Eidsberg

Navn

Opprinnelig var navnet Heggin og innbyggerne gikk under navnet hegnir. Navnet Eidsberg blir brukt om bygden etter det 15. århundre (har tidligere enn dette blitt brukt om sognet), og har da sin opprinnelse fra gården Eidsberg, som 3. mars 1503 blir gjort til prestegård. 
Det finnes flere forklaringer på navnets opprinnelse. Enkelte mener at en bergknaus sør for prestegården, hvor lagrettesmenn skal ha avla deres ed på et tingsted, er mest sannsynlig. Andre, deriblant Oluf Rygh (Norske Gaardnavne) mener at ordet eið, som viser til et sted hvor man ikke lenger kan følge vannveien og dermed må fortsette ferden over eidet, er den riktige. Navnet henger i så fall sammen med den eldgamle ferdselveien oppover Glomma der det var nødvendig å frakte båtene over land omtrent fra Lekum forbi fossene i Glomma og opp til Øyeren. Kongesagaene skildrer flere slike båtferder opp til Mjøsa. 
Navnet Eidsberg har hatt blitt skrevet på flere forskjellige måter oppgjennom tiden. Eiðsberg, Æidsbergh, Eidzberg, Esber og Edsberg (brukt offentlig lenge). På de lokale dialektene har navnet blitt uttalt «Essbær»

Geografi

Eidsberg kommune ligger i Indre Østfold og grenser mot Rakkestad i sør, mot Skiptvet langs Glomma i vest, mot Askim nordvest, mot Trøgstad i nord og mot Marker i øst.
På tvers er Eidsberg på lengste 20 km, mens den er 17 km på langs på det lengste. 
Landskapet i kommunen er for det meste åpent, med store fruktbare områder som bidrar til at Eidsberg blir en landbrukskommune (33% av kommunearealet er jordbruksområde i drift). I øst går derimot landskapet over i det store tur -og skogsområdet Fjella, som i Eidsberg går under navnet Trømborgfjella.
Nord, på grensen mot Trøgstad, ligger det store grus- og sandforekomster fra istiden; Monaryggen, i tillegg er det stedvis mindre grusavsetninger, som ved Folkenborg og Trømborg kirke.
Det har tradisjonelt vært vanlig å dele kommunen inn i fire deler etter sognegrensene: Eidsberg er hovedsognet som dekker de sørlige og vestlige områdene, Mysen er by og administrasjonssenter midt i/nord i kommunen, Trømborg ligger i sørøst, og Hærland i nordøst. Hovedsognet Eidsberg utgjør 92 km², Hærland sogn 81 km², Trømborg sogn 57 km², mens Mysen utgjør ca. 1,5 km².
Av elver i kommunen er Glomma, som utgjør grensen mot Skiptvet i vest, den største. Av elver som renner gjennom er Hæra (Mysenelva) den største og mest kjente. Elva renner inn nordfra Trøgstad og danner flere fossefall (bla. Spinnerifossen) før den munner ut i Glomma, ved Lekum. 
Den mest kjente innsjøen i kommunen er Lundebyvannet. Vest i kommunen er det så å si ingen vann eller tjern, men i Trømborgfjella, øst i kommunen, finnes det større og mindre vann og tjern og mange  turstier og skiløyper.

Historikk

Tidligere tilhørte Eidsberg Heggen og Frøland fogderi og området var involvert i en amtsdeling innen Akershus 7. februar 1685 som også omfattet Christiania, Røyken, Lier og Hurum samt Sandsvær og Numedal. I 1768 ble Heggen og Frøland (som omfattet Trøgstad, Askim og Eidsberg) overført fra Akershus amt til Smaalenene amt.
Eidsberg formannskapsdistrikt, som ble etablert i 1837, ble delt i to 1. juli 1920 da Mysen ble fradelt som egen kommune med 1545 innbyggere. Gjenværende Eidsberg hadde 5325 innbyggere.
1. januar 1961 ble Eidsberg og Mysen kommuner slått sammen til den nye Eidsberg kommune. Eidsberg hadde ved sammenslåingen 6195 innbyggere, Mysen 2523.

Tusenårssted

Tusenårsstedet er nordre del av miljøgaten David Blidsgate i Mysen. Dette er markert med en skulptur, laget av Bjørn Sørvang Hansen, og består av en spillende bjørn og en glad jente. Bjørnen står for historien og bakgrunnen for bjørnehodet i kommunevåpenet, mens jenten symboliserer fremtiden.