google/wiki40b huggingface dataset:
Langesund

Langesund kommune

Langesund er også navn på en tidligere kommune i Telemark. Bykommunen Langesund ble opprettet i 1837 etter at stedet hadde vært ladested fra 1765. I 1964 ble kommunene Langesund og Stathelle slått sammen med Bamble kommune.

Historikk og næringsliv

Historisk sett er Langesund en by med lange maritime tradisjoner og var tidlig en av Norges viktigste byer innen skipsfart. 
Langesund ble tollsted i 1570, og var på 1580-tallet den største utførselshavnen for trelast i Norge. Fra 1602 til omkring 1635 drev nederlendere et saltverk som kong Christian 4 bygde på Langøya for å rense innført salt. På slutten av 1600-tallet startet et stort skipsbyggeri, og da trelasten opphørte, ble skipsbygging og sjøfart de viktigste næringene i byen (se Langesund mekaniske verksted). 
Tollstedet Langesund ble nedlagt i 1962.
Næringslivet i Langesund huser bedrifter som er ledene innenfor korrosjon og katodisk beskyttelse. Skarpenord AS, ledet av Øystein Klingenberg i mange år, og Cathwell AS har begge sitt opphav i et tradisjonsrikt maritimt og offshore-relatert miljø. Lystbåtbransjen har også representanter i byen. Snekka Skager 660 lages fra bunn av på verftet ved Langesund.
En av verdens mest kjente matematikere, Atle Selberg, er født i Langesund.
Fra 2006 til 2008 drev Kystlink passasjerferge, MS «Pride of Telemark»/ MS «Fantaasia», mellom Langesund og Hirtshals i Danmark og Strömstad i Sverige.
Fra juli 2013 driver Fjordline passasjerferge mellom Langesund og Hirtshals i Danmark med MS Stavangerfjord og MS Bergensfjord.

Sommerbyen

Langesund yrer av folkeliv fra mai til august. Konserter og festivaler preger bybildet. Hver sommer arrangeres det blant annet fiskefestival og shantyfestival. Bob Dylan og a-ha spilte på Wrightegaarden, byens kulturhus og konsertscene, i 2001. Også andre kjente artister som Leonard Cohen, Little Richard, B.B. King, Turboneger og Elton John har spilt i Langesund. Postgirobygget spiller hver sommer på Wrightegaarden, og har laget sangen Sommer på jorda som henviser til sommerbyen Langesund.
Fredericia

Historie

Christian IV innså etter eventyret i 30-årskrigen og Wallensteins uhindrede herjing at det var nødvendig å bygge en sterk festning i Jylland, og at dette kunne kombineres med hans planer om en jysk storby, Jyllands By.
Etter at Houens Odde var forkastet som mulig plassering, ble Lyngs Odde valgt. Her ble det anlagt en befestet leir med skanseanlegg som strakte seg fra kyst til kyst i en halvbue. Imidlertid løp Torstenson enkelt anlegget over ende, og det ble Frederik III som endelig kom til å føre festningsplanene ut i livet ved på riksmarsk Anders Billes anbefaling å anlegge en flankefestning på den ellers øde Bers odde. Denne festningen er kjent fra slaget om Frederiksodde.
Den 15. desember 1650 satte kongen sin underskrift på dokumentet som gav byen de første privilegier, og anlegningen av festningen og byen kunne begynne. I 1651 ble byen kalt Frederiksodde etter kongen, og 22. april 1664 fikk den sitt nåværende latiniserte navn, Fredericia.
Motivet i byvåpenet er en løve. Henrik Ibsens svigermor, Magdalene Thoresen, kom fra Fredericia.
Joe Fallon

Amatør

Fallon tilbragte tre sesonger i USHL, da han spilte for Rochester Mustangs and Cedar Rapids RoughRiders, før han tilbragte fire år for ishockeylaget til University of Vermont.

Proff

Under Fallons proffkarriere spilte han mye i ECHL og AHL. Han tilbragte nesten hele 2008/09-sesongen i ECHL, og var kun reserve i AHL med Rockford IceHogs under 2 kamper. 2009/10-sesongen ble tilbragt i AHL for Rockford og Peoria Rivermen. 2010/11-sesongen ble tilbragt mellom AHL og ECHL, med San Antonio Rampage og Las Vegas Wranglers.
16. september 2011 annonserte Las Vegas Wranglers at de hadde resignert Fallon foran 2011/12-sesongen. Han tilbragte mesteparten av sesongen med Wranglers, kun korte opphold i AHLs Bridgeport Sound Tigers og Houston Aeros, hvor han hjalp laget i Kelly Cup-sluttspillet.
23. mai 2013, ble det bekreftet at Fallon hadde signert med Lillehammer Ishockeyklubb foran GET-ligaen 2013/14.
ISO 3166-2:MQ

ISO 3166-2:MQ er Martiniques del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Martinique.
Martinique, som er et fransk oversjøisk departement, er offisielt tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden MF. Martinique har også koden FR-MQ i ISO 3166-2:FR, Frankrikes del av ISO 3166-2.
MF «Etne» (1979)

Skipet

«Askøy» var byggnummer 125 ved Mjellem & Karlsen Verft i Bergen. Ved overlevering var tonnasjen 1 241 bruttoregistertonn og 733 nettoregistertonn. Hovedmaskinen er en nisylindret totakts dieselmotor bygd av Wichmann Motorfabrikk AS på Rubbestadneset. Oppgitt ytelse er 2 300 bhk.
The Jersey Devil

Handling

Episoden begynner med en scene i 1947 i New Jersey hvor en familie kjører gjennom en skog. De punkterer og da faren går ut, blir han dratt bort fra bilen. Politiet finner ham senere med ene foten spist av. De tror de ser det som spiste foten i en hule og skyter inn i mørket. I nåtiden (da episoden ble først vist) informerer Scully Mulder om en drapssak hvor en hjemløs mann ble funnet død i skogen i New Jersey minus en arm og en fot. Mulder tror det har en sammenheng med saken fra 1947 og forteller at politiet skjøt en naken mann som hadde menneskerester i magen. De drar til Atlantic City i New Jersey hvor de blir vist liket av mannen med merker etter mennesketenner. Detektiven som har saken gjør det klart at de ikke er velkommen. Scully velger å dra hjem mens Mulder blir igjen.
Mulder blir kjørt inn i parken til åstedet av en fra parkvesenet. Han blir forfulgt av noe som gjemmer seg mens han går tilbake til byen. I byen spør han de hjemløse om de kjente den døde uteliggeren. En mann forteller ham at han så noe rote i søppelet og gir Mulder en tegning. Om natten ser han noe menneskelignende som roter i søppelet. Han sniker seg nærmere, men det løper bort. Politier kommer og arresterer ham. På stasjonen krangler Mulder med detektiven og anklager ham for å holde tilbake bevis. Han ringer Scully som kommer oppover igjen og han forteller henne om det han så. Hun overtaler ham til å dra hjem og på veien tar Scully ham med til en professor som forteller ham at det er meget usannsynlig at en villmann som Mulder så finnes.
Tilbake i Washington får Mulder en telefon fra mannen som kjørte ham inn i parken. Mannen forteller Mulder at han fant et 6–8 måneder gammelt lik av en mann. Mulder drar tilbake med Scully og professoren, men det finnes ikke noe lik på likhuset. De drar dit Mulder sist så villmannen. Det viser seg å være en kvinne. Mulder finner henne, men hun kommer seg unna og rømmer inn i skogen. Politiet kommer også og jakter på henne. Hun agriper politiet og de dreper henne. Det viser seg at hun hadde unger og episoden slutter med at man ser at en unge gjemmer seg i skogen.
Star Cricket Club

Star Cricket Club (stiftet i 1996) er en cricketklubb fra Oslo, som spiller i eliteserien i cricket for menn 2013.

Historikk

Star spilte sitt første Norgesmesterskap samme år som de ble stiftet. Inam Butt var kaptein og ledet klubben til finalen og sølvmedalje i 1996. Fra 1996 og frem til i dag har Star vunnet en del pokaler og medaljer. I tillegg til NM har Star alltid spilt i eliteserien, den øverste divisjonen i serien.
The Last Dance

The Last Dance er en remix- og samleplate av Steps, utgitt 25. november 2002, et år etter at gruppa ga seg.
Moss Kurbad

Moss Kurbad var en behandlingsanstalt som ble opprettet i 1835 og nedlagt i 1958.
Badet lå innerst i Værlebukten, på sørsiden av Strandgata på Jeløya.

Moss Søbadindretning

Institusjonen ble åpnet den 17. juni 1835 som «Moss Søbadindretning», etter initiativ fra David Vogt, Hans Chrystie, Mathias Gude, P. C. Peterson og Wankel.
Sammen med Sandefjord kurbad (opprettet 1837) ble badeanstalten i Moss omtalt i kongebiografien Kong Carl Johans Levnet, som ble utgitt så tidlig som i 1838:
Om de medicinske Videnskabers Fremskridt i begge Riger fortjener blot at anmærkes, at det hidtil i denne saavelsom i andre Henseender meget forsømte Norge erholdt et Rigshospital og en hensigtsmæssig medicinsk Organisation, som lededes af sagkyndige Mænd, hvorhos der lagdes stadig Mærke til alle Forbedringer i Udlandet. Dog vidste Homeopathien ikke at forskaffe sig Indpas; heller ikke frembragte den en Tidlang saa yndede dyriske Magnetisme noget mærkeligt Syn hos Nordboerne, hvis Nervesystem formedelst Klima og Levemaade maaske er mindre svækket og derfor ogsaa mindre modtageligt end de blødagtigere Sydboeres. I dets Sted erholdt Norge Badeindretninger, især i Moss og Sandefjord.

Moss Kurbad

I 1920 overtok Moss kommune institusjonen, som ble omdøpt til Moss Kurbad. Kurbadet ble nedlagt i 1958. I 1968 brant badets hovedbygning, som deretter ble revet.
Trolljuvtunnelene

Trolljuvtunnelen I og II er to veitunneler på 35 og 139 meter langs tidligere E134 i Etne kommune i Hordaland. De ble erstattet av Åkrafjordtunnelen i 2000.
Magnus I av Sachsen-Lauenburg

Bakgrunn

Han var sønn av Johan V av Sachsen-Lauenburg (1439–1507) og Dorothea av Brandenburg. Han hadde i alt tolv søsken, men var den eneste i søskenskaren til å føre linjen Lauenburg videre.

Hertug

Hertug Magnus innførte den lutherske reformerte lære i Sachsen-Lauenburg. Han var innblandet i stridigheter med erkebispedømmet Bremen og bispedømmet Ratzeburg.

Striden med erkebispedømmet Bremen

Erkebispedømmet Bremen krevde overhøyhet over de frisiske landskaper på begge sider av elven Jade, dessuten over landene Hadeln og Wursten. Erkebispedømmet støttet seg på et av Karl den store i 788 utferdet brev til Bremen - et brev som i årenes løp var gått i glemmeboken, men som nå var blitt «gjenfunnet» og dermed gav erkebispedømmet legitimitet i sitt krav. Dette brev har senere vist seg å være forfalsket. Landene Hadeln og Wursten lød på dette tidpunkt under hertugerne av Sachsen-Lauenburg. Ledsaget av faren stod Magnus derfor i 1498 i spissen for et hærtog mot Bremen, og det følgende år dro hæren inn i Wursten-landet. Til tross for at dette hærtog ikke ble særlig vellykket sett fra Magnus' side, kunne han i hvertfall hevde sin besittelse av landet Hadeln. Striden om Wursten skulle avgjøres av keiseren, idet hertugene Erich og Heinrich av Braunschweig måtte fungere som formidlere.

Striden med Ratzeburg

Striden med bispedømmet Ratzeburg handlet likeledes om krav og rettigheter. For Magnus' vedkommende endte det med en forskrekkelse: Magnus ble bannlyst av kirken, og hele hans land ble belagt med interdikt. Først i 1519 ble det oppnådd et forlik, utvirket av biskop Johann av Lübeck og hertugene av Mecklenburg.
Det sachsiske hertughus hadde i lang tid innbyrdes vært i strid om kurfyrstelige rettigheter. Magnus var den første av Sachsen-Lauenburgs hertuger som avstod fra kurfyrstelige ambisjoner. Han førte aldri kurfyrstelig tittel og i sitt våpen fantes intet kurfyrstelig sverd.
Den 12. november 1530 ble Magnus forlenet med sitt hertugdømme med regaliene av keiser Karl V ved riksdagen i Augsburg.
Lofotodden

Lofotodden er sørvestenden av Moskenesøya i Lofoten i Nordland. Området er den sørvestlige enden av den delen av Lofoten som ligger på de største øyene (men Lofot-kommunene Værøy og Røst ligger enda lengre ute). Mellom Lofotodden og den ubebodde øya Mosken i Værøy går Moskstraumen, en av de kraftigste tidevannsstrømmene i verden.
På vestsiden av Lofotodden utgjør Nordholmen og Sørholmen samt noen mindre småholmer og skjær Lofotodden naturreservat, som er etablert for å ivareta et viktig hekkeområde for sjøfugl. Lofotodden nasjonalpark ble opprettet i 2018 og omfatter hele «yttersida» av øya, samt den indre delen (mot Vestfjorden) fra Lofotodden og inn mot Å.
Anisoplia

Utseende

Middelsstore, kraftige biller, mer eller mindre metallglinsende, undersiden er hårete, oversiden kan være glatt. Beina er kraftige, egnet til graving. Dekkvingene er gjerne mer eller mindre brunrøde.

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen. Flere av artene, blant annet den europeiske Anisoplia austriaca, kan være betydelige skadedyr i jordbruket, det er de voksne billenes gnaging som gjør skaden.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Palearktis, med mange arter i Europa.
Universität Potsdam

Universität Potsdam ble grunnlagt med utgangspunkt i Potsdam College of Education i 1991. Dets historie er nært knyttet til byen Potsdam med dens konger og residenser, vakre steder og parker, dets hager og museer. Universitetet ble grunnlagt som et klassisk universitet. Fem fakulteter utgjorde grunnpillarene; Philosophical Faculty, Humanities, Law, Economics and Social Sciences and the Natural Sciences-Mathematics Faculty.
Universitetet ligger vegg i vegg med den fantasktiske parken Sanssouci med sine slott og palasser. Fra Potsdam er det ca. 45 minutter med tog inn til sentrum av Berlin.
Bjørn Alexander Brem

Musiker

Han vokste opp i Oslo, og begynte som tenåring å interessere seg for musikk i sjangrene metal, industriell og elektronisk musikk. Han var med i flere band; de mest kjente var Conceptor og Disco Judas, som begge har opphørt å eksistere.
Hans mest kjente band, Gothminister, ble stiftet i 1999. Inspirasjonen var Brems interesse for goth og Gotham Nights, og bandnavnet skulle kommunisere at goth-miljøet trengte en sjef: «Minister of Goth». På slutten av Disco Judas-epoken, fikk Brem en halsinfeksjon. Han kunne ikke jobbe eller studere den tiden, og fryktet han ikke kunne synge bra igjen. I løpet av den tiden laget han fremdeles musikk og Gothminister fikk sin identitet.

Jurist

Brem er utdannet jurist. Etter å ha fått advokatbevilling drev han familiefirmaet Advokatfirma Brem MNA i Oslo, med spesialfeltene artistkontrakter, opphavsrett, varemerker og prosedyre.
Birger Strømsheim

Aksjoner

Strømsheim var en av seks mann i den gruppen som deltok i «Operasjon Gunnerside» under Vemork-aksjonen. Under aksjonen var Strømsheim en av tre sabotører som tok seg inn i selve tungtvannsfabrikken.
Strømsheim deltok senere i Fieldfare-operasjonen sammen med Joachim Rønneberg og Olav Aarsæther.
Norsk malerforbund

Norsk malerforbund stiftet 1. april 1896. Gikk inn i Norsk bygningsarbeiderforbund i 1923.
Strusshamn kirke

Historie

Strusshamn fikk sin første kirke i 1741, da Askøy og Laksevåg ble skilt ut fra domkirkens prestegjeld. Kirken som da ble bygd var en sparsommelig kirke som ble beskrevet som en «uunseelig landsens kirke». Den hadde 238 sitteplasser og 63 ståplasser. Kirken lå ved foten av Kirkefjellet, og var 29,5 alen lang, 14,5 alen bred og 7,5 alen høy. 8. september 1861 hadde man den siste gudstjenesten i kirken. Samme kveld begynte det å brenne i kornmøllen som lå bare 21 alen fra kirken, og begge bygningene brant ned. Blant prestene i denne kirken var Johan Ernst Welhaven, faren til dikteren Johan Sebastian Welhaven. Han gjorde tjeneste i kirken fra 1820 til 1828.
Man startet umiddelbart arbeidet med å bygge en ny kirke. Den ble lagt på samme tomt som dagens kirke ligger. Den nye kirken ble tenget av arkitekt Georg Andreas Bull, broren til den mer kjente Ole Bull. Kirken stod ferdig i 1864, og ble vigslet av biskop Peder Hersleb Graah Birkeland 30. september. Dette var en korskirke med hele 727 sitteplasser. Man hadde berget ut noen gjenstander fra den gamle kirken, og disse ble flyttet til den nye. Dette var  blant annet to lysekroner i messing, en kalk og disk i sølv, to apostelfigurer og en messehakel. Altertavlen ble malt av Johan Ludvig Losting. Kirken ble pusset kraftig opp i 1920, og fikk da elektrisk strøm. Den hadde fire ulike orgel. Det tredje orgelet, som stod i kirken fra 1914 til 1964 ble flyttet til Ask kirke, hvor det fremdeles står. Den siste oppussingen ble gjort til hundreårsjubileet i 1964. 30. januar 1966 brant også denne kirken ned til grunnen. Man fikk bare reddet ut noen få ting, blant disse to lysestaker og dåpsfatet og dåpskannen som i dag er i bruk i den tredje kirken i Strusshamn. På kanten av dåpsfatet har det blitt inngravert «Reddet fra Strusshamn kirke som brente 29-1-1966».
Det ble igjen bygd en ny kirke i Strusshamn. Denne ble vigslet av biskop Per Juvkam 11. mai 1969. Denne kirken ble kraftig utbygd i 2009, med en kontorfly, et innvendig atrium og to menighetssaler.
Henning Mankell

Bakgrunn

Mankell ble født i Stockholm i 1948. Foreldrene het Ivar Henningsson Mankell og Ingrid Birgitta Mankell (født Bergström). Hans farfar var komponisten Henning Mankell. Mankells foreldre skilte seg da sønnen var ett år gammel, og han vokste opp sammen med sin far og en eldre søster. De flyttet til Sveg i Härjedalen i 1950, hvor hans far var häradshövding, og deretter til Borås i Västergötland. 
Han bestemte seg for å bli forfatter allerede på barneskolen, og likte å lese mye, spesielt om Afrika. Han var også interessert i teater. Han dro til sjøs i 1964.

Karriere

I 1968 ble det første teaterstykket hans oppført i Stockholm. Han var i begynnelsen av 1970-tallet med på å starte det nye länsteateret Dalateatern i Falun. Mankell var i ungdommen politisk engasjert i den venstreradikale 68-bevegelsen og deltok blant annet i protestene mot Vietnamkrigen, Portugals kolonialkrig i Afrika og mot apartheidregimet i Sør-Afrika. 
Han var også engasjert i foreningen Folket i Bild/Kulturfront. Etter å ha truffet en norsk venstreorientert kvinne flyttet han til Norge, der han bodde brorparten av 1970-tallet. I Norge kom Mankell i kontakt med det det maoistiske Arbeidernes Kommunistparti (marxist-leninistene), og deltok aktivt i virksomheten, skjønt uten å være partimedlem.
I 2002 gav Mankell finansiell støtte til kjøp av aksjer for 50 000 kroner i avisen Klassekampen.
Han var gift en rekke ganger. Hans fjerde kone er Eva Bergman, regissør og Ingmar Bergmans datter. Mankell hadde en sønn fra et tidligere ekteskap, samt stebarn. De siste tiårene av livet bodde han både i Sverige og i Maputo i Mosambik hvor han arbeidet som teaterregissør og dramaturg. De seneste årene bodde han i hovedsak i Sverige, men med enkelte kortere oppdrag i Mosambik. Han var med om bord på et av skipene i konvoien med skip til Gaza som ble bordet av Israel 31. mai 2010.
Mankell debuterte i 1973 med boken Bergsprängaren. Han fikk prisen for beste svenske kriminalroman i 1991. Han startet Leopard forlag i 2001.
Hans fire barnebøker om Joel, som begynte med Hunden som sprang mot en stjerne (1990) skildrer oppvekst i Norrland på sent 1950-tall.
Jonas Dobler

Meritter

I 2013 tok han 4 bronsemedaljer i nasjonale mesterskap. Hans beste verdenscupplassering er en 15.-plass i en etappe i Tour de ski i 2015 i Val di Fiemme. Samme år ble han på 17.-plass sammenlagt.
Zara Levina

Liv og virke

Levinas foreldre drev en liten butikk; faren var amatørfiolinist og underviste i russisk. Hun studerte klaver i Odessa og ble uteksaminert med gullmedalje. Ved konservatoriet i Moskva studerte hun klaver hos F. Blumenfeld og komposisjon hos Nikolaj Mjaskovskij og Reinhold Glière. Hun ble uteksaminert i 1932.
I sine unge år var Zara Levina sterkt påvirket av komponistene Rakhmaninov, Skrjabin, Prokofjev, Beethoven og Schumann, og inspirasjonen av disse fem kan spores i verkene hennes. Hun skrev enkle melodier i en melodisk, lyrisk og likevel personlig stil som hun oppnådde takket være fin oppmerksomhet om detaljene, en delikat harmonikk og variert tekstur.
Verklisten hennes består hovedsakelig av vokalverk: romanser og barnesanger. Dessuten skrev hun to pianokonserter, to fiolinsonater og verk for piano solo. Pianokonsert nr 2 er spilt inn av Moskva Symfoniorkester under ledelse av Veronika Dudarova og fiolinsonate nr 1 med David Ojstrakh på fiolin.
Hun var gift med komponisten Nikolai Tsjemberdsjij (1903–1948).
Durbania

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 22-38 millimeter), brune sommerfugler. De ser ikke ut som typiske Lycaenidae men ligner mer på små ringvinger (Satyrinae). Oversiden er brun med et bredt, oransje bånd langs vingenes ytterkant. Undersiden av bakvingen er lyst gråspraglete, mens undersiden av forvingen har et oransje bånd.

Levevis

Larvene lever av lav og blågrønnbakterier på steiner.
De voksne sommerfuglener sitter gjerne på steiner og blir kalt "rocksitters" på engelsk, de gråspraglete undersiden gir dem utmerket kamuflasje mot lavkledte steiner. De danner kolonier som er lite utbredte, men kan være meget individrike. Munndelene er delvis tilbakedannet og de tar etter alt å dømme ikke til seg næring som voksne.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Michael Conrad Hirt

Michael Conrad Hirt (født 25. mai 1613 i Bayreuth; død 1671) var en tysk barokkmaler.

Liv

Hirt gikk i lære hos hoffmaleren Heinrich Bollandt i Bayreuth og kom med ham som krigsflyktning til Lübeck i 1635, der han ble tatt opp i husholdet til rådsherren Adrian Müller. Etter Müllers død i 1644 ble han i 1645 hoffmaler hos den brandenburgiske kurfyrsten Friedrich Wilhelm. I Berlin deltok Hirt i gjenoppbyggingen av kongens residens.
Henimot 1663 vendte Hirt tilbake til sitt frankiske hjemsted og oppholdt seg i Kulmbach og Bayreuth.
Hirt var gift to ganger, først med Anna Maria Bollandt, datteren til sin læremester, og etter hennes død med en datter av kantoren Johann Crüger, som han også portretterte. Flere av Hirts sønner fra begge ekteskap ble malere, deriblant Johann Conrad Hirt, født 1641, og Michael Conrad Hirt (1649–1704), som arbeidet mye i Regensburg. Sistnevntes navnelikhet med faren har ført til stadige forvirringer og feilaktige tilskrivelser.

Verk

I Lübeck arbeidet Hirt hovedsakelig som portrettmaler. Fra denne perioden er det mulig å påvise elleve portretter og to selvportretter etter ham. Portrettene fra tiden i Lübeck er hovedsakelig selvframstillinger av den borgerlige overklassen, de følte seg jevnstilt med adelen og ville ha lignende bilder av sine egne familier. Hirts hovedverk fra Lübeck-perioden er flere bilder malt på oppdrag av borgermester Anton Köhler. «Köhlersche Ahnengalerie» er en samling 20 familiebilder som var ment understreke familiens status og hang lenge i byens Katharinenkirche.
Et selvportrett fra 1644 er bevart i form av en tegning som oppbevares i München, og raderinger etter tegningen som oppbevares i Coburg og Berlin.
Hirt gjorde suksess som portrettmaler også i Berlin. I tillegg malte han stilleben og dekorerte kongens residens. Hans takfresker i «Herzoginnenhaus» ble deriomot overmalt noen titalls år senere.