google/wiki40b huggingface dataset:
Thomas Teddiman

Bakgrunn

Thomas Teddiman stammet fra en familie skipseiere fra Dover, der hans far var i liver fortsatt i året 1658. Søskenbarnet hans var marinekapteinen Henry Teddiman. Idet denne også het Thomas har det vært umulig å tilordne enkelde tokumenter entydig til den ene eller andre.
Verken Thomas Teddimans fødselsdato eller noe om hans tidlige karriere er sikkert kjent, og han var ikke kaptein i den første anglo-nederlandske krig.

Sjøkaptein

Thomas Teddimans første tjeneste for Det engelske samveldet var da han fra 1659 til 1660 kommanderte «Tredagh» (etter restaurasjonen i England omdøpt til «HMS Resolution») i Middelhavet under den engelsk-spanske krig. Fra 31. mai til 10. juni 1660 jagde han seks spanske fartøyer utenfor kysten av Algerie.
I mai 1661 ble han kaptein på «HMS Fairfax» og i 1663 kommanderte han «HMS Kent». Med dette skipet førte han den engelske ambassadøren i Russland til Arkhangelsk i juli. I mai 1664 ble Teddiman kommandør over «HMS Revenge» og det samme året ble han forfremmet til kaptein på «HMS Swiftsure».
I 1665, under den andre anglo-nederlandske krig utmerket han seg som underadmiral i Blue Squadron i slaget ved Lowestoft, noe han ble adlet for. I august 1665 ble Thomas Teddiman sendt med «Revenge» til Bergen for å erobre en nederlandsk flåte, men ble slått i slaget i Vågen i Bergen av kommandør Pieter de Bitter. Dette var en stor skuffelse for Karl II, men Teddimans karriere tapte ikke stort på det, og han var igjen i kamp året etter, denne gang på «Katherine». Han var viseadmiral i firedagersslaget og i slaget på St. James' dag. I 1667 lå hovedskipene i den engelske flåten i opplag, og Teddiman hadde ingen kommandoer.
I 1668 var han igjen i kommando, da for «HMS Cambridge», men han kom under etterforskning av det engelske parlamentet som ville finne ut hvorfor de hadde tapt krigen. Dette førte til mange problemer for ham. Han døde i mai dette året av feber.
7 døgn i Jerusalem

7 døgn i Jerusalem er et pasjonsverk for dobbelt kor, solister og musikere komponert av Martin Alfsen i 2000. Verket er innspilt i norsk og dansk versjon og er blitt et populært verk for kirkelige framførelser ved påsketider, særlig i Danmark. I 2011 ble den norske CD-versjonen med Reflex relansert og verket ble også oversatt til tysk og hadde sin tyske premiere i Offenburg påsken 2011. I 2012 ble "7 døgn i Jerusalem" for første gang framført i Finland i svensk oversettelse. Finsk TV YLE gjorde opptak av en ny oppsetning i 2013 som ble sendt 1. påskedag i Finland.
Sofus Madsen

Liv og virke

Sufus Madsen ble født i Kristiania men kom til Bergen da han var 3 år gammel. Han gikk i lære hos billedhuggeren Ingebrigt Vik om på den tiden drev mest som gipsmaker. Sofus Madsen hadde sin kunstneriske utdannelse fra Kunstakademiet i København og fortsatte i Berlin og Paris, før han slo seg ned i Bergen i 1914. Sammen med Anders Svor deltok han i sommer-OL i 1924 i Paris med to skulpturer. Han bosatte seg på Kanonhaugen på Landås, der han fikk bygd hus og atelier tegnet av han selv. I 1999 åpnet Sofus Madsen-museet i huset. Det inneholder opp mot 180 skulpturer, medaljer,tegninger og draperier, derav noen laget av fru Grethe Corneliussen Madsen.
Han laget mest menneskefigurer i klassisistisk stil med holdning og mimikk som avspeilet holdninger og følelser som passet til temaene han tok opp. Hans vel mest synlige verk er Merkur som er plassert på tårnet på Sundt varemagasin på Torgalmenningen i Bergen, og som rager 35 meter over selve bygget på 5-6 etasjer. I alt finnes det 28 skulpturer og relieffer utført av Sofus Madsen i Bergen.
Husmorfilm

Husmorfilm var betegnelsen på en serie norske filmer som ble produsert på 1950-, 1960- og begynnelsen av 1970-tallet.
Inspirasjonskilden til de norske husmorfilmene kom fra Sverige. Det ble laget i alt 28 husmorfilmer i Norge. De første årene ble det laget én film i året, men fra 1962 kom det én film hvert halvår. Filmenes målgruppe var norske husmødre, derav betegnelsen. De ble tilbudt publikum som gratis formiddagsvisninger på kinoer rundt om i landet, og var langfilmer – komedier – der handlingen innimellom ble avbrutt av reklameinnslag på noen minutters varighet. De fleste husmorfilmene ble regissert av Jan-Erik Düring og Ola Winger, som også i de fleste tilfellene hadde skrevet manus. Filmene ble laget av ulike produksjonsselskaper; først Starfilm, deretter Centralfilm og til sist Informasjonsfilm A/S (også kalt I-film A/S). Rollene, også i reklameinnslagene, ble spilt av datidens mest populære skuespillere og kjendiser.
Rolf Kirkvaag, som var en stor stjerne fra NRK Radio, filmdebuterte i husmorfilmen Slik vil vi ha det i 1955.

Forskning

Anne Marit Myrstad ved NTNUs Institutt for kunst- og medievitenskap forsket midt på 2000-tallet på fenomenet husmorfilmer. Forskningsprosjektet het "Slik kan det gjøres. Husmorfilmen som populærkultur".
Gernikatreets kors

Gernikatreets kors (baskisk: Gernikako Arbolaren Gurutzea, kastiljansk: Cruz del Árbol de Gernika) er en utmerkelse innstiftet i 1983 av regjeringen i den autonome regionen Baskerland i Spania til belønning av baskeres eller baskiskættedes innsats for Baskerland, forsvar for baskisk identitet og framragende samfunnsgagnlig, økonomisk og kulturelt virke. Gernikatreet er eiketreet i byen Gernika som symboliserer baskernes tradisjonelle friheter. Utmerkelsen ble regulert ved den baskiske regjeringens dekret i 1996. Blant de offisielle baskiske utmerkelsene rangerer Gernikatreets kors som den fremste, foran Lan Onari og Lagun Onari.

Utforming

Utmerkelsen består av et rødemaljert gullkors med en midtmedaljong i gull. Medaljongen har Gernikatreet som motiv. Dette er hentet fra Bizkaias våpenskjold. Advers bærer også innskriften «BETI ZUTIK» på den horisontale korsarmen. Baskerlands riksvåpen er plassert på revers med innskriften «Eusko Jaurlaritza – Gobierno Vasco» (Baskerlands regjering på baskisk og kastiljansk) under. Korsarmene har sammen innskrift som på forsiden. Mottagerens navn inskriberes på revers. Medaljen er opphengt i et bånd i rødt, grønt og hvitt. Fargene er hentet fra Baskerlands flagg.
Birmingham-derby

Birmingham derby er betegnelsen på en kamp mellom de to fotballagene fra Birmingham nemlig Birmingham City og Aston Villa.

Historie

Klubbene møttes for første gang i 1879 da gikk Birmingham City under navnet Small Heath, og som Small Heath vant da 1-0. Birmingham vs Aston Villa blir av mange sett på som en av de mest lidenskapelige derbyene i England. Aston Villa har vunnet 41 ganger mens Birmingham City har vunnet 36 ganger.
Den katolske kirke i Ungarn

Den katolske kirke representerer den mest utbredte trosretningen i Ungarn – 55 % av befolkningen bekjenner seg til katolisismen. Kirken er organisert i 13 bispedømmer, derav fire erkebispedømmer, samt ett territorialabbedi og ett eksarkat. Eksarkatet og ett av bispedømmene er gresk-katolske, de resterende bispedømmene romersk-katolske.

Primas

Erkebiskopen av Esztergom-Budapest er, som overhode for landets mest tradisjonsrike bispedømme, også Ungarns primas (med tittelen fyrstprimas).

Nuntius

Pavens nuntius i Ungarn er fra 2011 den italienske erkebiskopen Alberto Bottari de Castello.

Kardinaler

Det er tradisjon at erkebiskopen av Esztergom-Budapest er kardinal. For tiden (2009) er dette Péter Erdő. I tillegg er hans forgjenger, László Paskai, kardinal (uten stemmerett).

Klostre og valfartssteder

Ved siden av benediktinerabbediet Pannonhalma, er cistercienserklosteret Zirc et viktig ungarsk kloster.
De viktigste valfartskirkene i Ungarn er Stefansdomen og Matthiaskirken i Budapest.
Toneleie

Sang

Sangstemmer deles vanligvis inn i stemmeleiene sopran, alt, tenor og bass. Det meste av korlitteraturen kommer i disse stemmeleiene. I tillegg er betegnelser som mezzosopran og baryton vanlige, stort sett for solistiske stykker.
For solopartier kreves det ofte et langt større toneomfang enn for korstemmer, og siden det for solistiske oppgaver kreves andre ferdigheter i tillegg deles solister opp i såkalte stemmefag, eksempelvis heltetenor, lyrisk tenor, koloratursopran, dramatisk sopran med mer.
Tessitura er den delen av stemmeomfanget en sanger kan synge lett og uanstrengt over lengre tid uten å slite på stemmen.

Musikkinstrumenter

For flere instrumentfamilier deles instrumentene inn i ulike toneleier, vanligst er sopran-, alt-, tenor- og bass- instrumenter. Blokkfløytefamilien er et kjent eksempel på denne inndelingen. Det finnes dessuten instrumenter som spiller høyere eller lavere, med betegnelser som sopranino, soprillo, piccolo, kontrabass og annet.
Ispigging under paralympiske vinterleker

Ispigging var en konkurranse under vinter paralympiske leker fra de andre vinterlekene i 1980, til 1988, og deretter i 1994 og 1998. 
Øvelsen ble holdt innendørs for første gang i Paralympiske vinterleker 1994 i Lillehammer, mens selve øvelsen ble arrangert i Vikingskipet på Hamar.
Othnonius

Utseende

En middelsstor, blankt oldenborre. Hode, pronotum og scutellum er metallisk mørke, dekkvingene rødbrune med fine punktstriper. Arten mangler skjell eller påfallende hår på oversiden.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Australia (South Australia, Victoria, New South Wales, Queensland).
Rønvikkrysset

Rønvikkrysset er et lyskryss i bydelen Rønvika i Bodø, og er bydelens mest trafikkerte kryss, der fylkesvei 834 (Nordstrandveien og Kirkeveien) krysser Rønvikveien. Fylkesveien er hovedveien inn og ut av Bodø fra nordenden av byen, og preges av trafikkuhell grunnet overtredelse av fartsgrensen.
Chemin Vert (Paris Metro)

Chemin Vert er en stasjon på grensen mellom 3. arrondissement og 11. arrondissement på metroen i Paris. Den betjenes av linje 8.
Stasjonen har navn etter rue du Chemin-Vert («Den grønne veiens gate»), som heter dette fordi den ble anlagt der en sti hadde gått mellom grønnsakhager som fantes i området.
Hans Pfitzner

Bakgrunn og tidlig liv

Pfitzner ble født i Moskva fordi hans far spilte fiolin der i et teaterorkester. Familien vendte tilbake til fareens fødeby Frankfurt am Main i 1872, da Pfitzner var to år gammel. 
Han fikk tidlig fiolinundervisning av faren, og begynte å komponere som elleveåring. I 1884 skrev han sine første sanger. Fra 1886 til 1890 studerte han komposisjon med Iwan Knorr og piano med James Kwast ved Hoch-konservatoriet i Frankfurt. 
Senere giftet han seg med Kwasts datter Mimi Kwast, et barnebarn av Ferdinand Hiller.

Karriere

Han underviste piano og teori ved konservatoriet i Koblenz fra 1892 til 1893. I 1894 ble han utnevnt til dirigent ved Stadttheater i Mainz og arbeidet der i noen få måneder. Dette var lavt gasjerte stillinger, og Pfitzner arbeidet som Erster (første) Kapellmeister i Berlins Theater des Westens da han ble ansatt til en noe mer prestisjefylt stilling som operadirektør i Straßburg (Strasbourg) i 1908. Han var da nesten førti år gammel.
I Strasbourg gikk han endelig en viss profesjonell stabilitet, og det var der han fikk betydelig mulighet til å få fremført egne operaer. Han betraktet kontrollen over sceneanvisningene som sitt eget særskilte domene, og dette var en oppfatning som alltid skulle skape problemer. 
Hans best kjente verk er sannsynligvis operaen Palestrina, løst basert på livet til den store komponisten Giovanni Pierluigi da Palestrina fra det sekstende århundre.
Under første verdenskrig meldte Pfitzner seg i 1915 som frivillig til militæret, men ble dimittert.
En sentral begivenhet i Pfitzners liv var den franske annektering av Alsace — og dermed Strasbourg — etter første verdenskrig. Det kostet Pfitzner levebrødet. Under 1919–1920 var han leder for Münchens Filharmoniske Orkester. Men som femtiåring levde han i armod. Dette forgerdet visse vanskelige personlighetstrekk hos ham: en elitisme som drev ham til å mene at han hadde rett til sinekyrer på grunn av hans yngre års bidrag til tysk kunst og harde arbeid, en beryktet sosial klossethet og manglende takt, en sterk oppfatning av at hans musikk var miskjent og misforstått, at hans venner dannet så å si kultiske grupper rundt ham, en belærende tone, og en følelse av at han var blitt personlig krenket av Tysklands fiender. Hans bitterhet og kulturelle pessimisme ble mer aksentuert i 1920-årene med hustruens død i 1926, og sønnen Pauls sykdom.
Det best kjente av Pfitzners prosaytringer var hans pamflett Futuristengefahr («Futuristfaren»), skrevet som reaksjon mot Ferruccio Busonis skisse til en ny musikalsk estetikk. Pfitzner hadde en lignende debatt med kritikeren Paul Bekker.
Han ble mer og mer nasjonalistisk med årene, og var godt likt av enkelte høyere nazister. Men det det ble tidlig klart at han ikke nar nasjonalistisk på deres vis; for eksempel var hans holdning til jøder annerledes og han engasjerte seg også for jøder han kjente. Hans syn på jøder, som var kritisk, var likevel såpass forskjellig at Hitler og andre ikke ville la hans stemme lyde i offentligheten. Det ble imidlertid ikke grepet inn mot ham på annet vis enn at han ikke i særlig grad fikk slippe til i kultur og musikkliv.
Samlagsskytingen på landsskytterstevnet

Samlagsskyting er en lagkonkurranse i rifleskyting mellom skyttersamlag i Det frivillige Skyttervesen. Det er forhåndsuttatte skyttere fra de ulike samlagene som utgjør lagene som konkurrerer mot hverandre, som oftest i baneskyting. Samlagsskyting foregår hovedsakelig på Landsskytterstevnet og ved regionale stevner innenfor hver enkelt landsdelskrets. Det er vanlig at seniorer, juniorer og veteraner har hver sin samlagsskyting. 
Seniorene skyter på 200- eller 300 meter, mens juniorer og veteraner skyter på 100 meters hold. Antallet skyttere på hvert lag i samlagsskytingen er fire på Landsskytterstevnet, men antallet skyttere kan variere i regionale samlagsskytinger. Det er ikke uvanlig at samlag som grenser mot hverandre har lange tradisjoner med å skyte mot hverandre én gang i året.

Samlagsskyting med cupfinale

Fra og med Landsskytterstevnet i Steinkjer i 2007 vil samlagsskytingen i seniorklassene foregå etter en ny modell. Det er fortsatt 4 skyttere på hvert lag, og lagene rangeres som før, dvs. at første etappe skytes med skiveinndeling etter fjorårets resultatliste, deretter rangeres skytterne slik at beste lag hele tiden skyter på skive 1. Når alle fire skytterne på hvert lag har skutt går de 16 beste lagene videre til en avsluttende cup, hvor lag 1 møter lag 16, lag 2 møter lag 15 osv. i en åttendedelsfinale. De åtte lagene som er igjen skyter kvartfinale etter samme system, deretter skytes semifinale, og til slutt skyter vinnerne av semifinalen om seieren, mens taperne skyter om bronsemedaljen.
I 2008 ble cupen utvidet med "Lucky Losers", der de to beste taperlagene fra åttendedelsfinalene møtes i en ekstra kvartfinale. Vinneren her møter beste taperlag fra kvartfinalen i en ekstra semifinale, og vinneren går til finale, slik at finalen består av tre lag.
Denne konkurranseformen er nå avskaffet, og vinnerlaget kåres etter de fire innledende skytingene.
Myrhattflatvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 14 – 16 mm), mer eller mindre brunlig vikler. Den er ganske variabel i fargen men har nesten alltid en stor, trekantet, mørk flekk ved framkanten av forvingen. Når sommerfuglen hviler, virker den ganske flat med klokkeformet omriss. Arten er vanskelig å skille fra buskflatvikler (Acleris laterana) på utseendet alene.

Levevis

Larven lever på jordbær (Fragaria spp.), både ville og dyrkede, og på myrhatt (Comarum palustre). Den lever mellom sammenspunne blader, og kan gjøre noe skade i jordbærdyrking. Arten har to generasjoner hvert år, de voksne sommerfuglene flyr i juni – juli og i oktober – november.

Utbredelse

Arten finnes over det meste av Europa, unntatt i sørøst, og også i Kina, Japan, Øst-Sibir, Korea og Nord-Amerika. Det er uklart om den også finnes i de vestlige delene av Asia.
I Norge er den funnet nord til Troms.
Anna Jebsens Minde

Anna Jebsens Minde er et barnehjem stiftet i Bergen i 1866. Institusjonen var drevet privat fram til 1980, da Hordaland fylkeskommune tok over driften. Fra 1987 har barnehjemmet vært i drift under navnet Bønesskogen Barnehjem - Anna Jebsens Minde, på Bønes.

Historie

Initiativet til opprettelsen av barnehjemmet Anna Jebsens Minde, kom fra borgerskapets kvinner, blant andre Anna Jebsen, konen til konsul Peder Jebsen. Konsulen forærte dessuten en eiendom til barnehjemmet. Selve etableringen var et samarbeid mellom kirken, fremtredende embetsmenn og velstående kjøpmenn. Barnehjemmets første lokaler var på Krohnengen, fra 1870 i Strandgaten, og fra 1912 i Kalfarveien 83. I statuttene fra 1871 står det at pikebarn har fortrinnsrett foran guttebarn. Alderen på barna var 2–18 år.

Arkiv

Noe arkivmateriale etter Anna Jebsens Minde blir oppbevart ved Hordaland fylkesarkiv. Barnevernet i Bergen sendte barn til denne institusjonen, og derfor kan opplysninger som vedtak om plassering av barn, finnes i arkivene etter barnevernsnemnder og sosialkontorer. I de kommunale arkivene vil det også kunne finnes opplysninger om bygningsforhold, drift, tilsyn og annet.
Ammi-saduqas Venus-tavler

Ammi-saduqas Venus-tavler (Enuma anu enlil tavle 63) refererer seg til registreringen av astronomiske observasjoner av planeten Venus som er bevart i en rekke leirtavler med kileskrift fra det første årtusen før vår tidsregning. Det antas at denne astronomiske registreringen først ble samlet i regjeringstiden til Kong Ammi-saduqa (også Ammisaduqa eller Ammizaduga), den fjerde hersker etter Hammurabi. Dermed bør opprinnelsen av denne teksten sannsynligvis være datert til rundt midten av det syttende århundre f.Kr.
Tavlene registrerte når Venus steg opp på himmelen og når den først og sist var synlig i horisonten før eller etter soloppgang og solnedgang (den heliakiske oppgangen og nedgangen for Venus) i form av månedatoer. Disse observasjonene er registrert over en periode på 21 år.
Gryllefjorden

Gryllefjorden er en fjordarm på nordsiden av Torskefjorden i Torsken kommune i Troms. Fjorden er 7,5 km lang, fra innløpet mellom Ravnerevna og Juldagsneset og inn til Gryllefjordbotn. Fjorden går først nordover, men snur raskt rett østover. Tettstedet Gryllefjord ligger på sørsiden av fjorden like etter at den svinger østover.
Fylkesvei 86 går over Gryllefjordbrua over fjorden, og inn i Ballesvikskartunnelen. Fra Gryllefjord går det ferge ut fjorden og over Andfjorden til Andenes på Andøya.
Alberto Paloschi

Karriere

Paloschi debuterte for Milan i Coppa Italia oppgjøret mot Catania, 20. desember 2007. Han skårte ett mål i begge oppgjørene mot Catania. 
Serie A debuten kom 10. februar 2008, mot AC Siena. Etter nesten 70 minutter kom han inn for Serginho, og etter bare 18 sekunder på banen, ble han spilt igjennom og skårte. Kampen endte 1-0 til Milan.
19. mars skårte han Milans mål i 2-1 tapet mot Sampdoria.
Den 27. august 2008 ble det klart at Paloschi skulle spille for Parma i Serie B, etter at Parma hentet ham på deleierskap.
Ronni Le Tekrø

Biografi

Han er kjent som medlem av heavy metal-bandet TNT, men har også gitt ut soloalbum, samarbeidet med Terje Rypdal, spilt i bandet Vagabond og tidvis opptrådt med bandet Wild Willy's Gang. Han har siden 1980-tallet vært en av verdens mest innflytelsesrike heavy metal-gitarister. Rangert blant topp 10 i oktober 1989-utgaven av Guitarplayer Magazine (nå Guitar World). Tekrø ble også kåret til en av verdens 25 beste gitarister innen sin sjanger i februar 2009. Blant de som beundrer Tekrøs svært så ekspressive stil er Ozzy Osbournes tidligere gitarist, Zakk Wylde.
Tekrø flyttet til Raufoss (i Vestre Toten) i ung alder og har bodd der hele livet med unntak av et kort avbrekk fra 1982 til 1985, da han bodde i Trondheim. Blant Tekrøs inspirasjonskilder er Jimi Hendrix, Uli Jon Roth og Tony Iommi. Tekrø var med å danne TNT i 1982 og hadde før dette startet sin gitarspilling i et lokalt metalband fra Raufoss; «Rockfire», i 1977. Bandet skiftet navn til Roquefire og ga ut en singel i 1981. Da TNT ble oppløst i 1992, startet han bandet Vagabond, som eksisterte til TNT ble gjenforent i 1996. Ved siden av TNT, Vagabond og en solokarrière har han også samarbeidet musikalsk med jazzgitarist Terje Rypdal og gitt ut tre album sammen med ham, og han er stadig en mye brukt session-gitarist i både studio og i live- sammenheng.

Priser

Han fikk Spellemannprisen 1987 i klassen rock sammen med TNT for albumet Tell No Tales, Gammleng-prisen i klassen pop/rock i 2000, Vestre Totens kulturpris 2001 og Oppland fylkeskommunes kunstnerstipend i 2000.

Rektor Tekrø

Tekrø har de senere årene etablert eget musikkstudio på et gårdsbruk på Nyhagan i Vestre Toten med navnet Studio Studio Nyhagen. Studioet og omgivelsene rundt ble brukt som lokasjon for TV-serien Rockeskolen på TV 2 høsten 2007. Tekrø bidro selv som «rektor» på Rockeskolen, hvor han lærte klassisk skolerte ungdommer i hvordan rock skal utføres på den riktige måten. Programmet har samme konsept som den britiske  School of Rock med Gene Simmons som rektor.

N3 (Norwegian 3)

I 2009 turnerte Tekrø i Norge med de kjente norske gitaristene Mads Eriksen og Terje Rypdal. De kalte seg N3 og var så å si samme konsept som G3. Backingbandet deres bestod av Paolo Vinaccia (trommer), Frank Hovland (bassgitar) og Gunnar Bjelland (keyboard).
Lofamilien

Beskrivelse

Lofamilien består av mellomstore (12–38 cm) arter med en oppreist holdning når de står. Artene har runde, relativt små hoder med store øyne og et kort, rett nebb. Fuglene er vadere, som typisk trives på våtmark, gressletter og tundra nær vann, samt langs kyststripen. Habitatet deles som regel med fugler i snipefamilien (Scolopacidae).

Atferd

Artene i lofamilien er trekkfugler som ofte opptrer i flokk, men flokkene, som kan omhandle alt fra et fåtall individer til flere tusen fugler, er verken spesielt tettpakket eller nært sammenknyttet. Selv under trekket kan fuglene fly alene, parvis eller i flokker som kan telle flere tusen individer. Når trekket omhandler lange distanser og mange fugler, flyr artene i V-formasjon for å spare energi. Som oftest består flokken av fugler i samme art, men det er også eksempler på flokker som omhandler flere lignende arter. Disse flokkene er mest typiske i starten eller slutten av trekket, og fungerer nærmest som oppsamlingsflokker for de mest hastige eller etternølerne.
Fuglene danner par eller mindre reproduktive grupper og forsvarer en flekk på marken som sitt hekkeområde. Sånne små områder forsvares også utenfor hekketiden, siden loene også forsvarer matterritorier, både under trekket og der fuglene overvintrer.
Loer eter små virvelløse dyr som lever på eller like under bakken. Leddyr, småormer og ulike larver og insekter utgjør det meste av dietten, i ferskvanns- og kystmiljø også små krepsdyr, krabber, reker, amfibier og tanglus med mer. Nesten alle artene har ventende eteatferd. Det vil si at fuglene venter til byttet enten kommer til overflaten eller, om detalt er der, beveger seg, før fuglene løper hurtig til byttet og fanger det. Et unntak er skjevnebbloen på Ny-Zealand, som har utviklet en helt spesiell teknikk for å fange usynlige bytter under steiner i elvene.

Taksonomi

Forskere antar at loene kan ha oppstått under eocen, for cirka 40 millioner år siden, men det er ikke gjort fossile funn som kan bekrefte dette. De eldste fossilene i Charadriidae stammer fra slektene Charadrius (Colorado, USA) og Vanellus (Belgia) og dateres til oligocen, for omkring 30 millioner år siden.
Waltherhallen

Waltherhallen var en friidrettshall i Laksevåg bydel i Bergen. Hallen besto av en 600 meter lang bane som benyttet den gamle kloakktunnelen i Damsgårdsfjellet. Hallen var oppkalt etter Walther Olsen og ble drevet av Idrottslaget Gular. Hallen ble åpnet i 1998 og ble stengt i 2014 på grunn av målinger av for høye radonverdier.
The Treble

«The Treble» (fra engelsk: «trippelen») er et begrep som brukes når et fotballag vinner både den viktigste nasjonale cupen, serien og Mesterligaen (i Europa) samme sesong. Begrepet benyttes også, om enn i mindre grad, om andre kombinasjoner av tre seiere samme sesong. I engelsk fotball regnes seier i FA-cupen, seier i FA Premier League og seier i Mesterligaen samme sesong som den ekte «The Treble». I Spania gjelder trippelen seier i Copa del Rey og Primera Division, i tillegg til seier i Mesterligaen.
FC Barcelona ble første klubb til å vinne «The Treble» to ganger, da de slo Juventus 3-1 i mesterligafinalen på Olympiastadion i Berlin 6. juni 2015.