google/wiki40b huggingface dataset:
Kate Hudson

Tidlig liv

Hudson ble født i Los Angeles. Foreldrene var William Louis Hudson (en artist, komiker og medlem av Hudson-brødrene) og Goldie Hawn (filmskuespillerinne). 
Foreldrene skilte seg kort tid etter at Hudson var født, og hun og hennes bror, Oliver Hudson, ble oppdratt av deres mor, og morens daværende kjæreste, Kurt Russell. Hudson har tre halvsøsken, Emily og Zachary Hudson (fra farens påfølgende ekteskap med skuespillerinnen Cindy Williams), og Wyatt (fra morens forhold til Russell). 
Hudson ble uteksaminert fra Crossroads dramaskole i Santa Monica i 1997

Karriere

Hudsons gjennombruddsrolle var som «Penny Lane» i Cameron Crowes film Almost Famous fra 2000, en rolle hun ble Oscar-nominert for i kategorien «Beste kvinnelige birolle». Tidligere hadde hun opptrådt i mindre kjente filmer som Gossip og 200 sigaretter.
Hudson avslo rollen som Mary Jane Watson i 2002-innspillingen av Spider-Man, og medvirket isteden i en gjeninnspilling av The Four Feathers, en film som fikk dårlig kritikk. Hennes neste film, Hvordan bli dumpet på 10 dager, ble en stor suksess i kinosalene, og spilte inn over $100 millioner. Etter dette opptrådte Hudson i flere romantiske komedier, blant annet Alex and Emma og Livet med Helen; filmer som hadde moderat suksess.
I 2008 spilte Kate Hudson i musikalen Nine sammen med Oscar vinnerne Daniel Day-Lewis, Marion Cotillard, Nicole Kidman, Penélope Cruz, Judi Dench og Sophia Loren med Grammy Award-vinner «Fergie» i biroller. Filmen hadde premiere i november 2009.

Personlig liv

På grunn av at Hudsons biologiske far var fraværende gjennom det meste av hennes barndom, kjenner ikke de to hverandre. I 2000 fortalte Hudson at hennes far «ikke kan skille meg fra et hull i veggen» til Vanity Fair. Hun anser sin mors kjæreste, Kurt Russell som sin far.
I 2000 giftet Kate seg med frontpersonen i Black Crowes, Chris Robinson. Sammen har de en sønn, Ryder Russell Robinson, som ble født 7. januar 2004. Nå er hun sammen med Muse-vokalist Matthew Bellamy, og sammen har de en sønn , Bingham Hawn Bellamy.
Drafnkollen

Birger Ruud

Birger Ruud var «gudfar» i bakken, og hadde vært med på å tegne bakken. Han var da også første hopper utfor, de 4. januar 1939, han hoppet 75 meter med naturlig tilløp.
Første konkurransehopper var Drafns egen 14-årige Arvid Knudsen, som senere gjorde seg bemerket som skihopper og turner på høyt nivå.
Foran NM i 1956 ble det laget «liten bakke» ved siden av, med egen tilløpstårn, og et mindre hopp noen meter nedenfor det store hoppt. Så vidt vites ble dette hoppet kun brukt til kombinertkonkurransen under NM.

Bruksendring

I 1972 sto fotballbanen ferdig, etter at sletta i hoppbakken ble utvidet mot vest. I hjørnet mot øst ble «Corneren» bygget, et område på ca. 50 m², som gjorde at banen ble hevet over bakken. Senere ble en barnehage bygget under «Corneren», og dette gjorde Drafnkollen til den eneste banen i verden med barnehage under.
Dette byggverket ble revet sommeren 2010 for å gi plass til ny og utvidet barnehage. Fotballbanen fikk kunstgress høsten 2015.
Drafnkollen er nå også en vei som går fra Stasjonskameratenes Hus på Austadsletta opp til boligfeltene i Øvre Austad Skog.
Ole Jansen fra Bærum fikk et illebefinnende i svevet, og braste livløs i bakken 12. mars 1939, og døde fire dager senere. Fotografier viser at han «faller sammen» midtveis i svevet.
Optisk telegraf

Optisk telegraf er en mekanisk forgjenger for dagens telekommunikasjonssystem og ble oppfunnet i 1792 av franskmannen Claude Chappe. 
De optiske telegrafstasjonene ble plassert på steder der man hadde fri sikt til neste stasjon, for eksempel på høyder i skjærgården. Hver stasjon var et ledd i en kjede og en melding ble gjentatt fra stasjon til stasjon inntil den nådde sluttstasjonen og mottakeren kunne hente den der. I en rekke europeiske land ble det opprettet optiske telegraflinjer, som tjente både sivile og militære formål. I Sverige var det blant annet en optisk telegraflinje som gikk tvers over landet, fra Göteborg til Stockholm.

Klaffetelegrafen

Etter Chappes opprinnelige oppfinnelse ble det utviklet en rekke varianter av optiske telegrafsystemer. Ett av disse 
ble utviklet av svensken Abraham Niclas Edelcrantz i 1794. Den besto av en mast med ti jernplater. Hver klaff kunne stilles enten horisontalt eller vertikalt. Ti klaffer med to posisjoner hver gir mulighet for 2exp10 = 1024 forskjellige koder som var listet som meldinger i en kodebok. En kunne også angi at en skulle sende bokstaver for bokstav og dermed hele meldinger med fri tekst. Under gode værforhold kunne en melding bli sendt over 200 km på 20 minutter. Klaffetelegrafen fikk stor betydning under Napoleonskrigene.
Et tilsvarende system med bare 6 klaffer ble tatt i bruk for militære formål i Norge etter flåteranet i 1807, da faren for krig med både Storbritannia og Sverige truet. Med tre mulige stillinger for hver klaff – oppover, vannrett (usynlig) eller nedover – kunne det sendes 729 ulike signaler, som kunne forstås som bokstaver, tall eller kodete meldinger etter en kodeliste. Den første telegraflinjen anlagt fra Christiania til Fredrikstad i 1808 er vist på kartet nedenfor, tegnet i 1807 av offiserene Juell og Gløersen, som utviklet det norske systemet. De siste signalmastene på strekket inn mot hovedstaden fantes på Aukeåsen vest for Nærsnes, på «Varden» (åsen opp fra Ildjernet) på Nesodden, og den alle siste helt nord på Nesoddhalvøya. Dette ga opphav til stedsbetegnelsen «Signalen». I 1809 ble det bygget et relé i form av en stokkekonstruksjon med mast på høyden sydvest på øya Nakholmen i Oslos havnebasseng. Telegrafen ble senere ført videre til Halden og Hvaler, og vestover til Kristiansand og Bergen og videre nordover. Klaffetelegafen ble avviklet i Norge etter 1814, men var i bruk i Sverige helt til 1881.
Nordlig kammygg

Utseende

En ganske liten (lengde 3,5 – 5 mm) og spinkel hårmygg, den minste arten som forekommer i Norge. Som andre arter i slekten kammygg (Dilophus) har den to tverr-kammer av pigger på ryggsiden av forkroppen (thorax) og pigger i midten og rundt spissen av for-leggen (protibia). Hos denne arten er disse piggene temmelig spinkle. Den ligner sterkt på vanlig kammygg (Dilophus femoratus), men kan skilles fra denne på at beina er litt slankere, på at hunnens bein er omtrent ensfargede, mens lårene er gule og resten svarte hos vanlig kammygg, og på noen trekk ved hannens ytre kjønnsorganer. I tillegg kan de to artene lett skilles på flygetiden: vanlig kammygg flyr senest til slutten av juli, mens nordlig kammygg tidligst kan være på vingene i midten av august. Hannen er glinsende svart uten påfallende hår, vingene er melkehvite med de fremre vingeårene brune. Hunnen er svart, beina rødbrune. Vingene har et stort (men ikke så stort som hos vanlig kammygg), ovalt, brunt vingemerke. Larvene er korte og kraftige, hvite eller gulaktige (det er til nå ikke undersøkt ferske larver, bare gammelt spritmateriale).

Levevis

Arten lever på enger fra bjørkebeltet (subalpin region) til det lavere delen av høyfjellet. De voksne myggene flyr i august – september. Ellers er lite kjent om biologien til denne arten. På grunn av den sene flygetiden besøker den blomster i mindre grad enn de andre Dilophus-artene.

Utbredelse

Arten ble først beskrevet fra Dovrefjell , men det viser seg at den fantes museumsmateriale av den fra mange områder. Den er nå kjent fra Sierra Nevada i Spania i sør til nær Nordkapp i nord, med funn fra Norge , Sverige, Finland , Russland , Frankrike, Sveits , Italia , Østerrike  og Spania. I Norge finnes den i fjellområdene i Sør-Norge, i nord også ut til kysten.
Karbon

Historie

Karbon (fra latin carbonum som betyr kull) har vært kjent siden de tidligste sivilisasjoner i form av sot og kull. Diamanter var trolig kjent i Kina 2 500 år før Kristi fødsel, mens trekull ble fremstilt i romertiden med samme metoder som brukes i dag.
I 1722 viste René A. F. de Réaumur at jern kunne styrkes og bli til stål ved absorpsjon av et stoff, nå kjent som karbon. I 1772 kunne Antoine Lavoisier demonstrere at diamanter er en form for karbon da han brente prøver av diamant og kull, og viste at ingen av dem avga vann, og begge frigjorde samme mengde karbondioksid (CO₂) pr. gram. Carl Wilhelm Scheele oppdaget at grafitt, som inntil da hadde vært ansett for å være en form for bly, i virkeligheten var en form for karbon. De franske forskerne Claude Louis Berthollet, Gaspard Monge og C. A. Vandermonde viste i 1786 at grafitt var rent karbon, og i sin rapport foreslo de navnet «carbone» (fra latin carbonum) på grunnstoffet.
En ny allotropisk form av karbon ble oppdaget i 1985, og ga oppdagerne Nobelprisen i kjemi i 1996.

Egenskaper

Karbon er plassert i p-blokken i det periodiske system. Karbon har bemerkelsesverdige egenskaper, noen er et paradoks. De forskjellige allotropiske formene (se under) inkluderer det hardeste naturlige materialet (diamant) men også et av de mykeste (grafitt).
Karbon har lett for å binde seg med andre små atomer, inkludert andre karbon-atomer, og kan danne stabile kovalente bindinger med disse atomene. På grunn av disse egenskapene er karbon til stede i nesten ti millioner forskjellige stoffer, størstedelen av de kjente kjemiske forbindelsene.
Karbon er grunnleggende i alt organisk materiale. Læren om karbonets kjemi har derfor fått navnet organisk kjemi. «Hvis det ikke var for karbon, ville livet slik vi kjenner det, ikke vært mulig», skriver Paul Davies. Det er det femtende mest vanlige grunnstoffet, men karbonatomene utgjør ingen stor del av oss. Av 200 atomer i en menneskekropp, vil 126 være hydrogen, 51 vil være oksygen og bare 19 karbon.

Forekomst

Karbon er det fjerde mest utbredte grunnstoffet i universet målt i masse, etter hydrogen, helium og oksygen. Man finner karbon i solen, stjerner, kometer, samt i de fleste planeters atmosfærer. Enkelte meteoritter inneholder mikroskopiske diamanter, dannet da solsystemet enda var en protoplanetarisk skive. Mikroskopiske diamanter kan også dannes under intenst trykk og ved høye temperaturer på nedslagssteder etter meteorittnedslag.
I kombinasjon med oksygen, i den kjemiske forbindelsen karbondioksid, finner man karbon i jordens atmosfære (anslagsvis 810 gigatonn med karbon) og oppløst i vann i alle typer vannlegemer, som i hav, innsjøer og elver (anslagsvis 36 000 gigatonn med karbon, omtrent 1900 gigatonn karbon befinner seg i biosfæren. Hydrokarboner, som kull, olje og naturgass, inneholder også karbon.
Karbon forekommer naturlig i ren form (diamant og grafitt), og finnes i mange mineraler og i utallige kjemiske forbindelser.
Ypthima

Utseende

Middelsstore, brune sommerfugler, vingene har som oftest øyeflekker. Undersiden er gjerne fint vatret.

Levevis

Artene lever på gressmark, gjerne forholdsvis høytliggende, og larvene utvikler seg på gress.

Utbredelse

Mange av artene lever i Afrika, men gruppen er også godt representert i Asia øst til Ny-Guinea og nord til det sørlige Sibir.
VM i fotball for kvinner 2015 – Gruppe A

Gruppe A i verdensmesterskapet i fotball for kvinner 2015 består av fire lag: Canada, Nederland, New Zealand og Kina. Kampene spilles på følgende datoer: lørdag 6. juni, torsdag 11. juni og mandag 15. juni. De to beste lagene går direkte videre til åttendedelsfinalene, mens treeren kommer videre dersom den er blant de fire beste treerne.
Traksjon

Traksjon er et fremdriftsprinsipp som går ut på direkte kontakt mellom det som beveger seg og underlaget. En utnytter den eksisterende friksjonen ved å la bevegelsens resultantkraft bevege seg langs det som er mothold. Eksempler på dette er gående mennesker eller dyr, biler, jernbane, og taubaner. Motholdet kan være tilnærmet loddrett som i visse former for fjellklatring.
Begrepet finnes igjen i traktor, som betyr trekkraft, drakraft.
Morten Rakke

National Geographic

I mai 2007-utgaven til det amerikanske magasinet National Geographic var flere sider viet bildene til Morten Rakke med motiver fra Flåmbanen. Det var de internasjonale utgavene Adventurer og Traveler som trykket bildene hans. Rakke startet med å arbeide for Flåm Utvikling i 2004. Da National Geographic skulle skrive om Flåmbanen tok de kontakt med Flåm Utvikling for å få tilgang til deres bildearkiv. Bildet National Geographic valgte å slå opp over to sider, var Flåmbanen som ålet seg gjennom fjellandskapet og viste hver detalj i fjellformasjonene. "Jeg fant ei lita fjellhylle som nærmest hang over toget. Jeg visste at det var rundt to timer på dagen at sola lyste opp hele dalen. Så var det bare å vente på toget. Og jeg var nøye med å få med akkurat den steinen i elva", uttalte Rakke til Østlands-Posten 10. mai 2007. Han syntes den type arbeid var utfordrend "Den dalen er utrolig vakker. En Espen Askeladd-verden med steile fjell og dramatiske fossefall. Det er spennende å finne motiver, vente på lyset og fange stemningen".
Rakke er daglig leder for fotograf- og bildekommunikasjonsbyrået rakke.no
Alwand

Alwand eller Halwan (arabisk: نهر حلوان, persisk: رود الوند) er en elv i det østlige Irak og vestlige Iran. Den har utspring i Zagrosfjellene i Iran.
Elven renner mot vest fra fjellene til byen Qasr-e Shirin, der den snur mot sør og krysser grensen til Irak. Deretter renner den gjennom byen Khanaqin.
Elven munner ut i Diyala ved Zengabadh.
Soccer Saturday

Gillette Soccer Saturday er et britisk TV-program sendt på Sky Sports i Storbritannia og Irland. Programmet er et fotballprogram og blir sendt gjennom hele sesongen. Soccer Saturdays opprinnelige navn var Sports Saturday. Programmet begynte i 1992 og programleder den gangen var Paul Dempsey. Nåværende programleder Jeff Stelling begynte i 1994 og ble programleder et år senere. Programmet fikk i 1998 det nåværende navnet.

Format

Soccer Saturday er et ukentlig program klokka 12:00 (12PM)  og kan vare helt opp til seks timer. Programmet blir alltid sendt på Sky Sports News, og vanligvis også på Sky Sports 1. Programleder Jeff Stelling har med seg et ekspertpanel bestående av fire eksperter som diskuterer de kommende kampene og sakene. Hvis det er en kamp klokka 12:45 som Sky Sports sender, vil man ha fokus på denne kampen fra 12:30 (12.30pm) på Sky Sports 1 og 2, mens Soccer Saturday fortsetter sin sending på Sky Sports News. Når kampen er ferdig fortsetter Soccer Saturday også på disse kanalene også.
Når klokka blir 15:00 (3PM, hovedrunden) ser de fire ekspertene i studio en kamp på en skjerm hver. Kampene er vanligvis fra Premier League eller FA-cupen. I tillegg til studio er det mange reportere på forskjellige stadioner rundt om i de forskjellige ligaene.
Etter at kampene er ferdige, vil, hvis det er en kamp fra Football League, Sky Sports 1 sende denne. På Sky Sport News oppsummerer man og diskuterer kampene og det blir vist intervjuer av managerer eller spillere.
Programmet sender også når det er kamper i midtuka, vanligvis Mesterligaen. Programmet heter da Soccer Special. Fra starten av sesongen 2008/09 var programmet ledet av Ed Chamberlin, som hadde delt denne jobben med Ian Payne i de foregående sesongene.
På sommeren blir Sports Saturday sendt i stedet for Soccer Saturday. Det har mer fokus på andre sporter enn fotball, da det ikke er fotballsesong.
Feiringklinikken

Feiringklinikken var tidligere Norges eneste pasienteide sykehus for hjertepasienter. I 2018 ble klinikken samlokalisert med Glittreklinikken på LHL-sykehuset Gardermoen. Det eies og drives av Landsforeningen for hjerte- og lungesyke (LHL). Feiringklinikken lå sentralt i Kjerkebygda ned mot Mjøsa i Feiring i Eidsvoll kommune i Akershus fylke. 
Klinikken ble opprettet i juni 1989; senteret ble bygget i 1984 som kurs-konferansesenter for LHL.
Klinikken gjorde utredning av sykdommer i hjertets kransarterier med coronar angiografi. Det innebærer at et kateter settes inn i en blodåre ved håndleddet eller i hovedpulsåren i lysken. Kateteret føres til hjertet og det settes kontrast inn i åpningene fra aorta (hovedpulsåren) slik at blodårene i hjertemuskelen(kransarteriene) blir synlige på røntgengjennomlysning. Da kan forsnevringer på årene sees. 
Slike forsnevringer kan blokkes ut og det kan settes inn stent som er en strekkstålforing for holde åren åpen.
Når det påvises forsnevringer som ikke egner seg for blokking og stent, kan det være aktuelt med hjerteoperasjon med bypass. Da tas en vene fra leggen som blir sydd på kransarterien slik at blodet går en liten omvei rundt forsnevringen, også kalt shunt.
På Feiringklinikken ble det fra 2001 tilbudt 4 ukers opptreningsopphold i rehabiliteringsavdelingen. Hjerterehabilitering innebærer to treningsøkter daglig og undervisning i mestring av hjertesykdom, kosthold og treningsteori. Det offentlige har gitt refusjon for slike opphold siden 2003. De første årene sponset Feiringklinikken og LHL hver hjerterehabiliteringspasient med vel 30 000 kr. ved å drive avdelingen uten refusjon.
Streckeisens klassifikasjonssystem

Streckeisens klassifikasjonssystem er et system for å klassifisere det mineralogiske innholdet i magmatiske bergarter. Det er også kjent som QAPF-diagram (norsk: KAPF) etter aksene kvarts, alialifeltspat, plagioklasfeltspat og feltspatioder, og dette er innenfor geologien et system for gruppering av magmatiske bergarter
Systemet skiller mellom henholdsvis dypbergarter og dagbergarter, og mellom felsiske lysebergarter og mafiske mørke bergarter. Grunnlaget for grupperingen er bergartenes prosentvise innhold av fem type-mineraler, fire av dem gruppert for felsiske (lyse) bergarter i en rombeform, og en separat gruppe skilt ut der bergarter har et innhold på mer enn 90 prosent mafiske (mørke) mineraler.
Systemet og QAPF-diagrammet ble utviklet av International Union of Geological Sciences (IUGS) og prsentert i 1973 av den sveitsiske geologen Albert Streckeisen (derav navnet Streckeisen-diagram). Geologer verden over anerkjenner og bruker systemet og diagrammet til klassifikasjon av bergarter, særlig ute i felt. Det brukes særlig for fanerittiske dypbergarter, men også for intrusive gang- og vulkanske dypbergarter dersom det mineralogiske innholdet har blitt fastslått.
De vulkanske dagbergartene vil ofte måtte identifiseres etter deres kjemiske sammensetning før de kan analyseres i Streckeisen-systemet. Dersom man ikke kjenner det mineralogiske innholdet eller dersom det er stort innhold av vulkansk glass som i vesuvian eller obsidian, brukes i stedet TAS-klassifikasjon (totalt alkali-silikat-innhold). Dersom bergarten er ultramafisk med mer enn 90 % innhold av mafisk mineral, brukes heller ikke QAPF-diagrammet.
Polarmetallfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 26–30 mm), gråbrunt nattfly. Den ligner mest på myrmetallfly, men skiller seg fra denne på at forvingen har et rødlig fargeskjær og at bakvingens svarte ytterkant er smalere. De to artenes utbredelser overlapper ikke i Norge. Kroppen og forvingen er gråbrune, vingen med et rødlig skjær. De bakerste 2/3 av vingens midtfelt er mørkbrune. Mellomlinjene, som avgrenser dette feltet, er lyse med brun kant. Midt i vingen sitter det en kommaformet, hvit flekk som gjerne er litt kløvd i den indre enden, men ikke egentlig y-formet. Bølgelinjen er brun og går i store buktninger. Ved bakhjørnet er det en lysgrå flekk. Bakvingen er lyst gul, med en relativt smalt svart ytterkant, innerkanten er også svart.

Levevis

Polarmetallflyet finnes på blomsterrike enger i bjørkebeltet og like over dette. Larvene, som bruker nesten et helt år på utviklingen, lever på setermjelt (Astragalus alpinus). De voksne sommerfuglene flyr om dagen i solskinn, fra slutten av juni og ut juli.

Utbredelse

Den finnes i fjellene på Balkan, Alpene, i det nordligste Fennoskandia og i noen fjellområder i Russland: Kaukasus, Ural, Altaj og fjellområder på Kamtsjatka. I Norge er den sjelden i indre Troms, men ganske vanlig i Finnmark, bortsett fra de fuktigste områdene.
Schwabachartiklene

Schwalbachartiklene (Schwabacher Artikel) er noen av de eldste lutherske bekjennelsesskrifter.
Opprinnelig siktet begrepet på de artikler (punkter) som var blitt fastlagt av markgreve Georg von Brandenburg-Ansbach den 14. juni 1528 sammen med nürnbergere i Schwabach - Schwabacher Visitationsartikel. De fastla grunnlaget for inndørelsen av reformasjonen i hans land.
Senere gikk begrepet over til å gjelde de 17 artikler som utgjorde det felles bekjennesesgrunnlog for teologene i Ansbach og fra Wittenberg. Disse artikler var etter protestasjonen i Speyer oppstått etter påtrykk fra markgreve Georg von Brandenburg-Ansbach - hav ville styrke den lutherske riksstendenes alliansepolitikk med en felles bekjennelse mor keiser Karl V av Det tysk-romerske rike.
Artiklene ble skrevet sommeren 1529 av Philipp Melanchthon med medvirkning fra Martin Luther og sannsynligvis Justus Jonas. Ved et konvent i Schwabach fra 16. til 19. oktober 1529 i vertshuset Goldener Stern ved Schwabacher Marktplatz ble de fremlagt fra saksisk side for de overtyske byer som forbundsbetingelser.
Artiklene befattet seg med Treenighetslæren, Kristologien, arvesynden, rettferdiggjørelseslæren, sakramentslæren, ekklesiologien og eschatologien. Schwabachartiellene ble sammen med Torgauartiklene et grunnlag for Confessio Augustana.
The Love Guru

Handling

Stjernespilleren i Toronto Maple Leafs, Darren Roanoke, undergår en del stress på grunn av at hans kone har forlatt ham til fordel for stjernespilleren på Los Angeles Kings, Jacques «Le Coq» Grandé. Stresset får hånden hans til å skjelve, og dette påvirker ishockeyspillingen hans. Darren får hjelp av guru Maurice Pitka for å bekjempe stresset, slik at laget hans kan komme ut av den lange tapsrekken de er inne i. I tillegg til å bli godt betalt, ønsker Pitka at han kan få en invitasjon til Oprah Winfreys TV-show, slik at han kan bli verdens mest kjente guru. Pitka kommer seg til Oprah, men istedenfor å ønske å bli verdens mest kjente guru, er det nå plutselig hans kjærlighet til Jane Bullard som teller mest. Dessverre har han inngått en avtale med guru Tugginmypudha som gjør at han må gå med kyskhetsbelte. Han reiser til Tugginmypudha for å få det fjernet, og får hos ham oppskriften for å bli kvitt beltet.

Mottakelse

The Love Guru fikk negativ omtale fra de fleste kritikerne, og nettsiden Rotten Tomatoes rapporterte i april 2009 at 14% av 156 omtaler av filmen har vært positive. Metacritic rapporterer i samme tidsperiode at filmen har fått en gjennomsnittlig score på 24 av 100 poeng, basert på 33 omtaler.

Priser

The Love Guru mottok flest nominasjoner til den 29. Razzie-utdelingen, med totalt 7 nominasjoner. Filmen vant til slutt tre priser, for verste film, verste manus og verste mannlige skuespiller.