google/wiki40b huggingface dataset:
Paal Berg

Bakgrunn

Paal Berg var sønn av tollkasserer Marius Ørbek Berg (1829–1904) og hans hustru Annette Karoline Rotnes (1838–91). Paal Bergs far var født på gården Berg i Nes på Romerike. Paal Berg likte å betrakte seg som romeriking, selv om han var født i Finnmark. 
Faren ble 1887 utnevnt til tollkasserer i Fredrikstad, og her tok Paal examen artium 1890. Han tok juridisk embetseksamen i Kristiania i 1895. Paal Berg var far til tekstilkunstneren Sigrun Berg.

Karriere

Han ble byrettsdommer i 1900 og høyesterettsdommer i 1913. Han var Arbeidsrettens første formann, fra 1. januar 1916 til 31. august 1948.
Etter hvert ble han også mer aktiv innen politikk. Etter at han i praksis forfattet utkastet til arbeidstvistloven som ble vedtatt i 1915, ble han i 1919 utnevnt som sosialminister i Gunnar Knudsens andre regjering mellom 1919 og 1920. 
I 1924 ble han justisminister i Johan Ludwig Mowinckels første regjering. Han ble høyesterettsjustitiarius i 1929.

Annen verdenskrig

Som høyesterettsjustitiarius fikk han i første omgang en sentral rolle i norsk krigshistorie. Under Bergs ledelse opprettet Høyesterett Administrasjonsrådet i 1940 som et styringsorgan etter Tysklands okkupasjon av deler av Norge. Rådets hensikt førte blant annet til at Vidkun Quisling delvis ble spilt utover sidelinjen som ministerpresident. Berg deltok også i Riksrådsforhandlingene med tyskerne sommeren 1940.
Til tross for å inneha en slik formell rolle i det okkuperte Norge, var han langt fra en kollaboratør. Historikerren William L. Shirer gikk til og med så langt som å anse ham som motstandsbevelsensens hemmelige leder. 
Berg ble senere en sentral mann i «Kretsen», en gruppering som ledet endel av den sivile motstanden, og var derfor med på de såkalte «Grimelundsmøtene» på Grimelund gård. Dette førte til at han i juni 1943 motvillig tok imot anmodningen fra regjeringen i London om å bli leder for Hjemmefronten, til tross for at en slik organisering ennå ikke fantes. Først i 1944 ble det som formelt ble kalt «Hjemmefrontens Ledelse» (HL) dannet, med Berg som formann.

Etterkrigstiden

Etter andre verdenskrig falt det i Paal Bergs hender å forsøke å danne en samlingsregjering som skulle virke frem til stortingsvalget høsten 1945, men motstand – ikke minst fra stortingspresident C.J. Hambro og fra sitt eget parti Venstre – samt hans alder (han var 72 i 1945) førte til at Berg ga opp. Istedenfor ble Einar Gerhardsens første regjering dannet.
Han var riksmeklingsmann i tre år fra 1946 til 1948. Berg ble også rådsformann i VG, som ble dannet av sentrale hjemmefrontmenn i 1945.

Utmerkelser

Berg ble 29. juni 1946 tildelt storkors av St. Olavs Orden for «embetsfortjeneste».
Vorkuta

Vorkuta (russisk: Воркута́) er en kullgruveby i republikken Komi i Russland. Den ligger ved elva Vorkuta, like nord for polarsirkelen i Petsjoras kullbekken. Innbyggertall: 74 266 (folketelling 2008). 
Byen har sin opprinnelse i en av de mest beryktede arbeidsleirene i Gulag, etablert i 1932. Det var i Vorkuta (i 1937) at stalinistregimet på 1930-tallet fullførte den fysiske likvideringen av den trotskistiske venstreopposisjonen. 
I 1941 ble byen og arbeidsleirsystemet rundt den knyttet til resten av landet via en fangebygget jernbane fra Konosja og Kotlas til leirene ved Inta. Vorkuta fikk bystatus 26. november 1943. Byen var det største senteret for Gulag-leire i europeisk Russland og var administrativt senter for et stort antall mindre leire og underleire, blant dem Kotlas, Petsjora og Izjma (dagens Sosnogorsk). I 1953 var byen åsted for et større opprør blant fangene i leirene, i det såkalte Vorkutaopprøret. Som ved andre fangeleir-opprør (som Kengiropprøret) ble det blodig slått ned av Den røde hær og NKVD. Senere, på 1950-tallet, ble mange av Gulag-leirene lagt ned. Det er imidlertid blitt rapportert at enkelte leire i Vorkutaområdet fortsatte i drift helt inn på 1980-tallet.
Under den kalde krigen var en fremskutt base for strategiske bombefly lokalisert like ved byen.
Etter årtusenskiftet har mange av gruvene rundt byen blitt stengt på grunn av problemer med høye driftskostnader. På slutten av 1980-tallet og inn på 1990-tallet var det streiker og aksjoner fra gruvearbeidere som ikke hadde fått lønn på over ett år.
Bygdelista i Modum

Bygdelista i Modum (BLM) er en partipolitisk uavhengig gruppe i Modum kommune. Listen omtales som «Bygdelista», og stilte til valg for første gang ved kommunevalget i 1991. Leder og ordførerkandidat for Bygdelista i Modum er Ole Martin Kristiansen. Bygdelista har aldri sittet i posisjon. Partiet deifinerer seg som en «partipolitisk uavhengig gruppe. Ikke borgerlig og ikke sosialistisk.»
Gåsebryst

Gåsebryst er en klassisk dansk fløtekake, bestående enten av en bløtkakebunn eller en bunn av butterdeig, som fylles med pisket krem og konditorkrem, gjerne supplert med sviskemos eller syltetøy. Kaken dekkes til sist av et tynt lag marsipan og overstrøs med litt melis og/eller sjokolade. Kaken finnes i en del forskjellige varianter.

Opprinnelse

Den skal være oppfunnet i begynnelsen av 1900tallet i det vestlige Sjælland, og er dermed en av de få danske kaker skapt utenfor det københavnske konditorvækstlag. Fordi marsipanen den gang kunne være vanskelig å få rullet helt glatt, fikk den struktur som gåsens bryst, og navn deretter.
Bernhard von Bülow

Bakgrunn

Bernhard von Bülow ble født inn i adelsslekten Bülow fra Mecklenburg. Han var sønn av utenriksminister Bernhard Ernst von Bülow. 
Hans grandonkel Heinrich von Bülow, var prøyssisk ambassadør i Storbritannia fra 1827 til 1840, og giftet seg med en datter av Wilhelm von Humboldt. 
Bernhard von Bülow var gift med prinsesse Maria Anna Zoë Rosalia di Camporeale, stedatter av den italienske statsminister Marco Minghetti.

Karrière

Bernhard von Bülow tjenestegjorde i sin ungdom som frivillig i den fransk-tyske krig. Etter krigen gikk Bernhard von Bülow inn i diplomatiet og ble ambassadesekretær i Paris, St. Petersburg og București. I 1893 ble han utnevnt til Tysklands ambassadør i Roma. 
I 1897 ble han utnevnt som Tysklands utenriksminister.  Hans fremste oppgave som utenriksminister var knyttet til den tyske kolonialpolitikken. Tyskland utvidet i denne perioden sine kolonibesittelser, blant annet være von Bülows innsats. Han klarte i 1899 gjennom diplomatiske forhandlinger å innlemme øygruppen Karolinene i det tyske kolonialveldet. For dette ble han utnevnt til greve (Graf).
Keiser Wilhelm II utnevnte i 1900 von Bülow til ny rikskansler. Bülow beholdt kanslerembetet i ni år. Han klarte under vanskelige forhold å holde sammen en regjeringsblokk bestående av konservative og liberale ved en sterk evne til kompromiss og forhandling. Han huskes som kansler best for sin aktive utenrikspolitikk og sitt engasjement for Tysklands kolonialpolitikk; dette engasjementet fortsatte også etter at han fratrådt som kansler. Bülow var en av de drivende kreftene bak Tysklands koloni i Kina (Kiautschou).
I 1905 ble greve von Bülow opphøyd til fyrste (Fürst) for sin innsats, først og fremst for den tyske utenrikspolitikk. 
Sommeren 1909 mislyktes von Bülows regjeringskoalisjon med å få igjennom budsjettforslaget i den tyske riksdag. Bülow ble nødt til å fratre, og han forlot rikskanslerposten 14. juli 1909.
Årene 1914–1915 var Bülow på nytt Tysklands ambassadør i Roma, denne gang med det uttalte oppdrag å overtale Italia til å slutte seg til sentralmaktene. Men han mislyktes med dette, og i april 1915 gikk Italia inn i første verdenskrig på de alliertes side. Bülow anså imidlertid at han hadde fått et håpløst oppdrag. 
Da Theobald von Bethmann-Hollweg ble nødt til å fratre som rikskansler i juli 1917 var det mange som håpet på at von Bülow igjen skulle få bli rikskansler, men Wilhelm II valgte i stedet Georg Michaelis som ny kansler.
Etter krigen publiserte Bülow sine memoarer i fire tykke bind. Bøkene er et praktverk med mange bilder og faksimiler av dokument, men deres øvrige kildeverdi omdiskutert.
Fyrst Bernhard von Bülow døde 28. oktober 1929, dagen før børskrakket som var innledningen til den store depresjonen.
Mesøya

Mesøya (også skrevet Messøya) er ei øy i Meløy kommune i Nordland. Øya ligger sørvest for Ørnes. Mesøya har et areal på 8 km², og høyeste punkt på øya er Mesøytoppen på 364 moh.
Øya er frodig med variert landskap. Den har både furuskog, granskog, bjørkeskog, aspeskog, myrområder og fjellområder. Øya har et variert dyre- og fugleliv med både elg, rev, røyskatt, oter og mink. Kjøtteterne som nylig har etablert seg på øya har ødelagt mange gamle hekkeplasser for sjøfugl.
Moana Hotel

Tidlige år

Den velstående Honolulu-grunneier Walter Chamberlain Peacock ville forsøke å etablere et fint feriested i det tidligere forsømte Waikiki-området i Honolulu og etablerte Moana Hotel Company i 1896. Han engasjerte arkitekt Oliver G. Traphagen og med 150 000 dollar i kapital og brødrene Lucas som entreprenører ble bygget fullført i 1901. Bygging av Moana markerte begynnelsen på turisme i Waikiki. Det var det første hotellet midt blant bungalower og hus på stranden.
Moanas arkitektur var påvirket av europeiske stiler som var populære på den tiden med joniske søyler og intrikat treverk og gips gjennom hele bygningen. Moana ble tegnet med en stor inngangsportal mot gaten og en bred patio mot sjøsiden. Noen av de 75 gjesterommene hadde telefoner og bad, noe som var uvanlig på den tiden, og hotellet hadde biljardrom, saloon, resepsjon og bibliotek. Peacock installerte den første elektriske heis på øyene på Moana. Den er fortsatt i bruk den dag i dag.
Det som har overlevd av det opprinnelige til i dag er ekstra brede korridorer (av hensyn til skipskofferter), høyden under taket og luftevinduer (for å kjøle rommene før klimaanlegg ble vanlig).
Moana ble offisielt åpnet 11. mars 1901. De første gjestene var en gruppe frimurere, som betalte 1,50 dollar per natt for sine rom. Peacock fikk ikke lønn for sin streben og solgte hotellet i 1907 til Alexander Young, en fremstående forretningsmann med andre hotell-selskaper. Etter Youngs død i 1910 drev hans Territoriell Hotel Company hotellet frem til det gikk konkurs under den store depresjonen, og Matson Navigation Company kjøpte eiendommen i 1932 for 1,6 millioner dollar.

Navnet

På hawaiisk betyr moana «det åpne havet» eller bare «havet».

Vekst

Moana vokste etterhvert som Hawaii ble et populært turistmål. To etasjer ble bygget i 1918 i italiensk renessanse-stil og betongfløyer ble oppført på begge sider av hotellet, som skapt den den H-formen som finnes i dag.
Hotellets ytre ble endret litt gjennom årene, blant annet endringer til Art Deco-stil i 1930-årene og Bauhaus-stil i 1950-årene.
I 1989 ble hotellet restaurert for 50 millioner dollar av Hawaii-arkitekten Virginia D. Murison som restaurerte Moana tilbake til sitt 1901-utseende.

Rike og berømte gjester

Så snart Moana Hotel åpnet kom en strøm av turister fra Fastlands-USA gjennom dørene. Den mest berømte gjest kom i 1922 Prince of Wales som senere ble Kong Edward VIII, vandrende rundt Moana Hotels eiendom og angivelig fikk bygget en privat brygge hvor han ofte stupte i havet fra.
I august 1922 bodde forfatterinnen Agatha Christie og hennes mann, oberst Archie Christie under sin ferie. De var på reise jorden rundt som en del av reklameringen for British Empire Exhibition som ble holdt i England i 1924.
Duke Kahanamoku, den legendariske OL-svømmer og foregangsmann for sporten surfing bodde ofte i Moana Hotel og hadde en privat strand. Moana Hotel ble et favorittsted for Kahanamoku en kjent gruppe, kalt Waikiki BeachBoys.
Lincoln kraftverk

Lincoln kraftverk er et varmekraftverk i Lincoln County, delstaten Nord-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW. Brenselkilden for anlegget er fyringsolje og naturgass. Anlegget stod ferdig i 1995. Operatør er Duke Energy.
Balthazar Nicolai Garben

Utmerkelser

Garben var innehaver av St. Olavs Orden og den svenske Sverdordenen.
Olav Skjevesland

Liv og virke

Skjevesland hadde teologisk embetseksamen (cand. theol.) fra Menighetsfakultetet fra 1967.
Skjevesland tjenestegjorde som hjelpeprest i Nordstrand prestegjeld i Oslo 1968–72, underviste som lektor ved Det norske diakonhjem 1972–74, arbeidet som studiesekretær i Den norske kirkes presteforening 1973–75 da han også var stipendiat ved Stiftelsen Kirkens Hus 1974–75. Fra 1975 til 1976 var Olav Skjevesland sokneprest i Kampen prestegjeld i Oslo, og deretter og frem til 1979 residerende kapellan i Nøtterøy prestegjeld i Tunsberg. 
I 1989 ble han kalt til stillingen som fakultetslektor ved Menighetsfakultetets praktisk teologiske semnar, deretter som rektor. I 1994 ble han utnevnt til Norges første professor i praktisk teologi. Han var også sentral i det internasjonale fagmiljøet innen homiletikk. 
Skjevesland var forfatter av en rekke artikler og bøker om forkynnelsen form, innhold og oppdrag. Blant hans bøker er Tro og tradisjon i ny tid fra 2003. Han var redaktør av Luthersk Kirketidende fra 1976 til 1998.
I 1998 ble han utnevnt til biskop av Agder (fra 2005 kalt Agder og Telemark). Skjevesland etterfulgte Halvor Bergan som gikk av den 1. januar 1999. Han var preses i Bispemøtet (primus inter pares - den fremste blant likemenn) fra 2006 til 2010. 
Hans ektefelle, Anne Katrine Skjevesland, døde i 2009.
Olav Skjevesland gikk av med pensjon i 2012. Etter hans tid som biskop vedtok sentralstyret for Presteforeningen at Den norske kirke burde innføre vigselsliturgi for samkjønnede par. Skjevesland meldte seg da ut av foreningen etter 44 års medlemsskap.
I sine minneord skrev biskop og preses i Bispemøtet Helga Haugland Byfuglien at Skjevesland har satt dype spor etter seg i kirkebildet og særlig i forkynnelsen. Ikker bare gjennom egne prekener og homiletiske artikler, men også gjennom de mange bøkene med kommentarer og refleksjoner til alle prekentekstene i kirkeåret. Hans innsikt og språkføring har vært en viktig inspirasjon. Hans bøker har virkelig blitt det noen av titlene lovet: Ord til tro og Ord til vekst. Han var en dyktig fagteolog med en tydelig stemme i den kirkelige, akademiske og samfunnsmessige samtalen.
Ad hoc

Ad hoc er uttrykk hentet fra latin, og betyr ordrett «til dette», og underforstått «til dette formål». Uttrykket benyttes for å beskrive noe som ikke skjer på prinsipielt eller generelt grunnlag.
Ad hoc-organisasjoner, komiteer eller kommisjoner kan opprettes for å løse en spesiell oppgave. Giverlandsgruppen for Palestina er organisert som "Ad Hoc Liaison Committee" , og offentlige undersøkelseskommisjoner anses som ad hoc komiteer.
Termen brukes også om militær-enheter skapt til spesielle formål, eller data-nettverk der det ikke finnes noen etablert infrastruktur, men der hver node videresender informasjon fra de andre nodene som er innen rekkevidde.
Aliens Alive

Aliens Alive er et konsertalbum med Annbjørg Lien, utgitt i 2002.
Faneflukt (film)

Handling

I 1941 treffer den unge kjøkkenpiken Liv den tyske underoffiseren Franz mens hun arbeider i underoffisersmessen. Dette er et forhold som omgivelsene, og særlig ikke Livs far kan godta og de bestemmer seg for å flykte til Sverige. Det Liv ikke vet, er at Franz allerede er gift i Tyskland.
Filmen har et annet okkupasjonshistorisk perspektiv enn norske krigsfilmer fram til da hadde hatt, og er et av de tidlige eksemplene på en alternativ krigsfortelling.
Synklinal

Synklinal er et geologisk uttrykk for en nedbøyd del av en foldet berggrunn.
Når en del av jordskorpa presses sammen i forbindelse med at to tektoniske plater beveger seg mot hverandre, kan berggrunnen krølles sammen, altså foldes. Folden som dannes går opp og ned i en bue.
De folder som er nedrettede kalles synklinaler. De opprettede delene kalles antiklinaler.
Mjoll

Mjoll (norrønt Mjǫll, «fint snøfokk») er gyger, en kvinnelig jotne, og representerer en form for eldre naturguddom som er vagt definert i norrøn mytologi. Hun er datter av Snø, som synes å være en personifisering av snø, søster av Torre («Barfrost»), Fonn («snøfonn»), og Driva («snødrev»), som alle synes å være aspekter av Snøs personifisering. Snø nedstammer fra urjotnen Fornjot.
AKAN

AKAN er et trepartssamarbeid mellom partene i norsk arbeidsliv, (LO, NHO og Staten) som har som hovedoppgave å forebygge rusmiddelproblemer i norsk arbeidsliv, samt å bidra til at ansatte med rusmiddelproblemer får hjelp.
AKAN ble etablert i 1963, som Arbeidslivets komité mot alkoholisme og narkomani. Eierne dannet et styre for AKAN. Et sekretariat ble opprettet i Oslo og gitt ansvaret for å utvikle ulike forebyggingsmodeller, og for å informere og lære opp virksomheter/ bedrifter i norsk arbeidsliv, både i privat og offentlig sektor. Sekretariatet vokste gradvis gjennom årene.
I 2006 ble navnet endret til Akan – Arbeidslivets kompetansesenter for rus- og avhengighetsproblematikk. Gjennom navneendringen ønsket man å nedtone fokuset på alkoholisme og narkomani, og i stedet øke vektleggingen av folkehelseperspektivet blant annet gjennom fokus på «skadelig bruk» og helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid mer generelt. AKAN-sekretariatet ble kompetansesenter.
Operasjon Baltic Accession

Operasjon Baltic Accession var en NATO-operasjon for patruljering av Estlands, Latvias og Litauens luftrom i tiden fra landenes inntreden i NATO i 2004 og til landene selv var i stand til å ivareta suverenitetshevdelse av sine luftgrenser.
Det norske Luftforsvaret bidro til operasjonen med F-16 kampfly basert ved byen Siauliai i Litauen. I tillegg opererte norsk personell fra 2004 til 2005 en bakkebasert luftkontrollenhet ved Kaunas.
We Are the World

Haiti 2010

I 2010 ble det laget en ny versjon av «We are the World» som ble kalt «We Are the World 25 for Haiti». Sangen ble laget for å støtte og samle inn penger til folk som ble rammet av jordskjelvet i Haiti.

Coverversjoner

Alexandru og venner spilte inn sangen og ga den ut på singel i 2014.
NM i bryting 1924

NM i bryting 1924 ble arrangert på Hamar. Arrangør var Fagforeningens IF. Kongepokalen ble vunnet av Arthur Nord.
Valentin Rasputin

Liv og virke

Rasputin var bondesønn og tilbrakte hele oppveksten på den sibirske landsbygda. Fra 1954 til 1959 studerte han filologi i Irkutsk. Opprinnelig ville han bli lærer, men etter endt utdanning begynte han å arbeide som journalist i Irkutsk, seinere i Krasnojarsk.
Han publiserte sine første fortellinger og skisser i 1961, fra 1966 levde han som fri forfatter.
Rasputin ble regnet som en av de betydeligste sovjet-forfatterne i 1970-årene. Han var representant for den sovjetiske landsbyprosaen og skrev om Sibirs truede natur og landsbykultur under myndighetenes modernisering og industrialisering, og om hvor hjelpeløse landsbybeboere i vanstyrte provinser var stilt overfor sovjetstatens framtidstro.  
Romanen Avskjed med Matjora (1976, til norsk 1979) gjorde Rasputin verdensberømt. I boka skildrer han landsbyen Matjora, som lik Rasputins hjemsted Atalanka forsvinner i et oppdemt vannreservoar. 
Fra slutten av 1980-årene markerte Rasputin seg som miljøaktivist, eksempelvis arbeidet han for å redde Bajkalsjøen. Russlands framtid  og verdenstilstanden i det hele ble etterhvert hans store anliggende og han engasjerte seg på høyrefløyen med forsvar for tradisjonelle, ortodokse russiske verdier
Agaocephala cornigera

Utseende

En middelsstor (gjerne 20-40 millimeter), bred, kraftig hornbille. Hode og forkropp er grønnlig metallisk fargede, dekkvingene gulbrune, blanke. Hannen har to oppoverkrummede horn i pannen (ett på hver side) og et spisst fremspring midt på pronotum, hunnen mangler disse. Dekkvingene er uregelmessig punkterte, ikke med punktrekker, med svart skulderflekk, overflaten litt læraktig.

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil og Paraguay.
Ålen kirke

Inventar

Altertavlen er malt av Carl Fridtjof Smith.  Den er fra innvielsesåret og er en kopi etter Rubens. Motivet er korsfestelsen.
Prekestolen er laget av arkitekten for kirken, Jacob Digre, og er i tre.
Døpefonten er fra 1650 og er i messing. Kirken har to døpefontbekken fra 1789. De er også i messing.

Kirkeklokker

Det er to kirkeklokker i kirken. Den eldste er fra 1736, den andre er fra 1907. Klokken fra 1907 er laget ved Bakklandets støperi og har innskriften «Land, land høre Herrens ord».

Tidligere kirker i Ålen

Den nåværende kirken erstattet en stavkirke fra middelalderen. Deler av stavkirken ble brukt da nabokirken Haltdalen stavkirke skulle settes opp igjen på museum i Trondheim på slutten av 1880-åra. Vestportalen, dørbladet og vestveggen i Haltdalen stavkirke stammer fra Ålen stavkirke.
Portalen har halvsøyler og vannliljekapitél.
Regionpartiet

Historie

Partiet har gjort seg til talsmann for den russiskspråklige befolkningen i Ukraina, som i hovedsak er konsentrert i de østlige delene av landet. Partiet står sterkest i sørøstlige deler av landet.
Regionpartiet støttet Leonid Kutsjma, som var president fra 1994 til 2005, og ble med i alliansen For et samlet Ukraina ved parlamentsvalget i 2002. Etter valget kom Regionpartiet i regjeringsposisjon med Viktor Janukovytsj som statsminister fra november 2002 til desember 2004. 
Foran presidentvalget i 2004 gikk partiet til venstre og vant velgere som tidligere hadde stemt på kommunistpartiet, særlig i det østlige Ukraina. Partiet ønsket å gjøre russisk til landets andre offisielle språk og ønsket en Russlandsvennlig utenrikspolitikk. I innenrikspolitikken lovet det å øke utgiftene til velferdsordninger. 
Som følge av oransjerevolusjonen måtte partiet etter omvalget i desember 2004 gå i opposisjon. I 2005 inngikk partiet en samarbeidsavtale med partiet Forent Russland i Russland, Vladimir Putins støtteparti.
I valget til nasjonalforsamlingen i mars 2006 fikk partiet 32,12 % av stemmene og vant 186 av 450 mandater i Verkhovna Rada. Etter at Ukrainas sosialistparti forlot oransjekoalisjonen, kunne Viktor Janukovytsj etterfølge Julija Tymosjenko som statsminister. 
Regionpartiet dannet i juli 2006 en koalisjonsregjering med Ukrainas kommunistiske parti. Koalisjonsregjeringen satt til september 2007, da presidenten oppløste nasjonalforsamlingen og utskrev nyvalg. Regionpartiet vant 34,37 % av stemmene og fikk innvalgt 175 representanter. Partiene Vårt Ukraina og Julija Tymosjenkos blokk gikk imidlertid sammen i en koalisjon og Julija Tymosjenko ble igjen statsminister.

Parlamentsvalget 2012

Ved parlamentsvalget i 2012 oppnådde partiet 30 % av stemmene og ble dermed det største i nasjonalforsamlingen.
Eupristocerus

Utseende

En middelsstor, avlang praktbille. Pronotum er gjerne purpurfarget, i alle fall på sidene, dekkvingene fløyelsaktig svarte. Hodet er tydelig innskåret mellom fasettøynene. Oversiden er svært fint og tett punktert.

Levevis

Arten utvikler seg i greiner av or (Alnus), på fortsatt levende trær. Der larvene gnager, oppstår det et forykket område, en slags galle .

Utbredelse

Arten er utbredt i det østlige USA . Den er den eneste nordamerikanske representanten for gruppen Coraebini.
Universidad Autónoma de Santa Ana

Universidad Autónoma de Santa Ana er et universitet i Santa Ana i El Salvador. Universitetet ble grunnlagt 26. april 1982 av advokaten Mauricio Gutiérrez Castro og legen Hector Abel Tobar. Det øverste organet som styrer institusjonen er Asamblea de Gobernadores.
Universitetet har to fakulteter; et fakultetet for vitenskap og humaniora og et helsefakultetet.
Clang

Clang (uttale i det internasjonale fonetiske alfabetet: ˈklæŋ/) er en kompilator-front-end for programmeringsspråkene C, C++, Objective-C og Objective-C++, rammeverket OpenCL og de tilhørende API'ene OpenMP og CUDA. Den benytter LLVM som sin back-end, og har vært en del av utviklingssyklusen til LLVM siden LLVM versjon 2.6.
Clang er konstruert i den hensikt å erstatte GNU Compiler Collection (GCC). Dens bidragsytere inkluderer Apple, Microsoft, Google, ARM Holdings, Sony, Intel og Advanced Micro Devices (AMD). Clang er fri og åpen programvare, og er lisensiert under University of Illinois/NCSA Open Source License, som er en BSD-lignende lisens.
Første versjon ble lansert 26. september 2007. Siste versjon er 5.0.0 og ble lansert 7. september 2017.