google/wiki40b huggingface dataset:
Amphientomidae

Utseende

Vanligvis med velutviklede vinger, både kroppen og vingene er tett kledt med skjell, men disse faller ofte av på døde eksemplarer. Antennene beståt av 15 ledd, disse har et mønster av ringer som gjør at tallet på ledd kan virke mye høyere. Punktøynene (ocelli) sitter spredt på hodet. Føttene består av tre ledd. I forvingen er vingemerket (pterostigma) ikke fortykket, i den bakerste delen har vingen to anal-årer som ikke møtes. Skjellene på vingene danner fargemønstre og disse insektene kan derfor ligne på små møll.

Levevis

Artene finnes på steiner, gjerne i nærheten av vann.

Utbredelse

Familien forekommer i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis, med flest arter i Asia og Afrika.
Mi-parti

Mi-parti (fransk for «halvdelt», «tvedelt», «midtdelt» eller kløvd) er en type farge- og mønsterdesign med loddrett todeling som ble brukt i våpenskjold og moteklær i europeisk middelalder. Mi-parti-drakter med forskjellige farger på venstre og høyre halvdel, og liknende varianter, kom på 1100-tallet, var særlig utbredt i gotikken på 1300-tallet og forsvant tidlig på 1500-tallet.

Ordbakgrunn

Mi-parti kan på fransk betegne alt som er «delt i to likeverdige, men forskjellige deler», men brukes der særlig i heraldisk terminologi om våpenskjold som er kløvd i to felt. I engelsk heraldisk terminologi kalles dette design-grepet party per pale. På norsk brukes ordet mi-parti  om klær og ikke i heraldikken. På engelsk benyttes ofte også parti-colouring om det samme, eller om noe som har ulike, ofte sterke, farger, for eksempel particolored hundepels, som på norsk litt misvisende noen ganger blir oversatt med «party-farget» (eller «polkadott»).
Adjektivet «brokete», som på svensk skrives «brokig» og på dansk «broget», brukes for å beskrive noe «som har to eller flere farger i en uregelmessig blanding», og i overført betydning om alt «som er mangfoldig». Adjektivet har uvisst opphav, men det er foreslått at ordet henger sammen med brok- eller buksemoten  på 1300- og 1400-tallet da hosene ble sydd sammen til trange tights der hvert buksebein hadde forskjellige farger i mi-parti og var dekorert med tydelige mønstre. «Brokete» skulle dermed bety «like fargerikt som brøker».

Annet

Mi-Parti er også tittelen på et orkesterverk fra 1976 skrevet av den polske komponisten Witold Lutosławski (1913–1994). Det 15 minutter lange stykket har et innledende parti og en hoveddel i samsvar med Lutosławskis forkjærlighet for tvedelte strukturer på 1960- og 1970-tallet.
Zabid

Zabid eller Zebid (arabisk: ‏زبيد‎, Zabīd) er en by i vestre Jemen. Byen har navn fra sin første guvernør. Den er en av Jemens eldste byer. 
Byen har om lag 23.000 innbyggere. 
Etter Bayt al-Faqīh er den største byen i Tihama. Den ligger sentralt på et sletteland med mye jordbruk, ca 100 kilometer sørøst for havnebyen al-Hudaida.
I 1982 ble Zabid oppført på UNESCOs verdensarvliste. Den store moskéen har en fremskutt plass i byen. .

Historie

Langs den nærliggende wadi av samme navn ble det dyrket bomull og indigo, noe som bragte med seg en livlig handel med tekstiler. Høyvannet i elven førte til avleiringer som etter litt bearbeidelse kunne benyttes til bygging av teglsteinsbygninger.
Zabid var Jemens hovedstad fra 1200-tallet til 1400-tallet og et sentrum for den arabisk-muslimske verden mest for sitt universitet og dets sentrum for islamsk utdannelse. Zabid var også hovedstad under Ziyadidedynastiet fra 819 til 1018, og under Najahidedynastiet fra 1022 til 1158. I dag er byen av mindre betydning hva gjelder utdannelse og økonomi.
I 1763 besøkte den tyske forskningsreisende Carsten Niebuhr byen.
Spinell

Spinell, MgAl₂O₄, er et mineral som danner en gruppe, spinellgruppen, der både magnesium og aluminium kan være erstattet med andre metaller. Det har hardhet 8 på Mohs hardhetsskala. Rød spinell er farget av krom og er en smykkestein. I Norge er den kun funnet i Modum og Jotunheimen. Den spesifikke vekten er 3,6 og kløvet er ganske utydelig.

Syntetisk spinell

Syntetisk spinell er laget i midten av det 18. århundre.
Han Shangdi

Hos fosterforeldre

Prins Long, som han het fra fødselen, var sønn av keiser He og en konkubine hvis navn ikke er overlevert til ettertiden. Ettersom keiser He under sin regjeringstid flere hanger hadde mistet sønner på grunn av sykdom, ble nå både prins Long - i pakt med overtro utbredt da - sammen med sin endre bror prins Sheng, gitt til forterforeldre som bodde utenfor palasset. Men da keiseren døde kort etter, hentet enkekeiserinnen dem tilbake til palasset.

Keiser som spebarn

Enkekeiserinne Deng Sui satte ham på tronen da han var knapt mer enn 100 dager gammel, til tross for at han hadde en eldre bror,  Liu Sheng (劉勝), hvis alder er ukjent, men som antageligvis også var ung. Grunnen til at storebroren ble forbigått, var hans sykelighet. 
Enkekeiserinne Deng holdt også Liu Hu, den tolv år gamle fetteren til Shāngdì, i hovedstaden Luoyang, som sikkerhet mot den unge keiserens død. 
Den egentlige makt ble utøvet av Deng Sui. Hennes bror Deng Zhi (鄧騭) ble regjeringens mektigste embedsmann. Hun utropte et generalamnesti for å få Dou-familien ut av all fare.

Død og begravelse

Keiser Shang døde meget tidlig, og de ville embedsmennene opphøye Liu Sheng til keiser. De var kommet til at han neppe var så sykelig som man lenge hadde trodd. Men keisermoren fryktet at han hadde et agg mot henne ettesom det var hun som hadde forbigått ham, og utropte derfor Liu Hu til keiser (han ble kalt keiser An).  Enkekeiserinne Deng Sui beholdt den formelle og reelle makt ettersom også keiseren var meget ung, helt til hun selv døde i år 121. 
Ettersom keiser Shang døde så ung, ble han bisatt i sin fars gravkompleks, for å spare penger.
Bernt Rosengren

Debut

Rosengren var opprinnelig inspirert av bl.a Charlie Parker, Dexter Gordon, Sonny Rollins, Bjarne Nerem, John Coltrane, Bill Evans og Sonny Stitt. Han debuterte i 1957 som vikar for Lars Gullin. I 1958 ble han valgt til å representere Sverige i «The International Youth Band» på Newport-festivalen og Verdensustillingen i Brussel. Hans spill fra denne tiden kan høres på plata Jazzklubb '57 (Dragon, 2000). Rosengren ble engasjert i filmmusikk gjennom Roman Polańskis Knife in Water (1962). Han spilte mange år fast med den svenske  jazzkomponisten og barytonsaksofonisten Lars Gullin, som bl.a. tilegnet et orkesterverk til Rosengren kalt Aeros Aromatic Atomica Suite, for Bernt Rosengren og det Danske Radiostorbandet (1976). Rosengren har etter Gullins død vært med på å dokumentere hans komposisjoner på flere utgivelser, sammen med pianist Lars Sjösten på plater som Late Date (Mirrors, 1994 og Inside Pictures (Mirrors, 2002).

Utmerkelser

Han har vært mottaker av jazzmagasinet Orkesterjournalens pris Gyllene Skivan en rekke ganger, første gang i 1965 med Bernt Rosengren for Stockholm dues (Columbia). Bernt Rosengren Quartet hadde flere utgivelser, With Bobo Stenson (1975), Surprise Party (1983). Prosjektet Summit Meeting med bl.a tenorsaksofonisten Nisse Sandström er spilt inn på Full of Life (1991), som mottok Gyllene Skivan.
I sin Bernt Rosengren Octet, etablert 1995, utgav han Plays Evert Taube (vol. 1 og 2, Arietta 1999/2000), som gav den svenske Grammy i 1999. Orkesterjournalen deler ut den årlige «Lars Gullin Prize» til en jazzmusiker som har virket i Gullins ånd. Mottaker i 2004 var Bernt Rosengren.
Bernt Rosengren har mottatt kunstnerlønn fra den svenske stat fra slutten av 1970-tallet.

Solist

Rosengren har vært «side man» på innspillinger med Doug Raney, Doug Raney Sextet Meeting the Tenors, (Criss Cross Jazz, 2006), og Cuttin' Loose, (SteepleChase, 1978). På sistnevnte utgivelse består bandet ellers av Niels-Henning Ørsted Pedersen, Billy Hart og Horace Parland 
Andre innspillinger innbefatter Thorgeir Stubø, Live at Jazz Alive (Odin Records, 1983) og Storytellers, hvor han spiller til tekster av bl.a. Henrik Wergeland, Gunvor Hofmo, Inger Hagerup, Kristoffer Uppdal, Rolf Jacobsen med norske musikere (Hot Club Records, 1998).
I 2003 innledet han et samarbeide med Hallgeir Pedersen, noe som ble dokumentert i en helaftens radiokonsert for NRK P2, Jazzklubben i opptak fra deres konsert på Oslo Jazzfestival i 2003. I 2006 spilte Hallgeir Pedersen Trio med Rosengren og den finske altsaksofonisten Jukka Perko på bestilling fra Dølajazz.
Julianne Baird

Liv og karriere

Julianne Baird vokste opp i Kent, Ohio. Hun tok en batcherlorgrad i stemmebruk og Music History ved  Eastman School of Music i 1973, studerte Aufführungspraxis med Nikolaus Harnoncourt ved Mozarteum i Salzburg i 1977 og tok en Ph.D. i Musicology ved Stanford i 1991.
Baird debuterte i 1983 med New York Philharmonic i premieren på Steve Reichs Tehillim (1981). Dette samtidsverket ikke er representativt for det repertoaret hun senere ble kjent for, men gav karrieren et løft, og opptredener med Cleveland Orchestra, Brooklyn Philharmonic andre fulgte snart.
Baird er en fremtredende utøver av historisk informert barokksang, kjent for tolkninger av Johann Sebastian Bach (spesielt Messe i h-moll, Magnificat, og flere kantater) og Händels (særlig Messias). Hun har spilt inn flere mindre kjente Händel-operaer, som Deidamia, Siroe, Muzio Scevola, Sosarme, Berenice, og har sunget verk av Henry Purcell, John Dowland, Claudio Monteverdi og Georg Philipp Telemann, samt av amerikanske samtidskomponister som Lukas Foss og Steve Reich.
Med mer enn 130 utgivelser regnes Julianne Baird blant de ti klassiske utøverne som har utgitt flest innspillinger.
Baird har undervist ved New Jersey's Rutgers University siden 1989 og gir mesterklasser og konserter over hele USA.
Swan River

Swan River er en elv i delstaten Vest-Australia i Australia. Ved munningen av elven ligger delstatens hovedstad Perth og havnebyen Fremantle. Elven har sitt navn fra svartsvanene som holder til i området.
Kaare Langlete

Utdannelse

Langlete tok examen artium i 1950 og befalskolen for kavaleriet året etter. I 1954 fullførte han Krigsskolen og i 1963 Hærens stabsskole. I 1970 gikk han ut av US Army Command and General Staff College og i 1981 gikk han på Forsvarets høgskole.

Tjeneste

Han tjenestegjorde ved Varanger bataljon, hos generalinspektøren for infanteriet, Jegerkorpset IR2, Sør-Hålogaland IR14, Hærens overkommando, forsvarsstaben, Brigaden i Sør-Norge, FN-styrkene i Gaza (1957) og Brigaden i Nord-Norge. Han var hovedinstruktør ved Hærens stabsskole fra 1971 til 1975 og arbeidet deretter med forsvarsanalyse på Forsvarets forskningsinstitutt fra 1975 til 1977, da han ble sjef for Kongens Garde.
I 1982 ble han utnevnt til oberst og overadjutant og sjef for Kronprinsen og Kronprinsessens stab og forvaltning. I 1990 fikk han ærestittelen kammerherre av kong Olav. Etter kong Olavs død i 1991, fratrådte hoffsjef Ingvald Mareno Smith-Kielland og Kaare Langlete overtok som hoffsjef 1. juni 1991. Han fratrådte 1. november 1993.

Heder

Langlete ble tildelt storkors av St. Olavs Orden i 1993 «for virke i H.M.Kongens tjeneste». I tillegg innehadde han en rekke utenlandske ordener, deriblant den portugisiske Avizordenen.
Pippi Langstrømpe (1949)

Handlingen

Innledningsvis skildrer filmen den etter hvert velkjente fortellingen om hvordan Pippi flytter inn i Villa Villekulla, blir kjent med Tommy og Annika og byr disse inn for å spise pannekaker. Senere får Pippi besøk av tyvene Dunder-Karlsson og Blom, som er ute etter Pippis gullmynter. Neste sekvens er når Pippi gjør et mislykket forsøk på å begynne på skolen for å kunne få ferie akkurat som Tommy og Annika. I motsetning til 60-tallsversjonen av Pippi dreier det seg her om sommerferie og ikke juleferie.
Deretter begynner filmen å fjerne seg fra Astrid Lindgrens originale fortelling. Ganske visst kommer to politimenn for å hente Pippi til et barnehjem – men i helt nyskrevet scener passer Pippi deretter en grammofonforretning bare for at innehaverens datter Birgit skal kunne treffe kjæresten sin, Magnus. Pippi gjør håndfaste holdbarhetstester av de utålelige steinkakene og forlater butikken full med skår.
Deretter kommer igjen velbekjente scener der Pippis pappa kommer tilbake med "Hoppetossa" fra de sju hav for å hente hjem sin datter til Kurre-Kurreduttøyen. Etter et tåredryppende farvel som gjenkjennes fra andre filmatiseringer slutter filmen allikevel med at Tommy og Annika følger med Pippi til Stillehavet. Muligens kan man her ane planer på en oppfølger.
Red Ensign

Red Ensign er benevnelsen på Storbritannias handelsflagg. Navnet har det fått fordi flagget består av en rød flaggduk der unionsflagget, Union Jack, er innsatt i øvre felt ved stangen.
Flagget kalles også Red duster, fordi avlagte flagg angivelig skal ha blitt benyttet som filler til rengjøring ombord. Navnet Butcher's apron er også kjent, da mot bakgrunn av britisk kolonihistorie. Tidligere var endel britiske koloniers flagg basert på Red Ensign, deriblant både Canada og Sør-Afrika.
Ronald 12

Ronald 12 er et musikkalbum utgitt av Ronald Holmberg i 2003 på Busk records.
Special Operations Command Medal

Special Operations Command Medal er en amerikansk avdelingsdekorasjon som blir tildelt av lederen for US Special Operations Command.
Medaljen ble opprettet i 1994 for å anerkjenne individ som gir utmerket bidrag eller støtte til spesialstyrkeoperasjoner.
Iveta Mukutsjjan

Liv og karriere

Mukutsjjan ble født i Jerevan i det armenske SSR, nåværende Armenia. Hennes familie flyttet til Tyskland i 1992. Hun gikk på skole i Tyskland og fikk fra 1998 til 2006 undervisning på den katolske Sankt-Ansgar-Schule i Hamburg. Hun reiste tilbake til Armenia i 2009 etter foreldrenes råd og begynte å studere jazz vokal ved Jerevans statlige musikkonservatorium.
I 2009 deltok hun i den armenske versjonen av Idol og fikk en femteplass. Året etter ble hun «Discovery of the Year» under «Armenia Awards». I 2012 deltok hun i «Voice of Germany», men ble slått ut.
Codex Alexandrinus

Codex Alexandrinus er et håndskrevet pergament-manuskript fra 400-tallet, og er en del av en gresk bibel.
Sammen med Codex Sinaiticus og Codex Vaticanus er manuskriptet det eldste og mest komplette bibelmanuskript. Det inneholder netsen hele Det nye testamentet og mesteparten av Septuaginta. Av de minst 817 opprinnelige bladene er 773 bevart. Navnet er fra byen Alexandria, hvor man tror manuskriptet stammer ifra.
Teksten er skrevet i to kolonner per side, 49-51 linjer per side.
Manuskriptet er oppbevart ved British Library (MS Royal 1. D. V-VIII) i London i England. Det ble fraktet til England som krigsbytte fra Hellas i 1628.
Paul Theroux

Biografi

Theroux vokste opp i fødebyen Medford i Massachusetts.  Foreldrene var katolikker  moren Anne (født Dittami) var  av italiensk-amerikansk avstamning, mens faren, Albert Eugene Theroux, var fransk-kanadier. Som gutt var han speider. Etter å ha fullført utdanning ved University of Massachusetts i Amherst, gikk han inn i det amerikanske Peace Corps som engelsklærer i Malawi fra 1963 til 1965. Under oppholdet hjalp han en opposisjonspolitiker å flykte fra diktatoren Hastings Banda til Uganda,  noe som førte til at han ble erklært som persona non grata og kastet ut av Malawi og av Fredskorpset. Han flyttet deretter til Uganda og Makerere University, hvor han også skrev for  magasinet  Transition.  
Ved Makerere startet også Theroux’  30 år lange vennskap med forfatteren V. S. Naipaul. I de påfølgende årene flyttet han en del rundt med familien, hustruen Anne Castle og etter hvert to barn Marcel Theroux og Louis Theroux. De bodde i Singapore, Dorset i England og South London.
I 1993 ble han skilt fra Anne Castle. Siden  1995 har Theroux vært gift med Sheila Donnelly.  Han bor for tiden vekselvis på Hawaii og Cape Cod i Massachusetts i USA.
Aldosteron

Virkningsmekanisme og regulering

Aldosteron virker på mineralkortikoidreseptorer i nyrenes samlerør, og bidrar til at natrium (Na+) holdes tilbake, samtidig som kalium (K+) og H+-ioner i større grad skilles ut. Aldosteronets oppgave kan populært sies å være å opprettholde nivået av salt (NaCl), som en del av Renin-angiotensin-aldosteron-systemet for å opprettholde blodtrykket. Utskillelse av aldosteron stimuleres av tørst, hypovolemi, blodtrykksfall, manglende gjennomblødning til nyrene, lavt natrium (hyponatremi) og høyt kalium (hyperkalemi).

Sykdommer

Årsakene til sykdom deles inn i primære og sekundære. Primær årsak vil si at feilen ligger i selve binyrene. Det er enten en hormonproduserende svulst i binyrene (Conns syndrom), eller en for stor vekst av selve binyren. Sekundær årsak vil si at grunnen til overproduksjonen ikke sitter i binyrene, men skyldes en annen feil i kroppen. Eksempler på dette kan være leversvikt, svekket nyrefunksjon, hjertesvikt eller som et resultat av feilslått diuretikabehandling ("vanndrivende medisiner"). Primær hyperaldosteronisme er den dominerende årsaken til hyperaldosteronisme.
Av de primære årsakene vil Conns syndrom utgjøre 75%. Denne svulsten er i 98% av tilfellene godartet. Vanlig behandling er å fjerne svulsten ved operasjon.

Medikamenter

Aldosteronantagonistene spironolakton (Aldactone, Spirix) og eplerenon (Inspra) brukes i behandling av høyt blodtrykk. De virker diuretisk (vanndrivende), men i motsetning til andre diuretika (tiazider og slyngediuretika) gir de ikke kaliumtap, og de kalles derfor også kaliumsparende diuretika. Aldosterontantagonistene brukes som regel i kombinasjon med andre antihypertensiva, og har dokumentert gunstig effekt på dødelighet ved hjertesvikt.
Jeffrey Amherst

Bakgrunn

Jeffrey Amherst var sønn av den kentiske advokat Jeffrey Amherst (død 1750) og hans hustru Elizabeth Amherst (født Kerrill), En bror ble admiral - John Amherst - og en annen generalløytnant - William Amherst.

Militær

Han gikk inn i militær tjeneste i 1731 (som meget ung pasje), deltok i den østerrikske arvefølgekrig i slaget ved Dettingen, slaget ved Fontenoy og slaget ved Rocoux og ble forfremmet til oberstløytnant.
I 1758 ble han generalmajor og sjef for ekspedisjonen, som gikk mot Ny-Frankrike i Nord-Amerika. Amherst inntok samme året festningen Louisbourg og ble så øverstkommanderende for hele den britiske armeen i Nord-Amerika. Han inntok selv Fort Ticonderoga i 1759, mens James Wolfe erobret Quebec. I 1760 erobret han Montréal, som overgav seg for den samlede britiske hæren. Amherst ble utnevnt til generalguvernør i Britisk Nord-Amerika. I årene etter kom Amherst i strid med de franskvennlige indianerstammene (pontiackrigen), men han undervurderte fienden og fikk utrettet lite.
Karakteristisk for Amherst var omhyggelig planlegging, og metodisk og forsiktig utvikling av hans styrkemanøvrer.
Han ble tilbakekalt i 1763, og ble mottatt i London, der tilbakeslagene i krigen mot indianerne ikke var kjent, som en helt som hadde erobret Canada. I 1772 ble han generalløytnant, fikk i 1776 peer-verdighet og ble general i 1778. 
Lord Amherst var i 1793 den ordinære øverstkommanderende for den britiske hæren, men som i de siste årene i Canada, viste han dårlig lederskap og ble tvunget til å trekke seg i 1795. Året etter ble han likevel forfremmet til feltmarskalk.
Oriel College

Oriel College er et college ved Oxfords universitet i Oxford i England. Colleget ble grunnlagt i 1324 av presten Adam de Brome, en kirkemann i kong Edvard II av Englands tjeneste, med kongen som beskytter. Colleget kalles derfor også King's College eller King's Hall, og den regjerende monarken er tradisjonelt collegets beskytter.
Blant collegets mest kjente studenter er den oppdagelsesreisende Walter Raleigh og blant lærerne var nobelpristakerne Alexander Todd (kjemi 1957) og James Meade (økonomi 1977).
Darcy-Weisbachs ligning

Darcy-Weisbachs ligning, eller Darcy-Weisbachs falltapsligning er en empirisk ligning som brukes til å beregne falltap, eller trykkfall, på grunn av friksjon langs en gitt lengde av et rør når det fører en væskestrøm. Ligningen forutsetter at gjennomsnittelig hastighet av væsken i røret er kjent. Ligningen er oppkalt etter Henry Darcy og Julius Weisbach.
Darcy-Weisbach ligningen inneholder en dimensjonsløs friksjonsfaktor, kjent som Darcy-Weisbachs friksjonsfaktor. Den er også kalt Darcys friksjonsfaktor eller Moodys friksjonsfaktor. Darcy-Weisbachs friksjonsfaktor er fire ganger større enn Fannings friksjonsfaktor, som den ikke må forveksles med.
Englemakeri

Englemakeri er et tidligere folkelig navn på den forbrytelse å motta pleiebarn, især født utenfor ekteskap, mot betaling og med forsett forsømme eller mishandle dem slik at de omkom, jamfør Almindelig borgerlig Straffelovs § 219, §§ 233 og 242.
I gamle dager, den gang Staten ikke så det som sin plikt å ta seg av gamle, syke og svake, hendte det at nyfødte barn, som var født utenfor ekteskap eller som foreldrene ikke så seg i stand til å forsørge, ble overlatt til et pleiehjem og en såkalt englemakerske. Englemakerskens jobb var å ta vare på barnet til etter konfirmasjonen. For dette fikk de en liten sum av moren, som selvsagt ikke dekket de virkelige kostnadene. Derfor ble flere englemakersker fristet til å ta livet av ungene, for deretter å ta inn en ny. I dag forbindes en englemakerske med en som sørget for at ungen fikk så lite mat og pleie at den til slutt døde som følge av hva vi i dag vil karakterisere som grov omsorgssvikt. Hensikten var imidlertid oppnådd: Barnet var omskapt til en engel og foreldrene fri for enda en munn å mette, og ingen ble tiltalt for verken aktsomt eller uaktsomt drap. Omsorgssvikt var ikke straffbart på den tiden, da det bare var en nødvendig konsekvens av datidens fattigdom og nød.
Senere kan uttrykket også ha vært brukt om den illegale abortvirksomheten som gjerne ble utført av såkalte «kloke koner».
Tahir Hussain

Biografi

Hussain kom til Norge med sin familie bare ti måneder gammel. Med sykdommen Laurence-Moon-Bardet-Biedl (LMBB) syndrom begynte han å miste synet sitt i 12-årsalderen og ble blind etter noen få år. Han ble i tillegg rammet av overvekt, som også er et symptom av sykdommen. Han har siden blitt norgesmester på tandem for handikappede to ganger og deltatt i et seksdagers ritt i Belgia for blinde og synshemmede. Han har fullført et av Norges hardeste motbakkeløp, «Skåla 1848 meter rett opp», raftet i Sjoaelva, deltatt i klatre- og rappelleringsprosjekter, samt tatt dykkerkurs.
Hussain ble i 2009 kåret til årets norsk-pakistaner av nettmagasinet X-plosiv. De mednominerte, som han vant over, var forskeren Laila Bokhari og TV 2-reporteren Kadafi Zaman. At han trosset sitt handikap og syklet Trondheim til Oslo på 22 timer og 30 minutter var bare en av de utslagsgivende prestasjoner. Juryen påpekte også at han ved siden av å være en rollemodell for norsk-pakistanere, også var et sterkt forbilde for alle uansett etnisitet, forutsetninger og bakgrunn.
I mars 2010 stod han for «Tahir-lekene», for første gang arrangert på Lillomarka Idrettspark i Oslo. Arrangementet hadde over 500 deltakende barn fra Ammerud skole, deriblant en rekke barn som fikk sin debut på langrennski. Med seg på arrangementet hadde han Lillomarka Skiklubb og elever fra idrettsfag ved Bjerke videregående skole.
Kenisitter

Kenisitter var ifølge Det gamle testamente og Den hebraiske bibel en stamme nevnt i den pakt Gud gjorde med Abraham. På tross av dette nevnes de ikke blant Kanaans opprinnelige innbyggere i Annen Mosebok eller Josvas bok. Antageligvis bebodde kenisittene en del av Arabia, i området rundt Syria.
I Fjerde Mosebok, som beskriver deler av utferden fra Egypt, nevnes det at israelittlederen Kaleb er «sønn av Jefunne av Kenas' slekt». I tidligere bibeloversettelser, som i oversettelsen av 1930, er betegnelsen «kenisitt» brukt: «Kaleb, Jefunnes sønn, kenisitten».