1958 (film)

Handling

Handlingen er lagt til 1958 – et år da verdensbegivenhetene var preget av den kalde krigen: USA skyter opp Explorer I og russerne Sputnik III, Bulganin bli styrtet i Sovjet og folkekommunene innføres i Kina.
Sinsen-gjengen i Oslo bryr seg imidlertid ikke om verdensbegivenhetene. De er opptatt av rockelåter på Radio Lux, kjærlighetseventyr og kameratskap. Filmens hovedpersoner er ungdommene i gjengen – i første rekke trekløveret Arne, Tove og Beate, alle elever i 2. real på Sinsen skole. For øvrig består gjengen av Knut, Jan og Doffen som er i fast arbeid, skoleelevene Hanser'n, Morten, Eddie og Wenke, samt Rødtopp og Inger Lise som hverken går på skole eller er i fast arbeid. Filmen handler deres små kjærlighetseventyr, deres kameratskap og lojalitet på den ene siden, og deres innbyrdes konkurranse om jenter og posisjon på den andre. Det er ingen spesielt tøff eller kriminell gjeng en har med å gjøre. Av og til finner de på gærne ting som å rappe biler, men drivkraften er snarere ansvarsløs eventyrlyst enn kriminelle tendenser. Filmen følger dem i medgang og motgang. Følger dem på rockekonsert, på rockefilm, hyttetur, tivolibesøk og biltyverier. Man møter dem også i mer trivielle situasjoner som på skolen og på hjemmebane der generasjonsmotsetningene ofte er store. På slutten av filmen opplever de en tragedie som ryster gjengen i dens grunnvoller.

Om filmen

1958 er den første av tre ungdomsfilmer som kom fra Tuhus på begynnelsen av 1980-tallet. I 1982 kom Fifty-Fifty, en film om knuste drømmer, kjedelige jobber og dansebandsuksess. I Hockeyfeber (1983) følger vi ishockeylaget Manglerud/Star gjennom en sesong med alt det innebærer av sorger og gleder. Felles for de tre filmene er at de tematisk dreier omkring den ungdommelige brytningstid og følelsen av å ikke helt høre hjemme noen steder. Filmen er blitt sammenlignet med den amerikanske Siste natt med gjengen fra 1973.
Da 1958 kom ut i 1980 ble den en kinosuksess og høstet blandede anmeldelser. Før dette hadde det blitt laget flere pastisjaktige 50-talls filmer som Siste natt med gjengen (American Graffiti) og Grease i USA, og på 80-tallet skulle denne filmaktige nostalgien fortsette med Blue Velvet og Tilbake til fremtiden (Back to the Future). Regissøren Oddvar Bull Tuhus har uttalt at 1958 ikke var påvirket av denne nye tidskoloritten. Tuhus hadde derimot vært ungdom på 50-tallet, og hadde godt kjennskap til tiårets historie. Filmen er ingen biografisk fortelling, men inneholder flere referanser til Tuhus ungdomsår. Det var han og den kjente tryllekunstneren Tore Torell – en gammel venn av regissøren – som skulle bli hovedkreftene bak historien.

Filmanmelderne

Aftenpostens Knut Bjørnskau gav filmen gode omtaler og skrev blant annet: «Jan H. Jensen og Tore Torell tar tilskuerne med på en reise tilbake til en epoke de selv har levd i og nærer varme følelser for. En og annen gang kan filmen kanskje bli stillestående, men det var forsåvidt livet for den som var 16-17 år, og hva så?». Dagbladets Arvid Andersen gav filmen dårlige skussmål og skrev som følger: «Det er blitt en temmelig likegyldig film, uten engasjement og spennvidde».

Omtale i ettertid

Bergen filmklubb gav i 2004 følgende beskrivelse av filmen: «En film som markerte inngangen til 80-tallet var retrofilmen 1958 (1980) av Oddvar Bull Tuhus. Dette er en slags norsk versjon av de klassiske amerikanske ungdomsfilmene. Her er det flust av ungdommer med brylkrem i håret som vekselvis tror de er både Elvis og James Dean».
Filmanmeldelse i 2008, på nettstedet Filmbyen: «1958 har ikke blitt gammel med stil. Både meg selv, min far, mor og mine venner har alle ledd oss skakke av det utdaterte språket og den amatørmessige dramaturgien, men Tuhus kan selv garantere for at det var nettopp slik de unge snakket og tedde seg på 50-tallet».

Musikk

Et soundtrack ble utgitt på merket Polydor.
Musikken er ved kjente grupper og artister som New Jordal Swingers, Danny & the Red Hots, Anita Hegerland, Reidar Myhre og Lillian Askeland.