google/wiki40b huggingface dataset:
Wismut

Sowjetisch-Deutsche Aktiengesellschaft (SDAG) Wismut var et gruveselskap i Øst-Tyskland som i perioden 1946 til 1990 utvikla seg til å bli verdens tredje største produsent av uranmalm. Det hadde anlegg på flere steder i det som i dag er Sachsen, Thüringen og Sachsen-Anhalt.

Historikk

I løpet av 1945 vokste bekymringene i Sovjetunionen for hvordan landet skulle utjevne USAs atomvåpenforsprang. Forskjellen skyldtes i større grad ulik tilgang på uran enn vitenskapelig og teknologisk tilbakeliggenhet. Da Sovjetunionen mangla uranressurser av betydning innafor egne grenser, begynte en å se seg om etter muligheter i de besatte områdene i Øst-Europa. Søket konsentrerte seg særlig om Erzgebirge i grensetraktene mellom Tyskland og Tsjekkoslovakia, der det allerede før krigen var blitt utvunnet uran.
I 1946 begynte den første prøvedrifta i Oberschlema og Johanngeorgenstadt, og året etter kom Lauter, Schneeberg, Annaberg og Marienberg i drift. Store områder ble gjort til militært sperreområde, og de første arbeiderne ble beordra til virksomheten gjennom den stedlige arbeidsforvaltninga. I tur og orden ble det så åpna nye gruver i Breitenbrunn, Aue, Schneckenstein, Suhl-Friedberg og Ruhschlagberg ved Suhl, Coschütz-Gittersee, Ronneburg og Königstein.
Mellom 1947 og 1954 var virksomheten organisert som et sovjetisk aksjeselskap (SAG). Fra 1953 ble Wismut omgjort til et Sowjetisch-Deutsche Aktiengesellschaft (SDAG) 50/50 eid av Sovjetunionen og DDR.
Tysklands gjenforening i 1991 førte til en øyeblikkelig stans i virksomheten, og titusener ble gjort arbeidsløse. Gjennom en statlig overenskomst mellom de to landa ble Wismut overtatt av Forbundsrepublikken, og gruveselskapet SDAG Wismut ble omdanna til saneringsselskapet Wismut GmbH. Med statlige midler ble den gjenværende arbeidsstokken satt til å rydde opp, sikre og rehabilitere områder som var blitt ødelagt gjennom gruvedrifta, og som i tillegg kunne være radioaktivt forurensa. Fram til 2010 skal det brukes rundt 6,2 mrd. € på dette arbeidet.
Som et bevis på at opprydningsarbeidene gir resultater, ble den store nasjonale hagemessa (Bundesgartenschau) for 2007 lagt til tidligere gruveområder i Gera og Ronneburg.
Hybridbil

En hybridbil er en bil som bruker både forbrenningsmotor og elektrisk motor som kraftkilde.  Forbrenningsmotoren er som regel en bensin- eller dieselmotor.  Normalt veksler bilen på å benytte motorene som kraftkilde, motorene kan også kjøre samtidig dersom bilen trenger mye kraft.  Vekslingen mellom motorene skjer normalt automatisk.  Den elektriske motoren henter energi fra batterier som lades når forbrenningsmotoren i bilen går, når bilen bremser ned eller fra en generator (i serie-parallellhybrider). 
Når bilen kjører sakte framover benyttes den elektriske motoren til framdrift dersom elektrisk energi er tilgjengelig. Under slike forhold har forbrenningsmotoren lav virkningsgrad.  Når bilen står stille stoppes forbrenningsmotoren helt dersom det ikke er behov for lading av batteriene.

Plug-in hybrid

En plug-in hybrid skiller seg fra en andre hybridbiler ved at batteriene kan lades fra strømnettet i tillegg til at de lades av bilens generator.  Lading fra strømnettet kan redusere utslippet fra bilen ytterligere, særlig ved kortere turer som kan kjøres uten at forbrenningsmotoren starter. Som for elektriske biler avhenger miljøeffekten imidlertid av hvordan strømmen produseres og at batteriene lades hyppig. Ellers vil plug-in-hybrider ha høyere forbruk av fossilt drivstoff enn hybridbiler på grunn av at vekten av batteripakken er langt høyere.

Salgsutvikling i Norge

I 2013 hadde hybridbilene en markedsandel på 6,9% av nyregistreringene i Norge. Det ble solgt 9 788 hybridbiler.
I 2014 økte markedsandelen til 8% med 11 565 enheter. Økningen fra foregående år var 18,1%. 1 678 av hybridbilene var ladbare.
I 2015 ble det registrert 18 711 hybridbiler, en økning på 60% fra året før. Markedsandelen var 12,4%. 7 964, tilsvarende 41%, var ladbare.
I 2016 økte salget av hybridbiler til 37 922 en økning på 103% fra 2015. Av disse var 20 663, tilsvarende 54% ladbare. Hybridbilene totalt nådde en markedsandel på 24,5 %.
I 2017 hadde personbilene med hybriddrift 31,3% markedsandel og totalt ble det solgt 49 736 hybridbiler i Norge. 29 236 av personbilene med hybriddrift var ladbare, tilsvarende 58,8%.
I 2018 hadde personbilene med hybriddrift 29% markedsandel, og totalt ble det solgt 42 869 hybridbiler i Norge. 26 546 av disse var ladbare, tilsvarende 61,9%.
Kjell og Odd

Kjell og Odd var en kristen duo som var aktive i Norge på 1950- og 60-tallet. Den bestod av Kjell Andreassen (trekkspill og sang) og Odd Bergum (gitar og sang).
De møttes i ungdomsmiljøet på Filadelfia Oslo, hvor de etterhvert dannet duoen Kjell og Odd. De spilte inn den aller første grammofonplateinnspilling på plateselskapet Klango, med katalognummer F1. Her sang og spilte de inn fire av sine sanger til eget akkompagnement på gitar og trekkspill. Opptaket fant sted på scenen i Filadelfia Oslo. 
Kjell og Odd ble snart kjente, særlig i det kristne miljøet med sine fengende melodier. De er regnet for å være banebrytende på 1950-tallet innen kristen sang og musikk. Tekstene var evangeliske og handlet om det sentrale i kristen tro, frelsen, himmelen og «vandringen på jorden». De var mest kjent og populære i Norge, men også ut over hele Skandinavia. De utgav mellom 1959 og 1964 tilsammen 16 plateinnspillinger, som tilsammen har solgt i over 250 000 eksemplarer, noe som dengang tangerte Alf Prøysen i platesalg. 
Mellom 1959 og 1963 var de sangere på heltid. I 1961 oppholdt de seg 13 måneder i USA, hvor de besøkte 28 delstater. Kjell Andreassen ble boende i USA, mens Odd Bergum fortsatte som sanger og predikant i Norge.
Selv om de som duo har sluttet å opptre for lenge siden, huskes de fortsatt, og regnes blant de mest betydningsfulle artistene innen kristen sang og musikk på 1950- og 60-tallet. Mange av sangene har blitt mye brukt i flere kristne miljøer. Det gjelder i første rekke sanger som «Da jeg mitt liv til Jesus gav», «Jeg ønsker å se Jesus først av alt», «Når vi er over» og «Du kan ha en sang».
I anledning den norske pinsbevegelsens 100 års-markering pinsen 2007, ble duoen Kjell og Odd gjenforent. Dette skjedde under lanseringen av CD-utgivelsen Skatter fra Klangoarkivet 1959-1991, og Minns du sången i Oslo Spektrum, i september 2007.
Craig Burley

Klubblag

Craig Burley startet sin profesjonelle fotballkarriere i Chelsea i 1989, og fram til 1997 spilte han 142 obligatoriske kamper for klubben fra London. I juli 1997 ble han solgt til Celtic for £2 500 000, og han debuterte for Celtic den 3. august 1997 i en ligakamp mot Hibernian. Den 13. september 1997 laget han sine første mål for Bhoys da han scoret 2 mål i en ligakamp mot Motherwell. 
Etter å ha spilt 93 klubbkamper for Celtic skrev han i desember 1999 under for Derby County som betalte £3 000 000 for spilleren. Hans første kamp for Derby kom den 5. desember 1999 da Derby tapte 1-0 for Leeds United i Premier League, mens hans første scoring kom 15. januar 2000 da Derby vant 4-1 over Middlesbrough i en ligakamp. Totalt ble det 5 mål på 18 ligakamper for the Rams i siste del av 1999/00-sesongen. Den påfølgende sesongen ble det 2 mål på 24 ligakamper, mens han i 2001/02-sesongen ikke laget noen mål på 11 ligakamper.
Sant'Ivo alla Sapienza

Sant'Ivo alla Sapienza er en liten barokkkirke i det sentrale Roma. Den ble tegnet av Francesco Borromini og oppført mellom 1642 og 1660. Kirken er kjent for sin intrikate grunnplan og sitt spiraltårn.
Sant'Ivo alla Sapienza er inkorporert i Palazzo della Sapienza, tidligere sete for Romas universitet, ved Corso del Rinascimento, ett kvarter øst for Piazza Navona.

Bygningshistorie

I 1303 grunnla pave Bonifatius VIII universitetet, eller Archiginnasio, som det ble kalt på den tiden. Under pavenes babyloniske fangenskap i Avignon 1309-1377 forfalt den akademiske institusjonen og ble stengt i 1370, men kunne åpne igjen ved århundrets slutt. På stedet for dagens Palazzo della Sapienza begynte man på slutten av 1400-tallet å oppføre en universitetsbygning, men det var først under Leo Xs pontifikat (1513–1521), som man dro opp retningslinjene for bygningens arkitektoniske form. Fram til denne tiden hadde universitetet stått uten eget kapell og man hadde feiret messen i den nærliggende kirken Sant'Eustachio. Leo X lot oppføre et lite kapell innviet til den helgengjorte pave Leo I og martyren Fortunatus, men dette ble revet i 1565, da man besluttet å innlede nybyggingen av universitetskomplekset.
Aenictogiton

Utseende

Bare hannene er beskrevet. Hodet har en dyp grop bak punktøynene. Antennenes skaft (første ledd, før knekken) er klubbeformet. Kroppen er sammentrykt fra sidene. Petiolus har et trekantet inntrykk på baksiden. Hannen, som har et spesielt årenett, er lang og tynn og ligner nærmest på et lite stankelbein, bortsett fra at beina er korte.

Levevis

Ingenting er kjent om disse maurenes levevis, men de plasseres i gruppen Dorylomorpha, der de fleste av de andre gruppene er hærmaur, det er dermed sannsynlig at også disse har et slikt levevis.

Utbredelse

Denne gruppen er bare kjent fra Sentral-Afrika. De fleste artene er beskrevet fra Den demokratiske republikken Kongo.
Angrepet på Det jødiske museum i Brussel

Angrepet på Det jødiske museum i Belgia fant sted i Brussel den 24. mai 2014, idet en bevæpnet mann åpnet ild mot museet og drepte fire personer. Tre døde under angrepet, en fjerde på sykehuset den 6. juni. Angrepet ble regnet som terrorisme av de belgiske myndigheter.
Den 30. mai ble en 29 år gammel fransk statsborger av algerisk opprinnelse, Mehdi Nemmouche, arrestert i Marseille i forbindelse med skytingen. Den franske påtalemyndigheten opplyste at han hadde vært mer enn et år i Syria og hadde forbindelser til radikale islamister. En video viste at han bar et flagg fra opprørsgruppen Den islamske stat i Irak og Syria.
Margrethe Vestager

Bakgrunn

Hun er datter av sogneprestene Hans Vestager og Bodil Tybjerg, som begge var aktive i Radikale Venstre. Margrethe Vestager har siden 1994 vært gift med adjunkt Thomas Jensen, som hun har to barn med.
Vestager har økonomisk utdannelse som cand.polit. fra Københavns Universitet fra 1993. Etter to år som fullmektig i finansdepartementet ble hun ansatt i det nyopprettede direktoratet Økonomistyrelsen, som hadde ansvar for finans- og resultatstyring i statsforvaltningen. Her var hun spesialrådgiver 1995–1997 og sekretariatsleder 1997–1998.

Politisk karrière

Margrethe Vestager ble innvalgt til Folketinget fra Esbjerg krets for perioden 1988–1992, og ledet Radikale Venstres partiorganisasjon 1993–1997. Vestager var undervisnings- og kirkeminister, senere kun undervisningsminister, i Poul Nyrup Rasmussens fjerde regjering 1998–2001. Hun ble nominert til Folketinget fra Fredensborg krets og valgt fra Frederiksborg amtskrets 2001–2007, deretter nominert fra Rudersdal krets og valgt fra Nordsjællands storkrets 2007–2014.
Hun var økonomi- og innenriksminister samt visestatsminister i Helle Thorning-Schmidts regjeringer 2011–2014 og politisk leder i Radikale Venstre 2007–2014. I august 2014 ble hun utpekt som dansk EU-kommissær for konkurransepolitikk i Juncker-kommisjonen. Vestager ble i juli 2019 nominert til ledende visepresident i Von der Leyen-kommisjonen, med arbeidsområdet Et Europa som er klar for den digitale tidsalder.
Emisjon (finans)

Emisjon er utstedelse av verdipapirer, for eksempel aksjer eller obligasjoner.
Aksjeemisjon innebærer at aksjekapitalen i et aksjeselskap eller allmennaksjeselskap blir forhøyet. Dette skjer normalt ved utstedelse av nye aksjer i selskapet. Lovens utgangspunkt er at aksjonærene i selskapet har fortrinnsrett til de nye aksjene i samme forhold som de eier aksjer fra før, men dette kan fravikes i vedtektene. Aksjeselskaper kan ellers bare tilby slike aksjer til bestemte navngitte personer. Allmennaksjeselskaper kan derimot innby en ubegrenset krets til å tegne aksjer, noe som særlig gjøres i selskaper som er børsnoterte. 
Ifølge Statistisk sentralbyrås definisjon omfatter aksjeemisjoner både nytegninger av aksjer, fondsemisjoner og konvertering av gjeld til aksjekapital i aksjeselskaper (AS) og allmennaksjeselskaper (ASA) og for øvrig alle aktiviteter som resulterer i utstedelse av nye aksjer.
Emisjoner der kun utvalgte investorer får tilbud om å delta, kalles rettede emisjoner. Emisjonskursen bestemmes av styret i selskapet.  Aksjer utstedt ved emisjon kalles gjerne førstehåndsaksjer, da de er utstedt direkte fra selskapet, i motsetning til aksjer kjøpt på børs eller direkte fra andre eiere, som kalles annenhåndsaksjer.
Alternativet til å innby til tegning av nye aksjer er å overføre midler til aksjekapitalen fra et av selskapets fond (fondsemisjon). På denne måten skjer det ingen kapitaltilførsel til selskapet, men kapitalen som overføres vil øke selskapets bundne egenkapital, noe som vil kunne skape et bedre inntrykk av selskapets soliditet.
For å delta i aksjeemisjoner og spredningssalg via Internett må man være over 18 år og ha konto i en norsk bank.
Trillingbolle

Trillingbolle, drikkekar til øl. Trillingboller er laget av ett stykke tre, og det er gjerne hull mellom bollene slik at ølet kan renne mellom dem. Det kan være vanskelig å drikke av trillingboller uten å søle, og de er brukt på 1700- og 1800-tallet på bygdene i Norge som ”skjemtekar”.
Det er funnet lignende boller av keramikk i flere europeiske jernalderfunn, og det er mulig at disse har hatt en rituell funksjon.
FIVBs verdensranking i sandvolleyball

Verdensrankingen i sandvolleyball er et system for å gradere prestasjonsnivået til internasjonale sandvolleyballlag. Systemet har en ranking for kvinner, og en ranking for menn. 
Det utdeles poeng for plasseringer på Swatch FIVB World Tour (se Swatch FIVB World Tour 2008).
Cressida Cowell

Forfatterskap

Cowell er forfatteren og illustratøren bak suksessen Dragetreneren som er utgitt i mer enn 30 land og som er blitt filmatisert. Boken Denne kaninen tilhører Emily Brown (på norsk 2007), illustrert av Neil Layton, mottok Nestle Children’s Book Prize i 2006.

Personlig liv

Cressida Cowell bor i London med ektemann Simon Cowell, tidligere direktør for International Save the Children Alliance; døtrene Maisie og Clementine; og sønnen Alexander.
Apodaca

Apodaca er en by og en kommune i delstaten Nuevo León nordøst i Mexico. Byen inngår i Monterreys storbyområde og er også tilholdssted for Mariano Escobedo internasjonale lufthavn, Nuevo Leóns viktigste lufthavn. Navnet Apodaca ble gitt byen for å hedre biskopen Salvador de Apodaca y Loreto.
Arche de la Défense

Arche de la défense (Grande Arche de la Fraternité eller bare La Grande Arche)  er et monument i form av en triumfbue i kontor- og forretningskvarteret La Défense vest for Paris. Monumentet er et verk av den danske arkitekten Johan Otto von Spreckelsen.
I 1982 tok den franske presidenten François Mitterrand initiativ til å utlyse en arkitektkonkurranse. Konkurransen ble vunnet av 
Spreckelsen og den danske sivilingeniøren Erik Reitzel. Deres prosjekt var en moderne utgave av Triumfbuen: et monument for menneskeheten og de humanistiske idealer i stedet for militære triumfer. 
Byggingen startet i 1985. Spreckelsen forlot prosjektet sommeren 1986 og overlot sitt arkitektarbeide til sin partner, den franske arkitekten Paul Andreu. Reitzel fortsatte sitt arbeide inntil ferdigstillelsen i 1989.
Arche de la défense ble innviet i juli 1989 med store festligheter og et G7-toppmøte i monumentets taketasje. Samtidig var det militærparader og opptog som markerte tohundredåret for den franske revolusjon.

Beskrivelse

Arche de la défense er 108 meter bred, har en høyde på 110 meter og dybden er 112 meter. Den har en betongramme dekket av glass og Carraramarmor fra Italia og ble bygget av et fransk entreprenørfirma.
Meningen er at monumentet skal avslutte monumentalaksen Axe historique som går gjennom Paris. Arche de la défense er dreiet i en vinkel på 6,33° i forhold til aksen.  Med en metrostasjon, en RER-stasjon og en motorvei  plassert direkte under bygningen var vinkelen den eneste måten man kunne gi plass for bygningens 12 gigantiske fundamenter. Dreiningen ble foreslått av ingeniøren allerede i konkurransefasen og akseptert av arkitekten ettersom den ville fremheve monumentets dybde og skape symmetri med det tilsvarende vinklede Louvre i aksens motsatte ende. 
De to sidene av Arche de la défense er hjemsted for regjeringskontorer. Taketasjen har et areal på mer enn 1 hektar og inneholder et utstillingssenter. Byggverket har et utvendig heistårn av rustfri stålstenger hvor det er 4 heiskabiner i glass og stål.
Fatah

Fatah, eller al Fatah, er en palestinsk frigjøringsorganisasjon, og viktigste deltager i PLO. Organisasjonen er grunnlagt, og ble gjennom mange tiår ledet av, Yasir Arafat. Etter Arafats død i 11. november 2004 er organisasjonen ledet av Farouk Kaddoumi.
Navnet «Fatah» er et baklengs akronym for Harakat al-Tahrir al-Watani al-Filastini (arabisk, bevegelsen for frigjøring av det palestinske hjemland). Ordet «Fatah» betyr også «erobring» på arabisk.

Historie

Fatah ble opprettet i 1959 i Syria med formål å frigjøre de palestinske områdene fra det de anså som okkupanter, som briter og europeere. Den arabiske liga sa nei til en dannelse av en nasjonalstat for jøder, fordi det ville bety slutten på et eneveldig arabisk velde i Midtøsten. I 1967–1968 sluttet Fatah seg til PLO og vant lederskapsrollen i 1969. Fatahs ledere ble utvist til Libanon fra Jordan etter voldelige sammenstøt med jordanske styrker i perioden 1970–1971, som begynte med Svart september i 1970, hvor 10 000 palestinere ble henrettet. 
I 1960- og 1970-årene trente Fatah et stort antall militante og opprørske grupper fra Europa, Midtøsten, Asia og Afrika, På den tiden ble PLO splittet på grunn av Abu Nidal, som også henrettet PLO-medlemmer. Abu Nidal var hovedmannen bak terroraksjoner, som kapring av sivile fly og politiske likvidasjoner i Vest-Europa og Midtøsten. Fatah tok også i bruk geriljametoder mot israelske sikkerhetsstyrker og utførte terrorangrep mot israelske sivilister. Da Israel invaderte Libanon i 1982, ble fraksjonen spredt til flere land i Midtøsten med hjelp fra USA og flere andre vestlige stater.
Arafat undertegnet en prinsipperklæring med Israel i 1993 og ga avkall på terrorisme og vold. Han fikk vende tilbake til de palestinske territoriene fra eksil i Tunisia. Fatah har imidlertid deretter vært knyttet til fortsatte angrep på israelske sivilister og de okkuperte områdene, til geriljakrig mot israelske okkupasjonsstyrker på Vestbredden og Gazastripen og mot israelske sikkerhetsstyrker i Israel. Fatah opprettholder fortsatt diverse væpnede grupper som har utført operasjoner, inkludert Force 17, Hawari Special Operations Group, Tanzim og Al-Aqsa-martyrenes brigader.
Fatah mottok våpen, eksplosiver og trening fra den tidligere Sovjetunionen og andre kommunistregimer i Øst-Europa. Folkerepublikken Kina og Nord-Korea har angivelig også skaffet dem våpen.
Leirfjorden (Helgeland)

Leirfjorden er en fjord i Leirfjord og Alstahaug kommuner i Nordland, er 23 kilometer lang, har innløp ved Sandnessjøen, og går derfra i nordøstlig retning til bygda Leira i nordøst. Botnfjorden er en sørvestlig forlengelse av Leirfjorden.
Sør for fjorden ligger øya Alsta. Gjennom Sundet øst for Alsta har fjorden forbindelse med Vefsnfjorden. I fjordbotnen ligger en langstrakt leirfjære. På nordsiden av fjorden ligger kommunesenteret og kirkestedet Leland.
Fylkesvei 17 går parallelt med Leirfjorden på nordsiden, og krysser over fjorden til Sandnessjøen på Helgelandsbrua.
Fyllinga

Fyllinga er betegnelsen på området som omslutter Fyllinga småbåthavn i Horten i Vestfold. Det starter rundt utløpet av Horten kanal og ender ved badestranden Batteritangen på Hortenstangen 
Navnet skyldes at det var her alle massene fra utgravingen og vedlikeholdet av kanalen ble deponert.
Sastrugi

Sastrugi (flertallsform av russisk заструга – sastruga) er strømlinjeformede forhøyninger eller riller som dannes på vinderoderte snøflater. Sastrugi kan bli ca. 30 cm høye og finnes i fjellet og i polare områder. De minner litt om sanddyner, men skiller seg fra disse ved å ligge parallelt med den dominerende vindretningen. Sastrugi kan bli svært harde og være slitsomme å forsere på ski. Faren for å brekke skiene øker også.
På grunn av transkripsjon fra russisk skrives ordet ulikt på forskjellige språk, som sastrugus, sastruga, zastruga.
Til tross for at de minner om små snøskavler oppstår ikke sastrugi gjennom opphopning av snø, men ved at vinden eroderer snøen. Vinden freser ut sastrugi fra det tidligere dypere snødekket på steder med noe hardere snø. Til forskjell fra for snøskavler ligger den bratte siden av sastrugi lovart, mens den flatere siden ligger i le. I alpint terreng kan denne kunnskapen være til hjelp ved vurdering av faren for snøskred: Fordi det er liten akutt snøskredfare i umiddelbar nærhet av sastrugi kan man på relativt trygg grunn også etter at vinden har løyet vurdere vindstyrke og framfor alt -retning. Dermed kan den erfarne skiløper trekke slutninger om hvor den eroderte snøen ble fraktet og hvor det kan ligge farlige snødriver.
Grønlia (Holmen)

Grønlia er et skogsområde som ligger like sør for Holmen på Nesbru i Asker.

Geografi

Tidlig på 1900-tallet besto det meste av Nesbru av skog og jorder. Etter hvert ble området bebygget av boliger og veier. I dag er derfor Grønlia et av de eneste ubebyggede skogområdene som fremdeles finnes på Nesbru. Området er mye nyttet til rekreasjon, turer, trim og andre utendørsaktiviteter.
Området er delt mellom Nesbru og Hofstad, der mesteparten ligger i Nesbru. Området består av mye barskog. Enkelte steder finner en også løvskog, og området er godt egnet for sopp- og bærplukking om høsten.

Syverstaddammen

Midt i skogen i Grønlia ligger Syverstaddammen(e), som er to menneskelagde dammer. Dammene har ikke særlig fiskeliv, og utgjør ca. 1/12 av Grønliaområdet. Dammene ble laget for å produsere og selge is til for det meste utlandet.

Idrettsanleggene på Holmen

I Grønlia ligger deler av idrettsanleggene på Holmen, med blant annet to hoppbakker og flere klatrestativer. I dag er begge hoppbakkene ute av drift, og de er planlagt fjernet.
Området har også en lysløype. Det er plassert flere benker i skogen og det finnes flere stier utenom lysløypene. Om vinteren pleier det å bli kjørt skiløyper i lysløypen.
Ademira

Ademira er en opera seria i tre akter med musikk av Andrea Luchesi og med libretto av Ferdinando Moretti.

Historie

Verket hadde urpremiere for Kristi himmelfartsdag 1784 på Teatro San Benedetto, Venezia for å hedre besøket av Sveriges kong Gustav III. På 2000-tallet har operaen blitt oppført i Italia på Festival Lodoviciano i Viadana med premiere 23. september 2006 og på Teatro Dovizi i Bibbiena med premiere 1. desember 2006.

Handlingen

Operaen utspiller seg i en gotisk hovedstad på 300-tallet.