google/wiki40b huggingface dataset:
Helgeland Regionråd

Helgeland Regionråd ble etablert den 1. januar 1993 under navnet Ytre-Helgeland Regionråd som et regionalpolitisk samarbeidsorgan mellom de syv kommunene Alstahaug, Dønna, Herøy, Leirfjord, Lurøy, Træna og Rødøy. I 2001 meldte Vefsn overgang fra Indre Helgeland Regionråd til Ytre-Helgeland Regionråd. Samtidig som Vefsn ble medlem i Ytre-Helgeland Regionråd byttet regionrådet navn til Helgeland Regionråd. Selskapet ble registret den 16. juni 2005 under bransjen «offentlig administrasjon tilknyttet næringsvirksomhet og arbeidsmarked». 01.01.2010 meldte Lurøy seg ut av Helgeland Regionråd og inn i Indre-Helgeland Regionråd og selskapet fikk den form som det har i dag med de syv kommunene Alstahaug, Dønna, Herøy, Leirfjord, Vefsn, Træna og Rødøy som medlemmer. Helgeland Regionråd har ca. 27500 innbyggere og ca. 35% av befolkningen på Helgeland og er med det det nest største regionrådet på Helgeland.
I rådet er hver av de syv kommunene representert med ordfører, rådmann og en ekstra kommunestyrerepresentant. Rådet har en funksjonstid på fire år. Leder og nestleder velges blant ordførerne for 2 år av gangen.
Bedriften har sin besøksadresse i Torolv Kveldulvsons gt. 5/7 i Sandnessjøen i Alstahaug kommune.
John Edward Gray

Bakgrunn

John Edward Gray var eldre bror av George Robert Gray og sønn av farmakologen og botanikeren Samuel Frederick Gray.

Karriere ved British Museum

Gray var zoologiinspektør ved British Museum i London fra 1840 til 1874. Han utga adskillige kataloger over museets samlinger, hvilke også inneholdt omfattende diskusjoner om dyregrupper samt beskrivelser av nye arter. Han forbedret de zoologiske samlingene og gjorde dem til noen av de beste i verden.
Gray var født i Wallsall, men familien flyttet til London hvor han studerede medisin. Han hjalp faren med å skrive The Natural Arrangement of British Plants (1821). Gray ble ansatt ved British Museums zoologiske avdeling i 1824 for å hjelpe John George Children med å katalogisere reptilsamlingen. I 1840 overtok han Childrens post som zoologiinspektør.
Gjennom de 50 år da han var ansatt ved British Museum skrev Gray nesten 500 avhandlinger, hvorav mange beskrev nye arter, bl.a. afrikansk palmeruller, baykatt, berghøne, karakal og tartarfalk. Han står også oppført som autor for grupper som eplesnegler, kenguruer, menneskeaper, pungrotter, storker og stålormer. De meste kjente krypdyrene i Australia er som regel beskrevet av Gray: krageagam, blåtungeskinker, torndjevel og gouldvaran.

Frimerkesamler

Gray hadde allerede før frimerker ble tatt i bruk samlet på alskens saker. Den 6. mai 1840, som var utgivelsesdagen for verdens første frimerke, kjøpte han noen eksemplar for å samle på dem. Gray innskrenket seg ikke til britiske frimerker men samlet utgaver fra hele verden. I 1861 gav han ut en liste med navnet Hand Catalogue of Postage Stamps, som lignet frimerkekataloger som de er forblitt frem til moderne tid. Men også en bokhandler fra Strasbourg, Oscar Berger-Levrault, betegnet seg som oppfinner av frimerkeskatalogen. Disse kataloger var ikke ment for allmenheten. Først noen år senere ble det til en versjon av Alfred Potiquet som kunne kjøpes i bokhandlere.
Meryeurus

Utseende

En middelsstor, slank, brunrød trebukk. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt, dekkvingene er jevnbrede, avrundet i spissen. Beina har litt klubbeformede lår.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Brasil og Bolivia.
Bent Rønsen

Bent Rønsen er en norsk gårdbruker og bistandsarbeider fra Sørum. I 1993 startet han Christian Relief Network sammen med Gro Bøckmann Randby og Arnvid Løvbukten, og var i en årrekke direktør i organisasjonen.
Hans aktivitet som fredsmegler begynte i 1998 hvor han dro inn i områder kontrollert av Allied Democratic Forces i Uganda. Sentralt i arbeidet mot ADF var tilbakeføring av barnesoldater til det sivile samfunn. Dette arbeidet har munnet ut i «Gi meg en sjanse» -prosjektet som er støttet av Norsk Utenriksdepartement.
I 2001 hjalp han den svenske bistandsarbeideren Dan Andersson med å få til en forhandlingsløsning etter at en geriljagruppe tok åtte gisler. I Kongo var han involvert i forhandlinger for å få frigitt 17 gisler fra Mayi-mayi-geriljaen, derblant svenske Björn Rugsten. Tidligere samme år var han også involvert i forhandlinger for å få frigitt to thailendere. Han var også involvert i fredsforhandlinger i Uganda med Herrens motstandsarmé.
Sør-Afrikas flagg

Sør-Afrikas flagg ble antatt den 26. april 1994 og ble tegnet av Frederick G. Brownell.
Flagget har to like store felt, et blått og rødt, som deles av et grønt liggende gaffelkors (det som ser ut som et horisontalt Y). De røde og blå feltene avgrenses fra det grønne av smale hvite bånd. Mellom armene på gaffelkorset finnes en svart triangel som avgrenses fra armene med smale gullgule bånd. Nasjonalflagget er i forholdet 2:3 og fungerer også som handelsflagg og statsflagg både på land og til sjøs.
Fargene rødt, blått og hvitt symboliserer landets europeiske arv, da fargene også inngår i det nederlandske og britiske flagget. Nederland og Storbritannia var de gamle kolonialmaktene i området. Det sorte symboliserer Afrika og gaffelkorset står for at de to forenes i fremtiden.
Flagget ble til å begynne med hardt kritisert på grunn av at det hadde for mange farger. Fargene svart, grønt og gult er dessuten regjeringspartiet ANCs farger. Kritikken har etter hvert stilnet og flagget som var tenkt som et provisorium, er nå allment akseptert, og ble permanent da Sør-Afrikas nye grunnlov ble antatt i 1996. Flagget har oppnådd stor popularitet og flaggets form og farger benyttes hyppig i mange slags emblemer og logoer.
Sør-Afrikas orlogsflagg består av en hvit duk med grønt kors der nasjonalflagget er plassert i øvre felt ved stangen. Orlogsflagget har størrelsesforholdet 2:3.

Tidligere flagg

Forrige flagg var oransje, blått og hvitt (som det nederlandske på 1600-tallet, da de første hollenderne kom til landet) med tre små flagg i midten; det britiske flagget for (Kapp-provinsen og Natal, som var britiske kolonier da Den sørafrikanske unionen ble til i 1910), Oranjefristatens og Transvaals flagg.
Den såkalte Red Ensign ble brukt i unionstiden 1910-1928. Merket på flagget er det daværende riksvåpenet. Sør-Afrika fikk nytt riksvåpen i 2000.
Geir Arne Skogstad

Annet

I 2013 ble Skogstad den første som fullførte Birkebeinerrittet ved hjelp av håndsykkel. Han syklet tandem sammen med Finn Arne Hoff.
Daredevil (TV-serie)

Seriens premiss

Advokaten Matt Murdock (Charlie Cox) ble blind da han var barn. Nå bruker han sine forsterkede sanser til å bekjempe kriminalitet om nettene på gatene i New York som superhelten Daredevil.
Raseskjending

Raseskjending (på tysk Rassenschande)  var et uttrykk brukt av nazistiske antisemittiske propagandister og jurister særlig for den angivelige skjending som en jøde begår mot «det ariske folk» når han eller hun bor sammen med eller har kjønnslig omgang med en arier.
Ordet raseskjending var ikke bare brukt av nazistene. Selve tankegangen om at ikke-hvite «skjender» «den hvite rase» ved å ha kjønnslig omgang med hvite (først og fremst hvis kvinnen er hvit) var svært utbredt blant hvite mennesker, spesielt på 1700-, 1800- og første del av 1900-tallet. Nazistenes bruk av begrepet hadde altså sin bakgrunn i en da utbredt tankegang med lang historie. Slik tankegang har i andre deler av verden spesielt rammet personer av afrikansk opprinnelse, og i USA kunne det opp til ganske ny tid komme til lynsjinger av svarte menn som det var mistanke om at hadde hatt kjønnslig omgang med hvite kvinner. I flere land, blant annet USA, var ekteskap mellom svarte og hvite forbudt til midten av 1900-tallet. I enkelte land, som Sør-Afrika, eksisterte slike forbud helt til 1990-tallet.

Nazistenes bruk av raseskjending-begrepet

En lov som tok for seg raseskjending, den såkalte blodsvernloven (Blutschutzgesetz), som utgjorde en del av  de antisemittiske Nürnberglovene, trådte i kraft den 15. september 1935.
«Ekteskapsinngåelser mellom jøder og statsborgere av tysk eller artsbeslektet blod» og dessuten «utenforekteskapelig omgang mellom jøder og statsborgere av tysk eller artsbeslektet blod» ble dermed forbudt. Det ble også forbudt for kvinnelige ariske statsborgere under 45 år å arbeide i jødiske husholdninger.
I Forordningen mot folkeskadere (Verordnung gegen Volksschädlinge) av 5. september 1939, som egentlig rettet seg primært mot plyndring, men hvis bestemmelser ble anvendt mot andre forhold etter påtalemyndighetenes forgodrtbefinnende, ble strafferammen skjerpet. Mens straffene tidligere var fengselsstraffer, kunne og ble nå dødsstraff tatt i bruk. 
Det var i hovedsak menn som ble anklaget for raseskjending. I årene 1935 til 1937 nådde straffeforfølgelseskampanjen sitt høydepunkt. Senere gikk antallet anmeldelser gradvis tilbake. 
Blodvernloven bidro i vesentlig grad til de tyske jøders sosiale isolasjon fra storsamfunnet. Slik var den med på å legge til rette for senere forfølgelser og tiltak for massetilintetgjørelse.
Det spesielle med nazistenes bruk av begrepet, i forhold til lignende praksis og lovgivning i andre deler av verden, var at begrepet og forbudene under nazistene rettet seg mot en gruppe som i stor og økende grad hadde blitt ansett som hvite og hvor ekteskap med andre hvite i stor grad hadde vært sosialt akseptert i tiden før, særlig siden jødene i Tyskland var velintegrerte og gjerne tilhørte middel- og overklassen.
Krematorium

Krematorium (av lat. cremo «forbrenne», «brenne opp»), er en bygning hvor man kremerer lik. Brenneprosessen tar cirka en time og foregår i elektriske eller gassfyrte insineratorovner som har en forbrenningstemperatur mellom 760-1150 °C. Asken og eventuelle beinrester blir kvernet sammen til et fint støv og plassert i en aluminiumsurne sammen med en keramisk identifikasjonsbrikke.
Den moderne kremasjonsbevegelsen startet på slutten av 1800-tallet som en reaksjon på helsespørsmål og plassbehovet i de voksende byene. Etter år med eksperimentering kunne den italienske professor Brunetti presentere sitt brennkammer og modell for et krematorium på Verdensutstillingen i Wien i 1873. Kremasjon ble  legalisert i Italia og det første krematoriet ble oppført i Milano i 1876. Samme året ble også det første krematorium oppført i Nord-Amerika av Julius LeMoyne i Washington, Pennsylvania. I Gotha, Tyskland, ble det første krematorium oppført i 1878. 
De første skandinaviske krematoriene ble oppført i Sverige i 1887 og i Danmark i 1893. 
I Norge var det i 1888 heftig debatt i Luthersk Ukeskrift om kremasjon. I Norge fikk man først i 1898 en lov som tillot kremasjon og det første norske krematoriet åpnet på Møllendal i Bergen i 1907. Bygningen ble tegnet i 1906 av arkitekt Schak Bull, samme mann som de første årene hadde ledet Bergens Likbrendingsforening. Samme året krematoriet åpnet ble Schak Bulls mer berømte fetter, Edvard Grieg, den syvende som ble kremert her. Griegs urne ligger nå i fjellet under Troldhaugen. 
Viktige arkitekturhistoriske krematorier er Peter Behrens krematorium (1905–1907) i Hagen, Tyskland, Robert Belli og Henri Roberts krematorium (1908) i La Chaux-de-Fonds, Sveits og Gunnar Asplunds krematorium (1934–1940) i tilknytning til Skogskirkegården i Stockholm, Sverige.
Debattene rundt kremasjon har både handlet om helse og om hvorvidt likbrenning var teologisk forsvarlig. I 1963 opphevet pave Paul VI forbudet om kremering og i 1966 fikk prester i den romersk-katolske kirke lov til å utføre ritualer i tilknytning til kremasjon. Den ortodokse kirken har fremdeles ikke godkjent kremering, men det hender det vises en fleksibilitet i land hvor dette er vanlig. De fleste religioner tillater og praktiserer kremasjon eller likbrenning, med det er fremdeles forbud innen zoroastrisme, ortodoks jødedom og islam.
I Sverige og i Danmark kremeres ca. 72-75 % av alle døde (2004). I Finland og i Norge kremeres bare 32,7 % (2004). Det er forøvrig stor variasjon fra sted til sted: Kristiansund: 71 %, Drammen 70 %, Asker 69 %, Oslo og Bærum 67 %, Bergen 64 %, Trondheim 44 %, Stavanger 38 %, Kristiansand 17 %.
I Europa varierer også tallene mye: Nederland 50,9 %, Frankrike 21,8 %, Spania 17,8 %, Island 17,2 %, Italia 7,5 %.
Internrevisjon

Internrevisjon er en uavhengig, objektiv bekreftelses- og rådgivningsfunksjon som har til hensikt å tilføre merverdi og forbedre organisasjonens drift. Den bidrar til at organisasjonen oppnår sine målsettinger ved å benytte en systematisk og strukturert metode for å evaluere og forbedre effektiviteten og hensiktsmessigheten av organisasjonens prosesser for risikostyring, kontroll og ledelsesprinsipper eller «corporate governance».
Internrevisjonen kan gjennomføre analyser f.eks. av organisasjonens effektivitet og dens overholdelse av lover og regler. Alle sider ved en organisasjons virkeområder kan i prinsippet undersøkes. Utvalget av temaer skal baseres på en risikovurdering slik at man reviderer de viktigste områdene av betydning for virksomheten.
Som et resultat av det brede omfanget av engasjementer kan interne revisorer ha en rekke utdannings- og erfaringsbakgrunner. Yrkestittelen er derfor ikke en beskyttet tittel, slik som for en ekstern, finansiell revisor.
Yrket er uregulert, men det finnes organer internasjonalt som setter standardene for profesjonell utøvelse av internrevisjon. Den mest sentrale er The Institute of Internal Auditors (IIA) som siden 1978 har publisert standarder til bruk i sine medlemsorganisasjoner i mer enn 165 land. Organisasjonen har over 190 000 medlemmer verden over. I Norge er IIA Norge, tidligere kjent som Norges Interne Revisorers Forening (NIRF) den lokale avdelingen til IIA. IIA Norge har om lag 850 medlemmer.
Maskulinisme

Maskulinisme er en tankeretning som i ifølge Oxford English Dictionary betyr å fremme menns rettigheter eller synspunkter og verdier ansett som typiske for menn. Ordet kan også tolkes som overholdelse av eller forfremmelse av egenskaper som betraktes typiske for menn og gutter.
Eliška Klučinová

2016

Under det tsjekkiske mesterskapet innendørs i 2016 fikk hun bronse i lengdehopp. Hun ble tatt ut til å delta i Sommer-OL 2016, der hun kom på 22.-plass i sjukamp med 6077 poeng. 
Hun deltok i kun to stevner i IAAF Combined Events Challenge 2016, og fikk dermed ingen plassering. Hun scoret til sammen 12.259 poeng på disse to stevnene.

2017

Som i 2016 fikk Klučinová bronse i lengdehopp under det tsjekkiske innendørsmesterskapet i 2017. Utendørs fikk hun sølv i sjukamp under TNT Express Meeting, og hun kom på 10.-plass i sjukamp under VM i friidrett 2017. 
Hun vant lengdehopp under det tsjekkiske mesterskapet utendørs, og hun fikk sølv i sjukamp og bronse i kulestøt. Hun deltok i fire stevner i IAAF Combined Events Challenge 2017, og kom på sjuendeplass sammenlagt.
Tannhäuser

Handlingen

Handlingen foregår tett på Eisenach først i det 13. århundre.

Ekstra i Paris-utgaven

I hovedorkesteret: En ekstra pauke og harpe, og kastanjetter. På scenen: en harpe.
Sphaenognathus oberon

Utseende

En stor (hannen 32-39 millimeter), nokså bred, blankt svart hjortebille med noe bronseaktig metallglans. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de middels lange og sigdformede, sagtakkede på innersiden. Hode og pronotum er hårete på sidene, hårene lange, gule og ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner", med en U-formet tverrkjøl i pannen. Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er nokså jevnbrede med litt ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, uten torner på leggene. Hunnen er kortere og bredere enn hannen og mørkere på farge uten metallglans, kjevene brede.

Levevis

Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord.

Utbredelse

Arten er kjent fra Ecuador.
U.G.L.E.

U.G.L.E. (Undre Galdrelaugseksamen) er en eksamen som tester kunnskaper og praktisk erfaring innen spesielle områder av magi i Harry Potter-bøkene skrevet av J.K. Rowling. Det originale engelske navnet er Ordinary Wizarding Level, som forkortes O.W.L., en forkortelse som forklarer Bugge Høverstads oversettelse til U.G.L.E. på norsk.

Praksis ved eksamen

U.G.L.E.-eksamen blir gitt til samtlige elever ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom i deres femte år ved skolen. Eksamenene blir ikke administrert og vurdert av skolen, men av offisielle representanter fra Magidepartementets Heksingeksamenskommisjon. Eksamenene finner sted ved Galtvort, og de offisielle representantene fra Galtvort tar en årlig tur til skolen for å administrere eksamenene. Lærerne ved Galtvort fremhever viktigheten av prøvene, siden de spiller stor rolle for om elevene kan fortsette studiene i de respektive fag i de siste to årene ved skolen (Ø.G.L.E.-studiene krever ofte høye U.G.L.E.-karakterer for at man skal kunne få ta de).
Elevene tar en U.G.L.E.-eksamen for hvert av fagene de har tatt ved skolen. Prøvene finner sted i begynnelsen av juni (mot slutten av skoleåret), og de blir spredt ut over et par uker. Hver eksamen består av en teoretisk del og en praktisk del, bortsett fra hvis det er eksamen i et fag som kun innbefatter læring av tekstbasert informasjon (slik som magihistorie og oldruner), der det kun er en teoretisk eksamen.
De teoretiske delene av eksamen er skriftlig og blir utført i storsalen ved Galtvort, som for anledningen forandres fra å inneholde fire langbord til mange individuelle pulter. De praktiske delene av eksamen blir utført av hver enkelt elev foran en offisiell representant fra magidepartementet, som krever at elevene må utføre forskjellige oppgaver ut ifra hvilket fag eksamen er i. Magidepartementets offisielle representant gir elevene karakterer ut ifra en skala på seks bokstaver.

Tilgjengelige fag

U.G.L.E. kan tas i følgende fag:
Obligatoriske fag er forsvar mot svartekunster, eliksirer, transfigurasjon, magihistorie, trylleformler, astronomi og urtologi.
Valgfag er aritmantikk, oldruner, clairvoiance, stell av magiske vesener og gompologi.
Perry Wiltersen tok selvfølgelig samtlige 12 U.G.L.E.-grader, som avslørt i Harry Potter og Mysteriekammeret. (Fred lurte på hvorfor han hadde oppført seg så merkelig, men Perry hoverte bare over at han hadde mottatt 12 U.G.L.E.r).
United Nations Correspondents Association

United Nations Correspondents Association (UNCA) er en forening for journalister som er akkreditert ved FNs hovedkvarter i New York. Foreningen ble grunnlagt i 1947 og etterfulgte League of Nations Journalists’ Association. Den har som formål å anerkjenne og oppmuntre fremragende journalistikk om FN, sær- og underorganisasjonene i FN-systemet og de oppdrag disse utfører. Den ivaretar også journalistenes praktiske interesser i forhold til FN. Foreningen fylker omkring 250 medlemmer fra flere land, også fra Norge.
Mexicogolfen

Forurensning

Utslipp av nitrogen og fosfater i Mexicogolfen har økt gradvis gjennom årene, og utslippene er doblet siden 1950. Aktuelle anslag tyder på at tre ganger så mye nitrogen blir sluppet ut i golfen nå enn for tredve år siden.
Organismer som driver fotosyntese blomstrer opp, dør og synker, og forråtnelsesprosessene bruker opp det meste av oksygenet som er oppløst i vannet. Hver sommer er det nå et stort område, på størrelse med Massachusetts på over 18 000 km², sør for Louisiana-kysten som er oksygenfattig. Disse vannområdene har for lite oksygen til at vanlige organismer kan leve der. Dette området, som vokser for hvert år, er en stor trussel til fiskenæringen og folks helse i området.
Rocky Balboa (figur)

Robert «Rocky» Balboa er tittelfiguren i Rocky-filmserien. Figuren ble spilt av Sylvester Stallone i alle sju Rocky-filmene: Rocky (1976), Rocky II (1979), Rocky III (1982), Rocky IV (1985), Rocky V (1990), Rocky Balboa (2006) og Creed (2015). Figuren jobber som en alt for snill torpedo og er bokser på deltid. Skikkelsen er løst basert på bokseren Chuck Wepner, mens figurnavnet og kampstilen er inspirert av bokserlegenden Rocky Marciano.
Figuren er Stallones mest kjente filmrolle, og den blir anerkjent som den som satte i gang skuespillerkarrieren hans. Han ble nominert til flere bransjepriser for rolleskildringen i Rocky, blant annet Oscar for beste mannlige hovedrolle. Stallone ble også nominert til Oscar for beste mannlige birolle for denne rollen i oppfølgeren Creed.
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Rocky Balboa til filmhistoriens sjuende beste helteskikkelse.
Lock Up (film)

Handling

Frank Leone er en mønsterfange som i ferd med å sone siste del av sin fengselsstraff i en lavsikringsfengsel for en mindre alvorlig forbrytelse. En natt blir han plutselig overført til Gateway, som er et mye tøffere fengsel der den sadistiske fengselsdirektøren Drumgoole regjerer med jernhånd. Det viser seg at fengselsdirektøren har presset frem forflyttingen fordi han mener å ha noe uoppgjort med Leone. For noen år siden rømte Leone fra et fengsel hvor Drumgoole var direktør. Han gikk så til pressen for å fortelle om forholdene der, noe som resulterte i at Drumgoole ble forflyttet til Gateway. Drumgoole er derfor blitt besatt etter hevn og gjør alt for å provosere Leone slik at han blir nedbrutt psykisk og fysisk. Målet er å få ham idømt mer straff – eller få ham drept.

Anmelderne

Filmen ble forholdsvis dårlig mottatt av anmelderne og har bare fått 17 % på Rotten Tomatoes og 52% på Metacritic.
Dagbladet og Dagsavisen gav den terningkast tre. Anmelderen på det norske nettstedet CINERAMA gav den terningkast tre i 2001 og skrev blant annet at: «Dette er en film som ikke inneholder elementer som bidrar til at den blir husket særlig lenge. Om noe fordelaktig kan sies om Lock up, så er det imidlertid at den ikke krever mye av seeren, om noe slikt er å tilstrebe».

Økonomi og populariet

Filmen ble ingen publikumssuksess i USA, hvor den innbrakte $22 millioner. Produksjonskostnadene var på rundt $24 millioner.
Du är den ende

«Du är den ende» er en svensk sang. Melodien er gitarstykket «Romance Anónymio». Marcus Österdahl er kreditert som opphavsmann på plateetiketten. Teksten er skrevet av Bo Setterlind.
Lill Lindfors, Marcus Österdahls kor och orkester spilte inn sangen. Den ble utgitt på EP-platen Du är den ende (Polydor EPH 10832) i Sverige i 1966 samt på singlen Polydor 59 722 i Norge i 1967.
Olenjabukta

Olenjabukta (russisk Оле́нья Губа) er en russisk marinebase som er en del av marineinstallasjonen ved Gadzjijevo (også kalt Skalistyj).
Sassenelva

Sassenelva er ei elv på Spitsbergen på Svalbard. Den renner gjennom Sassendalen og er rundt 35 kilometer lang.
Selve Sassenelva starter fra Rabotbreen lengst øst i Sassendalen, mens den lengste tilløpselva kommer fra sør og starter fra Marmorbreen øverst i Fulmardalen, og løper sammen med Sassenelva rundt fem kilometer nedstrøms fra Rabotbreen. Fra samløpet renner elva først mot vest, senere nordvest, til den munner ut i Sassenfjorden. De største sideelvene er Vendomelva og Eskerelva. Sassenelva ligger i en bred, flatbunnet dal med mye løsmasser, og elva brer seg utover i et sterkt forgrenet elveløp som stadig endrer seg.
Betydningen av navnet er ikke sikker, men kan komme av et ord «sass», som skal bety «sluse», «bekken» eller «inngang fra sjøen», kanskje med henvisning til Sassenelvas munning.