google/wiki40b huggingface dataset:
King's African Rifles

Bataljoner

Seks bataljoner ble opprettet i 1902 gjennom å slå sammen Central Africa Regiment, East Africa Rifles og Uganda Rifles med en eller to bataljoner i hver av de britiske besittelsene (Nyasaland, Kenya, Uganda og Britisk Somaliland).

Før første verdenskrig

KAR tok del i aksjonene mot den somaliske lederen Mohammed Abdullah Hassan (også kjent som «The Mad Mullah») tidlig på 1900-tallet.

Første verdenskrig

Ved utbruddet av første verdenskrig besto KAR av 21 kompanier i 3 bataljoner spredd over hele Britisk Øst-Afrika. Totalt hadde regimentet 70 britiske offiserer, fire britiske underoffiserer og 2325 askarier. Avdelingen hadde ikke egne maskingeværkompanier og manglet artilleri.
Regimentet ble langsomt utvidet, mye på grunn av de hvite settlerene og sørafrikansk motvilje mot å trene opp og bevæpne store mengder med afrikanske tropper. Del av utvidelsen innebar å utvide antallet hvite offiserer og underoffiserer, noe som viste seg vanskelig siden størsteparten av hvite swahilitaledne allerede hadde vervet seg til hvite regimenter.
Regimentet kjempet under Øst-Afrikafeltoget mot Paul Erich von Lettow-Vorbecks tyske styrker i Tysk Øst-Afrika.
Da første verdenskrig sluttet besto KAR av 1193 britiske offiserer, 1497 britiske underoffiserer og 30658 askarier fordelt på 22 bataljoner, inklusive to bataljoner av tidligere tyske askarier.
KAR mistet totalt 8156 mann (5117 drept eller såret i strid og 3039 som omkom av sykdom).

Mellomkrigstiden

I løpet av Mellomkrigstiden ble regimentet redusert til en fredstidsstyrke på 6 bataljoner. I 1938 besto regimentet av en nordlig og en sørlig brigade på totalt 94 offiserer, 60 underoffiserer og 2821 askarier. Ved krigsutbruddet i 1939 fungerte disse avdelingene som utgangspunkt for en kraftig utvidelse av KAR. I mars 1940 hadde KAR utvidet til 883 offiserer 1374 underoffiserer og 20026 askarier.

Andre verdenskrig

KAR deltok i flere felttog under andre verdenskrig. De kjempet mot italienerne i Italiensk Øst-Afrika under felttoget i Øst-Afrika, mot Vichy-franske styrker på Madagaskar under slaget om Madagaskar og mot japanerne i Burma under Burmafelttoget.
I 1941, under felttoget i Øst-Afrika mottok sersjant Nigel Gray Leakey regimentets første og eneste Victoriakors.
Da krigen var over hadde regimentet vervet 43 bataljoner, ni garnisjonskompanier, ett panserbilregiment, én artillerienhet og flere ingeniør-, samband- og logistikkenheter.

Etter andre verdenskrig

Regimentet deltok i å slå ned Mau Mau-opprøret fra 1952 til 1960.
1., 2. og 3. bataljon gjorde tjeneste under Malayakrisa mot kommunistiske opprørere i Malaysia og mistet 23 av sine egne.
Da de forskjellige britiske besittelsene ble uavhengige mistet regimentet gradvis flere og flere avdelinger.
Regimentet ble omdøpt East African Land Forces i 1957.
Thirty Seconds to Mars

Historie

Gruppen ble dannet i 1998 av Jared Leto (vokalist og gitar) og hans bror Shannon Leto (slagverk). 30 Seconds to Mars var i begynnelsen bare et lite prosjekt, men plutselig ble det mer seriøst enn noen gang og Matt Wachter ble en del av gruppen som bassist. En stund etter var også Kevin Drake og Solon Bixler med på gitar, men etter at de forlot gruppen satte brødrene Leto opp en audition. Tomo Milicevic kom inn som en erstatning for de to gitaristene, og har vært med bandet siden.

Diskografi

I 2002 ga bandet ut sitt debutalbum, 30 Seconds to Mars. Plata fikk ikke særlig god kritikk, men solgte 102 000 eksemplarer. Oppfølgeren, A Beautiful Lie, kom i 2005. Denne platen fikk blandede kritikker, men mye bra og flere magasiner ga den 4/5 stjerner. A Beautiful Lie ble en suksess for 30 Seconds to Mars og solgte over 3 500 000 eksemplarer.
I kjølvannet av A Beautiful Lie ble bandet saksøkt av plateselskapet sitt for 30 millioner dollar for brudd på kontrakten. Konflikten ble imidlertid løst etter en stund, og bandet signerte på nytt med samme plateselskap. I desember 2009 slapp bandet sin etterlengtede tredje plate, This Is War.
Kapp Melkefabrikk

Kapp Melkefabrikk er en industrivirksomhet som ligger i Østre Toten. Fabrikken ble etablert i 1891 og drev produksjon av Dr. Sopps oppfinnelse: Kondensert melk uten sukkertilsetning, kalt «Viking Melk». Fabrikken ble i 1898 kjøpt og siden drevet av sveitsiske Nestlé til den ble nedlagt i 1928. Fabrikken var Østre Totens største arbeidsplass og hadde på det meste ca. 300 arbeidere. Lokalt ble fabrikken også kalt "Kokeriet".
Seinere husa fabrikken blant annet Remingtons skrivemaskinfabrikk. Denne ble nedlagt i 1957.
Bygningene brukes i dag til diverse kulturelle formål samt næringsvirksomhet. Mjøsmuseet har et stort arkiv og dokumentasjonssenter her, vegg i vegg med Kulturskolen Mjølkefabrikken (Østre Toten kulturskole). Kapp Næringshage (etablert 2003) har også tilhold ved Kapp Melkefabrikk, og her arbeider nå (2007) 60 personer. Kapp Båtforening har båthavn utenfor fabrikken, og har drevet konsertvirksomhet i sommersesongen.
Skibladner legger ofte til ved kaia rett utenfor Kapp Melkefabrikk, både på faste ruteanløp og ved charterarrangementer.
Stæm

Stæm er et musikkalbum med Petter Wavold, utgitt i 2008.
Eplene i messehagen

Eplene i messehagen er et musikkteater om gruvesamfunnet Malm. Stykket tar for seg klasseskillet i Malm og i Norge på 1960-tallet. Eplene i messehagen er en klassisk Romeo og Julie-historie, som handler om motsetningene mellom gruvearbeidere og ledelse, om knuste drømmer og kjærlighet og litt humor.  Handlingen i musikkteateret er lagt både til begynnelsen av 1960-tallet og til nåtid. Tittelen henspiller på epletrærne i hagen i «Messa», som var representasjonsboligen til direktøren i gruveselskapet Fosdalens Bergverk. Der brukte ungdom i bygda å gå på epleslang. 
Stykket settes opp som uteteater foran det gamle gruvetårnet i Malm. Urpremieren var i september 2008, siden har det blitt spilt annethvert år. Stykket ble initiert av skuespiller Evy Kasseth Røsten fra Malm. Manus og musikk er skrevet av Rasmus Rohde , regissør i 2008, 2010 og 2012 var Arnulf Haga, mens Paul-Ottar Haga hadde regi i 2014. 
I hovedrollene under urpremieren i 2008 spilte Evy Kasseth Røsten, Beate Eriksen, Mads Odin Svendsen og Edvard Hægstad.
I 2014 ble det bygget et helt nytt amfi med en ny scene i det gamle gruveområdet i Malm, på en annen side av gruvetårnet enn der forestillingene i 2008, 2010 og 2012 ble spilt. Amfiet har plass til opp mot 1000 publikummere og målet er at det også kan brukes til andre kulturarrangementer, som for eksempel konserter.
Bygda fikk et kraftig oppsving på grunn av oppsetningen. Mange innbyggere var involvert, noe som førte til at forskere ved NTNU ville se nærmere på hva en slik oppsetning kan ha å si for et bygdesamfunn.
Arnstein Arneberg

Utdannelse

Arneberg var assistent hos arkitekt Alfred Christian Dahl i Oslo i årene 1898–1900. I årene 1899–1902 var han elev ved Den kongelige tegneskole i Oslo under Herman Schirmer. Han var assistent hos Ole Sverre i Oslo i 1900–1903, deretter hos Gustaf Lindgren i Stockholm til 1906. Han studerte under professorer som Isak Gustaf Clason og Erik Lallerstedt på den Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm i 1904–1906.

Utmerkelser

Arneberg var en av de første mottagerne av St. Hallvard-medaljen i 1956 og mottok statens kunstnergasje fra 1954. Han var kommandør med stjerne av St. Olavs Orden og mottok Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje samt Kong Haakon VIIs minnemedalje i gull. Han var kommandør av den svenske Nordstjerneordenen og var innvalgt medlem av Kgl. Akademien för de fria Konsterna. 
Arkitekturprisen til Østfold Arkitektforening er oppkalt etter ham "Arnstein Arneberg pris". Prisen ble delt ut første gang i 2008.
Armenias sentralbank

Armenias sentralbank (eng: Central Bank of Armenia) er sentralbanken i Armenia.

Historie

I begynnelsen av 1900-tallet var Armenia styrt av Russland. De største russiske bankene hadde filialer i de største byene i Transkaukasus. I 1914 var det ca. 10 banker i Jerevan, Armenias hovedstad. Men i løpet av borgerkrigene i begynnelsen av århundret, samtidig med en massiv undertrykkelse fra Tyrkias side, kollapset det økonomiske systemet og hele pengesystemet i Armenia. 
I oktober 1914 ble så «Det transkaukasiske kommissariat» opprettet for å styre i regionen. Da dette ble oppløst igjen i 1918, og de uavhengige republikkene ble etablert (blant annet Armenia), erklærer Armenia seg som en parlamentarisk, demokratisk republikk. Khatsjatur Karchikjan ble republikkens første finansminister. Dette finansdepartementet innehadde mye av de oppgavene og rettighetene en sentralbank normalt har. 
26. oktober 1920 ble det vedtatt en lov som etablerte Republikken Armenias Statsbank (State Bank of the Republic of Armenia). I denne perioden var det imidlertid ingen tillit til Armenias valuta, så de gamle transkaukasiske pengene ble stort sett brukt i handel med utlandet. 
Etter at sovjetregimet ble innført i Armenia, vedtok «People's Commissariat of Finance» (PCF) en bestemmelse (10. desember 1920) som nasjonaliserte alle private banker, og trakk tilbake alle pengene som da var i sirkulasjon. 22. mars 1922 ble «the State Bank of SSRA» (Soviet Socialist Republic of Armenia) etablert. 
21. september 1991 erklærte Armenia seg selvstendig republikk. I desember samme ble Statsbanken (the State Bank of SSRA) redefinert til å være en fullverdig sentralbank. Men først ved en ny sentralbanklov 27. mars 1993 fikk sentralbanken sitt nåværende navn, Central Bank of Armenia.

Sentralbanksjef

Per mars 2018 er Arthur Javadjan sentralbanksjef (Governor), og Nerses Jeritsian og Vakhtang Abrahamyan er visesentralbanksjefer (Vice-governors). 
Tigran Sargsian var sentralbankens formann fra 1998 til 9. april 2008, da han ble utnevnt til landets statsminister. I juni 2008 ble Arthur Javadjan utnevnt til ny sentralbanksjef. Fra juli samme år overtok Vatsje Gabrieljan som visesentralbanksjef. Nerses Jeritsian overtok som visesentralbanksjef i desember 2010, da Vache Gabrieljan overtok som Finansminister.
Sentalbankstyret består av en formann, en viseformann og fem styremedlemmer.
Kasplja

Kasplja (russisk og hiterussisk: Каспля) er ei elv i Russland og Hviterussland. Den er ei venstre sideelv til Daugava. Den er 224 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 5 410 km². De første 157 kilometrene av elva ligger i Smolensk oblast i Russland, og resten i Vitebsk voblast i Hviterussland. Den begynner fra Kaspljasjøen, og løper sammen med Daugava i byen Surazj. Byen Demidov ligger også ved Kasplja. Middelvannføringen ved landsbyen Lepino, 13 kilometer fra munningen, er 39,6 m³/s
I vikingtiden var elva en viktig del av væringenes handelsvei til Konstantinopel, da det her var et dragsted fra Kasplja til en av Dneprs sideelver, som løper sammen med Dnepr nær Gnezdovo.
Kaiser’s Tengelmann

Kaiser’s Tengelmann GmbH med hovedkontor i Mülheim an der Ruhr er en tysk supermarkedskjede som tilhører Tengelmanngruppen.
Virksomheten har mer enn 550 filialer i tre regioner av Tyskland og har ca 17 000 ansatte. I Berlin og omegn og i Nordrhein-Westfalen driver den supermarkeder under profilen Kaiser's, i München og Oberbayern og i Mülheim an der Ruhr drives butikkene under navnet Tengelmann.
Gudbrandsdalsbanen

Gudbrandsdalsbanen er en noe uoffisiell og litt vag betegnelse på jernbanen gjennom Gudbrandsdalen. Noen ganger regnes Gudbrandsdalsbanen helt fra Hamar til Dombås, andre ganger bare til Otta.
Strekningen Hamar–Otta ble vedtatt 8. juli 1890 og åpnet for vanlig drift i to etapper: Til Tretten 15. november 1894, til Otta 2. november 1896 og forlenget til Dombås 6. desember 1913. Administrativt ble denne banestrekningen slått sammen med den eldre Hedemarksbanen (Eidsvoll–Hamar) til Eidsvoll–Ottabanen, som da utgjorde en sammenhengende normalsporet statsbane fra Eidsvoll og Hovedbanen (som den gang var en privatbane) nordover mot Møre og Romsdal. Trøndelag hadde allerede sin jernbaneforbindelse med Østlandet gjennom Rørosbanen (smalsporet inntil 1941), så Gudbrandsdalsbanen var først og fremst tenkt som forbindelsen mot Møre og Romsdal. Fra Dombås bygget man også Raumabanen (ferdig 1924) som ledd i denne planen, men lenger kom man aldri. I stedet kom Dovrebanen (Dombås-Støren) i 1921, slik at Gudbrandsdalsbanen fra 1921 ble hovedforbindelsen mellom Oslo og Trondheim.
Arkitekten Paul Due leverte tegninger til så godt som samtlige bygninger på strekningen Hamar–Otta, mens Arnstein Arneberg vant arkitektkonkurransen om Otta–Dombåsbanen. Bortsett fra stasjonsbygningen på Dombås står samtlige av Arnebergs stasjonsbygninger fortsatt og henimot uendret, mens Dues bygninger lenger ned i dalen har vært gjenstand for tildels kraftige ombygginger (f.eks. Hundorp og Otta) eller revet (Veldre, Hunder m.fl.). Noen av bygningene er imidlertid forsøkt tilbakeført i retning av opprinnelig utseende, for eksempel Tretten stasjon.
Gudbrandsdalsbanen inngår i dag i det Jernbaneverket betegner Dovrebanen, som omfatter hele strekningen fra Eidsvoll til Trondheim via Dombås. Dovrebanen var opprinnelig navnet kun på strekningen mellom Dombås og Støren.
Costa-Gavras

Bakgrunn

Costa-Gavras’ far var regjeringsembedsmann som hadde bakgrunn i den kommunistisk pregede motstand mo den tyske okkupasjon under annen verdenskrig. I 1945 flyttet familien til Athen, før faren mistet sitt atbeidssted ved utbruddet av den greske borgerkrig i 1946.
Costa-Gavras utvandret i 1954 til Frankrike, etter at han ikke fikk noen studieplass i hjemlandet. I 1956 ble han fransk statsborger. Han begynte på et studium innen sammenlignende litteraturvitenskap ved Sorbonne i Paris, og ble samtidig fortrolig med en rekke krevende filmer ved det private filminstitutt Cinémathèque française, og gikk over til Institut des hautes études cinématographiques. Der fikk han diplom i regi og filmproduksjon.

Karriere

Costa-Gavras debuterte i 1965 med Sovevognsmordet, en lettvekts kriminalhistorie ombord på et tog. Hans tredje film, Z (1969), ble hans gjennombrudd. Det er en spennende politisk thriller og den vant en Oscar for beste utenlandske film samt Juryprisen ved filmfestivalen i Cannes. Han fulgte så opp med flere meget spennende politiske thrillers i 1970-årene, blant andre de meget brutale og realistiske terroristskildringene Gislene er vårt våpen (1972) og Med kald beregning (1975). Denne tematikk kulminerte så i Savnet (1982), som vant Gullpalmen i Cannes. I denne film skildrer han hendelser under militærkuppet i Chile i 1973.
Han tilbragte midten av 1980-tallet i Hollywood og gjorde da et par halvveis vellykkede filmer, blant annet Forrådt (1988), som sannsynligvis er hans mest sette film.
I 1989 spilte han så Spilledåsen, hans tilbakevenden til den politiske thrilleren såvel som til Frankrike. Denne ble meget fremgangsrik og vant Gullbjørnen i Berlin.

Politisk kontroversielle filmer

I 1972 ble den planlagte premiærevisningen av Costa-Gavras' film Gislene er vårt våpen ved det føderalt finansierte John F. Kennedy Arts Center i Washington innstilt. Filmen handler om en amerikansk ambassadetjenestemann, spilt av Yves Montand, som kidnappes av den uruguayanske geriljabevegelsen Tupamaros. Geriljaen forsøker å få tjenestemannen utvekslet mot tilfangetatte tupamarosmedlemmer, men Uruguays regjering, med støtte fra USA, nekter, og mannen blir drept. Visningen ble stanset fordi filmen hadde virkelighetsbakgrunn. Tjenestemannen het Dan Mitrione og var CIA-ansatt torturekspert.

Utmerkelser

I 2019 ble han utnevnt til kommandør av Æreslegionen.
Vektløfting under Stillehavslekene 1999

Vektløfting under Stillehavslekene  1999. Vektløfting var en av flere sporter som var med i de ellevte stillehavslekene som ble arrangert i Guam i perioden 29. mai til 12. juni 1999. Det var tiende gangen som vektløfting var med på programmet under stillehavslekene. Det var åtte vektklasser for menn og sju kvinner. Det ble delt ut tre sett medaljer i hver vektklasse; rykk, støt og sammenlagt. Nauru ble beste nasjon med tjuesju gullmedaljer foran Samoa med fem.
Uruwashiki kamen no shōtaijō

«麗しき仮面の招待状» («Uruwashiki kamen no shōtaijō») er den japanske gruppa Malice Mizers første singel, om ble utgitt den 10. desember 1995.
Conwentzia pineticola

Utbredelse

Conwentzia pineticola finnes i hele Norge, og er ganske vanlig lengst sør, men er sjeldnere helt nord i Norge.

Utseende

Conwentzia pineticola har normale forvinger, men bakvingene er reduserte. Hodet er nedoverbøyd, med de bitende munndelene på undersiden (ortognath). Antennene har mellom 30 og 36 ledd.
Conwentzia pineticola har vokskjertler på kroppen, slik at denne blir dekket av et vokslignende substans. Bare litt av beina er udekket. Voksen er helt hvit og derfor er det lett å se en middløve, selv om den er liten.
De ulike artene av middløver kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er det bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. I enkelte slekter kan ikke hunnen bestemmes til art med sikkerhet.

Levevis

Conwentzia pineticola er rovdyr og lever vanligvis av midder. Arten er tilknyttet skog. Den finnes helst i barskog, men også i barskog med innslag av løvtrær.
Synnøve Bakke

Priser og utmerkelser

I 2006 vant hun Skup-prisen sammen med journalist Kjersti Knudssøn for dokumentaren om yrkesskader blant tannlegeassistenter, Kvikksølvjentene, og dokumentaren om skader på barna deres, Kvikksølvbarna. 
I 2009 vant hun på nytt Skup-prisen, også denne gang sammen med Kjersti Knudssøn, for dokumentaren 'Mitt skip er lastet med...' om Vest Tank-ulykken.
I 2010 ble Synnøve Bakke sammen med Kjersti Knudssøn fra Brennpunkt-redaksjonen tildelt Daniel Pearl Award for Outstanding International Investigative Reporting for sitt arbeid med å avsløre Trafiguras virksomhet der også Sløvåg-eksplosjonen inngikk. Prisen ble tildelt av The International Consortium of Investigative Journalists og ble tildelt Brennpunkt-journalistene sammen med de britiske journalistene Meirion Jones og Liz Mackean fra BBC Newsnight, David Leigh fra The Guardian samt Jeroen Trommelen fra den nederlandske avisen de Volksrant. Prisen ble tildelt for at «journalistene avslørte hvordan et mektig oljehandelfirma prøvde å dekke over at 30 000 vestafrikanere ble forgiftet».
Mimotrypanius

Utbredelse

Arten lever på Samoa.
Tilt EP

Tilt EP er en musikk-EP med Hobbits, utgitt i 1999. Dette er punkernes første utgivelse.
Fortellingen om Genji

Fortellingen om Genji (kanji: 源氏物語, Genji monogatari) er et klassisk verk i japansk litteratur som blir tilskrevet den japanske adelskvinnen Murasaki Shikibu.  
Fortellingen, som beskriver kjærlighetslivet til atten år gamle prins Hikaru Genji, keiserens sønn, består av 54 kapitler og ble skrevet på begynnelsen av det ellevte århundre, rundt Heian-periodens høydepunkt. Boka har blitt kalt verdens første roman, første moderne roman, første psykologiske roman og første roman som fremdeles regnes som en klassiker. Romanen gir en unik framstilling av kunstfilosofien, intrigene, sedene og skikkene ved det keiserlige hoff i den perioden. Fortellingen om Genji har flere ganger blitt oversatt fra klassisk japansk til moderne japansk og andre språk, men per 2019 aldri til norsk. 
Originalmanuskriptet er ikke blitt funnet.
Fangemerker i tyske konsentrasjonsleirer

Ekjsterne lenker

(en) Kategori:Nazi concentration camp badges – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Brentidae

Utseende

Vanligvis middelsstore til store (opptil 80 mm), lange og tynne biller, kroppen noe flat. De er ofte brunlige av farge, med lite tydelig behåring. Hodet er ganske lite og i midten trukket ut til en vanligvis ganske lang og slank snute – i ekstreme tilfeller kan hodet inkludert snuten være like langt som resten av kroppen. Antennene er 11-leddete, mer eller mindre trådformede, i noen tilfeller så lange som halve kroppslengden. De er ikke knebøyde og har ikke en kølle ytterst. Antennefestet er på snuten, men plasseringen kan variere mellom ganske nær spissen og helt ved roten. Vanligvis sitter antennene på siden av snuten, men de kan også være festet på oversiden. Fasettøynene er ganske små og noe utstående. Brystskjoldet (pronotum) er tydelig lengre enn bredt, med rundede sider. Det er sterkt avsmalnet fremover. Dekkvingene er parallellsidige, noe flate, med eller uten punktrekker. Beina er forholdsvis lange, særlig frambeina, og føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite slik at de kan se fireleddete ut. Det tredje leddet er tolappet, og det ytterste leddet er smalt og sigdformet. Det er vanligvis stor forskjell mellom kjønnene, og hannene er lengre og tynnere enn hunnene, gjerne med større hode, lengre snute, lengre frambein og ofte også større kjever. Som vanlig for insekter som lever i død ved kan størrelsen variere mye innen samme art, særlig for hannene.

Levevis

De fleste artene lever i død ved, først og fremst av løvtrær. Noen av artene lever av sopp i død ved, og det er sannsynlig at de aktivt dyrker soppen. Noen arter lever i gangene til barkbiller, andre lever sammen med maur (såkalte myrmekofiler). Den lille underfamilien Antliarrhinae er knyttet til konglepalmer (Cycadales). Én art, søtpotetsnutebillen (Cylas formicarius) er et skadedyr i tropiske områder over store deler av verden.
De ekstreme formene man ser hos mange hanner tyder på intens konkurranse om hunnene, og det ser ut til at de største hannene, med størst hode og lengst snute, får de fleste hunnene. Den største arten er "New Zealand Giraffe Weevil" (Lasiorynchus barbicornis), som lever på New Zealand. Hannene av denne arten blir opptil 8 cm lange, men snuten utgjør halve lengden.

Kilder

Gønget, H. 1997. The Brentidae (Coleoptera) of Northern Europe. Fauna Entomologica Scandinavica 34. E.J. Brill.
Tysnesøya

Tysnesøya er den største øya i Tysnes kommune, Hordaland. Den har et areal på 198,31 km². Det største tettstedet er Våge med 515 innbyggere. Det høyeste punktet på øya er Tysnessåto som ligger 752 meter over havet. Det er bro over Lukksundet til fastlandet i Fusa kommune. Øya har ferjesamband fra Våge til Halhjem i Os, og fra Hodnanes til Huglo og Jektevik på Stord.
Langenuen går langs vestsiden av øya, i nord ligger Bjørnefjorden, og i øst ligger Onarheimsfjorden.

Historie

Njardarlög, som er det gamle navnet på Tysnes, har navnet fra den norrøne guden Njord. Øya var en tid et viktig religiøst senter. Ved det gamle handelsstedet Årbakka finnes det gravhauger og bautasteiner.
Splendid isolation

Splendid isolation («utmerket isolasjon») var en ledetråd i Storbritannias utenrikspolitikk fra senere del av 1800-tallet og nesten frem til første verdenskrig. Slik utnyttet man at De britiske øyer var et øyrike og forsøkte å minimere ytre farer ved en politikk som tok sikte på maktbalansen på det europeiske kontinent, slik at verken Frankrike eller Tyskland ble så dominerende at det ene eller annet land kunne forstyrre Storbritannia eller de britiske kolonier.
Både statsminister Benjamin Disraeli og Robert Cecil, Marquess of Salisbury fulgte denne politikk. Selve uttrykket ble først benyttet av sistnevnte.
Karakteristisk for splendid isolation var en stor tilbakeholdenhet mot å gå inn i langvarige allianser eller andre forpliktelser. I flere århundrer hadde Storbritannia vært praktisk talt uangripelig, og ville bare nødig gripe inn i konflikter på fastlandet. Oppbygningen av koloniriket gjorde det ennå mer maktpåliggende å ha et balansert maktforhold i Europa og skaffe seg færrest mulige fiender. Det stod om transportveienes og handelens sikkerhet.
Tiden for splendid isolation ebbet ut med den anglo-japanske allianse i 1902 og særlig med Entente cordiale med Frankrike i 1904. Ententen ble et enda skarpere avvik fra splendid isolation i 1907, med allianesystemet Triple Entente, mellom Storbritannia, Frankrike og Russland.
Mrtvý mezi živými

Handling

Etter et væpnet ran på hans kontor lider en postansatt av samvittighetskvaler.
Winston-Salem

Winston-Salem er en by i den amerikanske delstaten Nord-Carolina med et folketall på 224 889 (2008).
Byen ligger nord i delstaten, rundt 70 km vest for Greensboro og rundt 45 km sør for grensen til Vest-Virginia.
Winston-Salem har flere universiteter og høyskoler, som Wake Forest University, Winston-Salem State University, North Carolina School of the Arts og Salem Academy and College.