google/wiki40b huggingface dataset:
Sherman Garnes

Liv og virke

Garnes vokste opp i nabolaget Washington Heights, nord på Manhattan i New York. Sammen med skolekameraten Jimmy Merchant danna han vokalgruppa The Earth Angles i 1954. Noe seinere blei de begge med i en kvartett sammen med Herman Santiago og Joe Negroni. Gruppa sang på gatehjørnene i nabolaget under skiftende navn: The Ermines, The Coupe de Villes og The Premiers. I 1955 tok den tolvårige Frankie Lymon kontakt med dem etter en skolekonsert. Han fikk innpass i gruppa som førstetenor, mens Santiago sang førstestemmen. Garnes sang bass med en stemme som var uvanlig dyp for alderen. Seinere det året fikk de kontakt med plateprodusenten George Goldner, som gav gruppa kontrakt under det nye navnet the Teenagers.

The Teenagers

Den første låten gruppa spilte inn, var «Why Do Fools Fall in Love». Det blei Lymon som sang førstestemmen ved innspillinga, og det var tydelig at han både var den mest talentfulle og den med best publikumstekke. Han fortsatte derfor som førstesanger, og gruppas navn blei raskt til Frankie Lymon & the Teenagers. Plata kom ut i januar 1956 og blei en storslager både i USA og Storbritannia. Det påfølgende året kom nye plater i rask rekkefølge, og flere av dem oppnådde gode listeplasseringer. Gruppa reiste på suksessfulle turneer, og den var med i filmen Rock, Rock, Rock (1956).
I 1957 forlot Lymon the Teenagers. Gruppa fortsatte uten ham og spilte inn en del plater med varierende førstesangere, men uten særlig suksess. Med ulike besetninger har den fortsatt å opptre etter det.  Garnes døde imidlertid i 1977. 
Frankie Lymon and the Teenagers (med originalbesetning) blei i 1993 innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame og i 2000 i Vocal Group Hall of Fame.
Poker Face

«Poker Face» er en sang av Lady Gaga, og den andre singelen fra hennes debutalbum The Fame. Singelen ble lansert 23. september 2008.
Internasjonalt standard periodikanummer

Internasjonalt standard periodikanummer (forkortet ISSN fra engelsk International Standard Serial Number), er et unikt åttesifret nummer som benyttes til å identifisere en trykt eller elektronisk utgivelse av periodisk karakter. ISSN-systemet ble tatt opp som en internasjonal standard som ISO 3297 i 1975.
Formatet på ISSN er et åttesifret tall som er delt i to med bindestrek etter de første fire sifrene. Det siste tegnet, som kan være 0–9 eller X, er et kontrolltegn (sjekksum).
ISSN-koder tildeles av et nettverk av nasjonale sentra for ISSN, normalt lokalisert i nasjonalbiblioteker og koordinert av det ISSNs internasjonale senter i Paris. Dette senteret ble opprettet ved overenskomst mellom UNESCO og den franske regjering i 1974. Senteret vedlikeholder en database over alle ISSN som er tildelt over hele verden. Dette ISDS- eller ISSN-registeret inneholder mer enn en million utgivelser, og omtrent 50 000 nye legges til årlig.
Gyldigheten av en ISSN-kode kan sjekkes på http://ww.issn.org:8080/English/pub/faqs/issn/issnchecking, en tjeneste som leveres at det internasjonale ISSN-senteret.
Dracula (hørespill)

Dracula er et norsk grøsser-hørespill basert på Bram Stokers roman med samme navn og produsert av NRK Radioteatret. Hørespillet ble første gang sendt på radio den 10. juli 1983 og er dramatisert av Eric MacDonald, mens norsk oversettelse og regi er ved Nils Nordberg.
Det ble utgitt på CD av NRK/Lydbokforlaget i 2003.
Talca

Talca er en by og kommune i Chile, og er hovedstaden i regionen Maule. Byen har en befolkning på  187 745 (2004).
Talca ble grunnlagt under navnet San Agustín De Talca i 1692, og ble ødelagt av jordskjelv i 1742 og 1928. I 1818 erklærte Bernardo O'Higgins Chiles uavhengighet i Talca.
Byen er et viktig regionalt senter for både landbruk (hvete og vin) og industri.
Historien om en soldat (1959)

Handling

Den unge soldaten Aljosha får som belønning for heltemot hjemlov for 6 dager. Han blir forsinket så han får bare hilst på sin mor før han må dra tilbake til fronten og blir drept.
Skoledirektør

Opprettelse

Ved Lov om Almueskolevæsenet paa Landet av 16. mai 1860 ble det opprettet stillinger som skoledirektør i alle stift (§ 80). Fram til da hadde stiftsdireksjonen (biskop og stiftamtmann) hatt overtilsynet med skolevesenet. Skoledirektøren tiltrådte stiftsdireksjonen ved behandling av skolesaker på landet, mens byskolene foreløpig lå utenfor skoledirektørens myndighet. Skoledirektøren utgjorde nå, sammen med biskopen, det nye overtilsynet for skolene på landet i stiftet.
Hensikten med opprettelsen av skoledirektørstillinger i 1860 var å styrke stiftsdireksjonen i behandlingen av skolefaglige spørsmål. Skoledirektøren skulle reise rundt i skoledistriktet og gjøre seg kjent med forholdene, og være rådgiver for kommunenes skolekommisjoner og lærere i skolespørsmål. Både skoledirektør og biskop fikk adgang til skolekommisjonenes og formannskapenes forhandlingsmøter, men uten stemmerett. Samme rett til adgang hadde skoledirektøren til amtsformannskapets forhandlinger i «Skolevæsenets Anliggender» (§ 81).

Skoledirektørkontorer

I 1964 ble det etablert skoledirektørkontorer i hvert fylke. Situasjonen for skoleadministrasjonen på fylkesplan hadde lenge vært uklar, med varierende ordninger i de ulike fylkene. Samtidig var det diffuse grenser mellom fylkesskolestyret og den statlige skoledirektøren.
På bakgrunn av dette ble det satt ned et utvalg for å gå gjennom skoleadministrasjonen på det regionale nivået. Utvalget anbefalte en felles skoleadministrasjon for stat og fylke med skoledirektøren som administrativ leder. Skoledirektørkontoret skulle da være sekretariat for fylkesskolestyret, med skoledirektøren som leder. En forutsetning var da at hvert fylke fikk sin skoledirektør. Komiteens innstilling ble vedtatt av Stortinget i 1964.
Resultatet var at skoledirektøren fra 1964 fungerte som administrativ leder for fylkeskommunens skoleadministrasjon og sekretær for fylkesskolestyret. I tillegg var skoledirektøren fortsatt statlig embetsmann med de oppgaver som hørte til embetet. Denne dobbeltfunksjonen hadde skoledirektøren helt fram til opprettelsen av egen fylkesskolesjef ved Lov om grunnskolen av 1969, med ikrafttredelse i 1971. I lovens § 37 heter det: «I kvar fylkeskommune skal det vere ein fylkesskolesjef tilsett av fylkesutvalet etter tilråding frå fylkesskolestyret».

Utdanningsdirektører

Skoledirektøren fortsatte som et statlig embete fram til 1992 da oppgavene ble overført til de nyopprettede regionale statlige utdanningskontorene. Navnet skoledirektør ble endret til utdanningsdirektør. I 2003 ble utdanningsdirektøren en del av fylkesmannsembetet.
Pardosa hyperborea

Utbredelse

Pardosa hyperborea er registret forholdsvis få ganger, men fra nesten hele Norge, helt nord til Finnmark. Den finnes i høyereliggende strøk (fjell) i sør, mens den i nord kan finnes også i mer laverliggende strøk. Den mangler i Mellom-Europa, men finnes i Alpene og Nord-Amerika.

Utseende

Pardosa hyperborea er lyst og litt mørkere brun eller brunsvarte, men uten tydelige lysere eller mørkere flekker på bakkroppen. Den har Pardosa-slektens typiske tegninger, med en lys midtlinje bakover forkroppen og den lyse avlange flekken på bakkroppen. Beina har ikke lyse og mørke ringer, men heller mer langsgående linjer eller flekker.
Mange av artene i slekten Pardosa er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.

Levevis

Pardosa hyperborea lever på høyereliggende fuktige og åpne områder, som myrer med torvmoser, hellende enger med sigvann.
Liogenini

Utseende

Middelsstore, slanke og langbeinte, blanke, brunlige oldenborrer.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.
Atripatus

Utbredelse

Arten er utbredt på Madagaskar.
Schloss Moritzburg

Schloss Moritzburg (norsk: Moritzburg slott) er et jaktslott i barokkstil i Landkreis Meissen nærheten av Dresden i Sachsen i Tyskland. 
Kurfyrst Moritz av Sachsen fikk i 1542 reist et jaktslott i renessansestil. I 1661 bygde Johan Georg II  slottskapellet. August den sterke satte i 1723 i gang med omfattende ombygging av slottet i barokkstil. Matthäus Daniel Pöppelmann var arkitekt for arbeidene. Kunstige innsjøer ble anlagt sammen med viltinnhegninger og fasaneri. Slottet fikk sju saler og over 200 rom. Fredrik August I fortsatte arbeidene på slottsanlegget med omgivelser. Fasanenschlösschen ble reist og det ble anlagt havn med fyrtårn.
Slottet var fra 1933 til 1945 brukt som bolig av Ernst Heinrich von Sachsen. 
I Norge er Schloss Moritzburg særlig kjent som kongeslottet i filmen Tre nøtter til Askepott, en tysk-tsjekkoslovakisk samproduksjon fra 1973.
Forus flyplass

Historie

Flyplassen ble bygget i 1940 av tyskerne som så store muligheter med to flyplasser (Sola og Forus) ved siden av hverandre. Byggingen var svært krevende på grunn av varierende grunnforhold og store myrområder. Grøfter ble gravet til Gandsfjorden og til Hafrsfjord. Mesteparten av flyplassen sto ferdig i 1941. På grunn av vanskelige vær- og vindforhold ble ikke Forus brukt som operativ base av tyskerne, og det ble mest testflyging og teknisk vedlikehold.

Fasiliteter

Forus bestod av tre rullebaner i betong; en hovedbane nordvest-sørøst og to mindre på tvers av denne. Tre store vedlikeholdshangarer ble bygget i forbindelse med rullebanene. Det ble anlagt en 5 km lang taksebane, Løwenstrasse, mellom Sola og den søndre enden av flyplassen ved Stokka. Ved denne taksebanen ble det også bygd flere splintsikre hangarer. Det ble bygget et større drivstoffanlegg som ble skjult i bakken. På nordsiden ble en stor leir med kapasitet til å huse flere hundre mann anlagt. Her lå også hovedkvarteret for Forus flyplass, samt det tyske hovedkvarteret for jagerflystyrker og varslingsregimenter i Norge.

Flyoperasjoner

Fra 1944 var Jagdgeschwader 5 (JG5) stasjonert på Forus med Messerschmitt Bf 109G og Focke-Wulf Fw 190A. I 1945 ble en skvadron Arado Ar 234 flyttet til Forus. Etter frigjøringen 8. mai 1945 benyttet det norske forsvaret seg i en periode av hangarene på Forus for vedlikehold. F84 Thunderjet ble brukt på flyplassen. Luftforsvaret skulle egentlig bare bruke Sola flyplass frem til Forus ble satt i brukbar stand, men det skjedde aldri.

Helikopteroperasjoner

I slutten av 60-årene begynte oljeutbyggingen i Nordsjøen å kreve helikopterstøtte, og Forus ble valgt som helikopterbase. Helikopter Service ble etterhvert den største operatøren på Forus. I 1968 leide Helikopter Service den ene store hangaren for å huse sine to Sikorsky S-61N helikopter. Helikopteroperasjonene ble flyttet til Sola i 1989 da den nye helikopterterminalen åpnet på Sola.

Bruk idag

Forus-området er idag det største industriområdet i regionen. Så godt som alle spor etter rullebaner og fasiliteter er revet for å gi plass til bygningsmasse og infrastruktur. Den ene vedlikeholdshangaren står fremdeles igjen og blir brukt av Bilforum. Løwenstrasse ble ombygget til vanlig åtte meter bred bilvei midt på '70-tallet og er ennå i bruk som den viktigste bilvei mellom Sola og Lura. Det er bare en kort strekning av den opprinnelige taxebanen som idag bærer navnet Løwenstrasse, det lengste strekket fra Stavanger lufthavn mot Forus har blitt hetende Forusbeen i dag.
Sanctus

Sanctus, latin for hellig, er et liturgisk ledd i den kristne messe, ofte blant de mest høytidelige. I den katolske kirke innleder leddet den eukaristiske bønn.
Teksten er hentet fra lovsangen serafene sang til Gud i tempelet i Jerusalemog fra lovsangen folket i Jerusalem hyllet Jesus med da han red inn i byen den første palmesøndagen. (Matteusevangeliet 21.9; Markusevangeliet 11.9–10; Johannesevangeliet 12.13).
En rekke komponister har satt musikk til Sanctus-teksten, både i form av enkeltstående verk og som del av messer.
De små klokkene som blant annet brukes ved katolske messer kalles sanctus.

Tekst

Teksten lyder på latin, Romersk rite:
Sanctus, Sanctus, Sanctus,
Dominus Deus Sabaoth;
pleni sunt coeli et terra gloria tua.
Hosanna in excelsis.
Benedictus, qui venit in nomine Domini.
Hosanna in excelsis.
I norsk oversettelse er teksten:
Hellig, hellig, hellig er Herren Sebaot, 
all jorden er full av hans herlighet. 
Hosianna i det høyeste. 
Velsignet være ham som kommer i Herrens navn. 
Hosianna i det høyeste.
Nordendorf fibula

Logaþore

Det synes trolig at logaþore er navnet på en annen gud, og således henleder til en guddommelige triade, men det er ingen opplagt identifikasjon i bevarte kilder i henhold til sørgermansk mytologi som vi kjenner. Logaþore kan da enten være en helt lokal gud, eller noe helt annet. Både Lodur og Loke har dog blitt foreslått, men den etymologiske begrunnelsen er spinkel eller spekulativ
Den tyske forskeren Klaus Düwel har fortolket logaþore som «magiker, trollmann» og har foreslått oversettelsen «Wodan og Donar er magikere/trollmenn», som kan indikere en tidlig kristen beskyttelse mot gamle guder, eller, på den annen side, være en påkalling av gudenes gagnlige eller helsebringende makt av en tilhenger av den gamle tro.
Domestic Songs

Domestic Songs er et musikkalbum med Solveig Slettahjell, utgitt i 2007.
Småkaker

Småkaker (eller småbrød) er en type bakverk. De serveres gjerne i kaffeselskap eller i forbindelse med høytider.
Småkaker lages typisk med forskjellige typer mørdeiger, der melet holdes sammen av egg. Det brukes sjelden hevingsmidler som bakepulver eller hornsalt i småkaker.
Legio XIV Gemina Martia Victrix

Legio XIV Gemina Martia Victrix var en romersk legion.
Den ble grunnlagt av Octavian; hvilket år er ukjent. Tilnavnet Gemina («tvilling») tyder på et den er et resultat av fusjonering av to eldre legioner, og man mener at en av disse kan ha vært en tidligere Legio XIV som kjempet i slaget ved Alesia.
Legionen var i 43 en av fire som var med under invasjonen av De britiske øyer. I 61 utmerket den seg under Boudiccas opprør, og fikk tilnavnet Martia Victrix («Stridsseier») av keiser Nero.
I 68 var den stasjonert i Gallia Narbonensis.
Själagårdsgatan

Själagårdsgatan er en gate i Gamla stan, Stockholm, som går fra Köpmangatan til Svartmangatan. Gaten, omtalt som Siela gardz gatan i 1487, Sielegatenn i 1593, Siähl gårdz gatan i 1688 og Siähl gårdz gatan i 1718, er oppkalt etter en veldedig institusjon, Själagården, et hjem for eldre og syke fra 1420-tallet. Själagården var basert på sjelegaver (donasjoner) som skulle gi giveren fred i sjelen. Sjelegården ble revet i 1933.
Guillaume-Thomas Raynal

Prest

Raynal tilhørte til å begynne med jesuittordenen, ble presteviet i 1743, og utøvde det prestelige kall ved Saint-Sulpice i Paris. Etter kort tid ble han huslærer i toneangivende familie, og hadde skaffet seg innpass hos forskjellige politiskr personligheter. 
Av ukjente grunner ble han fratatt sin stilling i 1747. Fra 1748 regnet han seg ikke som prest lenger.

Encyklopedist, forfatter

Fra da av tilhørte han litteraturen, sluttet seg til encyklopedistene og ble redaktør av Mercure. Han gjorde bekjentskap med sin tids fremste forfattere og tenkere. En av hans protesjéer var journalisten Jean Baptiste Antoine Suard. Søndag 6. oktober 1765 tratf han i in Holbachs «coterie» blant annet  Paul Henri Thiry d’Holbach, Denis Diderot, Horace Walpole, Allan Ramsay og David Hume til agensmat og konversasjon – noe som ikke avholdt Horace Walpole fra senere (november 1774) å skrive i et brev til Henry Seymour Conway (1721–1795) at abbé Raynal var en av verdens mest irriterende skapninger.
Han opparbeidet seg et ry ved atskillige arbeider, blant andre Histoire du stathoudérat (1748) og Histoire du parlement d’Angleterre (samme år), hvori han la for dagen sin frihetslige tenkemåte. 
Dette fikk et enda skarpere uttrykk i hans bemerkelsesverdige verk Histoire philosophique et politique des établissements et du commerce des Européens dans les deux Indes (1770). Der nøyjde han seg nemlig ikke med å i høystemte ordaleg feire den amerikanske uavhengighetskrigs ærerike seier, men søkte overalt anledninger til å fremføre sin strenge dom over folkets undertrykkelse, hva enten det gjaldt negrene som ble solgt som slaver, eller européerne som falt i urettmessige kriger. I sine angrep mot misforhold og misbruk nølte han ikke med å angripe maktens innehavere, det være seg de tilhørte kirken eller staten; ikke en gang kongen selv skånet han. 
Boken vakte en veldig oppsikt; den ble tatt i beslag og forfatteren dømt  til fengselsstraff. Han unngikk imidlertid det parisiske parlementets dom ved å flykte til Tyskland, der han forble til 1787, da han fikk tillatelse til å vende tilbake til Frankrike, men ikke til hovedstaden. 
Raynal bosatte seg i Marseille, hent til nasjonalforsamlingen utvirket for ham retten til å komme til i Paris. Som valgt ombud for Marseille hadde han kunnet delta i de politiske forhandlinger, men hans tankesett hadde under landflyktigheten blitt så forandret at han ikke anså seg å burde ta imot oppdraget. 
Blant øvrige arbeider fra hans penn kan nevnes Anecdotes littéraires (1750), Mémoires politiques de l'Europe (1754) og Tableau et revolutions des colonies anglaises de l'Amérique septentrionale (1781).
Saint-Sernin

Saint-Sernin er en basilika i Toulouse i det sørvestre Frankrike, påbegynt omkring 1080.
Saint-Sernin har fått sitt navn etter helgenen Sankt Saturnin, hvis relikvier fortsatt er å finne i kirken.
Den romanske bygningen ble påbegynt på stedet for et kapell fra 400-tallet. Toulouse var i denne perioden valfartsted for pilegrimer som var på vei mot Santiago de Compostela, og det opprinnelige kapellet ble ofte overfylt av troende som ville komme nær relikviene. Den opprinnelige kirke er fortsatt bevart i form av krypten.
Kirkebygningen har i årenes løp gjennomgått mange ombygninger, og er blitt et fremvisningsbygg for mange stilarter, blant annet gotikk og renessanse, og forskjellige materialer, som stein og tegl. En av de mest omfattende renoveringer ble utført av Eugène Viollet-le-Duc.
Saint-Sernin hadde status som vanlig kirke frem til 1778, da den fikk betegnelsen basilika.
Tiprikket marihøne

Utseende

Tiprikket marihøne er mellom 4 og 5 millimeter lang. Dekkvingene varierer mye av farge og mønster. Enten svarte med røde flekker eller rødbrune med svarte flekker, eller nesten uten flekker. Brystskjoldet er også variabelt, svart eller hvitt med en broket svart flekk.

Levevis

Tiprikket marihøne finnes i tilknytning til skog.
Patia

Utseende

Ganske store (vingespenn gjerne rundt 80 millimeter), mer eller mindre gule og svarte dagsommerfugler. De etterligner giftige sommerfugler i gruppene Ithomiini og Heliconiini, blant annet slekten Methona. Som vanlig for sommerfugler som etterligner andre, finnes det mange ulike fargevarianter (morfer), i tillegg er hanner og hunner ganske ulike både i farger og vingeform, så disse artene kan være vanskelige å kjenne igjen. Vingene er mønstret i gult, oransje, svart og hvitt. Bakvingen er ofte svært bred men kan også være påfallende liten. Hannene kan kjennes på at bakvingen har en markert spiss ytterst.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Costa Rica i nord til Bolivia i sør.
Dromedar

Beskrivelse

Dromedaren kan bli omkring 230 cm høy og kan veie opp mot 520 kg. Den kan bli 40-50 år gammel. Dromedaren er som alle kameldyra tågjenger og passgjenger. Arten er tilpasset ørkenens golde og ugjestmilde landskap. Dromedar forveksles ofte med baktriakamel, som har to visuelle pukler på ryggen. Dromedaren har kun en synlig pukkel. Anatomien skjuler imidlertid en andre pukkel, men denne utvikles ikke hos dromedaren. Dromedaren har også mindre pels enn baktriakamelen. Andre kjennetegn er hårete ører, kraftige øyenbryn og lange øyevipper. Disse beskytter mot sand og solens hete.

Utbredelse

Dromedaren har en naturlig utbredelse i Nord-Afrika og deler av Midtøsten, men arten finnes også i Sørøst-Asia øst for India. Dromedaren ble innført til en rekke andre steder, blant annet Kanariøyene, Balkan og Australia. I dag finnes dromedaren bare som tamdyr, med unntak for Australia, der den har forvillet seg igjen.
I Australia lever det i dag horder med forvillede dromedarer, etter at arten ble importert dit på 1800-tallet. På den tiden var det et stort behov for transportdyr i et land med svært vanskelige klimaforhold for andre arter. Da det etter hvert ikke lenger var behov for transportegenskapene til dromedarene som var importert, ble dyra sluppet fri og fikk fritt formere seg i et landskap og under klimaforhold arten trivdes godt med. Resultatet er omkring 1 million (2010) forvillede dromedarer i et land der arten ikke finnes naturlig.

Atferd

Dromedaren eter alt den kommer over i ørkenen. Arten tygger drøv, men er ikke en drøvtygger i taksonomisk forstand.

Forplantning

Kjønnsmodne hunner blir brunstige en gang om året, og går drektige i cirka 13 måneder. Fødselen legges taktisk til regntiden, da hunnen normalt vil ha god tilgang på mat. Selve parringsakten skjer liggende, noe som ellers er uvanlig for så store dyr. Avkommet blir uavhengig av moren når det er omkring fire år gammelt.

Kultur

Dromedarer var meget viktige for handelen i Saharaørkenen. Transporten ble gjennomført med karavaner av dromedarer, som ble fôret opp i et visst antall måneder i enten Maghreb-landene eller Sahelområdet, før de ble samlet til en karavane. Ifølge den vidt bereiste Ibn Battuta (1304 – 1368), som fulgte én av karavanene, bestod de gjennomsnittlig av ca. 1 000 dromedarer, men noen kunne være så store som 12 000.
Melken og kjøttet kan inntas av mennesket, samtidig som hårene brukes til å lage tepper og ryer av.
Verdaccio

Verdaccio er en teknikk for underlagsmaling med oljefarger. Der brukes grå-grønne fargetoner for å legge inn skyggevalørene før de egentlige fargene legges på. Verket i grågrønt, kan også bli stående som ferdig i seg selv, og er da et grisaille-beslektet maleri.
Teknikken er kjent for at den gir gode resultater til hudtoner. Den var populær i renessansen, og Leonardo da Vinci brukte teknikken til bl.a. Mona Lisa. Den grønne fargen som ansees best egnet er kromoksidgrønn (mest kjent som smaragdgrønn). Denne kan kombineres med blyhvitt og elfenbenssvart for å få fram skyggetonene. Fra gammelt ble forskjellige kopperoksider (verdigris) benyttet.
En videreutvikling går ut på å kombinere med partier som farges rødbrune, som «komplementært» til gult og blått. I begge fall legges figurene inn et par gråtoner mørkere eller lysere enn det tilsiktede resultatet (chiaroscuro-teknikk).
Fargene som laseres på et slikt underlag vil framstå med større intensitet enn om maleriet legges på vanlig hvit gesso.
Matteo Maria Zuppi

Biografi

Matteo Maria Zuppi studerte ved blant annet det pavelige Lateranuniversitetet og La Sapienza og ble presteviet i 1981.
I januar 2012 utnevnte pave Benedikt XVI Zuppi til hjelpebiskop i Roma og titulærbiskop av Villa Nova. Zuppi ble bispeviet den 14 april samme år av kardinal Agostino Vallini i San Giovanni in Laterano. Som hjelpebiskop av Roma var han ansvarlig for byens sentrum og ledet reformer for fattige og syke. Zuppi etablerte også kontakter med tradisjonalister og feiret pinsedag 2014 den hellige messe i pakt med den ekstraordinære form i kyiken Gesù e Maria i Rom.
Den 12. desember 2015 ble Zuppi installerert som erkebiskop av Bologna.
ISO 19011

ISO 19011 er en internasjonal standard som gir retningslinjer for revisjon av styringssystemer. Den er utviklet av International Organization for Standardization. Nåværende versjon er ISO 19011:2011 som kom på norsk i februar 2012. Den erstattet ISO 19011:2002.