Isoroku Yamamoto

Bakgrunn og unge år

Yamamoto ble født Isoroku Takano i Nagaoka i prefekturet Niigata. Hans far var en samurai av lavere rang. Isoroku begynte på den japanske sjøkrigsskolen i Hiroshima i 1901 og ble uteksaminert i 1904. Under den russisk-japanske krig i 1905 deltok han som fenrik ombord på krysseren «Nisshin» i slaget ved Tsushima mot den russiske østersjøflåten. Han mistet to fingre på venstre hånd under slaget. Etter slaget hadde han flere beordringer til sjøs.
I 1911 tok han B-kurset på marinens stabsskole, og i 1916 tok han A-kurset; han var tydelig en stigende stjerne. I 1916 ble Isoroku adoptert inn i Yamamoto familien og tok familienavnet. Det var en vanlig skikk blant japanske familier som manglet sønner å adoptere noen for å bære familienavnet videre. I 1918 giftet Isoroku Yamamoto seg med Reiko; han fikk fire barn med henne, to sønner og to døtre.
Fra 1919-21 studerte han ved Harvard i USA, etter det var det ny sjøtjeneste med utenlandstokt til Europa og USA. I 1924 ble han beordret til den japanske marinens flyvåpen. Yamamoto lærte seg å fly og ble tidlig overbevist om at flymakt ville avgjøre neste krig.
I årene 1925-28 tjenestegjorde han som marineattaché i Washington, DC, arbeidet der utvidet hans allerede gode kunnskaper om USA. Vel tilbake i Japan ble han beordret som sjef for hangarskipet «Akagi» med grad som kontreadmiral, deretter marinedepartementets tekniske byrå og så igjen sjøtjeneste ved første hangarskipsdivisjon. Etter at han hadde deltatt ved London Naval Conference med grad som viseadmiral ble han igjen beordret til marinens flyvåpen i 1935.
Yamamoto ble utnevnt til visemarineminister i 1936 og han hadde den stillingen inntil han ble sjef for de japanske sjøstridskreftene. Yamamoto ble utnevnt til admiral i 1940.

Suksess og nederlag

Den japanske marinens angrep på Pearl Harbor var en stor taktisk suksess; men en strategisk fiasko – det isolasjonistiske USA ble kastet inn i krigen. De første månedene etter Pearl Harbor avanserte Japan på bred front og la under seg store deler av sørøstasia; men hverken USA eller Storbritannia var villig til å forhandle. Japans videre strategi ble at hæren avanserte videre inn i Burma mot India, mens marinen utvidet sitt område i Stillehavet for å kutte forbindelseslinjene mellom Australia og USA. I dette var øya Midway sentral og Yamamoto planla en operasjon mot Midway hvor US Navy skulle narres i en felle og nedkjempes. Ukjent for japanerne hadde US Navy brutt japanernes kodebok, og kjente detaljene i angrepet; resultatet ble at en underlegen amerikansk styrke utraderte de japanske hangarskipene i slaget ved Midway.
Etter de ødeleggende tapene ved Midway planla Yamamoto å angripe Samoa og Fiji for å true Australias forsyningslinjer med USA. Amerikanerne satte imidlertid inn et motangrep mot Guadalcanal som avskar de fremskutte japanske styrkenes mulighet til å avansere.
Etter Guadalcanal var Yamamotos styrker tvunget til en forsvarskrig som japanske krigspill hadde vist at de til sist ville tape; initiativet var nå på amerikanske hender.
For å høyne de japanske styrkenes moral etter nederlaget ved Guadalcanal bestemte Yamamoto seg for å personlig inspisere fronten. US Navy oppfanget imidlertid meldingen om Yamamotos reise og det ble bestemt at man skulle forsøke å skyte ned flyet med admiralen.
Avstanden til nærmeste amerikanske base var så stor at kun «P38 Lightning» med ekstra droptanker hadde tilfredsstillende rekkevidde til å nå frem. Den 18. april 1943 ble Yamamotos fly med jagereskorte angrepet av 18 amerikanske «P38 Lightning», og Yamamotos fly ble skutt ned.