google/wiki40b huggingface dataset:
Gullballen

Historie

Fra opprettelsen i 1956 til 2009 ble Gullballen delt ut av det fotballbladet France Football. Vinneren ble stemt frem av 96 fotballjournalister fra hele kloden fra en liste på femti spillere som var nominert av France Football. Prisen fikk etter hvert status som den høyeste individuelle utmerkelsen en spiller fra Europa kunne få.
Fram til 1994 var kåringen kun åpen for spillere av europeisk nasjonalitet, men fra og med 1995 kunne også spillere fra andre verdensdeler vinne prisen, under forutsetning av at de spilte klubbfotball i Europa. Fram til 2007 måtte spilleren tilhøre en klubb innen det europeiske fotballforbundet (UEFA).
I 2010 ble Gullballen utdelt av France Football slått sammen med FIFAs FIFA World Player of the Year. Vinneren ble stemt frem av både landslagkapteiner og trenere samt journalister. I 2016 ble prisene delt igjen.
Spillerne som har vunnet prisen flest ganger er Lionel Messi og Cristiano Ronaldo, med fem gullballer hver. Johan Cruijff, Michel Platini og Marco van Basten følger etter med tre gullballer hver.
Stadsgraven

Stadsgraven er en vanngrav i København mellom Christianshavn og Amager. Stadsgraven utgjorde tidligere den østre delen av Københavns voller, men fungerer i dag som rekreasjonsområde. Stadsgraven kan deles inn i Indre stadsgrav, som består av tre bassenger, og Ytre stadsgrav, som er en 10 meter bred kanal som løper på utsiden av Indre stadsgrav langs det midterste bassenget.
Stadsgraven er forbundet med Københavns havn i nord og sør. Vannet fra havnen kan renne inn mellom Quintus Bastion og Charlotte Amalies Bastion og ut under Kalvebod Bastion.
I dag brukes Stadsgraven som rekreasjonsområde. Her finnes det bl.a. kolonihager, boliger, kontorer, en skole samt Christiania.
Svorkmo stadion

Historie

I 1927 ble anlegget tatt i bruk av Svorkmo/NOI, og i 1957 ble det lagt gress på banen.
Lenge ble garderobene på gymsalen på Årlivoll skole, brukt som garderobe til banen.
På 1970-tallet lå Svorkmo/NOI i 4. divisjon, da de spilte mot rivalene Orkdal og Orkanger sies det at det iblant møtte opp hele 400 personer på kampene, da sto det folk rundt hele banen.
I 2006-2007 ble det bygd et nytt klubbhus med kiosk, to spillergarderober, dommergarderobe, toalett og møterom.
Det er ikke noe form for tribune på banen.
Blekinge län

Administrasjon

Blekinge län var del av Kalmar län mellom 1680 og 1683 på grunn av byggingen av marinebasen ved Karlskrona.
Hovedoppgavene for lensadministrasjonen er å utføre de oppgavene gitt av Riksdagen og den svenske regjeringen, å koordinere og oppmuntre til lenets økonomiske vekst og ivareta rettssikkerheten.
Bråsott

Bråsott, også kjent som snaresjuke og braxy er en klostridiesykdom hos sau.

Forekomst

Sykdommen er sjelden i Norge men forekommer i nedbørsrike kyststrøk. Angriper sauer i alle aldre og begge kjønn. Grunnet vaksinering er det nå vanligst hos lam som ennå ikke har fått vaksinen og kommer hjem etter fjell- og heibeite. Verst i år med mye regn, særlig når rimfrosten setter inn. Veksling mellom regn, snøslaps og barfrost regnes som bråsottver. Veterinærer i Storbritannia finner også sammenfall med rimfrost. Der opptrer sykdommen gjerne hos flokker i fjellstrøk i tiden mellom oktober og mars.

Symptom

Akutt dødelig. Det angrepne dyret vil krepere etter en til få timer. Sykdomstegn er høy feber, ingen matlyst, liggende overende med skjelvinger, trengninger og pustevansker. Dyret skjærer tenner og stønner, noe som tyder på magesmerter. Ofte kommer skum fra kjeften. I sluttfasen vil kroppstemperaturen synke til under normaltemperatur. Kadaveret er ofte oppblåst med en særegen kvalmende lukt. Obduksjon vil avsløre en betent magesekk og en vinrød væske i buk og brysthule. De lilla merkene på kadaverets løpemage vil bare være synlig i noen timer etter at døden har inntruffet.

Årsak

Skyldes bakterien Clostridium septicum som formerer seg på overflaten av sauens løypemage og skiller ut en gift som tas opp sauen.

Behandling

Angrepne dyr stryker alltid med.

Forebygging

Frossent fôr etter innsetting i fjøsen kan føre til bråsott. Unngå våte udrenerte beiter og frossent for eller rimfrosset gress. Vaksinering foretas gjerne i kombinasjon med andre clostridievaksiner som vaksinen mot pulpanyresyke.
Cassard-toktet

Cassard-toktet var en sjøreise som den franske kapteinen Jacques Cassard foretok i 1712 under den spanske arvefølgekrigen. Han seilte ut fra havnebyen Toulon med en flåte på åtte skip, 3 000 sjømenn og 1 200 soldater, og plyndret og raidet Kapp Verde-øyene, de britiske øyene Montserrat og Antigua i Vestindia, og de nederlandske koloniutpostene Surinam, Berbice og Essequibo i Sør-Amerika. Han gikk så videre og raidet nederlandske St. Eustatius, og klarte med noe vanskligheter å få kontroll over Curaçao, den sterkeste nederlandske bebyggelsen i Karibia. Mange av stedene han gikk i land betalte myndighetene penger for å unngå plyndring, men dette hjalp ikke alltid og Cassard brøt av og til vilkårene han hadde gått med på.
Toktet gjorde at Cassard fikk utmerkelsen Saint Louis-ordenen.
Chasmatopterini

Utseende

Små til middelsstore (3,5 - 8 millimeter), brune til svarte oldenborrer. Kroppen er ganske blank og kledt med lange, utstående hår.

Levevis

Larvene lever i jorda, der de eter røtter. Disse artene finnes på tørre steder.

Utbredelse

Type-slekten Chasmatopterus er utbredt i det sørvestlige Europa samt i Marokko. Slektene Chaunocolus og Chnaunanthus lever i Mexico og det sørligste USA.
Hybristofili

Hybristofili er en parafili som går ut på å være seksuelt tiltrukket av personer som har begått alvorlige forbrytelser eller soner lange fengselsstraffer. Kjente eksempler på personer hybristofile ofte tiltrekkes av er Ted Bundy, Eric Harris og Dylan Klebold, Charles Manson og Richard Ramirez.
Shoddyfabrikken

Shoddyfabrikken i Oslo ble bygget i 1871 av Oscar Rasmussen. Fabrikken ble anlagt ved Alnaelva like nedenfor Groruddammen, og leverte sjoddi til Grorud Klædefabrik, senere Grorud Tekstilfabrik, på Hølaløkka nedenfor Leirfossen.
Den gamle shoddyfabrikken står fortsatt (2014), og har adresse Kalbakkveien 46. Den har senere fått et større tilbygg.
Fylkesvei 2898

Fylkesvei 2898  går mellom Korset og Redalen i Krødsherad kommune. Veien er 8,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 193.
Louise Kathrine Dedichen

Liv og virke

Dedichen er født og oppvokst i Fredrikstad. Hun er utdannet ved intendanturlinjen på Sjøkrigsskolen.
I 2019 ble Dedichen forfremmet til viseadmiral, da i forbindelse med utnevnelse til ny sjef for den norske militærmisjonen i Brussel.  
Samtidig med utnevnelsen til kontreadmiral i 2008 ble hun beordret som sjef for Forsvarets skolesenter.  
Dedichen var første kvinne i Norge på admirals-/generalsnivå. Hun er sammen med generalmajor Kristin Lund (2009), kontreadmiral Elisabeth Natvig (2012) og generalmajor Tonje Skinnarland (2017) en av fire kvinnelige offiserer i Forsvaret med høyest grad.
Hun spiller en offiser i spillefilmen Lange flate ballær II, regissert av barndomsvennen Harald Zwart.

Familie

Hun tilhører slekten Dedichen.  I 2014 giftet hun seg med Per Høiby, adm. dir. i kommunikasjonsfirmaet First House. Høiby er bror til kronprinsesse Mette-Marit.
Penroseius

Utseende

En liten til middelsstor (7 - 9,5 millimeter), avlang, matt svart praktbille med tegninger dannet av korte, lyse hår. Pannen er ikke innskåret mellom fasettøynene, antennene korte og sagtakkede fra det fjerde leddet. Pronotum er avrundet, litt bredere enn dekkvingene, som er jevnbrede.

Utbredelse

Arten lever på Madagaskar.
Jacob Fortling

Liv og virke

Fortling kom fra Tyskland i forbindelse med kong Christian VIs omfattende byggeaktivitet. I begynnelsen utførte han stenhuggerarbeider etter arkitektenes anvisninger og steg raskt i gradene pga. sitt overbevisende talent. Han fikk borgerskap som stenhugger i 1738, ble utnevnt til hoffstenhugger i 1740 og tatt opp som mester i murer- og stenhuggerlauget året etter. I 1756 ble han utnevnt til hoffbygningsinspektør og i 1760 til kongelig byggmester. 
Fortling sto for en betydelig virksomhet som produsent av byggematerialer og som lervarefabrikant. To ganger reiste han til Norge for å finne byggesten. I 1744 fikk han privilegium på å bryte sten i Akershus stiftamt og anla marmorbrudd i Lier og noen år senere privilegium på å bryte klebersten i samme stift. I 1759 fikk han privilegium på å bryte sten i Trondhjems stiftamt.
I Danmark anla han blant annet Kastrup Værk hvor det ble produsert fajanse av høy kvalitet. Han bygget også Kastrupgård som bolig til seg selv.
Terje Hauge

Mesterligaen 2006

Terje Hauge, Steinar Holvik og Ole Hermann Borgan ble oppnevnt til å dømme finalen mellom Arsenal og Barcelona 17. mai 2006 av UEFA.
Hauges faste assistentdommer, Borgan, fikk ikke delta i finalen i Champions League 2006 etter at han stilte opp på et bilde for en lokalavis, iført drakten til Barcelona. Arild Sundet ble oppnevnt som erstatter og gjennomførte kampen prikkfritt.
I selve kampen viste Hauge ut Arsenals keeper, Jens Lehmann, tidlig i kampen. Hauge fikk kritikk for at han ikke anvendte fordelsparagrafen, da Barcelona lagde mål i neste trekk. Barcelona fikk frispark like utenfor 16-meteren og målet ble ikke godkjent. I denne situasjonen kunne han heller gitt Barcelona fordel og gitt Lehmann gult kort.
Senere i kampen filmet Arsenal-spilleren Emmanuel Eboué seg til et frispark som endte med at Arsenal tok ledelsen 1–0, etter scoring av Sol Campbell. Frisparkavgjørelsen ble tatt av assistentdommer Steinar Holvik, da situasjonen var like ved sidelinjen. Utligningsmålet til Barcelona skulle også bli omdiskutert. Mange mente det var offside, men tv-bildene kunne ikke gi noe endelig svar på om avgjørelsen var riktig eller ikke. På bakgrunn av disse hendelsene ble kampen og den norske dommertrioen mye diskutert i etterkant.
FIFA-sjef Sepp Blatter rettet kritikk mot den norske dommeren etter kampen. Andre, som daværende UEFA-sjef Lennart Johansson og den norske dommersjefen Rune Pedersen, støttet på sin side Hauge.
Gnaeus Julius Agricola

Gnaeus Julius Agricola (født 13. juli 40 i Forum Iulii - Fréjus - i Gallia Narbonensis; død 23. august 93) var en romerrsk embedsmann. Agricola ble kvestor i 64 i Lilleasia, i 68 pretor og folketribun i Roma. Under keiser Vespasian kjempet han i Britannia og forvaltet fra 73 til 76 Aquitania. i År 76 ble han konsul, og ble sendt i 77 till Britannia, der han utvidet romernas besittelser helt opp til elven Tay. Keiser Domitian hjemkalte ham i år 84. Deretter levde Agricola et ytterst tilbaketrukket liv.

Bakgrunn

Gnaeus Julius Agricola ble født i Gallia Narbonensis, den sørlige del av dagens Frankrike. Foreldrene var Julius Graecinus og Procilla. Han giftet seg med Domitia Decidiana, og de fikk en datter sammen, antagelig ved navn Julia Agricola, som giftet seg med historikeren Tacitus. Hans svigersønn skrev om hans felttog, og var en av hans fremste støttespillere.

Karriere

Karrieren startet med en periode som militærtribun i Britannia fra 58 til 62, i staben til Gaius Suetonius Paulinus. Etter å ha vendt tilbake til Roma var han folketribun i 66 og kvestor i 68. I 71 ble han legat til guvernøren i Britannia, Quintus Petillius Cerialis, og kommandant for legionen XX Valeria Victrix. Da Cerialis forlot Britannia ble Agricola guvernør i Gallia Aquitania. Dette førte også at hans stand ble endret fra plebeier til patrisier. Årene i Gallia var fredelige.
I 77 ble han utnevnt til konsul, og året etter til guvernør i Britannia. Han lyktes i å beseire kelterne i det som nå er Wales og det nordlige England. Deretter invaderte han dagens Skottland og beseiret caledonerne i slaget ved Mons Graupius. Det var i Agricolas tid som guvernør at den romerske flåte for første gang seilte rundt De britiske øyer.
I 84 ble han kalt tilbake til Roma, angivelig fordi hans felttog ble for kostbart, men det er sannsynlig at den egentlige grunnen var at keiser Domitian engstet seg over hans fremganger. Han ble innvilget et triumftog, men falt i unåde hos keiseren.
I 93 døde han tenfor Roma, i realiteten i eksil etter å ha nektet å ta imot embetet som guvernør i provinsen Africa. Etterpå verserte rykter om at han var blitt forgiftet, men det synes som om Tacitus, som er den som har nedtegnet Agricolas biografi, ikke selv fester noen lit til dette.
A. Landrogs Orgelfabrik

A. Landrogs Orgelfabrik var en orgelfabrikk som ble etablert i Haugesund i 1904
Andreas Landrog grunnla fabrikken i 1904, men allerede i 1899 hadde han bygd sitt første pipeorgel, da han leverte orgel til byens metodistmenighet. I 1901 fikk Vår Frelsers kirke i Haugesund nytt orgel, og Landrog var med som snekker i arbeidet. I 1902 bygde han så orgelet til Torvastad kirke. Han dro så til USA der han jobba for Hutchings Organcompany og lærte seg de nyeste teknikkene innen orgelbygging.
I 1904 var han tilbake i Haugesund og grunnla orgelfabrikken. I 1906 leverte fabrikken det første orgelet, og allerede i 1909 måtte fabrikken utvides. Flere personer jobbet i fabrikken, blant annet Andreas' sønn Ole. I årene 1914-15 leverte fabrikken 5-6 orgel i året. I 1916 skrev fabrikken kontrakt på fire orgel, men det var mangel på råvarer, og ingen av disse ble ferdige før i 1919-20, og ingen andre orgel ble levert i mellomårene. Da fabrikken heller ikke hadde levert orgel i 1923 eller 24, la de ned produksjonen.
På 1930-tallet gjorde man et forsøk på å reetablere fabrikken, men leverte bare et par mindre orgel før man gav opp forsøket. Ole Landrog fortsatte å vedlikeholde orgel, og leverte et nytt orgel i 1956, og senere fem nye orgel til.
Enslaved

Historie

Grutle Kjellson (da 17 år) og Ivar Bjørnson (da 13 år) møttes i et lokalt øvingslokale, som deres to forskjellige band spilte i den dagen. De bestemte seg for å starte et band sammen og de fikk med trommeslageren Trym Torson. Dette ble starten på Enslaved, og i løpet av sommeren 1992 spilte de inn sin første demo. Bandnavnet kommer fra inspirasjon av en låt i bandet Immortal sin første demo Promo '91. Debutalbumet var klart en stund, men ble utsatt en periode, og Vikingligr Veldi ble ikke utgitt før 1994. Enslaved skiftet så plateselskap til franske Osmose Productions. Senere samme år ga Enslaved ut sitt andre album, Frost. Enslaved har gjennom årene vært gjennom en rekke musikalske stilendringer. De to første platene Vikingligr Veldi og Frost inneholdt aggressiv viking/black metal. I de senere utgivelsene, som Eld, forsterket de viking metal-elementene i musikken og la seg på en mindre aggressiv linje. Albumet Blodhemn beveget seg i retning røttene med et mer brutalt lydbilde. Deretter kom Mardraum: Beyond the Within hvor bandet orienterte seg i retning death metal. På 2000-tallet har bandet lagt seg på en linje som inkorporerer stadig flere elementer fra progressiv rock.

Priser

Totalt har Enslaved gitt ut tolv studioalbum og vunnet fem Spellemannpriser og en Alarmpris for albumene: Spellemannprisen 2004 i klassen metal/tungrock for albumet Isa, Alarmprisen 2005 i klassen metall for samme album, Spellemannprisen 2006 i klassen metal for albumet Ruun, Spellemannprisen 2008 i klassen metal for albumet Vertebrae,  Spellemannprisen 2010 i klassen metal for Axioma Ethica Odin og Spellemannprisen 2017 i klassen metal for albumet E. I tillegg har de vært nominert til fire Spellemannpriser: i 2000 for Mardraum: Beyond the Within, i 2003 for Below the Lights, i 2012 for RIITIIR og i 2015 for In Times.
I 2011 fikk Enslaved Norsk Artistforbunds Ærespris, som første metal-band.

Politisk

Enslaved har tidligere stjålet en sau («lastet ned» en sau) tilhørende daværende Venstre-leder Lars Sponheim i protest mot partiets politiske forslag rundt ulovlig fildeling. «Venstre mener nemlig at fildeling av musikk bør bli lovlig, noe Grutle Kjellson og Ivar Peersen fra Enslaved synes er helt feil», skrev de på YouTube hvor et klipp fra stuntet deres er lagt ut. Aksjonen var i regi av kampanjen «Piracy Kills Music» og sauen ble levert tilbake etter et besøk med presse på stortinget.
Ringarum

Ringarum er et tettsted i Valdemarsvik kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 577 innbyggere.
Prostituertes Interesseorganisasjon i Norge

Prostituertes Interesseorganisasjon i Norge (forkortet PION) er en interesseorganisasjon for prostituerte i Norge. Organiasjonen er et kontaktsted og et politisk talerør for kvinner og menn som har erfaring med prostitusjon. PION ble stiftet i 1990.
PION arbeider for å ivareta prostituerte rettigheter og interesser. Organiasjonen driver forebyggende helse- og opplysningsarbeid, spesielt om hiv/aids og andre seksuelt overførbare infeksjoner, gir hjelp og juridisk rådgivning til enkeltpersoner og formidler kunnskap om sexarbeide.
PION utgir tidsskriftet Albertine.
Kryptider

Kryptider er en vitenskapelig betegnelse som beskriver arter som ikke er bekreftet av vitenskapen. Kryptider kan således også være fabeldyr, som ikke kan utelukkes å enten eksistere eller ha eksistert, eller dyr man ikke visste eksisterte. Det er ikke uvanlig at noen kryptider anerkjennes som ekte arter av noen.
I 2003 meldte BBC om en 12 meter lang biologisk del av et sjødyr som var skylt opp på en strand i Chile. Fortsatt vet man ikke hva slags dyr det er snakk om, men marinbiologer har antydet at det enten er en ny og hittil uoppdaget art eller deler av en art (en kjempeblekksprut eller lignende) som ikke lar seg beskrive.
Karen Wedel-Jarlsberg

Jobb

Først var hun hoffmesterinne hos dronning Hedvig Elisabet av Sverige og Norge (1759–1818) ett års tid fra 1817.  Efter dennes død i 1818, bare måneder etter mannens bortgang, fikk hun jobbe for den nyutsprungne dronning Desideria av Sverige og Norge (1777–1860), først som hoffmesterinne til 1825, og derfra som overhoffmesterinne.  Fra 1825 var hun endog tjeneren til lille prinsesse Josefine av Norge og Sverige (1807–86).  Hun sluttet i 1845 på egen ansøkning, etter at Josefine hadde blitt Sveriges nye dronning, og døde da av tyfus etter fire år uten jobb.

Familie

Karen Anker var det eneste av fire barn i ekteskapet mellom Anna Elisabeth Cold (1749–1803) og Peder Anker som levde opp. Hun var dermed enearving til en av Norges største formuer.
Hun giftet seg 19. mai 1807 på Bogstad med den ti år eldre grev Johan Caspar Herman Wedel Jarlsberg (1779–1840) som nettopp hadde fått jobb som amtmann i Buskerud. 
I tillegg til Bogstad gård med skogeiendommer og sagbruk, som faren hadde kjøpt av sin svigerinne og bror i 1773,  inngikk blant annet Bærums verk og Vækerø gård i arven etter Peder Anker, som døde i 1824.
Cerapachyinae

Utseende

Små til middelsstore, slanke, sylindriske maur, gule til svarte på farge. Kroppen er lang og slank, med korte hår. Hodet er lengre enn bredt, mange mangler fasettøyne, antennene er kraftige, mandiblene ikke påfallende store. Beina er nokså korte, thorax slank. Petiolus består av to ledd, det bakerste er tett sammenvokst med gaster men ser annerledes ut enn gaster-leddene. Bakkroppen (gaster) er slank og sylindrisk med velutviklet giftbrodd hos arbeiderne. Hannene ligner spinkle snylteveps.

Levevis

Utseendet, med sylindrisk, kortbeint kropp og ofte manglende øyne, tyder på at de fører et underjordisk levevis. Denne gruppen er rovdyr som spesialiserer seg på leve av andre maur.

Utbredelse

Disse maurene er utbredt i tropiske og subtropiske områder over hele verden.
Den katolske kirke i Hviterussland

Historie

Selv om den russisk-ortodokse kirka har vært dominerende i Hviterussland og Russland, har (erke)bispedømmet Mahiljoŭ hatt stor betydning for katolisismen i Det russiske keiserdømmet. Med Polens tre delinger fikk riket nemlig et stort antall katolske innbyggere fra områder som tidligere hadde hørt til Polen. Mahiljoŭ bispedømme ble opprettet i 1773 for alle rikets katolikker, og ble opphøyet til erkebispedømme og metropolitanbispedømme over de ervervede polske og litauiske bispesetene i 1782 (Kamenets-Podolsk, Kaunas, Kiev, Lutsk, Vilnius samt Minsk). Mesteparten av tiden fungerte imidlertid den russiske hovedstaden St. Petersburg, ikke den hviterussiske byen Mahiljoŭ (Mogiljov), som det faktiske bispesetet. Katolisismen ble dessuten utsatt for harde forfølgelser både under tsarene Nikolaus I og Aleksander II og i sovjettida.

Primas

Hviterussland har ingen primas, men erkebiskopen av Minsk-Mahiljoŭ er landets biskop med høyest rang.

Nuntius

Pavens nuntius i Hviterussland er Martin Vidovic (per 2009).

Kardinaler

Den eneste hviterussiske kardinalen er den forhenværende erkebiskopen av Minsk-Mahiljoŭ, Kazimierz Świątek (uten stemmerett).
Når kastanjene blomstrer i Bygdø Allé

Innspillinger

Book-Jenssen spilte inn låten første gang i mars 1950 med Øivind Berghs bristolorkester. Men det var først da han spilte inn låten på nytt i 1956 – med arrangement av Egil Monn-Iversen – at låten ble en stor slager. «Når kastanjene blomstrer i Bygdø Allé» ble siden en av Jens Book-Jenssens store signaturmelodier, og kan i dag betegnes som en evergreen i norsk musikkhistorie.
Lars Lillo-Stenberg spilte inn låten i 2000 på albumet Oslo.
Øvre Telemark prosti

Øvre Telemark prosti (historisk Øvre Telemarken prosti) er et prosti som omfatter den historiske regionen Øvre Telemark og enkelte andre områder, og som ligger i Agder og Telemark bispedømme. Prostiets historie går tilbake til middelalderen, og det ble i 2015 gjenopprettet som prosti, etter å ha vært delt i Vest-Telemark prosti (tidligere kalt Øvre Telemarken vestfjeldske) og Aust-Telemark prosti (tidligere kalt Øvre Telemarken østfjeldske) siden 1838. Fra gjenopprettelsen i 2015 består Øvre Telemark prosti både av det historiske Øvre Telemark prosti og av noen prestegjeld i Midt-Telemark som historisk lå i Nedre Telemark prosti. Øvre Telemark prosti omfatter nå 12 av dagens 18 kommuner i Telemark og mer enn 80% av Telemarks areal, og er et av de arealmessig største prostiene i Norge. Det består av 30 sogn og 50 kirker og hadde 23 prester og rundt 100 fellesrådsansatte per 2015. Nåværende prost er Asgeir Sele.

Historisk prosti

Det historiske prosti, Þelamarkar prófastdœmi, har sin opprinnelse i katolsk tid fra 1100-tallet og omfattet det egentlige Þilamǫrk som utgjorde øvre Telemark og øvre Numedal.
A. de Fussigny

A. de Fussigny er et konjakkhus. Huset ligger Jarnac i Cognac. De har ikke vinmarker, så de er en negociant.

Historie

A. de Fussigny er ganske nytt hus. Alain-Louis Royer var arving i et annet konjakkhus, Louis Royer, et familieeid hus med røtter tilbake til 1700-tallet, selv om det fikk sitt navn i 1853. Royer produserte i 4 generasjoner konjakk av enkel kvalitet, særlig rettet mot grossistmarkedet. Alain Royer hadde et annet syn på hvordan han ville drive huset, og begynte på slutten av 1970-tallet å produsere konjakk med høyere alder og kvalitet, selv om resten av familien ønsket å fortsette som storprodusent av enkel konjakk. 
Som følge av dette var det en større familiekrangel. I 1986-87 valgte Alain Royer derfor å bryte ut av familiebedriften, sammen sin kone Anne-Marie, og etablere sitt eget konjakkhus. Anne-Marie het tidligere Fussigny; hun er etterkommer etter den franske vinbonden, agronomen og globetrotteren Antoine de Fussigny. For å markere bruddet med Royer valgte de derfor å bruke hennes jentenavn som navn på det nye konjakkhuset. Hun ble født Anne-Marie Pantin de Fussigny.
Alain og Anne-Marie startet så jobben med å kjøpe inn konjakk fra vinbønder, de hadde mange kontakter rundt i Charente etter mange år i bransjen. De tilstrebet å bygge opp en samling med konjakk av høy kvalitet, særlig fra den delen av produksjonen som vinbøndene beholder selv, etter at de største volumene er solgt til større aktører; de store konjakkmerkene og negociantene. Fussigny er i dag ansett å levere konjakk av høy kvalitet, ofte med høy alder (lang lagringstid), og i motsetning til mange andre konjakkhus har de tradisjonelt ikke tilstrebet å lage konjakker med lik kvalitet fra år til år.  
I 2005 kjøpte konjakkhuset L&L aksjemajoriteten i Fussigny, og i 2008 overtok Jean-Dominique Andreu og Patrick Giudicelli virksomheten.