Apostelen Jakob

I Det nye testamente

Som sønn av Sebedeus og Salome er Jakob kalt for «den store torden» for å skille ham fra apostelen Jakob «den mindre». Han var bror av Johannes, den elskede disippelen, og antagelig den eldste av de to.
Hans foreldre synes å ha vært mennesker av en viss økonomisk status. Hans far Sebedeus var en fisker på Genesaretsjøen som antagelig bodde i eller i nærheten av Betsaida, dagens område Galilea, kanskje i Kapernaum, en fiskelandsby på nordbredden av Genesaretsjøen. Han hadde en del ansatte, båtmenn. Salome, hans mor, var en av de fromme kvinner som etterpå fulgte Kristus og «med det de eide, hjalp de Jesus», og hans bror Johannes var personlig kjent av ypperstepresten, og må ha økonomisk ressurser for å sørge for Jesus’ mor.
Det er sannsynlig at hans bror ikke hadde fått den tekniske undervisningen i rabbinske skoler; i denne betydningen var de begge ulærde og uten noen offisielle posisjon blant jødene. Men, i henhold til foreldrenes samfunnsmessige rang må de ha vært menn av ordinær utdannelse, den felles bakgrunn til alle jøder på denne tiden. Jakob er beskrevet som en av de første disiplene som sluttet seg til Jesus. De synoptiske evangelier uttrykker at Jakob og Johannes var sammen med deres far ved innsjøens bredder da Jesus krevde at de skulle følge ham. «De satt i båten og bøtte garn. Da kalte han dem, og de lot faren, Sebedeus, bli igjen i båten sammen med leiefolkene og fulgte ham.»
Jakob var den ene av tre apostler som Jesus valgte for å være vitne til hans forklarelse på berget. Jakob og Johannes (eller i en annen tradisjon, deres mor), ba Jesus om å gi dem sitteplass på hans høyre og venstre side i hans rike, men Jesus avviste dem, det var ikke opp til ham å avgjøre, og de andre apostlene ble irritert på dem. Jesus og hans disipler kom til en samaritansk landsby, men mente at de ikke ble godt nok tatt imot, og Jakob og hans bror spurte Jesus om en «ild fare ned fra himmelen og fortære dem», men han talte strengt til dem og sa at han ikke var kommet for å ødelegge menneskeliv.
Apostlenes gjerninger nedtegnet at «kong Herodes hånd på noen i menigheten og fór hardt fram mot dem.» Denne Herodes er tradisjonelt blitt identifisert med Herodes Agrippa I som fikk Jakob «henrettet med sverd.» Han er den eneste apostelen hvis martyrium er nedtegnet i Det nye testamentet. Han er således tradisjonelt antatt å være den første av de tolv apostlene som ble martyr for sin tro. Forfatteren R. E. Nixon foreslår at hans død kan ha blitt utløst av Jakobs oppfarende gemytt, for han selv og hans bror Johannes hadde fått tilnavnet Boanerges, som betyr «tordensønner». Forfatteren F. F. Bruce har i kontrast til denne fortellingen satt opp frigjøringen av apostelen Peter, som ble reddet fra et fengsel av en engel, og konstaterer at «Jakob skulle dø mens Peter skulle slippe unna» er et «mysterium av guddommelig forsyn.»
Dennis MacDonald, en forsker på Det nye testamente, har identifisert Kastor og Polydevkes fra gresk mytologi (Castor og Pollux på latin) som basiskarakterene for framtoningen til brødrene Jakob og Johannes i fortellingen til evangelisten Markus. Macdonald siterer opprinnelsen til den identifikasjonen til 1913 da J. Rendel Harris utga sitt verk Boanerges, hvor tittelen på boken er ren referanse til Boanerges (Βοανηργές), et gresk ord for torden, noe som igjen er en epitet for Zevs, far til Polydevkes (Pollux) i hva MacDonald kaller en tidlig kristen dioskurisme.