google/wiki40b huggingface dataset:
Moster gamle kirke

Historie

Kirken er en viktig del av norsk kirkehistorie. Snorre forteller at Olav Tryggvason lot bygge en kirke her i 995.
Olav den hellige holdt et ting på Moster rundt 1024, der den eldste kristenretten i Norge ble innført. Moster kirke er regnet som en av de eldste i landet.

Kirkebygget

Kirken har kvadratisk kor og rektangulært skip og med en inngang i vestre vegg i skipet og en i søndre vegg i koret. Murene er oppført i minst tre omganger. Takverket ble skiftet ut på 1700-tallet.
Kirken er hovedsakelig bygd av kleberstein. Klebersteinen ble sannsynligvis hentet lokalt fra klebersteinsbruddet ved gården Urda på Lykling.
Inter-Services Intelligence

Inter-Services Intelligence ISI eller fullt navn The Directorate for Inter-Services Intelligence, er den største og mest innflytelsesrike etterretningstjenesten i Pakistan. ISI er en av tre hovedavdelinger av Pakistans etterretningsorganisasjoner og er landets eksterne etterretningsorganisasjon, tilsvarende CIA. 
Etter den Indisk-Pakistanske krigen (1947) var det klart for Pakistan at etterretningstjenesten måtte forbedres, Inter-Services Intelligence ble derfor etablert som en egen organisasjon i tillegg til Intelligence Bureau (IB). Hovedkvarteret var opprinnelig i Rawalpindi men ble etterhvert flyttet til den nye hovedstaden Islamabad. ISI var aktiv i organisering av kampen mot Sovjetunionens okkupasjon av Afghanistan og organisasjonen har tradisjonelt hatt forbindelser til Taliban. ISI har bidratt aktivt til grupper som har forsøkt å drive indiske styrker ut av Kashmir.
Ammoecius

Utseende

Små, blanke, gjerne svarte gjødselbiller. Kroppen er kort og høyt hvelvet.

Levevis

Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter. Mange av artene har gått sterkt tilbake, trolig på grunn av bruksendringer i landbruket, blant annet bruk av midler mot innvollsormer som er giftige for larvene.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Palearktis, og også i det sørlige Afrika.
Gnathocera luluana

Levevis

Arten er knyttet til gressenger. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.

Utbredelse

Arten er utbredt i Kongo.
VM i innebandy 2005

Verdensmesterskapet i innebandy for kvinner ble i 2005 arrangert i Singapore, 28. mai til 5. juni. Åtte lag deltok i det femte A-verdensmesterskapet for kvinner.
Hvervenmoen

Hvervenmoen (lokalt også kalt Hvervenkastet) er en mo preget av furuskog og lyng (helst tyttebær- og blåbærlyng) sør for Hønefoss og like sørvest for Ringerike sykehus, mellom den gamle vín-gården Hverven og kastet ned mot Storelva. Europavei 16 krysser over den nordlige og østre delen av Hvervenmoen, og har avkjøring til Hønefoss syd. Området ligger i Ringerike kommune, Buskerud.
Tidligere fantes det en fotballbane i det nordvestre hjørnet av Hvervenmoen, omtrent der den første rundkjøringen sør for E16 nå ligger. I ei tid lå det sågar en kiosk der. Fotballbanen var disponert av Norderhov Ungdoms-og idrettslag (NUIL), som har fått ny bane på Trygstad.

Bebyggelser

Bebyggelsen på Hvervenmoen er knyttet til de to veiene Hvervenmoveien og Kartverksveien, nord på moen. Området rundt Kartverksveien er ferdig utbygd. Den største aktøren der er Kartverket, som ligger i enden av Kartverksveien. Området rundt Hvervenmoveien blir i øyeblikket utviklet med nye kontor- og forretningsbygg. Veien går i ei sløyfe rundt inne på den nordre delen av moen, sør for E16. En rekke kjente aktører har alt etablert seg der. Det gjelder blant annet Coop Norge med sitt byggevarekonsept Obs Bygg (7 000 m²), Biltema, Europris, Rusta, Jula, Power (tidligere Expert), alle med butikker på omkring 2 500–3 000 m², Nordea, Viken Skog med flere. Nye bygg er dessuten under oppføring inne på området, og atter andre er under planlegging.

Kulturminner

Hvervenmoen er ifølge Kulturminnesøk svært rikt på kulturminner, helst fornminner. Det finnes til og med et gravfelt der, som består av 24 mer eller mindre overgrodde rundhauger som dateres til jernalderen. Fem av haugene i feltets sørlige del ligger på rad, cirka 8–10 meter fra brinken mot elva. Den største haugen ligger i feltets nordvestre del, cirka 20 meter inn fra vestbrinken av moen. Den er omkring 15 meter i diameter og omkring 1,5 meter høy. De andre ligger lenger inn på moen og er klart markerte. De fleste bærer preg av å være røvet, men noen synes urørte. De er omkring 6–10 meter i diameter og cirka 0,7–1 meter høye. Det er dessuten spor etter flere fangstanlegg og kullgroper i området, samt minst to såkalte hulveier fra førreformatorisk tid.
Tango for to

«Tango for to» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Bjarne Amdahl. Teksten ble skrevet av Alf Prøysen. Sangen ble laget på telefon, fordi det var så lang avstand mellom Prøysen og Amdahl.
«Tango for to» ble lansert av Nora Brockstedt og Kringkastingsorkestret i programposten Marienlyst 2. februar 1957, hvor en blant annet skulle lansere «morgendagens låter». «Tango for to» vant.
The Ray Anthony Orchestra spilte også inn melodien og ga den tittelen «Tango for two (mmm Shall We Dance?)». Platen ble raskt en Radio Luxembourg-favoritt. Programlederne knuste platen på direkten. De var gått lei. «Tango for two» måtte lide samme skjebne om mange andre populære plater.
Ulf Peder Olrog skrev den svenskspråklige teksten. Den svenske tittelen er «Tango för två».
Reino Helismaa skrev den finskspråklige teksten. Den finske tittelen er «Tango kahdelle».

Revyvise

Fredrik Melsom har skrevet tekst til ei revyvise i Fredrikstad. Hans tittel er «Bingovisa».
GRO Industrier

GRO Industrier var Norges største produsent av dypfryste grønnsaker, frukt, bær og potetprodukter. Firmaet hadde hovedkontor i Tønsberg, og anlegg for industriproduksjon i Tønsberg, Grimstad, Lier, Brumunddal og Hardanger. Samlet hadde bedriften ca. 280 årsverk og omsatte i 2005 for ca. 542 millioner kroner.
Findus Norge AS kjøpte GRO Industrier AS i slutten av 2006. Tidligere eiere var BAMA Gruppen (75 % eierandel) og Gartnerhallen (25 % eierandel).
Råbeløv slott

Råbeløv slott (Rabelöf, Råbelev, Råbelöv) var et dansk slott nær landsbyen av samme navn i Villand herred, Skåne. Slottet ligger litt nord for Kristianstad. Det er offentlig adgang til parken vest for hovedbygningen og arealene omkring kirken. Rundt om slottet finnes gravhauger fra bronsealderen.

Historie

Den tidligste kjente eieren var riksråd Claus Bille. Slottet ble plyndret og brent under Søren Norbys skånske opprør i 1525.  Claus Billes sønn Steen Clausen Bille, som også eide Herrevad kloster, ga slottet videre til sin sønn Anders Bille. Da denne bygget sin gård Rosendal utenfor Helsingborg solgte han i 1616 Råbelev til Christoffer Knudsen Ulfeldt, som ifølge murankre på hovedbygningens nordgavl, oppførte denne i 1637. 
Sønnen Bjørn arvet Råbeløv ved farens død i 1653. Han hadde vært kommandant på Landscrone og Helsingborg, og hadde Lyse kloster som forlening. Da han døde i 1656 var det i ekteskapet med Margrethe Brahe bare en overlevende sønn, som da var ti år gammel. Denne døde ugift syv år senere, og Råbeløv overgikk til farbroren hans Ebbe Christoffersen Ulfeldt. 
I hans tid lå Karl XIs tropper i vinterkvarter i det nordøstlige Skåne, og Råbeløv ble på kongens befaling sterkt befestet. Han var gift med grevinne Hedevig av Slesvig-Holsten, som var en datter av Christian IV og hans andre hustru Kirsten Munk.

Snapphaner

De danske snapphanene utgjorde en trussel mot den svenske krigsmakten, og i kampen mot dem gjorde Ebbe Ulfeldt seg kjent for sine umenneskelige metoder. Hans spesialitet var å spidde levende snapphaner på påler, som fra halebenet ble tredd opp under rygghuden og ut i nakken. Offeret fikk siden henge på pålen til han døde, hvilket kunne ta flere døgn. Ulfeldt var den siste danske eieren av slottet som siden gikk over til hans svigersønn Carl Gustaf Skytte som var gift med Ulfeldta datter Anna Catharine.
Cao Fang

Cáo Fāng (hanzi: 曹芳; 232-274), stilnavn Lánqīng (蘭卿), formelt også kjent under hans posthume tittel Hertug Lì av Shàolíng (邵陵厲公; Shàolíng Lìgōng), var den tredje keiseren av Cao Wei-dynastiet i de tre rikers tid i Kinas historie. Han var en av sønnene til Cao Kai, som igjen var sønnen til Cao Zhang, Cao Caos tredje sønn, men som ung ble han adoptert av Wèi-keiseren Cao Rui. Cáo Fāng var den lengstregjerende keiser av Wèi, men han hadde likevel aldri noen reell makt og ble dominert av regentene Cao Shuang, Sima Yi og Yis sønn Sima Shi. I 254 ble han avsatt av Sima Shi til fordel for Cao Mao, og etter avsettelsen beholdt han tittelen Prins av Qí (齊王; Qíwáng).
Lofoten Trafikklag

A/L Lofoten Trafikklag (LT) var et transportselskap i Nordland. Lofoten Trafikklag ble stiftet sommeren 1957 med formål å «drive land- og sjøverts rutefart og transportvirksomhet innen Lofoten og mellom Lofoten og tilgrensede distrikter». I utgangspunktet var det ni kommuner og åtte banker i Lofoten som stiftet selskapet. Selskapet fikk kontor på Leknes.

Oppstartfase

I første runde var det et formelt selskap som skulle overta og samordne rutegående buss- og båttrafikk i regionen. Først i 1958 hadde selskapet tatt over et mindre busselskap, Gimsøya Bilruter v/ Karl Gustavsen gikk inn i LT med virkning fra 1. mars 1958. Men det tok lengre tid å få innlemmet Vestvågøya Rutebiler A/S, Stamsund, og Austvågøya Bilruter A/L, Svolvær. Det var mye strid om denne saken fram til 1961. Fra 1. juni 1959 hadde LT fått konsesjon for bilrutedrift på hele strekningen Svolvær-Å (hele Lofotvegen). Sommeren 1959 ble det avtale med Austvågøya Bilruter om overtakelse av konsesjoner og fire busser umiddelbart. Etter noen måneder ble det også lignende overtakelse av Vestvågøya Rutebiler.
I 1961 fikk LT områdekonsesjon for person- og godsbefordring for samlige kjørbare veier i Lofoten. I 1963 var Lofotveien åpen for sammenhengende kjøring, med ferjer, Svolvær-Å. Det ble nå arbeidet for å bygge ut rutenettet både for gods- og persontrafikk. Høsten 1963 ble det satt i gang godsbilrute Lofoten-Fauske over ferjesambandet Svolvær-Skutvik. I Fauske var det samtrafikk med NSB og med samlastbedriftene Godscentralen, seinere med Linjegods, og Tollpost. 1966 ble det åpnet ruter Svolvær-Fiskebøl da veien dit ble åpnet. Dermed ble det forbindelse med Vesterålen via ferjestrekningen Fiskebøl-Melbu.

Driftsfase

Trafikken vokste utover 1960-tallet. LT slet likevel økonomisk. Det var gammelt og nedslitt materiell, og det krevde store investeringer i nytt bilmateriell. Veinettet var dårlig, og spesielt vinterstid ble vognparten svært belastet. I 1960/1961 hadde LT 35 vogner og ti år seinere var antallet ca. 70. I toppåret 1975 hadde selskapet 86 vognenheter, 51 busser, 25 godsvogner og 10 tilhengere.
Det ble bygd ut person- og godsruter over hele Lofoten. Godstrafikken omfattet også melketransport til Vestvågøya Meieri, først med spannhenting og seinere med bruk av tankbiler.

Sluttfase

Nordtrafikk overtok Lofoten Trafikklag i 1999. I løpet av 1990-tallet var det stor kamp om å sikre kontroll over selskapet. Til slutt lyktes Nordtrafikk med å kjøpe 87 prosent av aksjene i LT, og selgere var DnB, Vågan kommune og Rasmussen Holdning. Dermed ble LT et datterselskap og slutten på LT som selvstendig selskap med eiere i Lofot-regionen.
Vännäsby

Vännäsby er et tettsted i Vännäs kommune i Västerbottens län i landskapet Västerbotten i Sverige. Det ligger ca. tre kilometer øst for Vännäs. I 2010 hadde tettstedet 1 552 innbyggere.
Saint Kitts og Nevis under VM i friidrett 2017

Resultater

(Q, q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – sesongbeste, PB – personlig bestenotering)
Grosser Garten

Großer Garten er en stor park som ligger sentralt i Dresden. Parken har zoologisk hage, botanisk hage, friluftsscene og en parkjernbane.
Historia til Großer Garten går tilbake til 1676, da kurfyrst Johan Georg II anla en hage utafor den tidas Dresden. August den sterke fikk hagen utvida til sin nåværende størrelse. Sitt engelske preg fikk hagen fra 1873 av ved Friedrich Bouché. Bouché fikk også anlagt innsjøen Carolasee i 1881/1882.
Midtpunktet i hagen danner ruinene av hagepalasset (Gartenpalais) med palassdammen, reist mellom 1678 og 1683 etter tegninger av Johann Georg Starcke. Det var den første barokkbygningen i Sachsen, og et betydelig eksempel på tidlig tysk barokkarkitektur overhodet. Palasset fungerte som et lystslott, og har aldri vært bebodd.
Den zoologiske hagen åpna i 1861, og er dermed en av de eldste i sitt slag i Tyskland. Parkjernbanen ble anlagt til den internasjonale hygieneutstillinga i 1931. 
Rett overfor hovedinngangen til parken ligger Deutsches Hygiene-Museum – Tysklands eneste. Museumsbygningen ble reist i åra 1928 til 1930. Den største attraksjonen er kanskje «glassmennesket», en detaljert gjengivelse i glass av menneskekroppen i full størrelse. Plassen foran museet heter Lingnerplatz og er oppkalt etter grunnleggeren av museet, Karl August Lingner. Lingner er kjent for sitt arbeid med medisinsk folkeopplysning og oppfinner av munnvannet «Odol» og dets berømte flaske.
I nordøstre hjørnet av parken har Volkswagenkonsernet reist sin kjente Gläserne Manufaktur – «glassfabrikken» – som etter mye strid sto ferdig i 2001. Fabrikken er bygd med inner- og yttervegger for en stor del av glass, slik at besøkende kan betrakte produskjonslinja ved moderne bilproduksjon.
Parshva

Parshva, Pārśva (sanskrit पार्श्वनाथ); eller Paras (gujarati: પારસ; ca 870-777 f.Kr.) var en religiøs lærer innenfor jainismen. Han er den 23. og nest siste av jainismens vadestedsmakerne.
Jainismens opprinnelse knyttes til den omvandrende asketen Vardhamana Mahavira (599–527 f.Kr.), som jainene regner som den 24. og siste av vadestedsmakerne. Det er uklart hvorvidt Mahavira er en religionsstifter, eller om han reformerte en munkeorden grunnlagt av Parshva ca 250 år tidligere. Selv om jainene mener at alle de 24 vadestedsmakerne (Tirthamkara) er historiske personer, er det vanlig å anta at bare de to siste er historiske personer, mens de 22 eldste er mytiske personer.
Parshva skal ha vært en prins som i en alder av 30 ga avkall på verden, og viet seg til askese og religionen.
Selv om Mahavira framstår som jainismens hovedperson, er det Parshva som har flest templer oppkalt etter seg. Han oppfattes som særlig medfølende, og avbildes alltid med en krone eller hette kalt nāga, som har enten 3, 7 eller 11 stråler.
Åpen stjernehop

En åpen stjernehop (engelsk open cluster) er en relativt isolert form av stjernehoper som kan bestå av noen titalls og opp til tusentalls av stjerner innenfor noen lysårs radius. De ligger fortrinnsvis i det galaktiske planet, ofte i tilknytning til de gass- eller støvskyene i spiralarmeen hvor de dannes.
Åpne stjernehoper er normalt av relativt unge, nydannede stjerner i motsetning til kuleformede stjernehoper som består av svært gamle stjerner (10–13 milliarder år). Den unge alderen kommer av at stjernehoper i det galaktiske planet slites raskere i stykker av gravitasjonen og blandes sammen med øvrige stjerner.
Ballader och Grimascher

Ballader och Grimascher er et musikkalbum av Cornelis Vreeswijk, utgitt i 1965.
Claudio Merulo

Biografi

Merulo arbeidet først som organist i Brescia (1556), året etter fikk han en av tidens mest prestisjefylte musikkposter som andreorganist i Markuskirken i Venezia. Han må ha vært en svært dyktig organist, for søkerlisten innehold bl.a. størrelser som Andrea Gabrieli. Merulo etterfulgte Annibale Padovano som førsteorganist i 1566, og denne gangen fikk Andrea Gabrieli posten som andreorganist.
Markuskirkens to romlig atskilte orgler gjorde det mulig å spille orgelmusikk i den venetianske flerkors-stilen slik det lenge hadde vært gjort med kor og instrumenter på Markuskirkens gallerier.
I 1584 forlot han plutselig posten i Venezia, og i desember 1584 dukker han opp i lønningslistene til Hertug Alessandro Farnese av Parma. I 1587 ble han utnevnt som organist i katedralen i Parma, og fra 1591 i kirken Santa Maria della Steccata. Han levde i Parma til sin død.

Musikk og innflytelse

Hans samtidige anså han for å være tidens beste organist. Merulo regnes som den som innførte musikkformen toccata og de orgelverkene som er bevart viser at det er snakk om virkelige instrumentalverk og ikke lengre er imitasjoner av vokalmusikk. 
Merulos musikk for tangentinstrumenter fikk svært stor innflytelse, og ideene hans kan man finne igjen hos Sweelinck, Frescobaldi og andre. På grunn av Sweelincks store påvirkning som lærer kan mye av den virtuose nordtyske klaviaturteknikken som kulminerte med Bach sies å nedstamme fra Merulos ideer. 
Merulo skrev også a cappella-musikk som madrigaler. Som en representant for den venetianske skole skrev han også motetter for doble kor slik som Andrea og Giovanni Gabrieli gjorde.
Malmö Yllefabriks AB

Malmö Yllefabriks AB (MYA) var en tekstilselskap for ullbaserte tøyer. Opprinnelig bestod det av én fabrikk i det sentrale Malmö i Skåne, men virksomheten ble utbygd til andre steder.

Historie

Den startet sin virksomhet i Malmö i Sverige i 1867, og fra 1874 var konsul August Schmitz sjef for fabrikken, som lå i kvarteret Lybeck i det sentrale Malmö. På folkemunne ble fabrikken kalt «Doffeln» ettersom et av dens produkter bar en form for ulltøy av en type ulltøy som kalles dyffel.
Den 7. mars 1888 ble fabrikken totalødelagt i en brann. Fabrikken ble imidlertid raskt gjenoppbygd, og da med helt moderne maskiner, og kunne starte produksjonen igjen allerede i 1889. Den sysselsatte 1.600 personer på det meste. År 1892 startet MYA dessuten en fabrikk i Furulund, som senere også ble utbygd med veveri. Da Manufaktur AB (MAB) flyttet sin virksomhet fra kvarteret Spinneriet til Trelleborgsvägen overtok MYA også deres gamle fabrikk. Etter at Skandinaviska Textil Fabriks AB gikk i likvidasjon i 1912 tok MYA over dens fabrikk, som lå i Varberg og hadde drøyt 200 anssatte.
I 1931 ble ledelsen overtatt av August Schmitz jr. og 1943 ble MAB & MYA-konsernet dannet. I år 1952 ble MYAs kamgarnsspinneri konsentrert helt til Furulund og i 1953 ble hele det utrømte kvarteret Spinneriet solgt. Dette ble revet i sin helhet for å gi plass til Arkaden-komplekset, som ble innviet i 1957.  
Krisen innen tekstilbransjen førte til at MYA ble nedlagt i 1958 og 700 personer ble oppsagt. Bygningen ble revet i 1960 for å gi plass til NK, nåværende Hansacompagniet. Fabrikken i Varberg ble nedlagt i 1962.
Handel og vandel

Handling

Serien handler om den eldre butikkinnehaveren Kåre Nervang (spilt av Rolv Wesenlund) som driver den gamle butikken "Kår-ner" som selvsagt ligger på hjørnet. Ansatt som butikkassistent er Kåres svenske nevø Kent Olav (spilt av Dan Ekborg), som er en stor drømmer. Kent Olav er Kåres rake motsetning og kommer ofte på kant med sin konservative onkel. I nabolaget bor helsesøsteren Svanhild Jordangen (spilt av Brit Elisabeth Haagensli), som Kåre er håpløst forelsket i. Kåre forsøker stadig vekk å innynde seg hos Svanhild, og later ofte som om han lider av diverse sykdommer i håp om å kunne motta intim pleie fra henne.

Seertall og omtale

Seermessig ble serien – til tross for populære skuespillere – en stor fiasko. Den første episoden hadde brukbare tall med 242 000 seere, men over halvparten av seerne falt av etter første episode. Andre episode ble kun sett av 95 000 nordmenn. På det laveste hadde serien kun 77 000 seere.
Aftenpostens Per Haddal gav premieren god omtale.
Garbage

Garbage er en skotsk-amerikansk alternativ rock band. Bandet begynte i 1994 i Madison, Wisconsin av Shirley Manson (vokal, gitar), Duke Erikson (bass, gitar, keyboard, slagverk), Steve Marker (gitar, keyboard) og Butch Vig (trommer, slagverk).
John Wilmot, 2. jarl av Rochester

Innflytelse

Rochester manglet ikke innflytelsesrike beundrere. Hans samtidige Aphra Behn hedret ham i sin poesi og baserte også flere forsofne figurer i hennes skuespill på Rochester. Anne Wharton skrev en elegi som markerte Rochesters død, og som i seg selv ble priset av samtidige poeter. Daniel Defoe siterte ham i sin roman Moll Flanders (1683) og diskuterte tidvis Rochester i sine andre tekster. Alfred Tennyson siterte ham med varme. Voltaire, som skrev om Rochester som «et geni, en stor poet», beundret Rochesters satire for å ha «kraft og ild», og oversatte en del tekstlinjer til fransk for «vise den skinnende fantasi som hans lordship kunne oppvise». Johann Wolfgang von Goethe siterte A Satyr against Reason and Mankind på engelsk i sin selvbiografi. William Hazlitt kommenterte at Rochesters «vers hogger og skinner som diamanter» mens hans «epigrammer var de bitreste, de minst bearbeide, og de sanneste som noen gang ble skrevet». Ved å referere til Rochesters perspektiv skrev Hazlitt at «hans forakt for alt som andre respekterte strakte seg nærmeste til det sublime.»

I populærkulturen

Rochester tjente antagelig som før nevnt som modell for den amoralske adelsmannen Dorimant i skuespillet The Man of Mode av George Etherege, og for den libertinske figuren Willmore i Aphra Behns komedie The Rover, som stykkets samtidige mente var basert på Rochester.
Det har blitt skrevet to skuespill som er basert på Rochesters liv. Stephen Jeffreys skrev The Libertine i 1994 som ble satt opp på scenen av Royal Court Theatre. Filmen fra 2005, The Libertine, basert på Jeffreys' skuespill, hadde Johnny Depp som en skarpøyd og kynisk Rochester, Samantha Morton som Elizabeth Barry, John Malkovich som kong Karl II av England, Rosamund Pike som Elizabeth Malet, og Rupert Friend som Billy Downs, Rochesters kompis og påståtte homofile elsker som ble drept av nattvaktens spyd. Michael Nyman har satt musikk til et utdrag av Rochesters dikt «Signor Dildo» for filmen. 
Et annet skuespill om Rochester var Craig Baxters The Ministry of Pleasure, som ble satt opp ved Latchmere Theatre i London i 2004, og med Martin Delaney i rollen som Rochester.
Skoggjøkveps

Utbredelse

Skoggjøkveps er utbredt i hele verden, i litt varmere strøk. I Norge er den sjelden og er funnet bare noen få ganger på østlandet og vestlandet. Den synes å mangle på sørlandet.

Utseende

Skoggjøkveps varierer i størrelsen og er mellom 15-18 millimeter lang. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Vingene er svakt brunlige. 
Skoggjøkveps hører til i slekten av langkinnet stikkveps (Dolichovespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er lengre enn følehornets bredde. Munnskjoldet er gult med lyse hår og en liten mørk prikk i midten, men denne forekommer også hos andre stikkvepser. Munnskjoldet har to markerte spisse hjørne nederst.  Klørne har, som hos alle gjøkvepser, en ekstra tann på innsiden. Denne mangler hos stikkvepser med arbeidere.
De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. Bare den nederste delen av øyeinnsjeringen er gul. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne. 
Gjøkvepser kan ikke stikke, og mangler stikkebrodd. Det finnes bare befruktningsdyktige hanner og hunner.

Levevis

Skoggjøkveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt. 
Skoggjøkveps hører til de såkalte «gjøkvepsene» og mangler arbeidere og bygger ikke bolet selv. Det finnes bare befruktningsdyktige hunner og hanner. De er sosiale parasitter og snylter på andre sosiale stikkvepser.
Skoggjøkveps snylter i svermene til skogveps.  Gjøkvepshunnen forsøker å komme seg inn i et etablert samfunn og dersom hun lykkes, tar hun over svermen (samfunnet), og bare hennes avkom blir alt opp. Bolet går etterhvert til grunne fordi det ikke lengre kommer nye arbeidere, men bare gjøkvepser. Disse parrer seg om høsten. Bare de befruktede hunnene overlever vinteren.