Dukas-dynastiet

Opprinnelse

Familiens opprinnelse er ikke sikker. En teori fra 1100-tallet, fremsatt av den bysantinske historikeren Nikeforos Bryennios den yngre, er at de stammer fra en fetter av den romerske keiser Konstantin den store som hadde emigrert til Konstantinopel i det 4. århundre og angivelig skal ha blitt utnevnt til guvernør (dux) i provinsen. Denne teorien anses nå for å være en konstruksjon på 1100-tallet for å gi familien legitimitet. Det anses som mer sannsynlig at navnet er avledet av den mer vanlige militære tittelen «doux», og at familien er av gresk opprinnelse, sannsynligvis fra theme Paflagonia hvor mye av familiens eiendommer lå.

Dukas-familien i det 10. århundre

En representant for familien nevnes første gang i midten av det 9. århundre under regentskapet til Theodora, mor til den mindreårige keiser Mikael III. Hun var regent fra 842 til 855. En person benevnt som «sønn av Doux» var utsending for å omvende eller konvertere tilhengere av paulisianismen til ortodoks kristendom. Hos den samtidige kronikør Johannes Skylitzes identifiseres han som «Andronikos, sønn av Doukas». Forskere antar at Skylitzes blander sammen med en Andronikos Doukas som levde noe senere.
Familien fikk en mer fremtredende rolle i det 10. århundre med Andronikos Dukas og hans sønn Konstantin Doukas som begge  var (senior-)generaler under keiser Leo VI (regjerte 886-912). Rundt 904 engasjerte denne Andronikos seg i et mislykket opprør og ble tvunget til å flykte til Bagdad hvor han ble drept i 910. Konstantin klarte å rømme, og han fikk senere en høyere stilling i administrasjonen. I juni 913 var han igjen engasjert i kupp-planer og ble drept sammen sin sønn Gregorios og sin nevø Mikael. Disse dødsfallene, notater om kastraksjon og eksil for Konstantins yngre sønn Stefan, og et angivelig dødsfall for en Nikolas Dukas under et slag i Katasyrtai i 917, er det som finnes om denne første gruppen av Dukas-medlemmer. Det regnes for sannsynlig at mannslinjen i Dukas-familien døde ut, og at de senere medlemmene av Dukas-familien var etterkommere etter kvinnelinjer.

Den «lydiske» Dukas-familien under keiser Basileios II

Mot slutten av det 10. århundre dukket en annen Dukas-familie opp, kjent som «lydierne». De hadde sannsynligvis sitt opphav i Lydia. Kjente medlemmer av familien var Andronikos Doux Lydos og hans sønner Kristopher og Bardas. Det er uklart om «Doux» her er et etternavn eller en militær rang, dette har ikke vært mulig å fastslå. Familien var involvert i Bardas Skleros’ opprør i 977-979 mot keiser Basileios II. Sønnene ble benådet og fikk tilbake sine stillinger. Bardas’ tilstedeværelse er dokumentert i 1017 da han ledet en militæroperasjon mot khazarene

Dukas-familien under Komnenos-dynastiet

Dukasfamiliens tilknytning til Komnenos-familien bidro til å sikre dem innflytelse på alle høyeste plan under Huset Komnenos’ keiserperiode. Flere av de nærmeste slektningene til keiserinne Irene Dukaina hadde høye militære posisjoner på slutten av det 11. århundre.
Utover i det 12. århundre ble Dukas-navnet ofte brukt som etternavn også av etterkommere og fjernere slektninger etter Dukas-familiens kvinner, og det er vanskelig å følge slektslinjene i det egentlige Dukas-dynastiet. Familiens mannlige hovedlinje etter Konstantin X døde sannsynligvis ut sist på 1000-tallet, mens etterkommerne etter hans bror Johannes levde noe lenger – sannsynligvis fram til midten av 1200-tallet. Flertallet av de som brukte Dukas-navnet var sannsynligvis medlemmer av andre familier som var knyttet til Dukas-kvinner ved ekteskap og ønsket å fremheve dette.

Senere familiegrener

Navnet Dukas levde videre også i de siste århundrene av Det bysantinske rike. De mest fremtredende representanter var herskerne (despotene) i Despotatet Epirus. Det ble grunnlagt i 1205 av Mikael I Komnenos Dukas, og hans etterkommere (sønn, bror, sønnesønn og sønnesønns sønn) hadde makten der til 1318. Dukasnavnet finnes også blant herskerne i riket senere, blant annet ved Maria Angelina Dukaina Palaiologina som var datter av despoten Simeon Uroš Palaiologos og gift med hans etterfølger Thomas II Preljubović.
Også i det andre bysantinske eksilriket Keiserriket Nikea var Dukas-navnet ledende. I 1222 ble Johannes III Dukas Vatatzes keiser, og hans sønn Teodoros II Dukas Laskaris og sønnesønn Johannes IV Dukas Laskaris var keisere fram til 1261 da Konstantinopel ble gjenerobret fra latinerne. Man kjenner også en bysantinsk historiker og kronikør ved navn Doukas fra 1400-tallet. I det 17. århundre ble Fyrstedømmet Moldavia styrt av blant andre Georgios IV Ducas og Konstantin Ducas.

Utbredelse i nyere tid

Navnet er i vanlig bruk i den gresktalende verden også i dag i forskjellige varianter som Doukakes (Δουκάκης), Dukakis, Doukopoulos (Δουκόπουλος), Doukatos, Makrodoukas (Μακροδούκας).