Riddergården

Beliggenhet

Riddergården kalles en løkkegård fordi bygningsmassen (som består av en rekke enkeltstående bygninger) ligger rundt et naturlig gårdstun, som i seg selv ligger i et bymessig strøk.
Gården ligger på Nordsiden i Hønefoss, der den opprinnelige bybebyggelsen vokste fram på 1700-tallet og framover, like ved Nordre torv. Stedet er alminnelig kjent som utbygget av sagfogd Fredrik Ridder (1756–1798), men det var trolig faren hans som først bosatte seg der. På en av dørene (på en dørbanker) står det nemlig «Riddergaarden bygget anno domini 1732», så det er knyttet noe usikkerhet til når våningshuset ble oppført. Flere mener at den opprinnelige delen ble bygget på begynnelsen av 1730-tallet.
Området der gården ligger er i dag alminnelig kjent som Glatved blant ringerikingene, men i tidligere tider gikk denne tangen også under navnet Bilthuggertangen. Det indikerer at en billedhugger kan ha hatt tilhold der før Glatved-navnet dukket opp. Glatved, som senere ble hotell, lå også på denne tangen og ble i sin tid bygget av Lars Ridder (1738–1794). Glatvedts Hotel, som var en stor trebygning i sveitserstil, brant dessverre ned til grunnen i 1941. Riddergården består imidlertid fortsatt og er en stor severdighet, som også står sentralt i mange kulturarrangement gjennom sommerhalvåret.
Eiendommen der Riddergården ligger, var aldri i familien Ridders eie, men var arvefestet av gården Hønen (i Haug prestegjeld). Arvefestet var imidlertid av en slik art at eieren verken kunne ta tomten tilbake eller forhøye grunnleien, som var på 25 riksdaler årlig.
I 1961 donerte de siste arvingene Riddergården til tidligere Hønefoss kommune, mot bruksrett så lenge de levde. Thorolf Ridder levde lengst, men døde i 1968. Dermed gikk  eierrettighetene over til den nye storkommunen Ringerike, som siden 1964 hadde forvaltet den gjennom Ringerikes Museum. Museet fortsatte å forvalte gården, inntil kommunen bestemte seg for selv å stå for driften av den. Peder Tandberg var vaktmester i flere år på Riddergården.  
Manglende vedlikehold i senere år har ført til en gryende mistillit blant befolkningen til kommunen som forvalter. Spesielt kritisk har en gruppe som kaller seg «Riddergårdens venner» vært. Riddergårdens venner var en gruppe ildsjeler som vernet om Riddergården. Tidligere har denne gruppen lagt ned utallige timer med gratis vedlikehold ved gården, men en uoverensstemmelse med kommunen har ført til at gruppen ikke lenger vil bidra med slik hjelp. Gruppen er også av den mening at Riddergården hadde vært faglig tjent med å ha Ringerikes Museum som forvalter av gården. Per februar 2008 finnes det ikke et eget kommunalt vedlikeholdsbudsjett for den unike løkkegården, men det settes av 95 000 kroner (2008) årlig i midler som skal dekke alt fra drift og arrangementer til vedlikehold.
Maler Morten Strømsodd malte i 2009 interiøret på Riddergården og var den første som fikk male Riddergårdens indre rom.

Bygningsmassen

Riddergården består av en rekke lave bygninger i laft, som står rundt et rektanglært tun med plen. Man antar at de fleste bygningene ble oppført omtrent på samme tid, men den såkalte «nystuen» kan være bygget noe senere, trolig først omkring 1799.
Foruten våningshuset, som ble utvidet med en østfløy omkring 1840, består gården av ei lita stue kalt «Nystuen» (trolig ei kårstue), stall med fjøs, en låve, et stabbur, et kombinert grisehus og vedskur, et bryggerhus med klesbod og ei lita drengestue og en utedass med tilnavnet «veslehuset». Opprinnelig sto det også et vognskur i forbindelse med låven, men dette ble etter hvert så forfallent at det måtte rives.