Rio Grande do Sul

Historie

Jesuitt-presten Roque Gonzales (også kjent som Roque Gonzales de Santa Cruz) var den første hvite person som ankom Rio Grande do Sul. Dette skjedde den 3. mai 1626 da han kom fra Paraguay for å etablere Sankt Nicolas-misjonen. I dag er denne kjent som São Nicolau. Helt vest i delstaten finnes det i dag flere spor av jesuitt-misjonene (også kalt aldeias) som ble satt opp mot Guaraníindianerne i det 17. århundre. Den mest kjente er São Miguel eller São Miguel Arcanjo, som ligger nær byen Santo Angelo.
Innbyggerne i delstaten kalles for gaúchos, et navn de har fått etter de første kvegdriverne og kvegoppdretterne som bosatte seg i pampas-områdene i delstaten.
Rio Grande do Sul har fungert som oppmarsjområde for flere av de større krigene som Brasil har utkjempet mot nabolandene i sør og vest.  Delstaten har også vært i fokus i forbindelse med interne opprør i det 19. århundre.  Det kan også nevnes at Getúlio Vargas, som var diktator i Brasil fra 1930  og som ble valgt til president i 1950, var født i Rio Grande do Sul.
Rio Grande do Suls befolkning består hovedsakelig av etterkommere etter europeiske innvandrere, og da spesielt portugisere, italienere, spanjoler og tyskere. I tillegg finnes det mindre grupper av polakker, russere, litauere, ukrainere og jøder. På 1960-tallet kom det også en del immigranter fra Japan som bosatte seg i ulike deler av delstaten.
De første tyske immigrantene kom til byen São Leopoldo i 1824. I de neste hundre årene kom det om lag 250 000 tyskere flyttende til Brasil. De fleste bosatte seg i Rio Grande do Sul og nabodelstaten Santa Catarina. De fleste av disse snakket eller tok til seg Hunsrückisch-dialekten, noe som førte til at dette ble den mest brukte tyske dialekten i Sør-Amerika. Denne dialekten, som også omtales som Riograndenser Hunsrückisch, snakkes av mange den dag i dag. I løpet av sine 180 år som egen dialekt, har Riograndenser Hunsrückisch (som skiller seg fra Hunsrückisch som snakkes i Tyskland) blitt sterkt påvirket av andre tyske dialekter, av språk som andre immigranter tok med seg samt av nasjonalspråket portugisisk
Italienske immigranter kom til delstaten sent på 1800-tallet, og bosatte seg hovedsakelig i åsene nordøst i Rio Grande do Sul. Dette området ble snart det viktigste  drue- og vin-produserende området i Brasil. Selv om klimaet ikke tillater produksjon av veldig avanserte vintyper, har det blitt gjort stor fremgang de senere årene. Dette gjelder kanskje spesielt for hvite musserende vinslag. 
Talian er en variant av italiensk som kun snakkes i Brasil. Denne dialekten oppsto i Rio Grande do Sul på grunn av alle de italienske dialektene som ble snakket i et geografisk begrenset område. Talian blir også omtalt som vêneto fordi den har klare likhetstrekk med denne italienske dialekten.

Natur og vegetasjon

Den svenske botanikeren Carl Axel Magnus Lindman har beskrevet vegetasjonen i delstaten i Vegetationen i Rio Grande do Sul, 1900

Økonomi

Rio Grande do Sul er en av de mest velstående delstatene i Brasil. Delstaten produserer mye korn, har en omfattende kveg-drift samt en god del industri. Siden delstaten grenser til både Argentina og Uruguay, er den viktig i det økonomiske handelssamarbeidet Mercosul.

Byer

Porto Alegre (delstatshovedstad), Caxias do Sul, Pelotas, Canoas, Novo Hamburgo, Santa Maria, Rio Grande, Passo Fundo, Santa Cruz do Sul, Gravataí, Bento Gonçalves.

Minoritetsspråk

Alle minoritetsspråk i det sørlige Brasil har opplevd markant tilbakegang de siste ti-årene. Dette gjelder ikke bare immigrantspråkene tysk og italiensk, men også de indianske urspråkene.
Minoritetsspråkene i Rio Grande do Sul kan bli inndelt i to grupper: