Coldplay

Dannelse og tidlig karriere (1996-1999)

Medlemmene i bandet møttes først på University College London i september 1996. Chris Martin og Jon Buckland var de første medlemmene i bandet, da de møttes i starten av skoleåret. De brukte resten av året til å planlegge et band; en stund vurderte Martin å forme et *NSYNC-inspirert boyband som skulle kalles «Pectoralz». Etter hvert ble Guy Berryman med, og 8. januar 1998 ble bandet komplett, da Will Champion tok jobben som trommeslager. Multitalentet Champion kunne spille både piano, gitar og bass, og han lærte raskt å spille trommer, til tross for at han aldri hadde spilt instrumentet før.
I 1998 spilte Coldplay stort sett små konserter for lokale arrangører. Fordi han ville ha større grad av «kreativ frihet», rekrutterte imidlertid Martin sin barndoms- og studentvenn Phil Harvey til å være manager. Harvey hjalp til med å samle inn penger slik at gruppen kunne spille inn en demo. 18. mai 1998 utkom 500 eksemplarer av Safety EP. Mesteparten av EP-ene ble gitt til plateselskaper og venner; kun 50 eksemplarer var igjen for offentlig salg. I desember signerte Coldplay en kontrakt med plateselskapet Fierce Panda, etter at grunnleggeren Simon Williams hadde sett bandets konsert den kvelden. Resultatet var EP-en Brothers And Sisters, som ble spilt inn i løpet av kun fire dager i februar 1999. EP-en ble utgitt i april, og kun 2500 eksemplarer ble trykket. Ryktet deres spredte seg likevel sakte men sikkert i England, hjulpet av regelmessig avspilling på radiokanalen BBC.
Da de var ferdig med sine siste eksamener, skiftet Coldplay plateselskap, og inngikk en kontrakt om fem album med Parlophone våren 1999. Etter å ha vist seg frem for første gang på Glastonbury-festivalen, gikk bandet i studio for å spille inn en tredje EP kalt The Blue Room. EP-en ble utgitt i oktober i 5 000 eksemplarer. Innspillingssesjonene for The Blue Room var kaotiske. Martin bestemte seg for å kaste Champion ut av bandet, men ombestemte seg senere og tok ham inn i varmen igjen. Martins dårlige samvittighet gjorde at han – trass i at han selv hevder å være avholds fra både alkohol og tobakk – dro på drikkelag. Etter hvert ble bandmedlemmene mer samstemte, og laget et nytt sett med regler for å holde gruppen sammen. Bandet erklærte en én-for-alle/alle-for-én-plan. Coldplay var et demokrati, og inntektene skulle deles likt, slik som i bandene U2 og R.E.M. Bandet skulle sparke alle som brukte kokain. I senere år har Martin spøkt om bandets rene image ved å si at «Dette [å spille musikk] er bedre enn å ta kokain fra en hores rygg! Noe vi ikke gjør!»

Parachutes (1999–2001)

I november 1999 fokuserte Coldplay på sitt debutalbum. Bandet brukte nyåret til å gjøre ferdig sangene «Yellow» og «Everything's Not Lost». De spilte også på NME Carling Premier Tour, som gav nye og fremadstormende band muligheten til å vise seg frem. Etter å ha utgitt tre EP-er uten en eneste hit, fikk de sin første topp 40-singel med «Shiver», som ble utgitt i mars 2000. Singelen kom på en 35.-plass på hitlistene, og ga bandet sin første fjernsynsavspilling, på MTV.
Juni 2000 var et høydepunkt i Coldplays karriere. Bandet dro på sin første turné, som inkluderte en vellykket retur til Glastonbury. Enda viktigere var det at bandet gav ut gjennombruddssingelen «Yellow». Låten gikk nesten til topps på hitlistene, med en 4.-plass på de engelske hitlistene. Dette gjorde bandet offentlig kjent.
Coldplay utga sitt første album, Parachutes, i juli 2000. «Yellow» og «Trouble» ble regelmessig spilt på radio på begge sidene av Atlanterhavet. Parlophone forutså opprinnelig et salg på 40 000 eksemplarer, men ved jul hadde 1,6 millioner eksemplarer blitt solgt i England alene. Parachutes ble nominert til Mercury Music Prize i september 2000.
Etter å ha oppnådd suksess i Europa, satte bandet kursen for Nord-Amerika. Parachutes ble utgitt i november 2000. Bandet dro ut på en klubbturné i De forente stater tidlig i 2001, i tillegg til at de var gjester hos Saturday Night Live, Late Night with Conan O'Brien og The Late Show with David Letterman. Parachutes var en beskjeden suksess, og ble gitt Gullalbum-status i De forente stater. Albumet vant Grammyprisen for beste alternative musikkalbum på Grammyprisutdelingen i 2002.

Viva La Vida or Death and All His Friends (2008-nåtid)

Coldplays studioalbum Viva la Vida or Death And All His Friends er produsert av Brian Eno og Markus Dravs. Coldplay la sangen «Violet Hill» ut på hjemmesiden sin tirsdag 29. april 2008 klokken 12:15 GMT. Sangen har vært tilgjengelig én uke etter utgivelse, for gratis nedlasting. Albumet ble lansert 12. juni 2008 i Storbritannia og 17. juni 2008 i USA.  Det ble lagt ut for salg i Norge 13. juni 2008.
Singelen «Viva La Vida» fra albumet fikk svært mye radiotid i løpet av 2008 og ble en av de mest spilte sangene på radio det året.

Musikkstil

Coldplay tidlige materiale, som vanligvis blir karakterisert som alternativ rock eller post-britpop, hadde mye til felles med musikken til artister som Radiohead, Oasis, Jeff Buckley og Travis. Andre inspirasjonskilder var U2, a-ha, R.E.M., The Smiths, Sparklehorse, The Stone Roses, Tom Waits, The Flaming Lips, Neil Young, Echo and the Bunnymen, og senere Johnny Cash og Kraftwerk. På senere album, som Mylo Xyloto (2011), og enda tydeligere på Ghost Stories (2014), har bandet orientert seg mer mot elektronisk musikk.