google/wiki40b huggingface dataset:
Skjermflygere

Biologi

Skjermflygere er slanke dyr med lange ben og armer med flyvehud mellom. De er på størrelse med en liten tamkatt og veier typisk 1–1,75 kg, litt avhengig av arten. Kroppslengen utgjør omkring 33–42 cm og halen cirka 22–27 cm. De har klør som gjør dem til dugelige klatrere. De har en omfattende skjerm av hud som forbinder alle bena og halen, og til og med fingrene. «Vingespennet» er opp mot cirka 70 cm. Det gjør dem i stand til å glidefly på en måte som overgår de fleste andre pattedyr som kan gjøre det samme. Nede på bakken beveger de seg dårlig, og er heller ikke særlig dyktige klatrere til å være trelevende.
Skjermflygere er nattaktive og har godt utviklet syn, og det har vært foreslått at skjermflygerne stammer fra dyr som var tilpasset livet i den antarktiske skogen som fantes på det nå islagte kontinentet for flere millioner år siden, og som var mørklagt halve året. Hunnindivider får en unge om gangen. Den er i høy grad uutviklet og lever den første tiden i skjul av morens hud. 
Skjermflygere lever av plantedeler og frukt og kan gjøre skade på kokosplantasjer, der de spiser knopper. Mennesker jakter på skjermflygere for kjøttet og skinnet. pelsen er marmorert og en silkeglinsende struktur.
MF «Tungenes»

MF «Tungenes», nå MF «Maharlika Siete» var en norsk bilferje bygd i 1975.
Cecropiaspinner

Utseende

En stor (vingespenn 125 – 150 mm) spinner med forholdsvis liten kropp og store vinger. Vingene er brune med en rød og hvit tverrstripe omtrent midt i. Innenfor denne tverrstripen sitter det en halvmåneformet, halvgjennomsiktig flekk i hver vinge. Ved spissen av forvingen er det en rund, svart flekk, langs forvingenes ytterkant en hvit siksakbord. Hannen er mer fargerik enn hunnen, kroppen og forvingenes rot er oransjerød og vingene er mer kontrastrikt fargede.
Larvene er blekgrønne med gule, blå og røde pigger.

Levevis

Larvene lever først og fremst på lønn (Acer), men kan også finnes på andre løvtrær. Som vanlig hos påfuglspinnere sitter hunnen mest i ro og sender ut feromoner, som hannen med sine fjærformede antenner er meget følsom for. Hannene flyr om natten og kommer gjerne til lys.
Weifang

Weifang (kinesisk: 潍坊, pinyin: Wéifāng) er en by på prefekturnivå i provinsen Shandong ved Kinas kyst mot Gulehavet. Befolkningen anslås (2001) til 8,5 mill. innbyggere.

Historie

Weifang hadde bosetting allerede 5000 år før Kristus. Under Xia- og Shang-dynastiene hadde lokale konger området som len. Under «Vår- og høst-perioden» (770-476 f.Kr.) og «Krigerstatenes periode» (475-221 f.Kr.) var Weifang del av statene Qi og Lu. Qingzhou av Weifang var også en by av stor militærhistorisk betydning. 
Denne lange historien har satt sine spor i Weifang: Ruiner, eldgammel arkitektur, litoglyffer, gamle statuer. 
Etter Qing-dynastiets Qianlong-år har Weifang gjaldt som et nordlig motstykke til Suzhou hva gjelder håndverkerkunst og brukskunst.

Drager

Weifang er kjent for håndlagede og maskinelt produserte drager.  Weifang er også Kinas største produsent av drager. Hvert år arrangeres det her en internasjonal dragefestival.

Jernbane

Jiaojibanen, en jernbanestrekning som løper vest-øst i Shandong mellom Jinan og Qingdao, har stoppested i Weifang. 
Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.

Vei

Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.
Kinas riksvei 308 løper gjennom området. Den begynner i Qingdao i Shandong og fører via Jinan til  Shijiazhuang i Hebei.
Kulturnytt (radioprogram)

Kulturnytt er et norsk aktualitetsprogram om kunst og kultur som gikk på NRK Radio fra 1993 til 2017, deretter på podcast. Programmet anmelder aktuell kunst, litteratur, film, scenekunst og musikk. Kulturnytt gikk på P2 og ble sendt alle hverdager. Det hadde en varighet på 15 minutter.
Mafia (spill)

Mafia/morderen/varulv er et enkelt rollespill, der to lag spiller mot hverandre. I sin enkleste form er det to typer spillere. Mafia som kjenner hverandre, men som er i mindretall, og normale borgere som ikke vet hvem som er mafia. I tillegg er det som regel en spilleder som holder orden på hvem som spiller hva, og eventuelt lager en historie. Målet for begge gruppene er å utrydde motstanderens gruppe. Borgerene sitt mål er å kvitte seg med kriminelle, mens kriminelle sitt mål er å kvitte seg med borgerene.

Spillfaser

Spillet går i runder, helt til mafiaen er utryddet, eller borgerne er i mindretall. Hver runde har to faser, dag og natt.

Natt

Spillederen forteller at det er natt, og alle lukker øynene. Deretter våkner mafiaen og bestemmer seg for hvem de vil drepe. Dette forteller de spillederen ved å peke på en spiller og de kommuniserer gjennom kroppsspråk. Neste morgen forteller spillederen hvem som døde, gjerne også hvordan, og denne spilleren er da ute av resten av spillet, får ikke lov å delta eller snakke, men kan ha øynene oppe om natta.

Dag

Etter hver natt må borgerne prøve å finne ut hvem som er mafia (og mafiaen må prøve å legge mistanken på andre). Da diskuterer alle som fortsatt er i live, og prøver å argumentere for sitt syn. Etter en stund sier spilleder at det er kveld, og alle spillerne stemmer over hvem de vil lynsje. Den som får flest stemmer, er død og ute av resten av spillet, akkurat som de som blir drept om natta.

Varianter

Det fins svært mange varianter av spillet. Det er ulike regler, roller og spillemåter i de forskjellige versjonene. Noen versjoner står spillerne i en ring, men i andre varianter er det et kortspill. Det går i tillegg an å spille rollespillet online, for eksempel Town Of Salem er et spill basert på Mafia spillet.

Valgfrie regler

Ofte blir det først valgt to kandidater i en første avstemning om dagen. Begge får da holde en forsvarstale der de argumenterer for sitt syn, før en av dem blir drept. Helt annerledes blir det når avstemninger kan holdes spontant og hele tiden, og ender med en gang noen får et flertall av stemmene.
Hvis det er et jevnt antall spillere, kan det bli stemmelikhet, og da kan det komme til en ny avstemning, bruk av spøkelsesstemme (den som døde sist kan avgjøre) eller at ingen dør denne dagen.
Når noen dør, kan spilleder si om spilleren var mafioso eller ikke. Dette er ofte til stor hjelp for borgerne. Eventuelt går det an å si hvilken rolle spilleren hadde, hvis det er flere enn to roller.
For å unngå å måtte se på hele spillet, går det an å si at den første som dør blir spilleder. Da må mafiaen stemme ved hjelp av papirlapper eller liknende første runde.
Det er alltid spilleder som har siste ordet når reglene bestemmes.

Antall spillere

Det er anbefalt å ha mellom 8 og 20 spillere. Det er som regel 2-3 ganger flere borgere (eller gode karakterer) enn mafia (og onde karakterer). Etterforskere og beskyttere hjelper borgerne, og kan oppveie et høyt antall mafia.
Inexpressible Island

Inexpressible Island er en steinete øy som ligger i Terra Nova Bay ved 74° 54'S 163° 43'E.
Blank droneflue

Utseende

En middelsstor (10-14 mm), mørk, blank blomsterflue. Den kan kjennes på den blanke, sparsomt hårete kroppen og den store, tydelige, brune flekken midt i vingen. Ansiktet med en tydelig, svart midtstripe, på sidene ganske tynt, lyst bestøvet slik at den svarte grunnfargen kommer fram. Antennebørsten har lange hår. Thorax er litt lengre enn bred, ganske blank. Hannens bakkropp har et par ganske små, trekantede, gulaktige sideflekker. Beina er gule og svarte. På bakbeina er lårene svarte, leggene gule i den indre halvdelen og svarte i den ytre, føttenes første ledd gult, de øvrige svarte. Vingene har en markert (særlig hos hunnen), mørkbrun flekk i midten og et brunsvart vingemerke som er litt lengre enn bredt.

Levevis

Larven utvikler seg i slam. De voksne fluene treffer man i og ved ulike slags våtmarker. De er vanlige over hele Norge, kanskje særlig i høyereliggende strøk, og flyr i juni-august. De besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter.

Utbredelse

Arten er utbredt over det meste av Palearktis fra Kanariøyene i vest til Stillehavet i øst, og også i mye av Nord-Amerika. I Norge er den vanlig over hele landet.
Den estiske kommisjon for undersøkelse av forbrytelser mot menneskeheten

Den estiske kommisjon for undersøkelse av forbrytelser mot menneskeheten, også kalt historikerkommisjonen, er en internasjonal kommisjon for granskning av forbrytelser mot menneskeheten begått i Estland under den sovjetiske og tyske okkupasjon under den andre verdenskrig. Den ble nedsatt i oktober 1998 av president Lennart Meri.
Kommisjonen ble ledet av den finske diplomaten Max Jakobson og besto ellers av Uffe Ellemann-Jensen, Paul Goble, Nicholas Lane, Peter Reddaway, Arseny Roginsky og Wolfgang von Stetten. Med utgangspunkt i artikkel 7 i statuttene for Den internasjonale straffedomstolen fikk kommisjonen i oppdrag å granske forbrytelser som arrestasjoner, fengslinger, deportasjoner, tvangsevakuering og drap, omstendighetene rundt forbrytelsene og den historiske bakgrunnen, samt ansvaret for dem. Til støtte for sitt arbeid ansatte kommisjonen estiske historikere som gransket arkiver i Estland og utlandet.
Som et resultat av kommisjonens arbeid ble det utgitt rapporter og konklusjoner om den første sovjetiske okkupasjonen 1940 til 1941, den tyske okkupasjonen 1941 til 1944 og den andre sovjetiske okkupasjonen fra 1944 av. Kommisjonens resultater er publisert på estisk, russisk og engelsk, sistnevnte med det internasjonale samfunn for øye.
Maimana

Maimana eller Meymaneh (persisk: میمنه) er provinshovedstad i Faryab, som ligger nordvest i Afghanistan.  Byen har en ubemannet flyplass med grusdekke. Antall innbyggere er anslått til ca. 70 000.  Ca. halvparten av befolkningen er usbekere. En stabiliseringsstyrke tilhørende ISAF, holder til her (og storparten av soldatene i den er norske og latviske).

Historie

Festningen (citadel) stammer trolig fra jernalderen.

Kultur

Hver mandag og torsdag er det marked i byen, og hver fredag er det buskhashi-kamp rett utenfor byen.
EPIC

EPIC (Enhanced Programmable ircII Client) er en modifisert ircII IRC-klient.
Velimeşe

Geografi og befolkning

Byen ligger i Thrakia i den europeiske delen av Tyrkia, nord for Çorlu-elven, en liten sideelv til elven Ergene og motorveien Otoyol 3, som forbinder İstanbul og Kapıkule ved den bulgarske grensen.
Befolkningen i byen var i 2011 målt til 7 893.

Historie

I det 19. århundre var det en offentlig gård som ble brukt til militærtrening der byen nå ligger. Navnet på gården var Velipaşa, en referanse til en pasja i det osmanske riket. Etter den russisk-tyrkiske krig (1877-1878) bosatte tyrkiske flyktninger fra Bulgaria og Serbia seg på gården, og bosetningen fikk navnet Velimeşe.
I begynnelsen av det 20. århundre ble stedet okkupert to ganger. I 1912 ble det okkupert av Bulgaria under den første Balkankrigen, men under den andre Balkankrigen ble byen gitt tilbake til Tyrkia. Mellom 1920 og 1922, etter den første verdenskrig, var byen okkupert av Hellas. Den 15. oktober 1922 ble Velimeşe overført til Tyrkia igjen.
I 1974 fikk stedet bystatus.

Økonomi

Velimeşe er en voksende by. Korn, solsikker og brødkorn er hovedeksportene, men mesteparten av byens beboere jobber i fabrikker som ligger rundt byen.
Grown Ups 2

Handling

Lenny (Sandler) og familien hans flytter til sin lille hjemby for å være sammen med venner og familie. Det er siste skoledag for barna, og det viser seg at galskap og overraskelser også finner sted i hjembyen.
Thessaloniki gasskraftverk

Thessaloniki gasskraftverk er et gasskraftverk ved storbyen Thessaloniki i regionen Makedonia i det nordlige Hellas. Det har en installert produksjonskapasitet på 400 MW fordelt på 1 blokker / 2+1 turbiner. Operatør er et lokalt selskap.
Anlegget ble utbygd fra omkring 2000 til 2005. Brenselstypen er naturgass og teknologien er levert av Alstom.
Gregory Baum

Bakgrunn

Baum kom fra en tysk kristen jødisk familie; faren var protestant og moren var jødisk. I 1939 emigrerte familien først til England og året etter til Canada. I 1946 konverterte Baum til katolisismen og i 1947 inntrådte han i augustinerordenen. Ordenen gav ham klosternavnet Gregory.

Augustinerprest

I 1954 ble han presteviet. Etter Annen verdenskrig studerte han katolsk teologi, matematikk og fysikk ved McMaster University, ved Ohio State University ved Universitetet i Fribourg i Sveits. Han tok doktorgrad i 1956 med avhandlingen Christliche Einheit in päpstlichen Dokumenten des 20. Jahrhunderts.

Teologisk virke

Fra 1959 underviste han i katolsk teologi ved Saint Michael's College tilknyttet University of Toronto og fra 1986 ved McGill University i Montreal. I 1999 ble han emeritert.
I 1960 ble han, etter et initiativ fra kardinal Bea, utnevnt til konsilsperitus (ekspert) og kunne således ta det som teologisk rådgiver ved annet vatikankonsil. Han tilhørte Underkommisjonen for den jødiske emnekrets i Det pavelige enhetssekreteriat, og var således medvirkende til forberedelsen av konsilserklæringen Nostra Aetate.
Fra 1962 til 2004 var han medutgiver av tidsskriftet The Ecumenist.
Mot slutten av 1960-årene gikk han på New School for Social Theory i New York City for å studere sosiologi. En frukt av dette var hans verk om å tilrettelegge for en dialog mellom  klassisk sosiologi (Marx, Tocqueville, Durkheim, Tönnies, Weber, og andre) og kristen teologi.
I 1970 lot han seg begeistre av ideer fra den latinamerikanske frigjøringsteologi og lignende annetsteds fra. Han ble også interessert i Karl Mannheims verker og utviklet en program for ideologikritikk som han håpet ville eliminere de ideologiske elementer i religion, især slikt som måtte uttrykke forakt for andre og som tillot kristne å forbli uberørte av de som led av sosial urettferdighet og strukturell vold.
I 1980- og 1990-årene fortsatte Baum sine studier i ideologikritikk ved å integrere konseptet med Frankfurtskolens tenkning om teorikritikk. Han kombinerte Frankfurtskolens konsept «den uskyldige kritikks ende» med den katolske kirkes «preferensielle opsjon for de fattige». Begge konsepter ansporet hans ytterligere beskjeftigelse med ideologikritikk.
Ettersom Baum alltid hadde vært interessert i sosialetikk, studerte han også Karl Polanyis verker, som han satte meget høyt. I 1980-årene flyttet Baum til Quebec og utviklet en interesse for den quebecianske katolske tradisjon, som han betraktet som mer progressiv og kontekstuell enn dens engelsk-kanadiske og amerikanske motstykker.

Uttreden av ordenen, nedleggelse av presteembedet

I 1976 trådte han ut av augustinerordenen og nedla sitt presteembede. I 1977 giftet han seg med Shirley neé Finn, en tidligere ordenssøster.
I 1990 mottok han utmerkelsen offiser av Order of Canada. I 2016 ble han utmerket med et æresdoktorat ved det katolske teologiske fakultet ved Universitetet i Tübingen.
Badminton under Panamerikanske leker 2011

Badminton under Panamerikanske leker 2011. Badminton var en av flere sporter i de 16. Panamerikanske leker som ble arrangert i Guadalajara i Mexico i perioden 14. til 30. oktober 2011. Totalt ble det konkurrert om fem titler: single og double for både damer og menn og i mixed double. Canada ble beste nasjon med tre gullmedaljer.
Airdrieonians FC

Historie

Airdrieonians ble stiftet i 1878 som Excelsior Football Club. To år etter skiftet klubben navn til Airdrieonians Football Club. I 1892 tok klubben i bruk Broomfield Park som hjemmebane, og to år etter ble de valgt inn i Scottish Football League (Division 2). De rykket opp i Division 1 i 1903, og etablerte seg raskt i divisjonen.
Klubbens beste periode var mellom 1922 og 1926, da de ble nummer 2 i ligaen fire år på rad. I 1924 vant de også cupen, med 2-0 mot Hibernian i finalen. I mai 1925 dro for øvrig Airdrieonians til Norge og Sverige, og spilte til sammen 5 kamper mot lokale lag.
Airdrieonians rykket ned i Division 2 i 1936. Med unntak av et par sesonger spilte klubben fast i øverste divisjon igjen mellom 1950 og 1973, men med mer beskjedne plasseringer enn de hadde på midten av 1920-tallet. Etter nedrykket i 1973 fikk klubben bare noen spredte sesonger i øverste  divisjon. De nådde imidlertid cupfinalen i 1975 (1-3 mot Celtic), og igjen i 1992 (1-2 mot Rangers) og 1995 (0-1 mot Celtic). Airdrieonians rykket ned fra Premier Division (nivå 1) siste gang i 1993.
Klubben flyttet i 1994 fra Broomfield Park, og leide Clydes bane Broadwood Stadium i Cumbernauld mens de planla og bygde et nytt stadion. Airdrieonians' nye bane Excelsior Stadium ble tatt i bruk i 1998.
Våren 2002 gikk Airdrieonians konkurs på grunn av stor gjeld. Dette var første gang siden Third Lanark i 1967 at en skotsk ligaklubb gikk konkurs. En av klubbens tilhengere, Jim Ballantyne, stiftet raskt en ny klubb, Airdrie United, med siktemål å overta ligaplassen til den konkursrammede klubben. Men ligaen valgte i stedet inn Gretna FC. Til slutt kjøpte Airdrie Uniteds eiere opp ligaklubben Clydebank FC, flyttet hele klubben til Airdrie og omdøpte den til Airdrie United. Nye Airdrie United tok over Clydebanks plass i ligaen og startet i Second Division (nivå 3) høsten 2002, mens Clydebank FC ble nystartet på lavere, regionalt nivå året etter.
1. divisjon fotball for kvinner 1999

Gruppespill

I tabellen er laget som kvalifiserte seg til kvalifisering til Toppserien markert i gull, de som fortsatt skulle spille i 1. divisjon umarkert (med hvit bakgrunn) og lag som rykket ned til 2. divisjon markert med rosa bakgrunn. Lag som ble trukket er også markert i rosa. Lag som hadde rykket ned, men som berget plassen fordi et lag ble trukket, er ikke merket.

Gruppe 1, Østlandet

Lagene som rykket opp til denne avdelingen var Lørenskog og Kvam. Larvik vant klart sin gruppe med fem poeng på Røa. Disse to var godt foran nummer tre. I bunnen kom Eik-Tønsberg og Kvam sist, men ettersom Jardar trakk laget, rykket bare Kvam ned.

Gruppe 2, Øst- og Sørlandet

Skeid og Jerv var de nye lagene i 1. divisjon. KFUM trakk laget etter sesongslutt. Notodden tok over Snøggs plass.

Gruppe 3, Sørvestlandet

Vinner gikk videre til kvalifisering, Siden gruppen skulle utvides fra åtte til ti lag, rykket ingen lag ned. Flekkefjord, Eiger og Bryne rykket opp fra 2. divisjon før sesongstart.

Gruppe 4, Vestlandet

Voss vant serien. Bjørnar 2 rykket opp fra 2. divisjon før sesongstart. Eid rykket også opp, men trakk laget. Sandviken 2 rykket ned etter sesongslutt fordi Sandviken rykket ned fra Toppserien og første- og andrelaget ikke kan være i samme divisjon.

Gruppe 5, Nordvestlandet og Trøndelag

Herd og Buvik/Gimse rykket opp fra 2. divisjon før sesongstart. Ettersom Byåsen kvalifiserte seg til Toppserien, rykket bare det dårligste laget ned.

Gruppe 6, Nord-Norge

Bossmo & Ytteren og Tromsdalen rykket opp til 1. divisjon gruppe 6 før sesongstart. Medkila vant en spennende kamp mot Fløya, som året tidligere hadde spilt i Toppserien. Halsøy trakk laget etter sesongslutt.

Kvalifiseringsspill

Vinnerne av de forskjellige gruppene ble fordelt i to grupper som spilte en kamp mot hverandre. Alle lagene fikk en hjemmekamp og en bortekamp.Vinnerne av gruppe 1, 4 og 6 kom i gruppe 1, mens vinnerne av gruppe 2, 3 og 5 kom i gruppe 2.
I tabellen er laget som kvalifiserte seg til Toppserien markert i gull.
Domingo Antonio Velasco

Domingo Antonio Velasco var en italiensk maler, mest kjent for et portrett malt til minne om at komponisten Domenico Scarlatti under en seremoni 21. april 1738 var blitt tildelt Santiago-ordenen av kong Johan V av Portugal.
Folketellingen 1825

Folketellingen 1825 var den fjerde alminnelige folketellingen som er gjennomført i Norge, etter folketellingene i 1769,  1801 og 1815. Til grunn for folketellingen lå vedtak i kongelig resolusjon den 11. oktober 1825. Det ble ikke registrert navn i denne folketellingen.

Tellingen

Utgangspunktet for tellingen var Stortingets behov for en oversikt over befolkningen i byene i forbindelse med fordelingen av kjøpstadskatten. Finansdepartementet utvidet Stortingets forslag til å gjelde hele landet. Ved kongelig resolusjon av 11. oktober 1825 ble det bestemt at en folketelling skulle gjennomføres den søndag 27. november 1825 og de påfølgende dagene. Resolusjonen ble gjort kjent i et sirkulære datert 20. oktober. 27. november var første søndag i advent og kirkeårets begynnelse. Denne dagen ble sett på som passende siden geistlighetens årlige fortegnelser over fødte og døde begynte denne dagen. Beregninger over folkemengdens sannsynlige økning eller reduksjon ble således antatt å være enklere å gjennomføre. Folketellingen ble utført på samme måte og inneholdt de samme opplysninger som folketellingen i 1815. Dog med den forskjell at de forskjellige opplysningene i 1825 ble oppgitt for hvert husnummer i byene og for hver gård på landet, for hvilke det ble oppgitt antall husholdninger. Av de brukte skjemaene fremgår det hvilke inndelinger som ble brukt med hensyn til aldersgrupper og samfunnsklasser. I kjøpstedene ble folketellingen gjennomført av magistraten med hjelp av rodemesterne og på landet av sogneprestene med hjelp av blant annet lensmennene. I tellingsskjemaene skulle det blant annet oppgis husholdninger, ekteskap, innbyggerantall, kjønn, alder, stand og næringsvei fordelt på kjøpsteder, ladesteder og landdistrikter. De utfylte tellingsslistene skulle sendes til Finansdepartementet så snart tellingen var over og senest innen 1. januar 1826. Unntaket var Nordland og Finnmark amter, hvorfra listene måtte sendes innen utgangen av april 1826.

Resultatene

Resultatene av folketellingen ble presentert i Budstikken nr. 56-72 (1826) og drøftet av professor dr. Frederik Holst i Budstikken nr. 80-89 (1827). Holst peker på at selv om listene som ble brukt i 1825-tellingen er mer fullstendig enn i foregående tellinger, mangler det enkelte opplysninger som for en statistiker ville vært verdifulle. Blant annet ønsket Holst seg opplysninger om religion, antall utlendinger, enkemenn og enker, fødte i og utenfor ekteskap og yrkesgrupper. I Norges officielle statistikk C. no. 1 (1874) ble det presentert tabeller med resultater fra folketellingen. Her fremgår det at samlet folkemengde i riket var 1 051 318. I landdistriktene bodde det 937 120 personer, mens det i bydistriktene bodde 114 198 personer. I tabellen over folkemengden den 27. november 1825 presenteres også befolkningstall knyttet til kjønn, husholdninger, ekteskap, alder og geografi.

Arkivmateriale etter 1825-tellingen

Av Håndbok for Riksarkivet (1992) fremgår det at folketellingen i 1825 er mikrofilmet (side 277). Se ellers under eksterne lenker for informasjon om arkivmaterialet etter folketellingen 1825.
Changing of the Seasons

Changing of the Seasons er et musikkalbum utgitt av Ane Brun i 2008. Senere samme år kom albumet Sketches.
Franz Kafka-prisen

Franz Kafka-prisen er en internasjonal litteraturpris som deles ut til ære for den tyskspråklige romanforfatteren Franz Kafka. Prisen ble første gang delt ut i 2001. Prisens utdelere er Franz Kafka Society og byen Praha i Tsjekkia.
Prisen deles ut årlig i det gamle rådhuset i Staré Město (gamlebyen i Praha). Prisen består av USD 10 000, et diplom og en brosestatuett. Prisen kalles ofte Kafka-prisen.
Electronic Entertainment Expo 2014

Electronic Entertainment Expo 2014 (E3 2014) var den 20. Electronic Entertainment Expo-videospillmessen. Messen fant sted i Los Angeles Convention Center fra 10. juni 2014 til 12. juni 2018. 48 900 folk deltok på messen.