google/wiki40b huggingface dataset:
Neeme Järvi

Biografi

Han studerte slagverk og kordireksjon ved musikkskolen i Tallinn og senere orkesterdireksjon ved musikkonservatoriet i Leningrad med bl.a. Jevgenij Mravinskij som lærer. Han startet sin dirigentkarriere som dirigent for henholdsvis Symfoniorkesteret til Estlands Radio og TV, Estlands Nasjonale Symfoniorkester og orkesteret ved Tallinns opera. I 1971 vant han førstepris i den internasjonale dirigentkonkurransen ved Accademia Nazionale di Santa Cecilia i Roma. I 1980 immigrerte han med sin familie til USA og fikk amerikansk statsborgerskap i 1987.
I 1982 ble Järvi sjefdirigent for Göteborgs Symfoniker, en post han beholdt til 2004 og som resulterte i en rekke plateinnspillinger for plateselskapet BIS. (Bjørn Simensen var forøvrig direktør for orkesteret fram til 1984, da han tiltrådte stillingen som direktør ved Den norske opera.) Andre posisjoner inkluderer sjefdirigentstillingene ved Royal Scottish National Orchestra fra 1984 til 1988 og Detroit Symphony Orchestra fra 1990 til 2005 samt stillingen som musikkdirektør for New Jersey Symphony Orchestra fra 2005 til 2009. Fra 2005 har Järvi vært sjefdirigent for Het Residentie Orkest i Haag. 
Järvi har dirigert mer enn 150 orkestre verden over. Han har også gjestet Norge flere ganger og dirigert både Oslo Filharmoniske Orkester, Bergen Filharmoniske Orkester og orkesteret ved Den Norske Opera & Ballett.
Som dirigent er Järvi kjent for sitt usedvanlig store repertoar. I tillegg til standardrepertoaret har han vært en forkjemper for mindre kjent musikk. Han er trolig mest kjent for sine tolkninger av det nordiske og russiske orkesterrepertoaret.
Järvi har sammen med sin kone Liilia Järvi sønnene Paavo Järvi og Kristjan Järvi, som begge er ledende orkesterdirigenter, og datteren Maarika Järvi som er fløytist.

Plateinnspillinger

Neeme Järvi er med sine over 400 plateinnspillinger en av de mest produktive dirigentene gjennom tidene. Han har hatt et nært samarbeid med plateselskapene BIS og Chandos, men også gjort en rekke innspillinger for Deutsche Grammophon, EMI og BMG. Blant de mest kjente innspillingene hører komplette symfonisykluser av Bohuslav Martinů (BIS), Jean Sibelius (BIS på 1980-tallet, innspilt igjen på Deutsche Grammophon 20 år senere), Antonín Dvořák (Chandos), Sergej Prokofjev (Chandos) og Eduard Tubin (BIS). Hans innspillinger av samtlige orkesterverkene til Edvard Grieg på Deutsche Grammophon fikk også strålende kritikker.
Buøy stadion

Buøy stadion (også kalt «Hompen») er Buøy ILs hjemmebane og stadion på øya Buøy utenfor Stavanger. Fotballbanen ligger like ved Buøy skole, som ligger på toppen og midten av øya.
I nyere tid har både grus- og gressbane blitt anlagt for klubben. Den originale gressbanen har imidlertid blitt erstattet med en bedre og mer slitesterk kunstgressbane (100x65m.). Siden banen ligger sammen med skolen, benytter også elevene der seg av den.
Stamford (Lincolnshire)

Beskrivelse

Stamford ligger ved romerveien Ermine Street, men var ikke en bosetning i romersk tid. Det var først angelsakserne som grunnla Stamford, på grunn av beliggenheten ved elva Welland. I 972 gjorde kong Edgar byen til borough. Senere var Stamford en av de fem burgher i Danelagen, det vil si en av de viktigste danske bosetningene i Øst-Midlands, sammen med Derby, Leicester, Lincoln og Nottingham. Normannerne bygget i 1075 en borg, som antagelig ble ødelagt i 1484.
Urskog Skytterlag

Historie

Urskog skytterlag ble stiftet i 1861 som "Urskaug skydeforening" av lensmann Svend Emil Dahl Holmsen og Holm Haneborg. Laget var medlem av Centralforeningen for Udbredelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug fra stiftelsesåret og frem til 1884 da de gikk inn i Folkevæpningssamlagene. Lagets første skytebane var på Teigen ved Riserbrua i Aurskog. 
I 1893, da laget hadde stått uten skytebane i noen år, fikk laget nye bane på Øvre Killingmo hvor lagets bane fortsatt er.

Lagets navn

Da laget ble stiftet i 1861 het bygda Urskog og ikke Aurskog slik navnet er i dag. Bakgrunnen for dette navnet er at Aurskog-navnet ble fordansket til Urskog i Dansketiden. I en periode på starten av 1900-tallet ble svært mange stedsnavn i Norge fornorsket som et resultat av den sterke nasjonalismen som rådet i årene etter 1905. Dette skjedde også med Aurskog-navnet. Både idrettslaget i bygda, Aurskog-Finstadbru Sportsklubb, og andre foreninger byttet til Aurskog, men dette gjaldt altså ikke skytterlaget.

Interne skytinger

Skytterlaget har en del interne skytingen både sommer og vinter. Blant disse er Skogens Premie (baneskyting), Aurskog Sparebanks Pokal (baneskyting) og Johan Andresens Julepokal (feltskyting)

Urskogstevnet

Urskog skytterlag arrangerer Urskogstevnet i baneskyting hvert år i slutten av mai. Dette er et stevne som i 2013 samlet hele 419 skyttere fra hele landet, noe som gjør det til et av de største banestevnene i landet. Stevnet ble arrangert første gang i 1957. Da var det kun for lagene i krets 1 i Akershus. Fra 1963 ble stevnet åpent for hele Akershus Skyttersamlag og for hele landet i 1986. Det første stevnet på elektroniske skiver var i 1999. 
Stevnet sto i fare for å bli avlyst pga. stor skogbrannfare i 2018, men ble gjennomført etter at det ble iverksatt vanningstiltak.

Storvilttrening

Urskog skytterlag arrangerer årlig trening for storviltjegere med oppskyting. Skytingen foregår fra slutten av mai og frem til elgjakta starter 5.oktober, med en pause i ca. 4 uker fra juli og begynnelsen av august. Skytingen foregår på lagets bane på Øvre Killingmo mot 10 elektroniske skiver på 100 meter.

Æresmedlemmer

Johan Andresen snr. (19.07.1883-22.04.1980)

Kristian O. Romhus (27.10.1894-16.09.1982)

Arne Ivar Tønsberg (27.01.1921-14.09.2003)

Asbjørn Konrad Killingmo (25.06.1924-)

Normann Asbjørn Dahle (23.04.1940-)

Magne Gromsrud (18.06.1936-30.08.16)
Tactical air navigation system

Tactical air navigation system (TACAN) er et navigasjonssystem for militære fly i NATO. Det gir brukeren avstand og retning til en bakkestasjon. Det er en mer nøyaktig versjon av VHF omnidirectional range / distance measuring equipment (VOR/DME)-system, som gir avstands- og retningsinformasjon for sivil luftfart. Ved VORTAC-anlegg er DME-delen av TACAN tilgjengelig for sivil bruk.

Beskrivelse

TACAN kan generelt sies å være en militær versjon av VOR/DME-systemet, og opererer i frekvensbåndet 960-1215 MHz. Retningsinformasjonen i TACAN er mer nøyaktig enn standard VOR, siden TACAN bruker et to-frekvens prinsipp, med en 15 Hz overlagret med en 135 HZ komponent.
Avstandsdelen av TACAN opererer med samme spesifikasjoner som sivile DME-anlegg. For å redusere antallet anlegg, er TACAN-stasjoner ofte samlokalisert med VOR-anlegg. Disse samlokaliserte anleggene betegnes som VORTAC. Dette er en stasjon komponert av VOR for sivil retningsinformasjon, og en TACAN for militær retningsinformasjon, og militær/sivil avstandsinformasjon. TACAN-transponderen utfører funksjonen til DME, uten å måtte ha en separat, koallokert DME.

Nøyaktighet

Teoretisk skulle TACAN gir 9 ganger forbedrelse i nøyaktighet, sammenlignet med VOR. Operativ bruk har kun vist at forbedringen ikker er mer enn 1,5 til 2 ganger. Nøyaktigheten med 135 Hz modulasjon ±1° eller ±63 m ved 3,47 km avstand. Nøyaktigheten på DME-delen er 185 m (±0.1 nautisk mil).

Fordeler

Fordi retnings- og avstandsinformasjon er kombinert i ett system, gir det en enklere installasjon. Det kreves mindre plass, i motsetning til en VOR, som består av ett stort stort, komplekst antennesystem. Et TACAN-system kan teoretisk plasseres på en bygning, lastebil, ett fly eller skip, og være operativ i løpet av kort tid. TACAN brukes f.eks. på tankfly.

Ulemper

For militær bruk er ulempen mangelen på mulighet til å kontrollere RF-stråling (EMCON) og stealth. Maritime TACAN-operasjoner formet , slik at fly kan finne skipet, og land. Det er ingen kryptering, og fienden kan enkelt bruke avstands- og retningsinformasjon til å angripe et skip med TACAN.
Noen eldre bakkestasjoner i verden har mekanisk roterende antenne. Siden TACAN-stasjoner er i drift 24 timer i døgnet, blir disse upålitelige, sammenlignet med moderne stasjoner, som har elektronisk roterende antenne, uten bevegelige deler.

Antenner

Det er to hovedtyper antenner for bakkestasjoner, mekanisk og elektronisk roterende. I et system med mekanisk rotasjon roterer antennen med 900 omdr./min., mens med elektronisk rotasjon, skapes strålingsdiagrammet ved å bruke flere antenneelementer i ring. Ett elektronisk system har ingen mekanisk slitasje på deler, krever mindre vedlikehold og er betydelig mer driftssikkert. Dersom antennen feiler, vil TACAN degraderes til kun DME-mode.

Fremtiden

Som andre typer flynavigasjonsutstyr, kan TACAN erstattes av satellittbaserte navigasjonssystemer. Av sikkerhetsmessige årsaker vil TACAN fortsatt brukes, og det er ingen erstatninger i overskuelig fremtid.
Gulleiv Wee

Gulleiv Wee (født 8. oktober 1969) er en norsk musiker. 
Han er særlig kjent som bassist i bandet The September When. Etter at dette bandet ble oppløst startet han band som Janne Hagens Gospel Combo, Dream Pilots, Salvation Street og Wibutee. Han spilte en gang i orkesteret Circulasione Totale Orchestra.
Han har også medvirket på Janove Ottesens produksjoner.
FNs permanente forum for urfolk

FNs permanente forum for urfolk (UNPFII – United Nations Permanent Forum on Indigenous Issues) er et rådgivende organ for FN, i spørsmål som omhandler urfolk. Rådet rapporterer til FNs økonomiske og sosiale råd (ECOSOC).

Historie

Etableringen av FNs Permanente Forum ble diskutert på FNs verdenskonferanse om menneskerettigheter i Wien i 1993. Wien-erklæringen som ble vedtatt der anbefalte at et slikt forum skulle etableres, som en del av FNs første tiår for urfolk. En arbeidsgruppe ble etablert, og en rekke møter ledet fram til etableringen av forumet, ved FNs økonomiske og sosiale råds resolusjon 2000/22.

Medlemmer

Det er 16 uavhengige eksperter, som utnevnes for en 3-årsperiode. På slutten av perioden kan de gjenvelges eller gjenutnevnes for en ny periode. 
Av de 16 medlemmene er 8 nominert av regjeringene i medlemslandene, og 8 nomineres direkte av urfolk-organisasjoner. De regjeringsnominerte velges av FNs økonomiske og sosiale råd, basert på i hvilken grad de ulike regionale gruppene er representert (se nedenfor). De som er nominert av urfolk-organisasjoner oppnevnes av Presidenten av ECOSOC, og representerer de 7 sosiokulturelle regionene, for å sikre en representativ dekning av verdens urfolk.

Første tiår (1995-2004)

Det første internasjonale tiåret for verdens urfolk het «Indigenous people: partnership in action», og ble etablert av FNs hovedforsamling med resolusjon 
48/163 , og hadde som hovedmål å styrke internasjonalt samarbeid for å løse de problemene urfolk står overfor innen områder som menneskerettigheter, miljø, utvikling, helse og utdanning.
Ole Peter Riis Høegh

Utdannelse og virke i Christiania

Han fikk først undervisning i arkitektur av arkitekt J. G. Løser. Deretter undervisningen på Den kongelige Tegneskole under Hans Ditlev Franciscus von Linstows ledelse. I 1823 ble Høegh ansatt av Linstow som dessinatør (teknisk tegner) ved Det kongelige slott. Årene 1825–1826 var han arbeidsleder på Hadeland for brudd av kleberstein til slottet. Som assistent for Linstow var han med på gjenreisingen av Grue kirke og utførte detalj- og interiørtegninger. Han var assistent hos Linstow fram til 1828, da han vikarierte som stadskonduktør i Christiania for Christian H. Grosch. Årene 1829-1830 var han byggeleder ved oppførelsen av Immanuelskirken og Latinskolen i Frederikshald (Halden) etter Groschs tegninger.

Trondheim

I 1830 flyttet Høegh til Trondheim hvor han de neste fem årene fikk en rekke viktige byggeoppdrag. Både Kriminalasylet og Det militære sykehus er oppført etter Høeghs tegninger. Hovedkontoret for Norges Bank ble oppført årene 1830-1831. I samarbeid med Gustav Adolph Lammers tegnet Høegh anstalten «Tronka», Trondhjems Hospitals Pleiestiftelse for Sindssvage (1836–1842). I 1834 var han med på byggingen av et nytt gotisk hvelv i oktogonen i Nidarosdomen og han utarbeidet et forslag til nødvendige reparasjoner. I 1835 leverte han inn det første forslag til restaurering av Nidarosdomen.

Bergen

Allerede i 1832 ble Høegh utnevnt til stadskonduktør i Bergen, men han tiltrådte ikke stillingen før i 1835 på grunn av alle oppdragene han hadde i Trondheim. Biografen Arno Berg skrev: «I det hele tatt tror jeg at under Høeghs arbeidsår i Bergen lå omtrent all bygningsvirksomhet med noen arkitektonisk pretention i byen og dens omegn i hans hender.» Det hersker noe tvil om alle lyststeden han er tilskrevet virkelig er hans verk som Urdi, Christinegård, Hellandshuset,  med fler. De bygningene i Bergen han med mer sikkerhet har tegnet er fra årene 1836–1845 og viser innflytelse fra den tyske, romantiske klassisismen. I 1836–1837 foretok Høegh en studiereise til København, Hamburg, Berlin og Potsdam og hans senere arkitektur viser en sterk påvirkning fra sentrale tyske arkitekter som Karl Friedrich Schinkel.
Høegh fikk rekke betydningsfulle oppdrag i Bergen, men de fleste av disse er idag enten revet eller sterkt ombygget. De to best bevarte er Bergens nye latinskole (Bergen katedralskole) fra 1840 og avdelingskontoret til Norges Bank fra 1840-1845.

Død

Høegh fikk etterhvert problemer med å livnære seg som arkitekt. I 1848 ble han syk, konen døde og han måtte selge huset sitt. I 1849 ble han erklært sinnssyk og året etter ble han umyndiggjort. Han døde to år etterpå, 44 år gammel.
2. divisjon fotball for menn 1978

Opp- og nedrykk

Avdelingsvinnerne i avdeling A og B rykket direkte opp til 1. divisjon 1979. Nummer to i avdeling A og B og vinneren av avdeling C spilte kvalifisering om en tredje opprykksplass.
Det siste laget i avdeling A og B rykket ned, mens de to lagene på 9.-plass spilte kvalifisering om å beholde plassen. I avdeling C rykket 7 lag ned. De resterende ble inkludert i de to øvrige avdelingene fra 1979, da 2. divisjon ble endret fra 3 avdelinger med 10 lag i hver til 2 avdelinger med 12 lag i hver.
De 24 lagene i 2. divisjon 1979 ble dermed tre lag som rykket ned fra 1. divisjon, de totalt 12 gjenværende lagene i avdeling A og B, to lag fra avdeling C, de to lagene som tapte kvalifisering om opprykk, ett lag som vant kvalifisering om å unngå nedrykk, og fire lag som rykket opp fra 3. divisjon.
Direkte opprykk: Mjøndalen (avdeling A) og Rosenborg (avdeling B)
Opprykk via kvalifisering: HamKam (avdeling B) rykket opp etter kvalifiseringskamper mot Fredrikstad (avdeling A) og Tromsø (avdeling C)
Kvalifisering for å unngå nedrykk: Os beholdt plassen etter kvalifiseringskamper mot Strømmen
Nedrykk: Strømsgodset fra avdeling A, Kongsvinger fra avdeling B, Strømmen etter kvalifisering, Harstad, Stålkameratene, Grand Bodø, Alta, Mosjøen, Lyngen og Brønnøysund fra avdeling C
Edward Upward

Liv og virke

Upward fikk sin utdannelse i Repton i South Derbyshire hvor han ble venn av den senere forfatteren Christopher Isherwood. Mens han studerte på Corpus Christi College ved Universitet i Cambridge vant han en medalje for engelsk poesi i 1924. Han var en del av forfattergruppe som også besto av Isherwood, W.H. Auden og Stephen Spender. Etter universitet arbeidet han som lærer og i 1932 tok en posisjon ved en skole i Dulwich hvor han ble værende i bortimot tretti år. Han meldte seg inn i det britiske kommunistpartiet det samme året og forble lojal til sosialismen, men både han selv og hans hustru Hilda meldte seg ut i 1948 da de ikke lenger trodde at partiet var reelt revolusjonært.
Upwards første roman, Journey to the Border, ble utgitt i 1938 og beskrev i poetisk prosa opprøret til en privatlærer mot sin arbeidsgiver og den truende verden på 1930-tallet som bevegde seg fra en marerittsaktig stat til en hvor hovedfiguren innser at han må bli en del av arbeiderbevegelsen.
En delvis selvbiografisk trilogi, The Spiral Ascent, ble utgitt på 1960- og 1970-tallet etter at han hadde pensjonert seg fra lærerjobben og flyttet til Sandown på Isle of Wight. Den handler om en poets liv og stridigheter med å kombinere kunstnerisk kreativitet med politiske forpliktelser, inkludert i dens historiske tilbakeblikk i kampen mot britiske fascister på 1930-tallet, opposisjon til lederskapet i kommunistpartiet på 1940-tallet og det senere engasjementet i fredsarbeidet og kampen mot kjernefysiske våpen.
I de siste tiårene av 1900-tallet vendte Upward seg til å skrive noveller som ble utgitt av forlaget by Enitharmon Press sammen med hans tidligere verker. I 2005 ble Upward valgt til medlem av Royal Society of Literature og belønnet med deres Bensonmedalje.
Han døde til sist 105 år gammel den 13. februar 2009 i Pontefract i West Yorkshire.
Diwan

Diwan eller dewan er en embetstittel som ble benyttet i Mogulriket og i fyrstestatene i India som var underlagt Storbritannia som vasallstater i kolonitiden fram til 1948.
Tittelen ble opprinnelig benyttet om den fremste skatteoppkreveren i en provins i Mogulriket. Vedkommende hadde ansvar for skatteinnkreving og andre finanssaker, men hadde også domsmakt i sivilrettslige saker. Disse fullmaktene ble kalt diwani, som også kan vise til territoriet innkrevingsretten gjaldt i. Det britiske Ostindiakompaniet fikk i 1764 tilstått diwani av stormogulen og fikk dermed rett til å kreve inn inntekter i Bengal og ble på den måten en faktor som statsmakt i India.
Etter hver som Mogulriket gikk i oppløsning og mindre, selvstendige enheter vokste fram, gikk tittelen over til å betegne den fremste tjenestemannen ved de ulike herskernes hoff. Tittelen diwan ble benyttet for førsteministeren, også kalt statsministeren eller finansministeren, i de indiske fyrstestatene.
Diwan kunne også benyttes som tittel for fremstående indiske tjenestemenn i statsetater og i privat virksomhet. Den kan også benyttes som ærestittel.
Jul i Blåfjell (forestilling)

Jul i Blåfjell er en familieforestilling basert på TV-serien Jul i Blåfjell spilt på Oslo nye teater og Folketeateret.
Forestillingen ble for første gang satt opp som sceneversjon i 2002 med Suzanne Paalgard og Johannes Joner som også spilte i originalen som to av flere hovedroller. .Forestillingen ble spilt på Oslo nye teater frem til 2009, da Folketeateret tok over frem til 2012. I 2013 ble forestillingen flyttet tilbake til Oslo Nye, der den fortsatt blir spilt.
Øvre Romerike prosti

Øvre Romerike prosti er et prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Prosten har tradisjonelt hatt sete i Eidsvoll prestegård, men etter prost Torgeir Havgars tid ble prostesetet flyttet først til Ullensaker hovedsokn, deretter til Jessheim/Hovin sokn i Ullensaker kommune.

Historikk

Fra gammelt av bestod Øvre Romerike prosti av prestegjeldene Eidsvoll, Gjerdrum, Grue, Hof, Hurdal, Nannestad, Nes, Nord-Odal, Sør-Odal, Ullensaker og Vinger. Ved kgl.res. 04.08.1854 ble Grue og Hof (Åsnes og Våler), Nord-Odal, Sør-Odal og Vinger skilt ut som Solør og Odalen prosti. I 1995 ble Hovin skilt ut fra Ullensaker. Ved omregulering av prostiene på Romerike i 1998 ble Nes med Årnes overført fra Øvre Romerike prosti til det nyopprettede Østre Romerike prosti, slik at Øvre Romerike siden består av prestegjeldene Eidsvoll, Gjerdrum, Ullensaker, Hovin, Ullersmo landsfengsel, Nannestad og Hurdal.
Round Butte-demningen

Round Butte-demningen er en demning med vannkraftverk som regulerer elva Deschutes River, en sørlig bielv til Columbia River, beliggende i Jeffersen County, delstaten Oregon i USA.
Demningen er 442 m lang og 130 m høy. Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 338 MW, fordelt på tre turbiner. Anlegget ble utbygget 1960–1964. Operatør er Portland General Electric Co.
The Black Velvet Band

Alternativ versjon

Det eksisterer en alternativ versjon av sangen som fremstiller i detalj den samme historien til den samme melodien betitlet «The Black Ribbon». Den har mange likheter med den mer populære versjonen, skjønt med forskjellige endringer. En slik variasjon er åpningslinjen, hvor frasen «In a neat little town they call Belfast» er erstattet med «In Trallee in the sweet county Kenny».

Norsk versjon

Terje Mosnes og Gunnar Johansen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Et sort fløyelsbånd».

Listelassering

Innspillingen med The Dubliners kom på den britiske singlelisten 2. september 1967 og lå der i 15 uker med nummer 15 som høyeste plassering.
Albert Brewer

Bakgrunn

Brewer var født i Tennessee, og studerte ved University of Alabama.

Politiker

Han var representant i Alabama House of Representatives, underhuset i delstaten Alabamas lovstiftende forsamling i perioden 1954 til 1966. Han var opprinnelig en alliert med George Wallace, og tiltrådte som viseguvernør i Alabama i 1967 samtidig som Wallaces hustru Lurleen Wallace tiltrådte som guvernør.
Guvernør Lurleen Wallace døde i 1968 i embedet, og Brewer etterfulgte henne som guvernør. George Wallace var på denne tid presidentkandidat for American Independent Party. Brewer valgte å styre Alabama uten å ta instruksjoner fra Wallace, og tok kraftig avstand fra ham i demokratenes primærvalg forut guvernørvalget i 1970.
Mens George Wallace førte en kampanje som appellerte særlig til de i den hvite befolkning som hadde negative holdninger til afroamerikanere, nektet Brewer å bruke noe som kunne oppfattes som rasistisk retorikk i sin kampanje. Han forsøkte å bygge en koalisjon av velutdannede hvite av middelklassen, den venstreorienterte arbeiderklassen i delstatens nordre del og svarte velgere som bare en kort tid hadde hatt reell mulighet til å registrere seg som velgere i Alabama. Etter primærvalgets første omgang var Brewer i ledelsen. George Wallace, som ble båret frem av en nesten uforblommet rasistisk kampanje, vant så knapt i primærvalgets andre omgang. 
Etter at Wallace hadde vunnet i selve guvernørvalget ettertrådte han i 1971 Brewer som guvernør.
I primærvalgkampen ble Brewers kandidatur motarbeidet ved offentliggjøringen av forfalskede fotografier som viste Brewer med en anfører for radikale svarte, Elijah Muhammad. Det ble også satt ut rykter om at guvernør Brewer skulle være homoseksuell og at hans hustru var en mentalt ustabil alkoholiker. Én statsviter har betraktet denne demokratiske primærvalgkampanjen til guvernør i Alabama i 1970 som «den mest skitne valgkamp noensinne».
Brewer gikk etterpå tilbake til sin praksis som advokat i Montgomery og arbeidet der til 1979. Deretter praktiserte han i Decatur til sent på 1980-tallet. Han var i 1978 atter kandidat til guvernør, men tapte igjen.
Akronym

Et akronym (fra gresk ἄκρος, akros, «øverst», «ytterst» og ονομα, onoma, «navn») er et initialord (forkortelse) som blir lest og uttalt som et vanlig ord, altså ikke bokstav for bokstav. Eksempler på vanlige akronymer er LASER, NATO, OPEC, radar, Benelux, Donbass og BRICS.
I eksempelet LASER står bokstavene for «Light Amplification by Stimulated Emission of Radiation», «forsterkelse av lyssignaler ved stimulert utstråling». NATO betyr «North Atlantic Treaty Organisation» (Atlanterhavspakten), mens radar betyr «RAdio Detecting And Ranging». BRICS er en samlebetegnelse på Brasil, Russland, India, China (Kina) og Sør-Afrika. Landene ble tidligere omtalt som BRIC før Sør-Afrika kom med i 2011.
Akronymer brukes oftere om grupper av land enn om enkeltstater. Et unntak var FYROM, som Nord-Makedonia blei kalt under Den makedonske navnekonflikten.
Akronymer kan inngå i nye ord og uttrykk: Laserskriver, folkelaser (=folkelaserskriver), fargelaser, radarpar, OPEC-land - også nye akronymer eller forkortelser, f.eks. KNUAN (Kampanjen Norge ut av Nato), LBP (Laser-Beam Printer, laserskriver), CLJ (Color LaserJet), PowerPC (Performance Optimization With Enhanced RISC – Performance Computing) og PReP (PowerPC Reference Platform).
I SMS-språket brukes en rekke akronymer som (iallfall foreløpig) ikke finnes i ordbøkene - f.eks. smesse om å sende SMS-er.
I forkortelser som DNB, DBS, NSB, BBS uttales bokstavene hver for seg, og disse er altså ikke akronymer.
Litterære akronymer: TANSTAAFL (there ain't no such thing as a free lunch) og ASAP (as soon as possible). I Hakkespettbevegelsen i Donald finner vi mange av dem, som UFFAMEG (Udadlelig fin forvalter av makt, edelmot og godhet) og GRRR (Glimrende, raseren og råfin rekordhund). At det siste var et akronym, viste seg da Donald titulerte den som GRRR. Hunden trodde Donald knurret til ham - og knurret tilbake.