Thomas Bowdler

En ikkepraktiserende lege

Bowdler ble født i nærheten av Bath som sønn av en herre med uavhengige midler. Hans studerte medisin ved St. Andrews og ved Edinburgh hvor han tok sin embetseksamen i 1776, men han praktiserte ikke og henga seg isteden til å arbeide for fengselsreformer.
Han var en dyktig sjakkspiller og spilte åtte nedtegnede spill mot den beste sjakkspilleren på sin tid, François-André Danican Philidor, som var selvsikker på sin overlegenhet at han spilte med handikap. Bowdler vant to ganger, tapte tre ganger og fikk remis tre ganger. Philidor spilte vanligvis med bind for øynene og mot flere motstandere samtidig. Det første nedtegnede spillet som hadde en dobbel ofring av tårn ble spilt mellom Bowdler (hvitt) og Henry Seymour Conway i London i 1788.
I 1818, etter å ha trukket seg tilbake til Isle of Wight, utga han sin Family Shakespeare, eller Shakespeare for familien, med betydelig suksess. Han fulgte dette opp med det samme med verkene til historikeren Edward Gibbon, et prosjekt som ikke var heldig.
Han bosatte seg senere i sørlige Wales hvor han døde og er begravd ved Oystermouth i Swansea. Hans store bibliotek som besto av bind samlet av hans forfedre Thomas Bowdler (1638–1700) og Thomas Bowdler (1661–1738) ble donert til Universitet i Wales, Lampeter.

Shakespeare for familien

Da Bowdler var liten hadde hans far underholdt familien med dramatisk høytlesning av utdrag fra Shakespeare. Senere forsto Bowdler at hans far hadde bevisst utelatt eller endret ord og avsnitt som han mente var upassende for sin hustru og barn. Bowdler mente derfor, i forlengelsen av sin fars ånd, om enn ikke Shakespeares, at det var umaken verd å utgi en utgave for en familie hvor faren ikke var tilstrekkelig «veloverveid og skjønnsom leser».
I 1807 ble den første utgaven av Shakespeare for familien utgitt i fire bind som besto av 24 skuespill. Den var skrevet av hans søster Henrietta, men Bowdler selv var oppgitt som forfatter da det på 1800-tallet ikke ble ment som passende at kvinner skulle hengi seg til offentlig utgivelser. I 1818 ble Shakespeare for familien utgitt i ti bind hvor ingenting ble lagt til den opprinnelige teksten, men hvor ord og avsnitt ble utelatt med den hensikt at den kunne tillates å leses høyt for familien med kvinner og barn tilstede. Hvert skuespill hadde introduksjon hvor Bowdler oppsummerte og rettferdiggjorde sine endringer i teksten. I 1850 var 11 bind kommet ut.
Bowdler var ikke den første som satte i gang et slikt prosjekt, og selv om det ble betraktet som negativt av de som respekterte Shakespeares litterære verker, gjorde han samtidig Shakespeare tilgjengelig for nye lesere. Poeten Algernon Swinburne uttalte til forsvar for Bowdler at et «mer kvalmende og tåpelig hykleri var aldri blitt pludret over det vanærende eller forringede minnet om Bowdler. Ingen mann har noen gang gjort mer for Shakespeare enn den mannen som gjorde det mulig for å plassere ham i hendene på intelligente og fantasirike barn».
Bowdlers forpliktelse til ikke å utvide Shakespeares egen tekst sto i kontrast til mange tidligere redaktører og skuespillere. Nahum Tate, som poet laureate, hadde omskrevet tragedien Kong Lear hvor han konstruerte en lykkelig slutt. David Garrick spilte i en versjon av Othello hvor han gjorde Iago til hovedrollen og døpte stykket om til Iago for at det skulle passe endringen. I 1807 utga Charles Lamb og hans søster Mary Tales from Shakespeare (Fortellinger fra Shakespeare) som var rettet direkte til barn og besto av 20 sammendrag av hans stykker, og kun hadde sparsommelige sitater fra den opprinnelige teksten.