Harvey Spencer Lewis

Oppvekst blant metodister

Harvey Spencer Lewis hadde sine aner i Wales, fra utvandrere som bosatte seg i Virginia. Hans farfar, Samuel Lewis, var etterkommer av farmere som ryddet området for skog og omdannet det til dyrkbar mark. Han giftet seg med Eliza Hudnut, en kvinne av fransk avstamning, og bosatte seg i Kingswood, New Jersey. Der fikk de sønnen Aaron Rittenhouse Lewis, som var far til Harvey Spencer Lewis.
Dette var en svært religiøs familie, der den metodistiske Kirke var sentral. Aaron Lewis var en gudfryktig predikant i den metodistiske kirke i Kingswood. Det daglige livet vekslet mellom hardt fysisk arbeid på farmen og den åndelige næring de fant i metodist-kirken. I tillegg arvet han en forkjærlighet for fransk litteratur fra sin mor. Aaron Lewis ble viet med Catherine Hoffmann, som hadde studert til å bli lærerinne i sitt hjemland. Sammen fikk de sønnen Harvey Spencer Lewis.
Aaron Lewis forlot senere farmen og ble lærer i en handels-skole i en nærliggende by. Der tjente han penger som kalligraf ved å tegne små illustrasjoner hjemme om kveldene. Catherine ble lærer i byen. Deretter flyttet familien til New York. Der møtte Aaron Lewis kjemikeren Daniel T. Ames, spesialist på analyse av blekk og papir. Sammen oppfant de en analyse-teknikk for å avgjøre om dokumenter var ekte eller forfalskede. Aaron Lewis var en  autoritet på området i mer enn 30 år.
Harvey Spencer Lewis skulle senere i sitt liv konkludere med at rosenkorsordenen ble bragt til USA på 1600-tallet, hvor det hadde levd videre som et esoterisk selskap blant pietistene.

En søkende sjel

Harvey Spencer Lewis studerte fysikk, elektrisitet, kjemi og fotografi, bygde sitt eget kamera, hadde talenter innenfor tegning, maling og musikk, spilte piano og organiserte det andre skole-orkesteret i New Yorks historie. I juni 1899 spilte hans gruppe ved eksamensseremonien.
Likevel søkte han mer enn materiell kultur.  Hver søndag besøkte han Metodistkirken. Han leste og diskuterte Bibelen. Han deltok entusiastisk i aktivitetene til Metropolitan Church i New York, deltok i kirkens sangkor til han var 16 år gammel, og lyttet oppmerksomt på prekenene til kirkens pastor, Dr. S. Parkes Cadman.
I fritiden satt han ofte i meditasjon i kirken. Han diskuterte spørsmål om mystikk med pastoren. Ofte satt han alene i kontemplasjon over alteret og reflekterte over de guddommelige mysteriene. I dette tempelet hadde han mystiske erfaringer og begynte å stille spørsmål om menneskets innerste natur og menneskets muligheter til å få kontakt med sin egen sjel.

Møtet med spiritismen og kristne mystikere

I 1900 avsluttet Lewis sin skolegang og ble kontorist og reklamemann ved Baker & Taylor Publishing. En artikkel den 20. oktober 1901 i New York Evening vakte hans oppmerksomhet. Den beskrev mediet Leonora Piper fra Boston. Spiritismen og eksperimenter med mediumisme var populært i USA, og Selskapet for Psykisk Forskning forsket på paranormale evner og parapsykologi.
I 1902 ble Lewis medlem av en komité som forsket på mediumisme og spiritisme, med det formål å skille bedragere fra seriøse mennesker med parapsykologiske evner. Det ble organisert ulike eksperimenter med medier for å øke forståelsen av slike fenomener. I 1904 ble han leder av denne sammenslutningen. Samme år grunnla Lewis en avdeling av Selskapet for Psykisk Forskning  i New York. Under hans ledelse ble mer enn 50 bedragere avslørt. Instituttet samarbeidet med politiet i New York og med dagsavisen New York World. Der skrev Lewis en rekke artikler om parapsykologiske fenomener; en av de mest kjente ble publisert i januar 1907.
Lewis ble skeptisk overfor spiritistenes påstander om at «avdøde ånder» stod bak alle paranormale fenomener som ble manifestert gjennom mediene. Samtidig ble han stadig mer overbevist om at fenomenene ble utløst av åndelige evner hos mediene selv. I 1907 forkastet han spiritismen som uproduktiv, og avsluttet arbeidet i Selskapet for Psykisk Forskning. Interessen for paranormale evner var ikke svekket, men han søkte andre forklaringer og fordypet seg på egen hånd i verker om parapsykologiske emner.
De kristne mystiske bevegelsene Ny Tanke, Kristen Vitenskap og Unity Church var aktive på denne tiden. Ella Wheeler Wilcox fra Ny Tanke publiserte i 1902 boken The Heart of the New Thought (Hjertet av den Nye Tanke) og var en medhjelper i grunnleggelsen av rosenkorsordenen A.M.O.R.C.

En åndelig oppvåkning

I mellomtiden fortsatte Lewis' mystiske erfaringer under hans daglige meditasjoner. Lewis opplevde stadig å rykkes bort fra den våkne hverdagsbevisstheten og inn i en ubeskrivelig bevissthetstilstand av dyp fred. Da han vendte tilbake til den våkne hverdagsbevisstheten, følte han at han hadde fått svar på spørsmål om livets store mysterier, Gud og naturen.
Etterhvert betrodde Lewis sine mystiske erfaringer til May Banks-Stacey, en eldre kvinne som Lewis møtte i 1907 under sitt arbeid ved Selskapet for Psykisk Forskning. Hun hadde tilhørt den Esoteriske Seksjon av Teosofisk samfunn, en indre sirkel i miljøet rundt Helena Petrovna Blavatsky, og var høyst sannsynlig også elev av den indiske guruen Swami Vivekananda. I tillegg var hun medlem av en rekke frimurer-lignende sammenslutninger som f.eks. Eastern Star, som var grunnlagt av Annie Besant. Hennes farfar, James Banks (1732–1793) var blant grunnleggerne av den første frimurer-losjen i New Jersey (St. John's Lodge No.1) i 1761.
May Banks-Stacey hevdet at Lewis under sine mystiske erfaringer hadde gjenoppdaget kunnskaper som var ervervet i tidligere inkarnasjoner. Hun hevdet også at Lewis under en eller flere tidligere inkarnasjoner hadde tilhørt en mystisk rosenkorsorden i det gamle Egypt.
I tillegg hevdet hun at rosenkorsordenen var et hemmelig broderskap som ble bragt til Pennsylvania av engelske utvandrere til USA i 1694.
Harvey Spencer Lewis leste all tilgjengelig litteratur om rosenkorsordenen, men fant ingenting som tydet på at ordenen fantes andre steder enn i Tyskland på 1600-tallet. Han fant heller ingen historiske forbindelser med Egypt.
I februar 1908 arbeidet han for tidsskriftet The Future (Fremtiden), en månedlig publikasjon utgitt av den kristne mystiske bevegelsen Ny Tanke. Der skrev han to artikler om astrologi og den første artikkelen i en serie med tittelen The new ontology.
Våren 1908 hadde Lewis en opplevelse som forandret resten av hans liv. Han besøkte den metodistiske Metropolitan Church i 7 Avenue, New York, det samme stedet som 7 år tidligere hadde vært hans åndelige hjem. Første torsdag etter påske, kl 17, gikk han til kirken og satte seg ned på en kirkebenk for å meditere i ensomhet.
Plutselig følte han nærværet av et usynlig vesen i kirken. Han opplevde en skikkelse, en gammel mann med et langt skjegg som utstrålte en fornemmelse av dyp fred og harmoni. Skikkelsen fortalte han at kunnskapen han lette etter ikke kunne gjenfinnes i bøker, og at han burde reise til Frankrike og innvies i rosenkorsordenen.
Psykiatere kan tolke dette som en patologisk, hallusinatorisk erfaring som tilsvarer arketypen den gamle vismann slik den er beskrevet av Carl Gustav Jung.
For Lewis var dette en virkelig åndelig skikkelse, og opplevelsen ble så rystende at den totalt endret kursen i hans videre livsløp.

Innvielsen i Toulouse

Etter denne opplevelsen skrev Lewis et brev til en sjefredaktør og innehaver av en bokhandel i Paris. Kanskje fikk han adressen av May Banks-Stacey. Det dreide det seg mest sannsynlig om Henri Durville bokhandel i 23 Rue Saint-Merri, Paris som på denne tiden mer enn 8 000 bøker om okkulte emner og omtrent 7 000 portretter og håndskrevne manuskripter. Henri Durville var sjefredaktør for tidsskriftet Journal du magnétisme og ledet Societé magnétique de France.
I svarbrevet ble Lewis bedt om å reise til Frankrike og snakke med en professor i språk i Boulevard Saint-Germain. Han ble også bedt om å sende et brev til bokhandleren og oppgi datoen for hans ankomst og navnet på båten han kom med. Reisen ble finansiert av Rockefeller-familien. Reisens begrunnelse var at Aaron Lewis skulle hjelpe Rockefeller-familien med slektsforskning i Frankrike.
Den 24. juli 1909 forlot de New York med en båt tilhørende Hamburg America Line. De ankom Cherbourg søndag den 1. august 1909 og reiste videre til Paris med tog.
Den 7. august og 8. august 1909 hadde Lewis to møter med en 45 år gammel språkforsker. Under sitt første møte var språkforskeren skeptisk overfor Lewis' intensjoner. Neste dag ba han likevel Lewis om å reise videre til Toulouse i Sør-Frankrike.
Det vites ikke om møtet var arrangert av bokhandleren, eller hvem  han møtte i Paris. Lewis forteller i sin selvbiografi hvordan kontaktene i Paris i begynnelsen mistenkte han for å infiltrere Frimureriet. Bokhandleren tilhørte en gren av frimureriet og hadde gamle manuskripter, segl, juveler og regalier fra rosenkors-losjer som i 1909 var inaktive.
Tirsdag den 10. august 1909 forlot han Paris sammen med faren og ankom Toulouse neste dag. I Salle des Illustres i Kapitolen i Toulouse møtte han fotografen Clovis Lasalle (1864–1937), som ga han et papir med en ny adresse.
Lewis tok drosje til adressen som fotografen ga ham. Han forlot byens sentrum, krysset elven Garonne og fortsatte noen kilometer inntil han ankom en bygning med et gammelt tårn. Tårnet lignet et tårn han hadde sett på et fotografi hos språkforskeren i Paris den 7. august 1909. Det finnes mange slike tårn utenfor Toulouse, og Clovis Lasalle bidro med fotografier i en publikasjon om emnet.
Lewis gikk opp trappen og ble møtt av en eldre mann med langt, grått skjegg og et langt, bølgende, hvitt hår, som førte ham inn i et firkantet rom der veggene var dekt med bøker. 
Mannen var arkivar i en obskur rosenkorsorden, med noen få medlemmer fra Languedoc som holdt sine losjemøter strengt hemmelige. Arkivaren tilhørte samme frimurerlosje som bokhandleren i Paris. Etter møtet erklærte den gamle mannen at Lewis var verdig til å møte Ordenens Stormester.
Samme dag, den 11. august 1909, kl 15, tok Lewis en ny drosje, til en ny adresse som arkivaren hadde gitt ham, og reiste enda lengre bort fra Toulouse. Drosjen fulgte en vei langs elven Garonne og passerte byens eldste del (Tolosa). Til slutt kom han frem til en steinbygning omgitt av en høy mur. I dette «slottet»  ble han møtt av en greve som Lewis kalte Reynaud de Bellcastle-Ligne. Dette var et oppdiktet navn for å skjule hans identitet. Han var en 78 år gammel mann og levde der sammen med sin datter som var blitt enke. På tross av deres noble bakgrunn, levde de spartansk.
Bygningen var rituell losje inntil 1850 og ble sporadisk besøkt av frimurere frem til 1890.
Greven mente Lewis var beredt til å møte «Terskelens Skrekk» og ledet Lewis ned til kjelleren i steinbygningen, frem til den tidligere rosenkorslosjen. Der stoppet greven foran en jerndør og fortalte at Lewis nå måtte vandre gjennom tre etterfølgende kamre, «ensom med Gud og sin mester». Deretter lukket han jerndøren. Lewis gikk inn i det første rommet, et forkammer, etterfulgt av det andre kammeret, et mørkt «gravkammer» der han gjennomgikk «Terskelens prøvelse». Der følte han nærværet av skikkelsen fra Metropolitan Church. I det tredje kammeret ventet greven i et rom som manglet de ornamenter og regalier det en gang hadde hatt. Ritualet ble tilpasset situasjonen.
Etter ritualet førte greven Lewis inn i et lite rom hvor han skulle hvile. Der sov han i tre timer og gjenopplevde ritualet i drømme. I drømmen var greven erstattet av skikkelsen i Metropolitan Church.
Da han våknet ble han presentert for tre eldre menn, hvis slektninger hadde vært medlemmer av rosenkorsordenen. Deretter ble han ledet tilbake til losjen. Greven plasserte et rosenkors rundt halsen på Lewis og erklærte han som autorisert til å etablere rosenkorsordenen i USA.
Et medlem med etternavnet Lasalle, en slektning av fotografen Clovis Lasalle, ba Lewis lese en bok om ordenens prinsipper og grunnleggende retningslinjer. Lewis kopierte symboler og diagrammer for ritualene i de ulike gradene av ordenen. Fra en koffert midt i losjen hentet greven noen symbolske forkle, en alterduk og  arkivdokumenter som beskrev innholdet i ordenens 12 grader.
Den 13. august 1909 skrev Lewis i et brev til sin kone Mollie at reisens misjon var fullbragt. Den 26. august 1909 mottok Lewis et brev fra Clovis Lasalle i Paris.
Deretter forlot Lewis og faren Frankrike. De reiste til London og besøkte British Museum. Derifra gikk de ombord i White Star som tilhørte MS Adriatic Line onsdag den 1. september 1909 på vei tilbake til USA.