Margaret Thatcher

Familie, oppvekst og utdannelse

Hun ble født Margaret Hilda Roberts i småbyen Grantham i Lincolnshire den 13. oktober 1925. Faren var Alfred Roberts, opprinnelig fra Northamptonshire, og moren var Beatrice Ethel (født Stephenson) fra Lincolnshire. Hun vokste opp i Grantham, hvor faren eide to kolonialvareforretninger. Margaret og storesøsteren Muriel Roberts (1921–2004) vokste opp i en leilighet i etasjen over den største av kolonialene, nært jernbanen. Faren var predikant i den lokale metodistkirken og lokalpolitisk aktiv som medlem av bystyret, og oppdrog datteren som en streng metodist. Han kom fra en familie med bånd til Det liberale partiet, men satt i bystyret, etter datidens skikk, som partiløs representant. Alfred Roberts var borgermester i Grantham 1945–1946, og mistet plassen i bystyret i 1952, etter at Arbeiderpartiet hadde vunnet flertallet i bystyret for første gang i 1950.
Margaret Roberts var først elev ved Huntingtower Road Primary School, og fikk stipend for å gå videre ved pikeskolen Kesteven and Grantham Girls’ School. På skolen bar karakterer og tilbakemeldinger preg av hardt arbeid og kontinuerlig forbedring; på fritiden drev hun med piano, landhockey, poesi, svømming og friluftsliv. Hun var leder for pikeskolens elevråd i skoleåret 1942/1943. Hun søkte etter hvert om stipend for å studere kjemi ved Oxford University, men fikk i utgangspunktet avslag, og fikk studieplassen etter at en annen kandidat trakk seg. Roberts kom til Oxford i 1943, og ble uteksaminert med fireårig bachelorgrad med laud i 1947. Mot slutten av studiene spesialiserte hun seg på røntgenkrystallografi med Dorothy Hodgkin som veileder.
Roberts ble valgt til president i den konservative studenterforeningen Oxford University Conservative Association i 1946. I studietiden ble hun påvirket politisk av verker som Friedrich Hayeks Veien til trelldom (1944), som fordømte statlig inngripen i økonomien og anså det som en forutsetning for utviklingen av en autoritær stat.
Etter studiene flyttet Roberts til Colchester i Essex for å arbeide som kjemiker for BX Plastics. Hun meldte seg inn i den lokale konservative velgerforeningen og deltok på partilandsmøtet i Llandudno i Wales i 1948. En av hennes venner fra Oxford var også venn av formannen i velgerforeningen Dartford Conservative Association i Kent, som etterlyste kandidater til parlamentet. De tillitsvalgte i foreningen ble så imponert over henne at de bad henne stille seg til disposisjon. Hun ble nominert som listekandidat i januar 1951. Under en middag i februar samme år, i anledning hennes nominasjon i Dartford, møtte hun Denis Thatcher, en velstående og skilt forretningsmann. Foran valget flyttet Roberts til Dartford, hvor hun begynte som kjemiker i J. Lyons & Co. i Hammersmith. Sammen med kolleger utviklet hun emulgatorer for iskrem og en pumpeteknikk som la grunnlaget for softisen.

Tidlig politisk karrière

Ved parlamentsvalgene i 1950 og 1951 var hun de konservatives kandidat i Dartford, en antatt sikker krets for Arbeiderpartiet, der hun fikk medieoppmerksomhet som den yngste og den eneste kvinnelige kandidaten. Hun tapte begge ganger mot Norman Dodds, men reduserte Arbeiderpartiets forsprang med 6 000 stemmer i 1950 og 1 000 flere i 1951. Hun fikk mye støtte i valgkampene fra foreldrene og Denis Thatcher, som hun giftet seg med i desember 1951. Denis Thatcher betalte ektefellens studier i jus, der hun spesialiserte seg på skatterett. Margaret Thatcher fikk advokatbevilling og opptak i Inns of Court i 1953. Samme år fødte hun tvillingene Carol og Mark.

Parlamentsmedlem (1959–1970)

Thatcher var ikke kandidat ved parlamentsvalget i 1955, fordi det kom så kort tid etter tvillingfødselen. Senere samme år tapte hun med knapp margin de konservatives nominasjon foran suppleringsvalget i Orpington. Deretter søkte hun nominasjon i en antatt sikker krets for de konservative, og klarte med knapp margin å ble nominert i Finchley i april 1958. Etter en krevende valgkamp ble hun valgt inn i Underhuset fra Finchley ved parlamentsvalget i 1959. Hun tok første gang ordet i parlamentet idet hun fremmet et privat lovforslag om at offentlige organer skulle holde sine møter for åpne dører. Forslaget ble vedtatt. I 1961 brøt hun med partilinjen og stemte for å gjeninnføre rising som en lovlig fysisk avstraffelse, noe som derimot ikke ble vedtatt. Thatcher anså den jødiske minoriteten i Finchley som «sitt folk»; hun var blant grunnleggerne av vennskapsforeningen Anglo-Israel Friendship League of Finchley og medlem av Conservative Friends of Israel. 
I oktober 1961 fikk Thatcher plass på de konservatives førstebenk i parlamentet som assisterende pensjons- og folketrygdsminister under statsminister Harold Macmillan. Etter at de konservative tapte valget i 1964, ble hun talskvinne i bolig- og eiendomsspørsmål. Hun markerte seg særlig i ønsket om å la beboere i kommunale boliger bli selveiere. I 1966 ble hun medarbeider for skyggekabinettets finansminister som partiets finanspolitiske talskvinne. Hun var motstander av Arbeiderpartiets pris- og lønnsregulering, og mente at den ville få utilsiktede, negative konsekvenser for økonomien. Under de konservatives landsmøte i 1966 talte hun for at lavere skatter motiverte til hardt arbeid, og mente at Arbeiderpartiets skattepolitikk var et steg «ikke bare i retning av sosialisme, men i retning av kommunisme».
Thatcher var blant de få konservative parlamentarikerne som støttet Leo Abses lovforslag om å avkriminalisere mannlig homoseksualitet. Hun stemte for David Steels lovforslag om å legalisere abort, så vel som et forbud mot harejakt med hund. Hun stemte imot forslag om å liberalisere skilsmisselovgivningen. I 1967 ble hun plukket ut av USAs ambassade i London til å delta på et utvekslingsprogram i ledelse; hun tilbragte seks uker i ulike amerikanske byer, og besøkte fremtredende politikere og institusjoner som Det internasjonale pengefondet. Senere det året ble Thatcher medlem av skyggekabinettet, hvor hun ble oppnevnt til talskvinne i drivstoff- og energispørsmål av opposisjonsleder Edward Heath. Kort tid før parlamentsvalget i 1970 ble hun skyggeminister for transport, senere for undervisning.

Undervisnings- og forskningsminister (1970–1974)

Under ledelse av Edward Heath vant Det konservative partiet parlamentsvalget i 1970, hvorpå Thatcher ble utnevnt til undervisnings- og forskningsminister. Hennes periode som minister ble preget av at flere lokale skolestyrer la ned sine teoretisk orienterte skoler og erstattet dem med enhetsskoler, som tilbød både studieforberedende og praktisk orienterte løp. Selv om hun egentlig ønsket å bevare systemet med tre skoleslag, avslo hun bare 326 av 3 612 søknader om lokal omlegging til enhetsskole. I løpet av Thatchers periode som minister steg andelen elever i enhetsskoler fra 32 % til 62 %.
I løpet av sine første måneder som minister fikk hun medieoppmerksomhet som følge av regjeringens forsøk på å redusere offentlige utgifter. Hun ønsket å prioritere behovene knyttet til selve undervisningen i skolen. For å redusere statens utgifter til skolevesenet, avskaffet hun ordningen med utdeling av melk til skoleelever mellom syv og elleve år. Hun mente at få elever ville lide ved krav om egenbetaling, men opprettholdt den gamle ordningen for de yngste elevene av ernæringshensyn. Dokumenter fra regjeringen avslørte senere at Thatcher hadde motsatt seg endringen, men at den hadde blitt tvunget igjennom av finansministeren. Avgjørelsen høstet stor kritikk fra Arbeiderpartiet og pressen, og gav henne tilnavnet Margaret Thatcher, Milk Snatcher, «melketyv». Hun skal ha vurdert å trekke seg fra politikken etterpå, og skrev senere i sin selvbiografi: «Jeg fikk en verdifull erfaring. Jeg hadde oppnådd en maksimal politisk fordømmelse for et minimalt politisk utbytte.»

Utmerkelser

Da hun ble undervisnings- og forskningsminister i 1970, ble Thatcher oppnevnt til medlem av Det kongelige råd. To uker etter at hun gikk av som minister, ble tildelt Order of Merit. Ektemannen Denis Thatcher ble gitt den arvelige tittelen baronett, som sønnen Mark arvet i 2003. I 1992 ble hun selv adlet på livstid og gitt tittelen som baronesse av Kesteven i Lincolnshire, og således tildelt en plass i Overhuset. I 1995 ble hun medlem av den svært prestisjefylte Hosebåndsordenen.
I 1975 ble hun som første kvinne opptatt som æresmedlem i herreklubben Carlton Club i London. Hun ble innvalgt i vitenskapssamfunnet Royal Society i 1983, hvilket skapte debatt blant samfunnets andre medlemmer.
I 1991 ble hun tildelt Presidentens frihetsmedalje av president George H.W. Bush. Hun fungerte også som The Heritage Foundations øverste beskytter, og tankesmien etablerte i 2005 Margaret Thatcher Center for Freedom.
På Falklandsøyene har Margaret Thatcher-dagen blitt markert den 10. januar hvert år siden 1992, til minne om hennes besøk i 1983. Thatcher Drive i hovedstaden Stanley er oppkalt etter henne, såvel som Thatcherhalvøya på Sør-Georgia, hvor de første britiske marinestyrkene ble ilandsatt under Falklandskrigen.