google/wiki40b huggingface dataset:
Erik Asla

Erik Asla er en norsk fotograf fra Drammen. Han er muligens mest kjent for å være i et forhold, og ha ett barn med, den amerikanske modellen Tyra Banks. Paret møtte hverandre under innspilling av Top Model Norge, hvor Asla var meddommer og fotograf.

Karriere

Etter å ha ankommet Los Angeles ble Erik Asla fotoassistent for den amerikanske motefotografen Herb Ritts.
Han har gjort oppdrag for Calvin Klein, og hans bilder har blitt publisert i magasiner som Costume, Elle, The New York Times Magazine, samt i tyske Vogue og Vanity Fair.
Vilhelm Bjerknes

Geofysisk Institutt i Bergen

I 1917 kom han tilbake til Norge, for å lede det spesielt opprettede Geofysisk institutt ved Bergen Museum.
Med assistentene Halvor Solberg og sønnen Jakob etablerte han derfra et nettverk av værobservasjonsstasjoner i skjærgården, og sammen utviklet de en teori om polarfronter. Frontbegrepet var inspirert av de samtidige krigshandlingene. Lavtrykkene som ble observert, forklarte Bjerknes som bølger langs soner med skarpe temperaturskiller.
Jakob Bjerknes fremla i 1919 sin syklonmodell der han ga navnet polarfronten til skillet mellom de kalde, polare luftmassene og de varme luftmassene fra subtropiske områder. 
I 1921 fikk Bjerknes publisert boka On the Dynamics of the Circular Vortex with Applications to the Atmosphere and to Atmospheric Vortex and Wave Motion, et standardverk om værets struktur og utvikling på stor skala i form av høytrykk og lavtrykk.
Bergensskolen som han innstiftet, har vært grunnleggende for all moderne numerisk værvarsling.
Fra 1926 til hans avgang i 1932 var han professor ved universitetet i Oslo. 
Han ble utnevnt til statsstipendiat i 1949.

Familie

Vilhelm Bjerknes var sønn av matematikeren og fysikeren Carl Anton Bjerknes (1825–1903) og Aletta Vilhelmine Dorothea Koren (1837–1923). Han ble gift 4. juli 1893 med Sofie Honoria Bonnevie (f. 28. august 1864, død 15. april 1928) som var datter av Jacob Aall Bonnevie og søster av Kristine Bonnevie. De ble foreldre til meteorologen Jacob Aall Bonnevie Bjerknes (1897–1975) og tvillingene legen Wilhelm Frimann Koren Bjerknes (1901–1940) og arkitekten Kristian Bonnevie Bjerknes (1901–1981).

Æresbevisninger

Bjerknes ble utnevnt til æresdoktor ved Københavns Universitet i 1929.
 Han ble 12. desember 1938 tildelt storkors av St. Olavs Orden for «vitenskapelige fortjenester».
Han mottok også Gunnerusmedaljen fra Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Bjerknes mottok i tillegg den nederlandske Buys Ballotmedaljen i 1933.
Bjerknes har fått oppkalt et krater etter seg på Månen, og et krater på planeten Mars.
I forbindelse med 100-årsdagen for Bjerknes' fødsel ble han hedret ved at Postverket gav ut to jubileumsfrimerker i valørene 45 og 150 øre den 14. mars 1962. I 2003 opprettet Norges forskningsråd Bjerknes senter for klimaforskning i Bergen.
Realfagsbiblioteket ved Universitetet i Oslo holder til i Vilhelm Bjerknes' hus på Blindern.
Arachnodes

Utseende

Små til middelsstore, bredt ovale, blankt metallisk fargede skarabider.

Levevis

Som andre møkkskarabider har disse artene larver som lever av møkk.

Utbredelse

Slekten er artsrik på Madagaskar.
ISO 3166-2:KE

ISO 3166-2:KE er Kenyas del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Kenya er det definert koder for åtte provinser.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er KE, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Kenya. Andre del er tre sifre.
Anton Brunner

Liv og virke

Han flyttet med sinbe foreldre til Wien og deltok som soldat i første verdenskrig.
Brunner trådte inn i NSDAP i 1939. Han var mellom 1941 og 1943 tilknyttet Zentralstelle für jüdische Auswanderung (Rikssentralen for jødisk utvandring) i Wien og var ansvarig for deportasjonen av omkring 48 000 jøder. I 1943 var han under en kort periode stasjonert i Praha, innen han i 1944 inngikk i Sondereinsatzkommando Eichmann som planla og gjennomførte jødeutryddelsen i Ungarn.
Etter andre verdenskrig ble Brunner stilt for retten Wien og dømt til døden som krigsforbryter; han ble henrettet ved hengning.
Det råder usikkerhet omkring Anton Brunners medlemskap i SS. Ved rettergangen i Wien 1946 oppgav han at han ikke hadde vært medlem i SS. Han hadde ikke den for SS-medlemmer obligatoriske blodgruppetatoveringen (Blutgruppentätowierung) og man har ikke funnet noen dokumenter som bekrefter hans medlemskap.
Lang tid

Lang tid er et musikkalbum fra Rana-bandet Kørvan, utgitt i 1996. 
Platen er den eneste som har blitt gjort i Mo Lydstudio, og er produsert av Ronny Klausen og Bodvar Moe. «Kørvan» er ranadialekt for «guttene».
Jiangbei (Ningbo)

Jiangbei (kinesisk: 江北区; pinyin: Jiāngběi Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Ningbo i provinsen Zhejiang. Det har et areal på 221,28 km² og teller ca. 490 900 innbyggere (2004). En av Kinas eldste kirker, Jiangbei-katedralen, ligger her.

Administrative enheter

Distriktet består av syv subdistrikter og en storkommune.
Subdistrikter: Zhongma, Baisha, Kongpu, Wenjiao, Yongjiang, Zhuangqiao og Hongtang.
Storkommuner: Cicheng.
Tematisk kart

Et tematisk kart, temakart, er et kart som er laget for å belyse et bestemt tema innenfor et gitt geografisk område. Det tematiske kartet viser som regel bare informasjon om ett eller et fåtall emner. Denne informasjon er til gjengjeld spesielt framhevet for å fange kartleserens oppmerksomhet, mens et enkelt og nedtonet bakgrunnskart plasserer den tematiske informasjonen i geografisk kontekst. Det tematiske kartet kan vise den geografiske fordelingen av et fenomen eller tema på ett tidspunkt eller utvikling over tid. Det tematiske kartets fokus på og framheving av ett tema er i kontrast til det generelt orienterte topografiske kartet. Et topografisk kart inneholder informasjon om mange tema (topografi, vegetasjon, bebyggelse mm.) uten at noen elementer er spesielt framhevet, slik at det til sammen skal gi et ballansert bilde av det fysiske landskapet i et område.
Tematiske kart har ofte egne betegnelser etter hvilket tema de inneholder informasjon om, f.eks. geologisk kart, vegkart. Kartene grupperes også etter hvordan informasjonen er framstilt grafisk: Prikkekart viser mengder ved bruk av mange like store prikker som representerer en bestemt mengde, eller med prikker av varierende størrelse som representerer ulike mengder. Prikker kan også vise hvor det er objekter av en bestemt type eller klasse. Isolinjekart viser mengder ved bruk av linjer trukket gjennom punkt med lik verdi. Koropletkart viser mengder (fortrinnsvis relativ mengde, f.eks. innbyggere per km²) i administrative områder eller andre statistiske enheter (grunnkretser, bydeler, kommuner, fylker, land) eller kvalitative forskjeller mellom enhetene, ved bruk av flatedekkende arealsymboler (farge og/eller gråskalavariasjoner). Dasymetriske kart ligner koropletkart, men for å gi en bedre representasjon av et fenomen knyttes informasjonen til andre geografiske enheter enn de vanlige administrative eller statistiske enhetene. Et dasymetrisk kart kan f.eks. vise relativ befolkningstetthet i bebodde områder i kommunene i stedet for å vise befolkningstettheten for hele arealet, noe som for de fleste norske kommuner ville inkludere store ubebodde områder.
Tematiske kart kan gi spesifikk informasjon om bestemte steder, om romlige mønster og distribusjon av fenomener, og de gir ved bruk av to eller flere kart mulighet til å sammenligne geografiske mønster og studere utvikling over tid. Tematiske kart og andre kart blir i dag vanligvis laget digitalt ved bruk av et geografisk informasjonssystem (GIS). GIS muliggjør romlig analyse (eng. spatial analysis) av tematiske kartdata, og resultatet av slike analyser danner så grunnlaget for nye tematiske kart.

Videre lesning

K. Grinderud (2008). GIS : geografiens språk i vår tidsalder, Tapir akademisk forlag.

J. K. Rød (2009). Verktøy for å beskrive verden : statistikk, kart og bilder, Tapir akademisk forlag.
Burknop med tørn

Burknop med tørn er en stoppknop som bygger på burknop, der det slås to tørn istedenfor en, før tampen føres gjennom begge.
Burknop med tørn kan også knyttes rundt en gjenstand, gjerne med flere tørn, da blir den kallt bendslingsstikk. Den er en slags kvelestikk; hvor tampene krysser hverandre to ganger, gropen mellom krysningspunktene klemmes av de(n) midtre ekstra tørn, og tampene stikker ut på hver sin side. 
Denne ligner på muleknop som også har flere tørn hvor tampene krysser hverande under midtpunktet, men midpunktet der, er slått i motsatt retning slik at tampene stikker ut på innsiden av de to ytterste tørn. Kvelestikk versjonen av burknop med tørn inngår i flere komplekse knuter; halve kirurgknop og halve Dobbel fiskeknute er Burknop med tørn. Renneløkke av burknop med tørn er enda et eksempel.
Les feuilles mortes

«Les feuilles mortes» (Norsk: «Det døde løvet») er en meget innspilt fransk sang fra 1945 med melodi av Joseph Kosma og tekst av poeten Jacques Prévert. Den amerikanske låtskriveren Johnny Mercer skrev en engelsk tekst til den i 1947. Den engelske tittelen er «Autumn Leaves».
Jo Stafford var blant de første til å fremføre denne versjonen.
«Les feuilles mortes»/«Autumn Leaves» har blitt en popstandard og jazzstandard i begge språk, både som instrumental og med sang.
Yves Montand introduserte «Les feuilles mortes» i 1946 i spillefilmen, Les Portes de la nuit.
Den franske sangeren Edith Piaf fremførte både en fransk- og engelskspråklig versjon i radioprogrammet The Big Show, 24. desember 1950, med Tallulah Bankhead som vert.

Andre versjoner

The Melachrino Strings Dir.: George Melachrino. Innspilt i London 18. august 1950. Melodien ble utigitt av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognummer B 9952. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3154).
Karl-Lennart har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «En stjärna föll». Nora Brockstedt, Egil Monn-Iversens orkester spilte den inn i Oslo i november 1955. Sangen ble utigtt på 78-platen Cupol 4958.
I spillefilmen Høstgule blade (Autumn Leaves) (1956) fremførte Nat King Cole sangen i tittelsekvensen.
I 1993 spilte den britiske elektroniske hiphop-gruppen Coldcut inn en egen versjon på plate og plasserte betoningen på strykere- og trommebeatdelene.
Eva Cassidy utgav den på albumet Live at Blues Alley fra 1996.
Den franske låtskriveren Serge Gainsbourg hyllet «Les feuilles mortes» i sin sang «Le chanson de Prévert».
I 1993 spilte den britiske elektroniske hiphop-gruppen Coldcut inn en egen versjon på plate og plasserte betoningen på strykere- og trommebeatdelene.
Den er korpssangen til Bluecoats Drum and Bugle Corps.

Norske versjoner

Egil Hagen og Anne Lande har skrevet norske tekster. Hagens versjon bærer tittelen er «Høstgule blader». Landes versjon heter «Savn».

Listeplasseringer

I 1955 gjorde Roger Williams den til en nummer én-hit i USA, den eneste pianoinstrumentalen til å nå førsteplassen. Den lå i denne posisjonen i fire uker. Williams la i 1965 til et kor og denne versjonen lå på en tiendeplass på Billboard Easy Listening-listen med tittelen «Autumn Leaves 1965».
Arendalsfeltet

Arendalsfeltet er en geologisk provins mellom Fevik og Tvedestrand i Aust-Agder, hovedsakelig beliggende innenfor Arendal kommune. Arendalsfeltet er spesielt kjent for sine forekomster av jernmalm og skarn-mineraler.
Det har vært gruvedrift og jern har blitt utvunnet i Arendalsfeltet fra ca. 1585 til ca. 1975. Malm fra Arendalsfeltet hadde spesiell høy kvalitet og var en ettertraktet råvare ved alle de tidligere, norske jernverkene. Gruvene ved Arendal var de viktigste for de norske jernverkene, om lag 2/3 av all jernmalm kom derfra. I den perioden de gamle jernverkene var i drift skal det ha blitt levert 2 390 000 tonn jernmalm fra gruvene i Arendalsfeltet.
De rikeste og lettest tilgjengelige malmforekomstene i Arendalsfeltet ble utnyttet fram til 1970-tallet.
Jernmalmen ligger i tynne lag mellom skråstilte bergarter. De fleste gruvene er synker, skråstilte hulrom nedover gjennom fjellgrunnen. Dagbrudd fantes bare et par steder.
Gruvene hørte til jernverkene som videreforedlet malmen. De fleste jernverkene stoppet sin drift om lag 1870 – 1880, ikke på grunn av mangel på malm. Omkring 1900 ble malmforekomstene undersøkt, med tanke på å ta opp driften. Da ble en rekke gruver tømt for vann.
Tidlig i 1990-årene ble det foretatt en registrering av gruvene og en del kulturminner knyttet til dem. Registreringen identifiserte i alt 23 gruveområder med tilsammen 174 synk og 124 skjerp, samt 41 kombinasjoner av synk-skjerp, og 2 synk-dagbrudd og et rent dagbrudd. 9 stoller ble identifisert, og 22 hestevandringer, 9 midtsteiner fra hestevandringer, 2 vannkunster og 6 inskripsjoner.
Klodeborg, Bråstad, Solborg, Mørefjær, Vågsnes, Barbu-Langsæ, Tingstveit, Omholt, Naudebro, Torbjørnsbu, Buøya, Alve og Hvideberg.
Plavsjøen

Plavsjøen (serbisk: Plavsko jezero) er en innsjø i Plav kommune det nordvestre Montenegro, like vest for byen Plav. Innsjøen dannes av tilførselselver til elven Lim, som starter ved innsjøens utløp.
Plavsjøen ligger på 907 moh., er 2 160 meter lang og ca. 920 meter bred.
Brantas vannkraftverk

Brantas vannkraftverk er et vannkraftverk på øya Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet på 281 MW. Brenseltypen er dieselolje. Operatør er Pembangkitan Jawa Bali.
Guardian Building

Arkitektur

Guardian Building er tegnet av Wirt C. Rowland fra firmaet Smith, Hinchman & Grylls. Hovedstrukturen er 151 meter høy og har 36 etasjer, og toppes av to asymmetriske spir hvorav det høyeste når opp til 192,6 m. Eksteriøret blander murverk med flis, kalkstein og terrakotta. Interiøret er rikt dekorert med mosaikk og fliser. Indianertemaer går igjen både innvendig og utvendig på bygningen, som også inneholder verker av muralmaleren Ezra Winter. Rowlands fokus på detaljer var nitid. Han overså produksjonen av murstein for å oppnå den ønskede fargen utvendig, og designet møblene for bankens kontorer. Han designet også middagsbestikk, bordduker og kelnerantrekk for en restaurant i bygningen.
Guardian Building har fått tilnavnet Cathedral of Finance, noe som kommer både fra bygningens likhetstrekk med en katedral (med sitt tårn over hovedinngangen og dens åttekantede korrunding i den motsatte enden), og med New Yorks Woolworth Building, som tidligere hadde fått tilnavnet Cathedral of Commerce.

Historie

Oberst Frank Hecker og Michigan senator James McMillan var begge grunnleggere av Union Trust som bygde Guardian. Under andre verdenskrig var Guardian Building kommandosenteret for U.S. Armys våpenproduksjon, og Detroit ble kalt Arsenal of Democracy. Guardian Building ble senere kontorlokaler for diverse selskaper i sentrum av Detroit, og ble restaurert i 1986.
Den 18. juli 2007, annonserte Wayne Countys representant Robert Ficano en avtale med de daværende eierne om oppkjøp av Guardian Building og flytting av Wayne County kontorer fra Wayne County Building. Avtalen er del av en større oppkjøpsavtale verd 33,5 millioner dollar i eiendomsoppkjøp i Detroit sentrum.
Stråledose

Stråledose er et mål på den kroppslige effekten av ioniserende stråling. Effekten vil variere med typen stråling; alfastråling gir ca. 20 ganger så stor skadevirkning som gammastråler (når samme energimengde avsettes i kroppen).

Grenseverdier

En stråledose på 5 Sv regnes å være dødelig for 50% av dem som utsettes for den.
Grenseverdien for stråling mot allmennheten ligger på 1 mSv/år for ioniserende stråling, mens i yrkesaktivitet er maksimaldosen normalt 20 mSv/år. For redningsarbeid som kan medføre doser over 50 mSv, skal arbeidet utelukkende utføres av frivillige.
Strålevernforskriften slår fast et hovedprinsipp om at all strålebruk skal være berettiget (ALARA-prinsippet).
Rhagastis

Utseende

Nokså små til middelsstore (vingespenn 45–70 millimeter), brunlige svermere. Forkroppen har sidestriper av hvite hår.

Levevis

Larvene kan lever på en rekke ulike busker, urter og trær. Det har blitt observert at de voksne svermerne kan drikker tårevæske fra dyr.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Asia.
Kontoret for belgisk murstein

Kontoret for belgisk murstein var et norsk departementskontor, opprettet ved årsskiftet 1947/1948 under Forsynings- og gjenreisningsdepartementet.
Kontoret ble overført til Kommunal- og arbeidsdepartementet 1. juli 1950, og ved utgangen av året ble det nedlagt. Kontoret hadde ansvar for anskaffelse, transport, lagring og salg av belgisk murstein til bruk i gjenreisningen av Norge etter den tyske okkupasjonen.
Trebiter

Utseende

En middelsstor til ganske stor (10-24 mm), svært kraftig, svart trebukk med uvanlig korte antenner. Den kan ikke forveksles med noen annen nordisk trebukk, men ligner overflatisk på noen arter i familien gnagbiller (Trogossitidae), disse er imidlertid ikke skogsarter. Antennene er kraftige og omtrent så lange som hode + thorax. Hodet er svært stort og bredt, med meget kraftige kjever (mandibler). Det er firkantet og betydelig bredere enn langt, fasettøynene forholdsvis små. Pronotum har rett forkant, er ellers jevnt rundet, fint og tett punktert. Dekkvingene har markerte, nesten rettvinklede skuldre, og to lengderibber på hver vinge. De er mye grovere punktert enn pronotum. Beina er korte og kraftige.

Levevis

Larvene utvikler seg i døde furutrær, også i hogststubber. Arten trives best i tørre, solåpne skoger, gjerne på sandgrunn. Hunnen legger gjerne egg på eller rett under bakkenivå, larven lever under barken i begynnelsen men gnager seg etter hvert inn i veden. De etterlater seg ca. 1cm brede, sylindriske ganger i veden, disse er fylte med ekskrementer og gnagespon. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene er aktive i juni—august.
De kan fly i solskinn men er trolig mest aktive om natten da de kommer til lys. De blir også tiltrukket av terpentin og kan komme flygende til husvegger som nettopp har blitt malt med terpentinholdig maling eller beis. Med sine kraftige kjever kan denne billen gi et smertefullt bitt om den blir håndtert uforsiktig.

Utbredelse

Arten er utbredt over store deler av Palearktis. I Norge finnes den i kystnære strøk i Sør-Norge.
Ytre Sandviken (Bergen)

Ytre Sandviken er et strøk i Bergen lengst nord i Bergenhus bydel, som strekker seg fra Munkebotselven (grense mot strøket Sandviken) i sør til den tidligere kommunegrensen (til 1972) mot Åsane i nord. Det er det nordligste strøket i bydelen Bergenhus. Ytre Sandviken er en del av Sandviken som er delt i to. Indre Sandviken i sør og Ytre Sandviken i nord. Indre Sandviken omfatter området fra den gamle bygrensen (til 1877) ved Muleelven i sør, til elven i Munkebotn i nord.
Her ligger blant annet det psykiatriske Sandviken sykehus, det kulturhistoriske Gamle Bergen Museum, Norges Handelshøyskole, Hellen skole, Lønborg videregående skole, Hatleberg studenthjem, Røde kors sykehjem, Hellen fort, badeplassen Helleneset og Biskopshavn kirke. Hovedveien gjennom området er Helleveien. Her lå også den gamle gården Hellemyren fra Amalie Skrams roman Hellemyrsfolket.
Strøket ble innlemmet i Bergen i 1877, og omfatter 15 grunnkretser fra Lønborg til Neevengården med til sammen 6 360 innbyggere 1. januar 2012 og et areal på 2,32 km².
I Ytre Sandviken ligger det friluftmuseet Gamle Bergen Museum ved lyststedet, Elsero og badeplassen, Sandviken sjøbad. Ovenfor dette i øst ligger Sandviken sykehus. Herfra går Munkebotn oppover fjellsiden forbi Sandviksbatteriet, og videre til Sandviksfjellet. Nordover i strøket ligger boligområdene Nyhavn, Mollbakken,Jægermyren, Jægerbakken, Breiviken med Norges Handelshøyskole, Hatleberg studenthjem, idrettsanlegget Stemmemyren, Skytterveien og Øyjorden. Biskopshavn med Biskopshavn kirke, barneskolen Hellen skole og like ved siden av ligger Røde kors sykehjem. Solbakken og Eikebakken ligger på oppsiden av hovedveien mens Eikeviken ligger ned mot sjøen. Hellen festning med flott utsikt over innseilingen til Bergen ligger like nedenfor Øyjordsfjellet og like overfor Marias Minde tilhørende St. Franciskus Xaveriussøstrene. Hellen med badeplassen Helleneset og Lønborg, og Lønborg videregående skole. Her lå også den gamle gården Hellemyren fra Amalie Skrams roman Hellemyrsfolket. Hovedveien gjennom området heter Helleveien og ender opp ved den gamle bygrensen nord for Lønborg.

Historie

Området Sandviken var opprinnelig en eiendom. Den ble utskilt fra Bergen i 1561. Bergen kommune kjøpte Sandviken tilbake, og ble innlemmet i Bergen by 1.januar 1877. Før dette hørte hele Sandviken til herredet Bergen landdistrikt.

Levekårsone

Ytre Sandviken utgjør en av kommunens 51 levekårsoner, og har da navnet Hellen. Den omfatter 15 grunnkretser fra Lønborg til Neevengården med til sammen 6 589 innbyggere 1. januar 2015 og et landareal på 2,32 km².
Stegaberg

Stegaberg er navnet på et gårdsbruk som ligger på østsiden av Førresfjorden i Tysvær kommune i Rogaland (Gårds og bruksnummer 67/1). Gården har gitt navn til Stegaberg skolekrets og Stegaberg idrettslag. Navnet antas å komme av den bratte tilkomsten gården hadde fra sjøen. Man måtte «stige opp på berget».
Gården ligger mellom Sørvågen i Førresfjorden og strekker seg som et smalt belte rundt 2 kilometer vestover mot Rønnevik i Tysvær. Gårdens beskjedne størrelse førte til at den ikke er delt opp, slik andre og større gårder ble. Det har bodd folk sammenhengende på Stegaberg siden 1600-tallet og man kjenner navnet til de fleste.
Stegaberg skole ble nedlagt høsten 2009. Elevene ble overført til den nye Frakkagjerd barneskole.
Før 1965 tilhørte denne delen av Tysvær Avaldsnes kommune. Stegaberg hadde da gårds og bruksnummer 60/1 (1886–1965).
Hötorgscity

Hötorgscity eller Sergelcity , er forretnings- og kontorbygg i kvartalet Beridarebanan i bydelen Norrmalm i Stockholm sentrum, omgitt av Hötorget mot nord, Sveavägen i øst, Malmskillnadsgatan og Sergels torg mot sør og Slöjdgatan i vest. Området som er dominert av fem høybygg ble bebygget mellom 1953 og 1966. Åpningen av den første fasen fant sted 12. april 1959. Den underjordiske salgshallen, Hötorgshallen var imidlertid bltt åpnet allerede i august 1958.

Historie

Arkitekt Sven Markelius som var sjef for byplanlegging mellom 1938 og 1944 og etter det stadsplanedirektör i Stockholm arbeidet i årene 1944-1954 med planene om fornyelse av det nedre Norrmalm. Mange arkitekter var involvert, blant andre David Helldén, Paul Hedqvist og Tage William-Olsson. Arkitektenes og byplankontorets forslag ble presentert i fagbladet Byggmester i 1943. Lenge ble utformingen av området med høyhusene diskutert. Det var ulike forslag om antallet høybygg. Paul Hedqvist fremmet et forslag om seks stjernebygg. Til slutt ble man sittende igjen med en lavere bebyggelse mot Slöjdgatan som skulle inneholde teater, kino og salgshall (Hötorgshallen). Samt en høyere del med fem høye bygninger omgitt av lavere bygninger med butikker. Den nye masterplanen for Stor-Stockholm ble vedtatt i 1952.

Gjennomføring

For å gjennomføre bygging av den nye T-bane og Klaratunnelen ble alle husene i kvartalet revet på grunn av dårlige grunnforhold; det vil si all bebyggelse mellom Stockholm sentralstasjon og høymarkedet, den gamle torghallen og matmarkedet. Den første byggeperioden ble startet i 1953 og omfattet et høybygg (nærmest Stockholms konserthus) tegnet av arkitekt David Helldén, deretter fulgte bygging i høyt tempo, høye blokker i Sergelgatan som går rett gjennom området i en nord-sør-retning. Bygningene i Mäster Samuelsgatan opp til Sergels Torg ble redusert i høyden med om lag 4,5 meter
Også Hötorgscity mellom Sergelgatan og Slöjdgatan ble tegnet av David Helldén og inneholder bl a. den nye torghallen og matmarkedet som nå ble bygget under bakkenivå samt Sergelteatern som ble ferdig i april 1959. Området i sin helhet ble ferdig i 1966. Et system med gangbroer og beplantede terrasser førte til butikker som lå i ulike høyder. Idéen med terrasser var mislykket og terrassene ble stengt i 1970 på grunn av hærverk.
På midten av 1990-tallet ble Hötorgscitys mot høymarkedet byget. Arkitekter var FFNS. Fasaden var av glass, og er om kvelden en lysende front mot torget. Huset inneholder kino, Kinoteateret Sergel (SF) og torghallen med matmarkedet.
I forbindelse med en "vertikal fortetning" på slutten av 2000-tallet ble det bygget boliger på takene av de lave kontorbyggene i området.