google/wiki40b huggingface dataset:
Undrumsdal

Undrumsdal er en bygd i Re kommune i Vestfold med 1027 innbyggere i 2018. Stedet ligger ca. 8 kilometer øst for kommunesenteret Revetal og 11 kilometer sørøst for Sørby som var kommunesenteret i tidligere Våle kommune. Undrumsdal har ikke eget postkontor, men har postnummer 3176 UNDRUMSDAL.

Historie

Navnet Undrumsdal kommer fra gården Undrum, som er nevnt i et  diplom fra 2. april 1319.
Gården Søndre Sollerød i Undrumsdal er nevnt i 1318.  I 1686 ble den gjestgiveri og skysstasjon langs Kongeveien, som var forløperen til Sørlandske Hovedvei og dagens E18. Kongeveien ble gjort kjørbar for vogner ca. 1665. Norges første dyrsku ble hold på Solerød i 1839. I 1895 ble det anlagt vei fra Skoppum til Solerød. På 1600-tallet var Undrumsdal en del av Slagen skipreide. En av Lefsåkergårdene var Lensmannsgård i 1610.
Fra 1875 har det vært poståpneri i Undrumsdal. Mellom 1968 og 1987 hadde  postkontoret postnummer 3116 UNDRUMSDAL, og fra 1987 til det ble lagt ned 1.mai 1989, var adressen 3176 UNDRUMSDAL. Deretter var adressen 3178 VÅLE fram til 1. oktober 2011 da postadressen igjen ble 3176 UNDRUMSDAL.

Idrettsforeningen Hauk

Idrettsforeningen Hauk ble startet i 1917 under navnet Undrumsdal Fotbalklub. Fra 1919 het den Fotbalklubben Falk Undrumsdal, før den i 1921 tok sitt nåværende navn samtidig som skiklubben Fremad ble innlemmet. Bortsett fra fire års pause under annen verdenskrig, har det hele tiden vært aktivitet i foreningen, med hovedvekt på langrenn og fotball.

Bebyggelse og bedrifter

I Undrumsdal ligger mange gårdsbruk og bl.a. boligfeltene Solbyfeltet og Gretteåsen. Et nytt boligfelt, Rødsåsen, er planlagt. Blant bedriftene i bygda finnes utsalg av campingvogner, bruktbiler og ovner og peiser. 
Langs hovedveien finnes overnattingsstedet Undrumsdal Hyttegrend. Bensinstasjonen som sammen med den tidligere kaféen "By the way" lå inntil den gamle E18, ble nedlagt i slutten av 2007. Fram til 1970-tallet lå det også en bensinstasjon litt lenger nord, i Knutstadkrysset.
Solerød oppvekstsenter som består av barneskole og barnehage, ligger like ved Undrumsdal kirke. Samfunnshuset Dalheim ble innviet i 1962, og fungerer som gymsal for skolen og møtelokale og samlingssted for innbyggerne. Dalheim brukes også av IF Hauk, som har idrettsbane her.

Kommunikasjon

Vestfolds hovedvei, Europavei 18, går gjennom Undrumsdal, på østsiden av dalen. Avkjøring  34  har fått navnet Undrumsdalskrysset. Europaveien ble åpnet som firefelts motorvei 14. desember 2007. Før dette gikk gjennomfartstrafikken på Undrumsdalveien (daværende E18), som går midt i bygda, tett inntil skole, barnehage og boliger. Veien hadde i 2004 en årsdøgntrafikk på 16000-20000 kjøretøyer.
306Fylkesvei 306 går vestover mot Fossan som Hengsrudveien og østover mot E18 som Knutstadveien. Riksvei 19 går videre østover utenfor Skoppum til Horten. Fylkesvei 665 går østover mot Åsgårdstrand som Solerødveien og vestover mot Revetal som Kåpeveien. Fra Undrumsdal er det ca. 15 minutters kjøring til hver av byene Holmestrand, Horten og Tønsberg.
Det er begrenset bussforbindelse i retning Tønsberg, og skolebuss til Revetal ungdomsskole.
Hortobágy nasjonalpark

Flora og fauna

Hortobágy er en steppe, en grasslette med det ungarske gråstorfeet, ursauen racka, vannbøffel, og hester passet på av gjetere. Det gir habitat for ulike arter, inkludert 342 fuglearter: aftenfalk, trielar, stortrappe og vannsanger. Området er en viktig rasteplass for trekkende traner, boltit og dverggjess.
Under høsttrekket er det viktigste samlingsstedet for den europeiske bestanden av traner Hortobágy. Her samles mer enn hundretusen traner i oktober og noen titusener kan sees fortsatt i november. Den 16. oktober 2014 oppga nasjonalparken at det var 135600 traner der .
Hortobágy er også et senter for avl av Taurus storfe, en av flere pågående forsøk på å avle tilbake uroksen.

Hortobágy fuglesykehus

Hortobágy fuglesykehus er en stiftelse opprettet i 1999. Stiftelsens formål er først og fremst veterinær behandling av vernede fugler og å slippe dem ut igjen i frihet etter endt behandling.
I tillegg til naturskader og infeksjoner på grunn av menneskelig aktivitet - slik som for eksempel forgiftning, skader på motorveier, krypskyting, osv. - får mange fugler skader som de kan behandles for under riktige forhold.
Siden 1991 har nasjonalparken imidlertid gitt veterinær behandling av fugler i utkanten av Tiszafüred-Kócsújfalu, hvor beskyttede fugler med skade og sykdom og svært vernede fugler kommer fra alle deler av landet. Under dagens forhold, etter primært operativ/veterinær behandling, omsorg og opptrening, returneres rundt 40% av fuglene til naturen. Nasjonalparken driver også arv og lagring av enkelte fugler som ikke kan returneres til naturen.
Læringsmiljøutvalg

Et læringsmiljøutvalg er et organ som skal påse at en høyere utdanningsinstitusjon har et forsvarlig læringsmiljø. Læringsmiljøet skal oppfylle bestemmelsene i lov om universiteter og høgskoler. Loven gir bestemmelser om det fysiske læringsmiljøet, for eksempel om luftkvalitet, lyd- og lysforhold, tilgang til bygg og lignende stiller krav om at læringsmiljøet skal være forsvarlig ut fra hensynet til studentenes helse, sikkerhet og velferd.
Ifølge loven skal alle høyere utdanningsinstitusjoner ha et læringsmiljøutvalg. Læringsmiljøutvalget er underlagt institusjonens styre, som har det overordnede ansvaret for læringsmiljøet. Utvalget skal bidra til at lovbestemmelsene om læringsmiljø blir gjennomført. Det skal delta i planlegginga læringsmiljøtiltak og følge utviklinga i spørsmål som angår studentenes sikkerhet og velferd. Læringsmiljøutvalget skal årlig gi rapport om organisasjonens arbeid med læringsmiljø. Studentene og institusjonens ansatte skal ha like mange representanter i utvalget.
Singles Collection: The London Years

Sporliste

Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.
Leonardo Leo

Biografi

Leo studerte ved konservatoriet della pietà de' Turchíni i Napoli, først hos Francesco Provenzale, senere hos Nicola Fago. Det har vært antatt at han var elev av Giuseppe Ottavio Pitoni og Alessandro Scarlatti, men han kan ikke ha studert hos noen av disse, derimot var han påvirket av begges komposisjoner. Han tidligste kjente verk er det kirkelige dramaet L'infedelta abbattuta som ble framført av hans medstudenter i 1712.
I 1714 oppførte Leo operaen Pisistrato ved hoffteateret, og fikk mye positiv omtale. Han holdt mange poster ved det kongelige kapellet, og fortsatte å skrive for scenen ved siden av å undervise ved konservatoriet. Fra 1717 til sin død i 1744 (ikke 1742 eller 1743 som Burney Piccinni oppgir) virket han som kirkekapellmester og direktør for konservatoriet Sant' Onofrio i fødebyen Napoli.
Etter å ha føyd komiske scener til Francesco Gasparinis Bajazette (Napoli, 1722), komponerte han komiske operaer på napolitansk språk, eksempelvis La’mpeca scoperta i 1723 og L'Alidoro i 1740.
Leonardo Leo døde av slag mens han var opptatt med å skrive nye arier for en nyoppføring av La Finta Frascatana.

Verk

Leos mest berømte komiske opera var Amor vuol sofferenze (1739), bedre kjent som La Finta Frascatana. Han var også en betydelig opera seria-komponist, med  Demofoonte (1735), Farnace (1737) og L'Olimpiade (1737) som hans mest kjente i genren. Han er enda mer anerkjent som komponist av kirkemusikk.
Leo var den første komponist i den napolitanske skolen som fullt ut mestret moderne harmonisk kontrapunkt. Kirkemusikken hans er høytidelig og logisk heller enn lidenskapelig, og uten den sentimentaliteten vi finner i Francesco Durante og Giovanni Battista Pergolesis verker. seria-operaene hans er ganske stive og kalde, men i de komiske operaene viser han en fin humoristisk sans.  
Et karakteristisk eksempel på Leos kirkemusikk er Dixit Dominus in C. Flere arier fra operaene hans er tilgjengelige i moderne utgaver.
Som en av de fremste mestrene i den napolitanske skole utmerket Leo seg som komponist i alle tidens musikalske former. Han skrev mer enn 500 verk, ved siden av de tallrike operaene, mange kirkemusikalske verk som messer, salmer og kantanter, serenader og instrumentalverk. Det meste av musikken hans oppevares i biblioteket Conservatorio di San Pietro a Majella i Napoli, Vatikanets bibliotek og i British Library i London. 
Særlig betydning har Leos seks cellokonserter. 
Leo var også en god lærer; til hans elever finner vi blant annet Giovanni Battista Pergolesi, Niccolò Jommelli, Ignazio Fiorillo og Niccolò Piccinni.
Torkil Nielsen

Sjakk

Gjennom og etter sin fotballkarrière, spilte Torkil Nielsen sjakk i klubben Sandavágs talvfelag (Sandavágs sjakkforening). Han ble individuell vinner i sjakk på Færøyene i 1984, 1986 og 1988, og deltok tre ganger i den internasjonale Sjakkolympiaden, som spiller på det færøyske landslaget: 1982 i Luzern, 1984 og 1988, begge i Saloniki, Hellas.
Interkrets Elite (Oslo Fotballkrets)

Interkrets er det øverste nivået for juniorlag i fotball på Østlandet. Det er interkretsserier for gutter og jenter i henholdsvis klasse 16 og 19 år.
Robert Rich, 3. jarl av Warwick

Robert Rich, 3. jarl av Warwick (født 28. juni 1611, død 29. mai 1659), var en engelsk adelsmann som støttet rojalistene i den engelske borgerkrigen. (Hans far på sin side ga sin støtte til parlamentaristene.)

Foreldre

Han var sønn av Robert Rich, 2. jarl av Warwick, og Frances Hatton.

Ekteskap og barn

Den tredje jarlen av Warwick var gift to ganger.

Første ekteskap

Hans første ekteskap, med Anne Cavendish (1611–1638), datter av William Cavendish, 2. jarl av Devonshire, ble inngått den 9. april 1632 ved Battersea, som den gang lå i Surrey, men nå er en del av London og ligger langs sørbredden av Themsen. Anthonis van Dyck har malt et portrett av lady Anne Rich i helfigur, som er datert 1637.
Ekteparet fikk kun ett barn, som også var jarlens eneste sønn. Han ble døpt Robert (1634-1658) som sin far. Anne Cavendish døde i 1638.
Warwicks sønn Robert Rich giftet seg i 1657 med Frances Cromwell (1638–1720), datter av Oliver Cromwell. Robert døde imidlertid av tuberkulose den 16. februar 1658 (1657/1658), mindre enn tre måneder etter ekteskapsinngåelsen, og 15 måneder før faren døde. Av den grunn gikk jarledømmet i arv til jarlens bror Charles, som ble den 4. jarl. Roberts enke giftet seg for øvrig på nytt med sir John Russell, 3. baronet av Chippenham.

Død

Robert Rich døde i 1659 i London, og ble gravlagt i Felsted i Essex. Etter hans død giftet hans enke seg på nytt med Richard Bourke, 8, jarl av Clanricarde. Han ble etterfulgt som jarl av Warwick av sin yngre bror Charles Rich.
Storflekket metallfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 42–50 mm), brunlig nattfly. Arten er umiskjennelig på grunn av den store, sølvhvite flekken midt i forvingen, dessuten er den gule bakkroppen et påfallende kjennetegn. Forkroppen (thorax) er gråbrun, den fremre delen gulbrun og bakkanten svartaktig. Som vanlig hos metallfly har den en høy tverrkjøl av oppstående, håraktige skjell og en oppstående dusk over scutellum. Bakkroppen er lyst gul med to mørkbrune dusker av oppstående skjell på den fremre delen, den fremste av disse er korsformet sett ovenfra. Forvingen er gråbrun med mørkere årer og avdempet glans, de bakerste 2/3 av midtfeltet kanelbrune. Midt i vingen er det en ganske stor, firkantet, sølvhvit flekk (virker speilblank hos noen eksemplarer). Vingen er lysere langs ytterkanten, mellomlinjene, som avgrenser midtfeltet, er tynne og ikke tydelige. Bakvingen er brunhvit med et grått område ved ytterkanten, skillet mellom de to fargene er ikke skarpt.

Levevis

Arten lever på åpne områder som blomsterenger og lysninger i skogen, i lavlandet. Larvene, som overvintrer, lever på ulike lave planter. De spinner seg inn i en gulaktig kokong på vertsplanten før de forpupper seg. De voksne sommerfuglene flyr i juli–august, enkelte eksemplarer kan også påtreffes i september. I Norge svinger bestandene av denne arten sterkt, både fra år til år og over lengre perioder.

Utbredelse

Den er utbredt i det meste av Europa og i det nordlige Asia østover til Sentral-Asia og det nordvestlige Kina. I Norge er den forholdsvis vanlig nord til Lierne i Nord-Trøndelag.
ARTEC Boxer

Historie og utvikling

Boxer ble startet som et utviklingsprosjekt av Tyskland og Storbritannia i november 1999.  Tidlig i 2001 kom Nederland med i programmet.  I 2003, like etter utbruddet av Irak-krigen, trakk Storbritannia seg for å konsentrere seg på sitt eget program, kalt Future Rapid Effect System.  Prototyper ble levert til Tyskland i 2002 og Nederland i 2003.  Produksjonen er planlagt å starte i 2007.
I tysk tjeneste skal Boxer erstatte Fuchs og M113, mens den i nederlandsk tjeneste skal erstatte M577 og støttevariantene av YPR 765.
13. desember 2006 godkjente det tyske parlamentet innkjøp av 272 Boxere til den tyske hæren
Boxer produseres av ARTEC, og utviklingsprogrammet administreres av OCCAR (Organisation for Joint Armament Cooperation).

Teknisk

Vognføreren sitter framme til høyre i kjøretøyet.
Pansringen er panserstål, med ekstra panserplater skrudd på utsiden.  Disse kan brukes modulært eller byttes etter hvert som de blir skadet.  For tiden brukes det en «sandwich» av stål-keramisk-stål.  Kjøretøyet er beskyttet mot bomblets og stridsvognmine, og mannskapet har hengende seter for å være isolert fra sjokk som kjøretøyet blir utsatt for.
Bestykningen som foreløpig er vist er enten en Heckler & Koch GMG 40 mm automatgranatkaster eller en Rheinmetall MG-3 7,62 mm mitraljøse.
Motoren er en 530 kW MTU dieselmotor, montert framme til venstre i skroget, som er koblet til en automatisk girkasse fra Allison.  Dette driver permanent åttehjulstrekk med uavhengig hjuloppheng og sentralt styrt dekktrykk.
Carioca-akvedukten

Carioca-akvedukten (portugisisk: Aqueduto da Carioca) er en akvedukt i byen Rio de Janeiro i Brasil. Akvedukten ble bygget på midten av 1700-tallet for å bringe ferskvann fra Carioca-elven til byens befolkning.
Carioca-akvedukten ligger i sentrum av byen, i området Lapa, og blir populært kalt Arcos da Lapa. 1896 ble den ombygd for å brukes som viadukt for trikken Bondinho de Santa Teresa som forbinder byens sentrum med bydelen Santa Teresa, i dag Rio de Janeiros eneste trikkelinje.
På 1960-tallet ble flere hus som hadde blitt oppført nær akvedukten revet for å forbedre det visuelle inntrykket av byggverket.
I august 2011 skjedde det en ulykke, åpenbart på grunn av bremsesvikt, fem mennesker omkom. Som følge av dette ble trafikken avbrutt, planer for å sette trikkelinjen istand og å skifte ut de gamle trikkene med nye (med veterantrikk optikk) ble imidlertid godkjent. I juli 2015 ble trikken tatt i bruk igjen i begrenset omfang, blant annet over viadukten.
Europavei 653

Europavei 653 går mellom Torniyiszentmiklós og Letenye i Ungarn. Veiens lengde er rundt 20 km.
Det er planlagt å forlenge E653 til Maribor i Slovenia når motorvei A5 i Slovenia er ferdig i 2013.
Mirandornithes

Taksonomi

Til tross for at flamingoer og lappedykkere er svært forskjellige å se på, så deler de også noen svært karakteristiske særtrekk, som et uvanlig høyt antall primærfjær på vingene, neglelignende klør på føttene, og et kalkholdig lag på eggeskallet. Jarvis et al. (2014) plasserer Mirandornithes nær basen av gruppen moderne fugler (Neoaves), mens Prum et al. (2015) foreslår Mirandornithes som søstergruppen til vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Dette viser at spørsmålet om hvor denne gruppen skal plasseres på stamtreet ikke er endelig avklart.
Saale

Elveløp

Saale har sitt utspring i Fichtelgebirge, mellom Bayreuth og Hof i Oberfranken (Bayern). Den snor seg nordover og passerer byen Hof , før den mellom Hirschberg og Blankenberg utgjør en del av grensen mellom Bayern og Thüringen. I Thüringen følger løpet oppdemmede sjøer mellom skogkledde åser. Et stykke før den når byen Saalfeld, er den oppdemmet til en slangeformet innsjø, Hohenwarte-Stausee. Etter Saalfeld når elven Rudolstadt. Her mottar den elven Schwarza, som kommer fra dalen der slottet Schwarzburg ligger, et eldgammelt sete for fyrstene av huset Schwarzburg-Rudolstadt. 
Fra Saalfeld flyter Saale inn i kalksteinsområdet nord for Thüringer Wald og gjennom byen Jena. Den fortsetter så inn i Sachsen-Anhalt og gjennom kurstaden Bad Kösen der det dyrkes vinranker i skråningene langs bredden.  Ved Naumburg mottar den den dype elven Unstrut. I dette området ligger et av Europas nordligste vindistrikter, Saale-Unstrut. Saale renner videre forbi Weißenfels, Merseburg, Halle, Bernburg og Calbe. Elva munner ut i Elben ved Barby noen kilometer oppstrøms fra Magdeburg.
Jordsmonnet i de nedre delene av dalen er svært frodig og blant avlingene her finnes sukkerroe. I dalen, ned til Merseburg, kroner mange slott og festninger høydene langs elven.

Transport og skipstrafikk

Saale er framkommelig fra Naumburg med hjelp av sluser. Ved Leuna er den planlagt forbundet til Weiße Elster nær Leipzig via en uferdig kanal.
Henning Nygård

Biografi

Henning Nygård var gift med Randine Eriksdatter Unhjem (1873–1969). De fikk 11 barn, 10 sønner og 1 datter. Flere av sønnene ble ivrige fjellklatrere. Eldste sønn, Ole Nygård ble patentfører som far og farfar Ole Endresen Kolflot. Sønnene Harald og Kristian var også habile fjellklatrere. Henning Nygård bygde seg et hus i Liabygda i Isfjorden i Rauma kommune. Henning var en meget ettertraktet maler, og han restaurerte kirker. Henning hadde ingen skrekk for høyder. Ved siden av småbruket ble Henning også DNT-patentfører. Han tok et patentførerkurs som gikk av stabelen i Jotunheimen. 
Trollkjerringa er en del av Trolltindan. Ifølge fjellklatrer Arne Randers Heen finnes det neppe noe fjell i Sør-Norge som er vanskeligere å klatre opp på, vel å merke fra den letteste siden. Trollkjerringa er en tindenål. Den har en form og beliggenhet som er et særsyn i den norske fjellheimen. Under seg har Trollkjerringa en nesten 1000 meter høy loddrett, til dels utoverhengende vegg. På "baksiden" reiser den seg 60 meter loddrett opp over steinura. I 1916 ble Trollkjerringa besteget av fem mann: Alf B. Bryn, Eilert Sundt, Leif Sundt, Diedrik Burchardt og fjellføreren Henning Nygård. Det tok to og en halv time å nå toppen. Det var ukjent terreng og fem mann i tauet. Det var mye løst fjell og man måtte være meget forsiktig. På denne tiden hadde man ikke bolter og sålene på støvlene var glatte.
Elveniøye

Kjennetegn

Elveniøye er bronsebrun eller grønnaktig til grå på ryggen, lysere med toner av grønt på sidene og hvitaktig med mørke prikker på buken. En kan skjelne den fra bekkeniøye på at den har klart definerte mellomrom mellom ryggfinnene.
Størrelsen varierar fra 20 cm opp mot en halv meter, med registrert maksimalvekt på 150 g.

Levesett

Elveniøye er generelt sett anadrom, men det finnes også rene ferskvannsbestander, blant annet i Mjøsa. De voksne fiskene lever stort sett i brakkvann, i elvemunninger eller i havet, men ikke så langt fra land som havniøye. Larvene filtrerer som andre arter niøyer omgivelsene for mikroskopiske næringspartikler.
Gytetiden er i april-juni. Fisken graver gytegrop på sand- eller grusbunn i rennende vann med vannføring på 1-2 m/sekund. De gyter i grupper; gytegroper med opp til 50 individer er registrert. Etter fullført gyting dør de voksne i løpet av to uker.
Larvene klekkes ut av eggene etter 10-14 dager, og ligger nedgravd i 3-6 år før de blir voksne.
Festung Furulund

Festung Furulund (Furulund bunker) var et militært kommandosenter som ble opprettet i 1943 på Furulund i Oslo, i en forretningsgård og på tilstøtende eiendommer i det tilstøtende villaområdet.
Bunkeren på Furulund i Oslo ble bygget inn i berggrunnen på Vækerøåsen ved sprengning på vegne av den tyske okkupasjonsmakten. Fra februar 1945 og frem til frigjøringen ble bunkeren brukt som hovedkvarter for sjef for Sipo og SD i Norge Heinrich Fehlis. Årsaken til flyttingen var etter sigende det allierte bomberaidet på Victoria Terrasse. Fehlis bodde i det rekvirerte Torbygg (kalt "Stangelandgården" fordi Stangeland hadde kolonialforretning der), et treetasjes betonghus eid av skipsreder Carl Christian Christensen, Høvik. Bunkeren hadde hovedinngang innerst i bakgården, men hadde også en skjult dør innerst i hagen til villaen i Vækerøveien 22. Bunkeren strakte seg til nærstående villaer og besto blant annet av ammunisjonslager og kommunikasjonssentral. Flere villaer i nærområdet var rekvirert og tjente som boliger for Gestapopersonell. Bunkeren og forsvarsstillinger ble bygget ved tvang av blant annet fanger fra Grini fangeleir.
Furulund bunker er et listeført kulturminne.
Paul Green

Biografi

Paul Green startet sin profesjonelle fotballkarriere i Doncaster Rovers i august 2001, og han spilte sin første obligatoriske kamp for Doncaster den 19. mars 2002 da de gjorde 2-2 mot Nortwich Victoria i en ligakamp i Conference National. Tre dager senere laget han sitt første ligamål for the Rovers da de vant 5-2 over Hayes. Totalt scoret Green 2 mål på 8 ligakamper for Doncaster i 2001/02-sesongen, mens han i 2002/03-sesongen scoret 4 ligamål på 29 kamper. I denne sesongen spilte Paul Green også 3 play-off kamper for Doncaster, og han scoret Doncasters første mål de de vant 3-2 over Dagenham & Regbridge i play-off finalen i Conference National.
Den 9. august 2003 debuterte Green i The Football League da Doncaster slo Leyton Orient 3-1 i en ligakamp i 3. division, og sju dager senere scoret han sitt første mål i The Football League da klubben fra South Yorkshire slo Southend United 2-0. Da 2003/04-sesongen var over hadde Paul Green fått bokført 8 ligamål på 43 kamper for Doncaster Rovers som i sin debutsesong vant den engelske 3. divisionen med 92 poeng.   
I Doncasters første sesong i den nyetablerte divisjonen Football League One noterte Green for seg 7 mål på 42 ligakamper, mens han i 2005/06-sesongen stoppet på 3 ligamål på 34 kamper. Deretter ble 2 mål på 41 ligakamper i 2006/07-sesongen før han i sin siste sesong, 2007/08-sesongen, for the Rovers scoret 3 ligamål på 39 kamper. Selv om Doncaster Rovers rykket opp til Football League Championship etter 2007/08-sesongen valgte Paul Green å forlate Doncaster til fordel for Derby County sommeren 2008. 
Green debuterte for Derby den 9. august 2008 i en ligakamp mot sin gamle klubb Doncaster Rovers, og scoret sitt første mål for The Rams 16. august 2008 i en ligakamp mot Bristol City.
Amimes

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Sri Lanka.