google/wiki40b huggingface dataset:
Maja Lise Rønneberg

Familie

Rønneberg ble født 10. juli 1930 som datter av Anton Rønneberg og Ruth Krefting Rønneberg.

Karriere

Maja Lise Rønneberg debuterte på Riksteatret i 1952. Hun var ansatt som skuespiller ved National i sju år. Fra 1961 var hun ansatt ved Hartvig Nissens skole med fagkretsen fransk, norsk og historie. I 1969 opprettet Hartvig Nissens skole landets første dramalinje med Maja Lise Rønneberg Rygg som starter. Hun arbeidet med drama ved denne skolen til hun gikk av for aldersgrensen i 1995. Som en av fagets pionerer har hun gitt tallrike kurs rundtom i landet, og har skrevet bøker i teaterhistorie og drama. Med Reform 1994 fikk Hartvig Nissens skole ansvaret for drama i studieretningen Musikk, dans og drama. Ved skolens 150-årsjubileum utkom skolens nyere historie skrevet av Maja Lise Rønneberg Rygg. Se også artikkel skrevet av Runo Hellvin i Drama. Nordisk dramapedagogisk tidsrift nr 04/2010.

Utmerkelser

Maja Lise Rønneberg Rygg ble for sin innsats for faget drama den 26. november 2010 tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.
Idiostoloidea

Utseende

Forholdsvis store, brunlige teger.

Levevis

Lite er kjent om biologien til disse tegene. De finnes bare i Australia og det sørligste Sør-Amerika.
Anthony de Mello

Liv og virke

Anthony de Mello studerte filosofi, teologi og psykologi og grunnla Sadhana Institute i Lonavia (opprinnelig: Institute of Pastoral Counseling and Spirituality ved de Nobili College i Pune i India).
Anthony de Mello var fremfor alt en multikulturelt preget lærer, som på humorfullt sett og vis formidlet livspraktiske visdomsord og fortellinger fra alle religiøse tradisjoner.
Ifølge en Notification fra Den hellige stol fra 1998 skulle han i økende grad ha fjernet seg fra aksepten av Jesus Kristus som Guds sønn og fra Den Hellige Skrifts relevans, slik at deler av de Mellos lære «ikke er forenlig med den katolske tro og kan anrette stor skade».
Željko Milinovič

Landslaget

Željko Milinovič spilte 38 landskamper for Slovenias herrelandslag. Han ble tatt ut i Slovenias tropp til EM i fotball 2000 og VM i fotball 2002.
Askøy prestegjeld

Askøy prestegjeld er prestegjeld i Askøy kommune i Bjørgvin bispedømme. Prestegjeldet består av menighetene Strusshamn, Herdla, Ask, Tveit og Erdal. Det er fem kirker i prestegjeldet; Ask, Erdal, Strusshamn, Tveit og Herdla. I tillegg kommer Mizpa på Follese som er vigslet til kirkelige handlinger.
Askøy prestegjeld ble opprettet da Strusshamn ble utskilt som eget sogn fra Bergen Domkirke i 1741, og Askøys eldste kirkebok starter i 1742. Den første kirken i prestegjeldet lå i Strusshamn.   
I 1813 ble Askøy anneks under Fjell på Sotra, og i 1819 ble det lagt under St. Jørgens Hospital i Bergen. Askøy ble ført sammen med Fjell i 1842, og utskilt som eget prestegjeld igjen i 1871. I 1879 ble gnr. 25 overført fra Birkeland sogn i Fana til Askøy prestegjeld. Laksevåg ble utskilt som eget sogn i 1885. Laksevåg (gnr. 45-59) og Loddefjord (gnr. 22-44) ble i 1915 utskilt fra Strusshamn som eget sogn, og overført til Laksevåg prestegjeld. I 1970 ble Herdla sogn lagt under Askøy. 
Prestegjeldet som administrativ enhet ble faset ut av Den norske kirke fra 2004 og blir ikke lenger brukt.
I dag heter det Askøy kirkelige fellesråd og består av menighetene; Ask, Erdal, Strusshamn, Tveit og Herdla.
Kızılırmak

Historie

Hettittene kalte den Maraššantiya, og den dannet vestgrensa til landet Hatti, kjerneområdet i Hettitterriket. I antikken dannet den grensa mellom Asia Minor og resten av Asia. Etter slaget ved Halys var elva grense mellom Lydia i vest og Media i øst, fram til Krøsus av Lydia krysset elva for å angripe Kyros den store i 547 f.Kr. Han ble beseiret, og Persia utvidet sitt territorium helt til Egeerhavet.
Thomaskirken i Leipzig

Thomaskirken i Leipzig (Thomaskirche) er velkjent som kirken der Johann Sebastian Bach var kantor fra 1723 til han døde i 1750. Sammen med Nikolaikirken er den hovedkirke i Leipzig. Ved luftangrepet 4. desember 1943 ble kirken sterkt skadet, men hurtig restaurert etter krigens slutt. I 1950 ble graven til Johann Sebastian Bach overflyttet fra Johanneskirken. Foran kirken står også et monument av Bach.
Iller

Iller (Ilargus i antikken) er en elv i Bayern i Tyskland. Den 147 kilometer lange elven er en sideelv til Donau langs høyre bredd.
Elvens kilde er i nærheten av Oberstdorf i Allgäu i de tyske alpene, like ved grensen mot Østerrike. Herfra løper elven i nordlig retning og passerer Sonthofen, Immenstadt og Kempten. Mellom Lautrach nær Memmingen og Ulm utgjør Iller i ca. 50 kilometer grensen mellom de to tyske delstatene Bayern og Baden-Württemberg. Iller munner ut i Donau i Ulm. 
Iller har et nedslagsfelt på 2 152 km² og rangerer som den sjuende største av Bayerns elver etter vannføringen (75 m³/s ved Senden). I elven finnes åtte vannkraftverk som produserer til sammen 51 MW (1998).
Langs Iller er det anlagt en sykkelrute, elven brukes til rafting og som utgangspunkt for vandreturer.
Vodka

Vodka, slik vi kjenner den i dag, er et brennevin som er helt klar på farge og har ofte lite smak. Brennevinet har ofte en høy alkoholprosent, vanligvis på mellom 37 og 60 %.

Historie

Ingen vet akkurat når man begynte å produsere vodka, men det russiske ordet vodka, som betyr «lite vann», dukket for første gang opp i skrifter på 1300-tallet. Vi vet også at vodka har vært destillert over hele Øst-Europa i over 800 år.
Vodkaen vi drikker i dag ble først laget i St. Petersburg tidlig på 1800-tallet. Den opprinnelige polske Peter Smirnoff grunnla sitt destilleri i Moskva i 1818, hvor han begynte å filtrere kornsprit gjennom et kullfilter og fikk et nesten helt rent brennevin. I 1947 fikk Heublein Inc. og Rudolph Kunett kontroll over verdensrettighetene til Smirnoff, og i 1948 fikk en restauratør i Los Angeles, ved å blande ingefærøl med vodka og limejuice (og fikk da drinken Moscow Mule), introdusert både vodka og ingefærøl til det amerikanske markedet.

Produksjon

Vodka har blitt laget av de råstoffene som har vært enklest og billigst å få tak i; hvete, bygg, rug, poteter, mais og til og med melasse. Potetvarianten dukket opp etter at polakkene fikk poteter i gave fra Østerrike på 1500-tallet. 99 % av all vodka i dag er laget av korn, ettersom dette er billigst. I Norge produseres vodka med en basis i poteter. Potetene blir most, og stivelsen i potetene blir omgjort til sukker. Dette blir så tilsatt gjær, og blandingen blir lagt på fermenteringstanker. Når fermenteringsprosessen (gjæringsprosessen) er ferdig, har de det som kalles for sats. Satsen blir så destillert i apparater som kalles Coffey Stills, og brennevinet som tappes fra apparatet, som har en alkoholstyrke på 96%, blir filtrert og tilsatt rent vann for å redusere alkoholstyrken til ca. 40-60 %. Deretter blir den tappet rett på flasker.
I 1780 hyret tsarina Katarina den store av Russland en kjemiker for å gjøre drikken mer hygienisk. Russerne fant opp metoden med filtrering gjennom kull, en metode som brukes av de fleste vodkaprodusenter den dag i dag. Svenske Absolut Vodka gjør ikke dette siden vodkaen lages av så rent vann at filtreringen er unødvendig. Foruten Russland og Polen, er USA, Sverige, Finland, Nederland, Frankrike og New Zealand kjent som de beste vodkaprodusentene.
Grensemerke

Et grensemerke er et merke som angir en grense. Det finnes flere typer grensemerker.
Grensestein er en større stein, ofte med et innrisset merke, symboler eller tekst som gjenkjennes av brukeren. Grensesteiner brukes for å angi grensene til landeiendommer, kommuner, fylker og land. 
Grenserøys er en varde av stein i varierende høyde, og gjerne med en grensestein på toppen som angir en landegrense. En grenserøys kan også være en treriksrøys. Grenserøyser kan også stå i vatn eller i skjærgården, og har da som oftest et betongfundament.
Grensestolpe er en moderne skandinavisk grensemerke som gjerne er en cirka to meter høy stolpe av tre eller plast, ofte malt i nasjonale farger. Grensestolper kan være delt mellom to land eller stå overfor en grensestolpe fra nabolandet. En grensestolpe kan også angi en trelandsgrense.

Norske grensemerker

Treriksrøyser finnes i grensepunktet mellom Norge, Sverige og Finland (sørøst for Skibotn i Troms), og mellom Norge, Finland og Russland (vest for Grensefoss i Finnmark). Treriksgrensen ved Skibotn ligger på 69°03'36"N 20°33'10"E og er verdens nordligste, og ligger 600 meter lenger mot nord enn treriksgrensen ved Grensefoss.
Ved grensepasseringer inn til Norge er det ofte metallskilt med malt riksvåpen. Slike skilt kan imidlertid også bare være ment for å vise landets tollmyndighet. 
Grensesteiner ved veier mellom fylker har ofte Norges riksvåpen hogd ut og i heraldiske farger. Ved veier som passerer kommunegrenser er det ofte metallskilt med kommunevåpen og kommunenavn.
Noen gamle grensemerker mellom eiendommer på steiner og fjell, forekommer som innhogde og opprinnelig malte streker som kan minne om bumerker.
Grensesteiner mellom eiendommer kalles markstein eller marstein. I landsloven av 1274 beskrives det hvordan et jordskifte skal foregå. De utskilte teigene skulle markeres med en grensestein støttes av to vitnesteiner. Den midtre steinen viser retningen på eiendomsgrensen. Frem til 1980 var det lovlig å sette opp grensesteiner som grensemarkører i nyetablerte grenser.
Sojusz Lewicy Demokratycznej

Sojusz Lewicy Demokratycznej («Den demokratiske venstrealliansen», SLD) er et polsk venstreorientert politisk parti som ble opprettet den 15. april 1999. Det tar offisielt avstand fra sine kommunistiske røtter, og går inn for et sosialdemokratisk program. 
SLD ble først dannet som en valgallianse med SdRP, et parti med røtter i det gamle kommunistpartiet som ledende medlem. Oppslutningen om SLD økte gradvis utover på 1990-tallet og SLD kunne danne regjering i 1993 og igjen i 2001. Presidentvalgene i 1995 og i 2000 ble vunnet av Aleksander Kwaśniewski, SdRPs første formann. I april 1999 ble SLD omdannet til parti og SdRP opphørte da å eksistere. 
Ved parlamentsvalget i 2001 inngikk partiet en avtale om fellesliste med Arbeidets forbund (UP) og vant en overveldende seier med 42 prosent av stemmene og 200 av 460 mandater i Sejm, samt 75 av 100 i Senatet. Etter valget dannet koalisjonen regjering sammen med Det polske folkepartiet (PSL) og Leszek Miller ble statsminister. I mars 2003 gikk imidlertid PSL ut av regjeringen. Oppslutningen om SLD falt kraftig og det kom anklager om korrupsjon og nepotisme. Den 26. mars 2004 annonserte ledende medlemmer av SLD dannelsen av et nytt sosialdemokratisk parti, Socjaldemokracja Polska (SdPl). Ved parlamentsvalget i 2005 fikk SLD kun 11,3 prosent av stemmene. Dette ga 55 mandater i Sejm, kun en fjerdedel av det tidligere antallet. Enda verre gikk det i Senatet, der de fra å kontrollere tre fjerdedel mistet samtlige senatorer. Den 3. september 2006 dannet SLD en sentrum-venstre-allianse, Lewica i Demokraci, sammen med SdPl, UP og PD. Koalisjonen fikk imidlertid kun 13 prosent ved parlamentsvalget i 2007 og ble oppløst like etterpå. 
Partiet går inn for legalisering av abort og registreringen av homofile par, men tar avstand fra eutanasi, såkalte «myke narkotika» og dødsstraff.
Høydeskrekk (film)

Handling

Psykologen Thorndyke blir ny sjef på klinikken for "De Meget, Meget nervøse" i Los Angeles. Han mistenker raskt at hans forgjenger ble tatt av dage. Etterhvert oppdager han også at de rike pasientene aldri blir friske nok til å forlate klinikken. Skurkene er en legekollega og en oversøster som driver med skumle planer ved klinikken.
Filmen spiller på en rekke kjente filmer av Alfred Hitchcock, som blant annet Vertigo, Psycho, Fuglene, Dial M for Murder, Rebecca, Mannen som visste for meget. I tillegg parodierer den filmer som Gjøkeredet og Trollmannen fra Oz.

Om filmen

Høydeskrekk fikk blandet mottakelse av kritikerne, men har fått såpass som 75 % på Rotten Tomatoes. Både Roger Ebert og Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
VG gav den terningkast fem, mens Dagbladet gav den fire.
Filmen innbragte 31 millioner dollar på amerikansk kino. Produksjonskostnadene var på mellom 3,4 og 4 millioner dollar.
Baglan Bay gasskraftverk

Baglan Bay gasskraftverk er et varmekraftverk ved Baglan Bay i Wales, Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 520 MW, fordelt på en enkelt blokk med gassturbiner. Brenselkilden er naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 2000–2003. Operatør er selskapet BP.
De totale CO₂-utslippene i 2008 var 730 296 tonn, halvert utfra 2007-nivået og litt mindre enn kvotemålet.
Huju

Huju (tradisjonell kinesisk: 滬劇, forenklet kinesisk: 沪剧, pinyin: Hùjù) eller Shanghaiopera er en variant av kinesisk opera som stammer fra områdene rundt Shanghai. Den synges som regel på shanghainesisk.
Den er særlig populær i Baihe, som er den eldste byen i distriktet Qingpu. Det finnes (2010) åtte-ti hujutrupper i den byen.
Huju ledsages at et ensemble med tradisjonelle kinesiske musikkinstrumenter som dizi (tverrfløyte av bambus), erhu (tostrenget fele), pipa (pæreformet lutt), yangqin (hamret dulcimer) og slagverk. Instrumentalisering og stil er nært beslektet med instrumentalgsjangeren Jiangnan sizhu.
Den kjente kinesiske komposisjon «Rosa bambusmelodi» (Purple Bamboo Melody, 紫竹调) er adaptert fra huju.
ILIOS-festivalen

ILIOS-festivalen er en årlig festival for samtidsmusikk. Festivalen blir arrangert i Harstad i månedsskifter januar/februar. Festivalarrangør er NyMusikk Harstad, og festivalen legger vekt på å presentere samtidsmusikk for et bredere publikum. I 2007 satte festivalen publikumsrekord med 2700 besøkende. Daglig leder og festivalsjef for ILIOS-festivalen er Anders Eriksson.
Algeries kringkastingsselskap

Om selskapet

Kringkastingsselskapet har rundt 1860 ansatte og har hovedkontor i Bouzaréah, utenfor hovedstaden Alger. I tillegg er det seks regionskontorer i Bordj El Bahri, Constantine, Sidi bel Abbès, Ouargla, Bechar og Tamanrasset. Tidligere var den tekniske driften underlagt Algeries radio- og tv-selskap ENTD, men ble skilt ut som et eget selsakap i 1991.
Digitaliseringen av bakkenettet startet i 2010. Til nå dekker 133 digitale sendere rundt 85 prosent av befolkningen, og dette skal øke til 95 prosent innen 2018. TDA tilbyr også internett, tekniske tjenester og satellittjenester. 
TDA er aktivt medlem av flere internasjonale organisasjoner, blant andre Den internasjonale telekommunikasjonsunion (ITU), Den europeiske kringkastingsunion (EBU), Den arabiske kringkastingsunion (ASBU) og Den afrikanske kringkastingsunion (UAR).
Journalførende filsystem

Et journalførende filsystem er et filsystem som lagrer endringer av filer i en journal, før de blir foretatt av filsystemet. Ved tilfeller som systemkrasj eller strømbrudd, er slike filsystemer lettere å gjenopprette og mindre sårbare for skader.
Det finnes ulike implementasjoner av slike systemer. Dersom et journalførende filsystem utelukkende holder rede på de lagrede metadata, vil det gi økt ytelse på bekostning av potensiell ødeleggelse av data. Et slikt filsystem kan også holde rede på både de lagrede data og deres metadata, på bekostning av ytelsen, og noen implementasjoner tillater at man kan velge mellom den ene eller andre journalføringen.
Steine (Vestvågøy)

Steine er et fiskevær i Vestvågøy kommune i Nordland. Stedet ligger på sørsida av Vestvågøya, ca. 3 kilometer vest for Stamsund. Steine var i eldre tid det største fiskeværet i den midtre delen av Lofoten, med skjermet havn ved Vestfjorden. Men mot slutten av 1800-tallet sank stedets betydning, og Stamsund ble større og viktigere som fiskevær.
Den første handelsmannen på Steine var Christian Mibes, som startet handel der i 1774. Senere gikk det i rykk og napp, med vekslende væreiere. Hans Angell startet gjestgiveri på Steine i 1802. Fiskeværet fikk postforbindelse før 1848, og offentlig poståpneri i 1852. De fleste årene siden var poståpneriet bare i virksomhet under Lofotfisket. Poststedet ble endelig nedlagt 1. oktober 1976. Fra rundt 1870-tallet hadde Steine dampskipsanløp. Steine hadde telegrafstasjon fra 1887 til 1930, deretter rikstalestasjon.
Steine kapell ble innviet i 1854. Det blåste ned under en storm 28. januar 1905 og ble ikke bygd opp igjen. Etter mange års diskusjon om stedsvalget ble Stamsund kirke bygd i 1937. Etter at Gravdal sykehus vest på Vestvågøya var bygd på 1840-tallet, ble det reist krav om flere sykehus i Lofoten, og Steine sykehus var i drift fra 1865 til det ble ødelagt av brann 22. september 1913. Heller ikke sykehuset ble bygd opp igjen, men bare delvis erstattet av ei mindre sykestue i Stamsund med drift i fiskesesongen.
8. mars 1906 tok et snøskred tre rorbuer i Vassvika på Steine og 19 personer omkom. Alle de omkomne var fiskere fra Troms. Ei minnestøtte til minne om de omkomne ble avduket 9. juli 1967.
Barna på Steine gikk opprinnelig på skole i Storfjorden. Fra 1945 til 1949 var det skole på Steine deler av vinteren, når snømengdene gjorde det vanskelig å komme seg til Storfjorden. Deretter var det helårlig skole på Steine til 1958, da veien (nå fylkesvei 840) til Stamsund sto ferdig, og barna ble overflyttet til Svarholt skole i Stamsund. I 1988 fikk Steine drikkevannforsyning fra Justadvatnet ved Skifjorden (Stamsund vannverk), etter at stedet til da kun hadde hatt drikkevann fra brønner og kilder.
Hvalfangstbåten MK «Nybræna», som lå ved kai på Steine, ble forsøkt senket av hvalfangstmotstanderen Paul Watson og andre fra miljøorganisasjonen Sea Shepherd 27. desember 1992.
Marburg

Historie

I 1138 nevnes første gang Marcburg (Marburger Schloss) som en besittelse under landgreven av Thüringen. Byen Marburg kjennes siden 1222. Fra 1248 til 1604 var Marburg residens for landgrevene av Hessen. I 1527 grunnla landgreve Phillip I av Hessen det berømte Phillips-universitetet. De såkalte religionssamtalene mellom Martin Luther og Ulrich Zwingli (Marburger Religionsgespräche) fant sted her i 1529. I 1604 ble Marburg en del av hertugdømmet Hessen-Kassel. Mellom 1806 og 1813 var byen underlagt det napoleonske kongeriket Westfalen. I 1866 ble Marburg en del av Preussen.
I Elisabethkirche hviler rikspresident Paul von Hindenburg med frue. Også de prøyssiske kongene Friedrich Wilhelm I og Friedrich II var begravet i Marburg fra slutten av andre verdenskrig frem til begynnelsen av 1990-tallet.
I tillegg til det hessiske statsarkivet huser Marburg en rekke betydningfulle arkiver, bl.a. Deutsches Adelsarchiv.
Huset Piast

Grunnlegger

Dynastiets legendariske grunnlegger var Piast. Hans navn nevnes cirka 1113 av kronikøren Gallus Anonymus. Skjønt de polske hertugene og kongene oppfattet seg selv som etterkommere av Piast, ble selve termen piastene (piastiske dynasti) innført i det 17. århundre av historikere som arbeidet for hertuger fra dynastiets schlesiske sidegren.
Zhe'ergen

Zhe'ergen (kinesisk: 折耳根, pinyin: Zhé'ěrgēn) er den spiselige jordstengelen til Houttuynia cordata (Yuxingcao, 鱼腥草) med en frisk, krydret og bepret smak. Den benyttes i sørøstkinesisk matlaging, som i  Sichuankjøkkenet, Yunnankjøkkenet, i Guizhou, og i det vestlige Guangxi.
Vasaloppet China

Vasaloppet China er et årlig langdistanseløp i langrenn i Changchun i Kina. Det arrangeres i starten av året, og ble første gang arrangert i 2003. 
Løpet er oppkalt etter Vasaloppet i Sverige. Det har inngått i Worldloppet siden 2014, og inngikk også i Ski Classics i sesongen 2016/17.
Septemberforliket

Septemberforliket (dansk: Septemberforliget) var en avtale som ble inngått den 5. september 1899 mellom De Samvirkende Fagforbund (nå Landsorganisationen i Danmark) og arbeidsgiverne i Dansk Arbejdsgiverforening. Avtalen slo fast at arbeidsgiverne hadde rett til å lede og fordele arbeidet, mens fagforeningene var de eneste som kunne inngå avtaler om lønns- og arbeidsforhold. Laurids Bing, Axel Heide og Herman Trier var de tre menn som spilte en nøkkelrolle i vedtagelsen av avtalen. Alle tre fikk derfor Fortjenstmedaljen i gull for deres innsats.
Septemberforliket avsluttet den 5. september 1899 arbeidsgivernes lockout, som da hadde betydd storkonflikt i syv måneder. Forliket tok utgangspunkt i de åtte punktene arbeidsgiverne hadde fremsatt som sine krav ved konfliktens start. Det inneholdt 13 paragrafer, tre midlertidige bestemmelser og en tilføyelse på tre punkter.
Selv om Septemberforliket ikke på alle punkter svarte til arbeidsgivernes åtte opprinnelige krav, var der dog i vid utstrekning tale om en seier til arbeidsgiversiden, mens dens ønske om å påføre fagbevegelsen et avgjørende strategisk nederlag ikke lyktes. Både fagbevegelse og Socialdemokratiet ble styrket de følgende år.
Septemberforliket fungerte som arbeidsmarkedets grunnlov og ble først erstattet av en ny Hovedaftalen i 1960. Den nåværende hovedavtale holder seg dog innenfor rammene av det opprinnelige Septemberforliket. Betegnelsen grunnlov er rimelig, da det grunnleggende konseptet i forliket er partenes gjensidige anerkjennelse av motpartens organisasjonsrett.
Tussan (Eide)

Tussan er et fjellmassiv på Nordmøre. Det ligger sør for kommunesenteret i Eide kommune, på kommunegrensen til Gjemnes kommune. De består av to fjell, men flere topper. Tussvatnet (452 moh) ligger i mellom.
De høyeste toppene er Snøtinden (1026,5 moh) og Stortussen (1026 moh), som ligger 600 meter fra hverandre med ei smal egg i mellom. Toppen av Snøtinden er også det høyeste punkt i både Eide og Gjemnes kommuner. På motsatt side av Stortussen fortsetter egga nordover til Nordtussen (871 moh), og fra Snøtinden fortsetter egga mot sør til Litltusten (810 moh).
Fra Gjemnes siden er det sti opp til toppen fra Ulleland i Åndalen. Stien følger Kvernsteinelva til Ullalandsvatnet, videre mot vest til toppen. Fra Eide siden starter stien i Herskedalen eller fra Ugelstadmyra. Begge stiene møtes og går over Tverrliknausen, Gongøra (835 moh), og Kaka.
På vestsida av Tussvatnet ligger Sørtussen (902 moh). Sti til toppen går fra Gjemnes siden, fra parkeringsplassen ved enden av bomveien til Åndalssetra (262 moh). Den går først opp til Trolldalsvatnet (354 moh), videre til Fagerdalsvatnet (482 moh) og til toppen.
Scarabaeiformia

Utseende

Ganske små til meget store (kroppslengde opptil 175 millimeter), stort sett kraftig bygde biller. Kroppen er mer eller mindre hvelvet. Et karakteristisk trekk er at antennene ender i en mer eller mindre vifteformet kølle, dette er mest utpreget hos hannene. Kroppen kan være glatt og blank, eller sterkt hårete. Beina er vanligvis nokså kraftige, hos de fleste artene har leggene (tibiae) pigger på yttersiden. Larvene har vanligvis et karakteristisk, såkalt scarabaeiformt, utseende: kroppen er tynnhudet, pølseformet, og holdes vanligvis i en C-form. De tre beinparene sitter samlet i forenden rett bak hodet (thorax-leddene er korte og sammentrengte).

Levevis

Som man kan vente av en så artsrik gruppe, er det stor variasjon i levevis innen gruppen. Larvenes spesielle kroppsform begrenser imidlertid mulighetene som finnes – nesten ingen av artene er aktive rovdyr, og alle lever mer eller mindre skjult på larvestadiet, de fleste nede i jorda. Mange arter har larver som lever på gjødsel, som foreldrene ofte har gravd ned i et spesielt larvekammer. Andre lever i sterkt nedbrutt, død ved, eller av planterøtter i jorda. En del arter lever i tuene til maur eller termitter. Larveutviklingen kan ta flere år, også de voksne billene kan leve forholdsvis lenge. De voksne billene flyr nesten alltid godt, selv om de kan være ganske tunge. Mange arter besøker blomster, andre eter råtnende frukt eller utflytende sevje. Mange er nattaktive, og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis, men en stor overvekt av artene lever i tropiske og subtropiske områder.