Apotek

Historie

Det første offentlige apotek ble opprettet i Bagdad i det 8. århundre.  Det var vanskelig å livnære seg bare på salg av medisiner, så vareutvalget besto også av parfymeartikler som f.eks. sandeltre.  Her var mye av «vestens visdom» samlet, og antikke skrifter ble kopiert og oversatt med den største nøyaktighet.
Kunnskapen om medisin og farmasi vandret tilbake til Europa gjennom Spania og via Sicilia. Grunnlaget for institusjonen apotek ble lagt i Palermo på Sicilia og i det universitetsmiljø som var bl.a. i Salerno på 1200-tallet der en fikk både lovverk og utdanning. Den lov som skapte den egentlig europeiske farmasi stammer fra Salernoediktet, en bestanddel av en lovsamling keiser Fredrik II (1194–1250) lot sette sammen mellom 1231 og 1243, og som gjaldt for Kongeriket Sicilia (Sør-Italia og Sicilia). Konstitusjonene fastslo apotekervesenets funksjoner, og brukte betegnelsen apotek for forretninger hvor droger og bruksferdige legemidler ble solgt og oppbevart. Edsvorne embetsmenn skulle visitere apotekene som ikke måtte eies eller ledes av leger. Ved ed måtte apotekeren (kalt confectionariis i lovteksten) forplikte seg til å fremstille legemidler nøyaktig etter de anvisninger som var gitt av Salernoskolen. Det ble fastsatt offentlig medisinaltakster som apotekene måtte følge. Apotek måtte bare opprettes i de større byene.
Disse forordningene virket som forbilde for medisinallovgivningen i de sydlige og tysktalende landene og senere i de nordiske. Etter dette spredte apoteket seg nordover og nådde Norge i det 16. århundre. I de fleste land var antall apotekutsalg relativt lite i begynnelsen. Antall apotek økte i takt med at byene vokste i størrelse. Apotekene var en av de institusjonene som ble først opprettet når byen vokste.

Apotekutsalg

Apotekene var i middelalderens første tid meget primitivt utstyrt og holdt i alminnelighet til i utilfredsstillende lokaler som f. eks. i boder ved torv, beferdede gater og broer. Forholdene bedret seg etter hvert og alle legemiddelutsalg eksempelvis i Basel fra 1250 hadde lokaler i hus. I løpet av tidsrommet 1500 - 1800 utviklet apotekene seg til institusjoner som har stor likhet med våre dagers apotek.
Overalt hørte apotekene til de fornemste og best vedlikeholdte utsalgslokaler på et sted. I det 16.århundre ble det alminnelig i blant annet Tyskland å anlegge apotek i dertil egnede bygninger. Det 16. århundrets tallrike «Destillierbücher»  m.m. var ofte forsynt med utmerkete illustrasjoner (tresnitt), som gjør det mulig til en viss grad å rekonstruere datidens apoteklokaler, utstyr og innredning. Apotektakster, visitasjonsprotokoller og takstdokumenter fra den samme periode bidrar til å gjøre bildet mer fullstendig.
De første interiørbilder av apotek viser et rom med en mengde hyller og med apotekbord med vekter og andre instrumenter for tilberedning av legemiddler. Ekspedering til publikum foregikk gjennom vinduet eller gjennom en luke. Lokalet var ofte utstyrt med utstoppede krokodiller og andre eksotiske dyr som var hengt opp i taket.
Etterhvert ble det påbud om å skille mellom produksjon, varer og publikum og en fikk utviklet apotekskranken.
Ett av verdens eldste apotekutsalg, Officina Profumo Farmaceutica, ble etablert av medlemmer av dominikanerordenen i 1221 i Firenze i Italia.
Norges eldste apotek, Svaneapoteket i Bergen i 1595 med en forløper fra 1588. Deretter fulgte Svaneapoteket i Oslo (1628), Hygiea i Stavanger 1650, Elefantapoteket i Kristiansand  1651 og Løveapoteket i Trondheim (1661).
Det første apoteket fikk kongelig bevilling da det ble etablert. Fem år senere ble det så ved Kongebrev bestemt at all handel med «Speceri, Urter og Medikamenta som hos et Apothek bør at være» skulle være regulert, dessuten var det bare privatpersoner som kunne drive apotek. Reguleringen gikk i hovedsak ut på etableringskontroll og krav om at eieren skulle være farmasøyt.
Reguleringen bestod i  i 400 år frem til vi fikk dagens lov om apotek (apotekloven) 1. mars 2001. Den første dispensasjon ble innvilget etter vel 250 år, da Rikshospitalet fikk opprette eget apotek eid av Staten i 1856. I 1950 ble det gitt generell adgang for stat og kommune til å etablere sykehusapotek etter behovsprøving.

De første apotekene

I Norge ble de første apotekene grunnlagt i Bergen på slutten av 1500-tallet. De første apotekerne var to handelsmenn av hollandsk opprinnelse som spesialiserte seg på handel med urter. I de norske apotekene kunne man kjøpe legemidler, men også krydder, fargestoffer og kjemikalier. For å øke omsetningen fikk apotekerne også selge vin og brennevin. Det meste av apotekernes råvarer ble kjøpt fra utlandet, ofte fra Amsterdam og Hamburg, men de hadde også sine egne hager der de dyrket urter og medisinplanter. Apotekerne fremstilte, sammen med svenner, medisiner av de ulike råvarene. De første apotekene var ikke bare utsalg, slik de er i dag, men håndverksbedrifter.
I 1672 kom en forordning som regulerte apotekervesenet. Her ble apotekerne pålagt store forpliktelser: De måtte ha et meget stort vareutvalg, og produktene måtte selges til faste priser. Apotekene måtte være åpne døgnet rundt, også i helger og på helligdager. Til gjengjeld fikk apotekerne store fordeler som beskyttet dem mot konkurrenter. Apotekere hadde alltid måttet ha privilegium, tillatelse, for å drive apotek, men i 1672 ble disse privilegiene gjort arvelige og etter hvert salgbare. Forordningen av 1672 var i sin hovedsak gjeldende helt frem til 1909.

Endring i krav til eierskap og etablering

Med endringen av apotekloven fra 1. mars 2001 er den norske eierskaps- og etableringspolitikken for apotek blant de minst regulerte i Europa. Mens det tidligere var kun farmasøyter (cand. pharm) som kunne eie apotek (med unntak av offentlig eide sykehusapotek) og etableringsadgangen var sterkt begrenset gjennom offentlige planer, er det nå fritt frem for alle som ønsker å etablere et apotek. Eneste begrensningen er at verken leger eller legemiddelindustrien kan eie apotek.
Faglige krav til apotekdrift håndteres bl.a. gjennom at hvert apotek må ha ansatt en farmasøyt (cand. pharm. eller master i farmasi-grad) med driftskonsesjon. Driftskonsesjon gis av Statens legemiddelverk basert på faglige krav.

Apotekøkonomi

I likhet med de fleste europeiske land regulerer også norske myndigheter prisene på reseptpliktige legemidler. Den viktigste begrunnelsen for dette er å skjerme samfunnet og befolkningen mot urimelig høye legemiddelutgifter som følge av at vilkårene for priskonkurranse er dårligere i legemiddelmarkedet enn i de fleste andre markeder. Det er Statens legemiddelverk som fastsetter priser og avanse for reseptpliktige legemidler i Norge. Apotekene kan selv sette sine utsalgspriser på reseptfrie legemidler og handelsvarer.

Sverige

En vet at der var apotekere fra Nederland og Tyskland på 1400-tallet i Sverige. I det svenske slottsarkivet finnes en oversikt over legemidler og utensilier som var i Gustav Vasas hoffapotek i årene 1555-1559. men dette apoteket var ikke tilgjengelig for vanlige folk.  Det eldste svenske apoteket er Apoteket Lejonet i Malmø som ble grunnlagt i 1571. Sverige har en rekke godt bevarte apotekinteriør som fortsatt er i drift. Ved begynnelsen av 190-tallet hadde en i Sverige 322 apotekutsalg. I 1995 var tallet steget til 894. I tillegg hadde man en rekke sykehusapotek. På 1970-tallet ble det åpnet 50 til 60 nye apotek  hvert år og dette økte utover 1980-tallet, for på 1990-tallet å komme opp i 90 til 100 hvert år.

Opphevelse av monopolet

I februar 2006 uttalte Sveriges daværende sosialminister (pleie- og eldreomsorgsminister/vård- och äldreomsorgsminister) Ylva Johansson at det ikke var aktuelt å oppheve monopolet, men samarbeidsformer mellom apoteket og detaljhandelen skulle utredes.
Oppheving av det svenske apotekmonopolet ble vedtatt i Riksdagen i 2009, og fra 1. januar 2010 ble det åpnet for private apotekeiere. En rekke apotekkjeder er nå representert i Sverige.
Se: Apoteksgruppen