google/wiki40b huggingface dataset:
Resumptivt pronomen

Et resumptivt pronomen (i relativsetninger) er et personlig pronomen som befinner seg på plassen til den relativiserte posisjonen og som er koreferent med korrelatet. Norsk har ikke resumptive pronomener, men de finnes i mange andre språk. I denne setningen fra engelsk dagligtale - They noticed the house that its roof was damaged – er it et resumptivt pronomen, siden det er et personlig pronomen som fyller en syntaktisk posisjon (i dette tilfellet subjektet) inne i relativsetningen.
Resumptive pronomen har mye til felles med relativprononomen, men skiller seg fra dem på to måter. Relativpronomen befinner seg alltid først i relativsetningen, mens resumptive pronomen forblir i sin utgangsposisjon, dvs at de har den samme posisjonen de ville ha hatt om de hadde vært vanlige pronomener i oversetningen. I en relativfrase som the girl that I talked to her er her et resumptivt pronomen i sin utgangsposisjon. Dette kan sammenlignes med the girl whom I talked to, der whom er et relativpronomen som innleder relativsetningen. En annen forskjell – særlig når det gjelder indoeuropeiske språk – er at relativpronomen vanligvis er homonyme med spørrepronomen (jf Engelsk who og which). Resumptive pronomen derimot er vanlige personlige pronomen (eller klitiske varianter av disse). Resumptive pronomener er særlig vanlige ved syntaktiske posisjoner som ligger lavt på relativiseringshierarkiet.
Mira Ariel hevder at insettingen av resumptive pronomener er kognitivt motivert og har å gjøre med hvor tilgjengelig («accessible») korrelatet er. Dette er avhengig av faktorer som avstanden mellom korrelatet og den relativiserte posisjonen, hvorvidt korrelatet er bestemt eller ubestemt, hvor mange ord korrelatet inneholder, samt andre forhold. Ariels analyse av resumptive pronomen følger av hennes mer generelle teori om noun phrase accessibility. Resumptive pronomen kan også brukes mer generelt om et pronomen som ”dupliserer”et ledd tidligere i setningen som det har felles referanse med. De er kjent fra romanske språk, f eks italiensk: Luigi lo vide = «Luigi jeg ser ham».
The Man from U.N.C.L.E. (film)

Handling

Tidlig på 1960-tallet slår CIA-agenten Napoleon Solo og KGB-agenten Illya Kuryakin seg sammen for å delta i et felles oppdrag mot en mystisk kriminell organisasjon som arbeider for å spre atomvåpen.
Diana (album)

diana er Diana Ross sitt tiende soloalbum og ble utgitt den 22. mai 1980. Albumet var, og er Ross sitt mestselgende albumet i karrieren. Albumet solgte godt over seks millioner i USA, ytterligere tre millioner i Europa og erklært platina av RIAA.

Bakgrunn

Etter suksess med disco-albumet The Boss året før, var Ross ute etter en ny og moderne «sound» og Motown satte henne i arbeid med de anerkjente produsentene Bernard Edwards og Nile Rodgers fra gruppa Chic. Ifølge ryktene hadde produsentene skrevet materiale nok for et album, med Aretha Franklin i tankene. Franklin hadde året før opplevd sin første fiasko med disco-platen La Diva og takket nei. Sangene «Upside Down» og «I'm Coming Out» ble derfor gitt til Ross, og til tross for konfliktene som skal ha oppstått mellom Ross og produsentene ble albumet ferdiggjort. 
Ross var ikke fornøyd med platen, og med diskoens tilbakeslag, fryktet Ross for karrieren. Hun tok demoene med seg til Motown, og remikset alle låtene sammen med Russ Terrana. 
Låtenes diskopreg ble tonet ned, lange, musikalske partier ble kuttet vekk og tempoet ble økt for å gi sangerinnen en mer ungdommelig og lysere stemme. Edwards og Rodgers var ikke fornøyde og saksøkte Motown senere. Produsentene ble kontaktet for et oppfølgeralbum, men planene ble lagt på is da Ross forlot Motown i 1981.

Sporliste

Alle sanger skrevet av Bernard Edwards og Nile Rodgers.

Mottakelse

Da albumet ble utgitt i mai 1980, ble Ross introdusert til den yngre generasjonen, og albumet nådde andreplass på den amerikanske salgslisten, med førstesingelen «Upside Down» på topp på singel-listen. Albumet har per dags dato solgt godt over 10 millioner. Albumet ble gjenutgitt i 2003, med de originale Chic-versjonene.
Losbåt

Tøffe forhold for båt og mannskap

Det var fri konkurranse om alle losoppdrag i ca. 200 år – fra 1720 til 1899. Førstemann på seilskutas dekk fikk jobben – og betalingen, så det var viktig at losbåten var en rask seiler. 
Losene hadde plikt til å lose ethvert skip som hadde heist losflagg – dag som natt, sommer som vinter, så losen måtte ut i all slags vær for å gjøre jobben sin, så det var viktig at losbåten hadde gode sjøegenskaper. 
De tidlige losbåtene var åpne båter med spriseil og var bemannet av 2 mann; losen og en losgutt. Når losen var vel om bord i seilskuta, måtte losgutten ta båten til havn alene.
Les mer under losskøyte.

Senere utvikling

Først i 1958 overtok Staten som eier av alle norske losbåter.
Fra 1970-tallet ble det vanlig å bygge hurtiggående losbåter og størrelsen ble da under 50 fot.
I 1999 var det 29 losbåter i Norge. Det er mange grunner til reduksjonen i antallet. Én er at Kystverket kjøper losbåttjenester av Redningsselskapet, blant annet i Stavern, Arendal, Farsund, Trondheim, Bodø og Andenes.

Loshelikopter

Tidlig på 1990-tallet ble det gjort forsøk med loshelikopter i et samarbeid mellom losene på Fedje og Kystverket. Dette er i første rekke rettet mot skip over 30 000 tonn med farlig last (olje,gass m.m) og offshore-relaterte fartøy. Fra 2002 ble dette en fast ordning for fartøy som skal inn- og ut av olje terminalene ved Sture og Mongstad eller gassterminalen ved Kårstø. 
Ved å få los ombord før de kommer inn til kysten og deretter beholde losen et stykke ut fra kysten, vil faren for grunnstøting minimaliseres og dermed minske faren for oljekatastrofer.

Andre land

Hurtiggående losbåter er nå vanlig i mange land.
Adam Hammill

Liverpool

I sin barndom gikk han på Liverpool kamper med faren sin, og han spilte for et under-9 lag til Pavilion Tigers da han var seks, helt til han i 7-årsalderen ble oppdaget av Hughie McAuley og Arthur Edwards fra Liverpool FC og begynte på det berømte fotballakademiet til Liverpool FC.
Sesongen 2006/2007 tilbragte han på lån i Dunfermline i Skotsk Fotball. Han ble i februar 2006 flyttet til førstelagstroppen til Liverpool der han fikk trøyenummer 36 på drakten. Han har ennå ikke debutert på A-laget, men han var en viktig del av Liverpools juniorlag som vant FA Youth-cup våren 2006 med  seier over Manchester City i finalen. 
Celtic var sommeren 2007 interessert i å ta Hammill på lån, men Liverpool avviste lånet pga at Hammill sannsynlgvis ikke ville få spilletid pga stor konkurranse om plassene på det skotske storlaget. Hammill signerte i august 2007 en forlenging av sin kontrakt med Liverpool frem til 2011, før han dro på utlån til Southampton FC, der han fikk 25 seriekamper hos det tidligere storlaget. 
Hammill signerte også i 2008 en ny treårskontrakt, før han dro videre på et 6 måneder langt låneopphold hos Blackpool. Hammill spilte sin første seriekamp for The Seasiders den 9. august, og gjorde en god figur. Hammill ble i februar 2009 igjen lånt ut, denne gangen for resten av sesongen 2008/2009 til Barnsley.

Landslagsspill

Sammen med vennene og lagkameraetene Craig Lindfield og Paul Anderson ble han tatt ut på det engelske U19-landslaget i 2006 og skårte sitt første landslagsmål i ein seier mot Sveits i november 2006.
Vest-Norge

Vest-Norge er en region i Norge, som snevrest forstått utgjøres av fylkene Møre og Romsdal, Sogn og Fjordane, Hordaland og Rogaland utfra en tradisjonell inndeling av landet i fem landsdeler.
I mange andre sammenhenger (som språklig og kulturgeografisk) regnes Vest-Telemark, Hallingdal, Valdres og Gudbrandsdalen fra Nord-Fron til Dovrefjell som en del av Vest-Norge. Til gjengjeld regnes Nordmøre og delvis Romsdal til Midt-Norge. Sørlandet ligger mulig også innenfor Vest-Norge, fordi begrepet Sør-Norge ofte betegner hele Norge sør for Midt-Norge.
The al Dente EP

The al Dente EP er en EP med Don Martin, utgitt i 2001.
22. serierunde i Tippeligaen 2012

22. serierunde i Tippeligaen 2012 ble innledet fredag 14. september 2012 klokken 19.00 med kampen mellom Strømsgodset og Aalesund på Marienlyst stadion.
Reykjavík lufthavn

Historie

Plassen ble under andre verdenskrig bygget av de britiske militære på sydkysten av Reykjavíkhalvøya, mens byen ennå var liten. I dag er beliggenheten meget uheldig på grunn av dens nærhet til byens senter og det verdifulle areal den nå beslaglegge. Det forligger planer om at den skal bli flyttet innen 2012 med det foregår fortsatt debatt om flytting og anlegg av annen flyplass.
Leuconitocris

Utseende

Middelsstore til ganske store, sylindriske trebukker, gjerne grå- eller brunaktige eller grønnlige på farge. Antennene er oftest noe kortere enn kroppen. Pronotum er forholdsvis lite, sylindrisk, mye smalere enn dekkvingene, som er parallellsidige med markerte "skuldre". Kroppen er ganske kraftig punktert, ofte er punktene mørke og kontrasterer mot den lysere fargen ellers.

Levevis

Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Megaphonia

Utseende

Middelsstore til ganske store (30-40 millimeter), brede, grønne gullbasse. "Snuten" (clypeus) er U-formet kløvet i spissen. Pronotum er kileformet tilbaketrukket i midten slik at det dekker scutellum.

Levevis

Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale. De voksne billene finnes gjerne på blomster der de eter pollen.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Ny-Guinea.
NM i svømming langbane 2005

NM i svømming langbane 2005 ble arrangert på Hamar 7.-10. juli 2005. Arrangør var Hamar IL.
Wuding

Wuding (kinesisk: 武定县; pinyin:  Wǔdìng Xiàn) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefektur Chuxiong Yi.
Befolkningen var på 258 280 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.
Svensk mesterskap på 100 km 2018

Svensk mesterskap på 100 km landeveisløp 2018 (SM 100 km landsväg) ble arrangert 5. juli 2018 i Helsingborg i Sverige.
Oscar for beste kortdokumentar

Oscar for beste kortdokumentar (på engelsk: Academy Award for Best Documentary (Short Subject)) er den mest prestisjetunge prisen til dokumentarfilmer i kortfilmlengde, utdelt av Academy of Motion Picture Arts and Sciences (AMPAS) som en del av den årlige Oscar-utdelingen.
Roosevelt Field

Roosevelt Field er en tidligere flyplass, kalt Curtiss Field,  3,7 km øst-sydøst for Mineola i New York på Long Island. Opprinnelig kalt Hempstead Plains Aerodrome, eller av og til Hempstead Plains Field, eller Garden City Aerodrome. Den var, under navnet Hazelhurst Field treningsplass for US Army Air Service under første verdenskrig.
I 1919 ble den omdøpt for ære for president Theodore Roosevelts sønn, Quentin Roosevelt som omkom i luftkamp under første verdenskrig.
Roosevelt Field var take-off for mange historiske flyvninger i luftfartens tidlige historie, inklusive Charles Lindberghs solo transatlantiske flyvning. Den ble også brukt av andre luftfartspionerer, inklusive Amelia Earhart og Wiley Post.

Historie

Hempstead Plains Aerodrome omfattet opprinnelig et 900 -1 000 acre 400 km² sort felt mot Clinton Road i øst, Old Country Road i syd og Merrick Avenue i vest . En jordvoll på 3 meter delte sletten i to store felt USA Signal Corps etablerte Signal Corps Aviation Station, Mineola på det vestlige område i juli 1916 og en pilotskole for Nasjonalgarden.

Første verdenskrig

Da USA i april 1917 gikk med i krigen ble feltet tatt over og omdøpt  Hazelhurst Field' etter Leighton Wilson Hazelhurst, jr.  Hazelhurst kom fra [[Georgia] (USA)|] og var utdannet ved United States Military Academy. Han begynte ved  Signal Corps Aviation School, Augusta, Georgia 2. mars 1912. Den 11. juni 1912 mens han fløy i College Park, Maryland havarerte han og omkom.
Etter våpenhvilen fikk flere flyselskaper tillatelse til å operere på plassen. Den 1. juli 1920 solgte regjeringen bygningene og frasa seg kontroll over området.

Sivilt bruk

De sivile eierne solgte deler av feltet og delte det gjenværende i to separate områder Curtiss Field, en 300 acre stor flyplass. Hazelhurst Field opptok halvparten av Roosevelt Field med syv hangarer og et stort parkingsområde med en 1 800 m lang rullebane av leire.
I et forsøk på å vinne Orteigprisen tok René Fonck av med et Sikorsky S-35 fra Roosevelt Field de 31.september 1926, men flyet var tungt overbelastet, mistet et hjul, flyet slo kollbøtte og tok fyr. Begge ombord omkom . Den følgende mai brukte Charles Lindbergh Roosevelt Field for take-off med Spirit of St. Louis for sin flyvning til Paris.
På 1930-tallet var den Amerikas travleste sivile flyplass.

Stengning

Roosevelt Field ble brukt av marinen og hæren under andre verdenskrig. Etter krigen gjenopptok Roosevelt Field rollen som sivil flyplass til den ble solgt til eiendomsutviklere i 1950. Plassen ble stengt 31. mai 1951.
Den østlige delen ble en industripark, men er nå blitt et kjøpesenter, Mall at The Source på den tidligere rullebanen

Freske

Aline Hofheimer (1909–1963) malte en 40 m lang freske som representerer flyvningens historie på Roosevelt Field.
Hyasintara

Beskrivelse

Hyasintara blir cirka 95–100 cm lang (fra toppen av hodet til tuppen av stjerten) og veier normalt 1,2–1,7 kg (snitt 1,45 kg). Det gjør arten til den lengste av alle flygende papegøyefugler. Kakapoen (Strigops habroptila) er imidlertid tyngre, men ikke flygedyktig. Nebbet er stort, sort og krummet.
Fjærdrakten er intens koboltblå (lysere øverst og mørkere på vingene) med gule fjærløse hudtegninger rundt øynene og i munnvikene. Vingespennet er cirka 120-140 cm. Stjerten er lang og fungerer som styre- og bremsemekanisme under flyging. Til å være så stor er den svært manøvreringsdyktig.
I fangenskap kan fuglen bli omkring 55–80 år gammel.

Etymologi

Det latinske slektsnavnet (Anodorhynchus) til denne fuglen kommer fra ordene an, odo og rhynchus, som betyr henholdsvis «ingen», «tann» og «nese» på latin. Fuglen mangler nemlig de karakteristiske sagtannlignende sidene på undernebbet, som ellers er vanlig blant araene.

Utbredelse

Hyasintara er relativt sjelden og finnes helst i Pantanal, Amazonas og Mato Grosso i Brasil, Bolivia og Paraguay, der arten hekker i hule trær og trives i tropisk klima.
Det er anslått at det finnes flere hyasintarapapegøyer i privat eie enn i naturen, men slike påstander savner dokumentasjon. Det finnes slike fugler i fangenskap i Norge, men bare fra oppdrett. Viltfanga fugler er ulovlig å importere hit.
Anon anslo i 2004 at totalbestanden av hyasintara besto av omkring 6 500 fugler, hvorav cirka 5 000 i Pantanal. Det var forventet en viss nedgang i bestanden, men den har i stor grad uteblitt. Derfor ble bestanden nedgradert fra sterkt truet (EN) til sårbar (VU) i IUCNs rødliste i 2014.

Atferd

I naturen lever disse fuglene hovedsakelig av frø og nøtter fra lokale palmearter. Det meget kraftige nebbet er spesielt godt utrustet til å åpne nøttene, også i noen grad mindre kokosnøtter. Acurinøtter er imidlertid så harde at fuglene ikke klarer å åpne dem, før de har passert gjennom fordøyelseskanalen på kveg. Kosten er svært fet, og fuglens fordøyelsessystem er spesielt godt egnet til å fordøye denne typen føde.
Hyasintara kan lære å prate og etterlikne lyder, men regnes ikke blant de flinkeste fuglene på dette området. Som kjæledyr regnes arten som tålmod og kontaktsøkende av vesen, noe som gjorde den svært populær i en periode. Man regner faktisk med at mer enn 10 000 ville fugler ble fanget og solgt de siste 20 åra av forrige århundre.
Hekketiden er normalt i perioden juli–desember. Arten hekker i hule trær og legger normalt to egg, men bare en av ungene vokser vanligvis opp om begge eggene klekkes.
Soweto-opprøret

Soweto-opprøret er betegnelsen på en rekke trefninger mellom skoleungdom og myndigheter i Soweto, Sør-Afrika den 16. juni 1976. Flere hundre skoleungdom ble drept, mens over 1000 ble skadet.
16. juni er i dag offentlig høytidsdag i Sør-Afrika under navnet National Youth Day

Grunner til opprøret

De konkrete grunnene for opprøret var at myndighetene ønsket å bytte undervisningsspråk i townshipen fra engelsk til afrikaans, hvor afrikaans var assosiert til det undertrykkende regimet. Afrikaans var ikke de fargedes morsmål. Det var vanligvis bantu. Afrikaans er et språk som stammer fra nederlandsk og var boernes språk.
Opprøret regnes som et vendepunkt i antiapartheidkampen, og spredde seg snart utover hele landet.

Ofre

Det er uenigheter om tallene på de døde. Det varierer fra 200-600. Den daværende regjeringen hevdet at bare 23 studenter ble drept. Antall sårede ble antatt å være over 1 000 menn, kvinner og barn.

Medias rolle

TV-bilder fra opprøret ble viktige. Fotografiet av Hector Pietersons lik, tatt av fotografen Sam Nzima ble vist sammen med mange andre bilder på TV-kanaler over hele verden og gjorde sitt til fordømmelsen av apartheid-regimet.
Betania Kongsberg

Betania Kongsberg er en pinsemenighet på Kongsberg, Buskerud.  Menigheten har om lag 220 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer. 
Menighetens visjon er Med hjerte for Gud og mennesker. og trosgrunnlaget er basert på den kristne tro og at Bibelen er «Guds sanne ord». I tillegg til de faste møtene, har Betania Kongsberg såkalte Livsnære grupper, småfellesskap og cellegrupper.

Historie

I 1907 kom pinsevekkelsen til Norge, og i flere år var det vekkelsestider. Betania Kongsberg var blant de første menighetene som sluttet seg til den norske pinsebevegelsen, allerede så tidlig som i 1910. Menigheten var da allerede etablert, noe den ble i 1895.
Lussi (syngespill)

Lussi er en førjulsfortelling skrevet av Tor Karseth 1990. Det handler om hvordan folk forberedte seg til jul i gamle dager. Luciafeiringen er en relativt ung skikk i Norge. Før i tida var det slik at all julebakst og vasking av huset (altså alle juleforberedelser) måtte være ferdig før Lussinatta.
Tor Karseth skrev dette spillet i 1990. Sammen med Geir Willard har han laget musikken. Dette var et av hans første skuespill, nå har han til sammen laget hele 30 forskjellige. Skuespillet Lussi har blitt oppført hvert år siden 1990 og det er Tor Karseth og Geir Willard i samarbeid med Hedmarksmuseet som har satt det opp samtlige år.
Lussi handler om fire ungdommer fra nåtida som blir tatt med av lussi og lussireia tilbake i tid. De havner i huset til en familie som er midt i den verste julestria.
Lussi blir spilt i på Domkirkeodden på Hamar hvert år.
Dvergfotinger

Liv og utvikling

Den tynne bøyelige kroppen gjør at disse dyrene kan komme seg fram på mange trange steder og med forholdsvis mange bein, har de stor skyvekraft. Dvergfotinger lever på bakken i strøsiktet, litt ned i jorden, under bark på råtnende trær, i kompost og lignende plasser. Noen arter er tilknyttet strandsonen (havstrender).
Det er ikke vanlig å se dvergfotinger uten at en løfter på en stein eller graver litt i jorden, det er fordi de fleste er nattaktive. Dvergfotinger er også ømfintlige for tørke og søker til fuktige steder.
Dvergfotinger kan lokalt opptre i et stort antall. De er hovedsakelig planteetere eller lever av dødt organisk materiale og er derfor viktige som nedbrytere av organisk materiale. De finnes i hele verden fra fjæresteinene og helt opp til 4 900 meter over havet. De finnes i kalde områder (til 66° nord) likesåvell som i tropiske strøk.

Anatomi

Dvergfotinger har et mykt hudskjellet, er lyst blekhvitt farget. de har alltid 12 beinpar. Yngre dyr (ikke voksne, kjønnsmodne) kan ha færre kroppsledd og kan derfor ha færre bein, enn de vil ha som voksne (imago). Dvergfotinger er mellom 2 og 8 millimeter lange.
Hodet har et par antenner, som er forholdsvis lange, trådformede, uten «klubbe» ytterst. Dvergfotinger er blinde, de mangler øyne.
Dvergfotinger skiller seg fra andre leddyr ved at kroppen ikke er inndelt i kroppsavsnitt (tagmata), som f.eks hos kreps- og edderkoppdyr, der hodet og brystet er sammenvokst til et avsnitt (cephalothorax), eller som hos insektene der de tre første kroppsleddene er sammenvokst til et brystparti (thorax).

Forplantning

Kjønsåpningene sitter på undersiden av fjerde kropssegment. Hannen avgir fra 150 to 450 spermatoforer, som hunnen senere plukker opp. Hunnen lagrer disse spermiepakken til hun skal legge egg. Det er mulig at hunnen finner spermatoforer ved hjelp av lukt feromoner eller ved å følge andre spor.
Five Minutes More

«Five Minutes More», ofte referert til som «Give Me Five Minutes More», er en amerikansk sang med melodi av Jule Styne og tekst av Sammy Cahn.
Den ble opprinnelig spilt inn på plate av The Ross Sisters og senere av Frank Sinatra. Sinatra gjeninnspilte sangen. Den ble utgitt på hans album Come Swing with Me (1961) og utgitt på single året etter.
Tex Beneke and the Glenn Miller Orchestra spilte inn sangen 28. mai 1946. Den ble utgitt på RCA Victor 20-1922. B-siden var «Texas Tex».
The Skyrockets Orchestra Dirigent: Paul Fenoulhet med sang Doreen Lundy. Innspilt i London 14. november 1946. Den ble utgitt på His Master's Voice BD 5955 og på His Master's Voice A.L. 2914 (i Norge).
Sangen hadde sin spillefilmdebut i Sweetheart of Sigma Chi (1946), fremført av Phil Brito.

Norsk versjon

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Fem minutter til».

Listeplasseringer

Frank Sinatras versjon lå som nummer én i to (ikke-sammenhengende) uker på Billboard Best Sellers In Stores-listen i 1946. Sangen endte opp som nummer fire på Billboard Year-End-listen for 1946.
Licínio Rangel

Liv og virke

Licínio Rangel ble presteviet 24. september 1967. Den tradisjonalistiske biskop Bernard Tissier de Mallerais bispeviet ham uten pavelig mandat den 28. juli 1991 i São Fidélis i Rio de Janeiro, for prestebrorskapet St. Pius X (FSSPX); Alfonso de Galarreta og Richard Williamson var medkonsekratorer. 
Mot slutten av 2000 fremforhandlet Licínio Rangel med Vatikanet en tilbakevenden for sitt lokale tradisjonalistiske fellesskap «St. Johannes Maria Vianneys forening» (SSJV) og dets 25 prester til den katolske kirkes fold. Avtalen med Den Hellige Stol innebar også at foreningen kirkerettslig den 18. januar 2002 ble en apostolisk personaladministratur innen bispedømmet Campos' territorium. Ekskommunikasjonen Rangel hadde pådratt seg ved bispevielsen, ble opphevet mot slutten av 2001, og han ble selv titulærbiskop og personaladministraturets første apostoliske administrator.
Rangel ble alvorlig syk senere i 2002, men fikk være med på å bispevie sin etterfølger, Fernando Areas Rifan, etter bispevielsesritualet fra 1962.
Hattfjelldal flyplass

Historie

Lette småfly tok i bruk gresslettene i Hattfjelldal fra 1933. Da tyskerne invaderte Norge våren 1940, brukte de Hattfjelldal som mellomstasjon da tyske fly bombet Narvik og troppetransportskip som lå utenfor Harstad. De la rullebanedekke av tre, slik at de kunne lande med tyngre Stuka (Ju 87)-fly. Tredekket ble erstattet av et permanent dekke av betong i 1943. Rullebanen med det opprinnelige betongdekket er fremdeles i bruk i 2010.
Blant bygningene som tyskerne bygde i tilknytning til flyplassen, er en hangar som siden 1950-tallet har huset Arbors sponplatefabrikk. Også dagens kommunehus i Hattfjelldal samt en skole ble bygd av tyskerne under krigen.
Flyplassen brukes av Hattfjelldal flyklubb.
Stelarc

Performance

Stelarc sine særegne opptredener innebærer robotikk eller annen relativt moderne teknologi som på en eller annen måte er integrert med kroppen hans. I 25 forskjellige opptredener har han hengt seg i kroker, ofte med en av robotoppfinnelsene hans integrert. I en annen opptreden lot han kroppen bli fjernstyrt ved hjelp av elektroniske muskelstimulatorer koblet til internett. Han har også opptrådt med en tredje robot-arm, og en pneumatisk edderkopplignende seksbent gåmaskin som setter brukeren i sentrum av bena og gir dem mulighet til å kontrollere maskinen gjennom armbevegelser. Hans arbeider er blitt omtalt for sine evner til å trekke et bredere publikum, og det beste eksempelet på det var hans tillatelse fra et verdensomspennende publikum å logge seg inn på utstillingen og dermed få tilgang til eller kontroll over elektrodene som var hektet på kroppen hans.