«Niels Juel» (1855)

«Niel Juel»

Den danske fregatten som ble sjøsatt den 20. september 1855, var det første av sitt slag som var konstruert for den danske marinen, som propelldrevet fregatt med en sterk bestykning for sin tid. Orlogsværftens fabriksmester O.F. Suenson som konstruktør skapt et seilfartøy med glatte linjer som kunne utstyres med dampmaskineri for separate drift, med en propell som trekkes opp i en brønn for å unngå vannmotstand under seilas. Det var vanlig praksis å seile på de lengre avstander og deretter bruke dampkraft på korte avstander, for eksempel i trang farvann, under strid og manøvreringer. Dessuten ble det mulig å spare på kull som var benyttet som brensel. Derav begrepet «skruefregatt» ettersom «propell» kalles for «skrue» i midten av 1800-tallet.
«Niels Juel» hadde en lengde på 62,5 meter mellom stevnene (l.o.a) og på 59,6 meter mellom rorsenter og fremre punkt i skroget som krysser vannlinjen (l.p.p), var 13,2 meter bredt, med opptil 6 meter i dypgang. Deplasementet er oppgitt til 1 904 tonn for «Niels Juel» og «Sjælland» mens «Jylland» har noe større dimensjoner og deplasement. Det hadde tre master med elleve råseil, tre klyverseil, to gaffelseil og åtte tilleggseil for økt hastighet under seil, med skorsteinen mellom stormasten og fokkemasten.
Som en konstruksjon hadde fregatten et lukket og gjennomgående batteridekk med flere kanonporter for en standard bestykning på tretti 30-punds kanoner, med et øverst dekk som kunne bære et antall kanoner, midtskips var en kommandobro for offiserene og rormannen reist over det øverste dekket. Dampmaskineriet lå under banjerdekket og dermed vannlinjen, med bunkre for kull på banjerdekket og nederste dekk. Skipet var malt svart med hvite batteristriper og gul skorstein.
Bestykningen varieres gjennom årene mens «Niels Juel» var i tjeneste for den danske orlogsflåten fram til 1879. I begynnelsen hadde batteridekket tretti 30-punds glattborede forladekanoner, mens det øverste dekket som også kalles «spardekk», kunne ha tolv 30-punds kanoner av den samme type. Under den andre slesvigske krigen i 1864 hadde «Niels Juel» 22 30-punds kanoner på kanondekket, men en nyhet hadde kommet til Danmark; såkalte riflede kanoner med rifler som større skuddvidde og presisjon enn glattborede kanoner. I 1861 ble 18 12-punds forladekanoner av bronse fra 1700-tallet utboret, så disse kunne ha rifler i løpet. Bronsekanonene som var fordelt på de tre fregattene, var en stor suksess. «Niel Juel» fikk fire kanoner sammen med åtte 18-punds kanoner av jern på spardekket. Det var åtte 4-punds haubitser for nærstrid. Etter 1864 ble bestykningen redustert til 27 stykker; to store 20 cm kanoner, 24 15 cm kanoner og 1 78mm kanon.

«Niels Juel» i tjeneste

Etter å ha blitt levert i 1856, deltok skipet i flere tokter i de første årene, og var utrustet for krig to ganger, den første gang i høsten 1861 og den andre gang under den andre slesvigske krigen. Under krigen om Slesvig-Holstein ble de tyske havnene underlagt en sjøblokade av de danske sjøstyrkene som i den forrige krigen, men fra Østerrike kom en eskadre på to skruefregatter til Nordsjøen. Under denne krigen var «Niel Juel» rangert som en 42-kanoners fregatt ettersom de åtte mindre haubitser ikke var tatt med.
«Niels Juel» sammen med sine søstre tok opp kamp med østerrikerne i slaget ved Helgoland den 9. mai 1864, i løpet av kampene ble tre drept og 22 skadet ut av besetningen. Etter østerrikerne måtte søke tilflukt i nøytralt sjøterritorium, trakk danskene seg til den norske byen Kristiansand hvor de døde ble begravet. Etter krigens slutt ble «Niels Juel» sendt på et tokt til Middelhavet i 1865. Fregatten var på flåtens tall over krigsfartøyer fram til 1879, deretter ble den tatt ut av tjeneste og brukt som kaserneskip fram til 1888.