google/wiki40b huggingface dataset:
Siphlaenigmatidae

Utseende

De ligner på familiene Siphlonuridae og Baetidae, enkelte har plassert dem i én av disse familiene.
Forvingene er avrundede og forholdsvis brede, lengdeårene er ganske tydelige mens tverr-årene er utydelige og skyggeaktige bortsett fra nær vingespissen. Bakvingene er ovale og middels store (til døgnfluer å være).

Forekomst i Australia eller rot med etiketter?

Lugo-Ortiz & McCafferty (1998) publiserte en andre art (Siphlaenigma edmundsi) i familien, basert på 30 år gammelt larvemateriale som ifølge etikettene skulle stamme fra New South Wales, Australia. De framholdt at dette viste et godt eksempel på en gruppe som har holdt seg temmelig uendret gjennom lang tid, siden New Zealand og Australia ble skilt fra hverandre ved kontinentaldrift for ca. 80 millioner år siden. Materialet stammet fra en samling som omfattet eksemplarer både fra Australia og New Zealand, og ved nærmere undersøkelse viste det seg at eksemplarer i den samme samlingen som helt åpenbart var australske, var etikettert som fra New Zealand. Siden det har vært samlet inn mye materiale fra den lokaliteten der arten skulle være funnet i Australia, uten at den er funnet igjen, konkluderte McCafferty (1999) med at materialet av Siphlaenigma edmundsi med høy sannsynlighet var fra New Zealand, og at de to nominelle artene var én og samme art.
Shuncheng

Shuncheng (kinesisk: 顺城区; pinyin: Shùnchéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Fushun i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 277 km² og ca. 400 000 innbyggere (2004).
Lån meg din kone

Mottakelse

Filmen fikk etter Klingenberg kino-premieren fire av seks etter at terningen ble kastet. Man syntes det var en fin film. Filmmelodien «Lån meg din kone», av Maj Sønstevold, ble en slager som mange i Norge gikk og nynnet på.

Sang

«Lån meg din kone» (Maj Sønstevold/Otto Carlmar) – fremført av Rolf Just Nilsen. Rolf Just-Nilsen med Maj Sønstevolds ensemble har også spilt den inn på singlen RCA NA 1068 i 1958.
Mathias Normann

Landslaget

27. august 2019 ble han tatt ut i sin første landslagstropp for Norge i kampene mot Malta (5. september) og Sverige (8. september).
5. september 2019 fikk han sin første landskamp for Norge mot Malta. 10 dager senere presterte han en målgivende pasning mot Romania.
Maurebærmåler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 28 – 33 mm), slank, gul måler. Den kjennes igjen på sin karakteristiske hvilestilling, gule farge og på at forvingenes brede tverrbånd ikke har en markert knekk. Forvingen er lyst gul, litt mørkere ved roten. Midt i vingen er det et bredt (men smalere enn hos mange andre Larentiinae) tverrbånd som er kantet med mørkbrunt. Båndet er vanligvis lite mørkere enn resten av vingen, og har ikke noen markert, skarp knekk, men bøyer seg godt foran midten av vingen.  Utenfor tverrbåndet er det en rad mer eller mindre tydelige, pileformede, brune flekker. Vingespissen har en kort, ofte utydelig, brun skråstrek, den fremre delen av ytterkanten er litt mørkere enn resten av vingen. Bakvingen er silkeaktig hvit. Larven er naken, grønn med to smale, hvite ryggstriper.

Levevis

Arten finnes på enger og andre åpne områder. Larvene lever på ulike arter av maurer (Galium spp.). De voksne målerne flyr fra skumringen og utover natten i juni – juli, og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Arten finnes over det meste av Palearktis. I Norge er den funnet spredt nord til Troms, men den er ikke like vanlig som flere av de andre bærmålerne.
Os skole (Halden)

Os barneskole er en barneskole i Halden kommune som ble åpnet i 1914. Skolen har ca. 340 elever og ca. 42 ansatte. Barneskolen eies av Halden kommune. Os barneskole ligger i Os alle 2. Os barneskole er en skole med tre etasjer, og den har en kjeller med sløyd, tekstilrom og toalett.
Deklamasjon

Deklamasjon (latin: declamatio) var i antikken øvingstaler som aspirerende talere utførte i retorikkundervisningen.
Å deklamere har i moderne tid fått betydningen å framføre poesi og dikteriske tekster, jfr. resitere. I uformell tale kan deklamasjon også bety teatralsk overbetoning.
Machu Picchu-basen

Machu Picchu-basen er en peruansk forskingsstasjon i Antarktis, opprettet for å drive forskning i Antarktis innen geologi, klimatologi og biologi. Mer spesifikt er hovedmålet å studere den geologiske fortiden til kontinentet, potensielle sjøressursar, vindstyrker, luftforurensning og hvordan dyr tilpasser seg kalde miljø. Basen er kalt opp etter det kjente verdensarvstedet Machu Picchu.
Machu Picchu-basen ligger på King George Island i Admiralty Bay, og utfører årlige forskingsekspedisjoner til Antarktis. Basen forsker mellom annet på krill og potensialet dette har som en alternativ matkilde for mennesker.
I 1976 gjorde Geographical Society of Lima krav på en sektor i Antarktis mellom lengdegradene 81°20' W (svarer til Punta PariñAS) og 75°40' W (svarer til Rinconada South Beach). Kravet har aldri blitt offisielt anerkjent som et kravområde i Antarktis. Peru signerte Antarktistraktaten i 1981. I 1989, da Machu Picchu-basen ble opprettet, fikk landet status som rådgivende medlem i Antarktistraktaten.
Dåpskanon

En dåpskanon er en spesiallaget kanon, beregnet til å brukes ved dåp av oljeplattformer. Problemet ved dåp av oljeplattformer er at disse vanligvis bygges på dypt vann og ikke i umiddelbar nærhet av stranden, slik at den tradisjonellele metoden for å døpe og ønske hell og lykke med en champagneflaske hengende i en snor ikke kan benyttes.
«Ammunisjonen» i dåpskanonen er to kraftige spiralfjærer som strammes og nå de utløses skytes champagneflasken mot målet, 20 - 30 meter ut fra land. Dåpskononen ble brukt ved Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord og skal ha blitt brukt første gang 6. desember 1973 da oljeplattformen DB «Nordskald» ble døpt og sjøsatt. Champagnekanonen finnes i dag ved Hvalfangstmuseet i Sandefjord
Myanmar under VM i friidrett 2015

Resultater

(Q, q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste, PB - personlig rekord)
Ockelbo

Ockelbo er et tettsted i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. Det er Ockelbo kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 2 724 innbyggere.
Det er registrert ca. 150 fornminner i Ockelbo, blant annet noen steinalderbosetninger. De fleste er imidlertid graver fra den yngre jernalder.
På 1200-tallet ble det bygd en kirke i romansk stil i Ockelbo. Det ble oppført en ny kirke i 1791–93. Denne kirken ble totalødelagt av brann i 1904. I 1906–08 ble det oppført en ny kirke etter tegninger av arkitekt Gustaf Améen, preget av nybarokk.
I Ockelbo er Ockelbo Marknad blitt avholdt to ganger i året siden 1981. På stedet har det blitt produsert både snøscootere og båter av merket Ockelbo.
Ockelbos basketballag, Ockelbo Basket, har spilt i den øverste divisjonen i Sverige, men ble degradert til en lavere divisjon på grunn av økonomiske problemer.
Fobofobi

Fobofobi (fra greske φόβος, phobos som betyr redsel; også skrevet phobofobi) eller fobiskrekk er en fobi og en angstlidelse definert som frykten for fobier, eventuelt «fobien mot fobier». Mer spesifikt handler fobofobi om frykten for den følelsen av å være redd for en eller flere ting. En fobi er en følelse av redsel uten at fenomenet som skremmer har noen objektiv fare forbundet med seg. Fobofobi er dermed knyttet til frykten for å få slike irrasjonelle opplevelser. Angstlidelsen kan føre til alvorlige psykiske lidelser og panikk, men kan på lik linje med andre fobier bli forsøkt behandlet hos psykologer.
Symptomene en pasient med fobofobi utvikler ligner mange andre angstlidelsers symptomer og kan blant annet være svimmelhet, høy puls, hyperventilering, fremmedliggjøring av nære bekjente og overdreven svetting.
Microplophorus

Utseende

Middelsstore (ca. 20 millimeter), gulbrune trebukker. Hannen har tynne, kamformede antenner. Fasettøynene er ganske store og litt utstående. Pronotum er bare litt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, med rundede sider og tett, ullaktig behåring. Dekkvingene har rettvinklede "skuldre" og er parallellsidige, hver dekkvinge med to opphøyde ribber. Hunnen er betydelig større enn hannen og antennene er bare svakt kamformede.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørligste Sør-Amerika (Chile og Argentina).
103. forsyningsbrigade

103. forsyningsbrigade (russisk 103-я бригада материального обеспечения) er en forsyningsbrigade underlagt 35. kombinerte armé i det russiske forsvaret. Brigaden er forlagt til Belogorsk.
UHB 5–6

Nr. 5 D/L «Bjørkelangen»

Lok nr. 5, også kjent som D/L «Bjørkelangen», ble 1. november 1961 overtatt av linjeforeningen AF Smørekoppen ved Norges tekniske høgskole (NTH), i dag Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim for 1 krone, og har siden 25. oktober 1969 stått på sin nåværende plassering under et glasstak på Gløshaugen.
Lokomotivet er kjørbart, men dampkjelen er i ustand. Derfor kjøres det nå med tørrdamp fra det sentrale trykkluftnettet på NTNU, og alle de bevegelige delene i kraftoverføringen fungerer. Smøreguttene la i 2009 ned mange timer i arbeidet med å installere rør og tank for tørrdamp.
Arbeideren

Arbeideren var Norges Kommunistiske Partis sentralorgan fra 1929 til krigen kom og den ble stanset av tyskerne i august 1940.
Arbeideren ble startet etter at NKPs hovedorgan i Oslo, Norges Kommunistblad, gikk konkurs sist i oktober 1929. NKP kunne ikke være uten et sentralt partiorgan og et talerør i hovedstaden, og måtte starte ny avis. De hentet navnet fra partiets avis på Hamar,  Arbeideren og Gudbrandsdalens Arbeiderblad, som hadde gått inn 4. oktober. Navnet ble Arbeideren, og første utgave forelå 2. november 1929.  Avisen kom først ut som ukeavis, og fra 1931 som dagsavis.
Avisen var den første som ble stanset av den tyske okkupasjonsmakten i 1940, nærmere bestemt 14. august. Arbeideren var den eneste av hovedstadsavisene som nektet å trykke et opprop fra Vidkun Quisling den 10. april. For å ikke gi det nye regimet et påskudd til å stanse avisen, ble det unnlatt å gi ut avisen denne dagen.
Allerede 25. april ble en betydelig del av opplaget beslaglagt etter et skarpt angrep på Nasjonal Samling og fascismen på første side. På samme måte var avisen kritisk til kong Haakon 7 og regjeringen Nygaardsvold som avisen på lederplass gav følgende kommentar: «har latt Norge i stikken». Også alliansen med Storbritannia fikk gjennomgå i tråd med NKPs holdning som følge av ikke-angrepspakten mellom Tyskland og Sovjetunionen.
Blant annet avisens språkbruk i 1940 gjorde at det ble vurdert landssviksak under rettsoppgjøret etter krigen, men saken ble henlagt ettersom redaktør Henry Wilhelm Kristiansen døde i tysk konsentrasjonsleir.
Avisen ble i 1945 erstattet av Friheten som partiets hovedorgan.
Ekofiskfeltet

Innsynkning

Produksjon av olje har ført til at havbunnen har sunket inn 10 meter slik at oljeplattformene måtte jekkes opp 6 meter. Oppjekkingen ble utført i 1987 i 2 operasjoner – uten at produksjonen stanset. Ekofisktanken (2/4 T) fikk montert en beskyttelsesvegg (barriere) rundt seg i 1989. Innsynkningen har vært på opptil 0,4 meter per år, men vanninjeksjon i reservoaret har nå redusert innsynkningen til 0,1 meter per år. De nyere plattformene på senteret (2/4 X, 2/4 J & 2/4 M) ligger betydelig høyere over sjøoverflaten enn den gamle delen av komplekset. Operatøren planlegger videre utbygging av komplekset for å erstatte eldre plattformer og sikre produksjonen ut lisensperioden (2028).
Ekofisktanken var et revolusjonerende design utviklet av norske ingeniører og bygget i Jåttåvågen i Stavanger. På grunn av påkjenningene av værforholdene i Nordsjøen, oppsto det problemer med å få oljen fra rigg til skip. Løsningen var en bunnfast tank med rom for svært mye olje under plattformen. Tanken ble også den første betongkonstruksjonen i offshore oljeindustri. Konstruksjonene til da var dominert av stål.

Ulykker

I april 1977 var det en ukontrollert utblåsning fra Ekofisk 2/4 B. Bravo-utblåsningen pågikk i 8 døgn før det lyktes amerikanske brønndrepere å stoppe oljestrømmen. Bravo-utblåsningen er det største oljeutslippet på norsk sokkel.
I mars 1980 inntraff en større ulykke på nabofeltet Edda, da den flytende boligplattformen Alexander L. Kielland kantret under uvær. 123 av de 212 ombord omkom.
I høy fart og uten kontroll seilte «Big Orange» i sommeren 2009 inn i et område med flere plattformer. Skipet var bare få meter fra å kollidere med plattformer der hundrevis av oljearbeidere lå og sov. Whisky-plattformen måtte i etterkant rives pga. av dette sammenstøtet.

Kulturminne Ekofisk

I 2001 tok Riksantikvaren initiativet til å dokumentere Ekofiskområdet som et teknisk industrielt kulturminne. Arbeidet har foregått som et samarbeidsprosjekt mellom ConocoPhillips, Norsk oljemuseum, Statsarkivet i Stavanger og Nasjonalbiblioteket. Utstillingen er tilgjengelig ved besøk i Norsk oljemuseum og på et eget nettsted.
Ormoc

Ormoc er en by i Filippinene. Den ligger i provinsen Leyte i regionen Eastern Visayas og har 215 031 innbyggere (2015).
Dunderhonning

Biografi

Dunderhonning ble dannet i Harstad i 2005. Sommeren 2007 flyttet de til Oslo. Høsten samme år ga de ut minialbumet Ka du vente på? på Guano Recordings. Ka du vente på? ble spilt inn på knappe tre dager i Brygga Studio i Trondheim, med Håkon Aaltvedt som tekniker. Plata ble blant annet nevnt som en "viktig hendelse i norsk rock" av Dagsavisen.
I 2010 ga de ut Sakte ut av fokus, som ble spilt inn i Front Row Studio og produsert av Fredrik Ingebrigtsen.
I 2017 kom plata "Gå" ut på plateselskapet No Forevers. Plata er produsert av Martin Bowitz, kjent fra blant annet The Spectacle og Cold Mailman.
Bergensk dialekt

Bergensk dialekt (ofte kalt bergens bymål eller bare bergensk) hører til de sørvestlandske dialektene. Dialekten i Bergen avviker av historiske grunner svært mye fra talemålet i omliggende områder, på bergensk gjerne omtalt som strilemål.
På 1500-tallet ble talemålet i Bergen endret i sammenheng med den tyske hanseat-handelen. Hanseatene snakket nedertysk, men bergenserne lærte seg ikke tysk. I denne prosessen skjedde en språklig forenkling eller tilnærming til nedertysk. Det er sannsynlig at dette er opphavet til at bergensk bare har to grammatiske kjønn, slik som dansk og norsk riksmål: felleskjønn og intetkjønn.
Et annet kjent trekk ved bergensk er bruken av skarre-r. Opprinnelig ble det brukt rulle-r både i byen og i omlandet, men det er uvisst om skiftet fra rulle-r til skarre-r i Bergen skjedde før eller etter hansatiden. I nyere tid har skarre-r-en spredd seg fra byen til flere og flere av kommunene rundt, der det nå er vanlig at unge folk skarrer mens eldre folk ruller.
Et fenomen med bergensk som for de fleste er glemt, er at dialekten ble ansett tidlig i forrige århundre som et beroligende språk for barn. Å ansette en bergensk barnepike var veldig populært blant overklassen, da deres barn oppførte seg mer sedat når barnepasseren snakket vest-norsk (spes. av hordalansk opprinnelse) dialekt.

Formlære

Denne delen beskriver det systemet som er vanligst blant bergensere, altså såkalt gatebergensk (vulgærspråk, vulgærmål o.l.) Det er vanlig å se på penbergensk som en variant av dette systemet.
Norsk Militær Tattoo

Norsk Militær Tattoo arrangeres hvert andre år i  den norske hovedstaden. Showet gjennomføres fire ganger (fredag til søndag) med to ganger på lørdagen i den helgen tattooen pågår. Scene for tattooen er Oslo Spektrum, som blir iscenesatt som en mindre versjon av Akershus festning.

Historie

Norsk Militær Tattoo ble første gang arrangert i 1994, i Vikingskipet på Hamar. I 1996, etter godkjenning av daværende Forsvarsminister (Jørgen H. Kosmo) og Forsvarssjef (General Arne Solli), ble det besluttet at NMT skulle arrangeres av Forsvarets musikk i  Oslo Spektrum. De siste årene er det gjennomsnittlige antallet utøvere vokst til ca. 1000 menn og kvinner. Antallet besøkende hvert år er beregnet til rundt 20 000, mens over 1 million mennesker ser den TV-sendte versjonen av showet. I Norge har NRK stått for sendingene.
Tattooen ble satt opp av Forsvaret for å fremme militærmusikk og militær kultur.

Aktører

Deltagere består av både norske og internasjonale militære musikkorps og drilltropper. I tillegg deltar også ofte grupper fra andre kunstarter som dansere, akrobater og sangere.
I 2016 deltar følgende aktører: Hans Majestet Kongens Garde KP3, Forsvarets stabsmusikkorps, Kongelige norske marines musikkorps, Sjøforsvarets musikkorps, Marinens musikkår, Flottans musikkår, RAF Queen's Colour Squadron, The United States Army Old Guard Fife and Drum Corps, The Band of the Netherlands Marechausse, Das Musikkorps der Bundeswehr, Wachbataillon BMVg og Oslo Filharmoniske Kor.

Norsk militærmusikk og drill

Hans Majestet Kongens Gardes Musikk- og drillkompani (3. gardekompani) har som eneste deltager deltatt fast på tattooen, men fra 1996 har to av Forsvarets profesjonelle musikkorps delt på oppgaven som husorkester, Forsvarets stabsmusikkorps og Kongelige Norske Marines Musikkorps.

Sjef Norsk Militær Tattoo

Sjef for samtlige Norsk Militær Tattoo er oberst (p) Christer Johannesen. Han var tidligere musikkinspektør i Forsvarets musikk.
Corps consulaire

Corps consulaire eller det konsulære korps er fellesskapet av alle generalkonsuler, konsuler og visekonsuler i en by eller et område. Tilsvarende betegnelse for diplomater akkreditert i en hovedstad er corps diplomatique.
Otrøy Auto

Otrøy Auto ved Paul Akselvoll (1915-1982) startet rutebiltrafikk på Otrøya og Midøya. Disse øyene tilhører i dag Midsund kommune i Møre og Romsdal.

Oppstart

Akselvoll startet med drosjekjøring i 1933 og med bilrute i 1936. De første årene var det bilruter på Otrøya fram til steder som hadde båtforbindelser
Det var lenge dårlig veinett på Otrøya, og det tok tid for øya fikk ferjesamband med fastlandet. Først i 1949 åpnet ferjesambandet Sundsbø-Hollingsholmen og dermed muligheten for å kjøre bilruter mellom Otrøya og Molde. Det skjedde året etter åpning av ferjesambandet Hollingsholmen-Aukra. Det ble satt i gang bygging av ferjekai på Sundsbøen høsten 1948, og sommeren 1949 åpnet trekantsambandet Hollingsholmen - Aukra - Sundsbø. Fram til 1955 hadde Otrøya to daglige ferjeruter, men bare en søndag, til fastlandet over Sundsbø (Torvik, 2000). Dette åpnet også muligheten for bilruter. Mandag 25. juli kunne Otrøy Auto kjøre første rutetur fra Molde kl. 1600 til Midsund. Alle hverdager unntatt torsdager gikk bussen i første omgang. Seinere ble det også gods- og melkerute. Sommeren 1949 hadde Akselvoll vært på Østlandet og fått kjøpt en brukt buss på Hønefoss. Bussen ble kjørt til Molde og satt rett inn i rutetrafikken.

Avslutning

Otrøy Auto ble fra 1. januar overtatt av Sunnmøre-Romsdal Billag (SRB). Dette skjedde i samsvar med anbefalingene fra Fylket. Dermed var historien over for bussene fra Otrøy Auto med de karakteristiske fargene mørkrød med lys gul overdel. SRB opprettet avdelingskontor på Otrøya. På dette tidspunktet hadde selskapet 12 rutevogner, 6 personbusser, 5 kombinertbusser og en godsvogn. Statistikken forteller litt om hva slags trafikk selsakepts inntekter stammet fra i 1970: 1) skolebarnkjøring 32 prosent, 2) billettinntekter persontrafikk 23 prosent, 3) godsruter 23 prosent, 4) melketransport 17 prosent og div. annet 5 prosent.
I See the Moon

I See the Moon er en populær amerikansk sang med melodi og tekst av Meredith Wilson.
The Mariners og The Stargazers hadde de best kjente versjonene i henholdsvis USA og Storbritannia.
The Stargazers versjon kom på den britiske singlelisten 20. februar 1954 og lå der i 15 uker med nummer én som høyeste plassering.
Ved å ta «I See the Moon» til topps ble The Stargazers den første artisten i den britiske singlelistens historie til å nå førsteplassen med sine to første listeplasserte hits. Den første var «Broken Wings».
The Stargazers to nummer én-sanger var ikke med singler etter hverandre, ettersom alle singler mellom «Broken Wings og «I See the Moon» misset listen.
Produsent for The Stargazers' innspilling var Dick Rowe, én av åtte listetoppsuksesser i den stillingen.
Don Cameron with Morton Fraser's Harmonca Band spilte den inn i London 17. februar 1954. Sangen ble utgitt av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognummer B 10675. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3411.
Signaturen Tommy har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Månen, lärkan och rosen». Nora Brockstedt, Cupol orkestern spilte den inn i Oslo 16. juli 1954. Sangen ble utgitt på 78-platene Cupol 4854 og på Cupol 4865.

Norske versjoner

Erik Diesen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Høyt over fjellet». Ernst Lidar skrev en versjon på stavangerdialekt: «Tyttebærturen til Jørpeland»
Utilgjengelighetspol

Utilgjengelighetspolen er det geografiske punkt som ligger lenger unna kysten enn noe annet sted på det omkringliggende kontinentet eller havet. Begrepet er en geografisk konstruksjon, ikke et egentlig fysisk fenomen, og er av interesse først og fremst for eventyrere.

Den nordlige utilgjenglighetspolen

Den nordlige utilgjenglighetspolen (84°03′N 174°51′V) i pakkisen i Nordishavet er det punktet som ligger lengst unna noen av de omkringliggende landmassene. Den ligger 661 kilometer unna Nordpolen, 1453 km nord for Barrow i Alaska og like langt fra Ellesmereøya som Frans Josefs land, 1094 km. Den ble første nådd av Hubert Wilkins i 1927 med fly. Wally Herbert var det første mennesket som tok seg til den nordlige utilgjenglighetspolen over isen, da han ankom med hundesleder i 1968.
Fordi isen er i konstant bevegelse, kan ikke punktet markeres med en permanent struktur.

Den sørlige utilgjengelighetspolen

Den sørlige utilgjengelighetspolen er det punktet på det antarktiske kontinent som ligger lengst unna Sørishavet. En rekke forskjellige koordinater har blitt angitt for dette punktet. Uoverensstemmelsene skyldes hovedsakelig måten kystlinjen defineres og måles på. Den sørlige utilgjengelighetspolen refererer vanligvis til punktet der Sovjetunionen etablerte en forskningsstasjon i 1958, med koordinater 82°06′S 54°58′Ø (noen kilder oppgir koorinatene 83°06′S 54°58′Ø). Dette er 878 km fra Sørpolen og 3718 moh. Ved bruk av andre kriterier, lokaliserer Scott Polar Research Institute den sørlige utilgjengelighetspolen ved 85°50′S 65°47′Ø, mens British Antarctic Survey har beregnet seg fram til 83°50′S 65°43′Ø.
Den sørlige utilgjengelighetspolen er mye mer avsidesliggende og utilgjengelig enn den geografiske sørpolen. Den 14. desember 1958 etablerte en sovjetisk ekspedisjon en midlertidig forskningsstasjon ved 82°06′S 54°58′Ø i forbindelse med IGY. En annen sovjetisk gruppe besøkte stedet i 1967. Fremdeles står en bygning igjen på stedet, markert med en byste av Vladimir Lenin med ansiktet vendt mot Moskva. Stedet er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis, og er vernet av bestemmelse som er gitt i Antarktistraktaten.

Utilgjengelighetspolen til havs

Utilgjengelighetspolen til havs (48°52,6′S 123°23,6′V) er det punktet i havet som ligger lengst unna land. Dette ligger i det sørlige Stillehavet, 2688 kilometer fra nærmeste land: Ducie Island i Pitcairnøyene i nord, Motu Nui ved Påskeøya i nordøst og Maher Island nær Siple Island utenfor Marie Byrd Land i Antarktis i sør. Chatham Island ligger lenger vest og sølige Chile ligger i øst. Punktet kalles også «Point Nemo», navngitt etter Jules Vernes kaptein Nemo.

Norges utilgjengelighetspol til lands

Den plass som ligger lengst fra en vei i Norge (unntatt Svalbard) er en plass (68°55′0″N 24°31′10″Ø) ved Čivttasmaroaivi i Øvre Anárjohka nasjonalpark, som er 43 kilometer fra noen vei.
Nationaldagsbakelsen

Nationaldagsbakelsen er et bakverk med mazarinbunn toppet med jordbær, sitronmelisse og et svensk flagg.
Helena Bergsmark, på Café Gateau i Stockholm, vant med dette bidraget en konkurranse som ble utlyst i 1994 for å få frem et bakverk særskilt for Sveriges nasjonaldag.
Nationaldagsbakelsen må ikke forveksles med sverigebakelsen, som ble introdusert i 1984.
John Hart-demningen

John Hart-demningen er en demning med vannkraftverk i provinsen Britisk Columbia, Canada. Det har en installert vannkraftkapasitet på 126 MW. Operatør er selskapet BC Hydro.