google/wiki40b huggingface dataset:
Nikosia (distrikt)

Nikosia er et distrikt av seks distrikter på Kypros. Distriktets største by er også øylandets hovedstad, Nikosia. En liten del av det administreres av Nord-Kypros.
Distriktet består av kommunene Agios Dometios, Aglantzia, Engomi, Dali, Kythrea, Lakatameia, Latsia, Lefka, Morfou, Nikosia og Strovolos.
Schleswig-Holsteins flagg

Schleswig-Holsteins flagg er en vannrett delt trikolor i fargene blått, hvitt og rødt. Fargene i flagget er hentet fra våpenskjoldene til de to landsdelene: Blått fra Schleswigs våpen med to blå løver på gull bunn, hvitt og rødt fra Holsteins sølv såkalte «nesleblad» på rød bunn. Dette symboliserer at Schleswig og Holstein er uadskillelige.
Schleswig-Holsteins flagg ble til som et opprørsmerke mot Danmarks politikk for å skille de to hertugdømmene fra hverandre og trekke Schleswig, som var et dansk len og der en del av befolkningen var dansktalende, tettere under dansk kontroll. I 1843 ble det laget en fane til en folkefest i Aabenraa. Denne viste de to hertugdømmenes våpen på rød duk. I 1845 ble flagget i fargene blått, hvitt og rødt til. Det skjedde i Schleswig by av kvinner tilknyttet sangforeningen Schleswiger Liedertafel. Flagget ble framvist ved sangerfesten i Schleswig by i juni 1844 og i 1845 ble en fane i fargene blått, hvitt og rødt og med Schleswigs våpen benyttet under sangerfesten i Würzburg. Dermed ble fargene ikke bare et samlingsmerke for tysksinnede i Schleswig-Holstein, men også et merke kjent utenlands. På denne bakgrunn ble flagget derfor forbudt av danske myndigheter 31. juli 1845. Dette bidro likevel bare til å befeste fargene i den schleswig-holsteinske befolkning, da særlig hos de tysktalende. 
Etter at Schleswig-Holstein gikk tapt for Danmark i 1867, og hertugdømmene ble en provins under Prøyssen, fikk flagget i blått, hvitt og rødt fortsatt ingen offisiell anerkjennelse. Da Schleswig-Holstein ble omdannet til et forbundsland i Forbundsrepublikken Tyskland, ble imidlertid flagget etter en tid hentet fram igjen og gjort til delstatens offisielle flagg. I 1949 fikk Schleswig-Holstein sin forfatning, men ble det ikke nevnt noe om delstatens symboler. Først 18. januar 1957 ble delstatssymbolene for Schleswig-Holstein fastsatt. Her fastsettes flagget til blått over hvitt over rødt i forholdet 3:5. Statsflagget har i midten av flaggduken Schleswig-Holsteins våpen. Dette er en kombinasjon av Schleswigs løver og Holsteins «nesleblad», et symbolsk uttrykk for de politiske aspirasjonene om to landsdeler som skal være forent til evig tid.
La Pérouse-stredet

La Pérousestredet (russisk: Пролив Лаперуза – Proliv Laperuza; japansk: 宗谷海峡 – Sōya Kaikyō (oversatt: Soyastredet)) er et strede (sund) som skiller sørkysten av øya Sakhalin i Russland fra nordspissen av øya Hokkaido i Japan, og som forbinder Japanhavet i vest med Okhotskhavet i øst. Stredet er 42 kilometer langt og mellom 40 og 140 meter dypt. Den smaleste delen av stredet er i vest mellom Kapp Krillion på Sakhalin og Kapp Soya på Hokkaido. Dette er også den grunneste delen, med et dyp på 60 meter.
Stredet er oppkalt etter Jean-François de La Pérouse, som utforsket området i 1787.
Christian Cappelen

Virksomhet

Han gikk på Drammens latinskole og studerte i 1860-63 ved musikkonservatoriet i Leipzig. Fra 1868 var han organist i Strømsø kirke, senere organist ved Bragernes kirke og i 1887–1916 ved Vår Frelsers kirke i Christiania (nå Oslo domkirke). Han hadde stipendiereiser til Leipzig, Dresden og Berlin.  Han var i 1890–1916 lærer ved det praktisk-teologiske seminar.  
Christian Cappelen var en kjent komponist og utga sanger, pianostykker, orgelpreludier, kantater m.m. Særlig kjent er hans melodi til Min Herre har kalt meg. Hans komposisjoner anses å være i en romantisk stil og han skal ha vært påvirket av Mendelssohn og Schumann.
Christian Cappelen holdt også  mange konserter rundt i landet, og han ble kjent for sine improvisasjoner. Han var frimurer.

Familie

Christian Cappelen var sønn til overrettsprokurator Christian Dorph Cappelen (1792–1895) og ektefelle Alvilde Mathilde født Dahl (1822–1895), i Drammen. De tilhørte den såkalte «Drammensgrenen» av slekten Cappelen.
Christian Cappelen var gift med Ragnhild Sophie Thrane (1838–1892).Blant deres etterkommere er arkitekt Paul Cappelen og lektor Paul Thrane Cappelen.
Poul Schlüters fjerde regjering

Poul Schlüters fjerde regjering var Danmarks regjering fra 18. desember 1990 til 25. januar 1993 og bestod av Det Konservative Folkeparti (K) og Venstre (V). Regjeringen gikk under kallenavnet «KV-regjeringen».
Regjeringen tiltrådte etter Folketingsvalget 12. desember 1990 og avløste Poul Schlüters tredje regjering.
En rekke ministerposter ble omfordelt da økonomi- og skatteminister Anders Fogh Rasmussen trådte tilbake 19. november 1992. Bakgrunnen var en rapport som en kommissjonsdomstol hadde avleveret dagen før. Rapporten kritiserte ministeren for ved hjelp av «kreativ bogføring» å ha gitt Folketinget ufullstendige og ukorrekte opplysninger om visse disposisjoner i Skatteministeriet. Etter Schlüterregjeringens fall skrev han boken Fra socialstat til minimalstat (1993). Anders Fogh fikk sitt comeback som minister i 2001, da han ble Danmarks statsminister etter Poul Nyrup Rasmussen.
14. januar 1993 avleverte høyesterettsdommer Mogens Hornslet sin rapport om Tamilsaken. Poul Schlüter fant innholdet så belastende for ham selv og Det Konservative Folkeparti, at han samme dag meddelte at regjeringen gikk av. Men noe nyvalg ble ikke utskrevet. 15. januar 1993 utpekte et flertall i Folketinget på Poul Nyrup Rasmussen som forhandlingsleder i forbindelse med dannelse av en ny regjering, og 25. januar 1993 ble Schlüterregjeringen etterfulgt av Poul Nyrup Rasmussens første regjering.
Den Andre

Den Andre eller de Andre (med stor A fra fransk: «l'Autre») er et begrep innen kontinental filosofi som beskriver individer ulik en selv (Selvet). Definisjonen av den Andre er en del av det som definerer eller sågar utgjør egoet, både i forbindelse med psykologi og filosofi. Begrepet gjelder også for andre fenomener og kulturelle enheter.

Filosofi

Den Andre er et begrep innført av den franske filosofen Simone de Beauvoir. Simone de Beauvoir mente at den tyske filosofen Friedrich Hegels teori om at det i alle sosiale sammenhenger utspiller seg en dialektikk mellom subjektet (Selvet eller den Første) og objektet (den Andre) i bunn og grunn handler om dialektikk mellom en mann og en kvinne.
Hun diskuterte begrepet i boken Det annet kjønn, og skrev at det er mannen som er det egentlige subjektet (den Første), mens kvinnen er objektet (den Andre). Grunntesen i boken er at kvinnen har blitt undertrykt av mannen som den Andre, men det menneskelige selv (Selvet) trenger denne «annetheten» for å definere seg selv som et subjekt. Man trenger objektet for å definere subjektet som et subjekt. Hun skriver: «... det som gjør kvinnens situasjon så spesiell, er at hun – en fri og selvstendig skapning som ethvert menneske – oppdager og velger seg selv i en verden der mennene tvinger henne til å ta på seg rollen som den Andre.»
Karol Linetty

Klubbkarriere

Linetty startet sin fotballkarriere med ungdomsfotball hos Sokół Damasławek, før han i 2006 dro videre til Lech Poznań. Etter å ha spilt seg oppover klubbens akademi ble han hentet inn til førstelaget i 2012, hvor han fikk sin seriedebut i Ekstraklasa borte mot Wisła Kraków den 2. november 2012 (0–1). Hans første seriemål kom i hjemmekampen mot Piast Gliwice den 1. mars 2014 (4–0).

Internasjonal karriere

Linetty fikk sin offisielle landslagsdebut for Polen i en vennskapskamp borte mot Norge den 18. januar 2014 (3–0), hvor han også scorte sitt første landslagsmål og kampens tredje mål før han ble byttet ut med Michał Pazdan midt i andre omgang.
Han ble tatt ut i Polens EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i Polens tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
VM i friidrett 2005

Bakgrunn

Opprinnelig var London utpekt som arrangør for VM 2005, men på grunn av økonomisk usikkerhet omkring bygging av et nytt stadion, foreslo det britiske friidrettsforbundet at mesterskapet skulle flyttes til Sheffield. Dette ble imidlertid avvist av IAAF (det internasjonale friidrettsforbundet), og man inviterte medlemslandene til å søke på nytt. 14. april 2002 besluttet IAAF at mesterskapet skulle arrangeres i Helsingfors.

Øvelsesprogram

I VM 2005 kom det én ny øvelse – 3000 meter hinder for kvinner. Den eneste øvelsen som heretter er forbeholdt menn er 50 km kappgang. (Foruten dette er de eneste forskjellene mellom mennenes og kvinnenes program at det korte hekkeløpet går over 100 meter for kvinner og 110 meter for menn, og at mangekampen er tikamp for menn og sjukamp for kvinner.)

Høydepunkter

Mesterskapets høydepunkter var verdensrekordene til Jelena Isinbajeva i stavsprang (5,01 m) og Osleidys Menéndez i spydkast (71,70 m).

Resultater

Se også Norges resultater under VM i friidrett 2005
Tweepop

Tweepop (eller bare twee) er en form for indiepop kjent for sine enkle, søte, nesten barnslige melodier og tekster. Genren fikk sitt utspring i 1986, da magasinet New Musical Express lanserte C86, samlekassett med låter av nye, britiske indieband. Twee er opprinnelig et britisk engelsk begrep for noe som er tvers igjennom søtt og vakkert.
Tweepop var i begynnelsen mest populært i Storbritannia, hvor flere band slo gjennom under Sarah Records, blant annet Heavenly og the Orchids. Om ikke i like stor grad, så gjorde K Records det samme i USA, der bandet Beat Happening blant annet markerte seg veldig.
Arnos Grove

Historie

På 1300-tallet var dette området Armholt Wood, og senere Arnolds. Fram til oppløsningen av klostrene under Henrik VIII var det nonneklosteret i Clerkenwell som eide området. Etter at kronen overtok ble Arnos Grove Estate (eller Arnolds Grove) med en herregård opprettet. Herregården ble revet i 1719. New River rant gjennom området inntil 1800-tallet, da elvens løp ble endret. Da bankieren James Colebrook kjøpte eiendommen i 1719 bygde han et herrehus kalt Arnolds i Cannon Hill, Southgate. De lokale kalte eiendommen for Arno’s og den påfølgende eieren, William Mayne, senere lord Newhaven, tilpasset seg til dette ved å døpe om navnet på huset til Arnos Grove, som nå uttales som om det aldri hadde hatt en apostrof, i motsetningen til eksempelvis Arno’s Vale i Bristol.
Fra 1777 eide slekten Walker eiendommen, men i 1918 ble den overdratt til andre eiere. I 1928 hadde lokalforvaltningen i Southgate tatt over. De åpnet Arnos Park, og la ut deler av eiendommen for salg til utviklere.
19. september 1932 åpnet Arnos Grove undergrunnsstasjon i forbindelse med at Piccadilly-linjen ble utvidet til Cockfosters. I årene som fulgte var det en voldsom byggeaktivitet i Arnos Grove, som gikk fra å være et landsens område til å bli en forstad med boliger, butikker og offentlige tilbud. 
Under den andre verdenskrig ble deler av New Southgate hardt rammet av bombing, noe som førte til utvidelse av boligområdene i Arnos Grove. De to områdene er nært forbundet, med en nesten ubrutt linje av butikker over Bestyle Circus, og tre bussruter som forbinder de to stasjonene.
Furuslekten

Anvendelse

Furua anvendes til en rekke formål. Innredning, møbelproduksjon, båtbygging, listverk, gulv- og veggpanel og brensel er de mest vanlige.
Boucicaut (Paris Metro)

Boucicaut er en stasjon på metroen i Paris. Stasjonen ble åpnet i 1937 og er oppkalt etter Aristide Boucicaut (1810–1877), eieren av et av Paris' best kjente (og antagelig verdens første) varehus, Le Bon Marché.
Stasjonen betjenes av linje 8.
Pyae Sone Maung

Idrettskarriere

Maung satte personlig rekord på 800 meter i februar 2017, med tiden 2:00,01. 
Han representerte Myanmar under VM i friidrett 2017, der han deltok på 800 meter. Han løp på 2:13,38 i forsøksheatet, og gikk ikke videre til semifinalen.
Absolute Music 63

Absolute Music 63 er det 63. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt 11. april 2014.
Dekemhare (distrikt)

Dekemhare er et distrikt i Sør i det sørlige i Eritrea. Hovedstaden er Dekemhare.
Oppvåkningen

Handling

Handlingen utspiller seg på en institusjon i New York for mennesker med alvorlige nevrologiske sykdommer. Her blir Dr. Malcolm Sayer ansatt. Sayers har ikke så mye praksis å vise til, men er åpen for nye idéer og behandlingsmetoder. En stor gruppe av pasientene på stedet lider av en form for total ubevegelighet i mimikk og bevegelse. Disse pasientene havnet i denne tilstanden etter en sovesyke som gikk over verden i 1920-årene. Sayer mener at de fortsatt har et liv, og tar i bruk en ny behandling som vekker én av dem. Den nye medikamentet blir også brukt på de andre pasientene med suksess, men etter en tid mister det sin effekt, og pasientene glir gradvis tilbake til sin gamle tilstand.

Popularitet og økonomi

Oppvåkningen ble en moderat suksess. Den innbrakte $52 millioner i USA og havnet på 23-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1990.
Produksjonskostnadene var på ca $29 millioner.

Anmelderne

Filmen ble godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har oppnådd så mye som 88 % på Rotten Tomatoes og 74 % på Metacritic. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den toppkarakter og mente at Robin Williams gav en av sine aller beste rolleprestasjoner. Leonard Maltin gav den 3,5 av 4 stjerner.
Anmelderne i Dagbladet og Dagsavisen gav den terningkast fem, mens VG gav den terningkast tre. Aftenposten skrev blant annet følgende: «Oppvåkningen blir til noe mere enn en medisinsk heltehistorie siden resultatet av innsatsen problematiseres. De Niro og Robin Williams er fremragende og løfter filmen ytterligere».

Priser

Robert De Niro og Robin Williams ble tildelt hver sin pris av National Board of Review for sine rolleprestasjoner. Det kan også nevnes at den ble nominert til tre Oscar (beste film, beste manus og beste mannlige hovedrolle).
Om Gudsstaten

Om Gudsstaten (latin De Civitate Dei, også nevnt som De Civitate Dei contra Paganos, Gudsstaten mot hedningene) er en bok skrevet på latin av Augustin av Hippo tidlig på 400-tallet, og tok for seg Gud, martyrium, jødene, og andre kristne filosofer.
Augustin skrev avhandlingen for å forklare kristendommens forhold til andre religioner og filosofier, og til de romerske autoriteter som den etterhvert ble økende sammenflettet med. Den ble skrevet kort etter at Roma var blitt angrepet og herjet av vestgotere i år 410. Denne hendelsen etterlot romerne i sjokktilstand og mange ytret at hendelsen var en straff for å ha forlatt romernes tradisjonelle guder. Det var i denne atmosfæren at Augustin søkte å skape tillit til kristendommen, og skrev at det var Guds rike som til slutt ville triumfere — symbolsk. Gudsstaten var uforgjengelig i motsetning til den menneskelige stat som var forgjengelig. Augustins øyne var fiksert på himmelen, et tema som ble gjentatt av mange senantikke kristne kunstformer.
Boken presenterer den menneskelige historie som en konflikt mellom det som Augustin kaller for menneskenes stat og Guds stat, en konflikt som er bestemt i å ende i en seier for sistnevnte. Gudsstaten er merket for mennesker som gir avkall på jordiske gleder og dedikerer seg til å fremme kristne verdier. Menneskenes stat, på den annen siden, består av mennesker som har blitt avledet fra Gudsstaten. De to statene er ikke ment å representere faktiske steder eller organisasjoner, skjønt Augustin tenkte opplagt den kristne kirke var hjertet i Gudsstaten.
Til tross for kristendommens betegnelse som offisiell religion for Romerriket erklærte Augustin at bokens budskap var åndelig heller enn politisk. Kristendommen, argumenterte han, burde være opptatt av det mystiske, himmelske byen Jerusalem (Det nye Jerusalem) enn til jordisk politikk.
I hvilken grad boken var ment å skulle oppfattes symbolsk er åpent spørsmål. Augustin var selv tilhenger av å bruke makt og tvangskonvertering av hedninger og ikkekristne, slik det kommer til syne i hans 93. brev til biskop Vincentius som ble skrevet i år 408. Spesielt i middelalderen ble boken tatt til inntekt for at kirken skulle ha total makt, inkludert verdslig, og med paven som overmakt. Augustin ga argumenter for at kun en kristen stat kunne være en god stat. Sammen med skriftene til den senere Thomas Aquinas, fikk Om Gudsstaten sterk innflytelse på den teologiske tenkningen for forholdet stat og kirke gjennom hele middelalderen.
Om Gudsstaten finnes i norsk oversettelse fra 2002.
Black Ice World Tour

Black Ice World Tour var en konsertturne med AC/DC i forbindelse med bandets album Black Ice. Dette var deres første turne siden Stiff Upper Lip Tour i 2000. Turneen ble annonsert den 11. september 2008, og var en serie konserter i USA.
Asfaltenglene

Handling

Det er ferie og 12-åringene Maja, Rikke og Ohna tilbringer ferien sammen på Ohnas familierestaurant Saigon House, mens mødrene til Maja og Rikke har dratt på ferie sammen. Men alt endrer seg da Mattilsynet finner narkotika gjemt i restaurantens kjølelager. Saigon House stenges og Ohnas storebror blir arrestert. Jentene vet at han er uskyldig, men politiet mener de har en opplagt sak. Jentene må avsløre narkotikaligaen.
Finneset

Finneset er en strandflate under Grønfjordfjellet (547 m), som stikker litt ut i Grønfjorden med bukta Finneshamna nord for odden, og Ankerhamna sør for odden. Stedet ligger like sør for Barentsburg på Spitsbergen. Her finnes restene av en rekke kulturminner og historiske minnesmerker etter den første større norske virksomheten på Svalbard. Nordmenn drev både gruveskjerp, hvalfangst og telegrafvirksomhet her allerede før første verdenskrig, og historiearven gjør Finneset til et viktig kulturminne på øygruppen.

Historie

På Finneset finnes en nedlagt norsk hvalfangsstasjon som ble bygd opp av Hvalfangstselskapet Spitsbergen fra Tønsberg (Astrup-familien), i 1905. Denne hvalstasjonen ble solgt videre til Hvalfangstselskapet Nimrod fra Sandefjord, som også hadde en stasjon ute i Russekeila lengre vest. «Nimrod» brukte bare fangststasjonen fra 1908 til 1912, og etter dette ble den stående og forfalle.
I juli 1911 ble både telegrafstasjon og meteorologisk stasjon opprettet på Finneset som de første på Svalbard. Stasjonene var drevet av henholdsvis Telegrafvesenet og Meteorologisk institutt. Den viktigste etableringen i mellomkrigstiden ble utvilsomt Spitsbergen radio på Finneset sommeren 1911, som etablerte en statlig, norsk etat i denne isfrie fjorden, med radiomaster som utnyttet «sikten» gjennom Grønfjorddalen i sør med kommunikasjon ned til den landfaste stasjonen ved Hammerfest. Gjennom stasjonen vokste et norsk samfunn opp på Finneset.
Telegrafstasjonen ble opprettet etter at de amerikanske eierne av gruvene i Longyearbyen (Logyear City) året i forveien hadde tatt initiativ til en egen, amerikansk telegrafstasjon på øygruppen. Telegrafstasjonen var i drift til 1929, og inventaret ble fjernet i 1933 da det ble anlagt telegraf i Longyearbyen. Allerede før andre verdenskrig var bare grunnmuren og en nedfalt telegrafmast igjen av telegrafanlegget.
Da Norge fikk overhøyhet over øygruppen og den første Sysselmannen på Svalbard ble utsendt for å håndheve norsk forvaltning i 1920, ble Sysselmannen inkvartert her i «Statens hus» på telegrafstasjonen de første fem årene. Herfra ble også en del post ekspedert fra det norske brekontor i telegrafbygningen. I 1930 ble den meteorologiske stasjonen flyttet til Longyearbyen mens telegrafen samme år ble flyttet motsatt vei, ut til Isfjord Radio i havgapet 20 km lengre vest.
Finneset ble navngitt av hvalfangeren Lars Iversen fra Tjøme som okkuperte (tok utmål på) området for A/S Hvalfangstselskapet Spitsbergen. Navnet kommer av at stedet var en fint sted for ilandstigning.
Ciriaco De Mita

Utdannelse og politisk karrière

Luigi Ciraco De Mita tok juridisk embetseksamen ved Università Cattolica di Milano i 1953 og universitetslærer i privatrett samme sted fra 1954 til 1959.
De Mita var leder av Democrazia Cristiana (DC) 1982-1989 og leder av DC's landsråd (1989-1992). Han var medlem av Italias deputertkammer i periodene 1963-1994 og 1996-2008.
De Mita satt i regjeringen som industriminister i 1973, som minister for utenrikshandel i 1974, minister for søritalia 1976 og statsminister i peroden 13. april 1988 til 22. juli 1989.
Han har vært medlem av Europaparlamentet i periodene 1984-1988, 1999-2004 og siden 2009.
Åsmund S. Lærdal

Gründervirksomheten

I 1940 startet han «Åsmund S. Lærdal forlag». Forlagsdriften omfattet utgivelser av ulike håndbøker, kalendere, postkort og senere også billed- og aktivitetsbøker og puslespill for barn. Før jul i 1942 sendte forlaget ut på markedet en serie julekort med illustrasjoner som var åpenbare «jøssing-motiver». Det førte til at den tyske okkupasjonsmakten i det krigsrammede Norge pågrep Åsmund Lærdal lillejuleaften. Han slapp ut igjen etter noen dager. Det var lyktes det lille forlaget å distribuere om lag 750 000 av julekortene før tyskerne satte en stopper for denne produktserien.
I 1943, mens forlagsvirksomheten fortsatte å vokse, etablerte han seg i tillegg som leketøysprodusent under navnet «Tomte småvareindustri». Lekene ble produsert i trevirke, og allerede tre år etter oppstarten var bedriften ansett som landets største leketøysprodusent.
Lærdal knyttet til seg flere kunstnere som laget illustrasjoner til puslespill, postkort, tegneserier, bildebøker og eventyrsamlinger for forlaget. Henry Imsland, Jakob Sjøthun, Kurt Arnøy, Frank Wathne og Christian Kittilsen ble alle viktige for firmaets suksess. Også Tor Wiborg, Ninne Egeberg, Alf Næsheim og Audun Hetland var kunstnere som ble benyttet av Lærdals forlag.
Tidlig på 1950-tallet begynte Åsmund S. Lærdal å produsere leketøy også i mykplast. «Anne-dukken» og «Tomte-bilene» ble raskt veldig populære artikler, og virksomheten førte også til omfattende eksport av leketøy fra Stavanger. Dette ble også starten på det som senere skulle bli bedriftens kjernevirksomhet, nemlig livredningsutstyr.
I 1960 ble den første livredningsdukken presentert for markedet. Siden har millioner av mennesker verden over trent på praktisk gjenopplivning på Resusci Anne. Som modell for denne dukkens ansikt valgte Lærdal å bruke en berømt dødsmaske av en ung pike som druknet seg i Seinen i Paris på 1800-tallet. Han engasjerte den danske billedhuggeren Emma Mathiassen til å utforme livredningsdukkens ansikt med dødsmasken som forelegg. Mathiassen hadde tidligere utformet flere lekedukker for ham.
Forlagsvirksomheten ble avsluttet i 1975. I perioden 1940-1975 hadde Lærdals forlag utgitt i alt 163 bildebøker samt en mengde julekalendre, postkort, puslespill og malebøker. Tre år senere ble leketøysproduksjonen nedlagt til fordel for ensidig produksjon av livredningsutstyr inne hjerte-lunge-redning. På 1980-tallet var også produksjon av hjertestartere en del av virksomheten.

Arvtagere

Åsmund S. Lærdal fikk tre barn. Den yngste av dem, Tore Lærdal, overtok driften av familiebedriften etter farens plutselige bortgang i 1981.
Tolimán (vulkan)

Tolimán er en 3 158 meter høy stratovulkan nær den sørlige bredden av Atitlánsjøen i Guatemala . Mellom Tolimán og sjøen ligger lavadomen Cerro de Oro, og sør for vulkanen ligger Atitlán-vulkanen.
Yeshe De

Yeshé Dé (tibetansk: སྣ་ནམ་ཞང་ཡེ་ཤེས་སྡེ་, Wylietranslitterasjon: sna nam zang ye shes sde, 8.-9. århundre e.Kr.) var en Lotsawa – en innfødt tibetansk oversetter innenfor tibetansk buddhisme. Han tilhørte den første bølgen av skolen Nyingma, som startet i det 7. århundre og fortsatte frem til tilsynekomsten av Atisha.
Totalt bidro han til oversettelsen av mer enn 300 tekster til tibetansk.