google/wiki40b huggingface dataset:
Nordamerikansk engelsk

Nordamerikansk engelsk (engelsk: North American English) er en samlet betegnelse brukt for variasjoner av engelsk som er talt i Amerikas forente stater og Canada. På grunn av de betydelige likhetene i uttale, ordforråd og aksent mellom amerikansk engelsk og canadisk engelsk er de to talte språkene ofte gruppert sammen i én kategori. Nordamerikansk engelsk skiller seg fra variasjonene av engelsk talt i Storbritannia og Samveldet-nasjoner slik som Australia, New Zealand og Sør-Afrika, de i Karibia og på Det indiske subkontinentet. Til tross for at canadisk stavemåte ofte (men ikke alltid) følger britisk, er noen ganger den kollektive betegnelsen nordamerikansk engelsk brukt for å angi det skrevne språket i de to landene.
Mange betegnelser i nordamerikansk engelsk er nesten utelukkende brukt kun i de to landene, slik som diaper, gasoline og elevator. Selv om mange engelsktalende fra utenfor Nord-Amerika anser disse ordene for særegent amerikansk, er de like så allestedsnærværende i Canada. Forskjeller mellom amerikansk og canadisk engelsk er på noen måter synlig når skriftlig, hvor canadiere holder mye, men ikke helt, igjen på den standard-britiske stavemåten og tegnsettingen (ortografi); Imidlertid påvirker dette under én prosent av alle ord, likegyldig av dialekt i verden.
Det er et betydelig antall forskjellige aksenter innenfor regionene i både USA og Canada, som originalt har blitt utledet fra aksentene rådende i forskjellige engelske og skotsk-irske regioner og svarer til bosetningsmønstrene til disse menneskene i kolonitiden. Disse ble utviklet og bygd på samtidig som nye bølger med immigrasjon, og folkevandring på tvers av det nordamerikanske kontinentet, brakte nye aksenter og dialekter til nye områder, og mens disse talemåtene fusjonerte og assimilerte med befolkningen. Det påstås at til tross for århundrer med lingvistiske endringer er det fortsatt likhet mellom de engelske East Anglia-dialektene som ble brukt av tidlige engelske bosettere i New England (inkludert pilegrimene) og moderne nordøstlige amerikanske aksenter. På samme måte er aksentene i Newfoundland like med skotske, mens appalachiske dialekter holder igjen på skotsk-irske særtrekk.
Fylkesvei 8056

Fylkesvei 8056 går mellom Brennelv og Hamnbukt i Porsanger kommune. Veien er 5,5 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 181.
Pseudectatosia

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.

Utbredelse

Arten er utbredt i Asia (Bhutan?).
Torynorrhina scutellata

Utseende

En middelsstor (ca. 30 millimeter), nokså bred, blank, kobberfarget gullbasse. Scutellum er svart. "Snuten" er avrundet uten horn eller tenner. 
Beina er mørke.

Utbredelse

Arten lever i Vietnam.
Eddie Adams

Utmerkelser

I tillegg til Pulitzerprisen, mottok Adams over 500 andre utmerkelser, inkludert Georg Polk Award for pressefotografi i 1968, 1977 og 1978 og en rekke utmerkelser fra bla. World Press Photo, NPPA, Overseas Press Club.
INRI (album)

Historie

Albumet ble opprinnelig utgitt med xerox plateomslag. Senere har det blitt utgitt med tre andre plateomslag: oransje (vanligst), blått og brunt.
Steinar Bastesen

Bakgrunn

Han vokste opp i en fiskerfamilie som sønn av Ingvart Meyer Bastesen og Karly Edvarda Edvardsen. Etter framhaldsskolen tok han kystskippereksamen i militæret i Bodø.

Fisker

Fra 1967 var han fiskeskipper og senere hvalfanger. Han har for det meste vært bosatt i Brønnøysund. Bastesen fikk tidlig verv i fiskernes organisasjoner, deriblant som sekretær i Brønnøysund Fiskarlag 1970–1977 og formann i Brønnøy Distriktsfiskarlag 1977–1992.

Politiker

Politisk tilhørte han først Senterpartiet fra 1966 før han meldte seg inn i Høyre, som han representerte i Brønnøy kommunestyre 1977–1991. Han var også 6. kandidat på Høyres liste i Nordland ved stortingsvalget i 1977. Etter hvert skapte han seg et navn som talsmann for gjenopptagelse av norsk vågehvalfangst. Han var formann i Norges Småkvalfangerlag 1984–1986 og styremedlem i Norges Råfisklag 1991–1994. Han er æresmedlem av styret og forhenværende visepresident i IWMC World Conservation Trust.
Foran stortingsvalget i 1997 lot Bastesen seg nominere som 1. kandidat på Tverrpolitisk Folkevalgtes liste (fra 1998 kalt Tverrpolitisk kyst- og distriktsparti) i Nordland, og ble innvalgt. Han ble medlem av Stortingets finanskomité. I 1999 stod han i spissen for dannelsen av Kystpartiet, hvor han var leder 1999–2005 og politisk nestleder 2005–2006. I 2001 ble Bastesen rammet av en hjerneblødning i lillehjernen og ble operert på Rikshospitalet. Samme år ble han gjenvalgt til Stortinget, denne gang på Kystpartiets liste. Bastesens innlegg i trontaledebatten i 2003 inneholdt en del kontroverser, blant annet referanser til Bilderberg-konferansene og spekulasjoner om hva som foregår på hemmelige møter av denne typen. Under Kystpartiets landsmøte den 29. april 2006 ble han kastet sammen med resten av partiets hovedstyre, inkludert konkurrenten Roy Waage. Waage ble dagen etter valgt inn som ny leder i partiet. Dermed ble Bastesen regnet for å være ferdig i norsk politikk. Steinar Bastesen avslo å bli æresmedlem i partiet, men ble likevel stående som medlem. I april 2008 ble han ekskludert fra partiet, angivelig fordi han hadde skadet partiets omdømme og opptrådt illojalt. I 2009 stilte han igjen som 1. kandidat for Tverrpolitisk Folkevalgte i Nordland, men endte opp som minste parti i fylket.

Menneskeredningen

Da bulkfartøyet M/S «Altnes» (LCNM) av Bergen grunnstøtte i en orkan sørom Brønnøysund den 2. november 1971, reddet Bastesen egenhendig alle med kvalskøyta si. Dette mens NRK kritikkverdig orienterte på radio om aksjonen uten at pårørende var varslet. Uværet som Bastesen trosset, var på 965 hektopascal. Forøvrig var det et annet og mye større M/S «Altnes» som kolliderte og havarerte i Kattegat i januar 1998.
Uansett, Bastesen ble tildelt Redningsselskapets sølvbeger med diplom for berging av menneskeliv i 1973. Han mottok også medalje fra Selskapet for de norske fiskeriers fremme i 1998.
Thalay Sagar

Thalay Sagar er et fjell i Gangotri-massivet i den vestlige delen av fjellkjeden Garhwal Himalaya, i indisk Himalaya. Fjellet er 6904 moh., og ble førstebesteget i 1979 av en britisk-amerikansk ekspedisjon. Fjellet er et ettertraktet mål for klatrere på grunn av den vedvarende brattheten på alle sider.
Thalay Sagar ble første gang besteget av nordmenn i 1983. Hans Christian Doseth, Frode Guldal og Håvard Nesheim besteg toppen sammen med to polske klatrere, vie en ny rute opp fjellets nordøstlige side.
Elmer Bernstein

Karriere

Over en karriere som strakte seg femti år, komponerte Bernstein musikk for hundrevis av film- og TV-produksjoner. Hans mest populære verker inkluderer musikk til filmer som De syv uovervinnelige (1960), De ti bud (1956), Den store flukten (1963), Drep ikke en sangfugl (1962) og Ghostbusters – Spøkelsesligaen (1984). Han fikk 14 Oscar-nominasjoner i løpet av karrieren og ble nominert minst en gang per tiår fra 1950-tallet til 2000-tallet, men den eneste gangen han vant var for filmen Moderne Millie (1967). Han vant også to Golden Globe og ble nominert til to Grammy Awards. Bernsteins filmmusikk i De syv uovervinnelige ble kåret til tidenes 8. beste filmlydspor fra USA av det amerikanske filminstituttet. Lydsporet i Drep ikke en sangfugl ligger på 13.-plass.
Sammen med mange andre skuespillere, artister og produsenter i Hollywood ble Bernsteins arbeid sensurert under Joseph McCarthys styre i 1950-årene. Arbeidet ble ikke forbudt på denne tiden, men han ble holdt vekk fra større prosjekter på grunn av hans sympati for venstreorienterte politikere, og han måtte ofte jobbe på filmer med lavere budsjett. Bernstein var professor ved University of Southern California Thornton School of Music.
Bernstein har også vunnet Western Heritage Awards for De syv uovervinnelige (1960) og The Hallelujah Trail (1965). I 1963 vant Bernstein en Emmy Award for musikken i dokumentarfilmen The Making of The President: 1960 (1963). Han har også fått ærespriser fra Academy of Motion Picture Arts and Sciences (AMPAS) og American Society of Composers, Authors and Publishers (ASCAP). Bernstein døde i søvne i sitt hjem i California i august 2004, 82 år gammel.
Thespiai

Thespiai (gresk: Θεσπιαι, Thespiai) var en antikk gresk by i Boeotia. Den lå på flat mark med en rekke høyder som gikk østover fra foten av fjellet Helikon til Theben. Ifølge Pausanias var Eros den guddommen som ble mest tilbedt ved Thespiai.
Byen inneholdt mange kunstverk, blant dem Eros til Praxiteles, en av de mest kjente skulptørene i den antikke verden. Den trakk folkemengder til Thespiai. Senere ble den flyttet til Roma av Caligula, satt tilbake av Claudius og igjen flyttet av Nero. Der var også en bronsestatue av Eros av Lysippos. Thespiaierne tilbad også musene og feiret en festival til ære for dem i den hellige grotten på Helikon.
Rester av det som antagelig var den antikke festningen er der fremdeles, og de består av en avlang eller oval linje med befestninger. Området rett øst og sør for disse er dekket med grunnmurer, disse bærer vitner om utstrekningen til den antikke byen. Restene av en grav som inkluderte en kolossal steinløve ble i 1882 oppdaget på veien til Leuktra. Graven dateres til det 5. århundre f.Kr. og er antagelig graven til thespiaierne som falt i slaget ved Plataiai, for de som falt i slaget ved Thermopylene ble gravlagt i felten.
Historisk er Thespiai hovedsakelig en fiende av Theben. Under den persiske invasjonen i 480 f.Kr. var den en av de få byene i Boeotia som nektet å følge Thebens eksempel med å sende syv hundre menn med Leonidas I til Thermopylene. Etter at byen ble brent ned av Xerxes I, satte de resterende innbyggerne sammen en styrke på 1800 menn til den greske hæren ved Plataiai. Under den athenske invasjonen av Boeotia i 424 f.Kr., led den thespiaiske hæren tunge tap i slaget ved Delion, og året etter dro Theben fordel av den midlertidige svekkelsen til å anklage sine naboer for vennskap med Athen og fjerne deres murer. I 414 f.Kr. blandet de seg igjen inn for å slå ned et demokratisk opprør.
I korinterkrigen tok Thespiai Spartas side, og mellom 379 f.Kr. og 372 f.Kr. tjente de gjentatte ganger spartanerne som en base mot Theben. Året etter ble de redusert av Theben og tvunget til å sende en kontingent til slaget ved Leuktra. Det var antagelig kort tid etter dette slaget at Theben brukte sitt nye herredømme til å ødelegge Thespiai og fordrive dets folk til eksil. Byen ble gjenoppbygget noe senere. I 171 f.Kr. søkte byen Romas vennskap etter sin politikk med å stå imot Theben. Den blir senere nevnt av Strabo som et stort sted og av Plinius som en fri by.
Veme

Veme er ei lita bygd og en tidligere jernbanestasjon på Bergensbanen i Ytre Soknedalen. Bygda har fått navn etter den tidligere storgården med samme navn og ligger langs riksvei 7 ved elva Sogna, et stykke utenfor Hønefoss i Ringerike kommune.

Grenda

Veme omfatter området sør for Sogna fra Lia via Drolshammar, Tronrud og Hjelmerud i øst (der det går bru over elva til Veme) og vestover via Kvernvollen, Skotland, og Støverengårdene til sørenden av Verkensbrua ved Gardhammar i vest langs Skotlandveien. Nord for Sogna strekker Veme seg fra østbredden av Væla og inkluderer grendene Fonkalsrud, Borglund, Øst-Veme med Heggelia, Heggen og Nøkleby, til grensen mot Heradsbygda langs Heradsbygdveien i øst.
I bygda finnes Veme kirke som tilhører Veme menighet. Kirken har egen leggplass. Veme poståpneri var i drift på Veme mellom 15. august 1884 og 31. mars 1966. Veme undomslag ble stiftet i 1905, under navnet Veme idrætsforening. Veme Sportsklubb ble grunnlagt i 1930, men fikk ikke dette navnet før 10 år senere. Veme Sportsklubb er slått sammen med Sokna Idrettsforening til Soknedalen IL. Klubbhuset fra 1950 ble erstattet av et nytt i 1989. Klubben har egen fotballstadion som ligger ved Veme.
På Heggen ligger Heggen skole som dekket barneskoletrinnet i bygda, men ble lagt ned. Nå går ungene enten på Helgerud skole (i Heradsbygda) eller Sokna skole. Ungdomsskoletrinnet sokner til Sokna skole på Sokna, mens videregående sokner til Hønefoss. Tidligere fantes også Borglund skole litt lenger vest langs riksveien, men denne ble nedlagt i 1987, og elevene ble overflyttet til Heggen skolekrets.

Gården

Veme er sannsynligvis en av de eldste gårdene i Ytre Soknedalen, men den blir ikke omtalt i gamle diplomer og først i 1528 i jordebøker. Trolig ble gården først delt i østre og vestre. Deretter ble Vestre Veme trolig delt i øvre og nedre. Det nevnes dessuten en gård Midt-Veme i prestens manntall for 1664, men dette kan være en sammenblanding. Sannsynligvis har også både Borgerud og Fonkalsrud ligget under Veme. Hvilken av Vemegårdene som er den opprinnelige er ukjent. Veme har gårdsnummer 62 i Ringerike.
Rangfølgen

Rangfølgen er den rekkefølgen som personer plasseres i ved det danske hoff, ved offentlige festligheter, seremonier og lignende. Rangfølgen deles i fem rangklasser, 1–5. Kongehuset er ikke del av den offisielle rangfølgen, men anses som plassert over rangfølgen. Rangklasse 1 er den høyeste og omfatter blant andre grevene av Rosenborg og grevinnen av Frederiksborg, medlemmer av regjeringen, presidenten for landets høyesterett, riddere av Elefantordenen med flere.
Rangsystemet ble tidligere også brukt i Norge og var felles for Danmark og Norge. Bestemmelsene om embedsrang er opphevet i Norge, men det finnes hoffresolusjoner om hoffrang.
Sluttbehandlingsavgift

Sluttbehandlingsavgift (egentlig avgift på sluttbehandling av avfall) er en særavgift til statskassen.
Avgiften på sluttbehandling av avfall ble innført i 1999. Avgiften består av en avgift på deponering av avfall og en avgift på forbrenning av avfall. Avgiften skal prise miljøkostnadene ved sluttbehandling av avfall og dermed stimulere til økt gjenvinning og reduserte avfallsmengder. Forbrenningsavgiften skal i tillegg stimulere til utsortering av utslippsintensive avfallsfraksjoner og rensing av utslipp.
Statens inntekter fra sluttbehandlingsavgiften var i 2008 på 697 mill. kroner.

Avgift på deponering av avfall

Avgiftsplikten omfatter avfall levert til deponi. Det gis fritak for deponiavgiften for farlig avfall, avfall som innleveres til anlegg for ombruk, gjenvinning eller sortering for gjenvinning, avfall som består av uorganisk materiale og som legges på særskilt opplagsplass, avfall som er restavfall fra utnyttelse av returfiber i treforedlingsindustrien samt avfall som består av forurensede jord- og løsmasser forurenset før 1. januar 1999.
I 2010 er avgiftssatsen 455 kroner per tonn biologisk nedbrytbart avfall som deponeres etter dispensasjon fra deponiforbudet og 275 kroner per tonn avfall for annet avfall.

Avgift på forbrenning av avfall

Avgiften på forbrenning av avfall ble innført i 1999 samtidig med deponiavgiften. I 2004 ble forbrenningsavgiften lagt om fra en avgift basert på innlevert mengde avfall til en avgift direkte på utslipp.
Forbrenning av avfall gir utslipp med både globale-, regionale- og lokale skadevirkninger på helse og miljø. Forbrenningsavgiften er basert på målinger av utslipp direkte fra anleggene. Dermed stimulerer avgiften både til rensing av utslipp, utsortering av miljøskadelige avfallsfraksjoner, materialgjenvinning og reduserte avfallsmengder fra husholdninger og næringsliv.
Avgiftsplikten omfatter utslipp av støv, gassene hydrogenfluorid (HF), hydrogenklorid (HCl), nitrogenoksider (NOX) og svoveldioksid (SO₂), dioksiner, tungmetallene kvikksølv (Hg), kobber (Cu), kadmium (Cd), bly (Pb), krom (Cr), mangan (Mn), arsen (As) og nikkel (Ni) samt karbondioksid (CO₂) ved forbrenning av avfall innlevert til sluttbehandling ved forbrenningsanlegg. Avgiftsplikten oppstår ved utslipp til luft av avgiftspliktige stoffer ved forbrenning av avfall. CO₂-komponenten i avgiften er imidlertid knyttet til mengden avfall, ikke selve utslippet, og avgiftsplikten oppstår ved innlevering av avfall til forbrenning. Avgiftssatsene reflektere skadekostnaden ved utslippene.
Regjeringen foreslår i Revidert nasjonalbudsjett 2010 å avvikle avgiften på forbrenning av avfall fra 1. oktober 2010.
Hypdonus

Utseende

Små (2 - 3,5 millimeter), avlange, halvblankt gulbrune til svarte smellere. Antennene er trådformede og ikke svært lange. Pronotum er omtrent så langt som bredt, hvelvet med rundede sider, bakhjørnene dratt ut rett bakover. 
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Asia, fra Laos i vest til Sulawesi i øst.
Clytopsis

Utseende

En middelsstor, avlang, svart trebukk med lyse tverrstriper på pronotum og dekkvingene. Antennene er spinkle, rødlige, rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet, bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er lange og slanke.

Levevis

Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer av løvtrær. De voksne billene besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Arten er utbredt i Mexico.
Rachel Berry

Rachel Barbra Berry var en fiktiv skikkelse og hovedrollen i FOXs musikalserie Glee. Rollefiguren ble spilt av skuespilleren Lea Michele, og deltok i TV-serien fra første episode som ble sendt 19. mai 2009. Rachel ble utviklet av skaperne Ryan Murphy, Brad Falchuk og Ian Brennan. Hun er stjerna i showkoret «New Directions» på den fiktive skolen William McKinley High School i Lima, Ohio, hvor handlingen foregår. Hun utvikler i første omgang romantiske følelser for Jesse St. James (Jonathan Groff), et medlem av erkefienden «Vocal Adrenaline», men blir senere sammen med kormedlemmet Finn Hudson (Cory Monteith), som hun også forlover seg med.
Michele ser på Rachel som en ung utgave av seg selv, og henter inspirasjon til figuren fra ulike filmer og TV-serier, blant annet Election og dramaserien Gossip Girl. Michele har sagt at hun spiller på mye sårbarhet, i likhet med figuren Blair Waldorf fra Gossip Girl. Hun har sagt at «Rachel aldri blir populær, fordi utseendet hennes ikke betraktes som pent, og da jeg gikk på high school gjaldt det også for meg. Jeg tok ikke en neseoperasjon, og hver eneste jente rundt meg gjorde det. Derfor var jeg utenfor.» Michele tilføyde: «Det som er så fantastisk med Glee er at den viser deg hvordan den slags ting gjør vondt, men det gjør ikke noe: Du kan forsatt være den du ønsker å være.»
Rachel er beskrevet som en «sterk, drevet jente», men noenlunde nevrotisk. Glee følger Rachels reise for å bli en lagspiller, samt for å oppfylle drømmene sine. Michele ble nominert til en Primetime Emmy Award for beste kvinnelige hovedrolle i en komedieserie i 2010, og en Golden Globe Award for beste kvinnelige hovedrolle i en komedie- eller musikalserie i 2010 og 2011 for arbeidet med rollen. Rachel har fått overveiende positiv kritikk fra anmeldere: Maureen Ryan fra Chicago Tribune roste Michele for å gjøre mer ut av rollefiguren «enn bare en humorløs stereotype». Raymund Flandez fra The Wall Street Journal beskrev imidlertid Rachel som «ulidelig». Flere av låtene som ble sunget av Michele i Rachels skikkelse ble utgitt som singler og blitt inkludert på noen av samlealbumene.
Smil (Fabel-album)

Smil er et musikkalbum med Fabel, utgitt i 2002.
Brunflekket perlemorvinge

Utseende

En middelsstor (vingespenn 30 – 40 mm) sommerfugl, vingene er brunoransje med svarte flekker og tverrstriper. Bakvingenes underside er nettmønstret i gult, brunt og hvitt. Det finnes mange ganske like arter i slekten Boloria. For å skille dem må man underøke mønsteret på bakvingenes underside.

Levevis

Larvene lever på ulike arter av fioler (Viola spp.). De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli på enger og i lysninger i skogen.
Birkeland (Sauda)

Birkeland, eller Børkjeland (offisiell skriveform), er et delområde og to gårder i Sauda kommune. Delområdet dekker østre del av Hereimsdalen nord for Sauda sentrum og strekker seg fra Åbø til enden av dalen på østsiden av Storelva samt små boligområder på østsiden av Saudafjorden. Området ble utbygget med store boligfelt på 1950- og 1960-tallet. Næringsvirksomhet i området er stort sett jordbruk, i tillegg til småindustri på Birkelandsmoen og en avdeling av Sauda videregående skole med nasjonal transportfaglinje. Delområdet følger ikke de geografiske grensene for stedet Birkeland.
Delområdet er delt opp i grunnkretsene Hellandsbygda, Løyning/Fiveland, Birkeland, Sønnå og Maldal/Molda
De to gårdene Indre og Ytre Birkeland ligger øst for byen Sauda. Navnets gammalnorske opphav er Birkiland som betyr «bjørkested». Tidligere ble navnet skrevet Birkeland, men på grunn av at den tradisjonelle uttalen er børrkjelann ble skrivemåten endra til Børkjeland.
Se også Grunnkretser i Sauda kommune.
Fleet Air Arm

Størrelse

Ca. 6.200 personell og 250 ulike fly/helikoptre.

Utstyr

Styrken består av 200 kampflyvemaskiner og 50 treningsfartøy. Disse blir vedlikeholdt, og personellet trenet opp, i sterkt samarbeid med Royal Air Force.
Helsingborgs IF

Historie

Helsingborgs IF ble stiftet 4. juni 1907, etter at klubbene IF Svithiod og Stattena IF slo seg sammen. I perioden 1912 til 1971 ble både steds- og klubbnavnet stavet Hälsingborg. Helsingborgs IF er en av de klassiske klubbene som var med da Allsvenskan startet opp i 1924.
Helsingborgs IF var med i toppserien samtlige sesonger bortsett fra to, fram til i 1968, da klubben rykket ned med målforskjell som avgjørende margin. Helsingborgs IF rykket to ganger ned til tredje nivå i svensk fotball, før de i 1989 nådde andre nivå, og i 1993 spilte i Allsvenskan igjen. I 1999 vant sitt første cupmesterskap siden 1941. De var også den første klubben i Sverige som vant The Double, som skjedde i 1941.
I 1993 var Helsingborg tilbake i Allsvenskan, og i 1999 vant laget svensk mesterskap i fotball for første gang siden 1941.
En av klubbens mest kjente spillere de siste årene, er Henrik Larsson. Han var med på opprykket i 1992, og vendte hjem til klubben i 2006 etter proffopphold i utlandet. Larsson avsluttet karrieren i klubben.

HIF i Europa

Klubben er den mest framgangsrike svenske fotballklubben på 1990- og 2000-tallet når det gjelder de europeiske cupene. 
Cupmesterskapet i 1999 ga en plass i kvalikken til UEFA Champions League der laget i de avgjørende kampene slo ut Inter fra Italia. I gruppespillet i Champions League møtte Helsingborgs IF Paris Saint-Germain FC fra Frankrike, Rosenborg og FC Bayern München fra Tyskland. 
Resultatet av gruppespillet ble fem poeng og en sisteplass etter uavgjort mot PSG (1-1), seier  mot Rosenborg (2-0), samt 0-0 mot Bayern München på bortebane. HIF var det eneste laget som tok poeng fra Bayern på deres hjemmebane det året.