google/wiki40b huggingface dataset:
Debrecen

Byens navn

Byen ble først nevnt med navnet «Debrezun» i 1235. Navnet kommer fra det tyrkiske ordet «debresin», som betyr «leve» eller «flytte» og som også er et guttenavn. Andre teorier går ut på at navnet er av slavisk opprinnelse. I andre språk varierer navnet på byen mer i skrivemåte enn i uttale: På rumensk Debreţin, tysk Debrezin, serbisk Debr(e)cin og på slovask Debrecín.

Historie

Bosetningen ble etablert etter den ungarske erobringen. Debrecen ble viktigere etter noen små landsbyer i området (Boldogasszonyfalva, Szentlászlófalva) ble fraflyttet grunnet den mongolske invasjonen av Europa. Byen opplevde en rask utvikling i andre halvdel av det 13. århundre.

Beliggenhet

Debrecen ligger på Den ungarske sletten (Alföld), 220 km øst for Budapest. I nærheten ligger Hortobágy nasjonalpark.

Transport

Byen pleide å være noe isolert fra Budapest, Ungarns hovedhub for kommunikasjon. Men med ferdigstillelsen av motorvei M35 kunne Budapest nås på under to timer. 
Lokal transport i byen består av busser, trolleybusser og trikker. Tjenestene er levert av DKV (Debreceni Kozlekedesi Vállalat). Nærliggende byer og landsbyer knyttes til byen med Hajdú Volan busstjenester.
Debrecens nærhet til Ukraina og Romania gjør at byen kan utvikle seg som et viktig handelssentrum og transportknutepunkt for denne regionen.

Fly

Debrecen flyplass (IATA: DEB; ICAO: LHDC) er Ungarns nest største. Flyplassen har blitt modernisert for å kunne håndtere flere internasjonale flygninger, men fremdeles går neste alle internasjonale flyvninger til og fra flyplassen Ferihegy i Budapest (nå kalt Budapest Ferenc Liszt internasjonale flyplass). I dag flyr Wizzair til Eindhoven, Milano, Dortmund og London. Andre flyavganger går til Antalya, Burgas, Dresden og Monastir.

Jernbane

Det har også blitt gjort flere moderniseringer av jernbanelinjen mellom Budapest og Debrecen. Disse utbedringene har vært en del av nasjonale transportplanen 2004-2006 og er i all hovedsak finansiert av EU.
Det går daglige Intercity- og hurtigtog fra/til Budapest, Miskolc og Nyíregyháza. Andre toglinjer med forbindelse til Debrecen er Debrecen–Sáránd–Nagykereki (MÁV 106) og Debrecen–Füzesabony (MÁV 108).
Debrecen har en hovedjernbanestasjon, Nagyállomás. Bydelene har egne mindre jernbanestasjoner, som for eksempel Tócóvölgy vasútállomás (tidligere navn Debrecen-Vásártér), Debrecen-Csapókert,  Debrecen-Kondoros og Debrecen-Szabadságtelep. Alt i alt har byen 18 jernbanestasjoner og stoppesteder.
Ujezd

En ujezd (russisk: уе́зд) var en admistrativ inndeling innen Kievriket, Storfyrstedømmet Moskva og Det russiske keiserriket. Det ble brukt fra 1200-tallet av, og beskrev opprinnelig grupper av av flere voloster dannet rundt de viktigste byene. En ujezd ble styrt av representanter (namestniker) til fyrsten (knjaz), og fra 1600-tallet av vojvoder.
I 1708 gjennomførte Peter den store en administrativ reform, som delte Russland inn i åtte gubernija (russisk: губерния). Inndelingen i ujezder ble samtidig avskaffet, men ble gjeninnført i 1727, som følge av en ny administrativ reform, denne gang av Katarina I.
Under den sovjetiske administrative reformen i 1923–1929 ble ujezdene omdannet til rajoner (distrikter).
Håndball-VM 1986 for menn

Håndball-VM 1986 for menn ble spilt i Sveits i perioden 25. februar – 8. mars 1986.
Verdens bokhovedstad

Verdens bokhovedstad er en tittel som gis til én by hvert år av UNESCO som en anerkjennelse for arbeidet den gjør med å fremme bøker og lesing. Tittelen gjelder fra Verdens bok- og opphavsrettsdag 23. april til 22. april påfølgende år. Programmet ble satt i gang i 2001.
Fengquan

Fengquan (kinesisk: 凤泉区; pinyin: Fèngquán Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Xinxiang.
VM i rugby union for menn 2023

Søknadsprosess

Det var tre søkere til mesterskapet: Frankrike, Irland (inkludert Nord-Irland) og Sør-Afrika.  I oktober 2017 ble det lagt fram en evalueringsrapport for landene hvor Sør-Afrika kom best ut.  De fikk 78,97 poeng, Frankrike 75,88 og Irland 72,5.  Kriteriene for vurderingen var: visjon og arrangørkonsept; turnering, organisering og plan; stadioner og vertsbyer; infrastruktur og finans, kommersiell og engasjement.  Rapporten fikk sterk kritikk fra presidenten for det franske rugby-forbundet som kalte den "full av åpenbare feil og et resultat av inkompetanse".
Avstemningen skjedde 15. november 2017 i London, England og gikk over to runder.  I første runde fikk Frankrike 18 stemmer, Sør-Afrika 13 og Irland 8.  I andre runde vant Frankrike med 24 stemmer mot Sør-Afrikas 15.
Ibrahim Pasja

Liv og virke

Hans opphav er uklart; noen mener at han var sønnen til en kristen gresk kvinne og ble adoptert av Muhammad Ali, men de fleste godtar at han var Muhammad Alis biologiske sønn.
Ibrahīm tjente som general i den egyptiske hæren som faren hadde reorganisert, og fikk sin første kommando mens han ennå var tenåring.
Mens faren kjempet med mamelukkene om herredømmet over Egypt, ble den 16-år Ibrahim og hans bror sendt som gisler til osmanene. Etter at Muhammad ble anerkjent som pasja og hadde beseiret General Frasers engelske ekspedisjon, fikk han lov til å vende tilbake til Egypt.
Da Muhammad Ali i 1813 kjempet for osmanene i den osmansk-saudiske krig mot wahhabittene, ble Ibrahim etterlatt som kommandant Øvre Egypt. Han fortsatte med mamelukkenes undertrykkelse. I 1816 etterfulgte han sin bror Tusun som øverstkommanderende for de egyptiske stridskrefter i Arabia. Muhammad Ali hadde allerede begynt med å innføre europeisk disiplin i den egyptiske hær, og Ibrahim hadde sannsynligvis fått en sakssvarende opplæring. Mens hans første felttog førte han mer etter asiatisk stil. Senere ble det endret. Felttoget i Arabia pågikk i to år og endte med at wahhabittene ble knust som politisk maktt.
Ibrahim landsted den 30. september 1816 i Yanbu, som er Medinas havneby. I mars 1818 nådde han Diriyya, wahhabismmens vugge. Etter mange heftige slag og seks måneders beleiring med bruk av tungt artilleri kapitulerte byen i september. Dermed fremtvang han raskt wahhabittlederen Abdallah I ibn Sauds kapitulasjon. Den 11. desember 1819 toget han triumferende inn i Kairo.
I sitt siste år overtok han som hersker av Egypt og Sudan på grunn av farens dårlige mentale helse. Hans rike omfattet også andre områder faren hadde erobret.

Siste år

Ibrahīm tilbrakte sine siste år i fred, men hans helse var ødelagt. I 1846 besøkte han Vest-Europa hvor han ble mottatt med en del respekt og en mye undring. Da hans far ble senil ble Ibrahim utnevnt som regent i hans sted. Han holdt på makten fra juli og til han døde den 10. november 1848, året før Muḥammad Alī selv døde. Tronen gikk deretter til Ibrahims nevø Abbas I av Egypt.

Omdømme

Ibrahim er et av det mest berømte medlemmene av Muhammad Ali-dynastiet, ikke minst på grunn av hans militære seire, inkludert de flere knusende nederlagene han påførte Det osmanske riket. Han var også en hensynsløs kommandant, og huskes særlig for hans grusomheter i Hellas. Blant egyptiske historikere blir han sammen med faren, hans sønn Ismail Pasja og hans barnebarn Abbas II av Egypt regnet for å ha vært en langt mer dyktig hersker enn de øvrige medlemmene fra dynastiet, som ble regnet som late og korrupte. I dag står en statue av Ibrahim godt synlig i den egyptiske hovedstaden Kairo.
Arbeidsgiverforening

Arbeidsgiverforening er en sammenslutning av arbeidsgivere som har til formål å ivareta deres interesser overfor arbeiderne, og ble dannet som en reaksjon på arbeidernes sammenslutning til fagforeninger. Hensikten var å hindre at fagforeningene tiltvang seg forbedringer i lønns- og arbeidsvilkår overfor en og en arbeidsgiver.
Arbeidsgiverforeningene fører tarifforhandlinger for medlemsbedriften. Arbeidsgiverforeningene opptrer også som talsmann for arbeidsgivernes syn overfor offentlige myndigheter i spørsmål som angår Næringslivet i Norge. 
I utlandet har det vært vanlig at arbeidsgiverinteresser og yrkesinteresser ivaretas av samme organisasjon, men i Norge var det først mot slutten av 1980-årene ble det gjennomført sammenslutninger mellom de rene arbeidsgiverforenigene og næringsorganisasjonene.
Olaf Mørch Hansson

Bakgrunn

Han tilhørte Trondheimsslekten Hansson.  Faren var justissekretær og sorenskriver Christian Rasmus Hansson (1807–1872), mens moren var Harriet Marie Mørch (1816–1903). Broren Michael Skjelderup Hansson (1839–1922) og hans etterkommere ble sjefer for Storebrand.

Skuespiller

Etter ett år på skole i Drammen og ett år i Trondheim på en teknisk skole, brøt han av og etter diverse strøjobber havnet han på Christiania Theater og skulle debutere omkring 1875. Dette ble utsatt, og han gikk heller inn i en elevperiode samme sted. Også debut nummer to ble utsatt grunnet en brann, så han meldte overgang til Den Nationale Scene i Bergen og debuterte der i stedet.  
Fra 1878 til 1883 var han atter på Christiania Theater.  Dernest var han fra 1883 til 1886 redaktør for Norske Intelligenz-Seddeler som i 1763 var Norges første avis.  Fra 1886 til 1893 var han inne i sin tredje periode ved Christiania Theater, nå som skuespiller og instruktør på samme tid.  Så fulgte to år som sjef på Carl Johan Teatret i Kristianias Tivoli, før han fra 1895 til 1898 steg i gradene som teatersjef og instruktør ved Den Nationale Scene, der han jo hadde vært før.
Han var instruktør for Nationaltheatrets åpningsforestillinger Barselstuen og Gert Westphaler 1. september 1899. Som skuespiller ved landets hovedscene bemerket han seg som Assessor Brack i Hedda Gabler og doktor Kann i Laboremus. Fra 1905 til 1906 var han konstituert teatersjef på Nationaltheatret, hvorpå han fra 1908 til 1909 var teatersjef ved Den Nationale Scene i Bergen.
Olaf giftet seg i 1880 med skuespilleren og senere teatersjef Thora Hansson (1845–1917), og i 1896 med skuespiller Agnethe Schibsted-Hansson (1868–1951). De var foreldre til diplomat Thorolf Mørch Hansson (1881–1952) og teatersjef Gunnar Neels-Hansson (1883–1967). Sønnen Gunnar ble i 1915 hyret inn til morens teater, og ble far til skuespilleren Thora Elisabeth Neels-Hansson (1918–2007), født i Stavanger og mer kjent som Nøste Schwab.
Cerro Chato (Uruguay)

Økonomi

Jordbruksaktivitet er viktig i byen.

Transport

Ruta 7 Aparicio Saravia forbinder Cerro Chato med Canelones og Cerro Largo.
 Ruta 19 forbinder Cerro Chato med Villa del Carmen og Chuy.
Kulakker

Kulakker (russisk: кула́к, kulak; polsk: kułak) var et begrep brukt om forskjellige deler av bondestanden i Det russiske keiserrike, Sovjet-Russland og Sovjetunionen. Ordet kulak betyr «neve».
Opprinnelig ble ordet kulak brukt av bønder for å referere til utnyttende elementer (ågermenn, fremleiere, osv.), og selv en gründerbonde som drev med innleid arbeidskraft var ikke i deres øyne en kulakk. Senere ble begrepet brukt av bolsjevikene i marxistisk forstand for å beskrive enhver velstående bonde, og de gjorde det synonymt med begrepet kapitalist på det  grunnlag at bruken av innleid arbeidskraft i bondejordbruk var en form for kapitalisme. Senere under Josef Stalin ble begrepet «kulakk» brukt om alle småbruksdrivere, og gjennom kollektiviseringen søkte regimet «utryddelsen av kulakkene som klasse».
Austmannalaget

Austmannalaget  ble etablert i 1899 og er fylkeslag i Noregs Mållag for Hedmark og Oppland, unntatt Valdres.
Laget har 13 lokallag (2018), og 603 medlemmer. Austmannalagets arkiv er fra 2013 overlevert Statsarkivet i Hamar.
Styret i Austmannalaget deler ut to priser: Austmannaprisen og Dialektprisen.
Rut Brandt

Liv

Hun vokste opp sammen med tre søstre på Hamar i Norge. Faren jobbet som privatsjåfør og kusk på et gods. Han døde da Rut var tre år gammel, og moren ble aleneforsørger. Rut Brandt beskrev senere moren som «sosialist og kristenmenneske». Som 15-åring begynte hun å jobbe i et bakeri, og ble senere sydamelærling. Da hun var 16 år ble hun aktiv i en illegal sosialistisk ungdomsgruppe, og i 1942 flyktet hun sammen med søsteren til Sverige.
I det svenske eksilet fikk hun jobb i pressebyrået i den norske eksilregjeringens ambassade. Der møtte hun den tidligere jernbanearbeideren Ole Olstadt Bergaust, som også arbeidet ved ambassaden, og de ble gift. Bergaust døde imidlertid allerede i 1946 av en lungesykdom.
Mens hun bodde i Sverige ble Rut Hansen også kjent med den tyske sosialdemokraten Herbert Frahm fra Lübeck, som under sitt eksil kalte seg Willy Brandt og senere offisielt tok dette navnet. Brandt hadde på det tidspunktet fått norsk statsborgerskap av eksilregjeringens ambassade, etter at han var blitt fratatt sitt tyske. Selv om både Willy Brandt og Rut Hansen var gift på hver sin kant, innledet de et forhold.
Etter at Rut Hansens første mann døde, og Brandt skilte seg fra sin første norske kone, Carlotta Thorkildsen, giftet de seg i 1948. Under sitt mer enn tredve år lange ekteskap fikk de sønnene Peter (f. 1948), Lars (f. 1951) og Matthias Brandt (f. 1961).
Ekteparet slo seg ned i Vest-Berlin, der Brandt i 1957 ble valgt til regjerende borgermester (bystatens statsminister). Det er blitt hevdet at Willy Brandt ikke kunne gjort sin karriere uten Rut Brandt. Gjennom sin åpne og kommunikative væremåte skaffet hun ekteparet mye sympati og fungerte ofte som talerør for ektemannen. Brandt ble i 1966 vesttysk utenriksminister, og var fra 1969 til 1974 vesttysk kansler. Rut Brandt var ved hans side Tysklands de facto førstedame (presidentparet har høyere rang, men mindre innflytelse).
I årene etter at Brandt gikk av som kansler som følge av Guillaume-skandalen bodde de hver for seg. Da Brandt i 1979 innledet et forhold med Brigitte Seebacher, ba Rut Brandt om skilsmisse, som ble innvilget i 1980. Rut og Willy Brandt møttes for siste gang på dagen for skilsmissen.
Hun fortsatte å være aktiv i samfunnslivet i Bonn etter skilsmissen.
Det hevdes at Brandts tredje hustru, Brigitte Seebacher, sørget for at Rut Brandt ble utelukket fra statsakten i forbindelse med Willy Brandts begravelse.  Imidlertid forteller Egon Bahr at dette ikke stemmer.  Han fikk i oppdrag å ta kontakt med Rut Brandt under forberedelsene til begravelsen og forteller at det var hun selv som ikke ønsket noen invitasjon: hun var ikke Willy Brandts enke.
Rut Brandt døde 28. juli 2006 etter lengre tids sykdom, 86 år gammel i Berlin.
Chondrorrhina specularis

Utseende

En middelsstor (ca. 18 millimeter), svalng, blank, gul og svart gullbasse. Pronotum er svart med gule eller oransje sidekanter, dekkvingene har brede, gule lengdestriper.

Utbredelse

Arten er utbredt i Kenya og Tanzania.
Pedaria

Utseende

Middelsstore, avlange, svarte skarabider. Oversiden er svært tett punktert, noe matt og kledt med korte hår. Hodet er bredt, i midten med en bred og grunn innskjæring. Beina er korte, leggene på alle tre beinpar kraftig utvidete og nærmest trekantede, på frambeina med tre korte tenner. Føttene på frambeina er sterkt reduserte.

Levevis

Larvene lever av møkk som de voksne billene har gravd ned.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Hexarthrius parryi

Utseende

En stor og svært kraftig (hannen 48-92 millimeter), blankt svart hjortebille, dekkvingenes bakre del gulbrun. Hannens kjever er svært kraftige, nedoverbøyde, med tre tenner i spissen. Hodet har en vag, U-formet tverrkjøl i den bakre delen. Antennene er nokså tynne, med en liten, seks-leddet vifte. pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. Hunnen er helt svart, mye mindre enn hannen, uten påfallende forstørrede kjever.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt fra India i vest til Borneo i øst.
Gerda Steinhoff

Liv og SS-karriere

I1939 ble Steinhoff ansatt som kjøkkenhjelp i konsentrasjonsleiren Stutthof. Hun giftet seg og fikk senere et barn. Da nazistene ville rekruttere nytt personale til leiren meldte hun seg frivillig og den 1. oktober 1944 ble hun ansatt som fangevokter i SK-III som var kvinneavdelingen i Stutthofs leir. Der var hun aktiv i å velge ut folk til gasskamrene. Den 31. oktober 1944 avanserte hun til Oberaufseherin og ble forflyttet til satellittleiren Danzig-Holm og en måned senere befant hun seg i kvinneleiren i Bromfjell-Ost ikke langt ifra Danzig. Den 25. januar 1945 fikk hun medalje for sin lojalitet mot det Tredje riket. I leirene øket hun sin brutalitet mot fangene. Ved krigens slutt  flyktet Steinhoff fra Stutthof og reiste hjem.

Rettssaken

Den 25. mai 1945 ble Steinhoff arrestert av polske myndigheter og fengslet i påvente rettssak. Under saken var flere SS-menn og kvinner som hadde vært fangevoktere i andre konsentrasjonsleire. Under saken viste både Steinhoff og flere av de andre tiltalte kvinnene dårlig oppførsel og lo. På grunn av hennes delaktighet i velge ut fanger til gasskamrene og sadistisk behandling av fanger i leirene ble Steinhoff dømt til døden. Da dommen ble lest opp gråt Steinhoff, Wanda Klaff, Elisabeth Becker og Ewa Paradies.

Henrettelsen

Gerda Steinhoff ble henrettet den 4. juli 1946 i Biskupia Górka i Gdánsk. Samtidig ble ytterligere ti personer henrettet fra samme rettssak for krigsforbrytelse og forbrytelse mot menneskeheten. De ble alle hengt.
Sutton Bridge gasskraftverk

Sutton Bridge gasskraftverk er et varmekraftverk i Lincolnshire i England, Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 800 MW, fordelt på en blokk med 2+1 gassturbiner.
Brenselkilden er naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 1997–1999 av Enron. Operatør er selskapet EDF Energy.
De totale CO₂-utslippene i 2008 var ca. 2 116 571 tonn, betydelig over 2007-nivået og nesten dobbelt så mye som kvotemålet.
Gerechtsame

Gerechtsame eller Gerechtigkeit (flertall: die Gerechtsame og die Gerechtsamen) er et tysk begrep som ble benyttet frem til 1800-tallet om rettigheten eller privilegiet til å gjøre, eie eller benytte noe. Den tyske germanisten Johann Christoph Adelung definerte det som «det i en rettighet eller lovs form begrunnede forføyelse.» (die in einem Rechte oder Gesetze gegründete Befugniß)
Ordet ble mest brukt som verbale tillegg: En by kunne innrette en bestemt Gerechtsame i form av en lisens, f.eks. for en bokhandler, hvor innehaveren mottok retten (Gerechtsamen) til en trykkpresse og kjøp av bøker. Det ble også brukt om skjenkebevillinger, vannrettigheter, veirettigheter, rettighetene til brygging, møller, brød og kjøttlagre.
En bedrift som driver med gruvedrift trenger en Berechtsame. Det mest benyttede begrepet idag er Bergwerkseigentum.
Paolo Posi

Arbeider

Posi ble født i Siena. I 1734-1742 bidro han til restaurering av Katedralen i Napoli. Fra 1751 utover han var han arkitekt for Colonna-familien. Posi hjalp til under bisettelsen av James Stuart (sønn av James II av England), tronpretendent til Englands trone, og førte 
tilsyn med fyrverkeri for Colonna. I 1767 ga Lorenzo Colonna Posi ham oppdrag til å bidra med utstyr for et feirende fyrverkeri «machine de artifizio» i anledning av en gave til Pave Klemens XIII, en hyllest, et muldyr med en rikt dekorert sadel (symbol på veritabel hyllest).
Posa innredet høyalteret i kirken Santa Maria dell' Anima i Roma, som om det hadde vært en hedensk Bacchustempel, og den ble avvist av kirkerådet.
Han ble oppnevnt som arkitekt for St Peter's Basilica for Den gylne spores orden. Posi tegnet også Jesuitkirken i Sinigaglia og Abbot Farsetti i Santa Maria di Sala, i Veneto. Han hjalp til med å gjenoppbygge Palazzo Colonna og bygde om Santa Caterina dei Senesi-kirken. Posi tegnet også fasaden til kirken i Certosa av Trisulti (1798).
Direkte demokrati i Estland

Estland er et representativt demokrati med enkelte direktedemokratiske innslag.

Grunnloven av 1920

Grunnloven av 1920 ga innbyggere initiativrett til lovendringer gjennom å samle 25 000 underskrifter. Det samme antallet underskrifter kunne også blokkere et lovforslag fra parlamentet og legge det ut til folkeavstemning. Alle grunnlovsendringer måtte vedtas gjennom folkeavstemning.

Grunnloven av 1992

Den estiske grunnloven fra 1992 legger stor vekt på den representative delen av demokratiet, men gir nasjonalforsamlingen muligheter til å legge ut lovforslag eller andre vedtak ut til folkeavstemning. Grunnloven gir heller ikke rom for innbyggerinitiativer. Grunnloven gir også føringer for hvilke saker som ikke kan avgjøres gjennom folkeavstemning: Budsjetter, skatt, internasjonale avtaler, forsvaret og unntakstilstander kan ikke avgjøres gjennom folkeavstemninger.
Grunnlovsendringer som omfatter endringer i kapittelet om nasjonal selvstendighet og kapittelet om endringer i grunnloven kan bare vedtas gjennom folkeavstemninger. Andre grunnlovsendringer kan avgjøres ved folkeavstemning eller av nasjonalforsamlingen.

Etter sovjetunionens fall

Grunnloven ble vedtatt av folket gjennom en folkeavstemning 28. juni 1992, året etter Sovjetunionens fall. Grunnloven ble vedtatt ved 91.8% av stemmene. Valgdteltagelsen var på 66.3%. Utvalget som skrev utkastet til grunnloven bestod av 30 medlemmer fra Det øverste sovjet og 30 medlemmer fra den estiske kongress, en uoffisiell nasjonalforsamling valgt på eget initiativ av etniske estere.
I 2002 vedtok nasjonalforsamlingen å avholde en folkeavstemning om landet skulle bli medlem av Den europeiske union. Avstemningen ble avholdt 14. september 2003. 646,83% av velgerne svarte ja til medlemskap, og valgdeltakelsen var på 64%.
DS «Haukelid» (1869)

Skipet

DS «Haukelid» hadde jernskrog, og tonnasjen var ved levering 117 bruttoregistertonn. Etter ombyggingen i 1893 var tonnasjen 143,31 bruttoregistertonn og 82,41 nettoregistertonn. Hovedmaskinen var en tosylindret compound dampmaskin bygd ved Bergen Mekaniske Verksted. Arbeidstrykket var 75 psi, og oppgitt ytelse var 47 nhk (nominelle hestekrefter). I 1907 var «Haukelid» sertifisert for 269 passasjerer i innenskjærs fart, og mannskapet besto av 2 offiserer, 2 maskinister, 4 dekksfolk, 2 maskinfolk og 4 i forpleining.
Ideelt Sett

Ideelt sett er et digitalt nyhetsbrev som ble etablert i 2005, og utgis av Stiftelsen Soria Moria.
Målgruppen er ansatte i organisasjoner, leverandører og andre som har interesser i ideell sektor. Ideelt Sett sendes også til flere eksterne nyhetsredaksjoner som benytter nyhetsbrevet som referansekilde for egne nyheter. Nyhetsbrevet har vært medlem av Fagpressen siden januar 2010. 
Nyhetsbrevet utgis ca 40 ganger i året og hadde pr juli 2011 1 300 registrerte mottakere.
Sandbier

Utbredelse

Andrena finnes i nesten hele verden, utenom Oseania og Sør-Amerika, men med flest arter i tempererte og tørre områder på den nordlige halvkule. Nærmere 40 arter i Norge, særlig lengst sør.

Utseende

Sandbiene er mellom 10 og 14 mm lange. Hodet er generelt ganske bredt. De fleste artene er tett håret over hele kroppen. Bakbeina hos hunnene har lange hår som fungerer som en pollenkurv. Hunnene er karakteristiske med en stripe av hår langs innerkanten av hvert fasettøye.

Levevis

Andrena finnes vanligvis på varme solrike steder, de voksne sees ofte på blomster i mars til juni. De lever solitært (ikke i samfunn) og lager larvekammer (bol) i jorden. Veggene glattes med spytt. I hvert bol kan det være flere sideganger med larvekammer. Larvene lever av pollen. Bolåpningen tettes eller skjules med småstein. Etter puppestadiet og overvintringen bryer de voksne biene seg ut fra bolet. Mange av artene er spesialisert til å samle pollen fra én planteslekt eller -familie. Det er spesielt mange arter som har en flyvetid på våren og som er synkronisert med seljeblomstringa.
Hippodamia septemmaculata

Utseende

Hippodamia septemmaculata er mellom 4,5 og 7 millimeter lang. Dekkvingene er orange til brunlig røde, med fem til sju svarte flekker. Brystskjoldet er svart med noe hvitt i framkanten og på sidene. Den er ganske lik sandmarihøne og Ceratomegilla notata, og kan forveksles med disse. De kan skilles blant annet på fargene og mønsteret på brystskjoldet.
August Oddvar

Utmerkelser

Oddvar mottok Statens kunstnerlønn fra 1953. I 1939 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og til kommandør i 1956. Han var også ridder av den islandske falkeorden.
Han fikk Teaterkritikerprisen i 1951/52 for rollen som Cæsar i Georg Bernhard Shaws Cæsar og Cleopatra ved Nationaltheatret.