Gene Vincent

Tidlig karriere

Han ble tidlig inspirert av country, rhythm and blues og gospel, og fikk 12 år gammel sin første gitar i gave av en venn. Som 17-åring slutten han på skolen, og gikk inn i marinen i 1952. Han ble stasjonert i Korea, men deltok ikke i kamphandlinger under Koreakrigen. Han var i juli 1955 utsatt for en motorsykkelulykke der han fikk store skader i venstre ben, men han nektet å amputere. Dette gjorde at han haltet og hadde kroniske smerter resten av livet. 
Etter at karrieren i marinen brått var over, startet han rockabilly-bandet Blue Caps og skiftet navn til Gene Vincent. Bandet vant en lokal talentkonkurranse, og ble oppdaget av DJ-en «Sheriff Tex» Davis som ble deres manager. I 1956 skrev Vincent sangen «Be-Bop-A-Lula» og Davis tok en demo av sangen med til plateselskapet Capitol Records, som straks skrev platekontrakt med Gene Vincent and his Blue Caps.

Suksessrike år

Sangen som hadde sikret bandet kontrakt var ikke med på deres debutalbum, og var heller ikke valgt ut som deres første singel. Sangen ble B-siden til «Woman Love», men var allerede blitt en radiofavoritt. «Be-Bop-A-Lula» overskygget A-siden, og etablerte Gene Vincent som rock 'n' roll-stjerne. Gene Vincent and his Blue Caps klarte aldri å kopiere denne suksessen, men ble kritikerrost for sanger som «Race with the Devil» (Nr. 96 på Billboard-listen) og «Blue Jean Bop» (Nr. 49). Bandet fikk en hit i 1957 med «Lotta Lovin'», som lå på Billboard-listen i 19 uker med 13.-plass som høyeste plassering. 
Gene Vincent ble i 1957 tildelt gullplate for 2 millioner solgte eksemplarer av «Be-Bop-A-Lula» og 1,5 millioner solgte av« Lotta Lovin'». Senere samme år var han med på en turné i Australia med Little Richard og Eddie Cochran. Vincent hadde også en liten opptreden i filmen The Girl Can't Help It med Jayne Mansfield, hvor han og Blue Caps spilte «Be-Bop-A-Lula».
«Dance to the Bop» ble utgitt 28. oktober 1957, og 17. november opptrådte Gene Vincent and his Blue Caps på Ed Sullivan Show. Singelen ble Vincents siste hit i USA, og lå på Billboard-listen i ni uker med 23.-plass som beste plassering. Sangen ble også brukt i filmen Hot Rod Gang.

Slutten av karrieren og tidlig død

I 1959 reiste Vincent til Europa for å fortsette karrieren etter at den hadde gått i stå i USA. Under en TV-opptreden i England skiftet han stil, og brukte svarte skinnklær. Han turnerte i Frankrike, Nederland, Tyskland og Storbritannia med sin «gamle» klesstil, men skinnbekledningen var tilbake da han i 1960 turnerte i Storbritannia sammen med Eddie Cochran. 16. april 1960 var han, Cochran og Cochrans forlovede, Sharon Sheely, involvert i en bilulykke. De var på vei til London Airport i en privatleid drosje da sjåføren mistet kontroll over bilen. Sheeley og Vincent ble skadet, men overlevde. Cochran ble kastet ut av bilen og døde dagen etter.
Vincent flyttet til England i 1963, og fortsatte sin karriere der. I 1966 og 1967 var han tilbake i USA for å gjøre et forsøk på å gjenopplive karrieren der som folkrock og countryrock-artist, men uten særlig suksess. Han forble best husket for sine hitsingler på 1950-tallet. 12. oktober 1971 døde han av blødende magesår under et besøk hos faren i California, og han ble begravet på Eternal Valley Memorial Park i Newhall i California.
Gene Vincent ble innvalgt i Rockabilly Hall of Fame i 1997 (som den første), og i 1998 ble han valgt inn i Rock and Roll Hall of Fame. Han har også en stjerne på Hollywood Walk of Fame.