Denis Joseph Dougherty

Bakgrunn og utdannelse

Dennis Dougherty var det sjette av ti barn til Patrick og Bridget (née Henry) Dougherty. Foreldrene var født i  County Mayo i Irland; daren var gruvearbeider i en kullgruve. Familien tilhørte menigheten St. Joseph's Church i Girardville, der Dougherty ble døpt av fader Michael A. Sheridan. Han ble konfirmert av erkebiskop James Frederick Wood.
Dougherty, med kallenavnet «Dinny», gikk til skole i Ashland til han var 10 og fortsette på high school i Girardville. Han arbeidet som breaker boy i de lokale kullgruver i sommerferiene. 
Etter fullført high school i 1880 bestod han opptaksprøvene til St. Charles Borromeo Seminary i Overbrook. Men om 14-åring ble han ansett for å være for ung til å begynne på presteseminar, og ble istedet sendt til  Collège Sainte-Marie i Montréal i Canada. Der studerte han i to år, og kom så tilbake til Pennsylvania og kunne så begynne på St. Charles Seminary, hvor han kunne hoppe over de to første studieårene.
I 1885 ble Dougherty sendt av erkebiskop Patrick John Ryan for å fortsette sine studier i Roma ved North American College og Urbaniana, propagandakongregasjonens kollegium, der han tok doktorgraden i teologi i 1890.

Prest

Den 31. mai 1890 ble Dougherty presteviet av kardinal Lucido Parocchi i Laterankirken. Etter hjemkosten til USA ble han professor ved St. Charles Seminary der han underviste i  gresk, latin, fransk, hebraisk og i dogmatisk teologi til 1903. I tillegg til de akademiske oppgaver var han tilknyttet erkebispedømmet Philadelphias kurie, som fiscal promotor, prosynodal examiner og procurator.

Biskop av Nueva Segovia, Jaro og Buffalo

Filippinene: Den 10. juni 1903 ble Dougherty utnevnt til biskop av Nueva Segovia på Filippinene av pave Leo XIII. Denne by heter nå Vigan. Han ble bispeviet fire dager etter av kardinal Francesco Satolli, med de medkonsekrerende kardinal Pietro Gasparri og erkebiskop Enrico Grazioli, i basilikaen SS. Giovanni e Paolol i Roma. Kort etter hans ankomst ble hans bispedømme rammet av en influensaepidemi. Biskop Dougherty tok i bruk en rekke bygninger under hans jurisdiksjon til et nødhospital drevet av katolske nonner, noe som i følge borgermesteren, reddet utallige liv.
Dougherty fikk fra første stund kraftig motstand fra Gregorio Aglipay og hans tilhengere. Aglipay var en tidligere katolsk prest som nå stod i spissen for   Iglesia Filipina Independiente. Han måtte overlate katedralen i Vigan, som så langt var blitt okkupert av disse såkalte aglipayans, til bispedømmet  Nueva Segovia. Biskop Dougherty kunne også gjenåpne og nyvigsle mange kirkebygninger som likeledes var blitt ovetatt av aglapayanerne. Dougherty brukte også hesterygg og kano på sine reiser i området, der han konfirmerte barn, besøkte en spedalskekoloni, og åpnet skoler og nye sjelesorgsstasjoner, blant annet for å drive misjonsarbeide i områder der katolisismen ikke hadde fått særlig rotfeste. 
Han ble den 19. april 1908 utnevnt til den femte erkebiskop av Jaro. Jaro er nå en del av byen Iloilo på øya Panay. 
USA: etter tolv år på de filippinske øyer kom han tilbake til sitt fødeland etter å ha blitt utnevnt til den femte biskop av Buffalo i delstaten New York den 6. desember 1915. I Buffalo likviderte han katedralens gjeld på $1,100,000, reorganiserte de katolske skoler og den katolske kirkes karitative arbeide, og opprettet femten nye menigheter.

Erkebiskop av Philadelphia, og kardinal

Dougherty ble den 1. mai 1918 utnevnt til erkebiskop av Philadelphia, etter avdøde erkebiskop Edmond Francis Prendergast. Han ble installert den 10. juli samme år. Pave Benedikt XV created him til kardinalprest av Santi Nereo e Achilleo i konsistoriet av 7. mars 1921, og dermed ble han Philadelphias første erkebiskop som også ble kardinal.  
Doughertys overfart til Roma for å delta ved pavevalget i 1922 ble forsinket av dårlig vær, og da han ankom var pave Pius XI allerede blitt valgt. 
Han samlet inn nesten $100.000 for å støtte den irske uavhengighetskrig. Kardinalen overbeviste den filiuppinske president Manuel L. Quezon til å forlate frimureriet til fordel for katolisismen i 1934, var pavelig legat til den 33. internasjonale eukaristiske kongress i Manila den 1. januar 1937, aog deltok i pavevalget i 1939, som valgte pave Pius XII. På vegne ab amerikanske katolikker under Annen verdenskrig ytret han at «likesom være andre amerikanske medborgere vil vi gjrøe vårt ytterste for å beskytte vårt land ved å vinne krigen, og  ... at vi med dette for øye stiller alt det som er i vår besittelse til regjeringens dosposisjon» Dougherty var senere pavelig legat ved den nasjonale eukaristiske kongress i St. Paul i Minnesota den 8. juni 1941. 
I løpet av sine 33 år som erkebiskop etablerte kardinal Dougherty 106 menigheter, 75 kirker, 146 skoler, syv sykehjem, syv barnehjem og Philadelphias Cardinal's Residence (senere solgt av erkebispedømmet), og fikk tilnavnet «The Great Builder» for dette.
Dougherty døde av slag  i Philadelphia, i en alder av 85 år.