google/wiki40b huggingface dataset:
Hereford RFC

Mellomkrigstiden

Da klubben gjenopptok sin aktivitet etter første verdenskrig, flyttet dem på nytt til Bishop’s Meadow. Len Saxby var kaptein og Ivor Yorath hans visekaptein. Len spilte i klubben mellom 1921 og 1926, og spilte senere for Gloucester, da han spilte på det engelske landslaget i kamper mot Wales og Sør-Afrika. Han var da den eldste spilleren som hadde spilt på det engelske rugbylandslaget.
I midten av 1920-årene flyttet klubben på nytt da Imperial Hotel ble hovedkvarteret. I 1928/29 spilte brødrene David og John Swayne for klubben. Begge spilte senere for Harlequins og spilte landskamper for England mot Wales. John i 1929 og David i 1931. I 1932/33 sesongen spilte Hereford mot Lloyds Bank laget, der Len Saxby og Swayne brødrene spilte. Etter en sesong på Essex Arms Ground, returnerte klubben til Racecourse og spilte sine større kamper på Edgar Street. Spillet forfalt i løpet av 1930-årene og kampene ble fulgt av få publikumere.

Etter andre verdenskrig

Den første sesongen etter krigen 1947/48, startet med en kamp mot RAF Hereford. Hjemmekampene ble spilt på St Martins, som var klubbens niende bane. Ivor Yorath var klubbens president og Geoff Morris var lagets kaptein. I 1948 slo klubben seg sammen med Old Herefordians for å danne en klubb i byen. Den siste kampen mellom de to lagene ble spilt i 1947 og ble vunnet av Herefordians. Samme år ble rivalen Luctonians RFC dannet og det ble spilt førstelagskamper mot Ebbw Vale.
Hjemmekampene ble spilt på Racecourse til 1952, da klubben flyttet til Three Elms som ble klubbens tiende bane. 1950-årene startet med to dårlige sesonger. Men i perioden fra 1951 til 1958 vant klubben flere kamper enn de tapte.

Rockfield Road-tiden

Det ble i 1952 kjøpt en tomt ved Rockfield Road og området ble omgjort til idrettsplass. En hytte ble satt opp av klubbens medlemmer. Hytten ble brukt til garderobe fram til klubbhuset ble forbedret i midten av 1970-tallet. I september 1955 spilte de sin første kamp på sin nye hjemmebane mot Worcester foran et stort og entusiastisk publikum. I september 1959 ble det første klubbhuset satt opp og åpnet, med en kamp mot et sterkt XV satt sammen av Peter Robbins. Denne kampen vant Hereford 12-8. Kampen ble sparket i gang av klubbens visepresident Tom Voyce, som på 1930-tallet hadde spilt kamper for England i Sør-Afrika. Seieren mot laget der blant andre Ohn Currie og Brian Whiteman spilte, begge Engelske landslagsspillere, førte til at en lang rekke lignende kamper ble spilt fram til 1967. Faste motstandere var blant annet Newport HSOB, Merthyr, Glamorgan Wanderers, Pontypool United, Gloucester United, Worcester og Luctonians.
På 1960-tallet spilte Alan Brinn for Hereford. Han spilte senere for Gloucester og spilte 3 landskamper for England i 1971.
Zeiraphera

Utseende

Middelsstore viklere (de norske artene med vingespenn 12-22 millimeter), gjerne brunlig spraglete.

Levevis

Av de norske artene har tre larver som lever på bartrær, den fjerde på eik.

Utbredelse

Slekten har en palearktisk utbredelse. Slekten finnes over hele Europa (også på Island) og i det nordlige Asia.
Sofie Lindstrøms pikeskole

Sofie Lindstrøms pikeskole var en privatskole for piker fra middel- og overklassen i Bergen. Den ble opprettet i 1881, og nedlagt i 1928.
Skolen fungerte som en femårig middelskole med forskole, og hadde i tillegg voksenundervisning i matstell. Det er uklart hvor skolen hadde sine første lokaler. Frøken Sofie Dorothea Irgens Lindstrøm, født i 1849, død i Bergen i 1942, kom opprinnelig fra Lærdalsøyri, og fikk sin utdannelse i Stockholm. Hun reist eget bygg til skolen i det som den gang var Nordre Fosswinckels gate 3, nåværende Rosenbergs gate 35. Skolen flyttet inn i nybygget i 1890. Senere styrte hun skolen sammen med Johanne Gjertsen. Skolen ble overtatt av Bergen kommune i 1920. Etter nedleggelsen i 1928 ble lokalene brukt til maskinistskole.
I 1976 overtok Universitetet i Bergen huset for å benytte det som lesesal og arbeidsrom, og i en periode fram til 2003 hadde bygningen navnet Stein Rokkans Hus. Etter at bygningen ble vernet ble huset døpt Sofie Lindstrøms hus.
Resultat per aksje

Anvendelser

Resultat per aksje forteller i seg selv svært lite om verdien og kvaliteten på en bedrift. Det skyldes at ulike bedrifter har ulikt antall utestående aksjer. Bruk av resultat per aksje for å vurdere en bedrifts historiske resultater har også liten nytteverdi, da antall aksjer i en enkelt bedrift også kan endres fra år til år.
Resultat per aksje er derimot svært nyttig som rådata for bruk med f.eks. P/E og P/S.
Northeast Airlines

BKS

Flyselskapet startet sin virksomhet i oktober 1951 fra sin base på Southend internasjonale lufthavn som BKS Aero Charter med en Douglas DC-3. (BKS navnet var grunnleggerne's initialer - dvs. James Barnby, Thomas Keegan og Cyril Stevens.) Flere Dakotas ble kjøpt i 1952. I et par år fløy det charter og frakt frem til 1953, da det fikk konsesjon til å drive en rute mellom Newcastle, Isle of Man og Jersey. Dakota fortsatte i drift med BKS til den siste av åtte ble solgt i 1967. Den airlines ble navnet endret til BKS Air Transport på slutten av 1953.
For å utvide ble tre Vickers VC.1 Viking kjøpt i 1955 for å operere flyvninger til Málaga. Den neste flytypen var Airspeed Airspeed Ambassador med trykk-kabin. Det ble operert fra 1957 og førte til langdistanserute til Basel, Belfast, Bilbao, Dublin og Santander.
Etterhvert som nettverket vokste ble flere Ruter lagt til, blant annet Newcastle til London og andre ruter. I 1958 ble Bristol 170 Freighter 
kjøpt, etterfulgt av Vickers Viscount i 1961. Videre ekspansjon i og ut av London kom med innføringen av Hawker Siddeley HS 748 i 1962 og Bristol Britannia i 1964.
På midten av 1960-tallet hadde London Heathrow lufthavn blitt BKS travleste operative base med innenriksruter til Leeds/Bradford, Teesside og Newcastle, så vel som internasjonale ruter til Bilbao, Biarritz, og Bordeaux.
Det første jetfly i BKS-flåten var to Hawker Siddeley Trident som ble overtatt i april 1969. Disse ble brukt på Newcastle-Heathrow ruten, så vel som på Charter pakketurer fra Newcastle og London til Middelhavs-destinasjoner. Ytterligere to Tridents ble kjøp senere.
BKS og Cambrian Airways dannet "British Air Services" - gruppen i 1967. British Air Services var et holdingselskap, 70% eid av British European Airways og 30% av aksjonærene i BKS og Cambrian.

Northeast Airlines

Flyselskapets navn ble endret til Northeast Airlines 1. november 1970. I juli 1973 ble flyselskapet en del av British Airways-gruppen . I 1976 hadde Northeast blitt fullt integrert i British Airways. Den siste Northeast-flyvningen ble gjennomført 31. mars 1976.

Litterær omtale

BKS Air Transport er omtalt tungt i romanen Behind The Cockpit Door av Arthur Whitlock, en styrmann og senere kaptein som arbeidet selskapet i litt over to tiår. Den viktigste delen av boken beskriver selskapets utvikling fra dens opprinnelse på Southend tidlig på 1950-tallet til sammenslåingen med British Airways i 1970-årene.
Annika í Dímun

Annika í Dímun er hovedpersonen i et færøysk sagn. Det fortelles at hun, som mot sin vilje var blitt gift med bonden på Stora Dimun, ble dømt til døden ved drukning i Tórshavn på midten av 1500-tallet for å ha drept sin ektemann, angivelig for å kunne leve sammen med tjenestegutten sin isteden.
Lucas Debes skrev om Anna Isaksdatter som i 1664 ble dømt til døden for blodskam. Hun hadde fått et barn med husbonden i 1656 og senere med hans bror i 1663. Hun hadde ikke vært gift med husbonden, og selv om han hadde dødd i mellomtiden var det fortsatt straffbart for henne å få barn med hans bror. Anna Isaksdatter ble dømt til døden ved drukning og svogeren til halshugging. Eyðun Andreassen har satt spørsmålstegn ved teorien om at Annika í Dímun og Anna Isaksdatter kan være samme person.
En serie med tre frimerker med motiv fra sagnet om Annika ble utgitt av Postverk Føroya i 2011.
Corinto Barge oljekraftverk

Corinto Barge oljekraftverk er et oljekraftverk i Nicaragua. Det er bygd på en stor industrilekter, av MAN og Siemens. Det har en installert produksjonskapasitet på 70,4 MW, fordelt på 4 like store turbiner á 17,6 MW hver. Anlegget ble påbegynt omkring 1995 og stod ferdig i 1999. Brenselkilden er tungolje.
Santa Maria in Trastevere

Bygningshistorie

Ifølge dokumenter skal grunnen har blitt klarlagt allerede av pave Callistus I som ligger begravet i kirken. Det første gudstjenestelokalet ble oppført på 200-tallet, og ble bygget om til en treskipet basilika under pave Julius I (337-352).
Den ble utvidet på 700-tallet med et forhøyet kor og krypt under pave Gregor IV.
Pave Innocens II var fra Trastevere og lot hele kirken bli ombygget i 1140-årene. Ved denne ombyggingen ble det brukt søyler og kapitéler av marmor fra Caracallas termer eller fra Isis-tempelet på Janiculum.
I det hellige året 1525 tjente kirken som erstatning for Sankt Paul utenfor murene som var oversvømmet av Tiberen.
Kirken har gitt navn til plassen utenfor, Piazza di Santa Maria in Trastevere, som er bydelens sentrum.

Eksteriør

Kirken har en kampanile fra 1100-tallet med en mosaikk inne i en beskyttende nisje ved toppen som fremstiller Madonna og barnet.
Langs kirkens fasade i front er det en mosaikk som framstiller jomfru Maria og barnet, flankert av ti kvinner som holder lamper. Denne framstillingen av Maria som steller barnet er en tidlig framstilling av middelalderens og renessansen framstillinger av jomfru Maria og barnet, som opprinnelig stammer fra bysantinsk kunst.
Kirkens fasade ble restaurert av arkitekten Carlo Fontana i 1702, som erstattet den antikke ankomsten med en portiko. inne i denne er det i veggen innmurt fragmenter fra de tidlig kristne sarkofager samt rester av kirkens marmorinnredning fra 600-tallet.
Skulpturene oppå balustraden over portikoen forestiller de tre martyrpavene Callistus I, Kornelius og Julius I, samt martyren Calepodius.
Den oktogon fontenen foran kirken, på Piazza di Santa Maria in Trastevere skal stamme fra 1472 og ble også restaurert av Carlo Fontana.

Interiør

Kirken er kjent for sitt godt bevarte mosaikk fra 1200-tallet i apsisen, utført av Pietro Cavallini. Denne framstiller jomfru Marias liv og med hennes kroning i midten. IkKirken finnes Mariabildet Madonna di Strada Cupa, utført av Perino del Vaga på 1500-tallet. Bildets navn han henvise til at dette opprinnelig var plassert i det smale gaten Strada Cupa («Den mørke gaten») i Trastevere.

Titulærkirke

Titulærkirkene i Roma er kirker som ligger til den enkelte kardinal (latin:Titulus, flertall: tituli, «tittel», «overskrift», «innskrift» og er etter katolsk kirkerett kardinalens tittelkirke).
Ifølge gamle dokumenter skal titulus S. Mariae ha blitt etablert allerede av pave Alexander I i 112. Senere tradisjoner har kalt lederne for tituli for kardinaler, og en av disse skal ha vært presten Calepodius som led martyrdøden i 232, og hans relikvier er i kirken.
På 1100-tallet ble det stadig mindre vanlig at kardinalprestene hadde personlig tjeneste ved sine titulærkirker. Blant de senere kardinaler som har hatt Santa Maria in Trastevere som sin titulærkirke er Henry Benedict Maria Clement Stuart, James Gibbons og pave Leo XII. Dagens kardinalprest for kirken er Józef Glemp.
Grunnkretser i Åseral kommune

Grunnkretser i Åseral kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Åseral kommune, Vest-Agder, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Storbyområdet Napoli

Geografi

Storbyområdet Napoli grenser i nord mot provinsene Caserta og Benevento, i øst mot provinsene Avellino og Salerno og i sørvest mot Tyrrenerhavet.
Administrativt er storbyområdet delt i 92 kommuner (communi); se kommuner i Storbyområdet Napoli.
Friidrett under Reykjavík International Games 2019

Friidrett under Reykjavík International Games 2019 var et internasjonalt friidrettsstevne som ble arrangert 3. februar 2019, i Laugardalshöll i Laugardalur i Reykjavík på Island. 
Reykjavík International Games er en del av European Athletics Permit Meetings.
Judo under Panamerikanske leker 1963

Judo under Panamerikanske leker 1963 ble arrangert i São Paulo i Brasil fra 20. april til 5. mai 1963. Det var første gangen som judo var med i de Panamerikanske leker. Det var fire klasser, kun for menn. USA ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Brasil med en.
Webjuristene

Webjuristene er en franchise-kjede av rettshjelpere som yter juridisk bistand til privatpersoner og næringsdrivende. Den enkelte rettshjelper i kjeden arbeider for egen regning og risiko. Hjelpen gis i hovedsak via hjemmesiden, men det er også mulig å få hjelp via hjemmebesøk og telefon.
Webjuristene ble lansert 8. mai 2007 som Norges første rettshjelperkjede av gründerne Nina Dybedahl og Carl F. Kjeldsberg.
Hu Qinming

Hu Qinming var kinavalgt og -ordinert katolsk biskop av erkebispedømmet Nanchang i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina fra 1958.
Han var blant de biskoper som ble bispeviet uten pavelig mandat i Folkerepublikken Kina 1958-1964. Den i Romas øyne illegitime, men gyldige, bispevielsen, ble foretatt 9. oktober 1958 i Nanchang med den selv kinavalgte/ordinerte biskop Wang Qiwei av Baoding som hovedkonsekrator.
Blackboard

Blackboard er en proprietær nettbasert læringsplattform, utviklet av Blackboard Inc.
Det blir brukt av høgskoler og universiteter for å publisere undervisningsmateriale. Faglærere og studenter må være registrerte som brukere på Blackboardinstallasjonen til institusjonen sin for å logge seg inn på Blackboard. Studiematerialet er organisert i fag og studentene som må registrere seg på hvert enkelt fag de ønsker tilgang til. Faglærere er registrerte som «instruktører» og kan laste opp læremateriale til fagene de har ansvar for.
Michael Graf von Matuschka

Bakgrunn

Michael Graf von Matuschkas fødeby Schweidnitz er den senere vestpolske by Świdnica. Han var elev ved Breslaus St.-Matthias-Gymnasium, som var grunnlagt av og i begynnelsen ledet av jesuittordenen.
Han studerte rettsvitenskap ved universitetene i Lausanne, München, Berlin og universitetet i Breslau, der han tok sin doktorgrad i 1910. Han sluttet deg til den prøyssiske armé som ettåringsfrivillig i 4. schlesiske husarregiment.

Karriere

Matuschka arbeidet som lavere embedsmann i provinsen Westfalens regjeringsadministrasjon til 1914. I første verdenskrig ble han såret på Østfronten i 1915 og krigsfange i russisk fangenskap. I 1918 klarte han å flykte og vendte tilbake til Tyskland.
Etter krigens slutt innehadde han en rekke administrative stillinger og ble Landrat for Oppeln i mai 1923. Han ble innvalgt for det katolske Sentrumspartiet som medlem i den prøyssiske Landdagen i 1932 men i 1933 ble han tvunget til å trekke seg fra både landdagen og fra Oppelns Oppeln. Matuschka arbeidet i det prøyssiske innenriksministeriet i Berlin og i provinsen Schlesiens administrasjon, hvor han møtte Fritz-Dietlof von der Schulenburg, som hadde bånd til den opposisjonelle Kreisau-kretsen.
I 1942 ble Matuschka administrativ økonomisk rådgiver i det annekterte Regierungsbezirk Kattowitz i Øvre Schlesien. Det var planen for dem som forberedte attentatet mot Adolf Hitler at Matuschka skulle overta ledelsen av Schlesiens administrasjon.
Kuppet mot Hitler slo feil, og Matuschka ble arrestert av Gestapo. Han ble dømt til døden av Volksgerichtshof den 14. september 1944 og henrettet samme dag i Plötzenseefengselet sammen med offiseren Heinrich Graf zu Dohna-Schlobitten, den katolske presten Hermann Josef Wehrle og offiseren Nikolaus von Üxküll-Gyllenband.
Matuschka var gift med Pia (født Gräfin von Stillfried und Rattonitz), og de fikk tre sønner og en datter.
Friklatring

Friklatring er en gren innen klatresporten. Friklatring innebærer å bevege seg i vertikalt terreng ved hjelp av hender og føtter, hvor sikringsutstyret utelukkende benyttes for å sikre fall. Uttrykket friklatring brukes for å skille mellom fri- og teknisk klatring og må ikke forveksles med soloering, eller frisoloering, hvor man klatrer fullstendig uten tau og sikringsutstyr.
Det finnes flere varianter av friklatring, som sportsklatring, tradisjonell fjellklatring og buldring.
Villingen-Schwenningen

Historie

I middelalderen var Villingen en østerriksk by. Under reformasjonen forble den katolsk. Villingen ble beleiret av marsjall Tallard i 1704. Oberst Von Wilstorff forsvarte seg godt i de utdaterte festningsverkene og etter seks dagar måtte Tallar gi opp. 
Schwenningen var en landsby frem til 1800-tallet. I 1858 ble den første klokkefabrikken opprettet, og fra den tid har urmakeri og presisjonsmekanikk vært en viktig industri. 
Som en del av reformene i Baden-Württemberg i 1972 ble Villingen og Schwenningen slått i sammen, i tillegg til flere andre omkringliggende landsbyer. De to halvdelene av byen henger riktignok ikke sammen, og har blant annet et platå mellom seg.
Bodrum

Bodrum (tidligere Halikarnassos) er en tyrkisk havneby i provinsen Muğla, sørvest i landet ved et punkt som sjekker innløpet til Kosgulfen. Sørvest av Bodrum, om lag 20 km i luftlinje ligger den greske øya Kos. Byen ble kalt for Halikarnassos av Karia i antikken og var berømte for sitt store gravmonument, mausoleet for Maussolos, som tilhørte et av de syv store underverker i den antikke verden. Festningen i Bodrum, bygget av korsfarere på 1400-tallet, har utsyn utover havnen og marina. Ved festningen er det i dag også et museum for undervannsarkeologi. 
Dagens Bodrum er en kjent turistby og har en stor yachthavn. Bodrum har mange kulturfestivaler i løpet av året. Bodrum ligger kun halvannen time fra det nye turistområdet Altinkum som i 2009 vil få Søreuropas nest største marina for yachter og ferger.
Byen hadde en befolkning på 118 237 i 2009.

Etymologi

Navnet Bodrum er avledet fra Petronion / Petronium, navnet på festningen ettersom den var viet den hellige Peter. Før den tid het byen Halikarnassos, gresk: Ἁλικαρνασσός,, tyrkisk: Halikarnas.

Klima

Bodrum har et middelhavsklima. Gjennomsnittlig vintertemperatur er 15 °C og om sommeren 34 °C. Somrene er varme og fuktige mens vintrene er milde og hovedsakelig solfylte.
Ekmanspiral

Ekmanspiralen er en modell for forholdet mellom retningen på den vinden som driver en havstrøm og strømretningen på vannet. Modellen ble utforma av den svenske oseanografen Vagn Walfrid Ekman i 1902. Foranledningen til modellen var observasjoner gjort av Fridtjof Nansen under Fram-ekspedisjonen i 1893. Ekman fikk oppdraget med å gjøre beregninger på Nansens observasjoner.
Modellen forutsetter et idealisert hav der en rent vinddreven strøm får utvikle seg, dvs. at den ser bort fra temperaturforskjeller o.a. tetthetsforskjeller ned gjennom vannmassene, og at ingen friksjonskrefter virker fra havbunn eller kyst.
Ekman fant at på hver vannpartikkel i vannsøylen virker det tre krefter: friksjonskrafta fra partiklene over, corioliskrafta og friksjonskrafta fra vannet under. På havoverflata vil vinden være den overliggende friksjonskrafta. Disse tre kreftene trekker på vannpartikkelen i ulike retninger, med en innbyrdes vinkel på 120°. Summen av disse tre kreftene får vannet på overflata til å bevege seg 45° til side for vindretningen – på den nordlige halvkula til høyre og på den sørlige til venstre. Corioliskrafta vil alltid virke vinkelrett på strømretningen. Nedover i vannlaga vil strømmen ha et stadig større avvik fra vindretningen – samtidig som hastigheten svekkes – inntil strømmen på et visst dyp går motsatt av overflatestrømmen. Fenomenet kalles ekmanvridningen. En avbildning av strømretningens vektorer nedover i vannsøylen tar seg dermed ut som en vindeltrapp med stadig smalere trinn.
Det dypet der strømmen går motsatt av overflatestrømmen kalte Ekman D-dypet; vannlaget ned til dette dypet har fått benevnelsen ekmanlaget eller ekmandypet. Eksempelvis vil en vindhastighet på 7 m/s på 50° bredde gi et ekmanlag på 60 m. På D-dypet vil strømhastigheten være 1/23 av overflatestrømmens.
Den gjennomsnittlige strømretningen for hele ekmanlaget vil på den nordlige halvkula være 90° til høyre for vindretningen, og på den sørlige 90° til venstre. Det forklarer den virkninga vinder parallelt med kysten har på de havstrømmene som stryker langs kontinentenes vestkyster fra høyere mot lavere breddegrader (Benguelastrømmen og Perustrømmen på den sørlige halvkula, Kanaristrømmen og Californiastrømmen på den nordlige). Når vindretningen går mot ekvator, trekkes vannet vekk fra kysten, og erstattes med kaldt og næringsrikt dypvann – såkalt oppstrømning. Denne vinddrevne oppstrømningen har benevnelsen ekmanpumping.
Ekmans modell har samme gyldighet i gasser som i væsker, og også atmosfæren har sin ekmanvridning og sitt ekmanlag.
Rytterstatuen av Fredrik II av Preussen

Utforming

Over granittsokkelen hever det seg et kolossalt, mer enn 13 meter høyt monument. Fredrik II sitter på en hest i trav i historisk uniform med utmerkelser og æresbevisninger. En frakk med hermelinsfôr er over skuldrene. På hodet som er noe senket mot venstre, bærer han en tresnutet hatt. Den venstre hånd holder i tøylen, mens han i sin høyre hånd holder en krykkestokk, ett kjennetegn ved den aldrende konge. Pidestallen er i tre nivåer. Ett nivå inneholder inskripsjoner, det neste navn på fremstående borgere i kongens samtid, mens det øverste nivå er viet kongen selv: På hjørnene er montert de fire kardinaldyder, mens relieffene inneholder scener fra kongens liv hvor realitet og myter er tett sammenvevd.
Under restaureringen på slutten av 1990-tallet ble også også plassen rundt med gjerde og kandelabre gjenoppført i opprinnelig form.
Stade Geoffroy-Guichard

Historikk

Stadionet ble bygget på et landområde som ble gitt av Geoffroy Guichard som stiftet fotballklubben AS Saint-Étienne. Det ble offisielt åpnet i september 1931. Det var opprinnelig løpebane rundt gressmatta, men denne ble fjernet i 1956 under oppgradering av stadionet. Det var tidligere bare fire seksjoner med åpne hjørner, men det ble bygget tribuner i alle fire hjørnene for å øke kapasiteten for EM i fotball i 2016.

VM i fotball

Stadionet ble brukt under VM i fotball 1998, da fem gruppespillkamper og én åttendedelsfinale ble spilt her.

EM i fotball

Under EM i fotball 1984 ble det spilt to kamper i gruppespillet på stadionet.
Ved EM i fotball 2016 ble det spilt tre gruppespillkamper og én åttendedelsfinale her.

VM i rugby union

I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union. Tre gruppespillkamper ble spilt på Le Chaudron.
Slank Bakfra

Slank Bakfra er et norsk country/danseband fra Selbu og Melhus dannet i 1997 som et festivalprosjekt og oppløst i 2002. I 2010 ble bandet gjenforent og etter påtrykk fra Terje Storli, fra TS Partner, gikk bandet i Nidaros studio og våren samme år kom debutalbumet Slank Bakfra ut på markedet i Trøndelag og ble en stor suksess. Albumet var produsert av Håvard Soknes og Ronny Wikmark.
Flesberg prestegård

Flesberg prestegård ligger i åsen et par hundre meter nord for Flesberg stavkirke. På prestegården står fire bygninger som ble fredet av Riksantikvaren i 1991: hovedbygning (oppført 1823), kårstue (oppført ca. 1730, flyttet til prestegården), stabbur for forpakter og stabbur for prest (fra 1800-tallet). Anlegget er regnet for å ha verdi som kirkelig kulturminne.
Vest for kirken er Galgehaugen, som muligens har vært rettersted og gravhaug.