Monty Python

Monty Python (også kjent som The Pythons) er et kollektivt navn på skaperne og stjernene i Monty Python's Flying Circus, en britisk TV-komedie. Sketsjprogrammet ble sendt for første gang den 5. oktober 1969, og gikk over 45 episoder fordelt på 4 sesonger. Fenomenet Monty Python utviklet seg imidlertid videre, til sceneshow (og turnéer), tre filmer, flere LP-plater, flere videospill og bøker, samt at det ga de medvirkende varig stjernestatus.
TV-serien ble sendt på BBC mellom 1969 og 1974, og ble unnfanget, skrevet og spilt av Graham Chapman, John Cleese, Terry Gilliam, Eric Idle, Terry Jones og Michael Palin. Programmet var løst strukturert som et sketsj-show, men med en innovativ bevissthetsstrøm (godt hjulpet av Gilliams animasjoner) som flyttet grensene for hva som var ansett som akseptabelt den gang, både innen stil og innhold. Programmet var sjelden kontroversielt når det gjaldt sex, vold og smakløsheter (selv om det forekom); det kontroversielle lå snarere i at sketsjene brøt med alle tradisjonelle regler for oppbygning av et sketsjprogram: Det er sjelden at sketsjene har egentlige sluttpoenger, og få av figurene har navn eller opptrer i mer enn én sketsj. Kjendisparodier og politisk satire er også meget sjeldne innslag i gruppens humor.
Gruppens innflytelse på komedie blir sammenlignet med den The Beatles hadde på musikken. Mens innflytelsen har vært tydelig innen britisk humor lenge, er den spesielt tydelig i senere programmer som Family Guy, Simpsons og South Park over hele verden.
Navnet «Monty Python» ble valgt på grunnlag av at det hørtes morsomt ut. I dokumentaren Live at Aspen fra 1998 avslørte gruppen hvordan navnet oppsto. «Monty» ble valgt som en hyllest til feltmarskalk Bernard Montgomery, en legendarisk britisk general fra 2. verdenskrig, samt at gruppen allerede var enige om at de ønsket et «glatt» navn. Ordet «Python» (pyton) passet bare godt inn. Hvis man ser bort fra disse forklaringene, er det enkelte som tror navnet til en figur i flere av humoristen P.G. Wodehouses bøker, «Monty Bodkin», var en inspirasjonskilde for navnevalget.
I en avstemning i 2005 for å finne «komikernes komiker» kom tre av de seks medlemmene med blant de 50 beste komikerne noensinne, valgt av sine medkomikere. Michael Palin kom på 30.-plass, Eric Idle på 21.-plass og John Cleese på andreplass, bare såvidt slått av vinneren Peter Cook.

Flying Circus og Python-stilen

Gjengen i Monty Python hadde en meget klar idé om hva de ønsket å gjøre med TV-programmet, men ble noe skuffet da de oppdaget at Spike Milligan gjorde omtrent akkurat det de ønsket å gjøre i sitt program med tittelen Q. Monty Python begynte straks søket etter en egen stil, og etter mye debatt kom Terry Jones på en animasjon som Terry Gilliam hadde laget til programmet Do Not Adjust Your Set som han kalte «Beware of the Elephants». Siden Monty Python ikke hadde noe ordentlig tema, var det mer som en slags bevissthetsstrøm-sak. Michael Palin ble akkurat like fascinert av en annen av Gilliams animasjoner som han kalte «Christmas Cards». «Den var helt brilliant,» skal han ha uttalt senere, «med missiler som kom ut av kirketårn. Terrys animasjon for bevissthetsstrøm var ett av eksemplene på en måte å gjøre ting annerledes». Resultatet var at den berømte Monty Python-stilen ble født.
Den første sesongen av TV-serien ble opprinnelig planlagt av BBC som en utskytningsrampe for å få fart på John Cleeses karriere. Cleese ønsket imidlertid å samarbeide med resten, så gruppen ble samlet på en disiplinert og ordnet måte. Hver dag med skriving startet klokken 9 om morgenen og var ferdig klokken 17. Cleese og Chapman arbeidet typisk sammen som par isolert fra de andre, og det gjorde også Jones og Palin, mens Idle skrev alene. Etter noe dager med arbeid ville de samle seg med Gilliam, der de kritiserte hverandres idéer og byttet ut biter. Hvis majoriteten av gruppen syntes idéen var morsom ville den bli inkludert i programmet. Hvem som skulle ha hvilken rolle i de forskjellige sketsjene var valgt ut på en lignende måte. Da sketsjens tema var ferdig skrevet, ville Gilliam bestemme hvordan han skulle pynte dem med fantasifulle animasjoner.
Flere forskjellige navn til programmet ble foreslått før de kom på tittelen Monty Python's Flying Circus. Noen av de mer bemerkelsesverdige forlagene var Owl Stretching Time, The Toad Elevating Moment og Bun, Wackett, Buzzard, Stubble and Boot. Det ble bestemt at navnet skulle inneholde «Flying Circus» da BBC forklarte medlemmene i gruppen at de allerede hadde trykket navnet i sine programplaner og ikke ønsket å endre det, slik at gruppen sto igjen uten et reelt valg. Flere variasjoner rundt navnet kom og gikk i tiden etterpå. Gwen Dibley's Flying Circus ble oppkalt etter en dame Michael Palin hadde lest om i en avis, og tenkte at sikkert ville synes det var morsomt med et TV-program oppkalt etter seg. Barry Took's Flying Circus var en hyllest til mannen som hadde samlet dem. Arthur Megapode's Flying Circus ble foreslått og forkastet. Cleese la til «Python» på grunn av at han likte tanken på et glatt og snikende individ. Hvor «Monty» kom fra er det noe forvirring rundt, men Idle påstår det var en populær mann som drakk på hans lokale pub. Folk kom ofte innom og spurte bartenderen om «Monty har vært her ennå», en setning som brente fast navnet i Idles hjerne.
Flying Circus var pionerer innen presentasjonsteknikker i serien sin, som de for eksempel av og til startet uten den tradisjonelle åpningsscenen. Et eksempel på dette er «It's-mannen»: Michael Palin i Robinson Crusoe-kostyme, som utfører en vanskelig reise over forskjellige terrenger, før han endelig når fram til kamera for å si «It's...», bare for deretter å bli avbrutt av åpningssekvensen. Ved flere anledninger lurte Monty Python-gjengen seerne ved å spille av rulleteksten midt i en episode. Inspirert av Milligans Q-serie skjønte de etter hvert også at de ikke nødvendigvis måtte avslutte en sketsj med den tradisjonelle punchlinjen. De eksperimenterte med å avslutte sketsjene sine ved plutselig å kutte over til en annen scene, en animasjon, ved å gå av scenen, eller ved å introdusere en handling eller figur helt uten sammenheng. Et klassisk eksempel på dette er bruken av Chapmans «Colonel»-figur som dukket opp i flere sketsjer og stoppet dem fordi de var «for dumme».
Bruken av Gilliams surrealistiske animasjoner var en annen innovativ sekvens i Flying Circus. Mange av bildene Gilliam brukte ble hentet fra berømte kunstmalerier, og fra victorianske illustrasjoner og inngraveringer. Den gigantiske foten som knuser tittelen mot slutten av åpningssekvensen er faktisk Cupidos fot, hentet fra en reproduksjon av renessansemesterverket Venus, Cupid, Folly and Time av Bronzino. Denne foten, og Gilliams tegnestil generelt, er senere blitt selve varemerket til serien.
Monty Python-gjengen bygget på og utviklet den britiske tradisjonen med å bruke menn utkledd som damer i humor. En scene der man trengte en husmor inneholdt dermed gjerne en av de seks skuespillerne med en kjole og et forkle som snakket i falsett. Den komiske effekten ble større av dette, men selve sketsjen var basert på rollen, ikke det faktum at det var en mann med dameklær på scenen — hadde en dame spilt rollen, ville sketsjen fortsatt vært morsom.
Mange av sketsjene har beholdt sitt komiske særpreg fram til i dag, og blir ofte kopiert av andre komikere, blant andre The «Dead Parrot», «The Lumberjack Song», «Spam», «Nudge Nudge», «The Spanish Inquisition», «Upper Class Twit of the Year» og «The Ministry of Silly Walks».

Python (Monty) Pictures

De fem overlevende medlemmene av den opprinnelige Monty Python-gjengen er regissører i Python (Monty) Pictures Limited som ble et selskap i 1973 og nå jobber med aktiviteter som er en følge av deres tidligere arbeid sammen.
Da Monty Python's Flying Circus ble vist i USA av ABC i deres program «Wide World of Entertainment» i 1975 ble episodene klippet på nytt, slik at de mistet sin kontinuitet og flyt som de hadde i de opprinnelige versjonene. Da ABC nektet å slutte denne behandlingen av programmene ble de stilt for retten av Monty Python-gjengen. Retten konkluderte med at deres artistiske rettigheter ikke ble opprettholdt, men nektet å stoppe ABCs sendinger. Da Monty Python anket dommen fikk de imidlertid kontroll over alle sendinger av programmene i USA. Saken førte også til at de fikk rettighetene til originalepisodene fra BBC etter at kontrakttiden deres utløp i 1980.

En av drivkraftene bak Monty Python sent på 1970-tallet var beatlesmedlemmet George Harrison, som ikke bare opptrådte i Monty Python's Life of Brian som Mr Papadopolous, men han produserte også flere av sangene deres fra den perioden, inkludert «The Lumberjack Song». Harrison gjorde en cameoopptreden i Eric Idles kult-Beatlesparodi All You Need Is Cash (også kjent som The Rutles). Harrison har uttalt i et intervju at «Monty Python hjalp meg å komme over de traumatiske følelsene jeg fikk av bruddet med The Beatles».

Solokarriere

Alle medlemmene gikk over til egne film og TV-prosjekter etter bruddet i gruppen, men de arbeidet likevel ofte med hverandre. Mange av disse samarbeidene var veldig suksessrike, slik som Hotell i særklasse og En fisk med navn Wanda. Cleese og Palin opptrådte også i Time Bandits, en film skrevet av Gilliam og Palin, og regissert av Gilliam. Gilliam regisserte og skrev Brazil og The Adventures of Baron Munchhausen, filmer med henholdsvis Michael Palin og Eric Idle i hovedrollene. Idle hadde også suksess med Nuns on the Run sammen med Robbie Coltrane. Palin og Jones skrev parodiserien Ripping Yarns der Palin medvirket sammen med flere britiske skuespillere. Palins reiseserie på BBC er også veldig populær. I antall produksjoner er det Cleese som har den mest vellykkede solokarrieren, da han har opptrådt i 59 kinofilmer, 22 TV-serier, 23 filmer som kom rett på video og 6 videospill.

Slutt?

Monty Python har flere ganger blitt utsatt for spekulasjoner om gjenforeninger. Etter at Graham Chapman døde i 1989 (samme kveld som de hadde 20-årsjubileum) satte det en midlertidig stopper for ryktene, men i 1998 ble de fem gjenværende medlemmene, sammen med det de påsto var Chapmans aske, gjenforent på scenen for første gang på atten år. Dette var i anledningen et intervju hvor gjengen så tilbake på samarbeidet og utførte et par nye sketsjer. I løpet av intervjuet ble urnen med Chapmans aske «uheldigvis» slått overende og spredd utover, for deretter å bli samlet sammen igjen med en støvsuger.
9. oktober 1999 ble 30 års jubileet for første Flying Circus-episode som ble sendt på TV, feiret med at BBC Two sendte Monty Python-programmer hele kvelden. Blant programinnslagene var en dokumentar som skildret historien til gjengen, avbrutt av noen få nye sketsjer, spesielt innspilt for anledningen.
De resterende medlemmer av gruppa gikk 29. november 2002 sammen om en hyllest til George Harrison under minnemarkeringen Concert for George i Royal Albert Hall. Først fremførte de «Sit On My Face» og dernest «The Lumberjack Song» med deltakelse fra Michael Palin, Carol Cleveland, Eric Idle, Terry Jones, Terry Gilliam,  Neil Innes, og i tillegg med deltakelse fra Tom Hanks).
I et intervju til publiseringen av DVD-en til Meningen med livet sa Cleese at det var usannsynlig at gjengen noen gang ville samles igjen: «Det er helt umulig å samle selv et flertall av oss i et rom, og jeg kødder ikke» sa Cleese. Han forklarte videre at problemet var at de var så travelt opptatt med hvert sitt, og at det ikke skyldtes krangel. Eric Idle mente på sin side at man nok kunne forvente en ordentlig sammenkomst «så snart Graham Chapman kommer tilbake fra de døde».
«Biografien» fra 2003, laget av en samling intervjuer med de overlevende medlemmene fra Monty Python, avslørte at en rekke krangler i 1990 rundt en oppfølger til Monty Python og ridderne av det runde bord planlagt av Idle kan ha ført til at gjengen ikke ble samlet igjen. Cleese følte at Meningen med livet førte til personlige vanskeligheter, samt at den var fullstendig middelmådig, og ønsket dermed ikke å lage filmen. Idle var tydeligvis sint på Cleese for at han nektet å lage filmen, en film de fleste andre medlemmene av Monty Python syntes virket lovende. Idle nektet senere å være med i det han anså som en Cleese-dominert gjenforening noen få år senere.
I mars 2005 samlet alle de gjenværende skuespillerne seg igjen på premieren til Eric Idles musikal Spamalot, basert på filmen Monty Python og ridderne av det runde bord. Premieren fant sted i Chicago i Illinois, og har siden blitt oppført i New York på Broadway Theatre. I 2005 ble den nominert til 14 Tonypriser og vant tre: Beste musikal, beste regi av en musikal og beste skuespillerinne i en musikal. Høsten 2012 ble musikalen fremført på norsk i Folketeatret.

Ikke helt...

19. november 2013 bekreftet de en gjenforening med samtlige medlemmer som fremdeles er i live. BBC News bekreftet nyheten etter at avisen The Sun først slapp den tidligere på dagen, og en pressekonferanse 21. november 2013.

Michael Palin

Han er født den 5. mai 1943, og det yngste medlemmet med noen få uker. Han blir gjerne stemplet som «den snille». Palin gikk på Oxford der han møtte Terry Jones. De to skrev sammen, men fant senere ut at det var mer produktivt hvis de skrev hver for seg for siden å komme sammen og se over hva den andre hadde skrevet. Jones' og Palins sketsjer hadde en tendens til å være mer fokusert enn sketsjene til de andre fire ved at de tok en bisarr, vanvittig situasjon og holdt seg til den.
I de senere år har Palin opptrådt i flere reisedokumentarer på BBC, der han besøker forskjellige, ofte fjerne, steder. Han reiser gjerne en forhåndsbestemt rute, for eksempel i serien «Pole to Pole», og i «Around the World in Eighty Days», der han fulgte i Phileas Foggs fotspor fra Jules Vernes roman Jorden rundt på 80 dager.

Terry Jones

Terry Jones ble født den 1. februar 1942 i Wales. Alle medlemmene i Monty Python har flere talenter, men spesielt Jones har veldig mange. George Perry har uttalt at «hvis du prater med ham om emner som fossilt brensel, Rupert Bear, frihetskjempere i middelalderen eller det moderne Kina vil du plutselig oppleve å være håpløst grunn, snakket i senk av hans kunnskaper».

Eric Idle

Eric Idle ble født den 29. mars 1943 i South Shields i England. Da han var i Monty Python ble det dannet to forfatterpartnerskap, John Cleese og Graham Chapman, og Terry Jones og Michael Palin. Det etterlot Terry Gilliam som skrev på egen hånd, og Eric Idle. Idle foretrakk å skrive for seg selv, i sin egen hastighet, selv om han av og til følte at det var vanskelig å presentere materiale til de andre og få det til å fremstå som morsomt uten å ha støtten til en partner. Cleese påsto at selv om han ofte følte at denne posisjonen var urettferdig, var Idle en uavhengig person som arbeidet best alene.
Idle er også en talentfull komponist og gitarist med et godt øre for tekst og stiler. Dette talentet førte til at han skrev blant annet «Always Look on the Bright Side of Life», en sang som gruppen siden har blitt veldig godt kjent for.

John Cleese

Cleese ble født den 27. oktober 1939 i Weston-Super-Mare, England. Cleese skrev manus til Flying Circus sammen med Chapman, og deres sketsjer var kanskje de mest surrealistiske av alle Monty Pythons sketsjer, og desidert de mest satiriske.
Etter Monty Python har Cleese opptrådt i mange filmer, blant annet som Qs assistent R i James Bond-filmer, som stemmen til kongen i Shrek 2, og i de to første Harry Potter-filmene som «Nesten-hodeløse Nikk». I senere tid har Cleese fått en art av lemur oppkalt etter seg, Avahi cleesei (eller «Cleeses pelskledde lemur»).

Graham Chapman

Chapman ble født den 8. januar 1941 i Leicester i England, og var opprinnelig en medisinstudent. Han gikk over til teaterstudier da han ble med i Footlights på Cambridge. Chapman ble kanskje best kjent for å ha hovedroller i Ridderne av det runde bord som kong Arthur, og i Life of Brian som Brian.
Chapman ble etterhvert alkoholiker, og ryktene sa at han på det verste drakk ca. to liter gin hver dag. Da han fikk rollen som Brian var han imidlertid tørrlagt, og han fortsatte å produsere noe av sitt beste arbeid sammen med Monty Python.
Chapman døde av kreft den 4. oktober 1989, og takket være væremåten til de gjenværende medlemmene av Monty Python blir han nå omtalt som «den døde».

Terry Gilliam

Terry Gilliam ble født i 1940 i Minneapolis i Minnesota, og er den eneste av medlemmene som ikke er britisk. Han begynte som animatør og tegneserietegner for Help! magazine. Han flyttet siden fra USA til England, og tegnet animerte sekvenser til Do Not Adjust Your Set, før han ble med i Monty Python's Flying Circus da det startet.

Neil Innes, det syvende medlemmet

Neil Innes blir vanligvis kalt «den syvende Python». Som medlem av The Bonzo Dog Band var han allerede i 1968 med Eric Idle, Terry Jones og Michael Palin i fjernsynskomedien Do Not Adjust Your Set. Selv om det var flere musikalske talenter i gruppa deltok Neil Innes gjerne som musiker. Han spilte flere ulike roller i King Arthur and the Holly Grail, og både han og  Carol Cleveland fulgte med på konsertturnéen, som ble filmet da de opptrådte i California: Monty Python Live at the Hollywood Bowl. Neil Innes var dessuten med i enkelte sketsjer. Han skrev mye av filmmusikken for gruppa, var regnet som assosiert til kretsen og regulær erstatter for manglende Pythonmedlemmer.

Pythonjenta med fler

Carol Cleveland blir gjerne omtalt som «Pythonjenta». Hun var den eneste kvinnen som opptrådte i de fleste episodene av Flying Circus. Hun ble opprinnelig leid inn av produsent/regissør John Howard Davies til de første fem episodene av Flying Circus, men opptrådte til slutt i nesten samtlige av de 45 episodene, samt i alle filmene. Hun ble vanligvis fremstilt som en stereotyp «blond bimbo», og ble til slutt omtalt som «Carol Cleavage» av de andre medlemmene.
På samme måte som flere personer blir omtalt som den femte Beatle, er det også flere personer som var viktige bidragsytere til Monty Pythons arbeid uten at det er så lett å rangere dem. John Cleeses daværende kone Connie Booth, som senere skulle være medforfatter og skuespiller i Hotell i særklasse, opptrådte også i Flying Circus. Hun var sannsynligvis den eneste fremtredende kvinnelige skuespilleren i serien ved siden av Carol.
Av andre betydningsfulle personer var Douglas Adams, som skrev sketsjer til Flying Circus.
Eddie Izzard, en stor fan av gruppen, opptrer også av og til som erstatning for manglende medlemmer. Da BBC hadde «Python Night» i 1999 for å feire 30 år siden den første sendingen av Flying Circus, spilte Monty Python inn nytt materiale der Izzard opptrådte for Eric Idle, som var i USA under tiden. Han opptrådte også i showet «Live at Aspen», og var vert for en historie om gruppen kalt «The Life of Python».

Monty Pythons utgivelser

Dette er ikke en fullstendig liste over utgivelser gruppen har gjort.