google/wiki40b huggingface dataset:
Cambridge University Constabulary

Cambridge University Constabulary er et lite, arkaisk politikorps ved Cambridge University i England. Korpset består av rundt 20–30 konstabler som utnevnes og tas i embedsed av universitetets rektor eller prorektor med hjemmel i universitetsloven av 1825. Universitetsmarskalken og visemarskalken er korpsets høyeste konstabler og styrer den daglige virksomheten gjennom proktorens kontor.
Frem til 1960-årene utførte proktorene og konstabelkorpset daglige patruljer i gatene på universitetsområdet. I dag er korpsets funksjon mer passiv, i forbindelse med offentlig uro eller demonstrasjoner. Korpset har også viktige oppgaver i forbindelse med seremonielle funksjoner på universitetet, og bistår ved arrangementer og viktige besøk.
Romainville

Historie

24. juli 1867 ble en del av arealet til Romainville skilt ut og slått sammen med en del av arealet til Pantin og en del av arealet til Bagnolet for å danne kommunen Les Lilas.
Gunnar Dahlen

Internasjonalt

Dahlen fikk sin første internasjonale kamp allerede i oktober 1938, da han ble plukket ut til en B-landskamp for Norge i Bergen. Han fikk sin debut for Norges herrelandslag mot Finland under Nordiske mesterskap den 7. september 1947, hvor han scoret Norges første mål i en kamp som endte 3–3. Hans 19 og siste landskamp kom i åttendedelsfinalen mot Sverige under Sommer-OL 1952 den 21. juli 1952, som Norge tapte 1–4.
Andrew J. Weaver

Andrew J. Weaver er en klimaforsker ved School of Earth and Ocean Sciences på University of Victoria, Britisk Columbia, og hovedforfatter på et kapittel om globale klimaprojeksjoner (Global Climate Projections) for Intergovernmental Panel on Climate Changes rapport «Climate Change 2007: The Physical Science Basis». Han har publisert en populærvitenskapelig bok om klimaendringer: «Keeping Our Cool: Canada in a Warming World» (Viking Canada, 2008.  ISBN 978-0670068005).
Weaver ble utnevnt til Guggenheim Fellow, en American Meteorological Society og Royal Society of Canada «fellow», medlem av Order of British Columbia og en av de fremste 20 forskere i Canada under 40 år, og er opplistet som en blogger for Vancouver Sun.
Den 22. april 2010 ble det kjent at han hadde gått til søksmål ved Supreme Court of British Columbia i Canada mot avisen National Post med beskyldninger mot avisen for å skrevet usanne historier om at han gikk god for manipulerte klimastudier.
Borysthenes

Borysthenes (Gresk: Βορυσθένης) er et eldre, mytologisk navn på elven Dnepr og elveguden, men det synes også å ha vært et alternativt navn til (den nå ukrainske) byen Olbia, som ligger nær munningen av Dnepr på svartehavskysten eller en tidligere bosetning på Berezanøya. Navnet er brukt i skrifter fra den greske antikken.
Herodot beskriver både elven og byen i detalj i Herodots historie, fjerde bok om blant annet Skytia og området nord for Svartehavet.
I gresk mytologi hadde elveguden Borysthenes datteren Borysthenis.
Borysthenes er nevnt mange ganger i The History and Fall of the Roman Empire av Edward Gibbon. Betegnelsen ble blant annet brukt av Goterne om veien til Svartehavet.
Fortet ved 't Hemeltje

Fortet ved 't Hemeltje eller Fort het Hemeltje er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen. Det befinner seg i kommunen Houten i provinsen Utrecht og ligger mellom denne og byen Utrecht, like ved E311 (A27). Fortet som ble bygget i 1878-81 var beregnet for en bemanning på 258 og hadde en bestykning på ca. 34. Det er idag (2008) dels skjult av trær, noe som tidligere tjente til å kamuflere det. Navnet, som betyr noe slikt som den lille himmelen, knyttes også til en bondegård i området der fortet ble bygget.
Sammen med blant annet fortene ved Vechten og Rijnauwen var dette fortet en del av den fremskutte linjen som ble bygget på østsiden av byen Utrecht. Det skulle forsvare et område ved Wulvenbroekse Wetering (Houtense vlakte) som takket være at det lå høyere enn omgivelsene, ikke kunne inunderes, og dessuten forsvare jernbanelinjen mellom Utrecht og 's Hertogenbosch i Noord-Brabant.
Rundt fortet ble en vollgrav anlagt, i denne ble bastionet-caponnières bygget. Ut mot vollgraven var disse på den ene siden utstyrt med en lav jordvoll som ble dekket av en remise, og på den andre siden lå en kasematt som også ble beskyttet mot beskyting av en jordvoll. Disse kasemattene kunne nåes via poterner (dekkede veier). 
Fortvokterboligen har ca. 80 cm tykke vegger, og kan forsvares. Dette var ikke vanlig, og blant de andre fortene er det kun ved Fort Everdingen at en slik bolig kan finnes. 
Under den første verdenskrig ble lytteposter bygget på ringvollen, disse ble senere fjernet.
Ottumwa kullkraftverk

Ottumwa kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Iowa i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 731 MW, fordelt på 1 blokk / turbin. Dette er delstatens fjerde største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.
Anlegget ble påbegynt omkring 1975 og stod ferdig i 1979, inklusive utvidelser. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull.
Seks personer søker en forfatter

Seks personer søker en forfatter (Sei personaggi in cerca d'autore) er et skuespill skrevet i 1921 av den italienske Luigi Pirandello (1867–1936). 
Det handler om en familie på seks som vil ha en teaterdirektør til å oppføre (og skrive) en oppsetning om  faren og datterens nær-incestuøse forhold og foreldrenes skilsmisse, temaer som var usømmelige i 1921.
Ved premieren på Teatro Valle i Roma den 9. mai 1921 brøt det ut slagsmål mellom publikum og skuespillere, så Pirandello måtte snike seg ut av lokalet med sin datter.  Mottakelsen i Milano var mye likere, og i 1922 gikk det på Broadway sitt Princess Theatre. Den franske premieren på Six personnages en quête d'auteur var i 1923 ved Georges Pitoëff.
Den tyske oppsetningen Sechs Personen suchen einen Autor ble først vist på Raimundteateret i Wien den 4. april 1924. Pirandello utga en tredje versjon av stykket i 1925. Det hadde  premiere i Norge på Nationaltheatret den 25. mars 1926 med regi av Johanne Dybwad, som også var teaterdirektøren, mens August Oddvar var far til Karin Meyer. 
Forfatteren fikk Nobelprisen i litteratur i 1934 for «sine dristige og geniale nyskapelser av drama og scenekunst» og døde i 1936. Til hans 100-årsjubileum i 1967 ble det utarbeidet en ny norsk oversettelse av Carl Fredrik Engelstad, også utgitt på Gyldendal.
Stykket hadde den 1. april 1967 premiere på Nationaltheatret med Ingmar Bergmans regi, Henki Kolstad som teatersjef, Knut Wigert far til Liv Ullmann. Suffløsen var Ilse Kramm og Arne Bang-Hansen inspisient.  
I Pål Løkkebergs regi satte Fjernsynsteatret det opp i 1992 med Bentein Baardson som teatersjefen, Svein Scharffenberg som far til Iren Reppen.
Ved Den Nationale Scene i Bergen 2007 hadde  Bentein Baardson regi, Stig Amdam var teatersjefen og Erik Hivju far til Marianne Nielsen.
I 2007 var  Nicolai Cleve Brock regissør og Kai Remlov far til Marte Magnusdotter Solem på Nationaltheatret under Runar Hodne og Liv Heløe,  med ny norsk oversettelse ved Tommy Watz.
Boken ble i 1991 en del av Den norske bokklubben sitt Århundrets Bibliotek, utgitt i 1998 med Carl Fredrik Engelstad sin oversettelse fra 1967, og i 1999 med i Århundrets 100 bøker ifølge Le Monde. Komponisten Hugo Weisgall skrev i 1959 en tre-akters opera som har gått både i New York City og Chicago. Flere fjernsynshus har hatt versjoner, som Sveriges Radio i 1962 under Bengt Lagerkvist, i Tyskland i 1964 under Eberhard Itzenplitz, belgisk TV i 1967 under Robert Lussac,  Danmarks Radio sitt Seks roller søger en forfatter under Leon Feder i 1973, PBS under Stacy Keach i 1976, BBC laget en film av Bill Bryden i 1992, Fjernsynsteatret i 1992, og fransk TV så sent som i 2004 med Laurent Preyale.
Vieteumolpus

Utseende

En ganske stor (ca. 16 millimeter), noe flat, oval, blank bladbille, ikke metallisk farget. Dekkvingene har uregelmessig punktering.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Arten er kjent fra Vietnam.
Prospero Fontana

Biografi

Fontana ble født i Bologna og studerte under Innocenzo da Imola. Senere jobbet han for Giorgio Vasari og Perin del Vaga. Han er en tidlig representant for Bolognaskolen. Lorenzo Sabbatini, Orazio Sammachini og Bartolomeo Passerotti var tre av hans viktigste kolleger.
Hans datter Lavinia Fontana var også en prominent maler, som malte mest konvensjonelle malerier med religiøst motiv.
Nærmere 1550 introduserte Michelangelo ham for pave Julius III som portrettmaler, og han tjenestegjorde etter dette i pavens hoff.
Etter å ha arbeidet i Fontainebleau og i Genova vendte han tilbake til Bologna og startet en kunstskole, der han en kort periode var lærer for Ludovico og Agostino Carracci. Han har etterlatt seg en stor mengde arbeider i Bologna. Hans altertavle med motivet kongenes tilbedelse i kirken S. Maria delle Grazie anses å være hans største mesterverk. Det er ikke ulikt stilen Paolo Veronese hadde.
Tricholontha

Utseende

En middelsstor, avlang, blank, mørkt rødbrun oldenborre. Hannen har antenner med svært lange lameller (antenneblader). Dekkvingene har noen svakt opphøyde, blanke lengderibber.

Utbredelse

Arten lever i Japan.
Lillesand by- og sjøfartsmuseum

Lillesand by- og sjøfartsmuseum er et kulturhistorisk museum i Lillesand i Aust-Agder fylke.
Museet er en gammel kjøpmannsgård fra 1827. I bakgården er de intakte bakgårdsbygningene som opprinnelig var lagerbygninger til kjøpmannsbutikken. Nå huser de seilmakerverksted, blokkmakerverksted, matrosbolig, smie, fjøs og stall og grovkjøkken, foruten to vognskjul. I hovedhuset vises et borgerhjem fra «klunketiden» på slutten av 1800-tallet. Museet har vekslende utstillinger i annekset, bakenfor Museumsbutikken.
Den gamle bygården – gården i byen – blir ofte kalt Carl Knudsen-gården etter den siste eiers far. Siste eier var Thyra Mercedes Knudsen som døde barnløs i 1963. Hun lot Lillesand kommune få forkjøpsrett til bygningene mot at eiendommen ble gjort om til museum.
Til museet hører også Tollboden nede på havnen. Denne ble oppført rundt 1730. Her er det et tollmuseum, og i en egen del av bygningen er det atelier og kunstutstillinger. I vinterhalvåret disponeres atelieret av den lokale kunstneren Erlend Larsen.
Museet var en tid konsolidert med AAks, Aust-Agder kulturhistoriske senter, men er fra 2012 tilbake på kommunale hender; Lillesand kommune.
Anne Sophie Høegh-Omdal har vært ansatt som museumsbestyrer siden 1. mai 2010.
Villa Lysis

Historie

Fersen kjøpe et landområde på tolv mål i 1904 for 15 000 lire. Villaens arkitekt er ikke kjent. En nylig analyse av et brev som Jacques d'Adelswärd-Fersen sendte til sin venn, kunstneren Edouard Chimot, viser at Chimot,etter en rettssak i 1907. Rettssaken kom etter en ulykke på byggeplassen ble sagt å være arkitekten, er ikke arkitekten.. Huset ble beskrevet i detalj av Roger Peyrefitte i sin novelle L'Exilé de Capri (1959), en fiksjonert beretning av Adelswärd-Fersens år på Capri sammen med siln elsker, Nino Cesarini. 
 Fersen ble avhengig av opium under en tur til Ceylon under bygging av huset. (Peyrefitte forteller at en arbeider ble drept under byggingen og Fersen bestemte seg for å reise til Ceylon til lokalbefolkningens sinne mot ham hadde lagt seg (ulykken på byggeplassen hvor en lokal arbeider ble drept)), og etter første verdenskrig begynte han med  kokain. Han begikk til slutt selvmord i 1923 å ta overdose kokain. Etter Fersens død ble villaen tilslutt overtatt av hans datter, hertuginnen av Castelbianco

Nye eiere

Da vedlikeholdsarbeidene startet i 1934, var huset nærmest en ruin og ble fullført på1980-tallet. I 1985 Villa Lysis overført til den italienske stat og på 1990-tallet overført til Lysis Funds Association  og kommunen Capri. Den tuscanske  arkitekt, Marcello Quiriconi, ledet restaureringsarbeidene. Villa Lysis er åpentt for turister. Den er også tilgjengelig  for selskaper og middager. Kulturelle arrangementer foregår også der, slike som en utstilling av Wilhelm von Gloedens 
fotografier i 2009. I mars  2010 ble villaen lagt ut for salg. og oppgitt å være på 450 m² med en have på 12 mål .

Aritektur og utstyr

Arkitektonisk er huset oppført, vesentlig i  Art Nouveaustil med noen nyklassistiske elementer. Stilen kan kanskje kalles  "Neoclassical decadent." Den velkjente Latinske inskripsjon over fronttrappen  (AMORI ET DOLORI SACRVM, "en helligdom for elskov og sorg") tydeliggjør Fersens romantiske syn på seg selv. "Lysis" referanse til den Sokratiske dialog, hvor Lysis (Plato) diskuterer vennskap og etter våre moderne normer, homosell kjærlighet.
På gårdsplassen er det en marmortrapp med en smijerns balustrade som fører til første etasje hvor det er  soverom med en terrasse med et panoramautsyn, og en spisesal. Fersens store rom i etasjen over mot øst med tre vinduer har utsikt mot Napoligulfen og mot Mont Tiberio. Nino hadde også et rom i øverste etasje. På grunnplanet er det en hall, dekorert med blå og hvite keramiske fliser. Denne hallen har også utsikt til Napoligulfen. I kjelleren er det et røkerom opium, også kjent som det kinesiske rom

Gårdsplassen

Den store haven er forbundet med villaen med trapper som fører til en inngang med ikoniske søyler. Ruinene fra Villa Jovis, en av Tiberius' tolv villaer på  Capri ligger få hundre meter mot øst-sydøst for Villa Lysis.
16mm-film

16mm-film (16 millimeter) ble oppfunnet av Eastman Kodak i 1923 som et billigere format enn 35mm-film slik at de også hadde noe å tilby amatørmarkedet.

TV-industri

I dag brukes filmen mye innen TV-industrien, og mange kjente amerikanske komiserier er blant annet skutt på 16mm-film. På tross av innføringen av de nye HD-standardene innen TV, er det fortsatt mange amerikanske TV-produsenter som skyter på 16mm-film fremfor å kjøpe nye TV-kamera. Grunnen til dette er at 16mm-film er kjent for å være såkalt «Future Proof» (fremtidssikker), da slik film fortsatt har en mye høyere fotografisk kvalitet enn HD. Men denne utviklingen har ikke funnet sted i Norge, da vår TV-produksjon ikke har stort nok marked til at det finnes noen klare fordeler med det.
Marmylida

Beskrivelse

Nokså store, kraftige, kortbeinte gullbasser. De er matt grønnlige med mer eller mindre utbredte, gulaktig tegninger, i alle fall er dekkvingenes ytterkant gul.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.
Årets afrikanske fotballspiller

Årets afrikanske fotballspiller gis til den beste afrikanske fotball-spilleren, og har blitt delt ut av Confédération africaine de football (CAF) siden 1992. En annen tidligere pris for Årets fotballspiller i Afrika ble delt ut mellom 1970 og 1994 av magasinet France Football.
Pseudidactus

Utseende

Ancylonotini er middelsstore, slanke, grå- eller brunlige trebukker med lange antenner. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene, men med runde knøler. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Rwanda.
Vinterbro Senter

Vinterbro Senter er et kjøpesenter i Ås kommune. Senteret ligger ved Tusenfryd, 20 minutter syd for Oslo.
Senterets butikker spenner over mange bransjer. De har postkontor (post i butikk), samt Vinmonopol.
Senteret har 1450 gratis parkeringsplasser og én reservert ladestasjon for kunder med elbil like utenfor hovedinngangen.
Child Workers in Nepal

Child Workers in Nepal (CWIN) er en organisasjon som jobber for barns rettigheter i Nepal. Organisasjonen er en av to barnerettighetsorganisasjoner i Nepal.
Hovedkontoret til CWIN ligger i Kathmandu. Organisasjonen ble opprettet i 1987 av en studentgjeng fra det nepalske universitetet Tribhuvan, med Gauri Pradhan som hovedgrunnlegger.

Arbeid

Ved å drive lobbyvirksomhet, starte kampanjer og ved å sette press på regjeringen jobber CWIN med å forhindre at barn bor alene på gata, blir usatt for menneskehandel, barnearbeid, barneekteskap, grov mishandling og overgrep. I tillegg støtter CWIN barnehjem og yrkesskoler rundt om i Nepal, gjennomfører rehabiliteringsprogrammer for traumatiserte barn og har en krisetelefon (1098) kalt Child Help Line. CWIN samarbeider med blant annet solidaritetsorganisasjonen FORUT. Her støtter FORUT blant annet krisetelefonen, et transitthjem for kriserammede jenter kalt Balika Peace Home, og et arbeidstreningsenter for ungdom kalt Self-reliance Centre.
CWIN med støtte fra FORUT var blant de første organisasjonene i Nepal som hjalp mennesker, og spesielt barn med forsyninger og støtte etter jordskjelvet i april 2015.
Fylkesvei 7642

Fylkesvei 7642 er en kort forbindelsesvei mellom fylkesvei 82 og Stokmarknes lufthavn, Skagen. Veien er 559 meter lang og har asfaltdekke.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 892.
Nasjonalligaen for demokrati

Historie

Partiet ble dannet i etterkant av det såkalte 8888-opprøret for demokrati, som brøt ut i august 1988. Aung San Suu Kyi, datter av Aung San, som forhandlet frem Burmas selvstendighet fra Storbritannia i 1947, ble etterhvert et viktig symbol og en lederskikkelse for demokratibevegelsen. 26. august talte hun til en halv million mennesker ved Shwedagon Pagoda i Yangon. 18. september tok militæret makten i landet gjennom Rådet for gjenopprettelse av lov og orden (SLORC). De lovet imidlertid at det skulle holdes flerpartivalg, og resultatet ble valget i 1990 der det ble valgt mandater til en konstitusjonell komité med 492 plasser, som skulle arbeide frem en ny grunnlov. I valget, som hadde en oppslutning på 72,6%, vant NLD 58.7% av stemmene og 392 av de utlyste plassene. Valget ble imidlertid annullert av SLORC, og partileder Aung San Suu Kyi ble satt i husarrest, der hun skulle bli sittende i 16 av de neste 21 årene. Andre partimedlemmer som slapp unna dannet imidlertid eksilregjeringen NCGUB.
I 2010 ble det annonsert at det igjen skulle holdes valg i Burma, men mange av NLDs viktigste politikere ville blitt hindret fra å stille fordi de fremdeles satt fengslet eller i husarrest. Da NLD ikke fikk gjennomslag for kravet sitt om å få disse løslatt i forkant av valget, bestemte de seg for å boikotte valget. Dette medførte at militærmyndighetene erklærte partiet som oppløst.
Aung San Suu Kyi ble sluppet fri 13. november 2010, rett etter valget 7. november. I løpet av 2011 ble det holdt flere møter mellom myndighetene og Aung San Suu Kyi, der myndighetene viste vilje til å møte enkelte av hennes krav. I oktober ble rundt en tiendedel av landets politiske fanger løslatt, og fagforeninger ble tillatt. Som følge av den den endrede politiske situasjonen, bestemte NLD seg 18.november 2011 for å registrere seg som parti igjen, noe som åpnet for at de kunne stille til neste valg, som var suppleringsvalget til de 48 plassene som står tomme i nasjonalforsamlingen, som ble avholdt 1. april.
Ved suppleringsvalget 1. april 2012 vant NLD 42 av de 44 plassene de stilte til valg i, av totalt 45 plasser som var på valg.
Otford

Stedsnavnet

Stedsnavent Otford kan være sammentrekning av Otterford, muligens avledet fra Offa, konge av Mercia, som kjempet mot folket i Kent i slaget ved Otford ca 776. The History and Topographical Survey of the County of Kent: Volume 3, utgitt 1797, indikerer at Otfords angelsaksiske navn var Ottanford. Otford er omtalt Domesday Book av 1086 hvor det viser at erkebiskopen av Canterbury eide 8 møller i landsbyen som er referert til som Otefort.
Bormio

Bormio er et vintersportssted nord i Italia som ligger 1 217 moh. rett sør for grensen til Sveits ved foten av Stelviopasset, som skiller Lombardia fra det tysktalende Sør-Tyrol.
Bormio er ofte vertskap for verdenscupen i alpint og fikk arrangere VM i alpint 2005, i skarp konkurranse med Norge. VM i alpint 1985 ble også arrangert i Bormio.
Louis Spohr

Liv

Spohr vokste opp i et musikalsk hjem og fikk tidlig opplæring i musikkteori og fiolinspill. 12 år gammel ble han sendt til Braunschweig for å fortsette utdanningen der. I 1799 ble han ansatt som kammermusiker hos hertugen av Braunschweig som lovet å bekoste Spohrs videre utdanning hos en stor mester. Valget falt på fiolinisten Franz Eck (av Mannheimskolen). Eck sto da på farten til en turnéreise Russland, og Spohr ble med som ledsager. Først i juli 1803 returnerte Spohr til Braunschweig. Her møtte han fiolinvirtuosen Pierre Rode, hvis fiolinspill fikk en varig innflytelse på ham. I kjølvannet av flere konsertturneer bredte Spohrs ry som fiolinvirtuos seg nå hurtig, og allerede i 1805 fikk han posten som konsertmester i Gotha. Året etter giftet han seg med harpe- og klavervirtuosen Dorette Scheidler. I 1813 ble han kapellmester ved teateret i Wien, men pga en konflikt med teaterdirektøren sluttet han etter to år og tok opp igjen turnévirksomheten, som denne gangen gikk til Sveits, Italia og Nederland. Vinteren 1817 ble han kapellmester i Frankfurt am Main og overtok ledelsen av Orchesters der Frankfurter Museumsgesellschaft. Her oppførte han sin opera Faust i 1818 og Zemire und Azo i  1819, begge fikk entusiastisk mottakelse. Likevel forlot Spohr Frankfurt i september og begav seg ut på en ny turné, denne gang til Belgia, Paris og i 1820 til London. 
Etter fire måneder i London slo han seg ned i Dresden, men ble allerede følgende år utnevnt til hoffkapellmester i Kassel, og besatte stillingen i januar 1822. Som dirigent bidro Spohr til utviklingen av moderne orkesterkultur. Han er en av de første orkesterledere som benyttet taktstokk. Fra og med nå var det slutt på store turnéreiser, i stedet konsentrerte han seg om musikklivet i Kassel. Han bidro sterkt til å løfte sitt orkester til et nytt nivå og grunnla en sangforening for oratoriemusikk i byen.  
Han var ikke mindre betydningsfull som lærer og komponist. I 1831 startet han en fiolinskole som tiltrakk seg studenter fra hele Europa og har hatt en grunnleggende betydning for fiolinistutdannelsen helt til våre dager. På samme tid komponerte han en mengde verk i alle musikksjangre og dirigerte ved en mengde festivaler i Tyskland og England.  
I 1857 ble han mot sin vilje pensjonert, men fortsatt helt fram til sin død 22. oktober 1859 å nyte høy respekt både som menneske og kunstner.
Spohr etterlot seg mer enn 200 musikkverk, blant annet 18 fiolinkonserter, 4 klarinettkonserter, 10 operaer, 9 fullendte og en ufullendt symfoni, 4 oratorier, 34 strykekvartetter og konserter for flere andre soloinstrumenter.
Großer Feldberg

Turisme og innretninger

Den skogløse toppen av Großer Feldberg og de omgivende skogene er et populært mål for motorsyklister og syklister om sommeren, for kjelkekjøring og langrenn om vinteren, og for fotturister hele året. I Oberereifenberg blir det om vinteren satt opp to små skitrekk i den nordvestlige åssiden. Tidligere gikk det et større skitrekk nesten opp til toppen som ble nedlagt i 1980-årene, rydningen der skitrekket gikk er populært blant kjelkekjørere.
Toppen er lett tilgjengelig med bil fra Frankfurt i rundt 30 minutter via veier fra Oberursel eller Königstein, eller med busser fra disse byene. I helgene er en mengde mennesker og manglende parkeringsplasser et vanlig syn.
Ørnetåken

Ørnetåka (katalogisert som M16, NGC 6611 (selve stjernehopen) og IC 4703 (selve tåken)) er en lys stjernehop av nylig dannete stjerner med en tilhørende emisjonståke som ligger rundt 7 000 lysår unna i stjernebildet slangen.
I 1995 fotograferte romteleskopet Hubble tåken for første gang. Bildet viste tre pillarer sammensatt av kald interstellar hydrogengass og støv. I pillarene foregår det aktiv stjernedannelse.
I 2007 ble det offentliggjort at de tre pillarene på bildet fra 1995 kanskje er blitt ødelagte av en sjokkbølge fra en supernovaeksplosjon. Det er blitt estimert at den eventuelle ødeleggelsen skjedde for 6 000 år siden, men lyset fra tåken vil nå jorden først om 1 000 år, siden tåken ligger 7 000 lysår unna.