Eurovision Song Contest 1972

Sendingen

I 1971 vant Monaco med «Un banc, une arbre, une rue», og dermed var det Monaco som skulle arrangere Eurovision Song Contest 1972. Etter seieren ønsket den monegaskiske kringkasteren TMC å arrangere 1972-konkurransen på en friluftsarena i juni. Kanalen prøvde også å fremskynde ferdigstillelsen av en ny innendørsarena i Monaco, uten å lykkes.
TMC søkte støtte fra den franske allmennkringkasteren ORTF. De to kringkasterne ble imidlertid ikke enige om konkurransen skulle holdes i Monaco eller Frankrike. Til slutt trådte Den europeiske kringkastingsunion inn og tilbød arrangementet til Spania og Tyskland som ble nummer to og tre i 1971, men begge takket nei. Til slutt fikk EBU overtalt BBC til å arrangere finalen i 1972, og dette var tredje gang BBC trådte inn som reserve-vert. Monaco er det eneste landet i konkurransen som har vunnet, men som ikke har arrangert en finale.
BBC la for første gang finalen utenfor London, til Edinburgh i Skottland. Det er også eneste gang BBC har arrangert konkurransen utenfor England. Finalen ble lagt til konsertarenaen Usher Hall med Moira Shearer som programleder. 18 land – de samme som året før – stilte i konkurransen, og startrekkefølgen ble avgjort ved loddtrekning. Også dette året ble programmet kringkastet til en rekke land som ikke deltok, blant annet flere østeuropeiske land, Brasil og en rekke asiatiske land. Sendingen hadde et potensielt publikum på 400 millioner seere. Sendingen varte i 1 time og 45 minutter. 
Stemmesystemet var det samme som året før. Hvert deltakerland hadde to lekdommere på plass i Edinburgh, og hver av dommerne bedømte de andre landenes sanger med poeng fra 1 til 5. De 36 dommerne hørte og bedømte bidragene fra storsalen i Edinburgh Castle. 
Etter en kort presentasjonvideo om Edinburgh ønsket programleder Moira Shearer velkommen på engelsk og fransk, før Tyskland gikk på scenen som første land. For første gang i konkurransens historie ble det brukt en videovegg som viste bilder av artistene, navn og sangtitler. Pausenummeret før avstemningen var en kortfilm fra Edinburgh Military Tattoo, filmet fire år tidligere. 
Irlands bidrag ble for første, og hittil eneste, gang fremført på irsk. Den store favoritten dette året var vertsnasjonen som stilte med den populære popgruppen The New Seekers og låten «Beg, Steal or Borrow». Norge var det sjette bidraget på scenen, rett etter Storbritannia. Nest siste land ut var Luxembourg med Vicky Leandros og «Après toi». Leandros hadde også deltatt for Luxembourg fem år tidligere og gjort kommersiell suksess med «L'amour est bleu». I 1967 ble hun nummer fire, men denne gang gikk hun helt til topps – foran Storbritannia som fikk sin åttende andreplass i konkurransen. Yves Desca, som hadde skrevet vinnersangen, skrev også teksten til «Un banc, un arbre, une rue», som vant året før. Han ble dermed den første som vant konkurransen to ganger, den første som vant den for to ulike land, og den første som vant to år på rad.
Vinnerlåten «Après toi» ble en stor hit i hele Europa etter finalen. Den engelske versjonen lå 16 uker på den britiske singellisten med en andreplass som høyeste notering. Den nådde også toppen i Nederland, Sveits og Belgia. I Norge ble imidlertid andreplassen «Beg, Steal or Borrow» en enda større hit. Det britiske bidraget toppet VG-lista åtte uker på rad, mens «Après toi» lå på andreplass på listen. Også fjerdeplassen, nederlandske «Als het om de liefde gaat», ble en stor hit i Norge. Grethe Kausland spilte den inn under tittelen «Sommeren er her», mens Stein Ingebrigtsen og Inger Lise Rypdal spilte den inn i nytt arrangement under tittelen «Hva har vel du».
Finland, Sverige og Norge ble henholdsvis nummer 12, 13 og 14. Fjorårsvinner Monaco ble nummer 16, mens Malta kom på sisteplass for andre år på rad.

Norges bidrag

For første gang representerte en duo Norge. Grethe Kausland og Benny Borg vant den norske finalen med «Småting», skrevet av Kåre Grøttum og Ivar Børsum. Benny Borg er svensk, og dette var også første gang Norge ble representert av en utenlandsk artist.
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 1972
Med til Edinburgh var Carsten Klouman for første gang med som norsk dirigent. Roald Øyen kommenterte sendingen for NRK Fjernsynet og NRK Radio, og de to norske jurymedlemmene var Sonja Abusdahl og Rachel Nord.
«Småting» fikk til sammen 73 poeng fra de internasjonale dommerne og ble nummer 14 av 18. Dette var likevel bedre enn Norges to foregående plasseringer: sisteplass i 1969 og nest sisteplass i 1971.

Avstemningen

EBU brukte det samme avstemningssystemet som året før. Hver deltakerland stilte med to dommere som var på plass i Edingburgh. Den ene dommeren måtte være under 25 år, og den andre måtte være over 25. I tillegg måtte det være minst ti år mellom de to dommerne. Hver dommer bedømte de andre landenes sanger med poeng fra 1 til 5. Hvert land ga dermed mellom 2 til 10 poeng til hvert av de andre landene. Et land kunne dermed få minimum 34 poeng, og maksimalt 170 poeng. Clifford Brown var EBUs overoppsynsmann for avstemningen.  
Under avstemningen stemte tre og tre land om gangen, direkte fra storsalen i Edinburgh Castle. Hvert jurymedlem avga poengene sine for åpen skjerm ved å vippe opp små tavler påført den respektive poengsummen. Poengene for de seks dommerne fra tre land ble deretter summert og plottet inn i den elektroniske poengtavlen.  
Luxembourg tok ledelsen fra start, med Nederland og Storbritannia like bak. Luxembourg og Nederland holdt følge et stykke uti avstemningen, men så begynte Luxembourg å dra i fra. På slutten av avstemningen gikk også Storbritannia og Tyskland forbi Nederland.  
Til slutt vant Luxembourg med 128 poeng, 14 poeng foran Storbritannia på andreplass. Dette var Luxembourgs tredje seier i konkurransen, og Storbritannias åttende andreplass. De norske dommerne ga 8 poeng til Luxembourg og full pott til Storbritannia.