google/wiki40b huggingface dataset:
Bergmanns regel

Bergmanns regel eller Bergmanns lov (introdusert i 1847) er en hypotese som hevder at «hos jevnvarme (varmblodige) arter har kroppsstørrelsen en tendens til å øke når gjennomsnittstemperaturen i miljøet synker». Altså, jo kaldere klima arten lever under, dess større blir den fysisk. individer som lever nær polene blir altså fysisk større enn individer som lever nær ekvator, forutsatt at de er av samme art.
Senere har hypotesen blitt motbevist en rekke ganger. Blant annet gjennom at det lille rovpattedyret snømus (Mustela nivalis) har en omvendt strategi. Den blir altså mindre og mindre til lenger nord den lever. Andre har senere forsøkt å hevde lignende hypoteser, for eksempel at det er hjertets volum og transportegenskaper påvirker variasjonen kroppsstørrelse i henhold til breddegradene. I 2011 lanserte Michael A. Huston og Steve Wolverton en ny hypotese for geografisk variasjon i kroppsstørrelse basert på tilgjengeligheten av næring.
Teoriens far var den tyske zoologen Carl Bergmann (født 18. mai 1814 – død 30. april 1865), som egentlig het Carl Georg Lucas Christian Bergmann.
Dickie Dick Dickens

Dickie Dick Dickens er fellesnavnet på flere kriminalhørespillserier som gikk sporadisk på NRK Radio fra 1962 til 1976. Det ble i denne perioden produsert åtte separate serier med Dickie Dick Dickens, alle med Frank Robert i hovedrollen. Radioteaterets sjef Hans Heiberg oversatte hørespillet ganske fritt til norsk og kringkastingsteknikeren Paul Skoe bearbeidet og redigerte serien. Musikken ble komponert av Maj og Gunnar Sønstevold. Lyd og teknisk regi var ved Viktor Sandal. Hørespillene ble skrevet av ekteparet Rolf og Alexandra Becker i Tyskland og var en parodi på amerikanske krim-klisjéer. De første episodene ble også sendt i andre europeiske land, men ingen steder slo de så godt an som i Norge, hvor gatene ble påstått å være folketomme mens serien gikk. 
Den første av til sammen 44 episoder gikk i NRK radio den 17. januar 1962. Skuespilleren Frank Robert var mannen bak Dickie Dick Dickens' stemme og Lasse Kolstad og Sverre Hansen hadde de bærende roller som fortellere i serien. Jack Fjeldstad tolket rollen som Jim Cooper, mens Randi Nordby tolket rollen som Dickies noe dumme og meget deilige forlovede, Effie Marconi. Tore Foss spilte fullmektig Hillbilly.
I 2001 ble Dickie Dick Dickens kåret til «Tidenes kriminalhørespill», og gikk deretter til topps i kåringen «Tidenes hørespill» av Nitimens radiolyttere.
Serien har flere ganger gått i reprise på NRK radio, senest sommeren 2013.

Handling

Dickie Dick Dickens var den farligste mann på det amerikanske kontinent, og konge i Chicagos underverden. Han begynte som lommetyv og endte som gangsterboss. 
Når Dickie Dick Dickens på et eller annet vis var truet eller i en farlig situasjon, kom han seg alltid ut av problemet på en elegant, snedig og ofte humoristisk måte. Han hadde en stor beundrer i sin kjære forlovede, Effie Marconi.
Dimitris Papadopoulos

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Hellas. Han ble europamester i fotball i 2004.
Jens Hanssen Collin

Jens Hanssen Collin (født 8. november 1651 i Kolding, død 8. mars 1708 i Trondhjem) regnes som stamfar til slekten Collin i Norge. Han var bergamtsassessor, tollskriver  og handelsmann i Trondhjem.

Bakgrunn

Han var sønn av rittmester Hans Jensen i Kolding, som tjente under kong Frederik III. Jens Hanssen Collin kom til Trondhjem som ung, og tok da navnet Collin som familienavn etter hjembyen Kolding. Han etablerte seg som handelsmann i Trondhjem. Det sies at Collin eide en hel tønne gull.

Ekteskap og familie

Collin giftet seg 9. oktober 1679 med Karen Tønder. Hun var datter av sogneprest i Vår Frue kirke, Ole Christophersen Tønder og Maren Schelderup. Selv om Karen Tønder gjennom sitt ekteskap med Jens Hanssen Collin ble en velstående kvinne, sies hun å ha vært umåtelig pengegjerrig. Etter Collins død i 1708 giftet hun seg med en annen av Trondhjems velstående menn; Abraham Dreyer. Jens Hanssen Collin og Karen Tønder fikk flere barn. Blant dem var magistratspresident Hans Jenssen Collin og Maren Jensdatter Collin.

Næringsdrivende

Jens Hanssen Collin kjøpte i 1689 Øvre Rotvoll gård. Året etter kjøpte han også Nedre Rotvoll. Gjennom sitt ekteskap med Karen Tønder ble han også eier av Ringve gård. 
Collin gjorde det stort som skipsreder i Trondheim på slutten av 1600-tallet. Tidlig på 1700-tallet var han også nest største eier i Kvikne kobberverk.

Død

Jens Hanssen Collin døde i Trondhjem. Han ble gravlagt på domkirkegården.
Kristine Lunde-Borgersen

Karriere

Hun inngikk kontrakt med Hypo Niederösterreich for sesongen 2010/11, men Hypo kansellerte kontrakten med begrunnelse at daværende trener Gunnar Prokop ikke hadde fullmakt til å inngå kontrakten.
På det norske landslaget spilte hun 181 kamper og scoret 496 mål og har blant annet vunnet tre EM-gull, to OL-gull og ett VM-gull.
Etter 2014/15-sesongen la Lunde-Borgersen opp som spiller og ble Gunnar Pettersens assistenttrener i Vipers Kristiansand. I 2017 gjorde Lunde-Borgersen comeback som spiller etter at hennes søster vendte tilbake til Vipers Kristiansand.
Fra 2019 er hun landslagssjef for Norges jentelandslag (LK04) i håndball.

Personlig

Lunde-Borgersen kalles for «Kikki» og er tvillingsøster med håndballmålvakten Katrine Lunde. Hun er gift med Ole Lunde-Borgersen, som er nyhetsredaktør i Kristiansand Avis.
Serial Copy Management System

Serial Copy Management System, eller SCMS er et DRM-system utviklet spesielt for DAT-formatet. Systemet setter en bit i alle kopier, som bestemmer om kopien tillater videre kopiering eller ikke. Originalen har normalt ikke kopirestriksjoner, fordi den grunnleggende tanken bak er å hindre seriekopiering, og ikke enkeltkopiering. Systemet er også tatt i bruk på MiniDisc- og DCC-spillere og -opptakere.

Historie

Da Sony utviklet DAT-formatet på 1980-tallet responderte musikkbransjen, med RIAA i spissen, med å kjempe mot lanseringen av DAT-kompatible avspillere og opptakere. Bransjen fryktet at muligheten for å kunne lage perfekte kopier uten kvalitetstap ville føre til økt privat kopiering, med påfølgende nedgang i musikksalget, og tapte inntekter for produsentene. RIAA forsøkte i første omgang å stanse lanseringen av DAT-opptakere ved å lobbyere mot Kongressen, og argumenterte bl.a. med at hjemmekopiering med kassetter allerede påførte bransjen 1,5 mrd dollar i tapte inntekter i året. Organisasjonen fulgte opp med å foreslå flere lover der alle opptakere skulle utstyres med et kopibeskyttelsessystem, som hindret ulovlig kopiering dersom produsenten ikke ønsket det. Lovforslaget om å gjøre et slikt system påbudt ble kraftig motarbeidet av en rekke grupper, organisasjoner og artister, og ble aldri vedtatt.
Etter dette truet RIAA med å saksøke alle som innførte DAT-opptakere til USA, og det var heller ingen som gjorde det i denne perioden. Rundt 1990 begynte RIAA å lete etter et akseptabelt kompromiss med elektronikkforhandlere, og i 1992 resulterte dette i loven the Audio Home Recording Act. Denne stadfestet at blanke digitale media skulle skattlegges, og inntektene skulle gå til RIAA. I tillegg skulle det nye DRM-systemet SCMS bli innført. SCMS fikk en blandet mottakelse, og fikk bl.a. det mindre flatterende kallenavnet «scums» av brukere.

Tekniske detaljer

SCMS benytter seg av en bit i metadataen, og innstillingen på denne biten er utslagsgivende for hva slags kopibeskyttelse innholdet har. Det er tre innstillinger: 00 (kopiering tillatt), 11 (én kopiering tillatt) og 10 (kopiering forbudt). En kopi av innhold merket med 00 vil også merkes med 00, som tillater ytterligere kopiering. En kopi av innhold merket med 11 vil merkes med 10, og forhindre ytterligere kopiering.
Cyclocephala zurstrasseni

Utseende

En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, blank, gulrød og svart hornbille. Hodet er svart, pronotum er svart med gulrøde kanter og midtstripe, dekkvingene er mest svarte, men med gulrøde lengdestriper langs sømmen og langs sidene. Dekkvingenes ytterkant buler påfallende ut litt bak midten. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede.

Levevis

De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. I alle fall noen arter besøker blomster (for eksempel på planter i myrkonglefamilien) og kan være viktige pollinatorer. Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Ecuador og Peru.
Nattens tårer

Nattens tårer er en roman fra 1978, skrevet av Margit Sandemo. Originalens tittel var Nattens tårar, og den ble utgitt som bok nr 2 i serien «Margit Sandemos beste føljetonger». Den er også trykket i flere ukeblad, og kom også ut som bok i Sverige under tittelen «Är du den skyldige?». Boken er skrevet i «Jeg-form», og fortelleren forteller oss historien om Sjur Steinbråten som hele livet ble oppfattet som rar, og ble utstøtt, mye på grunn av sin ordblindhet. Da hovedpersonen Taran er voksen, treffer hun sin barndomsvenn Sjur igjen, men denne gangen er han anklaget for mord og voldtekt, men Taran vet i hjertet at vennen hennes er uskyldig, og setter alt inn på å renvaske ham. Historien er lagt til Valdres, samt en by ved ukjent navn.
Poecilobrium

Utseende

En liten, blank, svart trebukk. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene litt bredere enn pronotum, jevnbrede, grovt punkterte.

Utbredelse

Arten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika, nord til Britisk Columbia, øst til New Mexico.
Ørsta Skisenter

Ørsta Skisenter ligger ca. 15 km fra Ørsta sentrum og er lokalisert på Bondalseidet. Anlegget har en stolheis, to skitrekk og barneanlegg.
De siste årene er det gjennomført flere oppgraderinger av anlegget. Blant annet er det investert i snøkanon-anlegg. Samtidig har en konstruert half-pipe anlegg og apparat for å kjøre på trick-ski.
Ørsta Skisenter er kåret av skimagasinet "Fri Flyt" til et av Norges 10 beste skianlegg. Hodegrunnene var utmerkede "off-piste" muligheter og et flott nytt barnetrekk. De har også oppgradert hovedtrekket.
Ørsta Skisenter er et viktig anlegg for hangglider- og paraglider-miljøet i regionen.
Norgesmesterskapet på ski 1916

Hovedlandsrennet (NM) på ski 1916 ble arrangert i Trondhjem fra 17. til 20. februar 1916. Bare menn deltok.
Offenhauser

Offenhauser (ofte forkortet til «Offy») var en amerikansk motordesign som dominerte amerikansk formelbilracing i over 50 år. Motoren ble først laget av Offenhauser Engine Company i 1934, og biler med Offenhauser-motorer vant Indianapolis 500 i alt 27 ganger mellom 1935 og 1976.
Opprinnelsen til motoren var en 1913 Peugeot Grand Prix-bil av samme type som hadde vunnet Indianapolis 500, og som ble vedlikeholdt og reparert av Fred Offenhauser og hans arbeidsgiver Harry Arminius Miller. De ble imponert av motordesignet, med doble overliggende kamaksel og fire ventiler per sylinder, noe som på den tid representerte et stort sprang fremover, og bestemte seg for å bygge en motor etter lignende prinsipper. Den ble til å begynne med solgt som en 2,47 liters båtmotor, men Miller videreutviklet denne motoren videre til en 3,6 liters motor beregnet til racing. Da Miller gikk konkurs i 1933 kjøpte Offenhauser verkstedet og rettighetene til motoren, og dannet Offenhauser Engine Company. Sammen med tegneren Leo Goossen, også en tidligere Miller-ansatt, utviklet de Millermotoren videre. Den nye Offenhauser-motoren ble blant andre tatt i bruk av Wetteroth-teamet, som i 1935 vant Indianapolis 500. Offenhauser-drevne biler vant også løpet i 1937 og 1941, før andre verdenskrig satte en stopper for racing inntil videre. I 1946 solgte Offenhauser selskapet og motordesignet til Louis Meyer og Dale Drake, som endret navnet til Meyer&Drake. Det var under Meyer og Drake at motoren dominerte Indy 500 og andre racingklasser i USA. Offenhauser-drevne biler vant Indy 500 hvert år fra 1950 til 1960, samt alle tre pallplasseringene og også pole position i 10 av de 11 årene.
En av nøkkelfaktorene til Offenhauser-motorens suksess var kraft. Motoren hadde fire sylindre og et slagvolum på 4 128,29 cm³, doble overliggende kamaksler, et kompresjonsforhold på 15:1, sylinderdiameter 108,744 mm, slaglengde på 111,1 mm, og den kunne yte 420 hk (310 kW) ved 6 600 omdreininger per minutt. En annen suksessfaktor var motorens pålitelighet, en enhetlig konstruksjon uten separat topplokk gjorde at motoren ikke var sårbar for problemer med toppakning og topplokksbolter og muliggjorde høyere sylindertrykk.
Da Ford kom inn på racingscenen i 1963 mistet Offy-motoren sitt herredømme over Indy car-racing, men leverte fortsatt konkurransedyktige motorer som vant løp fram til midten av 1970-tallet. Men Cosworth-motorene viste seg etterhvert uslåelige og den siste Offy-seieren var i Trenton i 1978, og Offy-drevne biler deltok i løp for siste gang på Pocono i 1982.
Harpalus rubripes

Utseende

Harpalus rubripes  er 8,5-12,2 mm lang.  Kroppen hos hannen er mørk, blå-svart, mens hunnen er mer rødlig, bronsefarget, ofte med en grønn metallglans. Beina og antennene er rødlige. Antennens fjerde og tredje ledd med  fine korte hår og noen lange hårbørster i spissen.  Dekkvingene har fin gullglinsende kort hårbekledning. (Krever forstørrelse for å se).  Brystskjoldet er bredt og mangler børsten, et stivt hår oppstående hår, ved bakhjørnet. Bakfotens første ledd (tars) er kortere enn sporen  i spissen av leggen (tibia).

Levevis

Harpalus rubripes lever på steder med sparsom vegetasjon og er vanligvis nattaktiv og lever som planter.  Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Pseudostonopa

Utseende

Små (ca. 4 - 5 millimeter), kantet-ovale, halvblanke, brunrødlige bladbiller. Pronotum er rundet, ved roten nesten like bredt som dekkvingene, som har kraftige punktrader.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i India og Nepal.
Xvid

Xvid er en fri videokodek som følger MPEG-4-standarden. Xvid er hovedmotstanderen til en kodek kalt DivX (Xvid er DivX baklengs).
I motsetning til DivX, som lages og selges av DivX, Inc, er Xvid fri programvare som utgis under termene til GNU General Public License. Dette betyr at i motsetning til DivX, som bare er tilgjengelig på noen få plattformer, kan Xvid brukes på alle plattformer og operativsystemer som kildekoden kan kompileres til.
San Isidro

San Isidro er en kommune i provinsen Davao Oriental på Filippinene. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 31 705 i 6 117 husstander.
Cup

Betegnelsen

Selve ordet cup henviser til førstepremien, det vil si en pokal. I Norge bruker vi den engelske termen, mens man for eksempel på tysk sier Der UEFA-Pokal om UEFA-cupen (Europaligaen i fotball for menn).

Cupsystem kontra seriesystem

I et mesterskap etter det opprinnelige cupsystemet konkurrerer lag eller enkeltutøvere mot hverandre etter utslagsmetoden. Det betyr at vinneren går videre til neste runde, mens taperen blir slått ut av turneringen. 
Cupmetoden er mest brukt i fotballturneringer og andre lagspill, men brukes også i individuelle idretter som tennis. Norgesmesterskapet i fotball for menn er en fotballturnering som spilles etter cupsystemet hvor vinneren kåres til «norgesmester i fotball». Kong Oscar II satte opp kongepokal for fotball fra den første turneringssesongen 1902. 
I seriesystemet spiller derimot alle mot alle. Det er en fastlagt rekke av kamper der alle lagene i en avdeling spiller mot hverandre og får poeng. Det laget som har flest poeng, og størst målforskjell hvis antall poeng er likt, vinner serien. 
Deltakerne i en serimesterskap er inndelt i avdelinger eller divisjoner etter dyktighet. I hver avdeling spiller alle mot alle minst én gang og får poeng. Vinneren av den øverste divisjonen blir seriemester. Seriesystemet benyttes særlig i lagidretter som fotball, håndball og ishockey.  Det norske seriesystemet i fotball består av en nasjonal del, administrert av Norges Fotballforbund og en lokal del administrert av de forskjellige fotballkretsene.

Cupfinale

Cupfinale er den siste og avgjørende kampen i en turnering som består av en rekke innledende runder. I Norge omtales finalen i NM i fotball for herrer som selve cupfinalen. Fra 1948 har Ullevaal Stadion vært fast cupfinalearena. Cupfinaler finnes derimot i en rekke idretter både for kvinner og menn, både nasjonalt og internasjonalt.

Cupvinnercup

Cupvinnercupen brukes om internasjonale turneringer for vinnerne av nasjonale cupturneringer.
Rotua (Nannestad)

Rotua er en mindre sideelv til Leira i Nannestad kommune, Akershus. Den springer ut fra Råsjøen 436 moh, og renner østover gjennom Bjertnessjøen og munner ut i Leira litt nord for Homledalen, ca 136 moh. Det samlede fallet er altså 300 meter, og nedbørsfeltet er på 67 km². Da Bjertnessjøen er drikkevannskilde for Ullensaker og Nannestad, blir vannføringen i Rotua til tider ganske liten.
Welcome to Avalon Heights

Welcome to Avalon Heights er det tredje albumet fra S Club Juniors (iDream) og ble utgitt i 2004.
Ralph Green gasskraftverk

Ralph Green gasskraftverk er et varmekraftverk i Cass County, i delstaten Missouri i det sentrale USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 74 MW fordelt på 1 turbin. Operatør er energiselskapet Kansas City Power & Light Greater Missouri (KCP&L) LLC. 
Det stod ferdig utbygd i 1981. Brenselkilden er hovedsakelig naturgass.
På tur med Miss Daisy

Handling

Den eksentriske jødiske sørstatsenken Daisy Werthan på 72 år krasjlander i naboens hage med sin store Chrysler. Hun skader seg ikke, men sønnen mener hun er for gammel til å kjøre selv. Uten morens vilje ansetter han en svart sjåfør – den godmodige enkemannen Hoke Colburn. Men hun er sta vil helst kjøre selv. I løpet av de 25 årene han har jobben skjer det en langsom tilnærming mellom de to.
Handlingen strekker seg fra 1948 til 1973.

Innspilling

Filmen ble innspilt ulike steder i Georgia sommeren 1989.

Filmkritikerne

På tur med Miss Daisy ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 82 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den toppkarakter, mens Leonard Maltin gav den 3 av 4 stjerner.
Dagbladet gav den terningkast fire, mens VG og Dagsavisen gav den fem. Det norske nettstedet CINERAMA gav den terningkast fem i 1999. Anmelderen skrev blant annet at: «Driving Miss Daisy er en lun og god film som hele familien godt kan se, og forsåvidt har godt av å se, for rasisme og lignende uhumskheter til tross,- filmen er faktisk filantropisk grojord».

Økonomi og publikum

Filmen ble en publikumssuksess. Den innbrakte $145,8 millioner på verdensbasis, hvorav $106,6 millioner i USA alene. Den ble den åttende mest innbringende filmen i USA i 1989 og den 13de mest innbringende på verdensbasis. Produksjonskostnadene var på 7,5 millioner dollar.

Priser

På tur med miss Daisy ble belønnet med flere filmpriser, både direkte og indirekte. Dette inkluderer fire Oscar-priser (Beste film, Beste kvinnelige hovedrolle (Tandy), Beste adapterte manus (Alfred Uhry) og Beste sminke og hårstyling).
Ellers ble den tildelt tre Golden Globes (Beste film, Beste mannlige hovedrolle Morgan Freeman og beste kvinnelige hovedrolle Jessica Tandy), prisen for beste tilpassede manus av Writers Guild of America Award, to priser av National Board of Review of Motion Pictures (beste film og beste mannlige hovedrolle), en BAFTA (beste kvinnelige hovedrolle), en BMI Film Music Award ved BMI Film & TV Awards (musikk – Hans Zimmer), Sølvbjørnen ved Filmfestivalen i Berlin (beste par på film – Freeman og Tandy), en pris ved David di Donatello Awards (Jessica Tandy), en Image Award (Morgan Freeman), to KCFCC Award av Kansas City Film Critics Circle Awards (Freeman og Tandy), prisen for årets filmprodusent av PGA Awards (Richard D. Zanuck og Lili Fini Zanuck) og prisen for beste manus av Writers Guild of America.
Nieuwe Maas

Historie

I romertiden hadde Maas en bred munning, som da ble kalt Helinium. Elvens løp ble forandret flere ganger i løpet av middelalderen. Elvens «vandring» resulterte i at den fikk sitt løp gjennom Botlek-området (en del av havnene i Rotterdam i det 21. århundre), forbi byen Brielle og ut i Nordsjøen. Dette gjorde at byer som Vlaardingen, Schiedam og Rotterdam ikke lengre hadde en god forbindelse med Nordsjøen, noe som førte til at Kanalen gjennom Voorne ble anlagt i 1830. Mudderet og sanden la seg i munningene av Het Scheur og Nieuwe Maas, og dette, sammen med manglende bredde på Kanalen gjennom Voorne, førte etter hvert til at for lite skipstrafikk kunne nå havnebyene i forhold til hva som var ønskelig. Dette førte til at Nieuwe Waterweg ble gravet ut i årene 1866-72, slik at forholdene for skipsfarten skulle bli bedre.
Nieuwe Maas' opprinnelige munning, som lokalt kalles Brielse Maas, ble demmet opp ved Oostvoorne i 1950. Det tidligere elveløpet kan fremdeles følges gjennom Botlek og innsjøene Brielse og Oostvoornse Meer.
Tidligere svingte elven Het Scheur mot syd ved Maeslantkeringen og gikk via det som har blitt til Oostvoornse Meer til Nordsjøen. Da Nieuwe Waterweg ble anlagt, ble en kanal på 4,3 km gravet gjennom sanddynene og Het Scheur demmet opp.
Nieuwe Maas' viktigste sideelv er Hollandse IJssel som 4 km etter at elven begynner ved Slikkerveer, renner ut i Nieuwe Maas ved Kralingseveer. Lengre vest skjer det samme med elvene Rotte og Schie.

Elvens navn gjennom tidene

Tidlig i middelalderen ble Nieuwe Maas regnet for å være en fortsettelse av elven Merwede og hadde derfor dette navnet. Opprinnelig var Merwede en fortsettelse av elven Waal (som igjen er en gren av Rhinen), men etter noen store flommer endret Maas kurs og rant også ut i Merwede. Fra da av ble flere strekk av den opprinnelige Merwede kalt Maas.
Som følge av dette ble Nieuwe Maas og Oude Maas i flere århundrer regnet for å høre til Maas-deltaet. Nær Vlaardingen møtes de to før de igjen skiller lag ved det som var øyen Rozenburg. Den nordlige grenen ble kjent som Het Scheur og den sørlige grenen Nieuwe Maas eller Brielse Maas siden den rant nær Brielle. De møttes igjen og dannet et estuar kjent som Maasmond («Maasmunning»). Etterhvert endret både Maas og Rhinen elveleie igjen og tok en mer sørlig kurs. Dette gjorde at Nieuwe Maas igjen er en hovedgren av Rhinen, mens Maas for tiden står for en liten andel av vannet til dens tidligere munning.
Paracanista

Utseende

En middelsstor, grå og brun trebukk. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner. Dekkvingene er parallellsidige.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Ny-Caledonia.
Kunst, design og arkitektur

Kunst, design og arkitektur er et 3-årig studieforberedende utdanningsprogram i norsk videregående skole som leder til studiekompetanse. Programmet ble etablert i 2016 til erstatning for utdanningsprogrammet studiespesialisering med formgivingsfag.
Engurtefly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn hos hunnen 23 – 26 mm, hos hannen 29 – 35 mm), middels kraftig, grått nattfly. Hunnen er mørkere på farge og har smalere vinger enn hannen. Forvingen er grå, vanligvis med to forholdsvis tydelige, mørke tverrlinjer. Nyre- og ringmerkene er mørke på farge, men de er små og kan være ganske utydelige. Bakvingen er gråhvit.

Levevis

Arten lever på enger med noe buskvegetasjon. Larven lever på ulike urter, og overvintrer i bakken. De voksne nattflyene flyr i juni – juli.

Utbredelse

Engurtefly finnes i Europa og videre østover til Japan. I Norge er den bare funnet på Østlandet fra Oslo i sør til Dombås i nord, og det ser ut til å være sjeldent overalt. Denne arten kan være truet av bruksendringer i landbruket som fører til at enger gror igjen eller at artssammensetningen endres på grunn av gjødsling.
Ta meg med

Ta meg med er et musikkalbum med Olav Stedje, utgitt i 1981. Dette er hans debutalbum.