google/wiki40b huggingface dataset:
Arendals Museum

Arendals Museum ble etablert i 1832 med «Arendal Skoles offentlige Bibliotech og Musæum» som sitt fulle navn.
Bak etableringen sto Alexander Christian Møller, Morten Smith Dedekam, Jacob Thue, Andreas Faye og Otto Vincent Lange. Dedekam ble museets første konservator. Museet var det tredje offentlige museum i en by i Norge. Fra før hadde kun Bergen og Trondheim fått museum.
Fra grunnleggelsen var dette en ABM-institusjon, den hadde spiren i seg til byens museum, arkiv og bibliotek. I 1907 ble Arendal bibliotek skilt ut som en egen institusjon etter krav fra Kirkedepartementet. I 1951 skiftet institusjonen navn til Aust-Agder-Museet og i 1958 ble Aust-Agder-Arkivet en egen institusjon. Museet og arkivet er fra 2003 igjen samlet under navnet Aust-Agder kulturhistoriske senter, som i 2015 endret navn til KUBEN, og ble en del av den konsoliderte enheten Aust-Agder museum og arkiv.
I 1840 flyttet Arendals Museum inn i eget hus bygd til å romme samlingene. I 1881 flyttet museet over i den nye skolebygningen, der utstillingene var i over 50 år. I 1939 ble det vedtatt å flytte museet til Langsæ gård i utkanten av Arendal sentrum. Aust-Agder fylke forpliktet seg til å støtte museumsarbeidet, og planer ble lagt for et stort friluftsmuseum, et fylkesmuseum.
Morten Nielsens Mindelegat

Morten Nielsens Mindelegat deles ut til en dansk skjønnlitterær forfatter, fortrinnsvis en lyriker. Det ble opprettet til minne om forfatteren Morten Nielsen, som var medlem av motstandsbevegelsen døde ved en vådeskuddsulykke i 1944. Legatkapitalen økes med inntektene fra Morten Nielsens etterlatte produksjon. Opprinnelig deltes de årlige rentene hvert 2. år i en samlet porsjon på 2 000–4 000 kroner.
Tangwanghe

Tangwanghe (汤旺河区) er et bydistrikt i byprefekturet Yichun i den kinesiske provins Heilongjiang . Det har et areal på 1 263 km² og teller 40 000 innbyggere (2004).
Trichalcidion

Utseende

En middelsstor, kraftig, blank, gråbrun trebukk. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider med en butt tann. Dekkvingene er nesten jevnbrede med markerte "skuldre", med rader av blanke, svarte knøler.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Arten er utbredt i Venezuela.
Kaffeplanter

Kaffeplanter

Det finnes fire forskjellige kaffeplanter, Arabica (Coffea arabica), Robusta (Coffea canephora eller Coffea robusta), Liberica (Coffea liberica) og Excelsa (Coffea dewevrei).
Arabica (Arabia) utgjør ca. 70 % av produksjonen, mens Robusta (Afrika) står for mesteparten av det resterende. Liberica og Excelsa utgjør kun en svært liten del av produksjonen, der Liberica (dyrkes i Malaysia og i Vest-Afrika) utgjør mesteparten.

Kaffebønner

Det er i de røde steinfruktene, som også kalles bær, vi finner de frøene vi vanligvis kaller kaffebønner. Bønnene ligger som regel parvis i hver frukt, og inneholder det aktive elementet koffein, teobromin og teophyllin (metyllxanthin alkaloider). Det er først ved risting av bønnene at den egentlig kaffearomaen vekkes til live. Det ferdige produktet er en drikk som kalles kaffe. Bønner fra kaffeplanter som vokser i høyere områder anses for å gi kaffe av bedre kvalitet.

Plantens historie

Kaffeplanten (Coffea arabica) kommer trolig fra høylandet (omkr. 1500 moh.) i provinsen Kaffa i sydvesten av Etiopia, der den til å begynne med ble brukt som mat. Kaffebønnene ble tygget som et stimuli, noe både Bibelen og Koranen bekrefter. I det gamle Arabia, for ca. 1 500 år siden, brukte man også kaffebønnene som krydder.
Fra Arabia og Jemen spredde planten seg til Kenya og østover til Java og resten av Indonesia. Fra Java ble det eksportert en plante til Amsterdam i Nederland, som ble kultivert og spredd til den såkalte «nye verden», Surinam i 1718 og Brasil i 1727. Beplantningen av kaffeplanter rundt Rio de Janeiro i 1780 markerer i så måte starten på Brasils massive dominans i kaffemarkedet siden. Planten som kom til Amsterdam ga imidlertid opphav til utplanting i en rekke andre land, bl.a. på Hawaii og De karibiske øyer, og på Filippinene.
Som drikk ble kaffe populær først for ca. 500 år siden. Da lå sentereret for kaffeproduksjon i området rundt byen Mokka (ref. mokkakaffe, caffe mocha) i Jemen. Derfra ble drikken eksportert til Egypt i ca. 1510, til Tyrkia i ca. 1550, til Italia i ca. 1616 og så til England i ca. 1650, og det var i dette landet de første kaffehusene så dagens lys.
Kaffehusene ble raskt viktige politiske arenaer, der politikere og byråkrater tilbragte mye tid. Denne trenden spredde seg raskt til resten av Europa og Amerika. Når så kaffeproduksjonen sviktet på grunn av uår, ble kaffehuseierne desperate. Dette dannet i sin tur grunnlaget for dannelsen av de mange tehusene som etter hvert dukket opp.
En kaffeplantasje er det sted hvor det produseres kaffe fra kaffeplanten. Det er vanlig å finne slike plantasjer for det meste i fattigere varme land, spesielt afrikanske, søramerikanske og søraseatiske.
Bill Johnson (pastor)

Biografi

Johnson ble født i Minnesota i 1951 og ble frelst som ungdom. Like etter dette leste han syv bøker om bønn, som gjorde et sterkt inntrykk på han og fikk stor betydning for hans kristne tjeneste.
Johnsons far, Melvin Earl Johnson (1929-2004) var hovedpastor i Bethel Church, Redding fra 1968-1982 og ble senere leder i Northern California/Nevada District Council of the Assemblies of God Earl Johnson hadde fire barn.
Bill Johnson og hans kone begynte som hjelpepastorer i Bethel, Redding før de var gift. I 1979 ble de hovedpastorer i Mountain Chapel i Weaverville, California. Etter 17 år, i februar 1996, vendte de tilbake til Bethel Church som hovedpastorer.
Heshen

Bakgrunn

Heshen var sønn av Changbao fra Niuhuruklanen og tilhørte den rene røde fanen av de åtte banner. Han tok den laveste eksamensgrad (xiucai) i den keiserlige embedsmannseksamen.

Embedsmann

I 1769 arvet han sin fars aristokratiske rang, «kommandant av de lette vogner» (mandsjuisk: adaha hafan; kinesisk: 輕車都尉). I 1772 ble han utnevnt til keiserlig livvakt av tredje grad ved Qianqingporten i Den forbudte by. 
Av ukjente grunner klarte han å tiltrekke seg Qianlong-keiserens oppmerksomhet og fra omkring år 1775 begynte hans innflytelse å ta til for alvor. Han fikk stadig mer del keiserens tillit i løpet av 1780-årene og ble en av Kinas mektigste menn. 
Hans innflytelse over keiseren ble styrket av ekteskapsbånd. Han anses som å ha misbrukt keiserens tillit og presedert egenvillig over et etterhvert svært korrupt styringsverk som utpinte befolkningen.
Heshens iver etter å berike seg selv skal ha gått kraftig ut over viktige infrastrukturarbeider. Dikebyggingen rundt floden Huang He fikk ikke tilført nok midler og dikene forfalt; dette førte til store naturkatastrofer da elven flommet over. De mange opprør som plaget Qing-dynastiet i 1790-årene er blitt ansett som konsekvenser av vanstyret. Heshen satte i gang store felttog mot opprørerne, men en stor del av finansieringen av kampen mot Den hvite lotus stakk han i egen lomme. 
Straks Qianlongkeiseren døde ble Heshen arrestert på ordre av den nå fritt regjerende Jiaqing-keiseren, anklaget og kjent skyldig i omfattende korrupsjon og mange forbrytelser, og tvunget til å begå selvmord.
Cyclommatus eximius

Utseende

En middelsstor til stor (hannen 42-66 millimeter lang), mørkbrun hjortbille med ganske matt, metallisk glans. Arten er variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har lange, nokså rette mandibler, disse er tett sagtakkede i spissen, med en nedoverrettet tann nær midten men ellers ingen tenner. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet har ikke sidekjøler, men en vag, U-formet tverrkjøl. Pronotum er nesten dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke.  Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, mørkbrun, i motsetning til hannen er kroppen tydelig punktert.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt på Ny-Guinea.
Huai-hæren

Huai-hæren (kinesisk: 淮軍; pinyin: Huái jūn), oppkalt etter elven Huai, var en militær styrke organisert under Qing-dynastiet for å kjempe mot Taipingopprøret i 1862. Den ble også kalt Anhui-hæren ettersom den hadde base i provinsen Anhui. Den bestod i perioden 1862–1894, og kjempet også i den fransk-kinesiske krig og i den første japansk-kinesiske krig.

Beskrivelse

Den bistod med å gjenopprette Qing-styrets stabilitet. Til forskjell fra den tradisjonelle Grønne standard-hæren eller åttebannersstyrkene var Huai-styrken for det meste en militiastyrke, basert på personlige snarere enn institusjonelle lojalitetsbånd. Den var bevæpnet med en blanding av tradisjonelle og moderne våpen. Li Hongzhang, en kommandant av Xiang-hæren, tok initiativet til Huai-hæren i oktober 1861. Den etterfulgte Xiang-hæren. Ledende kommandanter hadde fått militær opplæring i Tyskland.,
Huai-hæren ble i sin tur avløst av Den nye hær og av  Beiyang-hæren, som ble dannet mot slutten av århundret.
Allaert van Everdingen

Biografi

Allaert van Everdingen ble født i Alkmaar der hans far Pieter van Everdingen var notarius. Også Allaerts eldre brødre Jan van Everdingen og Caesar van Everdingen ble malere. Allaerts biograf Arnold Houbraken lærte han malerkunsten på 1630-tallet og tidlig på 1640-tallet, først hos Roelandt Savery i Utrecht, og deretter hos Pieter de Mojlin i Haarlem. En gang etter 1652 slo han seg ned i Amsterdam, der han døde i 1675.

«Skandinaviske fossefall»

I 1644-1645 besøkte van Everdingen Norge og Sverige, en reise som skulle få stor betydning for ham som kunstner. Ifølge Houbraken var Norgesbesøket ikke planlagt, men foranlediget av at skipet han reiste med på vei til Østersjøen kom ut for en alvorlig storm og søkte ly i norsk havn. I likhet med Frans Post ble van Everdingen inspirert til å lage skisser av det norske landskapet. Han besøkte blant annet Risør og Langesund. Hans annoterte tegninger dokumenterte besøk langs den norske sørøstkysten frem til Bohuslän og Göteborg-området i Vest-Sverige. Disse skissene, som han senere brukte som forelegg for studiomalerier, ble svært populære i Nederland, og «skandinaviske fossefall» ble betegnelsen på en egen genre som van Everdingen og Jacob van Ruysdael var de fremste eksponentene for. Flere av hans motiver fra Skandinavia befinner seg i dag i Danmark, henholdsvis i Statens Museum for Kunst i København og på Gavnø Slot på øya Gavnø.
Allaert van Everdingen giftet seg i Haarlem den 21. februar 1645 med Janneke Brouwers, og vi vet derfor at Skandinavia-besøket senest ble avsluttet i februar dette året.
Narumi Miura

Landslaget

Narumi Miura spilte 4 landskamper for Japans kvinnelandslag.
Stor-Bulgaria

Stor-Bulgaria er en betegnelse brukt av bulgarske nasjonalister på et utvidet Bulgaria, som omfatter mesteparten av Makedonia, Trakia og Moesia. Ideen Stor-Bulgaria oppsto for første gang etter San Stefano-traktaten. Bulgarsk irredentisme og nasjonalisme blomstret etter opprettelsen av den moderne bulgarske stat i 1878. Berlin-kongressen senere samme år førte til at noen av landområdene landet fikk tildelt fra San Stefano-traktaten ble returnert til Det osmanske rike.
På begynnelsen av 1900-tallet oppsto det uroligheter rundt hvem som skulle ha kontroll over Makedonia. Det osmanske rike, Bulgaria, Hellas og Serbia kjempet om dette området under både første Balkankrig (1912-1913) og andre Balkankrig (1913). Under første verdenskrig ble det også kjempet om kontrollen over området ved makedoniafronten.
Før Bulgaria gikk inn i andre verdenskrig på aksemaktenes side klarte Bulgaria å returnere Sør-Dobrudsja ved Craiova-traktaten i 1940. Landområdene som omfatter betegnelsen Stor-Bulgaria ble i stor grad oppnådd under andre verdenskrig. Som en belønning for at Bulgaria kjempet på side med aksemaktene ga Tyskland landområder i Hellas (Øst-Makedonia og Vest-Trakia) og den makedonske delen av Jugoslavia. Med unntak av Sør-Dobrudsja ble alle landområdene som Bulgaria fikk kontroll over under andre verdenskrig returnert til sine respektive eiere (Paristraktatene).
French Open 2005

French Open 2005 ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris mellom 23. mai og 5. juni. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Rafael Nadal fra Spania vant singleturneringen for herrer og Justine Henin-Hardenne fra Belgia vant dameturneringen. Double for herrer ble vunnet av Jonas Björkman fra Sverige og Max Mirnyi fra Hviterussland. Damedoublen ble vunnet av det spansk-argentinske paret Virginia Ruano Pascual & Paola Suárez og mixeddoublen av Daniela Hantuchová og Fabrice Santoro fra henholdsvis Slovakia og Frankrike.
Paratriatlon under Paralympiske sommerleker 2016

Paratriatlon under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro ble arrangert fra 10. til 12. september 2016 i Fort Copacabana. 
60 utøvere konkurrerte i 6 øvelser. Dette var første gang triatlon var en paralympisk øvelse.
Øko-skole

Øko-skole er et internasjonalt utdanningsprogram om miljø og bærekraftig utvikling. Det er et ledelse- og sertifiseringsprogram hvor elevene er involvert beslutningsprosesser og aktiviteter. Øko-skolens målsetning er å øke elevenes bevissthet om bærekraftig utvikling gjennom klasseromsundervisning og samfunnsaktiviteter.

Historikk

Programmet ble utviklet i 1994 for å imøtese behovet for å involvere unge mennesker i miljøprosjekter lokalt i tråd med FN-konferansen om miljø og utvikling (UNCSD) i 1992. Øko-Skoleprogrammet skal rette studentenes oppmerksomhet mot miljømessige og relaterte bærekraftige utviklingsspørsmål, og utgjør et integrert system for miljøledelse av skoler basert på en ISO 14001/EMAS tilnærming.

Deltagelse og premier

Alle skoler kan delta i opplegget ved å registrere seg gjennom administrasjonen i sin region. I tråd med sin deltagelse og utvikling kan skolen søke for en premie. I Storbritannia er det 3 nivåer for premie: «Bronse», «Sølv», og «Grønt flagg». Øko-skolens grønne flagg blir tildelt skoler med høy innsats i sine program.

Internasjonal utbredelse

Øko-skole er et program fra Foundation for Environmental Education (FEE) som er best kjent for «Blått strandflagg»-programmet. FEE er en internasjonal paraplyorganisasjon med medlemmer i 38 land over hele Europa, Nord- og Sør-Amerika, Afrika og Oseania.
I England og Nord-Irland er programmet administrert av ENCAMS som driver andre miljøkampanjer som «Keep Britain Tidy» («Hold Storbritannia rent»). I Skottland er programmet drevet av «Keep Scotland Beautiful» og i Wales av «Keep Wales Tidy».
1110-årene

-- 1110 -- 1111 -- 1112 -- 1113 -- 1114 -- 1115 -- 1116 -- 1117 -- 1118 -- 1119
Tiårsoversikt
Diftong

En diftong (fra gresk δίφθογγος; «diphthongos»; «med to lyder/toner») eller tvelyd er to vokaler uttalt etter hverandre i samme stavelse. 
Norske eksempler på diftonger er: ei, au, øy, ai og oi. Merk at diftonger må uttales i samme stavelse. «Ei» er således en diftong i ordet «stein», men ikke i «protein».

Skriftbilde for diftonger

Den vanlige måten å representere diftonger på i skriftspråket (for språk med latinsk alfabet) er å skrive bokstavene for de to vokallydene en oppfatter diftongen som, ved siden av hverandre. Slik blir ei-diftongen i norsk – [æɪ̯] – skrevet og oppfattet som vokalen e og vokalen i.  
På grunn av nedarvede rettskrivingsregler er det også mange andre skrivemåter som er vanlige. For eksempel er det i engelsk vanlig at diftongen [aɪ̯] blir skrevet som  -igh (som i light).

Norske skrivemåter og uttale

I norsk skriftspråk er det særlig tre diftonger som brukes – nemlig ei, øy og au.  Andre diftonger, som ai, oi og eu, forekommer blant annet i utrop og i lånord. Sistnevnte, eu, blir oftest uttalt likt som diftongen au (som i sau og Europa).  Uttalen av diftongene varierer imidlertid fra person til person, alt etter målføre og målform. 
Hver av bokstavene i en diftong blir gjerne uttalt annerledes i diftongen enn når de samme bokstavene uttales hver for seg. I østnorsk uttale, blir for eksempel e-en til æ i ei-diftongen 
I tillegg til de typiske skrivemåtene for diftonger, har norsk skriftspråk også eksempler på at vokal med etterfølgende konsonant blir uttalt som diftong – for eksempel lyden -eg i ordet jeg som i østnorsk uttale oftest høres ut som æi  (jæi), eller  lyden -edj  i ordet tredje som i en del dialekter uttales ei (treie).

Orddeling og forkortelser

I norsk kan man ikke dele et ord midt i en stavelse. Derfor er det alltid feil med orddeling inne i en diftong. Men siden det er snakk om én vokal, er det også feil å lage forkortelser som deler vokalen i to. For eksempel vil det i en kalender på nynorsk ikke være riktig å forkorte laurdag til bare la – utfra en tankegang om at alle de andre ukedagene jo kan forkortes ned til to bokstaver. I stedet bør man skrive lau.

Diftonger i lydskrift

I IPA-lydskrift skal de rene vokalene (monoftongene) transskriberes med kun ett tegn, som for u-en i det engelske sum, som blir transkribert til [sʌm]. Diftongane skal imidlertid transskriberes med to bokstaver, som i det engelske «eye» som blir transskribert [aɪ̯]. Transkribering skal ha det diakritiske tegnet <  ̯> under den minst promininente  lyden for å vise at tegnet er med i en diftong og ikke er en selvstendig vokal.
Euryades

Utseende

Euryades-artene er ganske store, mørkfargede svalestjerter men en kort, tynn stjert på bakvingen. 
Det er stor forskjell mellom kjønnene, hunnene er nærmest lysbrune mens hannene er kontrastrikt farget i svart, gult og rødt. Begge kjønn har et bredt, lysere tverrbånd som går over både for- og bakvingen, og en buet rad av rødlige flekker på bakvingen.

Levevis

Som mange andre svalestjerter lever også larvene av denne slekten på planter i slekten Aristolochia (holurtfamilien).

Utbredelse

Begge artene lever i det sørlige Sør-Amerika, fra det sørlige Brasil til det nordlige Argentina, Paraguay og Uruguay.
FreeType

FreeType er et programvarebibliotek som er tilgjengelig fri binær form og i fri og åpen kildekode. Det brukes til rendering av tekst på bitmaps og å gi støtte for andre font-relaterte operasjoner. Som sådan er kildekoden en implementasjon av en fontrasteriseringsmotor. Et antall av fontformater, deriblant TrueType, Type 1 fonter og OpenType er støttet.
Rana (navn)

Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Liberty Power kraftverk

Liberty Power kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Sind i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 240 MW, fordelt på en blokk med kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 1995, og stod ferdig i 2001. Brenselkilden er dieselolje og naturgass. Operatørselskapet er TNB Liberty Power Co. Det har vært eiere fra Malaysia i dette anlegget. Utstyret er hovedsakelig levert av Ansaldo og Siemens.
Erionota

Utseende

Store (vingespenn 70-80 millimeter), slankvingede, brune smygere, gjerne med røde øyne. Forvingene er noe spisse, brune med noen gule flekker i midten. Undersiden er nokså ensfarget lysbrun.

Levevis

Larvene lever på palmer og planter i bananfamilien og ingefærfamilien.
Den vidt utbredte arten Erionota thrax er et skadedyr på bananer, der larven ruller sammen bladene.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
RAF Strike Command

Historie

Strike Command ble opprettet 30. april 1968 gjennom sammenslåingen av RAF Bomber Command og RAF Fighter Command.  De to tidligere luftkommandoene opprettet hver sin gruppe under Strike  Command, henholdsvis 1 Group RAF og 2 Group RAF. RAF Signals Command ble tatt inn januar 1969, og RAF Coastal Command i november samme år. RAF Air Support (tidligere RAF Transport Command) ble tatt inn i september 1972.
I 1975 ble kommandoen gitt en NATO-betegnelse, CINCUKAIR (Commander-in-Chief United Kingdom Air Forces). RAF Germany ble innlemmet i Strike Command i april 1993, og gitt betegnelsen 2 Group  RAF.
En intern kommisjon konkluderte med at Strike Command og RAF Personnel and Training Command burde sammenslås i ett felles kommandohovedkvarter. I 2007 ble dermed disse to slått sammen til RAF Air Command med hovedkvarter ved RAF High Wycombe.

Kommandostruktur

Strike  Commands hovedkvarter, HQSTC, ble delt inn i grupper som tilsynelatende  gjentok sine gamle funksjoner; Fighter-, Bomber- og Coastal Command.  Påfølgende omorganiseringer forandret dette, og i 2007 besto kommandoen av 1 Group RAF som luftkampkommando og 2 Group RAF som  støttekommando.
Oljeboring

Leting

Oljespråket deler under- søkelsesbrønnene i to hovedgrupper: Wildcats; leting på nye prospekter, både i nye områder og i kjente områder med oljeaktivitet. Appraisals; brønner som skal videre undersøke og avgrense tidligere funn.

Pionerbrønner

Blant de såkalte wildcats er det noen få som også ligger slik geografisk og geologisk at funn kan åpne helt nye områder for ​olje- og gassutvinning. Gjelder særlig Barentshavet og dypvann i Norskehavet.

Boremetoder

Ved knuseboring brukes gjerne et trehodet diamant-bit som knuser bergarten til borekaks. Ved å pumpe boreslam ned gjennom borestrengen og ned i bunnen av hullet presses borekaksen opp til boreriggen for analyse. For å unngå at borehullet raser sammen settes foringsrør ned i borehullet. 
Ved turbinboring pumpes boreslammet med høyt trykk ned gjennom borestrengen. Trykket får borekronen til å rotere og dermed knuse bergarten. Denne metoden brukes mye fordi boringen går hurtig i løse formasjoner og fordi borekronen kan festes til et kne-ledd ved retnings-boring. 
Ved kjerneboring roteres nedre del av borestrengen slik at det skjæres ut en hel kjerne av borehullet. Dermed kan både porevæsken og formasjonen analyseres svært grundig.
Papa Westray

Papa Westray, også kjent som Papay, er en øy i den skotske øygruppen Orknøyene. 70 innbyggere.
Fergeforbindelse fra Papa Westray til Pierowall og Rapness på Westray, og Kirkwall på Mainland. I tillegg er det flyforbindelse til Kirkwall og Westray. Ruten mellom Papa Westray og Westray sies å være verdens korteste flyrute.
La La Lu

«La La Lu» er en amerikansk filmsang med melodi og tekst av Sonny Burke og Peggy Lee, som ble fremført av Lee i tegnefilmen Lady og Landstrykeren fra 1955. Hun spilte den også inn på plate 6. desember 1954. Den ble utgitt på EP-platen Lady and the Tramp (Decca 5557) 14. mars 1955 og på singlen Decca 29460 21. mars 1955.

Norsk versjon

Arne Bendiksen skrev en norsk tekst. Den norske tittelen er også «La la lu». Sølvi Wang med Philips danseorkester utgav den på platen Philips P 53011 H.
Arne Fahlstrøm

Med «Titanic»

Arne Fahlstrøm tok fatt på en reise til USA den 3. april 1912, da han dro han forlot Christiania med «Dampskipet Oslo» (Wilson Line) og reiste til Hull i England. Senere gikk ferden til Southampton der han skulle gå ombord i RMS «Titanic». Han gikk ombord på skipet den 10. april 1912.
Ombord var han var den eneste av de 31 norske passasjerene som reiste på andre klasse.
28 av dem reiste på tredje klasse, mens familien Østby på to, reiste på første klasse. Arne Fahlstrøm den eneste av nordmennene som hadde et slags kjendisstatus.
Arne Fahlstøm mistet livet under forliset til RMS «Titanic» – han var bare 18 år gammel. 
Om hans lik ble funnet, ble han aldri identifisert. Av de 30 norske passasjerene mistet 20 livet.
Arne Fahlstrøms foreldre var på ferie i København da de fikk høre Arne var død. Foreldrene, som nå hadde mistet sitt eneste barn kom aldri over tapet av Arne og dannet senere et fond i Arnes navn for fattige teaterartister.
De testamenterte også sin formue til Redningsselskapet som oppkalte to båter etter Arne. Arne Fahlstrøm ble også nevnt i skillingsvisa om Titanics undergang.
 I 1948 gav foreldrene en statue laget av Pietro Tacca til Slemdal skole til minne om sin sønn som hadde vært elev ved skolen.
Wallace Monument

Wallace Monument (Wallace National Monument) er et tårn som står på toppen av Abbey Craig, en ås i nærheten av Stirling i Skottland. Monumentet er et minne om den skotske helten William Wallace fra 1200-tallet.
Monumentet ble påbegynt på 1800-tallet for å øke den natjonale følelsen i Skottland. Bygningen som er 67 meter høy, stod ferdig i 1869. Den er tegnet av arkitekten John Thomas Rochead i viktoriansk gotisk stil.
Inne i monumentet er det 246 trappetrinn som fører opp til toppen. Fra toppen har man utsikt over Ochil Hills og Forth Valley.