google/wiki40b huggingface dataset:
Pilammunisjon

Pilammunisjon er en type ammunisjon som hovedsakelig brukes i stridsvogner, og kallses derfor også underkalibret stridsvogngranat. Ammunisjonen består av et pilformet prosjektil med mindre kaliber enn løpet den skytes ut fra, og en fóring eller prosjektilhylster - et drivspeil - rundt denne. På engelsk kalles denne fóringen en sabot, et uttrykk som av og til også brukes på norsk.

Konstruksjon

Til sammen er prosjektil og drivspeilet adskillig lettere enn et konvensjonelt prosjektil av samme kaliber. Dette gjør at hele prosjektilet får mye høyere hastighet fra en gitt drivladning enn et tyngre prosjektil. Pilammunisjon er egnet til bruk i store, grovkalibrede løp, slik at kruttmengden i drivladningen er stor og hastigheten på prosjektilet tilsvarende høy. Som regel består pilen av en kropp av stål og en spiss i et hardere/tettere metall. Spissen på pila er ofte av wolframkarbid, som er usedvanlig hardt og gir god gjennomslagsevne mot panser. Atommaktene bruker gjerne utarmet uran, som både har gode metallurgiske egenskaper og er enda tyngre (tettere) enn wolfram. Utarmet uran er også pyroforisk, som betyr at når metallet under høyt trykk og friksjon "skreller" seg selv av og selvantenner som et aerosol. 
Siden løpet er glattboret får ikke prosjektilet noe spinn fra riflingen i løpet slik som et konvensjonelt prosjektil. Pila blir stabilisert i flukt av styrefinner.

Virkemåte

På grunn av fasongen, vekten, og den høye utgangshastigheten beholder prosjektilet mesteparten av anslagsenergien gjennom hele banen, og vil trenge gjennom og ødelegge harde flater som panseret på stridsvogner gjennom varmen det avgir i det det bråstopper. Pilammunisjon blir som regel omtalt som kinetisk ammunisjon eller APFSDS, et akronym for Armour-Piercing, Fin-Stabilised, Discarding Sabot.
Helsefilm

Helsefilm er et filmarkiv på Internett med filmer med tema om helse, medisinsk behandling og mestringskunst. Ansvarlig for filmarkivet er Sørlandet Sykehus HF.
Filmene kan ses, men ikke kopieres. Helsefilm kan trekke tilbake eller forandre filmer som har blitt utdatert grunnet medisinsk utvikling. Helsefilm er et tilbud til pasienter, pårørende og helsepersonell som søker kvalitetssikret informasjon om helse.
Adippeperlemorvinge

Utseende

En ganske stor (vingespenn 47 – 63 mm), kraftig sommerfugl med litt rundede vinger. Oversiden er oransje med svarte flekker og striper. Kroppen er temmelig kraftig, kledt med forholdsvis korte, gylne hår. Hodet er stort og bredt, med tilspissede, fremover- og oppoverrettede labialpalper. Antennene er omtrent så lange som halve forvingen, ytterst med en markert klubbe, gule i spissen. Forvingene er noe mer avrundede enn hos beslektede arter, trekantede, med et mønster typisk for perlemorvingene. Bakvingene er kledt med lange, gyllenbrune hår ved roten. Forvingenes underside ligner oversiden, men grunnfargen er blekere og de mørke flekkene litt mindre. Bakvingens underside er rødbrun, med store, firkantede, sølvfargede flekker.
Larven er som utvokst mørkebrun med lange, gulbrune, forgrenede torner.

Levevis

Larven lever på forskjellige arter av fioler (Viola spp.). Sommerfuglen flyr gjerne i skogkanter fra skutten av juni til august. I Norge finnes den på Sør- og Østlandet.
Kjell Nupen

Biografi

Han var utdannet ved Statens Kunstakademi i Oslo og Staatliche Kunstakademie i Düsseldorf. I 1974 debuterte han på Høstutstillingen i Oslo og Sørlandsutstillingen i Kristiansand. Han studerte under Reidar Aulie, Knut Rose, Ludvig Eikaas, Gerhard Richter, K.O. Gütz og Rolf Sackheim.
Nupen var en allsidig kunstner som jobbet innenfor flere medier (maleri, grafikk, glass, keramikk, bronse og granitt), men så på seg selv først og fremst som maler. Han har stilt ut i en rekke land og gjort flere betydelige utsmykkingsoppdrag. Nupen fikk sitt gjennombrudd i ung alder, og har blitt innkjøpt av en rekke sentrale institusjoner i inn- og utland.
Nupen arbeidet med beslektede tema og fargevalg i det meste av kunstnerskapet. 
Nupen bodde og arbeidet i Kristiansand. Han var tilknyttet Galleri Brandstrup på Tjuvholmen i Oslo.

Kjell Nupens stiftelse

«Kjell Nupens stiftelse for unge, utøvende kunstnere» ble opprettet i 2005, og har siden delt ut syv stipend til unge kunstnere på Sørlandet. Stiftelsens formål er å bidra til å styrke kunstlivet på Sørlandet, fremme forståelsen for papirbasert kunst, samt støtte andre ideelle formål.
Ifølge Nupen er «stipendet en håndsrekning fra kollega til kollega, og et genuint ønske om at både det økonomiske bidraget og oppmerksomheten som medfølger, bidrar positivt i den videre utvikling av kunstnerskapet». I stiftelsens styre satt Nupen frem til sin død, advokat Gunnar Steen og Kristiansands tidligere ordfører Jan Oddvar Skisland.
I 2014 ble Nupen-stipendet tildelt Lars Morell. Han er født i Kristiansand og utdannet ved Statens Kunstakademi (2001–2005). Han bor og arbeider i Oslo og Paris, har hatt flere separatutstillinger de siste årene, og har deltatt på flere gruppeutstillinger i Norge og utlandet.
Slaget ved Maipú

Bakgrunn - veien til Maipú

I 1817 ledet den argentinske generalen José de San Martín en hær over Andesfjellene og beseiret de spanske styrkene i slaget ved Chacabuco og slaget ved Chalchuapa og inntok Santiago. Det spanske visekongedømmet sendte derfor en hær mot Santiago under general Mariano Osorio, som beseiret San Martín i det andre slaget ved Cancha Rayada. Lengselen etter selvstendighet forble riktignok like stor, og det følgende året startet San Martín en endelig offensiv, som kom til å avgjøre krigen.

Slaget

I april 1818 marsjerte Osorio fra Santiago og besteg Andesfjellene for å finne San Martín, og dro helt opp til 4000 meters høyde. Nær Maipú-elva i fjellenes ulendte terreng angrep San Martín general Osorios spanske hær i et bakhold. Rojalistene stilte seg opp på et høydedrag, men med flanken avskilt fra hoveddelen av hæren. San Martín angrep denne flanken, og drev bort rojalistkavaleriet med sine egne elitehestegrenader, og isolerte den, og dermed sikret de sin høyre flanke. Deretter angrep han rojalistene i sentrum, men ble først slått tilbake. Videre ble et rojalistmotangrep møtt med effektiv artilleriild, og dermed også drevet tilbake. På dette tidspunktet flyktet general Osorio fra slagmarken, slik at oberst José Ordoñez tok over kommandoen over rojalisthæren. San Martín satte reserven sin inn i angrepet, og rojalistene flyktet. Noen av dem gjorde noe motstand på en gård i nærheten.
Värmlands Dagblad

Värmlands Dagblad var en moderat frisinnet avis som ble grunnlagt 22. november 1902 og utkom i Karlstad fram til 25. april 1910.
Den utkom i begynnelsen seks ganger i uken, fra og med 1906 fire ganger og tilslutt fra 1908 tre. I 1904 hadde avisen et opplag på 1 100 eksemplarer.
Elliptisk dverggalakse

Dvergelliptiske galakser er elliptiske galakser som er mye mindre nn andre. De klassifiseres som dE og er ganske vanlig i galaksegrupper og hoper, og er vanligvis ledsagere til andre galakser.
En av de mest nærliggende dvergelliptiske galaksene er M32, en satellitt til Andromedagalaksen. I 1944 bekreftet Walter Baade dvergellipsene NGC 147 og NGC 185 som medlemmer av den lokale gruppen ved å dele dem inn i individuelle stjerner. Å dele dem i stjerner var bare mulig fordi disse dvergellipsene er svært nære galakser. På 1950-tallet ble det også oppdaget dvergellipser i de nærliggende Fornaxhopen og Virigohopen.
Haugeheim skule

Haugeheim skule var en privat barneskole og realskole på Vorland i Sund kommune som ble drevet i perioden 1960 til 1970.
Haugianerne stod tradisjonelt sterkt i kommunen, men i motsetning til mange andre steder var de godt inkludert i det statskirkelige miljøet. Johan Fritzner Greve som var sogneprest i Sund i 40 år hadde også hatt god kontakt med Hans Nielsen Hauge. I etterkrigsårene lanserte tidligere prest og motstandsmann Amund Nøkleby Bentzen idéen om å etablere en egen skole der barna kunne gis skolegang etter pietisiske prinsipper. Utover 50-tallet startet man å samle inn penger.
Da skolen åpnet i 1960 vakte det medieoppmerksomhet i hele landet at statskirkemedlemmer hadde tatt barna sine ut av den offentlige skolen i protest mot utviklingen i sekulær retning. Hauge-vennene samarbeidet også med Det evangelisk-lutherske kirkesamfunn som sendte sine barn hit. Det var imidlertid vanskelig å finne lærere som kunne drive undervisningen. Driften ble i hovedsak finansiert av innsamlede midler og lærere som arbeidet gratis.
Skolebygningen ble overtatt av kommunen da skolen ble nedlagt.
Kirby's Dream Land 2

Handling

Den magiske regnbuen har forsvunnet fra Dream Land.
Nå må Kirby reise gjennom sju nye nivåer så han til 
slutt beseirer DeDeDe og hans nye venn og tar regnbuen 
tilbake til Dream Land.

Spillmekanismer

Nå kan Kirby sitte på en Big Hamster, henge
på en Forest Owl og sitte i munnen på en Field Fish
der hodet hans stikker ut.
Richard Glücks

Bakgrunn

Richard Glücks var sønn av den tidligere lærer og senere kjøpmann Johannes Leberecht Ludwig Glücks og hans hustru Wilhelmine Ida, født Mechelen.
Han tok folkeskolen i Düsseldorf og gikk så på gymnasiet i samme by, men avbrøt dette i 1907 for å gå i lære i foreldrenes forsikringsselskap og så arbeide der. Fra 1. oktober 1909 var Glücks ettåringsfrivillig i Klevesches Feldartillerie-Regiment Nr. 43 i Wesel. Så fulgte fra 1913 flese måneders utenlandsopphold i  England og Argentina.

Første verdenskrig

Etter første verdenskrigs utbrudd vendte han i januar 1915 tilbake fra Buenos Aires til Tyskland, der han skulle kjempe som obdervasjonsffiser og batterifører ved Vestfronten. For sin innsats ble han dekorert med Jernkorset av II. og I. klasse, og i 1934 med Ehrenkreuz für Frontkämpfer.

Etterkrigstiden

Etter våpenstillstanden i Compiègne sluttet han seg til  Freikorps Lichtschlag i Ruhrområdet. Deretter var han med i Reichswehr og var fra mars 1920 til juli 1926 forbindelsesoffiser for Heeresfriedenskommission overfor den interallierte militærkKontrollkommisjon. Som Oberleutnant gikk Glücks ut av aktiv tjeneste 31. Juli 1926 og var deretter til utgangen av 1931 sivilansatt ved 6. Division med oppgaver under grensevernet.

Nasjonalsosialismen

Glücks ble medlem i Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti (NSDAP) i 1930 og ble medlem i Schutzstaffel (SS) i 1932. I 1939 etterfulgte han Theodor Eicke som ansvarlig for myndigheten Inspektoratet for konsentrasjonsleirene som drev konsentrasjonsleirene. Hans nestkommanderende var Gerhard Maurer, hans adjutant August Harbaum. På Glücks' anvisnin ble blant annet i januar 1940 en delegasjon sendt til småbyen Auschwitz dor å sondere om området rundt velegnet til en ny konsentrasjonsleid, til det som skulle bli KZ og Vernichtungslager Auschwitz.
Han forble inspektorates sjef til da myndigheten i 1942 ble inkorporert i WVHA som Amtsgruppe D. Glücks deltok i innføringen av gasskamre og organiserte også en del av de medisinske eksperiment som ble utført på leirfanger.
Kort etter Tysklands betingelsesløse kapitulasjon i mai 1945 begikk Glücks selvmord ved å bite over en cyankaliumampulle.
Saprolochus

Utseende

Små (2,3 - 4 millimeter), avlange, blanke, mørkt rødbrune til svarte gjødselbiller. Oversiden er tett og kraftig punktert. Hodet er stort og bredt, gjerne noe nedbøyd, forkanten noe innbuktet i midten. Pronotum er avrundet firkantet, tett og kraftig punktert, sidekanten litt innsvunget bakerst. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med kraftige punktrader. Beina er korte og ikke særlig kraftige.

Levevis

Ingenting er kjent om biologien til disse billene.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Venezuela i nord til Bolivia i sør.
Federación deportiva de México de Hockey sobre hielo A.C.

Federación deportiva de México de Hockey sobre hielo A.C. er det nasjonale ishockeyforbundet i Mexico. Forbundet ble stiftet i desember 2004 og det står for alle offisielle ishockeyturneringer i Mexico. Mexico har vært medlem av det internasjonale ishockeyforbundet siden 1985.
Ishockeyforbundets president er Alfonso Gomez Haro.
Forbundet arrangerer lokale turneringer samt er ansvarlig for seniorlandslaget, U20 og U18.
Johanne Dybwads plass (Oslo)

Johanne Dybwads plass er en plass i Studenterlunden i Oslo sentrum, stengt for kjøring og sterkt trafikkert av fotgjengere. Plassen ble i 1989 oppkalt etter skuespilleren Johanne Dybwad (1867–1950). 
Johanne Dybwads plass avgrenses av Karl Johans gate i nord, parken i Studenterlunden og Nationaltheatret i øst, Stortingsgata i syd og Nationaltheatret stasjoner (tog og T-bane) i vest. Nationaltheatret har adresse Johanne Dybwads plass 1.
Plassen ble ferdig opparbeidet i 1989, etter år med graving ifm. tunneler for T-banen. På plassen finnes en helårsfontene kalt Påfugl, designet av Carl Nesjar, som ble gitt som en gave til byen fra Christian Ringnes' firma Eiendomsspar samme år.
På nordsiden av plassen står en statue av Johanne Dybwad, utført av Per Ung, som opprinnelig sto på østsiden av Nationaltheatret.  Nina Sundbyes statue Per Aabel som Jean de France ble avduket på Johanne Dybwads plass i 1999. En bronsestatue av skuespilleren Wenche Foss, utført av Per Ung, ble avduket på Johanne Dybwads plass 19. september 2007.
Frank-Caro-prosessen

Frank-Caro-prosessen eller cyanamidprosessen er en prosess for fremstilling av kalsiumcyanamid til bruk som kunstgjødsel. Cyanamidprosessen var den første kommersielle prosessen for produksjon av fiksert, atmosfærisk nitrogen som ble anvendt verden over. Kalsiumcyanamid ble tidligere kalt kalkkvelstoff. Kalsiumcyanamid fra Odda ble solgt under handelsnavn som Kalkkvelstoff Odda, Kornet Norsk Kalkvælstoff og Trollmjøl. Internasjonalt var cyanamidprosessen den viktigste metoden for å framstille kunstig nitrogengjødsel fram til tiden etter 1. verdenskrig, da Haber-Bosch-prosessen ble dominerende.

Konkurranse

Når kalsiumcyanamid blir tilført vanndamp med høy temperatur under trykk dannes ammoniumhydroksid og ammoniakk. Dette kan videreforedles til ammoniakksalter som ammoniumsulfat og ammoniumnitrat, til bruk bl.a. for eksplosiver til krigsindustrien. I forbindelse med 1. verdenskrig var nitrogenindustrien i sterk vekst og antall cyanamidfabrikker økte fra 15 i 1913 til 35 i 1918. Etter 1. verdenskrig innførte de fleste industriland selvforsyningspolitikk som resulterte i større konkurranse på eksportmarkedene. For å møte utfordringen søkte man etter alternative råstoffer, prosesser og framstillingsmåter. Ved Odda Smelteverk fikk sjefskjemiker Erling Johnson undersøke mulighetene for å legge om produksjonen til nye gjødselstyper, noe som førte til utviklingen av Oddaprosessen årene 1927-1928.

Ovnstyper

Det fantes i prinsippet to ulike typer ovner ved de første cyanamidfabrikkene. Mange av fabrikkene i Tyskland og Italia anvendte horisontale ovner som ble varmet fra utsiden. Reaksjonstemperaturen ved disse ovnene var vanskeligere å kontrollere og man erfarte at cyanamiden klebet seg til ovnsveggene. Ved cyanamidfabrikken i Odda ble kalsiumkarbid knust til pulver og plassert i vertikale, sylindriske ovner som ble varmet innvendig med kullelektroder og tilført trykksatt nitrogen. Kullelektroden var koblet til en vekselstrømskrets på 70 volt som raskt varmet opp karbiden til den temperaturen som var nødvendig for at den kjemiske reaksjonen skulle starte. Prosessen krevde 36 timer for å få cyanamid med minst 20 % nitrogeninnhold. Innholdet i ovnene krympet og dannet en solid masse som enkelt kunne fjernes fra ovnsveggene. Ved Stockholms Superfosfats fabrik i Månsbo, Sverige, utviklet Fredrik Carlson (1879-1956) en automatisk og kontinuerlig cyanamidovn i 1908-09.

Energiforbruk

I 1926 krevde Frank-Caro-prosessen rundt 12-14 000 kWh for å produsere 1 tonn fiksert nitrogen. Til sammenligning krevde lysbueprosessen hele 61 000 kWh, mens Haber-Bosch-prosessen kun krevde 4 000 kWh. I 1926 ble 24 % av årsproduksjonen av fiksert nitrogen produsert etter Frank-Caro-prosessen, bare 6 % etter lysbueprosessen og resterende 70 % etter Haber-Bosch-prosessen.
Ved Odda Smelteverk ble det produsert kalsiumcyanamid fram til avviklingen av produksjonen i 2002.
Ferjesambandet Hareid–Sulesund

Hareid–Sulesund er et ferjesamband på 61Fylkesvei 61 som krysser Sulafjorden i Hareid og Sula kommuner på Sunnmøre. Sambandet er siden 2008 drevet av Norled (tidligere Tide Sjø). Ferjene MF «Tidefjord», MF «Ullensvang» og MF Høgsfjord trafikkerer strekningen. Den 7,7 km lange overfarten tar ca. 25 minutter, og det er 34-48 daglige avganger.
Sambandet er blant de ti mest trafikkerte i Norge målt i antall kjøretøy.
Cortodera

Utseende

Middelsstore, brune til svarte trebukker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Kroppsformen er forholdsvis bred. Pronotum er mer eller mindre klokkeformet, dekkvingene noe avsmalnende bakover. Beina er middels lange og tynne.

Levevis

De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Ingen angriper levende planter. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse

Slekten har en holarktisk utbredelse.
Rackets under Sentralamerikanske og karibiske leker 2014

Rackets under Sentralamerikanske og karibiske leker 2014. Rackets var en av flere sporter i de tjueandre sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Veracruz i Mexico i perioden 14. til 30. 2014. Det var sjuende gangen som rackets var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var seks turneringer; single, double og lag for både kvinner og menn. Mexico ble beste nasjon, de vant alle seks gullmedaljene.
Mandala

Maṇḍala (devanagari: मण्डल) er sanskrit og betyr «krets», «sirkel» eller «ring». Ordet er sammensatt av roten mand, som betyr å «dekorere», «tegne», a som betyr «inneholde» – og suffikset la, som betyr «sirkel». En mer ordrett oversettelse er derfor «dekorasjon i en sirkel». Mandalaer spiller en viktig rolle som hellig geometri innenfor religiøs kunst i hinduismen, jainismen og buddhismen. Lignende geometriske former er også å finne i sjamanistiske tradisjoner, i taoismen, shinto, kristendommen og islam, såvel som i esoteriske tradisjoner i både øst og vest. Den sveitsiske dybdepsykologen Carl Gustav Jung betraktet mandalaer som symbol på Selvet, og hevdet at maling av mandalaer gjorde mennesker i stand til å identifisere emosjonelle forstyrrelser og bidra til personlighetens individualisering.
Symbolet er symmetrisk omkring et sentrum, ofte bestående av en firkant med sirkler, av og til mangedelt eller med spiralform eller hjulform.
I buddhistisk kult er Mandala et symbolsk diagram. Mandala er et symbolsk bilde på kosmos og en manifestasjon av gudene. Den benyttes som støtte i meditasjon, særlig i Tibet og Japan. Mandalaen er altså mest vanlig i tantrisk buddhisme.
Det finnes mange ulike mandalaer for ulike buddhistiske guddommer og for forskjellige former for meditasjon. Men de deler en del grunnleggende trekk. Guruen til den som mediterer viser hvordan mandalaen skal brukes og påkaller nødvendige guddommer. Mandalaen gjør da gudene tilgjengelig for den som mediterer. Gudene er plassert i sentrum av mandalaen, og den skal ha fire utganger eller porter. Disse portene vender mot de fire himmelretningene som alle har hver sin farge (grønn for nord, gul for sør, hvit for øst og rød for vest). Den som mediterer går så inn i mandalaen og blir på den måten innviet i den guddommelige virkelighet. Den som mediterer ser seg selv som den sentrale buddhaen i mandalaen. Denne buddhaen er en visualiseringsguddom.
Mange mandalaer er laget på papir, men de skal også være midlertidige. Derfor er det vanlig å lage mandalaer i farget sand. Når ritualene tilknyttet mandalaen er over blir sanden feiet opp og kastet i en elv eller sjø, for å understreke at bruken av den er visuell og kun midlertidig. Den varige og virkelige effekten skal kun finnes i den mediterendes bevissthet.
I Norge er Mandala blitt brukt som betegnelse på et selvutviklingssenter: Mandala Senter. Dette senteret ble startet i 1978 i Trondheim.
Dejongiella

Utseende

En middelsstor, avlangt, grønnlig og kobberaktig metallglinsende praktbille. Hodet har en dyp og vid, V-formet fure mellom fasettøynene. Antennene er nokså korte og noe sagtakkede. Pronotum er rundet, med korte lengdefurer ved roten, og regelmessig, krumt tverrlinjet skulptur. Dekkvingene er jevnbrede med flere flekker og tverrbånd av snøhvite skjell.

Utbredelse

Slekten lever på Madagaskar.
Phrixia

Utseende

Middelsstore (ca. 8 - 14 millimeter), avlange, mørkt metallisk fargede praktbiller, noen ganger med lyse flekker på dekkvingene. Pronotum er avrundet firkantet. Dekkvingene er tilsmalnende bakover, uten punktrader men med en del nokså store, runde groper.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Thailand i vest til Molukkene i øst.
Stockholms konserthus

Stockholms konserthus er oppført ved Hötorget i Stockholm, på hjørnet av Kungsgatan og Sveavägen. Konserthuset ble bygget i årene 1924-26, etter tegninger av arkitekt Ivar Tengbom. Huset har 1 776 publikumsplasser, og regnes  som et høydepunkt i klassisismen fra 1920-tallet i Sverige.
Stockholms konserthus er åsted for utdelingen av Nobelprisene i medisin, fysikk, kjemi og litteratur.

Arkitektkonkurransen og byplanen

Arkitektkonkurransen om Stockholms ny konserthus ble avsluttet i januar 1921. Byplanen var blitt utarbeidet  av Albert Lilienberg spesielt for konkurransen. Ifølge planen skulle den nye kulturinstitusjonen ligge på hjørnet Kungsgatan og Sveavägen. Sveavägen endte på den tiden ved  Kungsgatan, og det nye konserthuset skulle dermed et fondmotiv i Sveavägen. I et skisseforslag til byplanen ble  hovedentréen mot Sveavägen snudd. Forsaget ble sterkt kritisert, blant annet av arkitekt Gunnar Asplund. I fagtidsskiftet Arkitektur skrev han blant annet  “om man vände huvudfasaden mot Hötorget /…/ skulle huvudfasaden framträda monumentalt, den skulle bli solbelyst och torghandeln skulle bilda en pittoresk motvikt mot kolonnernas stränghet.” Asplunds forslag ble tatt til følge. Konserthuskonkurransen ble vunnet av Ivar Tengbom, mens Erik Lallerstedt kom på andreplass.

Bygningsbeskrivelse

I Stockholms konserthus utdeles 10. desember hvert år, Nobelprisen i medisin, fysikk, kjemi og litteratur.  Stockholms konserthus ble parallelt med konsertvirksomheten også benyttet som teater under navnet Konserthusteatern, under ledelse av skuespilleren Gösta Ekman d.e. og  regissøren Per Lindberg.
Masahiro Ando

Japans herrelandslag

Masahiro Ando spilte én landskamp for Japans herrelandslag.