Bestikk

Historie

Vanligvis har menneskene bare brukt fingrene som bestikk når de har spist mat, men etter hvert ble også kniver tatt i bruk. Skjeer av sølv, horn og tre er kjent fra antikken, mens spisegafler er kjent fra Midtøsten på 900-tallet. Gafler ble imidlertid ansett som unødvendig jåleri da skikken spredte seg via Venzia til Italia og resten av Europa. Gafler ble derfor ikke vanlige i den europeiske overklassen før på 1700-tallet. Ellers var det fram til inn på 1800-tallet vanlig at alle brakte med seg sin egen kniv og skje når en skulle spise. Spisekniv med buet tupp stammer fra adelen i Frankrike og skulle blant annet forhindre at noen brukte den som våpen.

Etymologi

Ordet bestikk kommer fra det tyske Besteck eller Bestech, avledet av verbet bestecken, som betyr «stikke inn i». Bestikk betegnet derfor opprinnelig «noe en stikker noe inn i» og kunne brukes om etuier eller skrin til forskjellige slags instrumenter og redskaper, deriblant futteral, det vil si stive hylstre, med plass til skje, kniv og gaffel, utstyr som tidligere oftest var personlig. Betegnelsen bestikk kan også brukes om legebestikk, det vil si kirurgiske instrumenter, og tegnebestikk eller sirkelbestikk, tegneredskap som passer og rissefjær, både om redskapene og selve etuiet. 
Bestikk kan også bety «opptegnelser og beregning av posisjonen til et skip». Se bestikk (andre betydninger).

Typer

Det er mange typer bestikk som er tilpasset forskjellig bruk. Det kan for eksempel være spinkle teskjeer og praktiske barneskjeer, lange middagsgafler og brede kakegafler, avrundede smørkniver, fiskebestikk med spadeformede fiskekniver og kjøttkniver med skarpe sagtenner. Det finnes også spesialbestikk som hummertenger og maisspyd.

Formgivning

Bestikk finnes også i et utall formvarianter. Metallhåndverkere, gull- og sølvsmeder har i alle tider forsøkt å forene praktiske bruksegenskaper med estetiske kvaliteter i større eller mindre grad. Anvendelig bestikk kan derfor være utstyrt med rikt dekorerte skaft eller være tilpasset hele bordserviser med tallerkener, fat, kopper og drikkeglass som sett i samme stil.

Nordiske formgivere (utvalg)

Også mange nyere designere har utformet serier av bestikk, gjerne i samtidas moteriktige formspråk. Av norske formgivere som har arbeidet med bestikk, kan nevnes arkitekten Arne Korsmo som sammen med Grete Prytz Kittelsen ble internasjonalt premiert for deres Korsmo-plett fra tidlig på 1950-tallet. Også gullsmeden Guttorm Gangnes, som i flere tiår arbeidet for David-Andersen i Oslo, tegnet et populært bestikk som ble kalt Rådhus med vifte. Industridesigneren Tias Eckhoff lagde bestikkene Maya og Una i henholdsvis 1961 og 1973. Den danske formgiveren Arne Jacobsen utformet det modernistiske bestikket AJ-bestik i 1958, mens den finske designeren Stefan Lindfors har utformet bestikk for det tidligere design- og industrikonsernet Hackman, blant annet under varemerket Arabia.

Materialer

Bestikk lages vanligvis av metall, enten hardt stål, kostbart sølv eller billigere legeringer. Også plett, det vil si messing og andre uedle metallegeringer påført et tynt overtrekk av sølv, har vært mye brukt til bestikk. Det samme gjelder kobberlegeringen nysølv. Både simpelt engangsbestikk og moderne serveringsbestikk kan være støpt av plast i forskjellige farger. Skjeer kan også lages av tre og porselen. Tidligere var det dessuten vanlig å bruke horn, tinn og tre som materialer.

Serveringsbestikk

Hver person ved et matbord har sitt eget spisebestikk som en bare bruker mellom egen tallerken og munn. En bruker annet bestikk eller serveringsredskap når en tar eller får maten fra fat og boller og forsyner seg. Det kan være større skjeer, sleiver, øser, kakespader og annet bestikk som er beregnet for det. Steikebestikk er bestikk til å servere steik med og består av en grov, totinnet gaffel og en stor, skarp forskjærkniv. Salatbestikk er et sett med en lang skje og en bred gaffel som brukes til å forsyne seg fra salatbollen med.

Andre spiseredskaper

I Øst-Asia er det vanlig å bruke spisepinner som redskap når en spiser. Spisepinner er to tynne pinner som vanligvis er laget av tre eller plast. Pinnene håndteres med den ene handa og brukes som en klype for å gripe maten. Skikken med spisepinner kommer opprinnelig fra Kina for over tre tusen år siden.