Pseudovitenskap

Pseudovitenskap (fra gresk ψεύδω pséudō- «falsk») er noe som virker som eller utgir seg for å være vitenskapelig, men som ikke følger alminnelig anerkjente kriterier for å regnes som vitenskap eller ikke har status som vitenskap. Begrepet benyttes oftest nedsettende og få benytter begrepet pseudovitenskap om egne oppfatninger. Vitenskapelig utdanning innebærer blant annet opplæring i å skjelne vitenskapelige fakta og teorier fra pseudovitenskap.
Astrologi og alkymi er eksempler på pseudovitenskap. Homøopati og akupunktur er eksempler på alternativ behandling bygger på pseudovitenskap.

Definisjon og kjennetegn

Pseudovitenskap kan vanskelig defineres klart og entydig. Denne utfordringen med å fastsette kriterier som skjelner mellom vitenskap og pseudovitenskap, den såkalte demarkasjonen, kalles demarkasjonsproblemet etter Karl Popper.
Pseudovitenskap deler en del trekk med vitenskap. Forskere innenfor pseudovitenskap har ambisjoner om eller gir seg ut for å drive vitenskapelig arbeid. Pseudovitenskap gir overfladisk inntrykk av å være vitenskapelig ved bruk av faglig sjargong for å fremstille vidtrekkende og imponerende teorier. Utøvere av pseudovitenskap hevder at teoriene er godt støttet av fakta og kritikk møtes av sofistikerte argument. En grunnleggende forskjell er at pseudovitenskap er statisk og ikke forkaster eller endrer sine teorier på bakgrunn av fakta slik normal vitenskap gjør. Vitenskap kjennetegnes ved forskernes arbeidsform og metode, ikke ved innholdet i forskningen eller teoriene. I noen tilfeller tas kritikk av forskningen som bevis på at teorien, noe som forekommer blant annet i Freuds psykoanalyse og blant forskere inspirert av marxisme. Imre Lakatos mente forskningsprogrammer består av en hard kjerne som til en viss grad er beskyttet mot falsifisering. Et forskningsprogram er "progressivt" dersom teoriene gjør nye prediksjoner og nye oppdagelser, ellers er programmet i ferd med å "degenere" og bli pseudovitenskapelig.  Derksen argumenterer for at det først og fremst dreier seg om pseudoforskere eller -forskning, ikke nødvendigvis et helt forskningsfelt.
Betegnelsen pseudovitenskap har vært brukt om ideer eller virksomhet som de aller fleste i det minste med tilbakeblikk oppfatter som bisarre, forfeilet eller ubrukelige, men som kan ha mange tilhengere i en periode. Bruk av merkelappen pseudovitenskap er stort sett lite kontroversielt i slike tilfeller. En annen bruk av betegnelsen handler om grensetrekning (demarkasjon) mellom seriøs vitenskap og annen virksomhet. Denne andre bruken av betegnelsen knytter seg til mer avanserte faglige eller filosofiske debatter. Merkelappen pseudovitenskap på frenologi var opprinnelig kontroversielt, men frenologi anses nå som bisarr og forfeilet som vitenskap.
Bunge skjelner mellom forestillingsfelt («belief fields)» og forskningsfelt («research fields»), der forestillingsfelt inkluderer religion, politiske ideologier og pseudovitenskap. Ifølge Bunge er et typisk for pseudovitenskap at det består av et fellesskap av «troende» som kaller seg forskere uten drive forskning i henhold til vitenskapelig standarder. Pseudovitenskap blir holdt i live blant annet av kommersielle interesser. Bunge skriver at pseudovitenskap baserer seg på en filosofi som tillater uobserverbare størrelser, dogmer og generell mangel på klarhet; pseudovitenskaper baserer seg ofte på ikke-testbare hypoteser eller hypoteser som er i strid med veletablert kunnskap.

Kritikk av begrepet

Vitenskapsfilosofen Paul Feyerabend argumenterte for at et skille mellom vitenskap og ikke-vitenskap hverken er mulig eller ønskelig. 
Forhold som kan vanskeliggjøre et skille er variabelt tempo i utvikling av vitenskapelige teorier og metoder i lys av nye data.   
Larry Laudan mente at «pseudovitenskap» ikke har en vitenskapelig betydning og brukes for det meste for å beskrive følelser. Laudan skrev at dersom vi ønsker å reise oss og stå på fornuftens side burde vi sløyfe begreper som «pseudovitenskap» og «uvitenskapelig» fra vårt vokabular, og at de bare er  hule fraser som utelukkende har emosjonell funksjon. Richard McNally hevdet at begrepet pseudovitenskap har blitt lite mer enn et krenkende moteord for raskt å avvise [synspunkter] hos meningsmotstandere i raske media lyd-klipp. Videre skrev han at når terapeutiske foregangspersoner fremmer påstander om sine intervensjoner, skal vi ikke kaste bort tiden med å granske om intervensjonene er pseudovitenskapelige. Ifølge McNally bør man heller spørre: "Hvordan vet du at din intervensjon virker? Hva er dine bevis?".

Lignende begreper

Pseudovitenskap forveksles gjerne med kvasivitenskap, som er aktivitet som har har bare noen av kjennetegnene som forventes til seriøs vitenskap. Ikke-falsifiserbare teorier er ikke nødvendigvis pseudovitenskapelige, de kan i stedet være metafysiske eller ikke-vitenskapelige.

Historisk anvendelse av begrepet pseudovitenskap

Den første kjent bruken av «pseudovitenskap» er fra 1797 da historikeren James Pettit Andrew omtalte alkemi som en «fantastical pseudo-science». Betegnelsen har vært jevnlig brukt siden 1880 og har hatt en klart nedsettende betydning. Karl Popper mente at psykoanalyse er pseudovitenskap fordi den ikke er falsifiserbar. Popper mente også at marxistisk teori er pseudovitenskapelig. Frenologi ble tidlig på 1800-tallet beskrevet som pseudovitenskap.

Overganger mellom pseudovitenskap og vitenskap

Enkelte historiske pseudovitenskaper, som alkymi og astrologi, kan regnes som forløpere for nåværende vitenskaper. Disse fagene kan da først betegnes som pseudovitenskapelige når noen fastholder at disse er sanne på tross av at teoriene var erstattet med nye forklaringer som passer bedre til observasjonene. Alternativ behandling har også i stor grad manglende vitenskapelig grunnlag, og behandlingsformer som forklarer behandlingens virkning ved hjelp av forklaringer som er i strid med vitenskap betegnes som pseudovitenskap. Hvordan skillelinjen trekkes mellom vitenskap og pseudovitenskap har innvirkning på forståelsen av medisin og forståelsen av enkelte religiøse oppfatninger. 
Flere disipliner som i dag betegnes som pseudovitenskap, har tidligere blitt betraktet som seriøs vitenskap – i noen tilfeller langt ut på 1900-tallet (for eksempel rasebiologi). Det finnes også eksempler på det motsatte: at arbeider som tidligere har vært ansett som pseudovitenskapelige i ettertid har fått status som vitenskap, for eksempel hypotesen om kontinentaldrift.

Eksempler på pseudovitenskap

Astrologi og alkymi er eksempler på pseudovitenskap. Flere medisinske behandlingsformer bygger på pseudovitenskap blant annet homøopati og akupunktur. Freuds empiriske grunnlag for psykoanalyse regnes som pseudovitenskapelig. Christian Science beskrives som pseudovitenskap. Nazistene legitimerte folkemord med pseudovitenskap om raser og gener, skriver Steven Pinker. Eye movement desensitization and reprocessing, en form for terapi mot post-traumatisk stress, har blitt karakterisert som pseudovitenskapelig. Karl Marx historieforskning har blitt karakterisert som pseudovitenskapelig blant annet av Karl Popper og Imre Lakatos. Trofim Lysenkos landbruksforskning ble på samme måte som raseteorien i Hitler-Tyskland den offisielle læren fastsatt av myndighetene. Shermer anser antroposofisk medisin og biorytme som pseudovitenskapelig. Alternativ medisin og relatert funksjonell ernæring regnes som pseudovitenskap.

Tilhengere av pseudovitenskap

Tilhengere av pseudovitenskap holder fast på eldgamle tanker, slik som at stjerner og planeter påvirker en persons indre sjelsliv, eller at tidligere antatte medisiner som ikke har dokumentert effekt likevel fungerer. Tilhengere av pseudovitenskapelige teorier motsetter seg vanligvis å få sin tro omtalt som pseudovitenskap, siden begrepet oppfattes som nedsettende. 
Isaac Newton var en ivrig alkymist, og ideen om at usynlig kraft styrte jordens bane rundt solen ble i samtiden ansett som uvitenskapelig.