Sperillen

Tilsig og utløp

I nord har innsjøen tilsig fra de større elvene Begna og Urula. Langs vestsiden av fjorden fra de to småelvene Tossevikelva og Skarrudelva, og langs østsiden fra de to småelvene Bjonelva og Rindeelva. I tillegg faller en rekke større og mindre bekker ut i innsjøen.
Ved utløpet i sørenden dannes Ådalselva, som nedstrøms Sperillen har en normal vannføring på 88 m³/s. Ådalselva renner mot Hønefoss, der den renner sammen med Randselva og danner Storelva. Storelva drenerer til Tyrifjorden, Norges femte største innsjø.

Regulering

Sperillen har vært regulert med demning ved Killingstrømmen siden 1906 og er således det eldste reguleringsmagasinet i hele Drammensvassdraget. I 1888 ble brukseierne, Kanalvesenet, og jernbanen, som drev dampskiptraﬁkk på Begna og Sperillen, enige om å be Regjeringen framlegge for Stortinget og søke tilskudd for bygging av en dam ved utløpet av Sperillen. Søknaden ble sendt i 1890, men først i 1903 bevilget Stortinget midler. Staten skulle dekke 1/4 og brukene 3/4 av kostnadene. Dammen ble bygget i årene 1903-1905. En ny dam ble bygget i perioden 1961-1964.
Reguleringshøyden for innsjøen er 2,3 meter. Magasinvolumet utgjør cirka 86,8 millioner m³.

Naturen rundt

Langs østsiden av fjorden stiger landskapet raskt opp mot det naturskjønne området rundt Fjorda i Gran kommune, Oppland, omkring 389 moh. Det regnes som et eldorado for kanoentusiaster. Langs vestsiden stiger landskapet enda brattere mot fjelltoppene i Ådalsfjellene. Både Gyranfisen og Treknatten stiger til over 1 100 moh. Området er et populært rekreasjonsområde både sommer og vinter. Det har også endel hytter og en rekke gode fiskevann.

Trafikken på fjorden

Ådalselva var tidligere farbar med båt fra Hen, og derfor utgangspunkt for skipstrafikken til og fra Sperillen i tiden før det ble vanlig med bil, blant annet med dampskipet DS «Bægna». Båten gikk også opp Begna til Sørum i Sør-Aurdal. Den fraktet folk og varer. Da Sperillbanen ble bygget fram til Finsand på østsiden av innsjøen, fikk dampskipstrafikken ny brygge der, men etter hvert tok bilen over mer og mer av transporten.
Sperillen var også en viktig innsjø under tidligere tiders tømmerfløting, og det ble også benyttet båt til transportoppdrag av tømmer over fjorden. Hengsleøya i utløpet av Urula er et bevis for fløtingens betydning i tidligere tider. Der ble tømmeret samlet fra vassdragene rundt og hengslet i tømmerflåter, før det ble fløtet over fjorden og videre som enkeltvise stokker nedover Ådalselva mot Hønefoss. Fløtingen stoppet opp mot slutten av 1960-tallet.

Fiske

Innsjøen er kjent for sik og ørret av svært høy kvalitet. Det finnes en god stamme med fjordørret (Salmo trutta lacustris) der. Sperillørret (også kalt spirilaure) er typisk markant prikket og har gytevandring opp i Urula og Begna på høstparten. I tillegg til sik og ørret fiskes det også abbor, røye, gjedde og brasme der. Det finnes dessuten krøkle, ørekyte, niøye, trepigget stingsild og nipigget stingsild i innsjøen. I tillegg finnes det edelkreps (Astacus astacus) der. 
Det drives også profesjonelt fiske i innsjøen. Fiskekort er obligatorisk for sportsfiskere ettersom grunneiere besitter fiskerettighetene.