google/wiki40b huggingface dataset:
Stad i ljus

Melodifestivalen

Låten ble opprinnelig skrevet for Jan Malmsjö, men han takket nei siden Melodifestivalen kolliderte med Malmsjös show på Hamburger Börs i Stockholm. Tommy Körberg hadde imidlertid blitt nektet av det amerikanske skuespillerforbundet å få synge hovedrollen i Björn Ulvaeus, Benny Anderssons og Tim Rices musikal Chess på Broadway. Körberg hørte på «Stad i ljus» flere ganger og bestemte seg til slutt for å stille opp i konkurransen. Körberg hadde tidligere vunnet Melodifestivalen i 1969 med sangen «Judy, min vän».
«Stad i ljus» vant Melodifestivalen og gikk rett til topps på Svensktoppen 17. april 1988 der den ble liggende i ni uker. Sangen ble også gitt ut som singel samme år og endte på en åttendeplass på den svenske singellisten. Den var også førstesporet på albumet ...är... fra 1988.

Eurovision Song Contest

Som vinner av Melodifestivalen ble sangen Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 1988 i Dublin. Dette var andre gang Körberg representerte Sverige i konkurransen, første gang var i 1969. Anders Berglund var dirigent, og med på scenen var Urban Agnas som spilte pikkolotrompet. Körberg ble imidlertid syk like før finalen 30. april 1988 og var så dårlig at han måtte stå over flere prøver. På generalprøven måtte låtskriveren selv, Py Bäckman, stille på scenen og fremføre sangen.
Under direktesendingen slet Körberg på et par av de høye tonene, men fremføringen gikk ellers uten problemer. Tross et favorittstempel i dagene før finalen, endte sangen på delt tolvteplass av 21 deltakere. Sangen fikk 52 poeng – hvorav 12 kom fra den norske juryen. Den nabovennlige poenggivingen fikk programleder Pat Kenny til sarkastisk å bemerke: «And you are to be commended by the Swedes for your neighbourly gesture» (og dere skal berømmes av svenskene for deres nabovennlige gest).
New York Nights

Handling

Korpiken Jill Deverne (Norma Talmadge) prøver å støtte sin ektemann, den strevende låtskriveren Fred Deverne (Gilbert Roland). Hun overtaler gangsteren Joe Prividi (John Wray), som produserer musikalen hun spiller i, til å bruke Freds nyeste sang. Joe er forelsket i Jill, men hun er trofast mot Fred og avviser alle Joes fremstøt. Fred har imidlertid et alkoholproblem og både drikker og flørter med damer bak ryggen på Jill. Da han blir arrestert sammen med en av sine kvinnelige bekjentskaper, får Jill nok og avslutter ekteskapet.
Den neste tiden fester hun mye sammen med Joe, i håp om å glemme Fred. Joe er svært sjalu og på en fest skyter han en mann som klenger på Jill. Han blir arrestert og Jill blir med ham til politistasjonen. Hun møter tilfeldigvis Fred da hun er på vei ut igjen. Han har blitt arrestert for løsgjengeri, men Jill synes synd på han og betaler boten hans. Etter å ha pratet litt, bestemmer de seg for å gi ekteskapet en ny sjanse. Da Joe slipper ut av fengsel og får vite at de skal forlate byen sammen, legger han en plan for å drepe Fred. Politiet finner ut Joes plan og arresterer ham på toget, mens han står klar til å skyte Fred. Jill og Fred kan dermed trygt forlate byen sammen.

Produksjon

Jules Furthman skrev manuset basert på teaterstykket Tin Pan Alley, skrevet av Hugh Stanislaus Stange. Det hadde premiere på Broadway 1. november 1928, med Claudette Colbert som Jill O'Dare, Norman Foster som Fred Moran og John Wray som Joe Prividi. New York Nights ble påbegynt som en stumfilm, før det ble bestemt at den skulle være en lydfilm. Den ble dermed den første lydfilmen som Norma Talmadge spilte i.

Mottakelse

Filmen ble for det meste negativt mottatt av kritikerne. Variety mente at skuespillerne gjorde en god innsats, men at handlingen i filmen var lite original og at filmen derfor var avhengig av Talmadges stjernestatus for å lokke publikum. The New York Times syntes filmen var middelmådig, selv om den hadde noen gode øyeblikk. Photoplay likte heller ikke filmen, men mente at fansen til Talmadge ikke ville bli skuffet over stemmen hennes. Wrays rolletolkning ble likevel trukket frem som den beste.
Gyldendals konversasjonsleksikon

Gyldendals konversasjonsleksikon ble utgitt fra 1930-årene av Gyldendal Norsk Forlag, fra 1960 som Gyldendals Store Konversasjonsleksikon. Leksikonet kom i til sammen tre utgaver, den siste i 1972.
Til neste utgave hadde forlagene Aschehoug og Gyldendal slått sine leksikondivisjoner sammen til Kunnskapsforlaget som ga ut Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon, med førsteversjon i 1978.
Manuel Lisa

Bakgrunn

Lisa ble født i en spansk kolonialtjenestemannsfamilie i Nueva Orleans som da var i spansk Louisiana. Hans foreldre var fra Murcia i Spania. Som tenåring begynte han å handle med skinn og pelsverk.

Handelspionér

Ved det at han i 1796 giftet seg med  Polly Charles Chew, en svært formuende, enke skaffet han seg en betydelig startkapital. Han kunne derfor kjøpe seg en egen elvebåt og foretok med den handelsferder langs Mississippifloden. Han klarte ved hjelp av farens politiske kontakter i 1802 å utvirke enerett av det franske keiserdømme for handel med osageindianene.
Lisa deltok i forberedelsene til Lewis og Clarks ekspedisjon og ble samtidig inspirert til en egen. Fra og med 1807 foretok Lisa jevnlige reiser opp langs Missourifloden og dens bielver, med hovedformål å finne fortsatt uutnyttede handelsmuligheter og gode steder å anlegge handelsstasjoner på. På sin første reise grunnla han, sammensmed William Morrison og Pierre Menard, en handelsstasjon ved Bighorn Rivers munning i Montana. Stedet ble befestet på grunn av trusselen fra svartfotindianernes konføderasjon, og blv senere kjent som Fort Raymond.

Selskapsdannelse

Lisa grunnla i 1809 St.Louis Missouri Fur Company sammen med William Clark, Andrew Henry, Pierre og Auguste Chouteau, Pierre Menard og andre. Med den kapital som ble tilført av hans formuende kompanjonger kunne 350 personer ansettes for handelskompaniets første pelsoppkjøpsekspedisjon. Dermed kunde Lisa og hans kompanjoner utkonkurrere astorianerne i Missouriområdet.
På 1809 års reise ble det etablert handelsforbindelser med arikaraer, hidatsaer og mandaner. Derimot mislyktes Andrew Henry og Pierre Menard med å inngå handelskontakter med svartfotindianerne. De ble angrepet av indianerne ved Three Forks og tvunget til panikkartet flukt.

Nebraska

Lisa fikk amerikansk statsborgerskap og ble derigjennom den første representanten for USA som bosatte seg i Nebraska, der han bygde Fort Lisa i nærheten av den nåværende by Omaha. William Clark som de var guvernør for Missouriterritoriet utnevnte i 1814 Lisa til USAs offisielle representant for kontaktene med de indianske urbefolkninger som bodde i området. 
Samme år giftet Lisa seg for andre gang, nå med en kvinne fra omahastammen. Han rakk med ytterligere en hustru, Mary Hempstead Keeney, som tilbragte vinteren 1819-20 i Fort Lisa med ham. Hun syntes imidertid at tilværelsen i Nebraska var for spartansk om vinteren og overtalte våren 1820 Lisa til å bosette seg i Saint Louis, der han døde sensommeren samme år.
Mimopezus

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Sentral-Afrika.
Åndelighet

Åndelighet, kultur, folketro og sjel er begreper som tilsammen uttrykker menneskets oppfatning av sannhet omkring spørsmål som ligger utenfor de materielle.
Dette åndslivet manifesterer seg i språk, tradisjoner, religion og livssyn, estetikk og kreative uttrykksformer (kunst, litteratur, musikk, teater med mer), teknologi og annet som danner en kollektiv identitet. Åndeligheten er i stadig utvikling, slik at gjengs oppfatning for noen år siden eller i andre områder kan kalles overtro eller spiritisme fordi det her og nå ikke lenger får tilslutning som sann viten.
I Norge har det i senere tid blitt en økt interesse for og åpenhet omkring åndelighet, gjennom blant annet Alternativt Nettverks messer, bladene Visjon, Medium og Ildsjelen, og livssynssamfunnet Holistisk Forbund. Snåsamannen og Prinsesse Märtha Louises såkalte «engleskole» (Astarte Education) og senere bokutgivelse har skapt mediedebatt om åndelighet.
Stig Dagermansällskapet

Stig Dagermansällskapet er en svensk forening som ble opprettet i mai 1987 med formål å skaffe oppmerksomhet rundt Stig Dagermans forfatterskap. En av foreningens målsetninger er å fremskaffe en komplett Dagermansamling, for at interesserte skal kunne fordype seg i Dagermans forfatterskap og den tiden han levde i. I 2005 har foreningen omkring 250 medlemmer. Stig Dagermansällskapet har siden 1996 delt ut Stig Dagermanprisen.
Sericoidini

Utseende

Middelsstore, blanke oldenborrer med en avlang kroppsform. På farge kan de være brunlige eller mørkt metallisk fargede.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Argentina, Chile, Paraguay, Bolivia og Brasil).
Billehubro

Beskrivelse

Billehubro når en kroppsstørrelse opp til 45 cm og er svakt stripete på underkroppen. Den har en lysegul iris og nebbet er tydelig mindre enn hos andre hubroer.

Habitat og utbredelse

Billehubro lever i Afrikas tropiske regnskog sør for Sahara. Den finnes i Angola, Kamerun, Den sentralafrikanske republikk, Republikken Kongo, Den demokratiske republikken Kongo, Elfenbenskysten, Ekvatorial-Guinea, Gabon, Ghana, Guinea, Liberia, Nigeria og Sierra Leone.

Levevis

Som næring har billehubro, som navnet sier, spesialisert seg på biller. Den spiser også gresshopper og andre insekter.
Universität Rostock

Universität Rostock er det eldste universitetet i Nord-Tyskland og hele Østersjøområdet, og ett av to universiteter i Mecklenburg-Vorpommern (det andre er Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald). Dets to latinske mottoer er doctrina multiplex veritas una (flere lærer, en sannhet) og traditio et innovatio (tradisjon og innovasjon). Universitetet er statlig, og har ca. 15 000 studenter.

Historie

Universitetet ble grunnlagt i 1419 uten teologisk fakultet, men med pavelig bulle fra pave Martin V, av hertugene Johann II av Mecklenburg-Stargard og Albrecht IV av Mecklenburg-Schwerin og rådet i hansestaden Rostock. Den festlige åpningen fant sted 10. november 1419. På grunn av heretiske strømninger forble universitetet likevel frem til 1432 uten teologisk fakultet.
Fra begynnelsen bestod det av et juridisk og et medisinsk fakultet samt det såkalte facultas artium, det nåværende filosofiske fakultet. I 1432 ble så det teologiske fakultet åpnet.
I det 15. århundre var universitetet i Rostock et av de største tyske universiteter, med mellom 400 og 500 studenter, særlig fra Holland, Skandinavia og Baltikum. På grunn av politisk uro måtte universitetet, etter kirkelig press, mellom 1437 og 1443 flytte til Greifswald. Mellom 1487 og 1488 hadde universitetet sitt sete i Lübeck.
I 1569 ble universitetsbiblioteket grunnlagt. Noen tid etter at reformasjonen ble gjennomført i Rostock ble universitetet selv protestantisk. I 1760 ble det delt i et borgerlig universitet i Rostock, underlagt byens råd, og et fyrstelig universitet i Bützow. Universitetene ble gjenforent i 1789. Humanisme og lutherdom var bestemmende for universitetet. Under tredveårskrigen ble universitetets internasjonale betydning redusert.
Sammen med universitetet i Rinteln og universitetet i Wittenberg spilte universitetet i Rostock en betydelig rolle under hekseprosessene.
Etter at universitetet i 1827 gjennom en traktat ble overtatt av staten (storhertugdømmet Mecklenburg) fra byen, ble det betydelig utbygget. Tallmessig var det likevel forholdsvis lite, med omkring 1700 studenter i året 1930.
I forbindelse med universitetets 500-årsjubileum ble Albert Einstein og Max Planck den 12. november 1919 utnevnt til æresdoktorer ved universitetet. Universitetet i Rostock var det første som utnevnte Einstein til æresdoktor.
Under DDR-perioden 1949-89 het universitetet Wilhelm-Pieck-Universität.
Ved universitetet er det en minnetavle over studenten og politiker Arno Esch som ble skutt av KGB i 1951.
Professor Wolfgang Schareck er universitetets nåværende og 906. rektor.
Stallarholmen

Stallarholmen er et tettsted i Strängnäs kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 623 innbyggere. Tettstedet ligger dels på fastlandet, dels på Selaön i Mälaren, Sveriges største øy i en innsjø.
I og rundt Stallarholmen finnes mange fortidsminner, blant annet flere runesteiner og et godt bevart gravfelt fra den yngre jernalderen, Åsa gravfelt.
Hver sommer siden 2003 har Vikingafestivalen blitt arrangert i Stallarholmen.
Euscorpius honazicus

Utseende

Nokså små (gjerne 30-50 mm), middels kraftige skorpioner med kraftige pedipalper (klør). Kroppen er temmelig jevnbred, halen kort og tynn med et temmelig slankt broddsegment (dermed også små giftkjertler).

Levevis

Disse skorpionene finnes gjerne i tørre, åpne områder, for eksempel maquis.

Utbredelse

Arten finnes i familien Euscorpiidae som er den artsrikeste skorpiongruppen i Europa, der det er funnet 14 arter i denne slekten. Arten finnes i Tyrkia.
Wrong Turn

Sammendrag

Filmen åpner med et ungt par som driver med fjellklatring i en avsidesliggende skog i Vest-Virginia. Når Rich kommer til toppen, prøver han å hjelpe Halley opp. Men han blir plutselig myrdet, av noen som Halley ikke ser. Halley prøver å komme seg unna. Når hun løper mot bilen sin snubler hun i piggtråd, og hun blir dratt inn i skogen. Noen uker senere, kjører lege-student Chris Flynn gjennom fjellene i Vest-Virginia på vei til et forretningsmøte. Han kolliderer med en annen bil som står midt i veien med dekkene punktert av piggtråd. Bilen tilhører fem venner på campingtur: Jessie, Carly og hennes forlovede Scott samt et annet par, Evan og Francine.
Evan og Francine blir ved bilene, men de andre ser etter hjelp. Evan går inn i skogen fordi han hørte en merkelig lyd, og Francine går etter for å se etter ham. Hun får øye på en joggesko og et avkuttet øre, før hun blir drept av Saw Tooth - en kannibal som bor i den avsidesliggende skogen. I mellomtiden finner de andre en liten hytte, og de går inn for å se etter en telefon. De blir rystet over å finne flere menneskelige kroppsdeler. De rekker ikke å flykte, før det kommer noen mot hytta. Tre kannibaler (Three Finger, Saw Tooth og One Eye) kommer med Francines døde kropp. De ser på i redsel, mens Francine blir amputert og spist av kannibalene.
Noen timer senere - når kannibalene sover - prøver de å flykte. Men Saw Tooth våkner, vekker de andre, og begynner å jage dem gjennom skogen. De finner en stor parkeringsplass med mange biler som tilhører kannibalenes tidligere ofre. Når kannibalene kommer, distraherer Chris dem. Slik at de andre kan kjøre for å skaffe hjelp. Men Chris blir skutt i beinet av Saw Tooth. Så Scott prøver å distrahere dem i stedet, slik at Chris kommer seg unna. Jentene hjelper Chris inn en bil, og de kjører raskt videre for å plukke opp Scott. Men Scott blir skutt med en pil, og kroppen hans blir dratt inn i skogen.
Chris, Jessie og Carly fortsetter til fots. De finner et gammelt vakttårn med en radio. De prøver å ringe etter hjelp, men får ikke svar. Kannibalene dukker opp utenfor vakttåret, og setter hele bygningen i brann. Chris og Jessie hopper ut av et vindu. Men Three Finger tar Carly, og kapper kroppen hennes i flere biter. Chris og Jessie gjemmer seg, frem til neste morgen. Chris møter en politimann. Men før han kan fortelle hva som skjer, blir politimannen skutt i øyet med en pil. Jessie blir tatt til fange, og bundet fast. Men rett før hun skal drepes, kjører Chris en bil gjennom hytta. Han hjelper løs Jessie, og de stikker av sammen. Bilen og hytta eksploderer, rett etter at Chris og Jessie har kommet seg unna. Filmen avsluttes med en politimann som etterforsker den ødelagte hytta. Three Finger - som overlevde eksplosjonen – og dreper politimannen. Kannibalens sinnssyke latter høres, i det rulleteksten ruller.
Vaulen

Bedrifter

I auglendsdalen har bedrifter som Novaprint, Allservice, Gunnarshaug og Norflis kontorer.

Skoler

Vaulen skole er delområdets grunnskole og ligger ikke langt ifra bydelen Hinna. Kristianslyst ungdomsskole mottar elever både fra Vaulen og Kvalaberg barneskole. Kristianslyst ligger nordøst for Mariero, rett ved det som er skolens gymsal og svømmearena Hetlandshallen.
Steinerskolen har barnehage, grunn-, ungdoms- og videregående skole.

Friområder og aktiviteter

Vaulen badeplass er stort friområde med mange strender i Gandsfjorden
Vaulen ligger nært friområdet Sørmarka (Stavanger) og det tidligere drikkevannet Vannassen. Begge områdene er fredelige og blir brukt som turområder.

Fotball

På Vaulen arrangeres Vaulen vårcup tidlig hvert år. Dette er en av de største fotballturneringene i Norge, hvor spillere fra miniputt til junior deltar.
Personality (sang)

«Personality» er an amerikansk rhythm and blues/popsang fra 1959, skrevet av Harold Logan og Lloyd Price. Den ble utgitt på single av Price.
Singlen lå i tre uker som nummer to på Billboard Hot 100-listen og ble én av Prices mest populære crossoverhits. Den lå dessuten på toppen av den amerikanske R&B-listen i fire uker.
Versjonen til Lloyd Price kom inn på den britiske singlelisten 13. juni 1959 og lå der i ti uker med nummer ni som høyeste plassering.
Den lå også på den norske VG-lista i ni uker i 1959 og på en sjetteplass i to uker.
En versjon med den britiske sangeren Anthony Newley kom på den britiske singlelisten 13. juni 1959 og lå der i tolv uker med nummer seks som høyeste plassering.

Norske versjoner

Bjørn Borkenhagen og Bjørn Lindquist har skrevet norske tekster. Borkenhagens norske versjon bærer tittelen er «Bittens aftenshow». Lindquists norske versjon heter «Digger dataspill».
Fantastic Norway Arkitekter

Fantastic Norway Arkitekter AS er et arkitektkontor startet av Erlend Blakstad Haffner og Håkon Matre Aasarød i 2004. Deres hovedvirke er kulturbygg og reiselivsanlegg med fokus på den lokale kulturen som drivkraft i steds- og prosjektutvikling.
De reiste rundt i Nord-Norge med sin røde campingvogn og utførte prosjekter i byer og tettsteder. De har utviklet en metode som går på tvers av trafisjonell praksis i arkitektyrket.

Priser

Fad medal of honor 2007 «for the purpose of re-establishing the figure of the architect as an active participant and builder of the society». ArkitektnyttFAD

Utstillinger

Arkitekturbiennalen i Venezia 2008 Arkitektnytt la Biennale di Venezia
Jan Šrámek

Prest

Jan Šrámek studerte teologi i Olomouc ov var deretter prest og teologiprofessor i Mähren. Influert av den pavelige encyklika Rerum Novarum av pave Leo XIII. organiserte han en kristelig-sosial bevegelse i dens ånd. Han bløe gitt den høyere kirkelige rang som monsignore. og Monsignore.

Politisk engasjement

I 1894 ble han formann fdor det mährisk-schlesiske kristelig-sosiale parti, fra 1906 til 1918 var han medlem av den mähriske landdagen, og fra 1907 til 1918 medlem av Reichsrat i Wien.
Etter Tsjekko-Slovakia ble til i 1918 engasjerte han seg for å konsolidere de katolske krefter. I januar 1919 vidro han vesentlig til grunnleggelsen av det tsjekkoslovakiske Folkepartiet (ČSL), som forente de fleste katolske strømninger i landet. Han var også partiets første formann. Dessuten var han representant til Nasjonalforsamlingen (1920–1939) og minister i samtlige tsjekkoslovakiske regjeringer itiden fra 1921 til 1938.

President for eksilregjeringen i London

Etter den tyske okkupasjon av landet som ettervirkning av Münchenavtalen var han en klar forkjemper av motstanden. Han dro utenlands og organiserte der den tsjekkoslovakiske bevegelse. I oktober 1939 ble han stedfortredende formann for den tsjekkoslovakiske nasjonalkomite i Paris, og fra 1940 til 1945 president for den tsjekkoslovakiske eksilregjering i London.

Etterkrigstiden

Fra og med 1945 ble Tsjekkoslovakia styrt av det kommunistdominerte Nasjonal Front som også inkluderte Šrámeks folkeparti. Šrámek og hans partifeller engstet seg for den økende rolle til kommunistpartiet. Etter 1947 begynte den folkelige støtten for kommunistene å avta. 
For å konsolidere makten gjennomførte kommunistene et kupp i februar 1948. Mgr. Šrámek måtte trekke seg som formann av Folkepartiet. Hans etterfølger Rostislav Petr, og presten Josef Plojhar, en «sterk mann» innen Folkepartiet, støttet betingelsesløst samarbeid med kommunistene.
Mgr. Jan Šrámek forsøkte på sin side å flykte fra labndet. Men han ble arrestert under forsøket i mars 1948. Etter et generalamnesti gitt av Klement Gottwald fikk  Šrámek selv velge hvor han skulle leve i husarrest for resten av sitt liv. Han tilbragte så sine siste leveår i en kloster for ordenssøstre i Brno.
Han døde 22. april 1956.
Ekeberg Norway Cross

Ekeberg Norway Cross er et terrengløp på Ekeberg, Oslo, som arrangeres av Idrettsklubben Tjalve.

Terrengløpet ble arrangert for første gang 28. mai 2011. I 2012 ble terrengløpet arrangert 8. september.

Løype

Løpet går i variert terreng på både gress, grus, skogsti. Det er mulighet for leire, overvann og andre hindringer. I 2011 var løypa 8 km lang, mens man i 2012 løp i en 5 km lang løype som kunne løpes en eller to ganger.

Barneløp

Samtidig med terrengløpet blir det også arrangert et løp for barn opp til 11 år, i en hinderløype på ca 1 km.
Ermin av Lobbes

Ermin av Lobbes (latin: Erminus; også Erwin og Ervin; født i Saint-Erme-Outre-et-Ramecourt Herly (Ercliacum) ved Sissonne i Frankrike, død 25. april 737 i Lobbes i Hainault i Belgia) var abbedbiskop av abbediet Lobbes.

Bakgrunn

Ermin stammet fra en fornem frankisk godseierfamilie og ble født i Herly (Ercliacum). Landsbyen er nå oppkalt etter ham, og heter nå Saint-Erme-Outre-et-Ramecourt). Han studerte ved katedralskolen i Laon.

Prest

I Laon ble han presteviet av den stedlige biskop, Madalgar/Madalgaire (ca 682–713). Han ble Madalgars kapellan og skriftefar og kanoniker ved katedralen i Laon, Notre-Dame de Laon.

Munk

I Laon ble han kjent med den senere helligkårede abbedbiskop Ursmar av Lobbes. Denne beveget Ermin til å beslutte seg til å inntre som munk i benediktinerabbediet Lobbes ved Charleroi, grunnlagt av den hellige Landelin. Ermin skjenkt abeddiet betydelige landegods i området rundt Laon. I en fortegnelse som stammer fra året 869 nevnes: Herly, Outre, Ramecourt, Ecorest-lez-Chèvres, Berrieux, Lierval og Juvincourt. Ved Herly, Ermins fødested, etablerte benediktinermunkene fra Lobbes et priorat, som lenge etter fikk sitt navn endret til Saint-Erme.

Biskop

Da Ursmar av aldersgrunner og svekket av helseproblemer begynte å nedlegge sitt embede som abbed og biskop, ble Ermin på Ursmars forslag først valgt til hans koadjutor, og så til hans etterfølger. Han ble i 713, etter Ursmars død, viet til biskop, og var så i 25 år Lobbes' abbedbiskop. Han forfdattet sin lærers og forgjengers, den hellige Ursmars, Vita. 
Etter sin død ble han først stedt til hvile i klosterets kirke, viet til Vår Frue. I 1409 ble hans levninger overført til krypten under kollegiatkirrken St. Ursmer i Lobbes. En av hans første etterfølgere som abbed av Lobbes, Anson, nedtegnet levnetsskildringer over abbedbiskopene Usmar og Ermin . 
Ermin æres som helgen i den katolske kirke. Hans minnedag er den 25. april. I kunsten gjengis han i abbeddrakt og med en bok.