google/wiki40b huggingface dataset:
Feøy skole

Feøy skole er en fådelt barneskole på Feøy i Karmøy kommune.
Skoleåret 2008/2009 har skolen 4 elever, og har bare ett klasserom. I tillegg har skolen kontor, datarom, kjøkken, gymsal og bibliotek.
Desember 2009 vedtok kommunestyret i Karmøy at Feøy skole skal legges ned. Fremskrittspartiet vil levere inn en anke til Fylkesmannen da partiet mener det er gjort saksbehandlingsfeil i prosessen.
Huarong (Ezhou)

Huarong (kinesisk: 华容区; pinyin: Huáróng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Ezhou i kinesiske provins Hubei.
Det har et areal på 460 km² og teller 262 280 innbyggere (2004).
Väggarp

Väggarp er et tettsted i Eslöv kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 211 innbyggere.
Reststat

En reststat (engelsk: rump state) er en levning av en en gang større stat, som har blitt redusert i størrelse gjennom løsrivelse, annektering, irredentisme, okkupasjon, avkolonisering, eller et vellykket statskupp eller revolusjon i deler av sitt tidligere territorium. Sistnevnte blir ikke en eksilregjering fordi den opprinnelige staten fortsatt kontrollerer deler av sitt tidligere territorium. For eksempel maktet Ming-dynastiet å eksistere og gjøre motstand i Sør-Kina, før Qing-dynastiet maktet å erobre hele riket.
Kjelsåsbanen

Historikk

Kjelsåsbanen ble åpnet 25. september 1934 som en forlengelse av Grünerløkka-Torshov-linjen som gikk mellom Stortorvet og Grefsen stasjon.
22. november 2002 ble Kjelsåsbanen nedlagt av Oslo Sporveier, mellom Disen og Kjelsås. Nøyaktig to år senere, 22. november 2004, ble den gjenåpnet grunnet stort folkelig engasjement. Strekningen ble oppgradert før den ble tatt i bruk igjen.
Fram til 2. oktober 2011 kjørte linje 12 til Kjelsås og linje 11 kun til Disen, men Ruter bestemte seg for å skifte om på dem for å bedre punktligheten. Linje 11 kjører en noe kortere trasé enn linje 12 mellom Jernbanetorget og Majorstua. Mellom 2. oktober 2011 og 2. april 2017 kjørte linje 12 til Kjelsås kun tidlig på morgenen, om kvelden og i helgene. Resten av driftsdøgnet snudde linje 12 på Disen. Etter 2. april 2017 kjører både linje 11 og 12 helt til Kjelsås.
Asako Ideue

Landslaget

Asako Ideue spilte 1 landskamp for Japans kvinnelandslag.
Blackfen

Etymologi

Stedsnavnet Blackfen betyr et svart, myrbelagt område (black = «svart» + fen = «myr»), avledet fra angelsaksiske blæc og fenn. Stedsnavnet er dokumentert som Blakewenne i 1240, og som Black Fen i 1805. Jorda er mørk og fruktbar og området rundt Blackfen Road og Wellington Avenue er preget av oversvømmelser under ekstreme forhold.
Tired of the Blues

Tired of the Blues er et musikkalbum med Mulens Portland Combo, utgitt i 1995.
Léon Gambetta

Bakgrunn

Han var sønn av en italiensk immigrant fra Genova, men ble fransk statsborger i 1859, og vokste opp i Cahors. I en alder av 15 mistet han synet på sitt venstre øye i en ulykke, og øyet måtte senere fjernes. På tross av sitt handikap utmerket han seg under skolegangen, og reiste til Paris i 1857 for å studere jus.

Politiker

Etter utbruddet av den fransk-prøyssiske krig den 19. juli 1870 og den franske keiseren Napoleon III var blitt tatt til fange, ble det Det andre franske keiserdømme avviklet under en fredelig revolusjon. Fra rådhuset i Paris proklamerte General Louis Jules Trochu og Léon Gambetta den 4. september 1870 keiserdømmets fall, og etablerte en ny regjering, kalt Den nasjonale forsvarsregjeringen. Dette var forløperen til den tredje franske republikk – en epoke som skulle vare helt frem til 10. april 1940, kun avbrutt av Pariskommunen 18. mars-28. mai 1871.
Den nasjonale forsvarsregjeringen bestemte at krigen skulle fortsette, mens Napoleon III fikk dra i eksil til England. 7. oktober 1870 ble Gambetta bedt av regjeringen om å hjelpe til med landets forsvar i forbindelse med krigen, og han reiste i en ballong til regjeringsdelegasjonen i Tours for å verve nye soldater til krigsinnsatsen. Da Paris kapitulerte 20. januar 1871 ønsket Gambetta å fortsette krigen, men måtte motstrebende godta våpenhvilen.
Gambetta representerte området Bas-Rhin i nasjonalforsamlingen i perioden 8. februar-1. mars 1871, men måtte oppgi dette da området kom under prøyssisk herredømme. Den 2. juli samme år ble han igjen valgt inn i nasjonalforsamlingen, denne gang for det franske departementet Seine. Han var president i nasjonalforsamlingen 1879–1881, og ledet deretter regjeringen fra 14. november 1881 til 27. januar 1882, i en periode på kun 66 dager. Hans regjering hadde etter kort tid blitt motarbeidet fra alle kanter idet han ble mistenkt for å bli diktator.
I desember 1882 ble Gambetta såret i hånden av et vådeskudd fra en revolver. Såret ble betent, og førte få dager senere til hans død i Ville-d'Avray ved Sèvres i Hauts-de-Seine. Han fikk statsbegravelse 6. januar 1883. Den 11. november 1920 ble hans legeme overført derfra til Panthéon.
Rommen skole

Historie

Rommen har gjennom historien hatt tre skoler. Den første skolen, Rommiskolen, senere også kalt Gamle Rommen skole, stod klar 1. mai 1861 som en av de første fastskolene i Oslo. Skolen står fortsatt med alle byggene intakt på Sveiva i Trondheimsveien 557. I 1911 ble skolen lagt ned og elevene flyttet til Grorud skole.
Det fulgte deretter 60 år uten skole på Rommen. Etter den store utbyggingen i Groruddalen på 1960-tallet kom behovet for skoler, og i 1972 stod Rommen skole, en barne- og ungdomsskole klar. Skolen tok i mot elever fra områdene Stovner, Vestli og Haugenstua. Tidlig på 2000-tallet ble bygget vurdert etter nye gjeldende byggeforskrifter, og bygget ble anbefalt for totalrehabilitering. På grunn av høyspentledninger som gikk over området ble det vurdert at en ny skole måtte ligge lenger unna høyspentledningene. I høstferien 2004 ble skolen stengt og elevene ble flyttet til andre skoler i området. Våren 2005 ble det bestemt at Rommen skole skulle rives og bygges som ny skole lenger øst på tomten, ved Rommen Golfsenter.
Det tok ytterligere noen år å få finansieringen på plass. Ved å planlegge for en løsning med et bygg som skulle være mer enn en skole lå det til rette for en delfinansiering gjennom Groruddalssatsingen. Det var en forutsetning for bydelen at bygget skulle være et samlingspunkt for bydelenes innbyggere også utover skoletilbudet. Skolen revet i juli 2008, for å gjøre plass til nye Rommen skole og Kultursenter, med stor flerbrukshall, kultursal og et kombinasjonsbibliotek, samt lokaler for Oslo musikk- og kulturskole. Av aktiviteter er åpen barnehage, ulike ungdomsaktiviteter i regi av lokale organisasjoner og forsøk med norskopplæringstilbud for foresatte. 
Grunnsteinen ble lagt ned av Oslos ordfører Fabian Stang 3. mars 2009. Omkostninger for bygget var på 465 millioner, og skolens bygningsmasse er fordelt på 11 000 m², med et uteområde på 20 000 m². Bygget er tegnet av L2 arkitekter, mens uteområdene er tegnet av landskapsarkitektene Østengen & Bergo. Kronprinsesse Mette-Marit åpnet skolen 23. august 2010.
Flerbrukshallen administreres av Sveiva Innebandyklubb. Kultursalen har parkettgulv med sitteplasser for inntil 200 personer i amfi, eller man kan kjøre inn amfiet og ha ståplasser for inntil 350 personer. Skolen har også to auditorier, kjøkken og dansesal.
Redaksjon

En redaksjon er den person eller gruppe av personer som bearbeider og ordner (redigerer) stoffet i et massemedium.
Ordet brukes også til å betegne det kontor hvorfra et massemedium redigeres.

Aktiviteter og yrkesgrupper

I mange massemedier oppdeler man innholdet i redaksjonelt stoff, som redaksjonen står inne for, og annonser, som først og fremst annonsører, formidlingsbyråer og reklamebyråer står inne for. Men i Norge har den ansvarshavende redaktør personlig, juridisk og presseetisk, det fulle ansvar for alt innhold, både redaksjonelt stoff og reklame.
I massemedier ønsker redaksjonen som regel å verne om sin troverdighet og objektivitet og legger derfor stor vekt på at annonsørene ikke kan påvirke det redaksjonelle stoff og at reklame tydelig er identifisert som reklame. Prinsippene for dette er blant annet nedfelt i Redaktørplakaten, Vær Varsom-plakaten og Tekstreklameplakaten.

Yrkesgrupper

Mediearbeidsplasser er forskjellig oppbygget. Der er dog tradisjon for at de fleste redaksjonelle medarbeidere også er journalister eller tidligere journalister, selv om de nå besitter en annen post.
Det typiske hierarki i en redaksjon har i spissen en ansvarshavende redaktør (i skriftlige medier kalt sjefredaktør), som har det juridiske ansvar og i visse tilfelle også det økonomiske ansvar. I større skriftlige medier har sjefredaktøren ofte flere andre sjefredaktører til å hjelpe seg. Herunder befinner seg en rekke andre redaktører eller redaksjonssjefer, som har ansvaret for de enkelte avdelinger og stoffområder. Til deres rådighet er journalistene og redaksjonssekretærene, hvor journalistenes oppgave er å få de enkelte historier hjem, mens redaksjonssekretærens ansvar er prioritering og utarbeidning av det samlede produkt, eventuelt i samarbeid med grafiske designere.
Langt de fleste aviser og tidsskrifter bruker også pressefotografer og bladtegnere. På mange mindre medier er der dog ingen fastansatte fotografer eller tegnere. I stedet kjøpes deres illustrasjoner fra billedbyråer eller som freelanceoppgaver.
Opptøyene i Sør-Afrika 2008

Opptøyene i Sør-Afrika 2008 begynte i Sør-Afrika med en serie opptøyer fra og med 12. mai 2008. Meldinger den 19. mai fortalte at minst 22 mennesker var drept og flere hundre skadet. I tillegg hadde minst 6000 søkt tilflukt i politistasjoner, kirker og andre offentlige steder.

Bakgrunn for konflikten

Etter urolighetene i Zimbabwe tror en at mellom to og fire millioner mennesker fra Zimbabwe har flyktet til Sør-Afrika. Immigrantene har blitt anklaget for en rekke sosiale problemer, som arbeidsløshet, kriminalitet og boligmangel.
Angrep på utlendinger økte markert i Sør-Afrika siden den siste delen av 2007 og en tror at det har vært et dusinvis med angrep siden begynnelsen av 2008. De verste angrepene før opptøyene startet, skjedde 8. januar 2008 da somaliske butikkeiere ble myrdet i byen Jeffreys Bay og East London og i mars 2008 da syv mennesker ble drept, inklusive folk fra Zimbabwe, Pakistan og en somalier etter at butikkene deres ble satt i brann i Atteridgeville nær Pretoria.

Opptøyene i 2008

Opptøyene begynte 12. mai i Gauteng-landsbyen Alexandra da lokale innbyggere angrep immigranter og flyktninger fra Mosambik, Malawi og Zimbabwe, drepte to mennesker og såret 40 andre.
Volden spredde seg til andre landsbyer over hele Gauteng-provinsen i Sør-Afrika samme uke, med flere opptøyer og angrep på steder som Diepsloot, Johannesburg, Jeppestown, Hillbrow. Det ble meldt om at en mann ble brent til døde av en mobb nær Reiger Park på East Rand. Politiet hadde arrestert mere enn 200 mennesker for forbrytelser som mord, forsøk på mord, voldtekt, offentlig vold og ran. Bevæpnet politi brukte tåregass og gummikuler for å roe opptøyene i det sentrale Johannesburg, der utlendinger ble angrepet og utenlandskeide butikker ble ranet. I Johannesburg angrep mobben utlendinger fra nærtliggende land, som Zimbabwe og Mosamik. Totalt 22 mennesker ble drept siden midten av mai 2008. Mere enn 6000 mennesker flyktet.
18. mai døde en immigrant etter å ha blitt dekket med sine egne tepper og satt i brann. De grusomme bildene ble vist på framsiden av flere sørafrikanske aviser dagen etter.
Toshiyuki Kosugi

Karriere

Toshiyuki Kosugi startet sin profesjonelle karriere i Nagoya Grampus Eight i 1992. Han har også spilt for Brummell Sendai.
Atlantic College

United World College of the Atlantic, oftest bare kalt Atlantic College, er en av skolene til stiftelsen United World Colleges (UWC). Skolen ble grunnlagt som den første UWC-skolen i 1962 av filantropen Kurt Hahn og ligger i den sørlige delen av Wales, i nærheten av tettstedet Llantwit Major, 24 km fra Cardiff. Skolen holder til i St Donat's Castle fra det 12. århundre og er organisert som en internatskole med rundt 350 elever fra over 90 forskjellige land.

Historie

Det var Kurt Hahn som så for seg en skole hvor unge mennesker fra hele verden kunne studere og bo sammen. Tanken bak dette var å skape økt forståelse og toleranse på tvers av etniske, religiøse og politiske grenser. Denne ideen ble virkeliggjort med åpningen av Atlantic College i 1962. Siden da har skolen uteksaminert over 7000 elever fra over 100 land.

Opptak

Opptak til skolen er basert på personlig motivasjon og akademiske resultater, uavhengig av etnisk, nasjonal, religiøs eller økonomisk bakgrunn. Man søker om opptak til UWC-skolene gjennom sine respektive lands nasjonalkomiteer som har et antall elever de kan sende til skole, eller man kan søke direkte til Atlantic College. Elevene er mellom 16 og 18 år ved opptak. Praktisk talt alle elever er blitt tildelt stipendier eller legater for å dekke skolepengene. Disse midlene stammer fra tidligere elever, diverse givere, nasjonalkomiteer og statlige institusjoner. Den norske nasjonalkomiteen (hjemmeside) sender hvert år 7 norske elever til Atlantic College og 40 elever til sammen til alle UWC skolene.

Aktiviteter ved skolen

Alle elevene studerer for å få det anerkjente International Baccalaureate-vitnesbyrdet. Dette er et krevende undervisningsprogram på videregående skolenivå hvor elevene velger seks eller sju fag fra bestemte faggrupper. Skolen legger stor vekt på at elevene skal delta aktivt i diskusjoner og prosjektgrupper som tar for seg internasjonale spørsmål.
Utenom det faglige programmet må elevene også delta i andre samfunnsnyttige aktiviteter. Eleven kan blant annet få videregående utdanning innen førstehjelp og delta i skolens redningslag med tanke på redningsaksjoner i kystområdene i det sørlige Wales. Andre aktiviteter som tilbys, er deltakelse i skogbrannforebyggende arbeid, leksehjelp til barn i området og besøkstjeneste for eldre og syke.
Hitchcock (film)

Mottakelse

Filmen fikk blandede kritikker internasjonalt, men stort sett positive. Filmen ble nominert til Oscar 2013 for beste hår og sminke. Helen Mirren ble i tillegg nominert til en rekke priser for sin innsats i filmen, blant annet Golden Globe for beste kvinnelige skuespiller.
Islands nasjonalarkiv

Islands nasjonalarkiv (islandsk:Þjóðskjalasafn Íslands) er Islands nasjonale arkiv, som inneholler offisielle dokumenter fra den islandske sentraladministrasjon og landets kommuner, samt historisk materiale - bl.a. de islandske sagaer.

Historie

Den 3. april 1882 bekjentgjorde landshøvding Hilmar Finsen opprettelsen av Islands Landsarkiv, som Nationalarkivet het i begynnelsen. Nasjonalbiblioteket og Oldtidssamlingen var nylig flyttet fra loftet i domkirken i Reykjavik til det nyoppførte Alþingishúsið, og landshøvdingen ønsket å skape bedre forhold for landets embetsarkiver ved å samle dem i et nytt Landsarkiv på loftet i domkirken.
I begynnelsen var det ingen faste medarbeidere ved arkivet, og de enkelte embeder sørget hver især for de arkiver, de hadde oppbevart på domkirkeloftet. I 1900 ble den første leder av arkivet, Jon Þorkelsson, ansatt. Siden da er Arkivet flyttet tre ganger til andre og større lokaler. Først til Alþingishúsið i 1900, deretter til Samlingernes Hus, som nå kalles Kulturhuset, ved Hverfisgate i 1908, og siden til de nåværende lokaler på Laugavegur 162 i Reykjavik i årene 1987-98.

Nasjonalarkivet i dag

Arkivet er vokset støt i omfang og kapasitet. Nå har arkivet mellom 25 og 30 medarbeidere, og arkivalierne fyller over 40.000 hyllemeter. I arkivet oppbevares arkivalier om Islands historie fra 1100-tallet till nåtiden. Arkivaliene i Nasjonalarkivet er kilder till de juridiske rettigheter, som tilkommer enkeltpersoner og det islandske samfunn, og de er nøklen till forskning i borgernes og nasjonens historie.
Bilar

Bilar er en kommune i provinsen Bohol på Filippinene. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 16 628 i 2 967 husstander.
Larvik sjømannsforening

Larvik sjømannsforening ble stiftet 16. mars 1849 i Larvik, og er Larviks eldste forening i kontinuerlig drift. Formålsparagrafen ble formulert som følger: «At virke for søfartens og sømandstandens interesser, især til udbredelse af practiske og theoretiske sømandskundskaber samt til standens fremadskriden i dannelse og moralitet.»
Foreningen ble etablert i en periode med store endringer i internasjonal skipsfart og vekst i norsk skipsfart, i og med opphevelsen av Navigasjonsakten i 1849.
I tillegg til å virke for sjøfartens interesser, samlet foreningen inn skutebilder, skutemodeller og akiver etter rederier. Dette skulle bli starten på Foreningen Larvik Sjøfartsmuseum, og senere Larvik Sjøfartsmuseum.
Dvergdykker

Beskrivelse

Dvergdykkeren er på størrelse med en ukegammel stokkandunge. Den blir omkring 23-29 cm lang og veier 130-236 gram. Vingespennet er cirka 40-45 cm.
Arten har forholdsvis kort hals og tykt rett nebb. Iris er mørk rødbrun og beina grønngrå til mørkt blygrå. Både hannen og hunnen er likt utseende. Sommerdrakten er mørk med sort isse og kastanjebrune kinn, hals og strupe. Den har en karakteristisk  svovelgul flekk i nebbrota (munnviken), som står i sterk kontrast til det mørke hodet. Vinterdrakten er betraktelig lysere. Den kastanjebrune fargen på kinn og hals erstattes med en gulaktig brun tone. Buken er hvit.
I motsetning til mange av de andre lappedykkere mangler dvergdykkeren hodepryd.

Habitat

Arten har et variert krav til habitatet, men trives gjerne på små og grunne våtmarksområder, som små innsjøer, tjern, dammer, kanaler, i små beskyttede viker og andre naturlige vannreservoarer. Langs kysten opptrer arten gjerne på steder som er godt beskyttet for bølger. I Sørvest-Kina er det kjent at arten opptrer i høyder opp mot 4000 moh.
I Norge foretrekker dvergdykkeren små, vegetasjonsrike dammer og tjern med rik undervannsflora og liten vannstandsvariasjon i hekketiden.

Atferd

Dvergdykkeren kan være både standfugl og trekkfugl. I Skandinavia og andre tempererte soner er dem trekkfugler, men trekkene er ikke kartlagt. Til Norge kommer gjerne de første fuglene da isen forsvinner om våren, som regel i mars–april. Den første tiden preges gjerne av krangling om territorier, der det er flere par. Arten bygger flytereir som forankres i sivbeltet.
Hunnen legger 2–10 egg (i Norge som regel i siste halvdel av april), vanligvis 3–5 (større ansamlinger kan være et resultat av to hunner). Inkubasjonstiden er 20–25 dager. Kyllingene har mørk dun med bleke striper og lysere underside. Ungene blir flyvedyktige etter cirka 8 uker. Et andre kull kommer normalt i juni, og i spesielt gunstige år et tredje kull i juli–august.

Annet

Den globale bestanden har en negativ tendens og teller trolig et sted mellom 610 000 og 3 500 000 individer, men man vet lite om bestandstallene for de enkelte underartene rundt om i verden. Man antar imidlertid at økningen i den skandinaviske bestanden skylds klimaendringene.
Arten er utsatt for fugleinfluensa, så bestanden kan trues av nye utbrudd.
Arten er rødlistet i Norsk rødliste for arter 2015, til Sårbar (VU). Kategorien skulle egentlig vært Sterkt truet (EN) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til VU fordi det går bra med arten i nabolandene - og man anser at arten vil kunne innvandre derfra hvis den blir borte hos oss.
Star Wars Episode VI: Jediridderen vender tilbake

Handling

Filmen begynner med at Darth Vader går ombord på Dødsstjernen II og informerer kommandøren ombord om at Keiseren selv skal overvære den siste delen av byggingen. Så følger en rekke scener hvor Luke Skywalker, Leia Organa og Lando Calrissian redder Han Solo fra Jabba the Hutt. Deretter reiser Luke til Dagobah for å fullføre sin trening, men en døende Yoda forteller ham at treningen hans er komplett og at han vil bli en jedi når han har konfrontert Darth Vader, sin far. Rett før Yoda dør, avslører han at Luke har søsken, noe Obi-Wan Kenobi, i skikkelse som et kraftspøkelse, senere bekrefter er Leia. De setter alt inn på å tilintetgjøre den nye Dødsstjernen. Men før de angriper må de ødelegge en stor og kraftig skjoldgenerator som ligger på månen Endor. Denne innretningen beskytter Dødsstjernen mor angrep mens den er under bygging. Der inngår de en alliansen med Ewokene, en halvprimitiv art som lever på månen.

Popularitet og økonomi

Jediridderen vender tilbake ble svært populær og endte opp som den mest innbringende kinofilmen i USA i 1983. Den innbrakte $475 millioner på verdensbasis, hvorav $309 millioner i USA alene.
Produksjonskostnadene var på mellom $32,5 millioner og $42 millioner.

Anmelderne

Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 81 % på Rotten Tomatoes.
Peter Hans Kolvenbach

Bakgrunn

Peter Hans Kolvenbach voskte opp i Druten nær Nijmegen i Nederland. Der var han elev ved Kanisiuskollegiet, der han særlig fordypet seg i moderne språk. Han trådte inn i jesuittenes novisiat i Mariendaal den 7. september 1948.  Etter filosofistudier ved Berchmansinstituttet i Nijmegen ble han assignetrt til Libanon, der han tok doktotgrad i teologi ved det jesuittdrevne Université Saint-Joseph i Beirut.

Prest

Kort etter ble han presteviet i 1961 som prest for den armenske katolske kirke, en av de østkirker som er i full kommunion med Roma.
Fra 1963 til 1976 underviste han i allmenn og orientalsk linguistikk i Haag, Paris og Beirut. På siste sted ble han professor for generell lingvistikk ved Université de Saint-Joseph. Dette vervet hadde han til 1981, da han ble kalt av ordenens daværende generalsuperiou Pedro Arrupe til rektor for Det pavelige orientalske institutt i Roma.
I årene ved Saint-Joseph var han tidvis også sin ordens provinsialsuperior for subprovinsen Midtøsten.

Ordensgeneral

Den sterkt sykdomsreduserte generalsuperior Pedro Arrupe kunne etterhvert i mindre grad utøve sitt lederembede. Pater Arrupe hadde selv ønsket et slikt nyvalg, men pave Johannes Paul II valgte å gripe inn i ordenens indre prosesser og innsatte kommissarisk som midleridig lederskap patrene Paolo Dezza og Giuseppe Pittau. Senere, den 13. september 1983, ble Kolvenbach valgt på ordenens 33. generalforsamling til dens 29. general, og han avløste således Dezza og Pittau.
Den 2. februar 2006 meddelte pater Kolvenbach ordenen at han med pave Benedikt XVIs samtykke ønsket å fratre i 2008, det året han fylte åtti år. Den 14. januar 2008 ble etterfølgeren valgt.