google/wiki40b huggingface dataset:
Ole Olsen-bygget

Ole Olsen-bygget er et kulturminne i Lillesand. Dette huset ble bygget i 1762 av trelasthandler Thomas Steenersen. Huset har blitt ombygd og påbygd en rekke ganger, men den gamle fasaden fra 1700-tallet er for det meste bevart. Det lavt skrånende halvvalmede taket er et særtrekk. Kun ett annet hus i Lillesand fra samme periode, Middelskolen, har samme tak.
Mest kjent er nok bygninger som stedet der bondeopprøreren Kristian Lofthus ble arrestert i 1787.
Kaperreder og rikmann Steener Steenersen overtok huset etter sin far Thomas. Enken, madam Steenersen, overlevde sin mann med mange år, og beholdt huset i slekten. Det har alltid vært kjøpmannshandel i huset, slik det fortsatt er. Etter Steenersens tid hadde huset flere eiere før Lars Olsen kjøpte det i 1898.
Owners Group International

Owners Group International (OGI) var et norsk nettverksselskap etablert i 2004 av Jørn Ronnie Tagge og Jarl Moe. Selskapet var registrert på Seychellene.
OGI ble markedsført som et investeringsselskap der medlemmene ble lokket med egen oljebrønn i Texas og store avkastninger på investerte midler. Tagge kom fra vervet som styreleder i pyramideselskapet T5PC, og OGI kom raskt både i medienes og Økokrims søkelys. Dette medførte at selskapet la ned sin satsing i Skandinavia. På et tidspunkt var selskapet basert på aksjekursen verdsatt til 2,5 milliarder kroner. Selskapet oppga selv å ha nærmere 10.000 medlemmer.
Selskapet var i drift bare noen måneder før all aktivitet ble stengt. Virksomheten ble så flyttet over til Jomfruøyene, men like etter ble selskapets konto på Kypros sperret, og pengene betalt tilbake til mange av investorene. Tagge hadde da selv tatt ut store beløp i kontanter. Etter at Tagge ble slått personlig konkurs opphørte også virksomheten i OGI.
I etterkant omtales OGI som et av flere kortvarige pyramidespill som oppstod i kjølvannet av kollapsen i T5PC.
Jernbane i Usbekistan

Jernbanen i Usbekistan består av 3 950 km med skinnegang (per 2005), hvorav ca. 620 km var elektrifisert. Usbekistan har bredspor (1 520 mm). En stor del av jernbanenettet i Usbekistan har behov for store reparasjoner og oppgraderinger, da mye er arv fra sovjettiden. Hovedbanen utgjør den strekningen av den transkaspiske jernbanen som forbinder hovedstaden Tasjkent med Amu-Darja. Ingen betydelige jernbaneprosjekter er igangsatt eller planlagt.
Tasjkents metro er det eneste av denne typen i Sentral-Asia.
University of New Mexico

Robert O. Anderson School of Management

Robert O. Anderson School of Management rangeres tidvis høyt i nasjonal målestokk med sine BBA og MBA-program.
MBA-programmet Management of Technology er rangert Top 50 internasjonalt og Top 10 i USA. Samtidig får Anderson School of Management ofte ros for å ha mange minoriteter som fullfører business-studier ved skolen. I tillegg er skolens MBA-program rangert som nummer 18 internasjonalt  av Beyond Grey Pinstripes, på rankingen over skoler som klarer å integrere sosiale- og miljøutfordringer inn i sitt program. 
I 2010 hadde 93,6% av avgangselevene ved MBA studiet for skoleåret 09/10 fått seg jobb. Med det havnet Anderson School of Management som nummer 7 av samtlige Business Schools i USA hva gjelder studenter i jobb etter utdanning, kåret av USNews. Utdanning fra Anderson School of Management ser derfor ut til å være attraktiv også hos arbeidsgivere.

School of Engineering

School of Engineering er også høyt rangert høyt nasjonalt, og da helst Graduate-programmet.

College of Fine Art

Skolen har også en meget anerkjent fotoutdanning. Denne er Top 5 i USA.

School of Law

School of Law er også brukbart rangert i USA og da spesielt innenfor Clinical Law som er rangert som nummer fem i USA. Ellers er skolen generelt plassert som nummer 68 innenfor Law Schools.

Norske studenter

Skilaget ved skolen trekker som nevnt over mange norske studenter, og opp gjennom årene har en rekke norske skiløpere studert ved UNM. I tillegg har soccerlaget hatt noen skandinaver opp gjennom årene. Det er foreløpig ingen utvekslingsavtaler mellom norske universiteter og UNM. Sverige og Danmark har imidlertid flere universiteter med avtaler.
Dette fører til et stort skandinavisk studentmiljø midt oppe i miksen av amerikanske og meksikanske studenter.
Arbeit & soziale Gerechtigkeit – Die Wahlalternative

Arbeit & soziale Gerechtigkeit – Die Wahlalternative (WASG) var et politisk protestparti i Tyskland, dannet i 2005 som utbryterparti fra det sosialdemokratiske SPD i protest mot partiledelsens økonomiske politikk og reformer av velferdsstaten. Ved valget i staten Nordrhein-Westfalen i 2005 oppnådde WASG 2,2 % av stemmene.
Senere samme år inngikk det et valgsamarbeide med PDS, og dets representanter vil stille til føderale valg for Die Linkspartei. Bl.a. tidligere SPD-formann Oskar Lafontaine har sluttet seg til WASG.
Partiet gikk 16. juni 2007 inn i det nye tyske venstrepartiet Die Linke.
Ares I-X

Høydepunkter fra ferden

Test av det første steget på Ares I-raketten med fire aktive SRM-segmenter og et inaktivt femte element og øvre steg.
Robert av Thornham

Liv og virke

Robert skaffet seg et ry i forbindelse med erobringen av Kypros i 1191 under kong Rikard I av England i løpet av det tredje korstog. På ordre fra kong Rikard I ledet han halve flåten i et slag. Som følge av dette fikk han ansvaret å kontrollere øya mens resten av korsfarerhæren dro videre til Det hellige land. Han administrerte Kypros i begynnelsen sammen med Richard Camville, og deretter alene da han beseiret en gruppe av kypriotiske opprørere.
Han forlot Kypros da Rikard solgte øya til Tempelridderordenen, som igjen solgte det videre til den avsatte kongen av Jerusalem, Guy av Lusignan, i 1192. Robert ble tettere knyttet til kongen og som kongens familiaris fraktet han Rikards utstyr fra Det hellige land og til England. Da kongen ble tatt til fange i 1192 i Wien var vilkårene for hans løslatelse at menn skulle stå som «pant» for at løsepengene ville bli betalt. Robert var blant de som fungerte som gisler, skjønt øyensynlig ikke for lenge ettersom han var tilbake ved kongens side i 1194 ved Poitiers.
Han ble utpekt som seneschal (seremonimester, egentlig en administrator av kongens utenlandske affærer) av Anjou. Han tjenestegjorde under Rikard I i Frankrike, hovedsakelig i Anjou og Normandie, i resten av Rikards regime. På rundt samme tid ble han også utpekt som high sheriff av Surrey, men han kom ikke tilbake til England før etter at Rikards død. I 1196 ledet han tropper på Rikards vegne inn i Bretagne i et ikke heldig forsøk på å ta barnehertugen av Bretagne til fange, Arthur, nevø av Rikard, da dennes mor Constance, forsøkte å motstå Rikards kontroll. I 1197 opphøyde Rikard sin trofaste tjener til den engelske adel ved å la ham gifte seg med Joan, datter av William Fossard, en baron i Yorkshire.
Robert var ikke med Rikard ved beleiringen av festningen Château de Chalus-Chabrol i 1199 hvor han ble truffet av et pil som siden drepte ham. Etter Rikards død ble han en viktig kilde til informasjon om kongens aktiviteter
Etter kongens død overførte han seremonielt festningen Chinon til den nye kongen, Rikards bror Johan av England. Han reiste med Johan i Normandie og England i flere år før han ble utpekt til seneschal av Anjou og Gascogne i 1201. I de neste årene lå han i strid med franske og opprørske baroner i Poitou som førte til at han måtte begrense seg til de nordlige områdene. I 1203 gjorde han et forsøk på erobre byen Angers fra franskmennene, men selv om han delvis ødela byen hadde ingen suksess, og ble tvert imot tatt til fange. Han ble løslatt mot løsepenger i 1205 og fortsatte å tjene Johan, reiste sammen med i hærtoktene i Anjou i 1206. I årene 1205 til 1207 fokuserte han på sin tjeneste som high sheriff i Surrey før han dro tilbake til Frankrike i 1207 som seneschal av Poitou.
Robert døde den 26. april 1211 med biskopen av Winchester ved hans dødsleie.
Peanos aksiomer

Aritmetikk

Peanoaksiomene kan utvides med operasjonene addisjon og multiplikasjon og den vanlige lineære ordningen på de naturlige tallene N. De respektive funksjonene og relasjonene konstrueres i annenordens-logikk, og kan vises å være entydig bestemte ved å bruke peanoaksiomene.
ORF

Før og under andre verdenskrig

ORF har røtter tilbake til 1924, da det statlige selskapet Radio-Verkehrs-Aktiengesellschaft (RAVAG) fikk tillatelse til å drive med radiosendinger fra Wien. Faste sendinger startet 1. oktober 1924 som Radio Wien, og året etter hadde kanalen 100 000 lyttere. Ti år senere var sendernettet utbygget til hele landet, og alle østerrikere kunne motta Radio Wiens sendinger mot en månedlig avgift på to schilling. 
I 1934 ble RAVAGs studioer angrepet under oppstanden i Wien og siden rasert under julikuppet samme år. Et nytt kringkastingshus ble reist fra 1935 til 1939, og østerrikske myndigheter brukte radiokanalen til propagandaaktiviteter i tett samarbeid med tyske myndigheter. Etter Anschluss i 1938 ble RAVAG oppløst og erstattet av Reichssender Wien som var underlagt den stortyske kringkasteren Reichs-Rundfunk-Gesellschaft i Berlin. Under krigen var den østerrikske kringkasteren viktig for å varsle befolkningen om de alliertes strategiske bombetokt, og kringkastingshuset ble selv delvis ødelagt under et alliert bombetokt vinteren 1945 – etterfulgt av den røde armés Wien-offensiv. Reichssender Wien hadde sin siste sending 6. april 1945, da SS-tropper sprengte Bisamberg-senderen like ved Wien.

Under den allierte okkupasjonen

Etter beseiringen av Wehrmacht gjenoppsto RAVAG som et uavhengig selskap og startet radiosendinger i det alliert-okkuperte Østerrike 24. april 1945 ved å kunngjøre etableringen av en ny statsregjering ledet av Karl Renner. Sendingene utviklet seg til nye Radio Wien som sendte fra Funkhaus i den sovjetisk-okkuperte sonen av Wien. De sovjetiske okkupasjonsmyndighetene la imidlertid press på kringkasteren, og de vestlige allierte etablerte derfor egne radiokanaler som britiske Alpenland og amerikanske Radio Rot-Weiß-Rot. RAVAG-stasjonen sendte hovedsakelig i den sovjetiske sonen, og med fremveksten av den kalde krigen anså mange østerrikere kanalen som en propagandakringkaster.
En rekke radiostasjoner ble etablert i de ulike okkupasjonssonene utover i 1950-årene, og i 1955 ble de slått sammen til Österreichisches Rundspruchwesen (østerriksk kringkastingsvesen). Samtidig startet det nye selskapet prøvesendinger med fjernsyn. Tre år senere, i 1958, ble selskapet omstrukturert og skiftet navn til Österreichischer Rundfunk GmbH, forløperen til dagens ORF. Österreichischer Rundfunk var tett bundet til staten, og landets partier var blant annet representert i selskapets styre.

Etableringen av ORF

Det nye kringkastingsselskapet bygget ut sitt sendenett for fjernsyn mot slutten av 1950-årene. ORF var fremdeles under statlig kontroll, og i 1964 tok nyhetsredaktører og journalister i landet initiativ til en folkeavstemning. Målet var å gjøre ORF fri fra statlig kontroll og fjerne den politiske representasjonen i kringkasterens styre. Med over 832 000 stemmer ble østerrikske myndigheter tvunget til å endre loven, og i 1967 kom en ny lov som fjernet båndene mellom ORF og de politiske partiene.
Gerda Christophersen

Familie

Hennes foreldre var operasanger Harald Edvard Christophersen (1838–1919) og hustru Ernesta Felicita Simonsen (1843–1916).
I 1918 giftet hun seg med sin yngre skuespillerkollega Carl Worm (1889–1961); ekteskapet ble oppløst i 1935.

Teater

Gerda Christophersen debuterte på teaterscenen da var hun nitten år gammel. Debuten fant sted på Casino Theater i København. Året etter teaterdebuten kom hun inn på Det kongelige Teaters elevskole, der hun var elev fra 1890 til 1893. Ferdig utdannet skuespiller fikk hun i årene 1894–1897 en rekke mindre roller på Det kongelige Teater. Fra 1897 til 1900 reiste hun rundt med en teatertrupp. På disse turneene fikk hun sitt gjennombrudd på scenen med hovedroller som Frøken Nitouche i operetten Den skønne Galathea og Adele i Johann Strauss, den yngres operette Flaggermusen. I 1900 var hun medlem av ensemblet da Aarhus Teater åpnet dørene. I 1902 var hun igjen å finne på scenen i Casino Theater, og som «operetteprimadonna» hadde en viss suksess. I perioden 1912–1914 fylte hun rollen som Casinos teaterdirektør, og ble med dette Danmarks første kvinnelige teaterdirektør. Senere var hun teaterdirektør for ulike turnerende teatre.

Film

Filmdebuten fant sted i 1911, da hun spilte en av hovedrollene i stumfilmen Den farlige Alder. Deretter spilte hun mindre roller i noen andre stumfilmer, og i 1912 skrev hun også et filmmanus som Nordisk Film Compagni filmet i 1912. I 1915 ble en av Nordisk Film Compagnis faste skuespillere. Frem til 1917 medvirket hun så i om lag 15 stumfilmer.

Utmerkelser og æresbevisninger

I 1929 blev hun tildelt den danske fortjenstmedaljen Ingenio et arti.

Gravsted

Gerda Christophersen døde den 13. mars 1947. Hun er begravet på Bispebjerg Kirkegård i København.
Sprik

Sprik er en utgivelse av den norske popduoen Alvedanser fra 2007. Sprik er den tredje utgivelsen i en trilogi og utkom i forbindelse med tiårsdagen for lanseringen av trilogiens første utgivelse Alvedanser fra (1997. Siste verk er Bak hvert tre fra 2003. På Sprik medvirker kjente musikere som Haddy Njie og Maddji.
Losbylinja

Losbylinja (Losbylinna) var et 6 km langt jernbanespor mellom Østmorksaga (Vasshjulet) ved Losby, og Hovedbanen ved Fjellhamar i Lørenskog kommune i Akershus.
Linja ble anlagt i 1861 for å frakte tømmer mellom saga og Hovedbanen. Før jernbanelinja ble bygd hadde tømmeret blitt transportert med hest og vogn, og delvis ved fløting i Losbyelva. Fra 1861 til 1885 ble det brukt lokomotiver fra Hovedbanen, men det ble for dyrt å holde jernbanen i god nok stand for lokomotivene, så man gikk over til å bruke hester som drivkraft. Losbylinja fikk imidlertid bruke Hovedbanens vogner fram til 1900.
I 1914 ble ei motordrevet tralle tatt i bruk som trekkraft. Tralla hadde ikke bremser, og det hendte ulykker på linja.
Losbylinja ble lagt ned rundt 1940/41. Tyskerne fjernet skinnene i 1944. 
I dag går det en traktorvei på deler av traséen til Losbylinja. Traktorveien mellom Sørli og Losby har blitt benyttet som tur- ski- og terrengsykkelløype mellom Sørli og Losby siden 1960-tallet.
Lørenskog kommune har i årene 2006-2008 opprustet veien og planlegger lysløype mellom Sørli og Losby i traséen til Losbylinja.
Linja knytter det sentrale Lørenskog til Losby bruk og Gårdskafe. Traséen passer for gåturer, jogging, og sykkel i sommerhalvåret, og skiturer (gjerne med små barn) i vinterhalvåret.
Artisten Trond Granlund har skrevet en sang om Losbylinja, «Losbylinna», som finnes på hans album Østkantfolk.
Wilmersdorfmoskeen

Wilmersdorfmoskeen (Wilmersdorfer Moschee i Wilmersdorf i Berlin, tidligere også kalt Berliner Moschee eller Ahmadiyya-Moschee) er den eldste ekstisterende moskeen i Tyskland. Moskeen var oppført i 1926. Den har to frittstående minareter som hver er 32 meter høye og en 26 meter høy kuppel med en diameter på 10 meter. Moskeen gir plass til ca 400 mennesker.
IRAS–Araki–Alcock

IRAS–Araki–Alcock (formelt betegnet C/1983 H1, tidligere 1983 VII) er en langperiodisk komet som i 1983 gjorde den nærmeste passeringen av jorden, ca. 0,0312 AE (4 670 000 km), av alle kometer på 200 år. Kun Lexells komet i 1770 og 55P/Tempel–Tuttle i 1366 antas å ha vært nærmere. (Den lille kometen P/1999 J6 (SOHO) passerte ca. 0,01 AE (1 500 000 km) fra jorden den 12. juni 1999.) Kometen ble oppkalt atter oppdagerne – IRAS og de to amatørastronomene George Alcock fra Storbritannia og Genichi Araki fra Japan.
AP-fondene

AP-fondene (eg. de almenne pensjonsfondene) er offentlige pensjonsfond som har eksistert i Sverige siden 1960-tallet. De har endret karakter og innretning opp igjennom årene. De fem viktigste AP-fondene – første, andre, tredje, fjerde og sjette – er i dag såkalte bufferfond, og inngår som en mindre del av inntektspensjonssystemets tilganger. Det syvende AP-fondet forvalter fondskapitalen i premiepensjonssystemet. Det femte AP-fondet opphørte i 1998.
AP-fondene har til formål dels å utjevne svingningene mellom pensjonsavgifter og pensjoner og dels å bidra med avkastning til pensjonssystemet.
Moss Pirates

Moss Pirates (stiftet i 2008) er en U19 amerikansk fotballklubb i Moss. 
I sesongen høsten 2009 vant laget andre divisjon. Laget har ikke stilt til sesong siden den gang, men har lånt ut spillere til både Vålerenga Trolls og Tønsberg Raiders. 
Moss Pirates, i kombinasjon med Kolbotn Hunters og Tønsberg Raiders stilte de til sesong høsten 2012 i aldersgruppen U19 under navnet/laget Tønsberg Raiders.
Moss Pirates har ikke stilt til sesong siden 2009 (2012 med Tønsberg Raiders).
Moss Pirates hadde sine treninger i friluftsparken Nesparken.
Paddevegen (Sveio)

Paddevegen (Kommunal veg 29) er en over 150 år gammel grusvei i Sveio kommune. Veien tar av fra riksvei 541 ved Mølstre Nordre og går til Fjellstad der den møter fylkesvei 6. Veien ble bygd for å frakte gods som kom med dampskip til Mølstrevåg, innover distriktet. Før Paddevegen kom var det stort sett bare tråkk og stier man kunne gå på i kommunen.
Området paddeveien ligger på har mange naturområder og stier, blant annet en sti som går til et område i nærheten av Hokla, nær Fjellstad. Denne delen av Sveio har mange mellomstore åser og hauger; den største Kattabergsfjellet på 89 moh., nær Forevatnet.
Edward Barker

Liv og karriere

Barker ble født Birmingham, studerte ved Moseley School of Art før han ble med på et avantgardistisk kunstprosjekt, Birmingham Arts Lab. I 1969 ble han rekruttert av Graham Keen for å bli en del av redaksjonen av undergrunnsavisen International Times (IT). Her introduserte han en fast tegneserie, The Largactilites – «en samling av kjegleformede vesener som gjorde svært lite og sa enda mindre». I 1970 ble han tilbudt muligheten å tegne serier for avisen The Observer, men fikk øyeblikkelig kritikk for dens tittel, «The Largactilites» – «Largactil» (også kjent som klorpromazin eller thorazine), et legemiddel som demper psykotiske symptom ved for eksempel schizofreni). Seriens navn ble derfor endret til «The Galactilites» (som refererer til et mineral, galaktitt). Etter et par uker ble Barker fristilt fra sin kontrakt med avisen etter å ha tegnet en tegneseriestripe på fire ruter som besto utelukkende av horisontale streker. Det ble også den første tegneserien som ble trykket i «Pseuds Corner» hos vittighetsmagasinet Private Eye.
Han fortsatte å arbeide for ulike undergrunns- og musikkaviser, blant annet IT og New Musical Express, men formga også en rekke musikkalbum og utga tegneseriehefter. Blant heftene var også Edward's Heave Comics, som utkom under den konservative regjeringen til Edward Heath, og Nasty Tales, utgitt sammen med Mick Farren, i 1971. Sistnevnte ble straffeforfulgt for uanstendighet, men ble til sist frikjent i 1973, den første av slike søksmål i britisk rettshistorie. Barker og Farren organiserte også Phun Citys frie festival i 1970 og utga sammen Watch Out Kids (1972), «en håndbok for ungt opprør som sporer opprinnelsen til ungdomskulturen fra Elvis og James Dean til MC5, hvite pantere og Angry Brigade.»
Barker bodde senere i Cornwall og Kent inntil han døde av hjertesvikt i en alder av 46 år. Farren skrev om ham at «Edward kan ha drukket selv til døde i 1997, men han var også en av de vennligste og mest uskyldige vesener som noen gang har gått på denne jorden, noe som muligens grunnen til at den samme jorden viste seg å være for mye for ham.»
Sergey Brin

Oppvekst og utdannelse

Brin ble født i Moskva etter jødiske foreldre, Michael og Eugenia Brin, begge utdannet ved Statsuniversitetet i Moskva.
I 1979 da Sergey var 6 år gammel emigrerte familien til USA. Selv om det ikke eksisterte noen offisielle retningslinjer om å forfordele jøder så gjorde foreldrenes jødiske bakgrunn at de i praksis var forhindret fra mange studier på høyere nivå og ikke kunne ta den utdannelsen de ønsket seg.
Familien søkte om utreisevisum i september 1978 og både moren og faren fikk som er resultat, kort tid etter sparken fra sine stillinger. Iløpet av de neste 8 månedene mens de ventet i usikkerhet på svar på visumsøknaden livnærte de seg på vikarjobber og kortvarige oppdrag. I mai 1979 fikk de endelig svar på søknad og fikk vite at de fikk lov til å forlate landet.

Utdannelse etter ankomst til USA

Brin gjennomførte grunnskolen ved Paint Branch Montessoriskole i Adelphi, Maryland. I tillegg fikk han hjemmeundervisning av faren som da hadde blitt en matematikkprofessor ved University of Maryland og familien hjalp han å vedlikeholde sine russiske språkkunskaper. I september 1990 begynte han på et dataingeniørstudie ved University of Maryland hvor han 3 år senere gikk ut med en Bachelor of Science. Han begynte deretter på videre studier ved Stanford University som han foreløpig ikke har fullført. Det var her han møtte Larry Page og grunnlaget for det som senere ble til søkemotoren Google ble lagt.

Søkemotoren Google

I forbindelse med en innføring for nye studenter ved Stanford møtte Brin Larry Page. De ble etterhvert gode venner og skrev sammen oppgaven «The Anatomy of a Large-Scale Hypertextual Web Search Engine.» som senere er ansett for å hatt stor betydning for den videre utviklingen av Google. De jobbet videre med utviklingen av deres søkemotordesign og fylte opp hybelen sin ved Stanford med billige datamaskiner. Prosjektet vokste etterhvert såpass raskt at det begynte å skape problemer for Stanfords datanettverk, og de innså at de hadde utviklet en avansert søkemotor som antageligvis overgikk de alternativene som fantes på den tiden. De avbrøt da sine doktorgradsstudier for å jobbe videre på prosjektet.
Avhandling om de 12 portene

Avhandling om de 12 portene (rekonstruerte sanskrittitler: *Dvādaśadvāraśāstra, *Dvādaśamukhaśāstra og *Dvādaśanikāyaśāstra; tradisjonell kinesisk: 十二門論, pinyin: Shiermenlun) er en buddhistisk avhandling som tilskrives den sør-indiske munken Nagarjuna. Teksten er ikke bevart på sanskrit eller tibetansk, men finnes kun bevart i en kinesisk oversettelse.
Teksten er en av tre tekster som er sentrale i østasiatisk madhyamaka, eller «de tre avhandlingers skole».
Norges Kvinne- og familieforbund

Norges Kvinne- og familieforbund, forkortet K&F, er en norsk frivillig organisasjon som arbeider med kvinne- og familiespørsmål samt forbrukerpolitikk. Forbundet er internasjonalt engasjert i kvinne- og familiepolitiske spørsmål gjennom Associated Country Women of the World (ACWW). Forbundet driver også bistandsprosjekter og da med hovedfokus på små kvinnerelaterte prosjekter. Forbundet ble stiftet i 1915 under navnet Hjemmenes Vels Lands­forbund. I 1933 ble navnet endret til Norges Husmor­forbund (NH) og i 1997 Norges Kvinne- og familieforbund.

Historikk

Marie Michelet stiftet forbundet 15. september 1915 under navnet Hjemmenes Vels landsforbund.
Husmorforbundet hadde omkring 30 000 medlemmer i 1940, men lå nede under andre verdenskrig. Alette Engelhart var leder fra 1946 til 1959. Da hun sluttet, hadde forbundet 65 000 medlemmer og var blitt en maktfaktor i samfunnet.
Canning Town

Historie

Før 1800-tallet var området kun myrer og våtområder, og kun tilgjengelig via båt eller tollbru. I 18809 vedtok parlamentet bygging av vei og i 1810 ble det bygget en jernbro over elven Lee. Åpningen av Royal Victoria Dock, den største av bryggene innenfor Royal Docks i 1855, økte utviklingen av området, skapte arbeidsplasser og behov for boliger for arbeiderne og deres familier. De nye boligområdene manglet tilgang på vann og hadde ikke kloakk, noe som førte til spredning av dødelige sykdommer kolera og kopper. De dårlige sysselsettingsforholdene ved bryggene førte til fattigdom og usle boforhold for mange av innbyggerne. Charles Dickens skrev om detaljert om forholdene i 1857.
Navnet for området er av ny dato. Bosetningen ble opprinnelig kalt for Hallsville og tok antagelig sitt moderne navn fra George Canning, kortvarig statsminister i 1827 eller fra hans sønn, Charles Canning, den første visekonge av India fra 1858 og til hans død i 1862.

Transport

Canning Town stasjon betjener både Jubilee-linjen og Docklands Light Railway, samt at det er en stor bussterminal der.