google/wiki40b huggingface dataset:
Gammelnorsk sau

Gammelnorsk sau, også kalt austevoldssau, utegangersau, steinaldersau, ursau og villsau, er en norsk sauerase som er bygget opp igjen på restene av den opprinnelige landrasen som eksisterte i Norge og i deler av Europa forøvrig. Rasen tilhører de såkalte korthalesauene og er relativt liten av vekst.

Beskrivelse

Gammelnorsk sau er en primitiv og svært gammel sauetype. Værene veier ca. 43 kg i snitt, mens søyene gjerne veier omkring 32 kg. Ifølge Breed og Livestock skal sauer fra Bergensdistriktet ha blitt estimert å være etterkommere etter sauer som har eksistert her i mer enn 3 000 år.
Gammelnorsk sau er lettbeint og hurtig sammenlignet med annen sau. Den kan gå ute hele året. Ulla er fin og varierer i farge fra nærmest hvit via gråe og brune nyanser og mønstre til nær sort. Om ulla får vokse fritt, faller den av tidlig i juli. Den blir normalt ikke samlet inn, og det er sjelden noen bruker den til strikking eller veving, siden garnet gjerne blir grovt.
Søyene får ett til to lam, avhengig av tilgangen på næring i tiden før bedekking og i løpet av vinteren. Ved dårlig tilgang på mat om vinteren, kan det være stor forskjell på lammene om det kommer to og søya avviser i de fleste tilfeller det minste. Ved fødsel veier lammene ca. 3 kg. Søyene har godt morsinstinkt og står gjerne i ro i opp til 3 dager, mens de blir kjent med lammet og det blir sterkere og stødigere på beina. Deretter følger hun flokken, som er med på å beskytte avkommet hennes også.
Alle værene samt ca. 10% av søyene utvikler horn. Søyene får relativt små, geiteaktige horn, mens værene utvikler kraftige, muflon-lignende horn. Hornene utvikles i løpet av det første leveåret og vokser deretter mest om sommeren.

Atferd

Gammelnorsk sau har en unik fluktatferd sammenlignet med annen sau. Når den flykter for rovdyr vil den spre seg ut i vifteform. De sterkeste dyra vil dominere flukten og trekke rovdyra til seg, slik at de svakeste rekker å gjemme seg vekk. Siden denne sauen er svært hurtig blir det nesten aldri registrert tap av sau som følge av rovdyr. Ulempen er at denne sauen heller ikke er like enkel å kontrollere med en gjeterhund, siden den vil bruke samme fluktatferd overfor denne. Resultatet er at hundene gjerne kommer tilbake med kun få dyr. Sauene vil også legge på svøm for å unngå å bli fanget.

Annet

Siden Norsk Villsaulag ble stiftet i 1995 har antallet gammelnorsk sau- og villsau-bønder vokst ganske hurtig.
Staffanstorp

Staffanstorp er et tettsted i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Det er Staffanstorp kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 14 808 innbyggere.
Gavrilo Princip

Bakgrunn

Gavrilo Princip var sønn av et postbud. Han var ett av ni barn, hvorav seks døde i spedbarnsalderen.
Gavrilo Princip kjempet for et selvstendig sørslavisk rike som blant annet skulle ha inkludert Bosnia-Hercegovina, som i 1908 var blitt annektert av Østerrike-Ungarn
Etter å ha gått i skoler i Sarajevo og Tuzla ble Princip bosatt i Beograd i mai 1912. Han var medlem av organisasjonen Unge Bosnia, støttet av Den svarte hånd, som ville ha en union mellom Bosnia og Serbia. Mordet ble noen måneder etterpå anført som den utløsende faktor til første verdenskrig.

Angrepet

Han hadde med seg en flaske med cyanid i lommen og en pistol da han skulle drepe tronarvingen. Pistolen skulle han skyte tronearvingen med, mens giften var for å begå selvmord hvis han ble tatt av politiet. Han drakk giften, men den var for gammel, så det endte med litt oppkast.

Fengsel

Etter attentatet ble Princip pågrepet umiddelbart og samme år dømt til tyve års fengsel. I 1918 døde han av tuberkulose i fengslet i Theresienstadt i Böhmen, dagens Terezín i Tsjekkia. Forholdene i fengselet var langt ifra sanitære, og Princip måtte amputere armen før han døde.
Etter østerriksk lov dømte man ikke tenåringer til døden, men en fengselspsykiater spurte Princip om han beklaget sin handling, som hadde ført til handlingene som utløste første verdenskrig og så mange millioner menneskers død. Han svarte: «Om jeg ikke hadde gjort det, ville tyskerne bare funnet en annen unnskyldning.» Trolig hadde han rett. Tyske militære hadde lenge sagt at de kunne vinne en krig der og da, men ikke den dagen Russland hadde utviklet sitt jernbanenett til å kunne mobilisere hæren sin like raskt som den tyske – noe de anslo ville være tilfellet i 1917.
Marisheia

Marisheia er en ås i Gjerstad kommune i Aust-Agder. Med sine 573 moh. er den den høyeste toppen i kommunen.
Det høyeste punktet i Gjerstad kommune ligger på 587 moh. ved toppen av Solhomfjell som ligger i nabokommunen Nissedal.
Hizb ut-Tahrir

Hizb ut-Tahrir (frigjøringspartiet) er en sunnimuslimsk, islamistisk gruppe som ble stiftet i Jerusalem i 1952, av Muhammed Taqiuddin al-Nabhani. Hizb ut-Tahrir har siden den gang spredd seg til mer enn 50 land. Gruppen er også aktiv i vesten, særlig i Storbritannia, men også i Danmark. I Storbritannia og Danmark er gruppen et eget, politisk parti. I Norge er gruppen forbudt. Gruppen har blitt beskrevet som kontroversiell, og ble i 2015 forbudt i Tyskland, Russland, Kina, Egypt, Tyrkia og flere arabiske stater.
Kronprinsesse Märthas kirke

Om navnevalget

Kronprinsesse Märtha var gift med kronprins Olav fram til hun døde i 1954. Hun var opprinnelig svensk prinsesse, datter av den svenske prins Carl og danske prinsesse Ingeborg. Hun ble svært populær i Norge, og var en brobygger mellom folk og kongehus og mot andre nasjoner. 
Kirkebygget som bærer hennes navn er en del av det norske folks gave til kong Olav i forbindelse med hans 70-årsdag. Han gav høsten 1972 tillatelse til at kirken skulle få bære navn etter sin kone, og uttalte senere at «av alle de gaver som jeg fikk ved min 70-årsdag står ideen med Kronprinsesse Märthas Kirke i en særstilling»
Utenfor kirken står det en statue av Kronprinsesse Märtha. Den er laget av Kirsten Kokkin og ble avduket av Märthas datter, prinsesse Astrid i 2008.

Bruksrom

Kirken har et kirkerom med plass til rundt 150 mennesker. Om man i tillegg tar i bruk den tilstøtende spisesalen, kan man få plass til rundt 250 mennesker i kirken. Dette rommet blir også brukt til konserter og lignende arrangementer.
Bygget har også kontorlokaler til staben, peisestue som blir brukt til menighetsaktiviteter, bibliotek, mosjonsrom som også blir brukt til utstillinger, et konferanserom som og kan brukes som kontor, badstu, en leilighet og en hybel. Det er også en sovesal med plass til rundt 25 mennesker.
Alle møbler og annet inventar ble kjøpt i Norge og skulle være mest mulig «norsk».
Theogonien

Theogonien (gresk: θεογονία, theogonía; ordrett gude-tilblivelse) er en skapelsesberetning fra gresk mytologi, skrevet av Hesiod omkring 700 f.Kr.
Diktet er en syntese av forskjellige lokale tradisjoner, samlet i en fortelling om hvordan gudene ble til og hvordan de opprettet permanent kontroll over kosmos. Mens de fleste slike skapelsesberetninger knytter seg opp mot konkrete forhold i verden, som å utpeke et folk eller en kongeslekt som spesielt utvalgt, unnlater Theogonien å gjøre dette. I stedet utpekes Zevs som gudenes og kosmos' konge. 
Verket er ikke en definitiv kilde til gresk mytologi, men gir et bilde av en dynamisk tradisjon slik den var da Hesiod skrev.
Av form er diktet en hymne til Zevs og musene. Paralleller til De homeriske hymnene viser at den er utviklet fra en hymnetradisjon knyttet til dikterkonkurranser.
Sings Norwegian Songs

Sings Norwegian Songs er et musikkalbum med Jens Book-Jenssen, utgitt i 1961.
Umedalen Skulptur

Umedalen Skulptur  ble arrangert første gang i 1994 og er nå blitt en permanent skulpturutstilling (også kalt Umedalens skulpturpark) på det tidligere sykehusområdet på Umedalen i Umeå. 
Siden 2000 arrangeres utstillingen – med tilførsel av nye skulpturer – annethvert år; senest 9. juni–12. august 2012.

Bakgrunn

Bak utstillingen står Balticgruppen, som i 1987 kjøpte det nedlagte mentalsykehuset Umedalen – ett tjuetalls murhus med tilliggende parklandskap – av Västerbottens läns landsting, ved hjelp av Galleri Sandström Andersson.
Mer enn 150 svenske og internasjonale kunstnere har gjennom årene stilt ut sine verker i parken. Balticgruppen, som finansierer arrangementene, har dessuten kjøpt inn 26 skulpturer som nå danner en permanent utstilling. Blant disse finnes verk av Miroslaw Balka, Louise Bourgeois, Tony Cragg, Charlotte Gyllenhammar, Anish Kapoor og David Wretling.
Umedalen Skulptur, som er fritt tilgjengelig for besøkende året rundt, har med tiden blitt en av Västerbottens mest populære attraksjoner, med mer enn 20 000 besøkende hver sommer.
Sesongåpningen i langrenn i Norge 2018

Sesongåpningen i langrenn i Norge 2018 ble arrangert på Beitostølen fra 16. til 18. november 2018.
Det ble konkurrert i klassisk stil fredag, sprint lørdag og fri teknikk søndag.
Saint Lucia under VM i friidrett 2013

Resultater

(Q, q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – sesongbeste, PB – personlig bestenotering)
Å kaste sten i glasshus

Å kaste sten i glasshus er et ordtak som benyttes for å beskrive at man ikke skal kritisere andre for ting man gjør selv.
Ordtaket har ifølge The Urban Dictionary opprinnelse fra et tyggegummiomslag. George Herbert skrev imidlertid i sitt verk Outlandish Proverbs fra 1640, lenge før det sto ordtak på tyggegummiomslagene, «Whose house is of glasse, must not throw stones at another».
Det er mange bibelsitater som ligger tett opp til dette ordtaket. For eksempel fra Johannes 8.7: «Men da de fortsatte å spørre, rettet han seg opp og sa: ‘Den av dere som er uten synd, kan kaste den første steinen på henne.’»
Levanger lærerhøgskole

Levanger lærerhøgskole var en høgskole for lærerutdanning på Levanger i Nord-Trøndelag. Skolen ble etablert som Levanger offentlige lærerskole i 1892 og ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Nord-Trøndelag.
Skolen var en direkte videreføring av Klæbu seminar, etablert 1839, som i 1892 nedla sin virksomhet i Klæbu og flyttet til Levanger. Den het Levanger lærerskole fra 1967 og Levanger lærerhøgskole fra 1981. 
Fra 1984 tilbød skolen høgskolestudier i andre fag. Først et grunnfag i ledelse og personalarbeid, og fra 1989 også ingeniørutdanning. Som følge av fagutvidelsen endret skolen navn til Høgskolen i Levanger fra 1992 til høgskolereformen i 1994.
John Christmas Møller

Familie og utdannelse

Han var sønn av bokholder og senere aksjemegler Hans Christian Møller og hustru Anna Cathrine Christmas. Navnet Christmas stammer fra en av morens forfedre, en irsk koffardikaptein. Moren døde da gutten var ni år gammel, og faren giftet seg på nytt med hennes kusine, Ragna Eskildsen. Familien bodde i Bredgade i København, men tilbragte somrene i en villa i Espergærde ved Helsingør. Ole Bjørn Kraft ble Christmas Møllers barndomsvenn.
Han giftet seg med Carmen Elisabeth Signe Munthe Riis i Sankt Pauls Kirke i København i 1919, men ekteskapet ble oppløst. Møller giftet seg på nytt i 1923 med cand.phil. og senere filmsensor Gertrud Jessen. John Christmas Møller hadde en sønn med samme navn, «lille John», som falt som løytnant i britisk tjeneste under den andre verdenskrig. John Christmas Møllers grandniese, Pia Christmas-Møller, har også vært leder i Det Konservative Folkeparti.
Han tok studentereksamen ved Rungsted Kostskole i Hørsholm i 1911 og juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1922. Han viet mesteparten av sitt liv til politisk arbeid. Etter å ha blitt fjernet fra sine politiske verv etter ordre fra okkupasjonsmakten i 1941, forsøkte Christmas Møller en tid å praktisere som advokat, med lite hell.

Utmerkelser

Fra 3. september 1945 var han æresdoktor ved Universitetet i Oslo.
Dawu (Garzê)

Dawu (kinesisk: 道孚县; pinyin: Dàofú Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under det autonome prefekturet Garzê.
Befolkningen var på 45 189 innbyggere i 1999.
Klosteret Nyitso Gompa (kinesisk: Lingque si) av gelugpa-retningen ligger i fylket.
Fylket ble rammet av et kraftig jordskjelv i januar 1981.

Administrative enheter

Storkommunene Xianshui 鲜水镇, Bamei 八美镇
Kommunene Gexi 格西乡, Mazi 麻孜乡, Kongse 孔色乡, Geka 葛卡乡, Yazhuo 亚卓乡, Zhongni 仲尼乡, Hongding 红顶乡, Zhatuo 扎拖乡, Xiatuo 下拖乡, Wari 瓦日乡, Muru 木茹乡, Shachong 沙冲乡, Jiazong 甲宗乡, Qimei 七美乡, Yin'en 银恩乡, Weita 维它乡, Longdeng 龙灯乡, Xiede 协德乡, Seka 色卡乡, Jiasikong 甲斯孔乡
Tokugawa Ieyasu

Tokugawa Ieyasu (徳川家康), egentlig Matsudaira Takechiyo, (født 31. januar 1543 på borgen Okazaki i Japan, død 1. juni 1616 i Sumpu) var en japansk shogun. Han grunnla Tokugawashogunatet, som varte fra 1603 og frem til Meijirestaurasjonen i 1868.

Tidlige år

Ifølge japansk tidsregning ble han født i ellevte år av Tenbun-æraen i provinsen Mikawa (del av nåværende prefektur Aichi). Faren, Matsudaira Hirotada, var områdets daimyo, og Ieyasu ble opprinnelig kalt Matsudaira Takechiyo. Da han var 7 år gammel, ble han tatt til gissel av Imagawa-familien i Sumpu. Der lærte han å krige og å administrere.

Tilbakekomsten

Da overhodet til Imagawa-familien døde, vendte Ieyasu tilbake til sin egen landsdel og innledet en lang og godt planlagt maktkamp.
I 1598 hadde han den største hæren i Japan.
Han hadde også den best organiserte og mest produktive godset i landet ved fiskelandsbyen Edo, tidligere kjent som Yeddo. Nå heter byen Tokyo.

Grader og bakgrunn

Tokugawa var en daimyo fra Kanto-regionen i det østlige Japan. Hans domener produserte 2 557 000 koku ris og han hadde 38 daimyoer under seg. Etter Toyotomi Hideyoshis død i 1598 ble Tokugawa gjort til en av hans umyndige arvingers formyndere. I kraft av sin dominante stilling kunne han dog snart utmanøvrere de øvrige formynderne og ta over makten selv i 1600. I 1603 fikk han keiseren til å utnevne ham til shogun. Tokugawa-shogunatet kom til å bestå helt til 1868.
For å unngå en gjentagelse av det som skjedde da hans forgjengere Oda Nobunaga og Toyotomi Hideyoshi døde, nemlig at deres arvinger ble utmanøvrert, trakk Tokugawa Ieyasu seg tilbake allerede i 1605, to år etter sin utnevnelse, til fordel for sin sønn Tokugawa Hidetada.
Norsk litteraturkritikerlags barnebokpris

Norsk litteraturkritikerlags barnebokpris eller Kritikerprisen for årets beste barne- eller ungdomsbok er en litteraturpris opprettet av Norsk litteraturkritikerlag i 1978. Den gis til den norske forfatteren som har skrevet den beste skjønnlitterære boka for barn eller ungdom. Prisen er et kunstverk.
Frederik Christian Adeler

Historie

Han var sønn av generaladmiral Cort Adeler og hustru Anna Pelt (1640–1692). Han ble holdt over dåpen av kronprinsen, den senere Christian V. Etter endt utdannelse tok han på en lengre utenlandsreise i 1687, hvor han blant annet la veien forbi Venezia, hvor man stadig hadde hans fars bedrifter i frisk erindring, og han ble vel mottatt. Umiddelbart etter sin hjemkomst i 1690 ble han utnevnt til kammerråd. I september 1694 ble han viet til Henriette Magrethe von Lente (1676–1703), datter av geheimeråd Johan Hugo Lente til Fresenborg (1640–1716), regjeringsråd i Slesvig og gesandt ved det Køllnske hoff, og Margrethe Barnefeldt (1612–1672).

Godseier

Adeler kom i besittelse av betydelige jordegodser, dels etter sin far og dels gjennom sin hustru. Således eide han Gjemsø kloster med Bratsberg hovedgård ved Skien i Norge, Sæbygård og Egemark, foruten et stort familiehus på Christianshavn m.m. i Danmark. Derutover kjøpte han Dragsholm til spottpris av en portugisisk jøde.

Avskjed

Under Den Store Nordiske Krig hadde han som finansdeputert etter beste evne gjort sitt til å rå bot på de store vanskeligheter, regjeringen hadde å slåss med. Men snart etter fredsslutningen i 1720 og Dronning Louises død følte han trang til fred og ro og lengtes etter å vende hofflivet ryggen, hvorfor han innga begjæring om avskjed fra sine embeter. Helsen var dårlig og han fikk i august 1721 sin avskjed bevilget kun få måneder etter kongens ekteskap med Anna Sophie Reventlow. Han døde av brystsyke i den Adelerske Gård på Christianshavn langfredag morgen den 19. april 1726. 
Frederik Christian Adeler og Henriette Magrethe von Lente ble begravet i Vor Frue i København. På Dragsholm slott ses parets initialer og årstall i form av murankre øverst i østfløyens innvendige murverk.
Kortsverd

Et kortsverd er en fellesbetegnelse på korte sverd. Begrepet brukes både om tidlige sverd fra antikken, før metallurgien tillot lengre klinger, og om senere korte klinger ment som sekundærvåpen i forhold til spyd og skjold, hellebard eller skytevåpen. Kortsverd kommer i mange utgaver, og det er glidende overganger mellom kniv og dolk på den ene siden og til langsverdene på den andre siden. Generelt vil et kortsverd være mellom 40 og 70 cm. De fleste kortsverd er ment for å stikke, men noen av de lengre og tyngre typene var utformet som huggvåpen.

Bruken av kortsverd

Alle disse våpnene var ment brukt enten i nødstilfelle eller i en situasjon der hovedvåpenet var brukt opp eller kastet bort. Selv romerne som brukte sin gladius som et primærvåpen, gjorde det først etter at pilumene var kastet bort. Fordelen med kortsverd er at de er lette å bruke når formasjonene blir presset sammen eller når soldatene kjempet i tett kratt eller i smale ganger. I antikken forekom dette gjerne når falankser med sine lange spyd støtte sammen. Ulempen er den manglende rekkevidden.
I middelalderen og renessansen bar ofte langbueskyttere, landsknekter, pikenérer og og andre spesialgrupper kortsverd eller korte huggerter som reservevåpen i tilfelle de skulle bli angrepet direkte. Utover i 30-årskrigen var musketerer med luntelåsmusketter utrustet med tilsvarende korte sverd. I Japan hadde soldater utstyrt med spyd eller med lange nodachi-sverd gjerne en kortere wakizashi.
Etter hvert som skytevåpen ble mer effektive økte avstandene, og behovet for kortsverd forsvant eller funksjonen ble overtatt av bajonetter. Enkelte spesialavdelinger beholdt likevel kortsverd. I Norge hadde både gendadérer og jegere korte sverd gjennom hele Napoleonskrigen. En del kortsverd i bruk av artillerister og ingeniørsoldater på tidlig 1800-tall hadde imidlertid andre funksjoner. Selv om de kunne benyttes som våpen i nærkamp var deres primære funksjoner å være en type machete eller øks, for å gi kanoner skytefelt eller å rydde kratt for å anlegge veier og feltbefestninger.
Orrestranda

Orrestranda på Orre i Klepp på Jæren er den lengste sandstranden i Norge, og er en av Jærstrendene. Området strekker seg fra Vik i sør til Jærens rev (Reve) i nord.
Strandsonen er bygd opp av selve sandstranden ved sjøen, sanddynene og bakdynelandskapet med et mer variert planteliv. I sanddynene består vegetasjonen hovedsakelig av marehalm, som ble plantet for å få kontroll med sandflukten.
Strandområdet på Orrestranda er brutt av Skårtangen og Åtangen med stor stein ute i havet. Friluftshuset nær Orrestranda er et populært utgangspunkt for en strandtur sommer som vinter.
Leo Scheffczyk

Bakgrunn

Etter sin barndom i Oberschlesien studerte han katolsk teologi fra 1938 til 1941 ved universitetet i Breslau. Han avsluttet studiet ved den filosofisk-teologiske høyskolen i Freising i 1947.

Prest

Den 29. juni 1947 ble han presteviet i Freising for erkebispedømmet Breslau (i eksil, siden erkebispedømmet da var okkupert av det kommunistiske Polen). Han var virksom som kapellan i Grafing, og senere som prestevikar i Traunwalchen. Fra 1948 til 1951 virket som han som subregens ved presteseminaret i Königstein im Taunus. 
Han tok doktorgraden i 1950 med avhandlingen Friedrich Leopold zu Stolbergs "Geschichte der Religion Jesu Christi". Die Abwendung der katholischen Kirchengeschichtsschreibung im Frömmigkeit und Lehre der Karolingerzeit, og var dosent ved den filosofisk-teologiske høyskolen i Königstein fra 1952 til 1959. Etter sin habilisasjon ved Ludwig-Maximilians-Universität München med et arbeide om Das Mariengeheimnis in Frömmigkeit und Lehre der Karolingerzeit i 1957 var han også privatdosent ved universitetet i München. 
Fra 1959 underviste han i dogmatikk ved Eberhard-Karls-Universität Tübingen, og fikk i 1965 et professorkall ved universitetet i München, hvor han frem til sin emeritering i 1985 forsket og underviste i dogmatikk.
I 1970 ble han rådgiver for den tyske bispekonferansens troskommisjon, og i 1976 ble han utnevnt til pavelig æresprelat. Fra 1983 til 2001 var han konsultor for det pavelige rådet for familien.

Kardinal

Leo Scheffczyk ble 21. februar 2001 av pave Johannes Paul II utnevnt til kardinaldiakon med titelkirken San Francesco Saverio alla Garbatella. Hans valgspråk er Evangelizare investigabiles divitias Christi. Da han allerede året før han ble kardinal hadde passert 80 år, var han ikke stemmeberettiget ved konklavet 2005.
Han har skrevet over 80 bøker, 500 originalarbeider og utallige artikler. Mellom 1966 og 1984 var han utgiver av Münchener Theologischer Zeitschrift.
Hans død ble bekjentgjort av kardinal Joachim Meisner den 8. desember 2005 i Kölnerdomen.
Utra

Utseende

En stor (ca. 65 millimeter), blank, rødbrun til svart trebukk. Hannens kjever er noe forstørrede, antennene er tynne og omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rektangulært med litt framstikkende forhjørner, med sagtakket ytterkant. Dekkvingene er parallellsidige med rettvinklede "skuldre", blanke og slette som resten av oversiden. Arten skilles lett fra de aller fleste andre Prioninae på sin blanke overflate.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia.
Firaxis Games

Historie

MicroProse kuttet antall ansatte i 1996, og Sid Meier, Jeff Briggs, og Brian Reynolds forlot selskapet og startet for seg selv. De gav sitt nye selskap navnet Firaxis, etter «firey» og «axis», to ord de mente beskriver prosessen med spillutvikling.
I 2000 forlot Brian Reynolds Firaxis og startet sitt eget studio, Big Huge Games. I 2005 overtok Take-Two Interactive Firaxis for 26,7 millioner $. Firaxis ble slått sammen med PopTop Software i 2006 og Sid Meier overtok det kreative ansvaret for begge. Jeff Briggs ble styreformann våren 2006, men forlot selskapet i november 2006. I 2007 forlot Soren Johnson, designer av Civilization IV Firaxis for å jobbe med Spore hos Electronic Arts. I 2009 flyttet hovedkontoret noen få kilometer fra Hunt Valley til Sparks.
Radio Télévision Libre des Mille Collines

Radio Télévision Libre des Mille Collines, forkortet RTLM, var en radiostasjon i Rwanda mellom 8. juli 1993 og 31. juli 1994. RTLM spilte en aktiv rolle under folkemordet i Rwanda, ved at den ved forskjellige hatkampanjer og rasistisk propaganda oppfordret landets hutu-befolkning til å ta livet av landets tutsier. Stasjonens tilnavn var Hutu Power Radio. RTLM ble støttet av landets huturegjering og sendte fran en av hærens militærforlägninger i hovedstaden Kigali. Stasjonen drev også kampanjer mot blant annet FN og de fredsbevarende styrkenes øverstkommanderende Roméo Dallaire.
RTLMs sendninger bidro i betydelig grad til å høyne voldsnivået, og et overslag hevder at opp til 45.000 av mordene, det vil si cirka 9 prosent, fant sted på grunn av RTLMs propaganda ved den koordinerede rolle stassjonen fikk.
Det var RTLM som formidlet startskuddet for folkemordet de en av stasjonens programledere, den italiensk-belgiske Georges Ruggiu, formidlet kodeordene «hugg ned de høye treene». Dette var signalet for å sette i gang drapene på tutsier. Dette fant sted etter at landets president Juvénal Habyarimanas private fly var blitt skuytt ned og samtlige ombord var omkommet.
Da Kigali ble inntatt av opposisjonsgeriljaen RPF den 19. juli 1994 flyktet mange av stasjonens medarbeidere til nabolandet Zaire der sendingene i noen grad fortsatte i ytterligere en ukes tid, til de helt opphørte den 31. juli.
Akuttmottak

Et akuttmottak er en avdeling i et sykehus som tar seg av akutte skader og sykdommer. I akuttmottaket finnes leger fra flere fagområder samt sykepleiere.
I akuttmottaket mottas dels pasienter som selv henvender seg for diverse skader og sykdommer, dels pasienter som avleveres med ambulanse. Akuttmottak fungerer gjerne i samarbeid med vaktlegeordninger, slik at pasientgruppene blir ivaretatt; akutte skader og sykdommer (for eksempel sykdommer som forverres kraftig over få timer) behandles i akuttmottaket og påfølgende innleggelse, eventuelt via et nødnummer, mens sykdommer som ikke krever akutt innleggelse behandles av egen (praktiserende) lege eller fastlege. De fleste akuttmottak har åpent hele døgnet.