google/wiki40b huggingface dataset:
Thorstein Fretheim (1886–1971)

Bakgrunn

Fretheim var klassekamerat med Quisling på Drammens latinskole. Etter examen artium i 1905 dro han til København, der han tok eksamen ved Den kongelige Veterinærhøjskole i 1910. Han drev deretter privat dyrlegepraksis i Drammen og Fluberg, ved siden av å drive konas farsgård.
Fretheim satt i herredstyret i Fluberg fra 1917 til 1929, og var varaordfører i seks år. Han ble senere aktiv i Norges Skogeierforbund, og ble nestformann i 1930 og formann i 1937. På denne tiden var han en aktiv motstander av skogarbeidernes streike- og organisasjonsrett, blant annet under den såkalte Randsfjordkonflikten.

Etterkrigstiden

Fretheim ble stilt for retten anklaget for landssvik etter frigjøringen. Her ble han dømt til 20 års tvangsarbeid. Fretheim ble imidlertid benådet i 1951, og gjenopptok året etter veterinærpraksisen.
Spurius Carvilius Ruga

Spurius Carvilius Ruga (SPVRIVS CARVELIVS RVGA, tidligere RUCA) var en befridd romersk slave til Spurius Carvilius Maximus Ruga. Han levde rundt 230 f.Kr. Han skal ha oppfunnet den latinske bokstaven G. Han skal også ha grunnlagt en privat barneskole. Etter at bokstaven dukket opp spredte den seg fort innad den romerske republikk, siden tidligere representerte bokstaven C både /k/ og /g/ i latin, som ofte skapte forvirring. Bruken av G gjorde det mulig å skille mellom disse to lydene i skriftspråket. Plutark er hovedkilden til dette.
Bokstaven var i bruk før 230 f.Kr, noe som fikk Wilhelm Paul Corssen til å tro at Plutark ikke krediterte Ruga med å ha funnet opp bokstaven, men heller å ha lært bort bruk av bokstaven på skolen hans, i tillegg til lydverdiene deres, altså /g/ for G og /k/ for C.
Han skal også ha vært den første i Romerriket til å ha skilt seg fra konen sin, visstnok fordi hun ikke kunne få barn. Plutark er også hovedkilde til dette.
Antodilanea

Utseende

Middelsstore, slanke, lyst brune trebukker. Kroppsformen er ganske langstrakt.
Antennene er littlengre enn kroppen. De parallellsidige dekkvingene har noen lysere tegninger.

Utbredelse

Artene er utbredt i det sørlige Brasil og Bolivia.
Chalcophora mariana

Utseende

En stor (21-32 mm), litt flat, svart praktbille, kroppen med en bronseaktig glans. Antennene er tynne og litt lenger enn hodet er bredt. Hodet har en fure i pannen. Pronotum og dekkvingene har litt uregelmessige, blanke lengderibber, mellom disse er de kraftig skulpturert. Pronotum har en dyp midtfure. Dekkvingene har to par lysere flekker som bryter opp lengderibbene. Undersiden er mørkbrun.
Larven er opptil 7 centimeter lang, ganske slank, hvit og benløs, de tre fremste kroppsleddene (thorax) mye bredere enn de bakenfor.

Levevis

Larvene utvikler seg i gamle stammer og stubber av furu, på tørre, varme steder. Hunnen legger egg i barksprekker, mest på hogststubber, og larven gnager ganger inne i veden. Utviklingstiden er fra tre til seks år. På grunn av billens flate kroppsform er klekkehullene den etterlater seg ovale, omtrent 5 mm høye og 10 mm brede. Arten er stort sett regnet som uskadelig, men kan enkelte ganger skade furumaterialer (for eksempel stolper) som er kontakt med jord. De voksne billene er aktive fra mai til juli, og sitter gjerne på furustubber i solskinn.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa og i Sibir, østover til Bajkalsjøen.
I Norge er den svært sjelden, og den er listet som Kritisk truet (CR) i den norske rødlisten fra 2015.
Klassiske islamske tekster

Klassiske islamske tekster er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Amund Bjørsnøs og utgitt i 2013. Boken inneholder tekster innenfor filosofi, politikk, vitenskapsteori og islamsk teologi, skrevet i perioden 700 til 1500.
Svømming under EM i svømmesport 2014 – 400 meter fri menn

Øvelsen Mennenes 400 meter fri under Europeisk langbanemesterskap i svømming 2014 ble avholdt 18. august.
Vennskapssambandet Norge–Vest-Balkan

Vennskapssambandet Norge–Vest-Balkan, tidligere Norsk-jugoslavisk samband, er en organisasjon for fremme av samarbeid mellom Norge og landene på Vest-Balkan, i det tidligere Jugoslavia. Organisasjonen ble stiftet i 1945 og er omorganisert flere ganger.

Virksomhet

Norsk-jugoslavisk sambands virksomhet hadde sin bakgrunn i de vennskapelige forhold som oppsto under andre verdenskrig mellom nordmenn og jugoslaviske krigsfanger. Reising av minnesmerker og arbeid for å gjøre krigsfangenes historie kjent har derfor vært viktige oppgaver for sambandet. For øvrig har virksomheten også vært knyttet til kulturell aktivitet. Organisasjonen har arrangert vennskapskaravaner mellom Norge og Jugoslavia, den har tatt initiativ til en rekke former for kulturutveksling som f.eks. kunstutstillinger, reiser for barnekor, orkester, leikarringer etc. Den har også gitt stipendier til jugoslavisk ungdom som ønsket å gå på skole i Norge.
Sambandets største økonomiske løft var reisningen av vennskapshuset i Gornji Milanovac i Serbia. Det sto ferdig i 1987.

Organisasjon

Organisasjonen ble stiftet i Trondheim 26. juli 1945. Etter å ha ligget nede noen år ble organisasjonen gjenopprettet i Trondheim høsten 1966. I 1970 ble det opprettet landsavdelinger på Østlandet og i Nord-Norge. I perioden etter 1970 ble det også opprettet en rekke lokallag utover i landet. Organisatorisk sorterte disse under den enkelte landsavdeling.
Den nasjonale ledelsen av organisasjonen var tillagt Trøndelagsavdelingen fram til landsmøtet i april 1976, da ledelsen ble flyttet til Østlandsavdelingen i Oslo. Etter initiativ fra avdelingen i Nord-Norge og Trondheim lokallag ble ledelsen flyttet tilbake til Trøndelag på landasmøtet i Skjåk i 1988.
På landsmøtet i Bjugn i 1990 ble organisasjonsstrukturen vedtatt endret. Landsavdelingene ble nedlagt og lokallagene direkte underlagt landsstyret. I 1992 vedtok et ekstraordinært landsmøte å legge ned sambandet. Det ble samtidig valgt et avviklingsstyre som fikk i oppdrag å iverksette de vedtak som ble fattet av det ekstraordinære landsmøtet.
Henri Fantin-Latour

Bakgrunn

Henri Fantin-Latour far Théodore Fantin-Latour var portrettmaler og underviste i kunst. Hans mor var fra Russland. I 1841 flyttet familien til Paris.
Henri begynte tidlig med kunst. Først fikk han undervisning av sin far og 1850-1854 studerte han tegning ved Lecoq de Boisbaudran.

Kunstner

Etter en kort tid ved École des Beaux-Arts arbeidet han en periode i Gustave Courbets atelié. Fra 1853 begynte han å kopiere verker av de gamle mestre i Louvre og malerier av Delacroix i Musée du Luxembourg. I tolv år forsørget han seg hovedsakelig med å fremstille slike kopier.
Han traff Edgar Degas i Louvre i 1855, Édouard Manet i 1857 og Berthe Morisot i 1858. I 1858 ble han også venn med James McNeill Whistler som inviterte Henri Fantin-Latour aril å besøke London i 1859. Dette gjorde at han ble kjent med det kunstneriske miljø i den engelske hovedstad og 1864 hadde han en utstilling der på Royal Academy. I London ble han særlig populær for sine blomstermalerier.
Hans mest kjente verker er stilleben med blomster og gruppeportrettene han gjorde av studiekamerater og venner i Paris. I tillegg til disse gjorde han litografier som illustrerte musikken til en del av de store klassiske komponistene. Hans verker påvirket symbolistene senere i samme hundreåret.
Til tross for nære kontakter og vennskap med mange toneangivende impresjonister, forkastet han deres teorier og deltok aldri i deres utstillinger. I 1879 ble han tildelt æreslegionen.
Etter at han giftet seg med malerinnen Victoria Dubourg i 1876, tilbrakte han alle somrene på hennes families landeiendom i Buré, Orne i Normandie, hvor han også døde.
Han er gravlagt på Cimetière du Montparnasse, Paris.
Lucinia cadma

Utseende

En middelsstor, slank sommerfugl. Vingenes overside og undersiden av forvingen er farget i oransje og svart. Undersiden av bakvingen har hvit grunnfarge med brune tegninger, med et par runde flekker som er brune, gule og blå utenfra og inn. Tegningene kan ligne noe på de kjente "88-sommerfuglene" i slekten Diaethria og beslektede slekter.

Utbredelse

Arten ble beskrevet fra Jamaica, og finnes også på Cuba, Bahamas og Hispaniola.
Reball

Reball er gummikuler til bruk i 0,68 kaliber paintballmarkører. Disse kan brukes igjen ca. 400 ganger. Anbefalt utgangshastighet er maks. 220 fot pr. sekund.
Fish and chips

Historie

Fisk og chips (pommes frites) har begge en relativt lang historie som mat i England, selv om poteten ikke ble tatt i bruk i Europa før på 1600-tallet.
Den opphavlige sefardiske matretten pescado frito, eller deigdyppet fisk frityrkokt i planteolje, kom til Nederland og England med de spanske og portugisiske jødene på 1600- og 1700-tallet. Denne matretten ble etterhvert populær blant folk i London og i det sørøstlige England. Charles Dickens nevner et «fried fish warehouse» i Oliver Twist (1838).
I mellomtiden blir handelen med frityrstekte, «opphakkede» poteter utviklet i Nord-England. Man vet ikke sikkert hvor og når fisken og poteten ble sammenslåtte til «fish and chips» slik man kjenner den i dag. Den første «fish and chips shop» man vet om ble åpnet i London i 1860 av en mann ved navn Joseph Malin.
Det sier mye om hvilken rolle fish and chips har spilt i Storbritannia, når man vet at retten var en av de få varene som ikke var rasjonerte der under andre verdenskrig.

Valg av fisk

Det vanligste fiskeslaget til fish and chips i Storbritannia er torsk, men mange andre fiskeslag blir også brukt – særlig annen hvit fisk, slik som hyse, sei, skate og rødhai.
Den spanske legion

Historie

Den spanske fremmedlegionen ble dannet etter en idé av José Millán-Astray y Terreros gjennom kongelig befaling av kong Alfonso XIII 28. januar 1920 med følgende uttalelse av krigsminister José Villalba: «Med dannelsen av et regiment av utlendinger vil det bli skapt en militær enhet, hvis rekrutter, uniformer og regler som de skal styres av, vil bli bestemt av krigsministeren.»
Bakgrunnen var blant annet det opprøret som brøt i Spansk Marokko under ledelse av berberlederen Abd el-Krim, og utviklet seg til Rif-krigen. 
På 1920-tallet besto Den spanske legion av fem bataljoner med hovedsakelig spaniere (siden det var vanskelig å rekruttere utlendinger), og de fleste utlendinger var fra Cuba. Men denne formasjon var basert på tidligere spanske fremmedlegioner. Blant annet hadde en styrke på rundt 4 000 mann fra den franske fremmedlegionen inngått i en kongelojal spansk styrke til støtte for dronning Isabella II under den første karlistkrig i årene 1833 til 1839. Den franske styrken gikk i land ved Tarragona 17. august 1835, og var slikt den første spanske fremmedlegionstyrken, supplert med en britisk styrke fram til ble oppløst 8. desember 1838, da den hadde blitt redusert til bare 500 mann.
Anastheta

Utseende

En middelsstore, spoleformet, blankt svart trebukk med for det meste gulbrune dekkvinger. Antenner og bein er gulbrune. Oversiden er glatt og sparsomt punktert, ganske blank. Antennene er litt lengre enn kroppen, i alle fall hos hannene. Pronotum er nærmest kjegleformet, uten pigger eller knøler. Dekkvingene er jevnt tilsmalnende bakover, gulbrune med svart spiss og et svart skråbånd rundt midten. Beina er middels lange.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia, Queensland og skal også være funnet på Fiji, men dette funnet er usikkert og kan kanskje dreie seg om et innført individ..
Crambelea

Utseende

Ganske små, brede, halvmatte, gule og rødbrunlige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbiller. Oversiden er noe kjegleformet tilspisset. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen bredt oval, bredest noe bak dekkvingenes rot. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe rundet framskytende. Oversiden er svært grovt og ujevnt punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Brasil og Paraguay.
Harold Stassen

Karrière

Han hadde norsk, tysk og tsjekkisk familiebakgrunn, og kom fra en gård i Dakota County. Han var utdannet jurist fra University of Minnesota fra 1929, etter å ha blitt uteksaminert fra high school som fjortenåring. I 1929 åpnet han sitt første advokatfirma i Saint Paul.
Stassen var offentlig anklager i Dakota County fra 1930, men ble valgt til guvernør i Minnesota i 1938, 31 år gammel. Han var med på å sikre Wendell Willkies presidentnominasjon til 1940på Det republikanske partiets landsmøte. Stassen ble etterhvert gjenvalgt til guvernør med stor margin i 1940 og 1942. Stikk i strid med rådene fra sine politiske rådgivere, fratrådte han som guvernør i 1943 for å tjenestegjøre i United States Navy i andre verdenskrig. Han mistet noe av sin politiske innflytelse mens han var i krigen, mens andre republikanske kandidater som Thomas E. Dewey kunne bygge opp sin. Stassen trådte ut av tjeneste som kaptein i 1945.
Stassen var delegat til San Francisco-konferansen som etablerte De forente nasjoner i 1945. Det lyktes ham ikke å bli valgt til guvernør i Minnesota, og flyttet etterhvert til Pennsylvania, hvor han var rektor ved University of Pennsylvania 1948–1953. Han forsøkte å bli Det republikanske partis presidentkandidat i 1948, og kom på andreplass etter Earl Warren. Det var imidlertid Thomas E. Dewey, som hadde tapt mot Franklin D. Roosevelt i 1944, som ble valgt på partiets landsmøte. Stassen kom på tredjeplass i avstemningen, etter Dewey og Robert Taft, men foran Warren.
Han prøvde seg på nytt foran 1952, men måtte se seg slått av Dwight D. Eisenhower, og havnet bak både Taft og Warren. Han prøvde senere å sikre seg Det republikanske partis nominasjon til 1964, 1968, 1976, 1980, 1984, 1988 og 1992, men kom aldri så nært som han gjorde i 1948 og 1952. Mellom 1953 og 1955 var Stassen direktør for den kortlivede administrasjonen for utenriksoperasjoner, United States Foreign Operations Administration, under president Eisenhower.
Stassen prøvde seg også som kandidat til Senatet to ganger, borgermester i Philadelphia én gang, guvernør i Pennsylvania én gang og til Kongressen fra Minnesotas 4. distrikt i 1986, da han som republikansk kandidat tapte mot Bruce Vento fra Det demokratiske parti.
Vaterland (Oslo)

Avgrensning

Vaterland er avgrenset av Storgata i vest og Brugata i nord, Akerselva og Nylandsveien (der elva går i rør) i øst, jernbanesporene til Oslo S i sør. Dermed grenser Vaterland til Fjerdingen i nord, Grønland i øst, Oslo S' med sporområde i sør, Youngstorget-området i vest og Hausmannsområdet i nordvest (kun direkte kontakt ved krysset Hammersborgsgata/Brugata x Storgata).

Historie

Navnet kommer fra hollandsk Waterland, og kan sikte til vasstrukket lende ved utløpet av Akerselva. Nederlandske skuter la til her for å laste tømmer på 1600-tallet. Den første bebyggelsen her var eldre enn byen Christiania, men denne forstaden ble brent av stattholderen i 1658. Bydelen vokste da den nordvestre delen av Bjørvika ble fylt igjen fra 1670-tallet. Etter byggingen av Vaterlands bro i 1654 ble Vaterland en viktig innfallsport til byen, og forstaden fikk etter hvert begrensede handelsrettigheter. Inntil byggingen av Nybrua i 1827 var Storgata og Brugata Christianias viktigste innfartsåre fra øst (Vaterlands Storgade). Kjøpmennene her kunne tjene store penger på bondehandel. Forstaden ble innlemmet i byen i 1839.
Ved ytterligere utfylling oppsto Saugbanken syd for Vaterland. Dette området var opplagstomt for trelast. Da «bordtomtene» brant i 1819, betydde det ruin for flere av Christianias rikeste familier. 
Byens første jernbanestasjon ble anlagt her i 1850-årene (se Østbanestasjonen). Vaterland skole fikk ny skolebygning på hjørnet av Stenersgata og Sukkerhusgata i 1873. Den var i bruk fram til 1964.
Som sentrum for bondehandelen ble Vaterland også et sted for skjenkesteder, bordeller og bondefangeri. Abelone-saken i 1893 førte til omfattende aksjoner mot virksomheten. I populærlitteraturen var Vaterland åsted for organisert kriminalitet til langt inn på 1900-tallet.
Det aller meste av bebyggelsen på Vaterland ble revet («sanert») fra slutten av 1950-tallet i forbindelse med byggingen av T-banens fellesstrekning mellom Tøyen og Jernbanetorget, som ble tatt i bruk i 1966.
Skillebekk (Nittedal)

Skillebekk er et boligområde helt syd i Nittedal kommune i Akershus. Det grenser til Oslo og strøket Vestli (Bydel Stovner, Groruddalen) i sør, og Gjelleråsen i nord. Området tilhører Nittedalsdelen av tettstedet Oslo sammen med Gjelleråsen og Hagan.

Kommunikasjon

Skillebekk nås via riksvei 4 og avkjørselen til Gamle Trondheimsveien fra vest.
Dmitrij Golitsyn

Liv og virke

Dmitrij Golitsyn førte befal i Polen 1704-11, var guvernør i Belgorod 1711-18 og sendebud i Konstantinopel og Wien. Han ble senere president i kammerkollegiet 1718-23, og medlem av det høyeste råd 1728-30. Han medvirket i 1730 til Anna Ivanovnas tronbestigning, men avtvang henne et løfte om konstitusjon etter svensk mønster. Dette førte til at han falt i unåde og han døde som statsfange i Schlüsselburg.
Cimetière de Passy

Cimetière de Passy er et berømt lite og kompakt gravfelt i Paris; det har adressen Rue du Commandant Schlœsing 2 i 16. arrondissement.
Ved begynnelsen av 1800-tallet måtte det anlegges flere nye gravfelter i den franske hovedstaden. Utenfor byens daværende grenser tilkom Cimetière de Montmartre i nord, Cimetière du Père Lachaise i øst og Cimetière du Montparnasse i sør. Inne i selve byen ble Cimetière de Passy anlagt.
Gravlunden ble åpnet i 1820 midt blant de fornemme bo- og forretningskvartalene på rive droite, nær Avenue des Champs-Élysées. I 1874 var den blitt gravstedet for det parisiske aristokrati. 
Etter første verdenskrig fikk murene rundt et bas-relief til de falne soldaters ihukommelse. Kastanjetrær kaster sine skygger over gravene i Cimetière de Passy. Nærmeste nabo er Palais de Chaillot.
Amedeo Modigliani

Bakgrunn

Amedeo Modigliani var det fjerde barnet til Flaminio Modigliani og den franskfødte kona, Eugénie Garsin. Hjembyen hadde en stor jødisk befolkning, og han ble født inn i en velstående sefardisk familie. Broren Giuseppe Emanuele Modigliani var en sosialistisk politiker.

Maler, kunstner

I 1895 fikk han lungebetennelse og noen år senere fikk han tyfus fulgt av lungebetennelse. I rekonvalesensperioden bestemte han seg for å begynne å male, og moren hans ordnet det slik at han fikk studere hos landskapsmaleren Guglielmo Micheli i Livorno.
Modigliani studerte siden ved kunstakademiet i Venezia og Firenze og kom i 1906 til Paris. Uten å slutte seg til noen spesiell gruppe eller bevegelse, tok Modigliani det han ville fra Toulouse-Lautrecs og Cézannes malerier, den afrikanske skulpturen, fauvistene, kubismen og eksperimentelle arbeider av Picasso og Braque. Desto mer avgjørende var møtet med den rumenske skulptøren Constantin Brancusi; mellom 1910 og 1913 la han all sin energi på skulptering. 
De allerede svekkede lungene hans tålte ikke steinstøv, og han måtte gi seg med skulptur i stein. Som maler utnyttet han sin kunnskap om skulpturelle effekter i portretter og akter, spesielt med langstrakte konturer som ble hans «varemerke».
I juli 1917 møtte han kvinnen i sitt liv – den unge kunststudenten Jeanne Hébuterne (født 6. april 1898). De flyttet sammen og 29. november 1918 ble datteren Jeanne født. I januar 1920 ble Modigliani syk, med nyrebetennelse og tuberkuløs meningitt, og han ble innlagt på Hôpital de la Charité i Paris, der han døde natten mellom den 24. og 25. januar 1920. Et par dagar senere begikk Jeanne (som var gravid i niende måned) selvmord ved å kaste seg ut fra et vindu i sjette etasje.
Myten om Modigliani som en «Montparnasseeksentriker» – stilig, fattig, stolt og dopet eller full – ble skapt av forfattervennene hans, særskilt etter hans bortgang bare 35 år gammel. Myten glemmer  den intensive konsentrasjonen om malingen de siste årene av livet hans.
Modigliani ligger gravlagt på Père-Lachaise i Paris, der Jeanne Hébuterne også hviler. Datteren deres ble tatt hånd om av Modiglianis søster i Firenze. Som voksen skrev hun en biografi om faren sin – «Modigliani, mannen og myten». Det ble også laget en film om livet hans, «De elskede på Montparnasse» fra 1957 med Gérard Philipe i hovedrollen.
Tijuca

Tijuca (som betyr marsk eller sump på tupí) er en bydel i Zona Norte i Rio de Janeiro. Det grenser til nabolagene Praça da Bandeira, Maracanã, Vila Isabel, Andaraí, Grajaú og Alto da Boa Vista.
Tijuca hadde 163 805 innbyggere i 2010. Arealet er på 10,06 km².
Cryptosphaeroides

Utseende

Små (ca. 3 millimeter), nokså brede, hvelvede, halvmatte, brune til brunsvarte biller. De kan rulle seg sammen til en kule, der de brede leggene på mellom- og bakbeina dekker undersiden. Kroppen er matt, ru og knudrete. Pronotum er mye bredere enn langt, avsnørt fra dekkvingene. Beina er rødlige og forholdsvis slanke.
Oversiden har spredte, korte og brede, rødlige børster.

Levevis

Artene lever i skog. Den har blitt funnet mellom løvstrø.

Utbredelse

Arten er utbredt på Madagaskar.
Jurjev-Polskij

Historie

Jurjev-Polskij ble grunnlagt av Jurij Dolgorukij i 1152. Første del av navnet er fra Jurijs skytshelgen, Sankt Georg. Andre del av navnet kommer av ordet polskij som betyr «på markene» (se Opolje for detaljer). Denne spesifiseringen var nødvendig for å skille byen fra den tidligere bygde festningen Jurjev (nå Tartu), som lå i skogene i det nåværende Estland.
Etter Vsevolod IIIs død i 1212 ble byen tildelt en av hans yngste sønner, Svjatoslav. Det var han som personlig tegnet byens viktigste landemerke, Georgskatedralen (1230–1234). Den var den siste før-mongolske bygningen i Russland, og hadde en rikhet i steinskulpturer som ikke hadde vært sett tidligere, og den var også modell for de første steinkirkene i Moskvas Kreml. På 1460-tallet kollapset katedralens kuppel, og begravde de fleste av de unike skulpturene som hadde prydet katedralens vegger. Kuppelen ble i 1471 slurvete restaurert av en velkjent håndverker fra Moskva, Vasilij Jermolin.
Det store slaget ved Lipitsa ble utkjempet i nærheten av byen i 1216. I 1238 ble Jurjev ødelagt av mongolene. Et århundre senere ble den innlemmet i Storfyrstedømmet Moskva. Det viktigste fortidsminnet fra den moskovittiske perioden er det befestede klosteret til Erkeengelen Mikael, opprinnelig grunnlagt på 1200-tallet og som inneholder flere bygninger fra 1600- og 1700-tallet.
Eggsentral

Eggsentral er et andelslag i Norsk Landbrukssamvirke som omsetter medlemmenes egg og fjærfeslakt, og også bearbeidet vare der disse produktene inngår som råstoff. Eggsentralen skal arbeide for rasjonell og billig omsetning og best mulig kvalitet og pris. Etter omorganiseringen i eggsamvirket i 2000 gikk de tre distriktssentralene inn i konsernet Prior Norge.