Filippo Bonanni

Studiebakgrunn

Bonanni trådte inn i jesuittordenen i 1654, dom 17-åring. Etter novisiatet ble han i 1656 sendt  til studier ved jesuittenes ledende lærested Collegio Romano. Der ble han student under den tyske naturfilosof pater Athanasius Kircher. I studietiden der begynte han å lage linser for mikroskoper. Han brukte linsene for å utvikle sitt eget mikroskopog derved kunne begynne å utvikle vitenskapelige studier av en antall specimen. Han ble også en dyktig gravør av kobberplater.

Akademisk og vitenskapelig løpebane

Fra Roma ble Bonanni sendt for å undervise ved jesuittenes kollegier i Orvieto og i Ancona.  Da Kircher trakk seg tilbake fra sitt professorat i matematikk ved Collegio Romano ble Bonanni valgt til å etterfølge ham. Etter Kirchers død i 1698 ble Bonanni dessuten utnevnt til kurator for det vel kjente kuriositetskabinett (samling av antikviteter) som pater Kircher hadde sanket sammen og installiert i Collegio Romano. I 1709 publiserte han en katalog over samlingen med tittelen Musæum Kicherianum.
Bonanni fulgte Aristoteles i hans teorier om spontan generasjon av liv. I en kritikk av Francesco Redis eksperimentelle arbeide forsvarte Bonanni det aristoteliske syn. Selv om han stilte viktige spørsmål, som hvorvidt folk som observerte gjennom mikroskopet hadde en tendens til å se det de forventet å se, snarere enn det som virkelig var der, var det i ettertiden en tendens å neglisjere Bonannis poenger i takt med at Aristoteles'stjerne bleknet.
Ikke desto mindre hadde Bonanni tidlig, i sine verkers funderinger rund fossilenes karakter og opprinnelse, ytret tvil om hvorvidt transportteorier var fullgode forklaringer for fossilenea antall og distribusjon.  Han spekulerte senere på om fossiler burde bli delt inn i to grupper; de som var rester etter organismer, og de som var «produkter av naturkrefter». Slike tolkninger var i pakt med den nye og utfordrende tanke at verden måtte ha gjennomgått «ekstraordinære forandringer» for å kunne ha produsert det store mangfold og den vise utberedelse av fossiler.

Conchologi

Bonanni frembragte den første prakriske illustrerte guide for skjellsamlere, Recreatione dell'occhio e della mente, i 1681. Verket var på to bind, og var den første faglige behandling viet helt og holdent til mollusker. Den hadde et stort antall graverte illustrasjoner. Bonannis arbeid var viktig for hans grundige forsøk på å gi en presis beskrivelse av skjellenes morfologi.  Dessverre ble spiralene under trykkeprosessen ved misfortståelse reversert fra dekstrale til sinistrale, et speilbildeproblem som ble rettet i senere utgaver. Zoologiske taksonomier var på denne tid basert på visuelle karakteristika, og Bonanni var nøye med å granske både form og farge, ov viste detaljer (noen ganger fantasifullt) av levevesenene inne i skjellene. Selv om hans arbeide gikk forut for overgangen til Linnés system med binomial nomenklature (genus + species), la Bonanni grunnlaget for den nye disiplin conchologien.  Mange senere linnéiske navn ble basert på Bonannis arbeide, som navnet på klassen «Bivalvia», som han introduserte.

Lakk

Blant de andre felter Bonanni engasjerte seg i, var lakk. Han skrev om de ingredienser som ble benyttet i Kina for manufakturet av den lakk som ble benyttet på porselenet som var en populær importvare til Europa i samtiden. Som andre forkere den gang eksperimenterte han iherdig med forskjellige oppskrifter for å gjenskape den lakk som ble brukt på porselen og møbler.
I 1720 publiserte Bonanni sine studier i Trattato sopra la vernice detta communemente cinese (1720), ellerr Treatise on the Varnish commonly called Chinese. Dette verk ble gjenutgitt mange ganger gjennom i et århundre og på fleres språk. I 1994 ble den utgitt i sin opprinnelige italienske versjon.