google/wiki40b huggingface dataset:
Verdensutstillingen i Buffalo (1901)

Verdensutstillingen i Buffalo i 1901, (The Pan-American Exposition), var en verdensutstilling avholdt i Buffalo i New York, fra 1. mai til 2. november 1901. 
I årene forut for utstillingen hadde det vært hard konkurranse mellom Buffalo og Niagara Falls om hvem som skulle få arrangementet. Buffalo vant av flere grunner, blant annet hadde den et større befolkningsgrunnlag og bedre jernbaneforbindelse. 
En annen faktor var at Nikola Tesla nylig hadde oppfunnet et system som gjorde det mulig å levere elektrisk strøm over lange avstander. Dette gjorde at designerne kunne belyse utstillingen i Buffalo ved å benytte strøm som kom fra Niagarafallene 40 km unna. 
Verdensutstillingen er imidlertid husket fordi USAs president William McKinley ble utsatt for et attentat i Temple of Music 6. september og døde åtte dager senere. Presidenten hadde holdt en tale på utstillingen dagen før.  
En av hovedattraksjonene på utstillingen var et nyutviklet røntgenapparat, men legene som behandlet McKinley nølte med å bruke det på ham for å søke etter kulen fra våpenet fordi de ikke visste hva slags bivirkninger det kunne medføre. Ironisk var også det faktum at utstillingens akuttsykehus ikke hadde elektrisk lys selv om mange av bygningene var dekket med mange tusen lyspærer. Legene brukte et lokk for å reflektere sollyset på operasjonsbordet da de behandlet McKinleys skader.
Josef Pilates

Liv og virke

Pilates ble født i Tyskland  av en far som var en kjent idrettsutøver av gresk opphav og en mor som drev på med alternativ eller naturmedisin. Som barn var han sykelig og led av astma, engelsk syke og giktfeber. Å trene seg opp sin fysiske styrke ble noe av en besettelse, og da han var 14 år var han skikket til posere for anatomiske studier. Pilates ble overbevist om at «moderne» livsstil var roten til dårlig helse. Han flyttet til England i 1912 og levde som profesjonell bokser, sirkusartist og lærer i selvforsvar på politiskoler, men ved utbruddet av den første verdenskrig ble han internert sammen med andre tyskere, blant annet på øya Man i Irskesjøen. I denne tiden utviklet han sitt treningsystem som har fått navn etter ham selv.
I 1926 emigrerte Pilates til USA, møtte sin framtidige hustru Clara på skipet over, og i New York opprettet paret et treningsstudio hvor de ledet og trenet elever til inn på 1960-tallet. Hans metode, som de først kalte for «kontrollogi», men som siden har fått hans navn, «Pilates», er basert på at sinnet skal kontrollere musklene. Øvelsene lærer å puste dypt for å styrke overkroppen og musklene for abdomen. Særlig dansere ble hengivne tilhengere av hans øvelser, blant annet George Balanchine og Martha Graham.
Joseph Pilates skrev flere bøker om sitt treningsystem og tilhørende filosofi, blant annet Your Health (1934) og Return to Life through Contrology (1945). Han døde i 1967 83 år gammel i New York.
Joseph Pilates omhandles i dokumentarfilmen A Movement of Movement (2013).
Sølvbekken

Sølvbekken er en bekk som renner i Rana kommune i Nordland. Bekken har sitt utspring i tjernet Silbbajávrrie (umesamisk) ved foten av Nasafjellet. Tjernet ligger like ved riksgrensen i Arjeplog kommune i Norrbottens län, Sverige, og bekken renner bare 200 m før den kommer inn i Norge.
Bekken renner på nordsiden av fjellet Gárgadasoajvve, og fortsetter på vestsiden, før den renner ut i Randalselva.
Du og jeg og kaktusen

Konsept

De tre programlederne i programmet var utkledd som hare, bjørn og rev (Harry Hare, Børre Bjørn og Rikke Rev). Gjennom disse kjente dyreskikkelsene var hensikten å få fram ulik oppførsel og forskjellige synspunkter som kunne brukes til å klarlegge de tema man hadde valgt som utgangspunkt for hver episode. Hver gang de tre dyrene hadde noe som de lurte og undret seg over gikk de til Storkaktusen for å få svar. Men Storkaktusen gav ikke noen egentlige svar. Han hjalp dem bare til å finne ut mer selv, og sette det i en sammenheng. På denne måten skulle barna, som så på, stimuleres til ettertanke og spørsmål på det følelsesmessige plan - spørsmål som angikk dem selv og mennesker i alminnelighet. Dette ble konkret iscenesatt ved at det åpnet seg en luke på kaktusen. Fra den kunne dyrene hente fram togvogner som de skulle legge ulike kort oppe i. På kortene stor det ulike ting som de skulle sette i riktig sammenheng og dermed få innsikt i det som de spurte kaktusen om. 
Til tross for at serien tok opp en del alvorlige tema, hadde den et muntert preg. 
Åpningvignetten het «Du og jeg og kaktus». Hver episode inneholdt i tillegg en sang som programlederne fremførte og som de selv hadde skrevet.
Master of Puppets (sang)

Tekst

I et intervju forklarer frontmann James Hetfield at sangen i hovedsak handler om narkotika. Hvordan ting fort kan forandre seg rundt deg, og om hvordan narkotikaen plutselig kontrollerer deg istedenfor at du kontrollerer narkotikaen.
Linjen «Chop your breakfast on a mirror» er en referanse til det å gjøre klar kokain.

Priser

Sangen har blitt rangert som den tredje beste Heavy metal sangen noensinne av VH1.
I mars 2005 rangerte Q Magazine «Master of Puppets» som nummer 1 på sin liste over 100 Greatest Guitar Tracks. Sangen ble rangert som nummer #2 i Martin Popoffs bok The Top 500 Heavy Metal Songs of All Time. Popoffs kom frem til dette resultatet ved å la over 18 000 musikere, metal-fans og journalister sende inn sine favorittsanger.
Den ble nylig kåret til å ha tidenes beste riff av Total Guitar. I Rolling Stone sin liste over de 100 beste gitarsangene kom «Master of Puppets» på en 33.-plass.
Mathias de Tonsberg

Familie

de Tonsberg var sønn av borgermester i Tønsberg og senere kongelig kommissær Anders Madsen og Karen Olufsdatter Stranger. 
Han giftet seg den 10. juli 1671 med Anna Cathrine Mechlenburg (1649–1745), datter av landkommissær og assessor Willum Mechlenburg og Isabella de Brier. Sønnen Vilhelm de Tonsberg (1680–1731) ble stiftamtmann i Bergen og Akershus, datteren Elisabeth de Tonsberg ble gift med amtmann Niels Werenskiold.
Pachysphinx occidentalis

Utseende

En stor (vingespenn 130 – 150 mm) og kraftig svermer, virker tung. Den er enten lyst eller mørkt gråbrun. Hodet er ganske lite med reduserte munndeler, antennene lange og fjærformede. Forvingen, som er trekantet og forholdsvis bred, har bølgete ytterkant. I midten er det et bredt, trekantet, mørkere tverrbånd, dette har en liten, trekantet, hvit flekk. Bakvingen er skarpt rosa med grått bakhjørne. Larven er grønn med glatt hud og hvite skråstriper på sidene. hornet på bakkroppen er hvitt og ganske lite. Hodekapselen er blålig grønn og knudrete.

Levevis

Larven lever på osp og poppel (Populus spp.) og vier (Salix spp.). Som hos andre Smerinthinae tar ikke de voksne svermerne næring til seg.
Petter Schramm

Biografi

Schramm var født i Arendal, vokste opp i Kristiansund 2.
Han var fra 1980 til sin død bosatt i Røyken.
Han debuterte som lyriker i 1986 med diktsamlingen Gitarklode. Forlaget beskrev den gang Schramms poesi slik: «Diktene har en sjelden uttrykkskraft. De er murt opp av tette billedrekker som danner intrikate møstre, lekende og myndig på samme tid. Påvirkningen fra fransk og lantiamerikansk surrealisme er tydelig». Senere skrev han diktsamlingen Stoler ved havet, utgitt på Gyldendal, og utgav et utvalg av sine avisdikt på eget forlag. I tillegg skrev han avisartikler, anmeldelser av kunstutstillinger og foretok opplesninger av egne dikt i ulike sammenhenger. Lyrikken til Petter Schramm har vært brukt som tekster eller inspirasjon for musikk, komponisten Harald Sæther har skrevet en Ballettsuite med tekster fra Gitarklode
Arkhip Kuindzji

Læreår

Kuindzji var født i Mariupol, men bodde i byen Taganrog i barndommen. Han vokste opp i en fattig familie, faren var en greskættet skomaker. Arkhip var seks år gammel da foreldrene døde, og fra da av måtte han selv skaffe seg et levebrød. Han arbeidet på en byggeplass hvor det ble reist en kirke, gjette husdyr og arbeidet i butikken til en maiskjøpmann.
Over en periode på fem år, fra 1860 til 1865, arbeidet Kuindzji som retusjerer i Isakovitsjs fotoatelier i Taganrog. Kuindzji åpnet sitt eget fotoatelier, uten å lykkes med driften. Etter det forlot Kuindzji Taganrog og dro til St. Petersburg.
I stor grad lærte Kuindzji seg å tegne og male ved selvstudium. For å perfeksjonere seg studerte han maling ved Det keiserlige kunstakademiet fra 1868. I sine tidlige år var han påvirket av Ivan Ajvazovskijs bilder. Han sluttet på kunstakademiet i 1872 og arbeidet som frilanser. Maleriet «Na ostrove Valaam» («På Valaam-øya») var det første kunstverket som Pavel Tretjakov kjøpte til sitt kunstgalleri. I 1873 stilte Kuindzji ut bildet «Snøen», som han året etter fikk bronsemedalje for ved International Art Exhibition i London.

Modne år

Kuindzji var aktivt medlem  av Peredvizjniki-gruppen fra 1875 til 1880. Peredvizjniki arrangerte vandreutstillinger av bilder malt i realistisk stil. I midten av 1870-årene laget han, i Peredvizjniki-bevegelsens ånd, flere malerier der landskapsmotivet ble gitt en form som skulle understøtte konkrete, sosiale assosiasjoner («Glemt landsby», 1874; og «Tsjumatskij-stien», 1875; begge i Tretjakovgalleriet). Etter 1880 stilte han ikke ut sine verk.
I sin modne periode higet Kuindzji etter å overføre de mest ekspressive og lyssterke forholdene i naturen til lerretet. Han benyttet seg av sammensatte billedkomposisjoner (f.eks. høy horisont), og konstruerte panoramautsikter. Ved bruk av lyseffekter og intense farger holdt i rene fargetoner, skapte han forestillinger av illuminasjon, opplysing. Blant de mest kjente maleriene fra denne tiden er «Den ukrainske natten» (1876), «Bjørkhol» (1879), «Etter et tordenvær» (1879), alle tre i Tretjakov-galleriet, og «Natt på Dnepr» (1880) i Russlands museum i St. Petersburg. Hans senere verk er minneverdige gjennom sine dekorative effekter bygget på distinkt fargelegging.
Kuindzji underviste ved St. Petersburg kunstakademi. Han var professor der fra 1892, ledende professor i landskapsavdelingen etter 1894. Han ble oppsagt i 1897 for å ha gitt støtte til en studentprotest. Blant elevene hans var kunstnere som Arkadij Rylov, Nicholas Roerich og Konstantin Bogajevskij. Kuindzji tok initiativet til dannelsen av Kunstnerforbundet (1909; senere fikk selskapet navn etter A.I. Kuindzji).
Wilson-doktrinen

Wilson-doktrinen er en regel i Storbritannia som forbyr politiet og etterretningstjenestene å avlytte telefonene til medlemmer av House of Commons og House of Lords. Den ble innført i 1966 og er navngitt etter Harold Wilson, statsministeren fra Arbeiderpartiet som etablerte regelen. Siden den ble innført har utvikling av nye former for kommunikasjon, slik som mobiltelefon og e-post, og valg av medlemmer til Europaparlamentet og de nye delegerte nasjonalforsamlingene ført til utvidelser av doktrinen.
I juli 2015 kom det frem at doktrinens anvendelse på medlemmer av Europaparlamentet og delegerte nasjonalforsamlinger var blitt opphevet og i oktober 2015 avgjorde Investigatory Powers Tribunal at doktrinen ikke hadde rettskraft.
Prologen i Ladies Tour of Norway 2017

Løypebeskrivelse

Løypa startet på torget i Halden og gikk østover langs Blokkhusgata, Jernbanegata, Jernbanebrygga og Tomtegata, krysset over Tista og østover langs Mathias Bjørns gate. Der snudde man og fulgte i stor grad samme løype tilbake. Fra Jernbanegata gikk løypa langs Tollbugata med målgang på Kongens brygge.
Sørvær (Bodø)

Sørvær er den såkalte hovedøya på Helligvær i Bodø kommune i Nordland, der mesteparten av Helligværs befolkning bor. Her ligger Helligvær skole, Helligvær Sjømat og nærbutikken.
Øye (Ørsta)

Øye er ei bygd i Ørsta kommune i Møre og Romsdal. Den ligger ved Norangsfjorden, nederst i Norangsdalen. Grunnkretsen Øye/Stennes hadde 56 innbyggere i 2014.
Beliggenheten i Norangsdalen gjorde Øye til et sentralt sted for den tidlige turisttrafikken til Norge på slutten av 1800-tallet og først på 1900-tallet. Turistskip ankret opp ved Øye og hestekjerrer fraktet turistene gjennom dalen til Hellesylt. Det ble bygget flere hoteller i bygda, og av disse finnes fremdeles Hotel Union Øye. Øye er et fint utgangspunkt for fjellturer til blant annet Slogen og Jakta. 
Fylkesvei 655 går gjennom bygda.
Philip Pedersen

Politikeren Pedersen

Pedersen representerte Arbeiderpartiet i Bærums fattigstyre fra 1922 til 1931, så i kommunestyret i Bærum fra 1925 til 1936, hvorav en periode (1932–34) i formannskapet. Etter krigen ble han valgt til formann i Bærum arbeidsløshetsnevnd i 1945, og kom tilbake i kommunestyret i perioden 1946–1948.
I perioden etter krigen fikk faktisk Arbeiderpartiet ordføreren i Bærum. I visse saker havnet Pedersen likevel i et mindretall, som når det gjaldt 
skjenkebevilling. I 1946 behandlet kommunestyret et «andragende» om «rett til skjenking av øl i 1946». Pedersen uttalte da: «Jeg stemmer selvfølgelig mot. Nå må det være øl og vin nok i Bærum».
Pedersen var også medlem i tilsynet for Ilebu fengsel for landssvikfanger.

Dissenteren Pedersen

I en nekrolog ble det skrevet: «Pedersen hadde et dypt religiøst livssyn, men han plaget ikke noen med pågående omvendelsesforsøk». Pedersen var kristen dissenter med tilhørighet i Det norske misjonsforbund. Han ble medlem av landsstyret  i 1925, ordfører i landsstyret i 1933, men trakk seg tilbake i 1936. Men også her kom han tilbake etter krigen, i 1945.
Han var styreformann i Det norske misjonsforbunds forlag Ansgar forlag.  Han satt også i styret i sin menighet «Betlehem» (formelt kalt Oslo frie Missionsforening) fra 1924, hvorav en formannsperiode fra 1935 til 1947. Allerede i 1915 ble Pedersen dessuten medlem av Norges Dissenterting; han var formann fra 1933 til 1939.
Philip Pedersen døde på Bærum sykehus av lungebetennelse i 1951. Han ble bisatt i «Betlehem» og så begravet på Vår Frelsers gravlund i Oslo. Et eget minnemøte i «Betlehem» samlet omtrent 500 personer.  Philip Pedersens vei  ved Lysaker skole er oppkalt etter ham.
Rolf Nyboe Nettum

Liv

Nettums foreldre ble skilt mens han var et lite barn. Han vokste opp sammen med moren og to søstre ved Sandvika. Som elev ved Stabekk høyere allmennskole ble han undervist av Johan Hertzberg. I ungdommen var han særlig interessert i Knut Hamsuns forfatterskap. Ved universitetet studerte han filologi, men etter krigen la han bort Hamsun og skrev i stedet en avhandling om Hans E. Kinck («En undersøkelse av Hans E. Kincks livssyn»). Han var en av studentene som ble fengslet i 1943 og sendt til fangeleiren Buchenwald i Tyskland. Her fikk han tuberkulose, og måtte etter hjemkomsten til Norge tilbringe høsten 1945 på Glittre sanatorium, før han kunne fortsette studiene. I 1949 ble han cand. mag. med tysk og historie som bifag.
Fra 1957 til 1966 var Nettum litteraturanmelder i Aftenposten. I 1970 fikk han doktorgraden for en avhandling om Knut Hamsun, Konflikt og visjon. Hovedtemaer i Knut Hamsuns forfatterskap. På 1970-tallet skrev han om 1890-tallet i Edvard Beyers norske litteraturhistorie.
Nettum ble ansatt som universitetslektor ved Universitetet i Oslo i 1960. I 1983 ble han professor. Han gikk av i 1987.
En bibliografi over Nettums trykte skrifter ble utgitt i 2008.

Utmerkelser

Nettum var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1979.
Świnoujście

Historie

Området var i mange århundrer bebodd av vestslaviske stammer, noe navnene vitner om. Til og med landskapsnavnet Pommern har slavisk opprinnelse (po more = ved havet). Men ved den tyske bosetningsekspansjon gjennom høy- og senmiddelalderen ble denne befolkningen assimilert og germanisert.  
Świna betraktes også som en elv, noe den utvilsomt var i tidligere tider før havnivået innenfor og utenfor Uznam og Wolin ble utlignet slik at det kun er i tider da elven Odra (Oder) har hatt særlig høy vannføring at det er en virkelig vesentlig forskjell i nivået på vannspeilet. På begge sider av Świna lå det fiskerlandsbyer. 
Ved begynnelsen av 1600-tallet ble Świna gjort farbar for større skip, og Swinemünde, som ble grunnlagt ved på vestsiden av Świna i 1748, fikk etter hvert militære befestninger og gitt bystatus av prøysserkongen Fredrik den store i 1765.
Swinemünde var en ytre havn for Stettin (Szczecin). Byen hadde brede gater uten brostein, enetasjes hus bygd i hollandsk stil, og hadde på den måten et landsens preg. Men dens næringsveier var, med unntak av fiskeriene, så godt som utelukkende knyttet til sjøfarten. Havneinnfarten, som gjerne ble ansett som den beste på hele den prøyssiske østersjøkysten, var beskyttet av to lange moloer, og var sterkt befestet. På øya Wolin på motsatt side av Świna var et høyt fyrtårn. I 1897 ble Kaiserfahrt-kanalen åpnet. Den skar gjennom en sørøstlig svipp av Usedom, og den øya som slik ble dannet øst for kanalen ble gitt navn etter den største landsbyen der, Kaseburg. Hele Świna og Keiserfahrt-kanalen ble mellom 1900 og 1901 gjort så dyp at fra da av kunne også større skip nå inn til Stettin. Med dette ble Swinemündes betydning som havneby kraftig redusert.  
Under annen verdenskrig, den 12. mars 1945, ble Swinemünde gjenstand for et kraftig amerikansk bombeangrep. Amerikanerne satte inn hele 661 bombefly av typene B-17 Flying Fortress og B-24. Minst 23 000 mennesker omkom, i stor grad tyske flyktninger fra Øst-Preussen. Angrepet på dette sene tidspunkt av krigen har utløst undring, både ettersom Swinemünde lå noe utenfor noen naturlig angrepsakse mot Berlin, og fordi det burde ha vært kjent at flyktninger fra øst ble satt i land der. På den annen side hadde Swinemünde et viktig havneanlegg for den tyske Kriegsmarine, og ville også være et naturlig landstigningssted for tyske forsterkninger fra gjenværende lommer på den baltiske kyst.  
Etter annen verdenskrig ble byen okkupert av Stalins Røde armé og deretter etter sovjetisk initiativ og som følge av Potsdamkonferansen innlemmet i Polen. Byens navn ble forandret til Świnoujście, og dens tyske befolkning fordrevet og erstattet med polakker, som selv hadde blitt fordrevet fra de polske områdene i øst annektert av Sovjetunionen. 
Grenseflytningen skjedde de facto i oktober 1945, med en formalisering ved Görlitz-avtalen mellom DDR og Polen den 6. juli 1950. Grenseendringen ble anerkjent av Tyskland i 1990 etter gjenforeningen av Vest-Tyskland og DDR. Świnoujście er ved siden av Szczecin og omliggende områder de eneste områdene som ligger vest for den linje som defineres av elvene Oder og Neisses løp.
Marco Reda

Klubbkarriere

Reda begynte sin karriere på universitetet med Winthrop University fra 1996 til 1997. Han fikk profesjonell kontrakt med Toronto Lynx i 1998. I 1999 ble han utnevnt til lagets kaptein, og vant pris som lagets beste defensive spiller. 
I 2000 ledet Reda klubben til play-off for andre gang i klubbens historie. Toronto kom på 3. plass i Nordøst-divisjonen av USL, slo ut Richmond Kickers med 3-1 sammenlagt i første runde, men tapte deretter for Rochester Rhinos med 1-2 sammenlagt.
Reda spilte én sesong i innendørsligaen NPSL for Toronto ThunderHawks  vinteren 2000-2001, klubbens eneste sesong før ligaen ble ligaen. ThunderHawks nådde Conference-finalen hvor de ble beseiret av Milwaukee Wavee. Han fortsatte deretter som kaptein for Toronto Lynx, hvor han 13. juni 2002 ble han for første gang tatt med på A-League-Ukens Lag. Tidlig i 2002-sesongen ble han invitert til prøvespill i Norge med Sogndal Fotball i norsk eliteserie. Sogndal var fornøyd med prøvespillet og tilbød ham en kontrakt.
I sin debutsesong med Sogndal ble han årets spiller i klubben, og over tre sesonger spilte han 70 kamper og scoret seks mål. I 2004, etter at Sogndal rykket ned til 1. divisjon meldte han overgang til Aalborg BK i dansk Superliga. Reda spilte i Aalborg for et og et halvt år før han ble frigitt fra kontrakten. På høsten 2006 ble han igjen hyret inn av gamleklubben Sogndal, men de klarte ikke å rykke opp til eliteserien. 
Nyopprettede Toronto FC ga Reda kontrakt 22. februar 2007, som en del av laget for klubbens første sesong i i Major League Soccer. Laget hadde i utgangspunktet tenkt seg Reda sammen med Chris Pozniak, Adam Braz og Jim Brennan som en "kanadisk mur" av forsvarere, men en kombinasjon av skader og lite pålitelig spill førte til at Reda og to andre ble frigitt fra klubben før neste sesong.
4. mars 2008 signerte han med Charleston Battery i USL førstedivisjon. Med Charleston ble han utnevnt til lagets kaptein, og hjalp Battery nå finalen i US Open Cup, hvor de tapte 1-2 for DC United. 11. februar 2009 signerte han med Vancouver Whitecaps, hvor han og laget nådde USL playoff-finalen, men ble beseiret av Montreal Impact. Han ble frigitt av Whitecaps på slutten av 2009-sesongen.

Trenerkarriere

Siden 2010 har Reda vært trener med Power Football School of Excellence i Toronto, Ontario. 1. mai 2012 ble han utnevnt til assisterende trener til SC Toronto i Canada Soccer League, men klubben trakk seg fra ligaen etter sesongen.

Internasjonal karriere

Reda gjorde sin debut for Canada i en vennskapskamp mot Nord-Irland i februar 2005. Han spilte i alt sju landskamper, og scoret ett mål. Han ble tatt ut i troppen til Gold Cup i 2007, men uten å spille kamper. Hans siste landskamp var en vennskapskamp mot Martinique i 2008.
Kubjelle

En kubjelle er en bjelle som henges på tamfe. Kubjella henges vanligvis på lederdyret i flokken, som gjerne kalles bjellekua. Kubjella hadde en viktig funksjon når dyrene gikk på beite i utmarka, i skogen eller på fjellet, der dyrene ikke var inngjerdet på et avgrenset område. Under slike forhold var det viktig at den som skulle passe dyra, oftest en gjeter, kunne holde rede på hvor flokken befant seg. En kubjelle kan lages i støpejern, men finnes også i smijern og messing.  
Forskere har sett på hva lyden fra bjellene gjør med dyrene. I en forskningsrapport sammenliknet forskerne kuer med og uten bjelle, og resultatene viste at dyrene med bjelle rundt halsen var mer stresset enn dyr uten bjelle.

Andre bruksområder

Kubjeller brukes av supportere i forbindelse med idrettsarrangementer, blant annet av norske supportere ved håndballmesterskaper. 
Også sauer kan ha bjeller, men en sauebjelle er mindre enn en kubjelle.
Monisha Kaltenborn

Biografi

Kaltenborn ble født i Dehradun i Uttarakhand, India. Familien hennes emigrerte til Wien mens hun var et barn og hun ble østerriksk statsborger. Fra 1990 til 1995 studerte hun jus ved Universitetet i Wien, og fullførte deretter en mastergrad i internasjonal forretningsjus ved London School of Economics i 1996. Mens hun var student i Wien arbeidet hun for FNs organisasjon for industriell utvikling (UNIDO) og FNs organisasjon for internasjonal handelslovgivning (UNCITRAL), og etter fullførte studier arbeidet hun for forskjellige advokatfirma: først i Stuttgart hos Gleiss Lutz, deretter i Wien hos Wolf & Theis, og endelig for Fritz Kaiser Group i 1998-1999.
På denne tid var Kaiser medeier i Formel 1-teamet Sauber, sammen med grunnlegger og teamsjef Peter Sauber og Red Bull-eieren Dietrich Mateschitz), og Kaltenborn ble ansatt for å håndtere teamets forretningsmessige og juridiske saker. I 2000 solgte Kaiser sin andel i teamet, men Kaltenborn ble værende i teamet som sjef for dets juridiske avdeling, og fra 2001 ble hun også styremedlem. Tidlig i 2010, etter at BMW hadde trukket seg ut av Formel 1 og solgt BMW Sauber tilbake til Peter Sauber, ble hun ansatt som administrerende direktør i Sauber Motorsport AG. Hun er også involvert i FIAs kommisjon for kvinner og motorsport, under Michèle Mouton. 16. mai 2012 ble hun medeier i Sauber-teamet da Peter Sauber overførte en tredjedel av aksjene til henne. I oktober samme år trakk han seg ut av den daglige driften av teamet og ansatte Kaltenborn som teamsjef.

22. juni 2017 bekreftet Sauber F1 Team gjennom en melding på sitt nettsted at Kaltenborn forlot Sauber Group med umiddelbar virkning:
«Longbow Finance SA beklager å kunngjøre at Monisha Kaltenborn, med gjensidig samtykke og på grunn av divergerende syn på selskapets fremtid, vil forlate sine stillinger i Sauber-gruppen med umiddelbar virkning. Vi takker henne for mange års sterkt lederskap, stor lidenskap for Sauber F1-teamet og ønsker henne det aller beste for fremtiden. Hennes etterfølger vil bli annonsert om kort tid. I mellomtiden ønsker vi teamet lykke til i Aserbajdsjan.»
I sin første jobb i Stuttgart møtte hun Jens Kaltenborn, og de to ble gift i Dehradun. De har to barn og bor i Küsnacht, som ligger nær Sauber-fabrikken i Hinwil, Sveits.