google/wiki40b huggingface dataset:
Mellomkirkelig råd

Mellomkirkelig råd for Den norske kirke, kort: Mellomkirkelig råd, er et råd innen Den norske kirke, opprettet i 1970. Rådet har som oppgave å samordne og fremme kontakten mellom Den norske kirke og med kirker utenfor landets grenser, og å ivareta forbindelsen med de internasjonale kirkelige organer hvor Den norske kirke er medlem: Det Lutherske Verdensforbund, Kirkenes Verdensråd og Konferansen av europeiske kirker.
Rådet har videre ansvar for å samordne og fremme Den norske kirkes kontakt med andre kirker i Norge, ved teologiske samtaler og praktisk samarbeid. Kirkemøtet valgte i 2010 Kjetil Aano som Mellomkirkelig råds leder. Da Aano måtte gå ut av rådet i 2014 overtok biskop Erling J. Pettersen, og i 2016 ble Kristine Sandmæl valgt til rådets leder. Rådets sekretariat i Kirkens Hus i Oslo ledes av generalsekretær Berit Hagen Agøy. Sekretariatet inngår i det felles sekretariatet for de sentrale rådene under Kirkemøtet: Kirkerådet, Mellomkirkelig råd og Samisk kirkeråd.

Historisk fremvekst

Bakgrunnen for Mellomkirkelig råd er først og fremst å finne i Den norske kirkes økumeniske engasjement. I tidlige økumeniske tiltak fantes det til en viss grad norsk deltagelse, både internasjonalt og nasjonalt. Fastere organisert ble virksomheten da Norsk Mellomkirkelig Institutt ble etablert i 1951. Instituttet ble opprettet av Bispemøtet for å ivareta det mellomkirkelige arbeidet.
En nyordning ble gjennomført da Bispemøtet fra 1971 erstattet Mellomkirkelig Institutt med Mellomkirkelig råd for Den norske kirke. Mellomkirkelig råd fikk i oppdrag å ivareta kontakten mellom Den norske kirke og andre kirker, gi innstillinger til Bispemøtet om oppnevninger av norske delegater til internasjonale møter og gi uttalelser i spørsmål som blir forelagt Den norske kirke av internasjonale kirkelige organer. I tillegg skulle rådet fungere som nasjonalkomite for Det Lutherske Verdensforbund. Rådet besto i 1971 av ni medlemmer med Bispemøtets preses som formann: formannen og fem medlemmer oppnevnt av Bispemøtet, formannen i Kirkerådet, Den norske kirkes medlem i eksekutivkomiteen i Det Lutherske Verdensforbund og Den norske kirkes medlem i Kirkens Verdensråds sentralkomite.
Rådets medlemstall ble allerede i 1972 utvidet til tolv, fortsatt med Bispemøtets preses som formann. Nye medlemmer var ett medlem til oppnevnt av Bispemøtet, Den norske kirkes medlem av styret i Nordisk Økumenisk Institutt og ett medlem oppnevnt av Kirkens Nødhjelps styre. En stadig økende virksomhet preget nå arbeidet.
Etter at Kirkemøtet i Den norske kirke ble opprettet i 1984, ble Mellomkirkelig råd fra 1986 overført fra Bispemøtet til Kirkemøtet, med status som et faglig råd. Samtidig ble formannsvervet overført fra Bispemøtets daværende preses Andreas Aarflot til en legperson valgt av Kirkemøtet, tidligere formann i Kirkerådet Per Voksø. Siden 1. januar 1992 har Mellomkirkelig råd hatt felles sekretariat med Kirkerådet i Kirkens Hus i Oslo.
Luzonoparmena

Utseende

Ganske små, tettbygde og hvelvede, brunlige trebukker. Oversiden er nokså kraftig punktert. Antennene er kortere enn kroppen, pronotum tønneformet, dekkvingene hvelvede og nærmest pæreformede.

Levevis

Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.

Utbredelse

Artene lever på Filippinene.
Kaare N. Selvig

Utmerkelser

Selvig var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, og kommandør av Dannebrogordenen, av Finlands hvite roses orden og av Nordstjerneordenen.
Grunnstønad

Grunnstønad er en av folketrygdens ytelser som skal dekke nødvendige ekstrautgifter på grunn av varig skade, sykdom, funksjonshemning eller medfødte misdannelser.
Enkelte tilstander er slik at de nærmest automatisk gir ekstrautgifter til for eksempel dietter, klesslitasje og lignende. (medisiner og tilsvarende blir pr. 2010 vanligvis dekket ved egenandels-/frikortordningen). I andre tilfeller må behovet dokumenteres og ytelsen søkes om. 
Stønaden er fra gammelt av satt til en viss prosent av grunnbeløpet, med trinnvis økning ved særlige ekstrabehov.  Utbetaling foregår via NAV, som også behandler søknader.
Utenom denne ytelsen, finnes hjelpestønad, som dekker en del andre tilstandsrelaterte utgifter.
Dorando Pietri

OL 1908

56 løpere startet maratonløpet i London, deriblant Pietri og landsmannen Umberto Blasi. Det var uvanlig varmt denne dagen, og løpet startet kl. 14:33 24. juli 1908.
Pietri åpnet løpet forholdsvis rolig, men etter at de hadde passert halvveis, begynte han å arbeide seg fremover i feltet. Etter 32 km lå han på andreplass, 4 minutter bak sørafrikaneren Charles Hefferon. Da han fikk høre at Hefferon var i ferd med å sprekke, økte Pietri tempoet ytterligere, og tok ham igjen etter 39 km. 
Anstrengelsen hadde sin pris, og bare to kilometer før mål begynte Pietri å merke effekten av den store anstrengelsen og dehydrering. Da han kom inn på stadion, tok han feil vei, og da dommerne ga tegn om dette, falt han om for første gang. Han kom seg på beina med hjelp fra dommerne, foran 75  målløse tilskuere.
Han falt ytterligere fem ganger, og hver gang ble han hjulpet på beina av funksjonærene. Omsider greide han å passere mållinjen, totalt utslitt, som førstemann. Av totaltiden, 2.54.46, bruke han ti minutter på de siste 350 meterne. Amerikaneren Johnny Hayes var nummer to i mål. Det amerikanske laget leverte øyeblikkelig en protest på grunn av Pietri hadde mottatt hjelp fra funksjonærene. Protesten ble tatt til følge, Pietri ble diskvalifisert og fjernet fra de endelige resultatlistene.

Internasjonal berømthet

Pietris prestasjon beveget det store publikumet. Som kompensasjon for medaljen han gikk glipp av, sendte dronning Alexandra ham en forgylt sølvpokal. 
Pietri ble internasjonalt kjent, blant annet komponerte Irving Berlin en sang til ham (Dorando), og Pietri mottok forespørsler om å delta i oppvisningsløp USA. 3. november 1908 ble det arrangert et løp mellom Hayes og Pietri i Madison Square Garden i New York. Pietri vant både dette løpet og et lignende løp som ble arrangert 15. mars 1909. 
Han returnerte til Italia i mai 1909, og fortsatte som profesjonell løper i ytterligere to år. Han løp sitt siste maratonløp i Buenos Aires 24. mai 1910, der han satte personlig rekord med 2 timer, 38 minutter og 48 sekunder.
Signe Marie Stray Ryssdal

Juridisk karriere

Hun hadde egen advokatpraksis i Oslo 1956-1972 og ble i 1960 den tredje kvinnelige høyesterettsadvokaten. Nummer to var hennes mor, Sigrid Stray, som ble høyesterettsadvokat i 1929.

Politisk karriere

Hun var også politiker for Venstre, vararepresentant til Stortinget fra 1965 til 1973 og var første kvinnelige rådmann i Oslo. Hun var sosialrådmann i Oslo fra 1972 til 1983. I 1968 ble hun utnevnt til styreformann for Rikstrygdeverket, et verv hun hadde til 1980. Fra 1983 til 1993 var hun fylkesmann i Aust-Agder. Som pensjonist var hun også aktiv i Norsk Pensjonistforbund.
I hele sitt liv arbeidet hun for likestilling og kvinners rettigheter, blant annet for at kvinner skulle få odelsrett og for full barnehagedekning.

Familie

Hun var datter av høyesterettsadvokatene og Venstre-politikerne Sigrid Stray (1893–1978) og Christian Stray (1894–1981). Hennes mor var norges andre kvinnelige høyesterettsadvokat. Hun overtok eierskapet av gården Sofienlund på Tromøy etter at faren døde i en bilulykke i 1981. Hun var gift med høyesterettsjustitiarius Rolv Ryssdal, som døde i 1998.
Hun hadde tre barn, Rolv Erik Stray Ryssdal, Anders Christian Stray Ryssdal og Kristine Elene Stray Ryssdal.
Per Lønning

Bakgrunn

Per Lønning  var sønn av førstesekretær Per Lønning (1898–1974) fra Stord og husmor Anna Gurine Strømø (1895–1966) fra Sveio. Han hadde tre søsken; en av dem ble også teolog og politiker, Inge Lønning, som døde i 2013.
Per Lønning ble student i 1946, og tok teologisk embedseksamen allerede som 21-åring med innstilling til Kongen. Senere fulgte stipendieopphold i Danmark, Frankrike, Vest-Tyskland, USA og Sveits. Han tok doktorgraden i teologi ved Universitetet i Oslo i 1955 om Søren Kierkegaard og doktorgraden i idéhistorie samme sted i 1959 om Blaise Pascal.

Prest, politiker

Per Lønning ble ordinert i 1951, men en stor del av perioden før han  ble utnevnt til domprost i Bergen var han stortingsrepresentant (1958–1965). I begge disse periodene var han medlem av kirke- og undervisningskomiteen. Han var også medlem av Stortingets delegasjon til NATOs parlamentarikerforsamling 1962–1963, og delegat til FNs generalforsamling i 1964.
36 år gammel ble Lønning utnevnt til domprost i Bergen. Han var svært ung til å få et slikt embete, men tross alt var det allerede 15 år siden han hadde bestått sin teologiske embetseksamen.

Biskop av Borg; fratreden i protest

Det gikk bare fem år før han ble utnevnt til biskop i det nyopprettede Borg i 1969. Da Stortinget liberaliserte abort i 1975, søkte han avskjed som biskop i protest mot at denne utvidelsen skjedde på tross av statskirkens motsigelser. Da han gikk av som biskop, ble det gjort et forsøk på å kalle ham til Menighetsfakultetet, men styret sa nei.
Fra 1977 og fram til han ble biskop i Bjørgvin var han dosent og senere professor ved Universitetet i Oslo, med et avbrudd fra 1981 til 1987 da han var forskningsprofessor ved Det lutherske verdensforbunds økumeniske senter i Strasbourg.

Biskop av Bjørgvin

Etter tolv år ble han igjen biskop i Den norske kirke, denne gang i Bjørgvin. Med 60 % av stemmene i den kirkelige avstemningen var kirkens kall klart, og han var biskop her fra 1987 til 1994. I 1969 ordinerte han Rosemarie Köhn til prest, og Børre Knudsen ble innsatt av ham som daværende domprost i 1967.
Etter sin avgang i Bergen var han tilknyttet Chr. Michelsens Institutt fra 1994 til 1997.
Han hadde et stort antall verv og publiserte en lang rekke bøker og artikler. I en alder av 80 år var han fortsatt en aktiv deltaker i den offentlige debatt. I 2010 var han blant annet engasjert i kampen mot den nye ekteskapsloven, og gikk sammen med Nina Karin Monsen og 198 andre ektepar inn for at loven skulle bringes inn for Menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg. I 2001 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.
Han skrev og oversatte en rekke salmer, og er representert i Norsk salmebok 2013 med fem egne tekster og ti oversettelser.
Med sin karakteristiske fremtoning var han et takknemlig objekt for parodier, for eksempel av komikeren Trond Kirkvaag.
Han var bror av industrimann Andreas Lønning og teolog, universitetsrektor og politiker Inge Lønning.
Aker (selskap)

Historie

Aker ASA har navnet fra det tidligere Akers mekaniske verksted (kjent under kortnavnet Akers Mek.), etablert ved Akerselva i 1841 som Norges første mekaniske verksted. I 1854 flyttet selskapet til Holmen i Pipervika (i dag kjent som Aker Brygge), og begynte med bygging og reparasjon av skip. I 1856 leverte Akers mekaniske verksted sitt første skip, «Færdesmanden», det første dampskipet bygget i Norge. På 1960-tallet orienterte Akers Mek. sin virksomhet mot den gryende olje- og gassvirksomheten i Nordsjøen. Akers Mek. var med fra den første oljen ble oppdaget og produsert på norsk kontinentalsokkel. Akers mekaniske verksted ble nedlagt i 1982; eierselskapet Akergruppen fusjonerte i 1987 med sementfirmaet Norcem og dannet Aker Norcem. Sement- og byggevarevirksomheten ble senere skilt ut som egen virksomhet og solgt i 1999.
I 1996 kjøpte forretningsmannen Kjell Inge Røkke seg betydelig opp i selskapet, og ble selskapet største aksjonær. Røkkes selskap RGI og Aker fusjonerte i 1997. Det fusjonerte selskapet Aker RGI ble også en betydelig aktør i amerikansk og norsk fiskerinæring. 
I 2000 kjøpte Aker RGI gjennom datterselskapet Aker Maritime en stor aksjepost i Kværner. Dette innledet en restrukturering av norsk leverandørindustri til olje- og gassektoren.
Høsten 2001 opplevde Kværner en akutt likviditetskrise. Gjennom en omfattende redningsaksjon vinteren 2001/2002, der Aker RGI og andre aksjeeiere, kunder, kreditorer og ansatte alle spilte sine viktige roller, ble Kværner reddet ut av krisen. Operasjonen gjorde Aker RGI til den største eieren. Selskapet ble i 2004 kjent som Aker ASA.
Skipsverftene til Aker ASA og Kværner ble slått sammen til Aker Yards, og ble børsnotert som Europas største verftskonsern. I 2007 solgte Aker ASA seg ut av Aker Yards. Samme år overførte Aker ASA eierskapet i Aker Kværner (i dag kjent som Aker Solutions, Kværner og Akastor) til Aker Kværner Holding, som eier 40 prosent av de tre selskapene. Den norske stat eier 30 prosent av Aker Kværner Holding, og Aker 70 prosent. 
På midten av 2000-tallet etablerte selskaper som Aker Floating Production, Aker Exploration og Aker BioMarine. Aker Floating Production er blitt til Ocean Yield, et selskap som eier og leier ut mer enn 50 moderne skip. Aker Exploration fusjonerte med Det norske oljeselskap i 2009, kjøpte Marathon Oil Norway i 2014, slo seg sammen med BP Norge i 2016 og ble til Aker BP – en betydelig lete- og oljeselskap på norsk sokkel. I forbindelse med Aker ASAs økte satsing på olje, solgte Aker ASA sine kontrollerende eierposter i fiskeriselskapene Havfisk og Norway Seafoods til Lerøy. Krill- og bioteknologiselskapet Aker BioMarine ble i 2018 kåret til Europas mest innovative selskap. Softwareselskapet Cognite er et nytt tilskudd i Aker ASA. Selskapet har fokus på digitalisering av kunnskapen i olje- og gassnæringen.
Øyvind Eriksen har vært konsernsjef siden 1. januar 2009. Samtidig gikk Kjell Inge Røkke inn som styreleder og tok en mer sentral rolle i Aker enn på flere år.
Graphops

Utseende

Små (ca. 4 millimeter), korte og brede, blanke, mørke bladbiller. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Amerika.
Aktuelt (TVNorge)

Nedleggelse

I mai 2009 bestemte TVNorge seg for å legge ned Aktuelt sammen med sporten, været og Spotlight. Det ble da sagt at sendingene skulle slutte senhøsten 2009, men siste sending ble sendt allerede 27. september 2009. TVNorge la også ned lokal-TV-stasjonen OsloTV i 2009. Kanalens kommunikasjonsdirektør, Ditlef M. Jacobsen, begrunnet avgjørelsen med at kanalen ønsket å rendyrke sin profil som underholdningskanal, samt en stadig sterkere konkurranse blant nyhetsmediene. Han poengterte også at kanalen både hadde mindre forutsetninger og resursser til å lage tyngre nyhetssendinger, og at seertallene hadde vært sviktende det siste året. En annen grunn til at kanalen gav opp nyhetskampen var omleggingen fra analog til digitalt sendenettverk.
Whitney Houston

Bakgrunn

Whitney Houston begynte som liten å synge i koret i kirken sin, The New Hope Baptist Church i Newark. Allerede da hun var 15 år gammel var hun backingvokalist sammen med sin mor på Chaka Khan's hit fra 1978, «I'm Every Woman». Hun fortsatte å være backingvokalist for Lou Rawls, Jermaine Jackson og sin egen mor og jobbet en kort stund som modell. 
I løpet av hennes korte modellkarriere, kunne man se henne på forsiden av magasinet «Seventeen» i 1981.

Karriere

Hun begynte å jobbe som en funksjonsrik vokalist for det New York-baserte funk bandet «Material» og det var kvaliteten på dette vokale samarbeidet med bandet som tiltrakk seg oppmerksomheten til de store plateselskapene, inkludert Arista, som hun signerte en avtale med i 1983 og samarbeidet med resten av sin karriere.
Houston fikk sitt musikalske gjennombrudd i 1985 med det selvtitulerte debutalbumet, Whitney Houston. Albumet inneholder blant annet hitsinglene  «How Will I Know», «Greatest Love of All» og «Saving All My Love for You», en sang hun vant Grammy med i kategorien «Beste kvinnelige pop-vokal». Selve albumet solgte 3 millioner eksemplarer i USA det første året, og senere 25 millioner eksemplarer på verdensbasis. Oppfølgeren Whitney kom i 1987, med hitlåter som «I Wanna Dance with Somebody», «Didn't We Allmost Have It All», «So Emotional» og «Where Do Broken Hearts Go» som alle kom på 1.-plass på Billboard Hot 100 i USA. Hun vant nok en Grammy i kategorien «Beste kvinnelige pop-vokal» med sangen «I Wanna Dance with Somebody».
Houston spilte mot Kevin Costner i filmen The Bodyguard fra 1992. Gjennomgangslåta til filmen, «I Will Always Love You», en coverlåt som opprinnelig ble skrevet og fremført av Dolly Parton, ble svært populær og solgte 44 millioner eksemplarer verden over. Albumet med musikken i filmen, med flere av låtene fremført av Houston, ble tidenes nest mest solgte lydspor. Albumet vant dessuten tre Grammy-priser i 1994. 
I 1998 sang Houston duetten «When You Believe» med Mariah Carey til animasjonsfilmen Prinsen av Egypt. Sangen finnes på Houstons albumutgivelse fra 1998, My Love Is Your Love.
Houston gjorde comeback i 2009 med albumet I Look to You. Albumet ble godt mottatt og solgte bra, men salgsfremmende opptredener begrenset seg grunnet hennes svekkede stemme.
Hennes siste prestasjoner innen skuespill var i filmen Sparkle (2012), som var en gjenskapning av filmen fra 1976 med samme navn. Filmen ble utgitt etter hennes død.

Privatliv

Houston giftet seg med Bobby Brown 18. juli 1992, og hun fødte året etter deres datter Bobbi Kristina Houston Brown. Etter hvert ble det kjent at hun misbrukte narkotika. Albumsalgene stagnerte og hennes image ble kraftig endret med hennes merkelige offentlige opptredener. Hun innrømmet at hun misbrukte kokain, marihuana og piller, og stemmen hennes ble raspete og hes. Hun ble skilt fra Brown 24. april 2007, og fikk foreldreretten til deres datter, hennes eneste barn, som døde 26. juli 2015.
11. februar 2012 ble hun funnet død på The Beverly Hilton i Beverly Hills, California.
Mercedes Sosa

Bakgrunn

En av bestefedrene talte quechua, hun hadde også franske forfedre. Hun omtalte seg selv som den «lille svarte» og hadde hele livet det lange svarte håret som en bekjennelse av sitt opphav i et «der alle ville være blonde». Stemmen beskrives som kontraalt. «Gracias a la vida» av Violeta Parra var Sosas favoritt- og signatursang (i Skandinavia også kjent i Arja Saijonmaas versjon).
Petserimaa

Historie

Setukeserne, er et finsk folkeslag, som er i slekt med esterne. De regner hele det historiske fylket Petserimaa som sitt hjemland. De russiske innbyggerne i Petserimaa var hovedsakelig de eldre, som snakket en mellomting mellom russisk og hviterussisk. På midten av 1400-tallet, ble et av de viktigste russiskortodokse klosterene, Pskovo-Petsjerskijklosteret grunnlagt i området.
I det siste krigsåret av første verdenskrig, fra februar til desember 1918, ble hovedstaden i fylket, Petsjory, okkupert av tyske styrker. Byen ble deretter, som en del av den estiske selvstendighetskrigen, overtatt av estiske styrkene den 29. mars 1919. Gjennom Tartu-traktaten fikk deretter Estland hovedstaden og de omkringliggende områder, dvs. Setomaa-regionen. Petsjory fikk da navnet Petseri, mens områdene rundt ble kalt Petserimaa eller Petseri maakond.
Under andre verdenskrig var Petserimaa okkupert av den tyske hæren mellom august 1941 og 11. august 1944, og deretter av sovjetiske styrker under deres fremstøt mot Tyskland. Sovjetunionen annekterte Petserimaa til Russiske SFSR i 1944. I 1991, etter at Sovjetunionen gikk i oppløsning, fremmet Estland et krav om få området tilbake, slik det ble hevdet i Tartu-traktaten. Estland oppga kravet i november 1995.
Estland har underskrevet den estisk-russiske grensetraktaten av 18. mai 2005. I innledningen står det at den tidligere traktaten om statsgrensen delvis blir opphevet, i sammenheng med paragraf 122 i den estiske grunnloven.
Trådbladbiller

Utseende

Små til middelsstore (oftest 2-7 millimeter) bladbiller med lange, trådformede antenner, disse er vanligvis minst så lange som hode + pronotum. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene og adskilt fra disse (danner ikke en kontinuerlig kurve). De er ofte metallisk fargede, men kan også være brunlige eller rødlige.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. De voksne billene flyr godt og kan forflytte seg over betydelige avstander.
Hiroshi Sakai

Karriere

Hiroshi Sakai startet sin profesjonelle karriere i Bellmare Hiratsuka i 1995. Han har også spilt for Oita Trinita.
Cross Over the Bridge

«Cross Over the Bridge» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Bennie Benjamin og George David Weiss. Den ble publisert i 1945.
Den bestselgende versjonen av sangen ble spilt inn på plate av Patti Page i 1954. Den ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 70302. Den andre siden var «My Restless Lover».
I Storbritannia ble en versjon spilt inn på plate av Billy Anthony og Tony Brent. Den ble utgitt av EMI på Columbia-etiketten.
Anne Shelton with Ken Mackintosh and his orchestra spilte den inn i London 11. mars 1954. Den ble utgitt av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognummer B 10680. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3424.

Norsk versjon

Erik Diesen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Jeg synger en sang».

Listeplassering

Pages versjon kom på den amerikanske Billboard Best Sellers In Stores-listen 17. februar 1954 og lå der i 23 uker med nummer to som høyeste plassering.
Monday Monday

«Monday Monday» er en amerikansk sang skrevet av John Phillips og spilt inn av The Mamas & The Papas for deres album If You Can Believe Your Eyes and Ears. Den ble også utgitt på singlen Dunhill 45-D-4026. Produsent var Lou Adler.
«Monday Monday» har bemerket seg for sin falske slutt, da det er en pause før sangens koda. Den har også bemerket seg for å gå opp en halv note i broene og refrengene.
2. mars 1967 vant The Mamas & The Papas en Grammy Awards for Best Pop Performance by a Duo or Group with Vocal for denne sangen.

Norsk versjon

H. Karlsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Mandag, mandag». Sangen ble utgitt av Teknikum Four på singlen Nor-Disc NOR 144 i 1967.
Lenket liste

Enkel-lenket liste

Den enkleste formen for lenket liste er den enkelt lenkede listen (engelsk: singly-linked list), som har en link per node. Denne lenken peker til den neste noden i listen, eller til en null-verdi dersom det er den siste noden.
Alti Ørsta

Alti Ørsta er et kjøpesenter ved vannkanten i Ørsta sentrum. Senteret har over 30 butikker, inkludert apotek, Vinmonopolet, kafe og serveringsplasser. De er med dette det største kjøpesenteret på Søre Sunnmøre og har 400 gratis parkeringsplasser.
19. september 2019 endret senteret navn fra Amfi til Alti Ørsta, og ble en del av kjøpesenterkjeden Alti. Senteret er forvaltet av Alti Forvaltning AS, og eies av Ørsta Kjøpesenter AS.
Senteret åpnet i 2006 og ble utbygd allerede i 2012.
http://altiorsta.no
Talassintanagar

Utbredelse

Den forekommer i Colombia, Ecuador og Peru.