Tennessee

Etymologi

Navnet Tennessee ble først brukt av den spanske sjøfareren Juan Pardo da han hadde besøkt indianerlandsbyen Tanasqui ved elven Tennessee i 1567. Britiske handelsmenn fant den cherokesiske bosetningen Tanasi i dagens Monroe County tidlig på 1700-tallet og antas å være den samme bosetningen Pardo oppkalte området etter . Forskere mener ordet er lært fra indianerspråket yuchi og kan bety “møteplassen”, “svingete elv” eller “elven ved den store svingen”  . Den moderne stavelsen Tennessee ble først brukt av guvernøren av Sør-Carolina på 1750-tallet. Delstaten har det offisielle kallenavnet “Volunteer State”, som stammer fra alle de frivillige soldatene fra området som vervet seg i Slaget ved New Orleans .

Geografi

Tennessee har et flateinnhold på 109,247 km², som gjør den til den 36. største delstaten etter størrelse . Mississippielva utgjør den vestlige grensen til Missouri og Arkansas. Mesteparten av Vest-Tennessee består av sletteland som stiger opp på Cumberlandplatået i de sentrale delene av staten, og deretter i østlige deler består av fjellkjeden Appalachene. Det høyeste punktet i delstaten er Clingmans Dome på 2025 moh. i Great Smoky Mountains nasjonalpark . Denne toppen er også utgangspunktet for delstatens grense mot Nord-Carolina i øst. Det laveste punktet i delstaten er på 59 moh. ved Memphis i Mississippielva. Det geografiske midtpunktet i delstaten er Murfreesboro. Staten består av 2,2 % vann og nesten 50 % skoglandskap . Løvskog er dominerende, og omfatter en rekke arter som eik, bøk, hickory, platan, valnøtt, furu, gran og edelgran. Tennessee har 52 vernede parker administrert av delstaten som utgjør samlet 520 km², i tillegg til de store parkene Great Smoky Mountains nasjonalpark, nasjonalskogen Cherokee National Forest og den nasjonalhistoriske Cumberland Gap National Historical Park. Memphis er delstatens største by og ligger i Vest-Tennessee, hovedstaden og nest største by Nashville ligger i sentrale deler av staten, mens tredje og fjerde største byer, Knoxville og Chattanooga, ligger i Øst-Tennessee.

Klima

Store deler av delstaten har et fuktig subtropisk klima med unntak av enkelte høyereliggende områder i Appalachene i øst med maritimt klima, fuktig kontinentalklima og kaldere temperaturer. Klimaet i delstaten domineres av påvirkningen fra Mexicogolfen som bidrar til både vind, regn og også sykloner. Mesteparten av delstaten har et klima med varme sommere og milde vintere med relativt mye regn året rundt. Det finnes snø i høyereliggende områder både i vest og i de høyere fjellene i øst . Sommerne er ofte svært varme og fuktige og har en gjennomsnittstemperatur på over 30 °C (92 °F) for det meste av sommeren. Den høyeste temperaturen noensinne dokumentert var i Perryville den 9. august i 1930 på 45 °C (113 °F) og den kaldeste dokumenterte temperaturen var målt i Mountain City den 30. desember 1917 på -36 °C (-32 °F). Til tross for at Tennessee er lokalisert langt fra kysten opplever staten relativt ofte tropiske sykloner, eksempelvis Orkanen Opal i 1995 og Orkanen Chris i 1982. Tornadoer rammer hele delstaten, men er mer vanlig i de vestlige delene av delstaten . I gjennomsnitt blir delstaten rammet av femten tornadoer i året . Superutbruddet i 2011 rammet flere fylker i Øst-Tennessee og tok livet av blant annet åtte mennesker i Apison i Hamilton fylke . Tornadoene rammet også hardt nabofylket Bradley.

Tidlig historie

Dagens Tennessee ble først bebodd av paleo-indianere for ca. 12 000 år siden . Delstaten ble senere befolket med creek-indianere, som bodde i Tennesseedalen inntil cherokee-indianerne senere kom hit. Den første europeeren som kom til Tennessee var spanjolen Hernando de Soto på sin ekspedisjon i 1540. Senere kom spanjolene Tristan de Luna hit i 1559 og Juan Pardo i 1567. Området ble døpt Tanasqui etter en indianerlandsby av Pardo. På 1500-tallet var delstaten bebodd av både yuchi-indianere og creek-indianere, men mange av disse ble smittet og døde av europeiske sykdommer. På grunn av europeisk kontakt flyttet senere store andeler av cherokee-indianere fra Virginia til det som i dag er Tennessee. Andre folkegrupper som i periodevis har bodd i delstaten inkluderer også choctaw- og chickasaw-indianere. Den første britiske bosetningen her skjedde i 1756, da britiske kolonister fra Sør-Carolina satt opp en bosetning på Fort Loudoun i dagens Monroe fylke. Fort Loudoun var da den vestligste av de britiske bosetningene i dagens kontinentale USA. Senere brøt det ut krig med lokale cherokee-indianere som tok kontrollen over bosetningen den 7. august 1760. Dagen etter ble den britiske kapteinen Paul Demeré og en rekke av hans mannskap henrettet og flere kidnappet av indianerne . 
På 1760-tallet kom europeiske bosettere til størstedelen av Øst-Tennessee, mesteparten av dem var av engelsk opprinnelse, mens ca. 20 % var av skotsk eller irsk herkomst . Britene etablerte også senere republikken Watauga i det som da var cherokesiske landområder i dagens Carter fylke. Under Den amerikanske uavhengighetskrigen i 1775 ble Watauga angrepet av cherokee-indianere ledet av høvdingen Tsiyu Gansini (cherokesisk ᏥᏳ ᎦᏅᏏᏂ) som hadde alliert seg med Storbritannia under krigen. Disse ble kjent som chickamauga-cherokee, cherokee-indianerne som hadde alliert seg med Storbritannia imot uavhengighet for De tretten koloniene. De var også motstandere av Transylvania-kolonien i naboterritoriet Kentucky. Mange av kampene i Tennessee var ledet av høvdingen Tsiyu Gansini. Rester etter bygninger i Watauga ble brukt i 1780 som et viktig stoppested for soldater for De tretten koloniene før de krysset Appalachene for å kjempe i Slaget ved Kings Mountain i Carolina. Republikken Franklin var en selvstendig utbryterstat i Øst-Tennessee fra 1784 til 1788. For å gjøre Tennessee mer tilgjenglig for nye bosettere ble senere Cumberland Gap-passasjen tatt i bruk. Den ble senere utgangspunktet for Wilderness Road. 
Tennessee ble innlemmet som den 16. delstaten i USA den 1. juni 1796.

Borgerkrigen

Da Slaget ved Fort Sumter brøt ut i april 1861 ønsket den republikanske presidenten Abraham Lincoln at soldater fra Tennessee skulle bidra på Nordstatenes side. Dette fikk derimot guvernøren, demokraten Isham Green Harris, til å søke om statsforsamlingens godkjennelse for innlemmelse i Amerikas konfødererte stater den 7. mai 1861. Etter en folkeavstemning 8. juni 1861 løsrev Tennessee seg fra Unionen og ble innlemmet i Konføderasjonen. Tennessee ble da den siste delstaten som valgte å skifte side. Flere av de store slagene under Borgerkrigen skjedde i delstaten, de fleste med seier for Unionen. Marinen med daværende general Ulysses S. Grant tok kontrollen over elvene Cumberland og Tennessee i februar 1862. Unionen vant også Slaget ved Shiloh i april og Slaget ved Memphis i juni etter et angrep fra Mississippielven. Unionen tok kontroll over hele Øst-Tennessee og sentrale områder av staten etter Slaget ved Stones River i januar 1863 og Slaget ved Tullahoma kort tid etter. Mange av Konføderasjonens nederlag sees på som dårlig lederskap av generalen Braxton Bragg og Confederate States Army. En av de største nederlagene skjedde ved Slaget ved Franklin i november 1864 og mot Unionens George Henry Thomas i Slaget ved Nashville i desember 1864.
Da Emansipasjonserklæringen ble kunngjort av president Abraham Lincoln den 1. januar 1863 var delstaten for det meste underlagt Unionen. Delstatsforsamlingen stemte for å forby slaveri i grunnloven den 22. februar 1865  Befolkningen stemte i et referendum måneden etter for å forby slaveri . Den 13. føderale grunnlovsendringen gjorde slaveri forbudt i samtlige stater den 7. april 1865. Andrew Johnson ble utnevnt til militærguvernør av Tennessee av president Abraham Lincoln i 1862. Johnson ble utnevnt til visepresident i 1864 og ble dermed USAs 17. president etter drapet på Lincoln den 14. april 1865. I etterkrigstiden ble flere lover som diskriminerte imot afroamerikanere satt i verk, blant dem Jim Crow-lovene .

1900-tallet

Tennessee var den siste amerikanske delstaten som fikk kvinnelig stemmerett den 18. august 1920 som følge av den 19. føderale grunnlovsendringen. For å skaffe arbeid i regi av reformsprogrammet New Deal under den Den store depresjonen ble grunnlaget lagt for jernbanelinjer og Tennessee Valley Authority (TVA) ble etablert i 1933. Under den andre verdenskrig ble delstaten hjem til atomprogrammet Manhattanprosjektet i Øst-Tennessee. Oak Ridge ble bygd for å huse anleggets arbeidere og Oak Ridge National Laboratory ble blant annet benyttet til å produsere raketter og utvikle atomvåpen.

Økonomi

Ifølge Bureau of Economic Analysis (BEA) i 2011 hadde Tennessee et bruttonasjonalprodukt på $ 233.997 milliarder dollar og gjennomsnittsinntekten var på $ 28,641 i året, som putter staten på 36.-plass etter delstater med høyest BNP per innbygger. I 2012 var delstaten derimot en av åtte delstater som hadde budsjettoverskudd, som var på $533 millioner dollar . Størstedelen av delstatens inntekter kommer fra tekstilproduksjon, bomullsproduksjon, storfeproduksjon og produksjon av elektrisitet. Delstaten har 82,000 gårdsbruk og står for ca. 50 % av storfeproduksjonen i USA . Bomullsproduksjonen ble stor på 1820-tallet og ble dyrket langs Mississippielven i vest. Det dyrkes også mye soyabønner i Vest-Tennessee . Store selskaper med hovedkvarter i Tennessee inkluderer FedEx Corporation og AutoZone i Memphis, Regal Entertainment Group og Pilot Corporation i Knoxville, hovedkvarteret for Nissan i Nord-Amerika i Franklin og Volkswagen i Chattanooga. 
Arbeidsløsheten var på 8.4 % i november 2011 . De viktigste eksportvarene i 2014 er soyabønner, tobakk og bomull. Kull utvinnes på Cumberlandplatået og i Appalachene; dessuten utvinnes sink, fosfat, svovelkis, kobber og marmor. Tennessee er USAs største produsent av sink og svovelkis; kull og vannkraft er viktige energikilder. Industrien er blitt sterkt utviklet gjennom Tennessee Valley Authority. Kjemisk industri er dominerende; dessuten produseres nærings- og nytelsesmidler, tekstiler og konfeksjon, metallvarer og elektrisk utstyr. De største industriområdene finnes i det mineral- og vannkraftrike øst, med Chattanooga, Knoxville og Morristown som viktige industribyer .

Infrastruktur

Tennessee har et velutbygd veinett, samt gode jernbane- og flyforbindelser med det øvrige USA . Interstate 40 krysser delstaten på tvers fra Memphis i vest til Appalachene i øst. Store lufthavner inkluderer Memphis internasjonale lufthavn (MEM), Nashville internasjonale lufthavn (BNA), McGhee Tyson Airport (TYS) i Knoxville, Chattanooga Metropolitan Airport (CHA), Tri-Cities Regional Airport (TRI) og McKellar-Sipes Regional Airport (MKL) i Jackson. Amtrak står for det meste av jernbanetrafikken og opererer blant annet i Dyer fylke og Memphis på sin rute fra New Orleans i Louisiana til Chicago i Illinois. Godstog i Tennessee opereres av CSX Transportation. Norfolk Southern Railway opererer i Øst-Tennessee og byer som Knoxville og Chattanooga.