Det norske korstog

Fra Norge til England (1107–1108)

Sigurd og mennene hans seilte fra Norge høsten 1107 med seksti skip og en anslått hær som talte 5 000 mann. Samme høst nådde de England hvor Henrik I var konge. Korsfarerne overvintret i England, og våren 1108 satte de igjen seil sørvestover.

På Balearene (1109)

Etter å ha seiret mot nok en piratflåte mens de seilet gjennom Gibraltarstredet (Norfasund), seilte nordmennene videre langs sarasenernes land (Serkland),
inn i Middelhavet (Griklands hafi) og ankom Balearene. På dette tidspunktet så den kristne verden på Balearene som en frihavn for pirater og et slavesenter. De norske strandhuggene er også de første, dokumenterte angrepene på de muslimske Balearene.
Det første stedet nordmennene ankom var Formentera, hvor de møtte en stor gruppe blåmenn og serkir (sarasenere) som hadde tilhold i en hule. Slagets forløp er det best dokumenterte i hele korstoget, og er muligens den største, historiske hendelsen i den lille øyas historie.
Etter slaget skal nordmennene ha ranet med seg de mest kostbare skattene de noensinne hadde tatt. Deretter angrep nordmennene Ibiza og Menorca, begge steder med vellykket resultat. Det ser ut til at nordmennene bevisst unngikk å angripe den største baleariske øya, Mallorca. Mallorca var i 1109 et rikt og godt befestet senter i taifa-kongedømmet.
Historier om korsfarernes suksess kan ha inspirert katalanernes og pisanernes erobring av Balearene i årene mellom 1113 og 1115.

På Sicilia (1109–1110)

Våren 1109 anløp flåten Sicilia (Sikileyjar) hvor de ble ønsket velkommen av den regjerende grev Roger II, som var i tenårene.

I Palestina (1110)

Sommeren 1110 nådde korsfarerne endelig havnen i Acre (Akrsborg), eller i Jaffa, og dro til Jerusalem (Jorsala) hvor de møtte den regjerende kong Baldwin I. De ble tatt godt imot, og Baldwin red med Sigurd til Jordanelven, og tilbake til Jerusalem.
Nordmennene fikk mange kostbarheter og relikvier, blant annet splinter av det hellige kors som Jesus Kristus skal ha blitt korsfestet på. Disse ble overgitt nordmennene under forutsetning av at de ville fortsette å promotere kristendommen, og at relikviene ble tatt med til Olav den helliges grav.

Beleiringen av Sidon (1110)

Da Baldwin skulle ta den muslimske byen Sidon (Sætt) i Syria (Sýrland), deltok Sigurd og mennene hans i beleiringen. Byen ble tatt, og vasallstaten Sidon opprettet.

Til Konstantinopel (1110)

Etter å ha hjulpet Baldwin med å ta Sidon, seilte han og mennene hans til Kypros hvor de ble en kort stund, før de satte seil mot Hellas og anløp en gresk havn som de kalte Engilsnes. Her ble de en stund, fordi Sigurd ville vente på sidevind, slik at skipsseilene ville se mer imponerende ut for bysantinerne.
Da de endelig seilte inn mot Konstantinopel (Miklagard) lå skipene så tett at det så ut som om seilene dannet ett gigantisk seil. Innbyggerne i Konstantinopel kom for å se Sigurd seile inn i byen, og keiser Alexios I åpnet byportene.

Til Norge (1110–1113)

Da Sigurd planla å reise hjem, gav han alle skipene sine til den bysantiske keiseren. I bytte fikk han en rekke hester slik at han kunne dra hjem landeveien. Mange av Sigurds menn ble igjen for å tjene bysantinerne.
Sigurd dro hjemover, en reise som skal ha tatt rundt tre år, fra Bulgaria (Bolgaraland), gjennom Ungarn (Ungararíki), Pannonia, Schwaben (Sváva) og Bayern (Beiaraland), hvor han møtte keiser Lothair III av det tysk-romerske rike (Rómaborg). Da han ankom Danmark, ble han tatt imot av kong Nils som forærte ham et skip slik at han kunne seile tilbake til Norge.