google/wiki40b huggingface dataset:
Tverrstripet muskulatur

Tverrstripet muskulatur er viljestyrt, dvs at vi selv bevisst kan styre dens bevegelser. Navnet «tverrstripet» kommer av at i den viljestyrte muskulaturen er aktin og myosin ordnet i et regelmessig mønster, slik at den enkelte muskelcelle ser tverrstripet ut med vekselvis lyse og mørke striper på tvers.
BackupHDDVD

BackupHDDVD er et dataprogram utviklet av «muslix64», en bruker på forumet Doom9. Ifølge den anonyme brukeren skal hans egenutviklede program BackupHDDVD kunne dekryptere og kopiere filmer beskyttet med AACS (Advanced Access Content System), en krypteringsmetode som brukes på høydefinisjonsmediene Blu-ray og HD DVD, og som ifølge Twentieth Century Fox' teknologisjef Andrew G. Setos er uknekkelig. Programmet er skrevet i Java, og brukergrensesnittet er kommandolinjepreget i samme stil som DOS.
Programmet ble publisert den 27. desember 2006 klokken 01.41 ble det offentliggjort en måte å omgå kopibeskyttelsen på HD DVD. Programmet er en ren inplementasjon av den offisielle dekrypteringsalgoritmen offentliggjort på aacsla.com. Programmet er avhengig av å få fatt i filmens dekrypteringsnøkkel. Dette muliggjør dekryptering av HD DVD-er beskyttet av AACS-kryptering (på samme måte som DeCSS kan låse opp DVD). 
«muslix64» har også laget et tilsvarende program for Blu-ray Disc kalt BackupBluRay.
Love is war

Handling

Filmen handler om kjærlighetsforholdet mellom Gro (spilt av Yvonne Ingdal) og Espen (spilt av Ole-Jørgen Nilsen) som møtes i botanisk hage. Filmen blir en vandring gjennom minner fra barndommen og etter et møte med mannen med ønskekvisten (spilt av Per Oscarsson) får livet en ny mening og innhold.

Om filmen

Filmen vant Sølvbjørnen under Berlin International Film Festival hvor den var nominert i to kategorier i 1971.
Dongxing (Fangchenggang)

Dongxing (kinesisk: 东兴; pinyin: Dōngxīng) er et byfylke i byprefekturet Fangchenggang i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 100 894 innbyggere i 1999.
Klovn

En klovn er en komisk artist som opptrer i et sirkus, en varieté eller lignende. Klovner spiller gjerne svært uintelligente, oppfører seg tungvint og klønete i alt de gjør, og reagerer barnslig. De har i tillegg oftest et karikert kostyme med overdreven parykk og ansiktssminke. De tilsynelatende så klønete klovnene er ofte dyktige akrobater, sjonglører, tryllekunstnere og musikere.

Typer, særtrekk og tradisjoner

Klovner har, til publikums glede, mild til høylytt gråt, når de er uheldige, og lett til triumferende latter, når moroa går utover noen av de andre klovnene. 
Før i tiden ble klovner opplært fra de var små av, mens familien turnerte med et sirkus. I dag finnes det høyt ansette undervisningsinstitusjoner som The Clown Conservatory i San Francisco, hvor det utdannes sirkusklovner til store og berømte sirkus verden over.
I en del klovnenummer opptrer klovnen alene, men det kan også forekomme klovnesketsjer med flere klovner med en livlig dialog, mens de gjensidig prøver å bedra, irritere og mobbe hverandre.
Tradisjonelt sett finnes er det forskjellige klassiske klovnefigurer med forskjellig påkledning og fysiognomi. Den i dag stereotype klovnetypen «August» med skallet hodet, stor rød nese og meget store sko (skapt av klovnen Charlie Rivel') er kun én av mange variasjonsmuligheter. Det viktigste er å skape en komisk figur som er lett gjenkjennelig på lang avstand. 
En klassisk klovnefigur som skiller seg fra de andre er «den hvite klovn», som er som en veldig hyggelig fyr og en veldig myndig type. Han har rødt sminket munn og en litt sørgmodig mine, fint sminkede øyenbryn og kanskje en skjønnhetsflekk på kinnet. Denne klovnen eller «anti-klovnen» er typisk den «fornuftige» av dem og må ofte riste på hodet av de andres tåpeligheter og skjelle dem huden full. Det får han aldri annet ut av enn å selv bli ledd av.
Ikke sjeldent er det musikalske innslag i klovnenumrene som viser at klovner er habile musikere på trompet, trekkharmonika, fiolin eller et annet musikkinstrument. Klovnen Grock kunne spille hele 24 instrumenter.

Onde og uhyggelige klovner

Amerikansk klovnetradisjon skiller seg fra den europeiske ved at klovnene er kledd og sminket på en slik måte at de kan virke uhyggelige. Spesielt barn blir redde for deres evige smil med høyt opptrekte munnviker. Dette er en skremselseffekt som ofte har blitt brukt i skrekkfilmer. Batmanfilmenes onde «Joker» er et eksempel på det klovneaktige onde og uhyggelige. Simpsons-seriens klovn «Crusty», som har blitt tv-klovn, er også en slik ondskapsfull figur.
I oktober 2016 ble flere personer observert med klovne-masker observert både med og uten slagvåpen på forskjellige steder i Norge. Dette kan minne om fenomenet Killer Clown som allerede har eksistert noen år i Amerika.

Fobi

Den tvangsmessige, nevrotiske frykten eller avskyen for klovner heter coulrofobi.
Fylkesvei 7034

Fylkesvei 7034 (Fv7034) i Trøndelag går mellom Vie og Valskrå i Grong kommune. Veien er 1,1 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 395 (Nord-Trøndelag).
Northrop X-4

Historie

Hærens flyvåpen i USA (USAAF) signerte 11. juni 1946 en kontrakt med Northrop Aircraft Coropration om å bygge to X-4. Northrop ble valgt siden de hadde erfaring med å konstruere haleløse fly som N9M, XB-35 og YB-49.
Det første X-4-flyet med serienummer 46-676, ble levert til Muroc Air Force Base (nåværende NASA Dryden Flight Research Center), California i november 1948. Etter en del tester på bakken ble jomfruturen gjennomført 16. desember 1948 med Northrops testpilot Charles Tucker ved spakene. Oversvømmelse av landingsstripen like etter, forhindret flere testflyvninger før april 1949. Den første X-4 hadde mange mekaniske problemer, og gjennomførte bare 10 flyvninger. Det andre X-4 med serienummer 46-677 ble levert under en pause i testflyvningene, og viste seg å være langt mer pålitelig enn det første. Det fløy første gang 7. juni 1949 og gjennomførte 20 testflyvninger før overlevering til USAAF og NACA 17. februar 1950. Det første X-4-flyet fløy aldri igjen, men fungerte som reservedelsfly til det andre X-4.
X-4 gjennomførte alle testflyvningene uten alvorlige uhell, og begge flyene er bevart. Det første står utstilt på Edwards Air Force Base i California, og det andre ved National Museum of the United States Air Force i Dayton, Ohio.

Formål

Hensikten med X-4-programmet var å undersøke karakteristikkene ved flyvning med semi-haleløse fly i transsoniske hastigheter (omkring Mach 0,85). To haleløse fly var allerede bygd: det tyske rakett-drevne Messerschmitt Me 163 «Komet» som var operativt under andre verdenskrig, og det britiske de Havilland DH 108 «Swallow» som var bygd like etter krigen. 
Flyvningene avdekket store stabilitetsproblemer når det nådde Mach 0,88. Forsøk med å øke tykkelsen på flaps bedret stabiliteten noe, men ved Mach 0,92 var problemene tilbake. Testprogrammet til USAF/NACA ble avsluttet etter den 102. flyvningen 29. september 1953. Testresultatene viste at et fly uten horisontale halevinger var uegnet for flyvning i transsoniske hastigheter med datidens teknologi.

Design

X-4 var et meget kompakt fly, bare såvidt stort nok til å få plass til de to J30 jetmotorene, én pilot, instrumenter og drivstoff til 45 minutters flyvning. Nesten alt vedlikeholdsarbeid kunne utføres uten bruk av trapp, og en person stående på bakken kunne lett se inn i flyets cockpit. For å styre flyet uten horisontale halevinger ble det brukt såkalte elevons som kombinerte høyderor og balanseror. X-4 hadde delte flaps som også fungerte som luftbremse.
Plerodia

Utseende

Middelsstore, gråbrune eller brune trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er nærmest trapesformet sett ovenfra, med rette sidekanter. Dekkvingene er jevnt avsmalnende bakover, med stumpvinklede "skuldre".

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika, fra Fransk Guyana i nord til Paraguay i sør.
Dønnes-Rosen

«Dønnes-Rosen» er et skillingstrykk som Alf Prøysen presenterte i sin visespalte i «Magasinet for Alle» årgang 1955. Dette skulle være en kjærlighetsvise som hadde vært sunget på Nordlandskysten i over to hundre år, til melodien «En vise jeg vil skrive». Etterhvert kom det frem opplysninger om at visen muligens var adskilling yngre enn hva Alf Prøysen først hadde blitt fortalt.

Teksten

1.På Dønnes bodd en pike i syttenhundrede,

hun var så fin og fager og hadde beilere,

hun fikk nok ei den husmannsgutt hun elskede i lønn,

thi hennes stolte fader fornektet hennes bønn.
2.Hun skulle ha en bonde, en gammel rik tyrann,

hun gråt så bitre tårer for denne festemann.

Det ble bestemt til bryllup i Dønnes stenkapell

det var ved Sankthans tider en stille sommerkveld.
3.Og brudgom kom med følge fra Mo i Ranafjord,

og landet ut i Steinsvik og kom til Dønnesjord.

Da møtte brudens fader med flaske ut i hånd

de drakk og turet lenge ja helt til morgenen kom.
4.Så opprant bryllupsdagen og bruden var så rank,

hun hadde silkekjole og søljer som var blank.

Og ingen så vel siden et ulikt par som dem

en olding sjanglet dødstrett med brud til alteret frem.
5.Da vielsen var over de opp til Dønnes gikk,

og gjestene de turet tok til med sterke drikk.

Men bruden satt på kammer hun var så sår i sinn

på husmannsgutten tenkte hun og gråt for gutten sin.
6.Og da det led på natten med gylden morgensol,

hun samlede sitt brudeslør og ut av kammeret fór,

hun kastet seg i Gåsedam hun tok sitt unge liv

og hennes unge legeme omkranset ble av siv.
7.Omsider trådte brudgom i brudekammer inn,

han ville favne bruden så fager og så fin.

Han så kun tomme vegger og gjorde straks alarm,

til slutt ble bruden funnet hun var da enda varm.
8.Hun lagdes i en kiste med brudekjolen på,

og lå som om hun smilte med brudesløret på.

Da sluttet drikkegildet og brudgom gikk i seng

mens morgensolens stråler forgylte mark og eng.
9.Og bruden skulle hvile på Mo i sorten jord

og brudgom tok da kisten og la på Ranafjord.

Så røk det opp til kuling og hele følget sank,

av bruden og av brudgom og følget ei man fant.
10.Nu hviler deres legem blant tang på slimet bunn

men deres sjel er oppe i himlens skjønne lund.

Og atter ligger havet så blankt i morgenyr

det gjemmer deres legem til dommedagen gryr.
11.Du stolte mor og fader som barn i verden har,

å la dem selv bestemme for kjærlighet er vár,

og tving dem ei i sorgen til slutt at visne bort

for dette liv på jorden det går så alt for fort.
Rancho Seco kjernekraftverk

Rancho Seco kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved Clay Station i Sacramento County, sørøst for Sacramento i midtre del av delstaten California i USA. Kjernekraftverkets nåværende ene reaktor ble godkjent for igangsetting i 1975, og opphørte driften allerede i 1989 etter folkeavstemning, til tross for at konsesjonen varte til 2008. Installert maksimal effekt i 2009 er brutto 917 MW (netto),. Kjernekraftverket er inntil videre stengt som følge av politisk vedtak.
Anlegget eies av SMUD. Det har en reaktor som er ikke lenger er i operativ drift. Etter dagens konsesjoner skulle reaktorens produksjon opphøre i 2008.
James Last

Bakgrunn

Last lærte å spille piano som barn, men byttet til kontrabass som tenåring. 14 år gammel ble han skrevet inn i Buckeburg militære musikkskole av det tyske riket.

Tidlig karriere

Etter nazistenes fall sluttet han seg til Hans-Gunther Österreichs Radio Bremens danseorkester i 1946. I 1948 ble han leder for Last-Becker Ensemble, hvor han var i sju år. I løpet av den tiden ble han kåret til beste bassist i landet i en tysk jazzavstemning tre år på rad, fra 1950-1952. Etter at Last-Becker Ensemble ble oppløst, ble han fast arrangør for Polydor Records, samt for en rekke europeiske radiostasjoner. Det neste tiåret hjalp han til med å arrangere treff for artister som Helmut Zacharias, Freddy Quinn, Lolita, Alfred Hause og Caterina Valente.

Gjennombrudd i USA og videre karriere

James Lasts første albumutgivelse i USA var tittelen The American Patrol på Warner Brothers rundt 1964. Han ga også ut ni album i en serie kalt Classics up to date Vols. 1-9 som satte sammen arrangementer av klassiske melodier med strengeinstrumenter, rytmer og vokal korsang fra midten av sekstitallet til begynnelsen av syttitallet. Last ga ut et album, Non-Stop Dancing, i 1965, et opptak av kortfattede gjengivelser av populære sanger, alt bundet sammen av en pågående dance beat og lyder av menneskemengde. Det ble en hit og bidro til å gi ham et stort navn i Europa. I løpet av de neste fire tiårene leverte Last over 190 utgivelser, inkludert flere utgaver av Non-Stop Dancing. Han varierte sitt repertoar ved å legge til forskjellige sanger fra forskjellige land og sjangere, så vel som gjesteartister som Richard Clayderman og Astrud Gilberto. Han hadde også sin egen vellykkede TV-serie i 1970 med gjester som ABBA og Lynsey de Paul.
Selv om hans konserter og album ga Last stor suksess – spesielt i England, hvor han slapp 52 album mellom 1967 og 1986, noe som kun Elvis Presley kan matche – hadde han bare to hit-singler med The Seduction, temaet fra American Gigolo (1980), og Biscaya fra albumet Biscaya. Låten The Lonely Shepherd, skrevet av Last og utført av Gheorghe Zamfir og James Last Orchestra, kan høres i filmen Kill Bill vol. 1 (2003). 
James Last mottok en rekke populære og faglige utmerkelser, inkludert Billboard Magazine's «Star of the Year» i 1976, og han ble i 1994 hedret for livslang innsats for den tyske ECHO-prisen. Hans sanger «Elizabethan Serenade» og musikk fra Across the Way (innspilt av Andy Williams i 1972) er melodier med en klassisk følelse som slo an verden over. Last hadde mange fans i Europa og verden forøvrig. Hans varemerke var storband-arrangement av hits fra popmusikken. Hans serie «Party Album» er også velkjent. I løpet av karrieren solgte han over 100 millioner album.

Privatliv

James Last ble enkemann i 1997 da hans kone, Waltraud, døde etter lang tids kamp mot kreft. Han giftet seg igjen i 1999 med den tretti år yngre Christine Grundner fra München.
Last bosatte seg i Miami i Florida, men oppholdt seg også en god del i Hamburg.
Han fikk to barn, datteren Catharina og sønnen Ron.
Brysthinnekreft

Brysthinnekreft (mesoteliom) er en sjelden sykdom, og kreftformen er nært knyttet til arbeid med asbest.
Brysthinnen dekker lungene og danner brysthinnesekken. Brysthinnesekken består av to glatte slimhinner med spesialceller som produserer væske. Denne væsken letter lungenes bevegelighet og normalfunksjon. 
Brysthinnekreft sprer seg som regel lokalt i brysthulen. Det kan ta lang tid før den eventuelt sprer seg til andre steder i kroppen. 
Prognosen er avhengig av om tilstanden er lokalisert eller har spredt seg videre i kroppen. Sykdomsutbredelsen, pasientens alder og allmenntilstand samt kreftens celletype er avgjørende faktorer.

Omfang

I Norge var det 74 mennesker som fikk brysthinnekreft i 2005. Av disse var det 67 menn og 7 kvinner. (Kreftregisteret). Brysthinnekreft kan være forbundet med langvarig arbeid med asbest. I slike saker kan det fremmes krav om yrkesskadetrygd og -erstatning gjennom trygdekontoret.

Behandling av brysthinnekreft

Det er per i dag ingen standardbehandling for pasienter med brysthinnekreft. Kirurgi brukes sjelden, og bare hvis sykdommen er svært begrenset. Noen ganger kan mindre inngrep gjøre sykdomstilstanden lettere.
Strålebehandling og cellegiftbehandling kan også være aktuelle behandlingsmetoder.
Sergiu Epureanu

Karriere som landslagsspiller

Epureanu spilte 47 kamper og scoret tre mål for Moldovas herrelandslag i fotball fra 1996 til 2006.
Bernhard Keil

Bernhard Keil (Keyl, Eberhard Keilhau) (født 1624 i Helsingør, død 3. februar 1687 i Roma) var en danskfødt barokkmaler som særlig virket i Italia.
Han var sønn av Christian IVs tyske hoffmaler Caspar Kegelhoff og oldfrue på Kronborg Anne Ewertsdatter. Han gikk i lære hos Morten van Steenwinckel i København, i 1642–44 utdannet han seg under Rembrandt i Amsterdam, 1645–48 hos Hendrick Uylenburgh. Deretter var han virksom i Tyskland og Italia noen år, til han slo seg ned i Roma i 1656. Her ble han kjent som Monsù Bernardo. Sommeren 1657 giftet han seg med Ursula Tronati.
Han malte især portretter, religiøse og allegoriske bilder; oftest med eldre mennesker og barn kledt i gamle klær og filler som modeller. Han var selv påvirket av den nederlandske maler Jan Lievens, og inspirerte i sin tur de italienske malerne Pietro Bellotti, Antonio Cifrondi og Giacomo Francesco Cipper.  
Keil er begravet i Cappella San Canuto, Santa Maria Traspontina.
Cryptinae

Utseende

Cryptinae er små til middelsstore praktvepser. Hunnene kan ha reduserte vinger. Hodet er nokså lite og rundt, antennene lange og kraftige. Thorax er vanligvis svart, ofte med lyse flekker. Cellen midt i forvingen er femkantet. Bakkroppen har en nokså lang "stilk" og er bredere enn høy (vanligvis), ofte mer eller mindre rød. Hunnen har et nokså langt eggleggingsrør.

Levevis

De er parasitoider, som utvikler seg på larver eller pupper av ulike insekter og til slutt dreper disse før de forpupper seg. Det er forholdsvis lite informasjon om biologien til denne gruppen, men det ser ut til at de fleste er parasitter på pupper av insekter med fullstendig forvandling som finnes i kokonger eller inne i planter. Noen parasiterer også eggkokonger av edderkopper og mosskorpioner, og noen er hyperparasitoider.
Malis nasjonalorden

Malis nasjonalorden (fransk: Ordre National) er orden som tildeles i Mali. Ordenen ble innstiftet 31. mai 1963. Den er landets fremste orden. Malis nasjonalorden kan tildeles for fremragende sivile eller militære fortjenester.

Insignier

Ordenstegnet for Malis nasjonalorden består av en stjerne med fem tagger i gull kombinert med en mindre stjerne i rødt.<ref name="wokm2"/> Midtmedaljongen bærer republikken Malis initialer «RM» i gull på rødt, omgitt av en bord med innskriften «ORDRE NATIONAL» og en krans i grønt. Malis riksvåpen er plassert på reversen sammen med innskriften «UN PEUPLE, UN BUT, UN FOI».
Ordensstjernen er i sølv og er belagt med ordenstegnet.
Ordenskjedet har ledd med runde medaljonger med to ulike motiv vekselvis med slyngede bånd. Midtleddet er omgitt av en grønn krans og ordenstegnet er opphengt i dette.
Ordensbåndet er gult med grønn og rød kant. Dette er Malis flaggfarger.

Norske innehavere

Historikeren Kåre Lode ble i 2006 utnevnt til ridder av Malis nasjonalorden. Bistandsarbeideren Johannes Sannesmoen ble samme år utnevnt til ridder av Malis nasjonalorden for sin innsats for fremme av kultur og utdanning i Mali.
Guadalinex

Guadalinex er en Linux-distribusjon som er basert på Ubuntu. Den blir støttet av regjeringen i Andalucía for bruk på skoler, offentlige biblioteker og sentere for eldre personer.
Siste versjon var 8.0.
Tarzan (film)

Filmens handling

Etter at leoparden Sabor dreper foreldrene til en liten baby, tar gorillamoren Kala hånd om gutten. Hun kaller ham Tarzan. Tarzan vokser opp som en gorilla, og blir mester i å klatre i trær og skrike som en ape. Elefanten Tantor og goriillaen Terkina er de beste vennene til Tarzan. Plutselig en dag blir hele livet til Tarzan endret, ettersom han møter mennesker for første gang...
Aurel Sasu

Biografi

Sasu ble født som sønn av fabrikkarbeideren Clement Sasu og Elena (født Munteanu). I 1961 tok han avsluttende eksamen ved «Horia, Cloșca și Crișan»-gymnaset i Alba Iulia, og i 1968 ved Filologifakultetet ved Babes-Bolyai-Universitetet i Cluj. Samme år ble han ansatt som forsker ved Det rumenske akademis Institutt for lingvistikk og litteraturhistorie «Sextil Pușcariu» i Cluj, ved litteraturhistorieseksjonen, der han var ansatt til 2013. I 1974 tok han doktorgrad i filologi ved Babes-Bolyai-Universitetet i Cluj, med avhandlingen Fiskjonens retorikk. Mellom 1981 og 1982 var han rumensklektor ved University of Washington i Seatle (SUA). Han hadde også et Fulbright-stipend i Washington, DC, ved Library of Congress (1990; Resident Scholar (1991) ved Multicultural  History Society of Ontario (Toronto, Canada) og Visiting Scholar ved Northrop Frye Center, Victoria University (1993, Toronto, Canada). I 1998 var han Fullbrightstipendiat ved Georgetown University i Washington, DC.
Mellom 2000 og 2006 var han universitetsprofessor ved Fakultetet for humaniora ved «Avram Iancu»-universitetet i Cluj, der han fra 2002 var dekan. 
Hans litterære debut var i litteraturtidskriftet Tribuna (1968).
Han døde den 27. september 2018.
Imran Khan

Liv og virke

Khan vant verdensmesterskapet i cricket som kaptein for Pakistan i 1992, og spilte 88 test-kamper og 175 endagslandskamper for Pakistans landslag mellom 1971 og 1992.
Han er lederen av partiet Pakistan Tehreek-e-Insaf (PTI). I valget til Pakistans nasjonalforsamling i 2018 stilte Khan som partiets statsministerkandidat. PTI fikk flest stemmer og flest seter i nasjonalforsamlingen. Ifølge landets valgkommisjon vil det innta 109 av 269 seter i nasjonalforsamlingen, slik at det blir nødt til å danne en koalisjonsregjering.
Khan ble innsatt som statsminister 18. august 2018.
IDEX Biometrics

Teknologi

I 2010 ble IDEX SmartFinger Film lansert, en tynn og bøyelig fingeravtrykksensor som gjør det mulig å bygge hele fingeravtrykksensor-systemet inn i et vanlige plastkort, som kredittkort, bankkort og nasjonale ID-kort. Slike system-på-kort-løsninger med en mikroprosessor, som kjører biometriske algoritmer, og lagring av biometriske brukerdata innebygget, sikrer at biometriske data aldri forlater selve kortet. Dermed ivaretas hensynet til personvernet.
Høsten 2012 skiftet IDEX markedsfokus. Frem til da hadde selskapet vektlagt bruk av teknologien i kort. Skiftet kom etter at Apple kjøpte IDEX' konkurrent AuthenTec . Dette oppkjøpet var et forvarsel om at fingeravtrykkleser ville bli bygd inn i mobiltelefoner, mente IDEX, noe som ble gjentatt da Apple introduserte sin iPhone med fingeravtrykkleser høsten 2013 . Det forventes nå at flere mobilprodusenter vil følge Apples eksempel og lansere mobiltelefoner med fingeravtrykkløsninger. Det er svært få leverandører som kan tilby slik teknologi.
Våren 2013 introduserte IDEX flere nye løsninger tilpasset mobilmarkedet, blant annet SmartFinger Sensor-i-glass der fingeravtrykksensoren er innlagt i skjermglasset på mobiltelefonen. IDEX klargjør også en ny fingeravtrykksensor for mobilmarkedet kalt SmartFinger Colibri. Dette er en miniatyrisert fingeravtrykksensor som baserer seg på IDEX' polymerteknologi.
Markedet for biometriske sensorer anses å være sterkt økende. IDEX har mottatt kommersielle ordre for levering av fingeravtrykksensorer til sikkerhetsløsning på smarttelefoner og smartkort. I tillegg har flere partnere lansert prototyper som demonstrerer IDEX' teknologi brukt i deres produkter.
I mai 2013 meldte IDEX at Apple bekrefter at IDEX har grunnleggende patenter knyttet til fingeravtrykksensorer.
I 2013 har IDEX gjort det klart at selskapet vil utvikle berøringssensorer ("touch"), i tillegg til sensorer som man drar fingeren over ("swipe"). Touch-sensorer ventes generelt å bli brukt i dyrere produkter enn swipe-sensorer. I november annonserte IDEX at selskapet venter å ha de første touch-sensorene klare midt i 2014.

Internasjonale partnere

IDEX samarbeider blant andre med Future Electronics, Validus Technologies, chip-produsenten Faraday Technology og Ionics EMS. Tidligere har IDEX hatt samarbeid med Texas Instruments og ST Microelectronics.
Satsingen på mobilmarkedet har resultert i partnerskap og investeringer. Mai 2013 meldte IDEX at de hadde inngått partnerskap med et globalt mobilselskap, uten å oppgi hvem denne partneren var. Høsten 2013 investerte Hongkong-selskapet World Wide Touch Technology i IDEX gjennom to rettede emisjoner.
I oktober 2013 ble IDEX med i konsortiet FIDO Alliance (Fast IDentity Online). Her vil IDEX delta i utformingen av protokollstandarder for sikker autentisering.