Etter at bokmålet igjen orienterer seg mot sine riksmålsrøtter, ble det fra nynorskhold ytret ønske om en tilsvarende språkpleie som orienterer seg mot nynorskens egne tradisjoner. Språkrådet ble i 2012 ferdig med en ny rettskrivning for nynorsk, men målet her var først og fremst forenkling, ikke å rette seg mot tradisjonell nynorsk.
Justin Phongsavanh

Bakgrunn

Phongsavanh og en venn ble i oktober 2015 skutt da de stod i en fast food-kø, og han ble lam fra livet og ned. Før denne skaden, da han gikk på high school, drev han med amerikansk fotball, friidrett, bryting og rugby, og han kontaktet derfor Adaptive Sports Iowa for å komme i gang med paraidrett. Han konkurrerer nå i parafriidrett og parastyrkeløft.

Idrettskarriere

Phongsavanh vant spydkast under USA-mesterskapet i friidrett 2017. 
Han deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og vant der spydkast i klassen F54.
Filadelfiakirken Oslo

Filadelfiakirken Oslo er en kristen menighet tilknyttet pinsebevegelsen i Norge. Det er den største pinsemenigheten i landet, og driver et utstrakt arbeid i inn- og utland.

Historie

Filadelfia Oslo ble grunnlagt av Thomas Ball Barratt, i 1916 og var den første menigheten i Kristiania som hadde tilslutning til pinsebevegelsen. Selv om menigheten formelt ble dannet i 1916, nesten ti år etter etableringen av pinsebevegelsen i Norge, hadde «menigheten» allerede holdt møter i Kristiania, i ulike leide lokaler helt fra 1910. Ved stiftelsen hadde Filadelfia Oslo omtrent 200 medlemmer, i 2012 var det ca.2 000 medlemmer, der hvor 1 825 var døpte og 538 tilhørige (barn).
Menigheten har alltid hatt en spesielt sentral plass i pinsebevegelsen i Norge, gitt dens opphav og størrelse.
Menighetens bygg i St.Olavsgate, det «nye» Filadelfia ble innviet i 1938, etter en omfattende ombygning. Ifølge Th. Barratts memoarer var arkitekt Thomas Strandskogen formann i byggekomiteen.
I 2010 ble en ny ombygging påbegynt, som vil resultere i ny forgård med foayé, kaffebar og kontorlokaler estimert ferdig høsten 2013.

Misjon

Filadelfiakirken har fra begynnelsen hatt ansvar for misjonærer i ulike verdensdeler. Gjennom Pinsemisjonen støtter menigheten misjonsarbeid i bl.a. Kongo (gjennom CELPA), Filippinene, India, og Midtøsten.
Noen av de mest aktive misjonærene utsendt eller støttet fra menigheten har vært Robert Bergsaker (India),  Laura Strand (Sør-Afrika), Odd Børresen (Kongo), Torborg Larsen (Israel), Solvor og Geir Hande (Niger), Unni og Werner Haugen (Kongo), Heidi og Roberto Enconado (Filippinene) m.fl.
Freden i Stolbova

Forhandlingene

Fra avreisen hadde Sverige gått inn i forhandlinger med store ambisjoner og med håp om å oppfylle en gammel drøm om å få all russisk handel til å gå gjennom svensk territorium. Som en konsekvens av denne ambisjonen fremmet svenskene opprinnelig utstrakte territoriale krav i det vestlige Russland, deriblant den viktige nordlige havnen i Arkhangelsk. Imidlertid sendte Jakob I av England en delegasjon for å megle, og det samme gjorde nederlenderne under Reinald Brederode. Deres målsetning var hovedsakelig å sikre at Arkhangelsk ikke havnet på svenske hender, noe som ville ha gjort den omfattende handelen mellom Vest-Europa og Russland langt vanskeligere. Sveriges mål var å stenge russerne ute fra alle havner ved Østersjøen, og beskytte Finland ved Ladogasjøen.
Fredsforhandlingene ble innledet i august 1615, men russerne vegret seg mot å forhandle så lenge Gustav II Adolf beleiret den russiske festningen Pskov. Beleiringen ble hevet den 17. oktober, og forhandlingene kunne begynne i januar 1616 i Diderino med Jakob De la Gardie i spissen for den svenske delegasjonen. Som nevnt var også nederlenderne og engelskmennene til stede, mens de danske ble holdt ute.
Arkhangelsk endret ikke eier som et resultat av forhandlingene, delvis på grunn av de engelske og nederlandske anstrengelsene, men først og fremst fordi Russland greide å forene seg under én tsar, Mikhail Fjodorovitsj Romanov. Da nyheten nådde Russland at svenskenes krig mot Polen snart var over, var russerne raske med å få forhandlingene i gang for alvor – vitende om at de ikke kunne makte at svenskene gjenåpnet krigen mot kun én front.
Megler var John Mericke, det engelske Moskovittkompaniets agent i Russland. Under trusselen om at Polen ville inngå fred med Sverige bøyde russerne av, og fredsavtalen ble undertegnet i Merickes hjem i Stolbova. Avtalen ble signert av utsendinger for den russiske tsaren Mikhail Romanov, og for Sverige av Jakob de la Gardie, Henrik Horn, Arvid Tönnesson Vildman og Måns Mårtensson Palm.
Nan'an (Quanzhou)

Nan'an (kinesisk: 南安; pinyin: Nán'ān) er et byfylke i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet  Quanzhou.
Befolkningen var på 1 477 895 innbyggere i 1999, og for selve byen Nan'an på 108 684 innbyggere.

Kulturminner

Anpingbroen ligger delvis i dette byfylket. Denne historiske broen krysser bukten mellom  Anhai (i Jinjiang) og Shuitou (i Nan'an).
Bærent Bærentsen

Bakgrunn

Han ble født inn i Færøyenes øvre bondestand som sønn av gårdbruker Bærent Jacobsen og hustru Helene Marie Elisabeth Jensdatter på storgården Sund, nord for Tórshavn. Blant hans søsken var kjøpmann og folketingsmann Enok Bærentsen, som var far til Færøyenes amtmann og landstingsmann Christian Bærentsen. 
Han giftet seg med Anna Dorothea Carol Bilsted, datter av regimentskvartermester Carl Jacob Troels Bilsted i Fredericia.

Militær

Foreldrene ønsket egentlig at han skulle bli prest. Etter studentereksamen i Rønne tok han en høyere militær utdannelse i Danmark, «utvilsomt som første færøying». Han fikk rang av premierløytnant i 1854, kaptein i 1879 og oberstløytnant i 1887. 
Han tjenestegjorde under den første og andre slesvigske krig, blant annet ved Dybbøl, og ble høyt dekorert for sin innsats. Etter krigen var Bærentsen blant de mange offiserene som ble tatt ut av tjeneste under den store demobiliseringen. I tillegg til hærreserven så hadde Bærentsen en stilling som oppsynsmann ved Blegdamshospitalet i København.
Bærentsen hadde en sterk dansknasjonal holdning og sympatiserte med det danske Højre. «Det er antagelig at Venstres likegyldighet for forsvarssaken, dets lunkne interesse for kunst og vitenskap, har medvirket vesentligst til å anvise den idealt anlagte Bærentsen sin plass», bemerket Henrik Wulff. Bærentsen stilte som folketingskandidat på Færøyene i 1872 og vant overlegent over den danske flåtekapteinen N. Jacobsen, som ikke hadde noen forbindelse til øyene. Ifølge Folketingstidende hadde han ordet i Folketinget en rekke ganger, men den danske interessen for Færøyene var i denne perioden laber. Han ble gjenvalgt frem til 1884, da han ble utfordret av sin forgjenger, den moderate høyremannen O.P. Effersøe. De delte antageligvis høyrestemmene mellom seg, så de tapte begge to for venstremannen Johan Henrik Schrøter.
Lolcat

Lolcat er en vanlig betegnelse for et internettfenomen som involverer bilder av dyr, som oftest katter, med tekster av antropomorfisk art. 
Den første bruken av begrepet «lolcat» er tilskrevet det anonyme nettstedet 4chan.
Masi kirke

Historie

Det første kapellet ble reist på 1600-tallet av svenskene og den første dansk-norske kirken ble vigslet i 1721 av Thomas von Westen som et anneks i Talvik sogn. Den stod til 1768. I mellomtiden var territorialspørsmålet avgjort ved Grensetraktaten av 1751.
I 1944 brente tyske styrker ned den kirken som ble vigslet av biskop Eivind Berggrav i 1931. Dagens kirke ble oppført i 1965. 
De første planene for Altautbyggingen skisserte å demme ned hele Masi, inkludert kirken.
De første kapeller tjente også etablering av stabile landegrenser, inntil 1751 var kirkene også betjent av svenske prester. Gudstjenesten forrettes i dag både på samisk og norsk.
Døperen Johannes

Beretningen

Han var sønn av den jødiske presten Sakarja og hans hustru Elisabet. Hun var jomfru Marias slektning, ifølge noen tradisjoner var de kusiner. Det fortelles i Bibelen at Maria besøkte Elisabet mens de begge var svangre, og at barnet da «hoppet av fryd» i hennes mage. I Den katolske kirke mener man at Johannes da ble løst fra arvesynden, og dermed født uten skyld (dog ikke unnfanget uten skyld som Maria).
Johannes oppholdt seg ifølge evangeliene i Judeas ødemark og i traktene rundt Jordanelven. Han var nasireer. Han forkynte at folket måtte omvende seg og la seg døpe for å være rede til å ta imot Guds sønn. Noen av dem som han døpte ble hans disipler.
Han døpte med tiden også Jesus, og fortellingen om det er velkjent. Guds ånd kom ned i skikkelse av en due etter at Jesus var døpt.
Kong Herodes Antipas fikk ham halshugget etter ønske fra sin kone Herodias, som var hans halvbrors tidligere kone. Dette ble etter jødisk syn regnet som ulovlig, og Johannes hadde fordømt ekteskapet, hvilket førte til at hun la ham for hat. Kongen holdt Johannes fanget på et sted som gjerne blir identifisert som festningen Machaerus, femten kilometer øst for Dødehavet. På Herodes' fødselsdag danset Herodias' datter Salome og som takk for sin oppvisning sa Herodes at hun skulle få ønske seg hva hun ville. Salome gikk til sin mor og spurte hva hun skulle ønske seg, og Herodias sa at hun skulle be om Johannes' hode på et fat. Han ble gravlagt av sine disipler i Sebaste i Samaria.

Islamsk syn

I Koranen blir fødselen til Johannes og fødselen til Jesus omtalt parallelt; begge fødsler var mirakuløse etter Guds inngripen: Sakarja var gammel og Elisabet var ufruktbar da Gud skapte Johannes i morslivet. Johannes og Jesus regnes begge som profeter innen islam. Det som skal være relikvier etter Johannes oppbevares i Omajademoskeen i Damaskus.
Île des Pins

Navn

Île des Pins kalles Kunié på kanakisk. Navnet Île des Pins, «furuøya», er navnet europeere satte på øya på grunn av at det furulignende treet cookfuru (Araucaria columnaris) vokser der.

Geografi

Île des Pins ligger i forlengelsen av Grande-Terre. Øya er omgitt av et korallrev kalt Récif Tiaré. Den har et sentralt platå. Høyeste punkt er Pic Nga på 262 moh. I sørvest ligger den mindre øya Île Kotomo .

Historie

Første europeer til å nå Île des Pins var orlogskaptein James Cook, som seilte forbi i 1774.

Samfunn

Viktigste by er Vao på sørkysten.
To tredeler av befolkningen i kommunen er kanaker. Den kanakiske befolkningen tilhører det tradisjonelle distriktet Île des Pins i det tradisjonelle området Djubea-Kapone og er fordelt på åtte stammer: comagna, gadji, kéré, ouatchia, touété, vao, wapan og youati. Stammeland utgjør 92 % av arealet i kommunen.
Øya har flyplass med flyforbindelse til Nouméa. Ile des Pins lufthavn  ligger nordvest på øya omkring 15 km fra administrasjonssenteret Vao og 12 km fra turistdestinasjonen Oro-bukta og omkring 10 km attraksjonene Kuto og Kanuméra.
Niels J. Mürer

Familie

Niels var sønn av Christian Homan Mürer (1875–1955) og Ella Tonie Kjær (1876–1920) fra Grimstad. Faren var farbror til tvillingene Henny Mürer (1925–97) og Alice Mürer Siem (1925–2002) som ble kjente koreografer og dermed søskenbarn til Niels.
Vikingarnas julparty

Vikingarnas julparty er et musikkalbum med Vikingarna, utgitt i 1979.
Langley Air Force Base

Langley Air Force Base er en av det amerikanske flyvåpenets flystasjoner, og ligger nær Hampton sør i Virginia i USA. Den er base for 1st Fighter Wing og 480th Intelligence Wing.
Flystasjonen er oppkalt etter Samuel Pierpont Langley.
Refviksanden

Refviksanden ligger i Refvik i Vågsøy kommune. Den er en naturlig hvit sandstrand dannet av skjellfragmenter og er omtrent 1,5 kilometer lang. På folkemunne kalles den bare Revikja.
Refviksanden er et yndet utfluktssted for lokalbefolkningen, såvel som et populært turistmål for både norske og utenlandske tilreisende. Ettersom stranden er langgrunn er den også godt egnet for mindre barn. I tilknytning til stranden er det også en liten campingplass. Tidligere kommunalt driftet, men i 2008 tok innbyggere i Refvik over den daglige driften av anlegget.
Da campingplassen ble driftet av Vågsøy kommune, var det ingen restriksjoner med tanke på parkering. Biler stod parkert der det passet, også på selve sanden. Det hendte at biler ble stående fast i sanden og måtte trekkes/dyttes løs. Det er ikke lenger anledning til å kjøre ut på sanden og det har i stedet blitt opparbeidet rudimentære parkeringsområder som kan avnyttes mot et mindre gebyr i sommersesongen.
I tilknytning til campingplassen finnes kiosk og et sanitærannlegg med dusj og toalett, i tillegg er det etablert tømmestasjon for bobiler.
Refviksanden ble i 1988 kåret til Norges fineste badestrand av Dagbladet. I 2001 fikk den tredjeplassen. Samme året kåret Nitimen og NRK den til den nest fineste. Også i 2010 ble den kåret til Norges fineste badestrand, av nettstedet klikk.nos lesere.
Neocheritra

Utseende

Middelsstore stjertvinger med to svært lange, tynne stjerter på hver bakvinge.
Vingene er forholdsvis brede og avrundede, hos hunnene er oversiden for det meste mørkbrun, hos hannene metallisk blå bortsett fra den ytterste delen som er svart. Undersiden er gjerne hvit med rødbrune ytterkanter.

Levevis

Larvene lever på parasittiske planter i slekten Loranthus (mistelteinfamilien).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Sikkim i vest til Filippinene og Borneo i øst.
Arten Neocheritra florala fra Colombia blir gjerne også plassert her, men denne plasseringen er usikker.
Tracey Garvis Graves

Forfatterskap

Graves er forfatteren bak romanen fra New York Times-bestselgerlisten På øya.  Boken handler om en 30 år gammel lærer, ved navn Anna Emerson, som desperat er på jakt etter et eventyr. Hun er lei de kalde Chicago-vintrene og sitter fast i et forhold som ikke går noen vei. Når hun blir tilbudt jobb som privatlærer for sekstenåringen T.J. Callahan på familiens sommersted på Maldivene, griper hun sjansen.  På siste etappe av flyturen til Maldivene styrter flyet og Anna og T.J. befinner seg strandet på en øde øy. Øya er farlig og utfordringene er mange, men etter som dagene går viser det seg at kanskje det vanskeligste blir å være sammen med en gutt som gradvis er i ferd med å bli en mann. På øya er Graves første roman.