Zinken Hopp

Lyrikken

Hopp skrev i alt fem diktsamlinger fra 1930 til 1938 og var med det den kvinnelige lyrikeren som ga ut flest diktsamlinger på 30-tallet, men hun har likevel hatt problemer med å etablere seg som lyriker i ettertidens bevissthet, gjennom f.eks. representasjon i antologier. 
I de fem bøkene «skreiv Zinken Hopp jublande klart og direkte om det ho elska. Som var alt ho kom i kontakt med, arbeid, mat, barn, kvardagsnære småting.» Hun diktet om «kvardagsnære og trivielle motiv som utgangspunkt for ei vital livskjensle kombinert med eit stoisk-muntert filosofisk perspektiv.» Diktene er preget av «formelt mesterskap […]. Ho har rytmesans og elskar rim. Ho har talent for verskåseriet og den lyriske anekdoten.»
Motivet i de fem diktsamlingene «deler seg grovt sagt i tre grupper, og fell saman med ståstaden, eller utseiarposisjonen i dikta.» «I Guvernante-vers får vi framfor alt selvbiografiske glimt fra en ung kvinnes liv ute i Europas storbyer. I den neste samlinga, Viser fra vidda, følger vi henne på fotvandringer i fjellet og i hverdagslivet hjemme. De tre siste samlingene bærer preg av at de ytre rammene om livet hennes er endret. Det er ikke vanskelig å kjenne igjen stemmen, men nå snakker hun først og fremst til oss som husmor, mor og livsklokt menneske.» «Det tradisjonelle preget som mellom anna den faste rytmen og enderimet gir, blir kontrastert ved bruken av ei mengd såkalla upoetiske ord. Nettopp ordtilfanget er noko av det mest karakteristiske ved Hopps lyrikk. Ho diktar om det ho ser, og gir tinga deira rette namn.»

Prosa for voksne

Hopp skrev bare én roman for voksne: Dydens belønning, av slekten Gabenfeldts historie (1948). Det er en parodisk slektsroman, som «blei belønna med at ein historisk kunnig person tok parodien som dokumentarisk påliteleg.» 
Hun skrev kåserier, ukebladnoveller, essays, bedriftshistorie, reklamedikt, lokalhistorie, kunstnerbiografier, prologer og reisebrev. Like fra 1926 til 1980-årene skrev hun for aviser, ukeblad og tidsskrift. Hun var teaterkritiker for Aftenposten fra 1947 til 1971, og dekket hovedsakelig Den Nationale Scene og andre oppsetninger i Bergen. Hun skrev en biografi om Hanna Winsnes i 1943 og om Ole Bull i 1945. Hennes versjon av Ole Bulls liv baserer seg på tidligere biografier, og dermed dels på myter og anekdoter som Bull selv var med på å etablere. Hun er mindre preget av respekt for geniet enn tidligere biografer, men går heller ikke nærmere inn på problematiske sider ved Bulls liv og personlighet. Boka preges av god kunnskap om tiden og miljøet Bull levde i. Essayet Baktanker med boktanker (1946) er «en vandring langs en velfylt bokhylle», med refleksjoner om de enkelte bøkene.
Hørespillene Bellatrix (1948), Ole Bulls teater (1949) og Valse triste (1950) ble alle sendt i NRK. Ole Bulls teater var et halvdokumentarisk stykke, som ble sendt i forbindelse med 100-årsjubileet for Det norske Theater. De to andre er kammerspill med personlige og psykologiske tema: i Bellatrix venter en aldrende rektor på sin ungdomsforelskelse, en tidligere elev; i Valse triste diskuterer en far og datter forholdet til den nettopp avdøde hustruen/moren.

Zinken Hopp i ettertid

Bortsett fra Trollkrittet har forfatterskapet ikke blitt gjenutgitt etter hennes død i 1987. Trollkrittet omtales imidlertid regelmessig som en klassiker, og er blant annet inkludert i samlingsverket Bokklubbens Barnebibliotek (2006). Trollkrittet er oversatt til 12 eller 20 språk.
Trollkrittet er dramatisert av Morten Jostad og oppført på Den Nationale Scene i 1987. Jostads dramatisering ble først satt opp i en tidlig versjon på DS «Skibladner» i 1979 og under Festspillene i Bergen i 1980. En barneforestilling med tekster fra Hopps rim- og reglebok ble satt opp på Den Nationale Scene i 1974, med tittelen Hei, hvem er jeg?
Vennen Einar Økland har skrevet om henne ved flere anledninger, og til 100-årsjubileet i 2005 utkom antologien Zinken, en bok om Zinken Hopp.
I Litteraturhuset i Bergen har en av salene fått navn etter henne. Zinken Hopps gate i Solheimsviken i Bergen fikk sitt navn i 1999. Barneskolen Zinken Hopp skole i Ytrebygda bydel i Bergen er oppkalt etter henne.