Pipin av Herstal

Vekst til makt

Som rikshovmester av Austrasia kjempet Pipin og hans bror Martin, hertug av Laon, mot Ebroin, rikshovmester i Neustria. Ebroin seiret over hæren til Austrasia ved Lucofao (Bois-du-Fay, i nærheten av Laon). Martin søkte tilflukt i Laon med sine folk, men de ble massakrert de ble lurt av Ebroin i å forlate stedet. Ebroin kom nær på å forene alle frankere under hans styre, men hans triumf ble kortvarig. En franker ved navn Ermanfred og hans tilhengere (socii) klarte å myrde Ebroin i En franker ved navn Ermanfred og hans tilhengere (socii) klarte å myrde Ebroin og flyktet deretter til Austrasia hvor Pipin ga dem beskyttelse.og flyktet deretter til Austrasia hvor Pipin ga dem beskyttelse. «Han var en mann med stor energi, men alle hans handlinger synes å ha vært ledet av ingen høyere motiver enn ambisjoner og maktbegjær.» Pipin inngikk øyeblikk fred med hans etterfølger, Waratton. 
Waratton døde i 686 og ble etterfulgt av Berthar som var gift med Anstrude, datter av Waratton.  Berthar hadde imidlertid ikke inngått fredsavtale med Pipin, og krigen fortsatte. I 687 beseiret Pipin  ham og Teoderik III, nominell konge av Neustria siden 679, i slaget ved Tertry (Textrice) i Vermandois (Somme). Mange av dem flyktet til nærliggende klostre i Péronne og Saint-Quentin mens Berthar og trakk seg tilbake til Paris. Pipin forfulgte dem og tvang til sist gjennom en fredsavtale med den betingelse at Berthar trakk seg fra posisjonen som rikshovmester. I de påfølgende urolighetene drepte Berthar sin svigermor Ansfled, noe som antagelig var en viktig årsak til hans hustru forlot ham og senere giftet seg med hertug Drogo av Champagne, Pipins eldste sønn. Berthar døde enten høsten 688 eller tidlig i 689.
Pepin ble gjort til rikshovmester i tre frankiske riker uten opposisjon: Austrasia, Neustria, og Burgund. Han begynte å kalle seg hertug og fyrste av frankerne (dux et princeps Francorum). Han var verken konge eller kongens tjener, men benyttet en eldre germansk beskrivelse av sin makt.

Hertug og fyrste av frankerne

Folket i Neustria hadde store problemer med akseptere en overherre i Austrasia, men Pipin foretrakk å skyve denne motstanden til side for å kunne ta seg av folkene i det som er dagens Tyskland. I løpet av de neste årene underkastet han alamannerne, friserne, og østfrankere (i områdene som utgjør dagens Bayern og Baden-Württemberg), og bring dem inn under den frankiske sfæren av kontroll og innflytelse. Mellom 690 og 692 falt byen Utrecht (i hva som er dagens Nederland). Det ga frankerne kontroll over betydningsfulle handelsruter på Rhinen om til Nordsjøen. Han beseiret frisernes høvding Radbod, fordrev ham fra hans festning ved Duurstede og kunne reise tilbake med stort krigsbytte. Ikke bare økte han sin egen rikdom, men styrket også lojaliteten til sin tilhengere. Han støttet også det kristne misjonsarbeidet til Willibrord, en angelsaksisk benediktinermunk fra Northumbria i England som virket blant friserne. I 695 hadde Pipin plassert sin sønn Drago som rikshovmester i Burgund og sin andre sønn Grimoald i Neustria for således å styre alle de tre frankiske rikene som ett.
En gang rundt 670 giftet Pipin seg med Plektrude (døde en gang etter 717), som hadde arvet betydelige eiendommer i regionen Mosel, men familien hadde også eiendommer i Köln. Hennes far var Hugobert, seneskalk og hushovmester hos Teoderik III og Childebert III. Hun ble mor til Drago og Grimoald, men begge døde før sin far. Imidlertid hadde Pipin også en elskerinne (eller muligens hans andre hustru) ved navn Alpaida (døde ca 714) som fødte ham ytterligere to sønner: Karl Martell og Childebrand.
Pipin fikk også tilbakeslag. Hans sønn Drago døde av feber i 708 og Grimoald ble myrdet i 714. Grimoalds unge sønn Teodoald ble gjort til rikshovmester i sin fars sted. Mor til Teodoald var Thiadsvind, datter av den frisiske Redbad som Pipin hadde beseiret.

Død og etterfølgelse

Rett før Pipin døde greide hans hustru Plektrude å overbevise ham om å gjøre sønnene han hadde med sin andre hustru Alpaida arveløse, og isteden la sin sønnesønn Teudoald arve ham. Sønnesønnen var fortsatt et barn og antagelig under kontrollen til Plektrude. Pipi døde brått som gammel mann den 16. desember 714 ved Jupille i dagens Belgia. Hans barnebarn via Plektrude krevde å være Pipins sanne arvtakere. Imidlertid hadde Karl Martell, Pipins sønn med Alpaida, hadde fått et godt omdømme blant adelen i Austrasia grunnet sin militære framgang og dyktighet i å skaffe krigsbytte ved sine seire og erobringer. Til tross for Plektrudes anstrengelser i å hindre Karl å uttale seg ved å fengsle ham, var hans posisjon for sterk. Han ble den neste rikshovmesteren og dermed den faktiske herskeren av Frankerriket, men først etter en innbyrdeskrig som varte mer enn tre år etter at Pipin var død.