google/wiki40b huggingface dataset:
Aasiaat

Navn

Det grønlandske navnet Aasiaat betyr «edderkoppene». Dette gjenspeiles i kommunevåpenet for tidligere Aasiaat kommune. Byens danske navn er Egedesminde.

Geografi

Aasiaat ligger på vestkysten av Grønland på øya med samme navn, ei av flere øyer som ligger på sørkysten av Diskobukta.
Aasiaat havn er fri for is fra mai til desember.

Historie

Kolonien Egedesminde ble første gang grunnlagt i 1759, ved Eqalussuit, men ble flyttet til sin nåværende plassering 125 km lenger nord i 1763. Byen ble grunnlagt av Niels Rasch Egede, som ga den navnet Egedesmind til minne om sin far Hans Egede. Flyttingen skyldtes at den nye plasseringen hadde gode fangst- og fiskemuligheter, samt gode havneforhold og tilgang til drikkevann. Hans Egede var Grønlands apostel, dvs den første kristne misjonæren her. 
På 1900-tallet begynte kolonien å få mer preg av å være en by. Sykehuset ble bygd i 1916 og efterskolen i 1928. Gjennom 1930-tallet utviklet torskeindustrien seg veldig her. Inntektene økte, og byggingen av trehus økte. Fram til dette bodde mange i torvhus.
Under andre verdenskrig etablerte USA værstasjonen Bluie West 5 på stedet. Stasjonen var bemannet med dansk eller grønlandsk personell.
Omkring 1950 kom det mange serviceinstitusjoner, elverk og telestasjon, og de første industriene ble etablert: båtbyggeri og fryseri. Veiene i byen ble også bedre og mer tilpasset bilkjøring. I 1951 bodde det 1 016 innbyggere her. På 1960-tallet kom de første boligblokkene, samtidig som innbyggerne fikk telefon og heliport.

Samfunn

Byen har aldershjem, barnehage, folkeskole (1.–11. klasse), gymnas, lokal yrkesskole, voksen- og barnebibliotek og idrettshall. Aasiaat museum ligger her i Aasiaat, dette er et lokalhistorisk museum med fokus på byens historie og da særlig inuittkulturen. 
Den største arbeidsplassen i byen er fiskefabrikken, hvor det produseres krabber og reker. Byen har også et skipsverft. Mange jobber også med fiske og fangst.
Berthe Morisot

Bakgrunn

Morisot ble født i Bourges i departementet  Cher, i en vellykket borgerlig familie. Både hun og søsteren Edma valgte å bli malere. Familien hadde ikke noe mot det og støttet dem da de så at søstrene mente det for alvor.  Slekten omfattet en av rokokkoperiodens store malere, Fragonard, som hadde hatt stor innflytelse på senere generasjoner av kunstnere.
Tyve år gammel hadde Morisot blitt venn med en sentral skikkelse i Barbizon-skolen, Camille Corot, som var både landskaps- og figurmaler.  Corot ga søstrene undervisning og hjalp dem til å bli kjent i miljøet. Søstrene arbeidet tett sammen inntil Edma ble gift og fikk barn. Brevene dem i mellom viser at tilknytningen var livslang, selv om Berthe beklaget at søsteren ikke fikk nok tid til å praktisere malekunst. Søsteren støttet helhjertet opp om Berthe.

Manet og impresjonisme

Morisot var 23 år da hun fikk sine første to landskapsmalerier godkjent for Parissalongen. Hun fortsatte å få godkjent bilder og fikk stort sett rosende omtaler, inntil 1873, som var året før impresjonistutstillingen.
Imens var hun også blitt kjent med Édouard Manet. Han tok seg spesielt av henne, noe som vises i hans portrett av henne kledd i sørgeklær til sin fars begravelse. Brevvekslingen viser at de likte hverandre, og hun fikk et staffeli som julegave. Han «rettet» også på ett av hennes malerier, som han skulle levere for henne til Salongen. Hun hadde uttrykt selvkritikk med hensyn til det bildet, noe han tok som en bønn om hjelp og hun ble ergerlig for.
Tradisjonelt var han mesteren og hun elev, men mye tyder på at det gikk begge veier. Morisot hadde sin egen stil, der Manet ofte lånte trekk av henne til eget bruk.
 
Mye tyder på at det var hun som fikk ham i gang med friluftsmalerier. Hun trakk ham også inn i kretsen av unge malere som senere ble kjent som impresjonister. Hun ble gift med Édouards bror Eugene og de fikk en datter, Julie.
Som alle impresjonister i den tiden, og i tillegg medlem av det høyere borgerskap, malte hun det hun så på til dagen. Bildene og temaene hun behandlet og lot være, speiler tidens grenser for hva en kvinne kunne gjøre. Hun malte ikke by- og gatemotiver og ikke aktbilder, selv om kunnskapene om anatomi medførte studier av menneskekropper. I likhet med sine impresjonistkolleger Mary Cassatt og Pierre-Auguste Renoir fokuserte hun på hjemlige sysler, landlige idyller og portretter, der hun kunne bruke venner til å sitte modell. Sansen for moter og salgsappell vises blant andre igjen i «Vuggen», der rommet er utstyrt med det siste innen barneromsinnredning.
Hun døde den 2. mars 1895 og er gravlagt på Cimetière de Passy.
Maxophone

Maxophone er et italiensk progrockband som ble etablert i 1973 i Milano. I 1975 ga de ut albumet Maxophone og i 2005 en CD/DVD under navnet From Cocoon To Butterfly. Det ble også gitt ut en engelsk versjon av det selvtitulerte albumet. Halvparten av medlemmene hadde bakgrunn fra klassisk musikk og den andre halvparten fra rock, noe som gjenspeiler seg i musikken. Aktive år var 1973–1978 og fra 2008–d.d.
Eppeland

Navnet Eppeland

I Oluf Ryghs bok, Norske Gaardnavne, står følgende om Eppeland: «Rimeligvis opr. *Eplaland, jfr. GN. 37, Epletveit. Den 2den Stavelse -la- er bortfalden ved Dissimilation foran -land, ligesom i *Myklaland, nu Nøkkeland, Rygge, GN. 28 (Bd. I S. 356»

Historie

Det er rimelig grunn til å tro at det har vært fast bosetting på Eppeland siden folkevandringstiden noe også arkeologiske funn tyder på (
Frans-Arne Stylegar, cand. philol. med hovedfag i nordisk arkeologi fra UiO, har laget en artikkel som tar for seg hvordan, og i hvilke perioder begrepet "-land" oppstod i navn på gårder. Ut fra artikkelen og sammenholdt med de arkeologiske funn, er det rimelig å tor at Eppeland ble etablert rundt år 200 e.Kr. Et utskiftingskart over Eppeland innmark viser at det var 6 gårder på Eppeland i 1873. Tre av disse var samlet i et gårdstun midt i grenda. Dette var Nergard, det som i dag er Berget og Laskeberget. Laskeberget er på et senere tidspunkt lagt ned, og innmarka overført til Nergard.
Nasjonalt register for leddproteser

Nasjonalt register for leddproteser driver fortløpende innsamling av data fra hele Norge om leddproteser, hoftebrudd og korsbåndsskader.
Nasjonalt register for leddproteser startet å registrere innsetting av hofteleddsproteser i 1987. Registreringen er senere utvidet til å omfatte innsetting av alle typer leddproteser (1994), korsbåndsskader (2004) og brudd i hoften (2005).
Årsak til at registrene ble startet var ønsket om å gi pasienter best mulig behandling. Registrene gir en unik mulighet til å studere forskjeller i resultat mellom protesemerker og operasjonsmetoder, og på den måten sikre at produkter og prosedyrer med dårlig resultat ikke brukes.
Registeret produserer forskningsrapporter av høy kvalitet, og i 2002 ble Nasjonalt register for leddproteser utnevnt til kompetansesenter av Helse- og omsorgsdepartementet.
Alle registrene eies av Norsk ortopedisk forening, mens driften er tillagt Ortopedisk klinikk, Haukeland universitetssjukehus. Driften av leddregisteret og hoftebruddregisteret finansieres av Helse Vest RHF og Helse Bergen HF, mens korsbåndsregisteret finansieres av Helse Sør-Øst RHF.
Ommatidae

Historie

Ommatidae er en gammle gruppe som åpenbart må ha vært mye mer artsrik i tidligere tidsperioder. Det er kjent over 100 fossile arter.
Fossiler av denne familien er kjent tilbake til Trias.
Rettferdighets- og utviklingspartiet

Historie

Rettferdighets- og utviklingspartiet ble grunnlagt i 2001 som en sammenslutning av politikere fra flere partier samt personer som ikke tidligere hadde vært partimedlemmer. Sentrale personer som Recep Tayyip Erdoğan og Abdullah Gül kom fra den moderate delen av det islamistiske Fazilet Partisi (Dydspartiet) som var blitt forbudt av tyrkisk høyesterett. Andre kom blant annet fra Anavatan Partisi (Fedrelandspartiet) og Demokrat Parti (Det demokratiske partiet).
Ved valget til det tyrkiske parlament 3. november 2002 oppnådde partiet 34.26  % av stemmene. På grunn av det tyrkiske valgsystemet, som har en sperregrense på 10%, falt mange av de andre partiene ut av parlamentet. AKP fikk 363 mandater, som utgjorde 66 % av setene i nasjonalforsamlingen. Det republikanske folkepartiet var det eneste andre partiet som kom over sperregrensen ved dette valget. 
Partileder Recep Tayyip Erdoğan var blitt nektet å stille til valg som følge av at han var dømt for å ha lest et islamistisk dikt på et valgmøte i 1998. Abdullah Gül ble derfor statsminister. Men gjennom en lovendring fikk Erdoğan stille til et suppleringsvalg i 2003, der han ble valgt inn i parlamentet og overtok som statsminister. Gül gikk da over til å bli utenriksminister.
Ved valget til nasjonalforsamlingen i 2007 gikk partiet fram til 46.58 % av stemmene. I mandater gikk de likevel tilbake til 341 ettersom flere partier kom over sperregrensen ved dette valget.
St. George's Channel

St. George's Channel (walisisk: Sianel San Siôr, irsk Muir Bhreatan) er sundet mellom Irskesjøen i nord og Atlanterhavet i sørvest.
Historisk har navnet blitt brukt om farvannet mellom Irland i vest og Wales og West Country i øst. Bristol Channel gikk dermed ut i dermed ut i St. George's Channel. I dag ble navnet i hovedsak brukt om farvannet rundt det smaleste området av sundet, mellom Carnsore Point i County Wexford og St Davids Head i Pembrokeshire. Farvannet lenger nord blir nå regnet med som den sørlige delen av av Irskesjøen, mens farvannet sør for sundet blir regnet som en del av Det keltiske havet. I Irland blir det imidlertid ofte referert til en «tur over kanalen» når en snakker om å reise til og fra Storbritannia.
St. George's Channel møter Den engelske kanal ved Land's End i den sørvestlige enden av Cornwall. Kysten av St. George's Channel er kysten av Nord-Cornwall og Nord-Devon i West Country Pembrokeshire og Cardigan Bay i Wales og grevskapene Wexford, Waterford og Cork sør på Irland.
Av dyreliv i St. George's Channel kan en finne brugde, delfin, nise, havert, lærskilpadde, hummer og andre dyr. Vannet er rent og klart som innehar en rekke matkilder for disse dyreartene.
Opprinnelsen på navnet skal stamme fra sagnet om St. George da han på 1300-tallet reiste til Romersk Britannia fra Det osmanske riket og at han kom gjennom dette sundet.
Høydalsmo

Høydalsmo er et tettsted i Tokke kommune i Telemark. Stedet ligger ved E134, og fylkesvei 45 starter her og går til Dalen og videre til Setesdal. Stedet har en kombinert barne- og ungdomsskole med skolefritidsordning, Høydalsmo skule med ca. 65 elever, som kommer fra Høydalsmo, Eidsborg, Smørklepp og Lårdal.  I tilknytning til skolen er det samfunnshus og fotballbane. 
Høydalsmo har et svært aktivt idrettslag, Høydalsmo IL, som har vært vertskap for flere store arrangementer. I 2002 arrangerte man NM på ski nordiske grener og hopp. Året etter var NM i kombinert for lag lagt til stedet, de kom igjen i 2006. Idrettslaget og Tokke kommune har lagt forholdene godt til rette for langrenn på ski. 
På Høydalsmo vegkro stopper over 100 trailere hver dag på vei mellom Oslo og Haugesund. I 2007 ble det derfor etablert en bibliotekfilial der hvor sjåfører kan låne lydbøker så vel som vanlige bøker til kjøreturen. 
En person fra Høydalsmo kalles i Vest-Telemark for en "høysekk".
Nøkkeldilla Sørensen

Nøkkeldilla Sørensen er en barnemusikal av Jørn Hoel som ble utgitt første gang i 1982. Nøkkeldilla Sørensen ble utgitt på LP i en omarbeidet utgave to år senere. På denne medvirket Harald Heide-Steen jr., Janne Kausland, Øivind Blunck og Dag Vågsås.
Katarina Stenbock

Katarina Stenbock (født 22. juli 1535, død 13. desember 1621 var en svensk dronning. Hun var datter av Gustav Olsson (Stenbock).
Knapt ett år etter Margareta Leijonhufvuds bortgang giftet den 56 år gamle Gustav Vasa seg for tredje gang. Bryllupet fant sted 22. august 1552 i Vadstena klosterkirke, og bruden var den bare sytten år gamle Katarina Stenbock, Margaretas søsterdatter. Presteskapet motsatte seg ekteskapet, da de anså at slektskapet mellom Margareta og Katarina ikke var forening med Bibelens ord. Gustav Vasa fikk imidlertid presset igjennom sin vilje, med den motiveringen av det gamle testamentet bare behøvde å følges av jøder.
Katarina Stenbock levde hele 61 år etter mannens bortgang. Den lange enketiden tilbrakte hun på Strömsholms kungsgård.
Ved flere anledninger måtte hun opptre som megler ved tvister mellom stesønnene, som alle døde før henne. Som sin mann og hans to foregående gemalinner, er også hun begravet i Uppsala domkirke.
Multiple Miggs

Multiple Miggs er en karakter fra filmen Nattsvermeren (The Silence of the Lambs) fra 1991. Han ble spilt av Stuart Rudin.
FBI-agenten Clarice Starling besøker en psykiatrisk anstalt for å snakke med Hannibal Lecter, som er plassert der. Før hun kommer til ham må hun gå forbi flere celler, blant annet Multiple Miggs sin celle. Han roper noe til henne idet hun er på vei forbi ham. Hannibal Lecter hører dette og da Starling kommer til hans celle spør han henne hva det var Miggs ropte. Hun nøler litt til å begynne med, men etter hvert svarer hun at det Miggs sa til henne var «I can smell your cunt» (som betyr «jeg kan kjenne lukten av fitta di»). Når Lecter og Starling er ferdige og hun er på vei ut, må hun gå forbi Miggs igjen. Denne gangen slenger han sæd i ansiktet på henne.
Vi får ikke vite noe mer om Multiple Miggs i filmen, annet enn at vi får høre at han er død. Hannibal Lecter og Miggs hadde snakket med hverandre gjennom veggen en dag. Personalet fant ham senere den dagen og oppdaget at Miggs hadde svelget sin tunge.
John Garang

Bakgrunn

John Garang tilhørte dinkafolket og kom fra en fattig familie. Garang studerte økonomi i USA, der han tok doktorgrad i jordbruksøkonomi.

Militær, opprørsleder

På 1970-tallet sluttet han seg til de militære styrker i Sudan og steg i gradene til oberstløytnant. I 1983 ble han sendt til Bor for å slå ned et mytteri; 500 soldater fra det sørlige Sudan. I stedet startet han en opprørshær, SPLA (Sudan People's Liberation Army, «Det sudanske folks frigjøringsbevegelse»), som kjempet mot militærstyre og islamittisk dominans. Noe tidligere hadde regjeringen bestemt at den islamske sharia-loven skulle gjøres gjeldende i hele landet, også i det overveiende ikkemuslimske sør. Han oppfordret flere garnisoner til opprør. Mytteriene markerte begynnelsen på den andre borgerkrigen i Sudan, som førte til en og en halv million døde i løpet av tyve års konflikt. 
SPLA mottok støtte fra Libya, Uganda og Etiopia. Garangs styrker kontrollerte store deler av den sørlige landsdel, der befolkningen var for det meste animister eller katolske kristne. Han kalte denne landsdelen «Det nye Sudan».
Garang nektet å delta i interimsregjeringen av 1985 eller valgene i 1986, og forble opprørsleder.

Visepresident i Sudan

Men i januar 2005 undertegnet SPLA og regjeringen en fredsavtale. Den 9. juli 2005 avla Garang embedsed som visepresident, rett etter at han og president Omar al-Bashir undertegnet en konstitusjon som etablerte en maktdeling. 
Han ble samtidig administrativ leder for det sørlige Sudan for seks år; etter den perioden skulle etter avtalen en folkeavstemning i sør ta stilling til eventuell uavhengighet. Ingen kristen eller sørsudaneser hadde noensinne tidligere innehatt en så høy regjeringspost.
Garang ble meldt død av FN den 1. august 2005 etter at hans helikopter dagen før hadde havarert på vei tilbake fra nabolandet Uganda. Meldingen om dødsfallet utløste gateopptøyer som kostet omkring 100 mennesker livet i Khartoum; mange nektet å tro at hans død skyldtes en ulykke. Han ble begravet fra den katolske domkirken i Juba i Sør-Sudan den 6. august.
Edgar Ray Killen

Bakgrunn

Edgar Ray Killen var den eldste av de åtte barna til Lonnie Ray Killen (1901–1992) og Etta Killen (født Hitt, 1903–1983). Killen var en kleagle, en som rekrutterte og organiserte medlemmer til Neshoba og Lauderdale County-avdelingene av Ku Klux Klan.

Lynsjingen i 1964

I 1964 samlet Killen, ifølge en dom av 2005, sammen en lynsjemobb i Neshoba County, som resulterte i en aksjon som endte med borgerrettsaktivistene Michael Schwerner (24), Andrew Goodman (20) og James Chaney (21) mistet livet. Mordene opprørte store deler av den amerikanske opinion og gav økt støtte til  borgerrettsbevegelsen. Hendelsene skildres delvis i filmen Mississippi i flammer fra 1988.

Rettsforfølgelse

Killen var en av en rekke tiltalte som en delt jury i rettergangen i en føderal domstol i 1967 ikke kunne felle for å ha krenket aktivistenes borgerrettigheter. Killen skal ha hatt et kvinnelig jurymedlem, som bestemt stod fast ved at en pastor ikke kunne dømmes, å takke for at tiltalen ikke førte frem. Flere andre ble dømt i rettssaken.
I en alder av 80 år ble han til slutt arrestert og tiltalt for drap på aktivistene. Killen hadde hele tiden vært bosatt i de samme traktene der mordene skjedde, arbeidet i skogen og preket i områdets kirker. Juryen, bestående av ni hvite og tre svarte jurymedlemmer, forkastet mordanklagen, men fant ham skyldig i å ha rekruttert mobben som utførte drapene. Han ble på årsdagen for forbrytelsene, den 23. juni 2005, dømt til 60 års fengsel.
Vesterhavet

Vesterhavet er en betegnelse benyttet i vikingtiden på havområdene som grovt regnet ligger vest for Norge, dvs. Nordsjøen og det nordlige Atlanterhav. Her seilte norske vikinger med sine langskip både på fredelige handelsferder og erobringstokt fra slutten av 700-tallet. På denne tiden var vikingene de eneste i Europa som hadde gode nok skip og mot nok til å begi seg ut på disse åpne og værharde havområdene.
Avgrensningen av Vesterhavet er omtrentlig, men omfattet havområdene norske vikinger opererte på. Dette er kystområdene nordover langs Norge, der Ottar fra Hålogaland nådde så langt som til Kvitsjøen i dagens Russland på slutten av 800-tallet. Vestover nådde de og koloniserte Færøyene, Island og Grønland, og Leiv Eiriksson oppdaget som første europeer kysten av Newfoundland (i dagens Canada) omkring år 1000.
Denne koloniseringen dannet grunnlaget for det senere Norgesveldet, og i sin storhetstid var alle øyene i Vesterhavet under norsk herredømme.

Annen betydning

Vesterhavet på dansk betegner havet vest for Jylland, dvs. Nordsjøen.
Västerhavet på svensk betegner havet vest for Sverige, dvs. Skagerrak og Kattegat.
Verdens sande tilstand

Verdens sande tilstand er en dansk bok av Bjørn Lomborg, hvis hovedtese er at miljøforkjempernes forutsigelser og påstander er overdrevne, samt at midler som anvendes på miljøforbedringer skal prioriteres etter hvor de gjør mest nytte. Den er utgitt på engelsk som The Skeptical Environmentalist. 
Boken var inspirert av en artikkel med intervju av professor Julian Simon i Wired. Både den danske og engelske utgaven av boken har skapt en meget stor debatt, og et fokus på miljøøkonomi. 
Foruten et stort antall leserbrev i dansk presse er bokens påstander kritisert i blant annet det amerikanske tidsskriftet Scientific American, en kritikk som ble kraftig tilbakevist i tidsskriftet The Economist.

Tittelen

Den danske tittelen er en ironisk kommentar til bøkene fra Worldwatch Institute som utgir Verdens Tilstand.

Undersøkelser for vitenskapelig uredelighet

På bakgrunn av klager i begynnelsen av 2002 fra biologen Kåre Fog, Mette Hertz, Henrik Stiesdal, Stuart Pimm og den tidligere redaktøren for tidsskriftet Nature Jeffrey Harvey, undersøkte Udvalgene Vedrørende Videnskabelig Uredelighed (UVVU) den engelske utgaven av boken.
UVVU avgjorde at boken «falde[r] ind under begrebet videnskabelig uredelighed», dog ikke med forsett eller grov forsømmelighet, men «i klar strid med normerne for god videnskabelig skik».
Avgjørelsen skapte en del debatt, og etterfølgende underkjente det danske Videnskabsministeriet UVVUs avgjørelse, blant annet på grunn av at utvalget ikke presiserte Bjørn Lomborgs feil.

Kritikkpunkter mot Verdens sande tilstand

Den største oversikten over ankepunkter mot boken er satt opp av biologen Kåre Fog på hjemmesiden www.lomborg-errors.dk) som tar utgangspunkt i den engelske utgaven.
Flere har kritisert boken for mange (totalt 2930) og lite relevante fotnoter.
Honduras under VM i friidrett 2013

Resultater

(Q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – sesongbeste)
Hjelset Auto

Hjelset Auto var et rutebilselskap med historie tilbake til 1929. "Hjelsetruta" ble da opprettet av Torstein Vorpenes på Hjelset i dagens Molde kommune i Møre og Romsdal.
HealthCap

HealthCap er et venturekapitalfirma, som investerer i biovitenskap og i 2017 forvalter over ni milliarder kroner. HealthCap investerer i innovative selskap med fokus på terapeutiske produkter og behandlinger. Selskapet ble stiftet i 1996 av Björn Odlander  og Peder Fredrikson. HealthCap har kontorer i Stockholm, Oslo og Lausanne.

Aktivitetsområde

HealthCap investerer i innovative bedrifter innen life sciences med fokus på behandling av sykdom. Investeringer må oppfylle visse kriterier som å møte viktige medisinske behov, behandle alvorlig sykdom og ha en høy grad av innovasjon. HealthCap har reist syv fond hvor HealthCap IV til VII er Delaware-kommandittselskap. Investorer i HealthCap fond inkluderer European Investment Fund, Skandia Liv, Svenske Statens pensjonskasse, The Kresge Foundation, Mayo Clinic og University of Michigan. I 2017 forvalter HealthCap midler i overkant av EUR 1 milliard.
Tibiovalgus

Levevis

Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Kamerun.
Dazibao

Dazibao (kinesisk: 大字报, pinyin: Dàzìbào, ordrett storskriftsjournal) er håndskrevne veggposters med bruk av store skrifttegn, brukt som medium for protest, propaganda eller folkelig kommunikasjon. De er oftest en form for veggavis. I Kina har de vært i bruk siden keisertiden, men de ble mer utbredt da lesekyndigheten ble mer utbredt etter revolusjonen i 1911.
En viktig utløser av kulturrevolusjonen var en dazibao av 25. mai 1966 av den kvinnelige filosofilæreren Nie Yuanzi (聂元梓) og andre ved Pekinguniversitetet, som hevdet at universitetet var i hendene på borgerlige antirevolusjonære. Dette ble Mao Zedong oppmerksom på, og han så at innholdet ble gjort kjent over hele landet gjennom avisen Folkets Dagblad. Snart var slike veggaviser å se overalt, og ble benyttet for en rekke formål: Avansert debatt, satire, underholdning, bitende fordømmelser. Å bli angrepet på en veggavis kunne bety slutten for ens karriere. En av «de fire rettigheter» som ble fastlagt i den kinesiske grunnlov av 1975 var retten til å skrive slike veggaviser.
Dazibao-avisene fikk en oppblomstring igjen under demokratimurbevegelsen som begynte i 1978. En av de mest kjente var «Den femte modernisering», som krevde demokrati. Dens forfatter, Wei Jingsheng, ble kjent over natten på grunn av dette.
Chaetocnema hortensis

Utseende

Chaetocnema hortensis er mellom 1,5-2,3 mm lang. Den har et brunlig eller messingfarget hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Oversiden er skinnende, men ikke metallisk. Halskjoldet har en grunn, men ganske grov og tett punktur, dekkvingene har grovere punktur, den er uregelmessig, det vil si ikke ordnet i tydelige langsgående rekker. Kroppen er oval som bladbillene ofte er. Beina er lyse, unntatt lårene. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.
Den er svært lik Chaetocnema aridula, men kan skilles fra denne på at det første antenneledet er likt farget med de neste, det vil si ikke mørkt (svart) på oversiden.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Chaetocnema hortensis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
VM i fjelløp 2017

Verdensmesterskapet i fjelløp 2017 ble arrangert i Premana i Italia 30. juli 2017.
Løypa var ca. 13 km for senior og 6,5 km for junior.