Kåre J. Smith

Barndom og oppvekst

Kåre J. Smith er sønn av Esther og Helge Anker Smith (sønn av Pauline og Johan O. Smith, Brunstad Christian Churchs grunnlegger). Kort tid før Kåre J. Smith ble født, flyttet foreldrene hans til Horten, men måtte flykte derfra under andre verdenskrig på grunn av bombetokt mot Marinens anlegg. Kåre ble derfor født hjemme hos sine besteforeldre i Krokstadelva 14. november i 1944, året etter bestefaren Johan O. Smiths død. Siden flyttet familien tilbake til Horten, hvor han bodde sine to første leveår.
I 1946 flyttet familien til Drøbak, hvor de bodde i ca. fem år, før de flyttet til Grefsen i Oslo. Deres hjem var et samlingspunkt for mange av menighetens medlemmer, også for de tidligere lederne for Brunstad Christian Church, slik som Sigurd Bratlie, Elias Aslaksen og Aksel Johan Smith, når disse var på besøk i Oslo i forbindelse med stevner og menighetsarbeid.
Kåre J. Smith var litterært interessert, og leste mye i sin barndom. Det som blant annet opptok ham mye, var bøker om jødenes historie og Israel.
I sekstenårsalderen reiste Kåre J. Smith til sjøs med tankskipet MT «Staberg», mest for å tenke over de vanskelige valgene i livet. Han har selv uttalt at han ikke så det som en selvfølge å være en kristen eller å tilhøre menigheten bare fordi hans foreldre og besteforeldre var det eller hørte til der, men ville gjøre slike valg på et selvstendig grunnlag, av en personlig overbevisning og tro. I ni måneder arbeidet han på sjøen som maskingutt før han igjen fikk landkjenning utpå sommeren.

Ungdomsliv og misjonering

På menighetens «sommerstevne» i 1963 omvendte Kåre Smith seg til Gud. Samme høst ble han kalt ut til førstegangstjeneste i Feltartilleriet, først med rekruttskole i Fredrikstad, deretter med tjeneste i Nord-Norge. Under førstegangstjenesten reiste han og oppsøkte kristne forsamlinger, men kjente også på en manglende personlig tro. Den sier han at han først fikk på et stevne i Oslo, nyttår 1964, under en av Elias Aslaksens taler.
Etter endt militærtjeneste bodde han i Oslo. I perioden 1965–68 deltok han i dugnadsarbeid på menighetens stevnested Brunstad, som i denne tiden var i ferd med å bli utvidet fra å være et nedlagt gårdsbruk til å bli et stevnested for flere tusen deltakere. I 1968-69 tok han et ulønnet arbeidsår på Brunstad, før han høsten 1969 flyttet til Sverige for å misjonere. Han tok seg jobb som stuer på godssentralen i Stockholm, mens han brukte kveldene og helgene til å reise rundt og forkynne evangeliet. I de påfølgende årene misjonerte han i store deler av Sverige og Finland, i samarbeid både med jevnaldrende og med misjonærer i generasjonen over, slik som Elias Aslaksen, Aksel J. Smith og Sigurd Bratlie. I perioden 1970–1977 bodde Kåre J. Smith i Sverige, og reiste som misjonær både i Europa og USA. På midten av 70-årene startet en stor vekkelse med fokus på et mer personlig kristenliv blant ungdommen i BCC i Norge, der Kåre J. Smith sto sentralt.

Forkynnelse og tro

Kåre J. Smith forkynner syndenes forlatelse ved Jesus Kristus, men er i sin forkynnelse tydelig på at dette etter Guds ord bare er starten på kristenlivet. Han mener at det er et liv i seier over synden ved Den hellige ånds hjelp som utgjør hovedinnholdet i kristenlivet, og at dette utgjør mye av BCCs profil. Angående hans egenskaper som forkynner beskriver journalist i Aftenposten Kurt Johnny Olsen ham slik: Hans verbale stil på talerstolen er på mange måter særegen. Han preker ikke så mye som han fremholder hva Guds ord sier – med kraftfullt trykk på nesten hvert eneste ord.

Ansvar

I 1982 ble Kåre J. Smith med i ledergruppen (representantskapet) for Brunstad Christian Church, og 12. september 1990 ble han medlem av hovedstyret i menigheten. I tiden fra slutten av 1980-årene og frem til sin død i 1996 overlot daværende verdensleder Sigurd Bratlie mer og mer av menighetens ledelse til Kåre J. Smith, og ga ham til slutt hovedansvaret for menigheten på verdensbasis.

Kritikk

Da Sigurd Bratlie mot slutten av 1980-årene overlot stadig mer av ansvaret for menigheten på verdensbasis til Kåre J. Smith, ble det også rettet kritikk mot Kåre J. Smith personlig av de som ikke ønsket han som leder. Ifølge Smith, gjaldt hoveddelen av kritikken hans mer liberale holdning til ytre regler og påbud i menigheten. Det ble også rettet anklager mot ham av økonomisk karakter, noe som utløste en granskning av økonomien til både Kåre J. Smith og hans eiendomsselskap, som opplevde eiendomsmarkedets fall i samme tidsrom. Mange mente at Sigurd Bratlie burde stoppe det de kalte en forfølgelse av Smith, men Bratlie mente det bare var bra at Kåre J. Smith, som jo skulle overta ansvaret etter ham, ble gått etter litt i sømmene, noe Smith ikke motsatte seg. Bratlies holdning var La dem undersøke, la dem holde offentlige møter, la dem granske. Ingen er for stor eller god til det. Resultatet av undersøkelsene viste imidlertid ingen kritikkverdige forhold, og både Sigurd Bratlie og medforstander Aksel J. Smith uttalte siden at mye av årsaken til anklagene var misunnelse.

Vekkelsen i 90-årene

Forsommeren 1991 startet det som av Brunstad Christian Church blir betegnet som en av de større vekkelsene i bevegelsens historie, der bl.a. Kåre J. Smith var sentral. Vekkelsens hovedbudskap var å komme inn i en personlig kristendom med fokus på et indre åndsliv, i stedet for å lene seg på ytre skikker og former. Vekkelsen ble av mange oppfattet som voldsom, og flere tok avstand fra den uvante formen den tok med felles bønn, tungetale og kraftige vitnesbyrd. Kåre J. Smith sammenliknet i sin selvbiografi vekkelsen med en «åndelig fødestue» og så det som sin tjeneste «å arbeide bevisst for å føre menigheten og den enkelte dypere inn i helliggjørelse». Kombinert med kritikken mot ham var det i denne tiden ca. 450 personer som forlot menigheten.

Videreutvikling av BCC

Forrige generasjon ledere i BCC uttrykte at menigheten ville trenge fornyelse, og at Kåre J. Smith var rette mann for dette. Smith har åpnet for mange nye aktiviteter for særlig barn og unge i menigheten, samt bruk av medier som TV og internett i misjonsarbeidet. I 1998 startet de første satellittsendte TV-sendingene. Et annet initiativ som han har hatt er utvekslingsprogrammet for ungdom, kalt YEP. På slutten av 90-tallet startet Kåre J. Smith en prosess for å videreutvikle hovedstevnestedet Brunstad i Stokke. Prosjektet, som var i milliardklassen, startet med en internasjonal idemyldring i 1998 og var ferdig sommeren 2005.

Dialog og litteratur

I et leserinnlegg i Aftenposten 17. juni 2004 sier Kåre J. Smith «Mediene fremstiller oss ofte som en sekt, en myteomspunnet menighet. Det finnes nok flere årsaker til dette, og jeg tror vi selv bærer en del av ansvaret. … Vi har hatt for vane (uvane) å la mediene formidle hva de vil om oss».
I 1995-96 lot han amerikaneren Lowell D. Streiker, som har skrevet flere bøker om, og er brukt som ekspert i rettssaker som har involvert sekter og kulter i USA, følge BCC på deres stevner, menighetsliv og familieliv, både i Norge og i ulike land verden over, i en periode på ca. ett år. Resultatet ble en bok kalt Smiths Friends – A Religion Critic Meets a Free Church Movements, utgitt både i Europa og USA. Samtidig slapp han til journalisten og forfatteren Kjell Arne Bratli, som siden 1979 har dekket saker tilknyttet BCC, som i flere bøker beskriver både BCC og en del sentrale personer der. I 2004 utga Smith offentlig boka Hyrde og Profet der han bl.a. beskriver sin oppvekst i, og sentrale hendelser i BCC, der han også avklarer forhold rundt kritikken han var gjenstand for i årene forut. I boka gir han også en redegjørelse for BCCs teologi og tro.
I 2007 deltok han med flere kapitler i dialogboken De skal støtes ut av Steinar Moe, der Moe belyser deler av BCCs teologi opp mot Luthersk tankegang. Moe uttrykker «Det som er enestående med boka er at det er første gang en leder for Den Kristelige Menighet, nemlig Kåre J. Smith, går ut i det offentlige rom og innleder en dialog med en representant for et annet trossamfunn. Kåre J. Smith gir nemlig et "tilsvar" i boken, det vil si en respons på de lutherske vurderingene og aksentueringene. Slik sett har boken en økumenisk side.». I dette tilsvaret forklarer Kåre J. Smith en del nyanser rundt teologi og praksis på flere ulike felter innen menighetslivet i BCC. Han skriver i boka bl.a. «Steinar Moe har i forhold til Den Kristelige Menighet vært en foregangsmann. Vi er grunnleggende positive til en konstruktiv Interkonfesjonell debatt som baserer seg på kunnskap og en ekte søken etter innsikt med respekt for den annen parts overbevisning. ... Vi er på ingen måte sementert i vår forståelse og ønsker både dialog og fornyet kunnskap».