google/wiki40b huggingface dataset:
Vatroslav Jagić

Liv

Jagić avsluttet gymnaset i Zagreb og studerte deretter klassisk filologi og slavistikk under Franz Miklosich i Wien. Fra 1860 til 1870 var han gymnaslærer i Zagreb. I 1871 dro han ut på en vitenskapelig reise gjennom Tyskland og Russland, og overtok i 1872 en lærestol i sammenlignende språkforskning ved universitetet i Odessa. I 1874 ble han professor i slaviske språk ved Universitetet i Berlin, og i 1880 mottok han et professorat i St. Petersburg. I 1886 etterfulgte han sin lærer Franz Miklosich som professor i slavisk filologi ved Universitetet i Wien.

Arbeid

Jagić offentliggjorde en rekke arbeider på forskjellige områder av slavistikken, for eksempel kroatisk språkhistorie. Han var også opptatt av vitenskapshistorie og utga brevvekslingen mellom Jernej Kopitar og Josef Dobrovský. I 1871 grunnla han fagtidsskriftet Archiv für slavische Philologie i Berlin, og var tidsskriftets redaktør gjennom 45 år. Han var også virksom som utgiver av gammelkirkeslaviske håndskrifter som Codex Zographensis og Codex Marianus.
Jagić sto i mange år i brevveksling med den norske slavisten Olaf Broch.
Pinåsløpet

Pinåsløpet er et norsk motbakkeløp. Det ble startet av Ole Wiik i 2002. Arrangørlag er Svarstad IL og Lardal o-lag. Pinåsløpet går i seks kilometer fra Dalen over Pinås og tilbake. Stigning på 300 meter hvor toppen er på Pinås 367 moh.
I Pinåsløpet i 2008, som ble arrangert 23. august, deltok langrennseliten med Odd-Bjørn Hjelmeset, Tore Ruud Hofstad, Anders Aukland, Jørgen Aukland, Ella Gjømle og Kristin Størmer Steira. Anders Aukland fra Oseberg skilag og Kristin Størmer Steira fra IL Forsøk vant eliteklassene dette året og satte nye løyperekorder, Aukland med 30.23 minutter, og Størmer Steira med 34.40 minutter.
Kaestneria pullata

Utseende

Kaestneria pullata er en liten edderkopp, mellom 2 og 3 millimeter lang som voksen. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er mørkere enn bakkroppen, bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor, kuleformet og ganske skinnende (blank). Den har et flekket mønster, men dette kan være lite synlig hos noen individer. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. Beina er ensfarget lyse, nærmest gule eller gulbrune.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være noe fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Toro Rosso STR2

Toro Rosso STR2 var Formel 1-bilen som Toro Rosso-teamet konkurrerte med i 2007-sesongen, og i en videreutviklet utgave kalt STR2B også i de første fem løpene av 2008-sesongen. Selv om bilen hadde motor fra Ferrari i stedet for Renault, så var den en variant av Red Bull RB3-chassiset, noe som avstedkom mye debatt og kontroverser. Bilen viste seg imidlertid å være betydelig langsommere en Red Bulls RB3, som var optimalisert med henblikk på Renault-motoren, og tilpasningen av bilen til Toro Rossos Ferrari-motor førte uunngåelig til kompromisser og svekkelse av bilens prestasjonsevne.

Kontrovers

Både før og i løpet av sesongen hevdet Spyker og Williams at STR2 og Red Bull RB3 faktisk var identiske. Det sentrale poenget i deres innvendinger var at Concorde-avtalen helt klart krevde at alle teamene skulle konstruere sitt eget individuelle chassis. Begge teamene truet med å ta rettslige skritt over dette mulige bruddet på regelverket, spesielt Spykers teamsjef Colin Kolles.
Bilen ble lansert 13. februar 2007 under en testdag på Circuit de Catalunya, og den tiltrakk seg umiddelbart kontroverser som forventet da fotos av bilen ble frigitt. Bilen var som nevnt en variant av Red Bull RB3, og var designet av Adrian Newey, som hadde skaffet seg et rykte som en av de dyktigste Formel 1-designerne som følge av sitt arbeid med tittelvinnede biler både hos Williams og McLaren. For at Red Bull Racing og Toro Rosso skulle kunne bruke chassiset var Newey ansatt i et «nytt» selskap kalt Red Bull Technology. Dette ga et smutthull for STR til å omgå forbudet mot å dele chassis, ettersom begge teamene lovlig brukte en bil utviklet av en «uavhengig» tredjepart.

STR2 i 2007

STR2 og RB3 fikk aerodynamiske revisjoner på forskjellige stadier i sesongen. STR2 ble utstyrt med en ny frontvinge i Monaco, lik den som søsterteamet Red Bull installerte i runden før, med to kurvede øvre profiler som forbedret luftstrømmen over bilen og økte marktrykket. I Tyrkia kom teamet med nyutviklinger av finnene under frontpartiet, for bedre å kunne styre luftstrømmene under bilen. Til Italias Grand Prix ble STR2 ble utstyrt med en bueformet vinge over nesepartiet, mens Red Bull RB3 ikke fikk en lignende vingedesign før Japans Grand Prix en måned senere.

Utvikling av STR2B (2008)

STR2 ble videreutviklet for å installere den nye og obligatoriske «Electronic Control Unit» (ECU) fra McLaren Electronic Systems, som forhindrer at bilene utstyres med elektroniske hjelpemidler for førerne, som motorbremsing og antispinn. Bilen ble også tilpasset de nye reglene for førersikkerhet, med høyere hodestøtter rundt cockpiten. En annen utvikling var en ny girkasse, ettersom 2008-reglene krevde at girkassene skulle vare i fire løp, med en gridstraff på fem plasser som resultat hvis den skulle svikte tidligere.

Løpsresultater

Se: Scuderia Toro Rosso
Romerike St. Johannes Broderforening

Romerike St. Johannes Broderforening er en broderforening i Den Norske Frimurerorden. Broderforeningen ble grunnlagt i Kragerø den 14. januar 1983, og er underlagt St. Johanneslogen St. Olaus til de tre Roser.
ANEC

Historie

ANEC ble opprettet i 1995 som en internasjonal sammenslutning under belgisk lov. Den representerer forbrukerorganisasjoner i Den europeiske union og EFTA-land. Organisasjonens generalforsamling består av et nasjonalt medlem per land, nominert av landets forbrukerorganisasjoner. ANEC er finansiert av Europakommisjonen og EFTA, mens nasjonale forbrukerorganisasjoner bidrar noe. Sekretariatet er plassert i Brussel.
Fylkesvei 6474

Fylkesvei 6474 (Fv6474) i Trøndelag går mellom Sistranda og Siholmen kai i Frøya. Veiens lengde er 140 meter.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 450 (Sør-Trøndelag).
George Douglas, 4. jarl av Angus

Bakgrunn

George var en sønn av William Douglas, 2. jarl av Angus, og hans hustru, Margaret Hay av Yester. Han etterfulgte sin bror James som Earl of Angus i 1446.
Det var to linjer av familien på denne tiden. Hovedlinjen var jarlene av Douglas,som represtenterte den «svarte» linje; mens Angus representerte den «røde» linje. Begge grenene nedstammet utenomekteskapelig fra William the Hardy, Lord of Douglas. Jarlen av Douglas nedstemmet gjennom  Archibald the Grim, en uekte sønn av Sir James Douglas. Den 4. Earl of Angus' bestefar var et uekte barn av William, 1st Earl of Douglas.
George Douglas ble kjent som Great Earl of Angus, og overtok jarledømmet etter at hans barnløse bror James Douglas, 3rd Earl of Angus døde i 1446. Han skulle så bli det første overhode av Huset Douglas fra den «røde» linje.
Divin' Ducks

Divin' Ducks er et norsk rockeband fra Oslo. Bandet spiller rockelåter med røtter fra klassisk rock. Musikken til Divin' Ducks er inspirert av 70-tallsrock som f.eks ZZ Top, Status Quo, Deep Purple og Lynyrd Skynyrd. Bandet har hentet navnet fra  fra en blueslåt av Johnny Winter.
Gitarist/vokalist Morten Hjøllo (fra Husnes) og trommeslager Øystein Rudjord (fra Otta) møttes på  musikklinjen Skjeberg folkehøgskole i 1985. Der startet de forløperen til Divin' Ducks, Hjøllo Band, som ga ut EP-en «Back In Business» i 1986. Bandet flyttet deretter til Oslo, hvor Torbjørn Christensen ble med på bass. Første opptreden fant sted på Laugen-festivalen på Otta i 1986.
Bandets første LP , Divin' Ducks, ble utgitt i 1988. Høsten 1989 ble det gjort endringer i besetningen, og bandet endret også musikkstilen fra blues og «pubrock» til tyngre klassisk rock. Kjell-Ove Torkildsen erstattet Torbjørn Christensen, i tillegg til utvidelse med gitarist nummer to, Ferdinand Berentzen. Bandet begynte nå en turnèvirksomhet og utga CD-en Divin' Ducks Rapes the World i februar 1992. Albumet ble også utgitt i Danmark, Sverige og på Filippinene. I 1993 ble Ferdinand Berentzen erstattet med gitarist Stein Ramberg.
I kjølvannet av Rapes the World turnerte bandet i Norge, Skandinavia og Europa og utga platene An Eye For An Eye (med blant annet låta «Queen of Sheba») i 1994 og Gutter Rhymes i 1995.
Stein Ramberg forlot bandet i 1997 og ble erstattet av Svein Heimvik. Divin' Ducks fortsatte med utstrakt turnering i Norge og Europa, og platene ble utgitt i Sveits, Tyskland og Østerrike av Sony Music i Tyskland. Divin' Ducks turnerte i 1998 sammen med bandet UFO i Europa, og samleplata Both Ends Burning ble utgitt på det tyske plateselskapet Event Records. Opptak fra denne turneen resulterte høsten 1998 i liveplata Brewed And Bottled Alive på eget plateselskap, Clean Cut Records. Divin' Ducks fortsatte å turnere i flere år og, er blant Norges mestspillende band med over 1 400 opptredener i Norge og Europa.  
Da Svein Heimvik sluttet i 2002 ble Ferdinand Berentzen igjen hentet inn. Divn' Ducks hadde sitt siste show på Ricks i Bergen høsten 2003I 2010 kom  Roy Funner inn på bass, og den offisielle reunionkonserten ble holdt i Lillestrøm Kulturhus 29. januar 2010.
I 2010 kom bandet ut med Best of Divin' Ducks - Revitalized. CD-en inneholder nyinnspillinger og nye versjoner av noen av bandets mest kjente sanger.
Høsten 2014 begynte Stein Larsen som ny bassist. Stein Larsen har spilt med flere norske rockeband og artister som: Ole I Dole, Panama, So What, Sheik Arnes, The Monroes, GlamSlam, Mecalimb og Saints & Sinners. Han sluttet i bandet september 2018.
Christian Munch von Holst

Liv og virke

Han var sønn av godseier Theodorus Bergmann Holst og hustru Anne Christine (Kirsten) Munch Schjelderup på den vidstrakte Rørosgård. Farfaren Claus Holst var overstiger ved Røros kobberverk og hadde giftet seg til gården i 1756. Christian Munch von Holsts foreldre var tremenninger. Han ble foreldreløs som gutt, så eldstebroren Søren Schjelderup Holst ble hans formynder.
Han giftet seg i 1812 med Dorothea Jensine Bolle, datter av rittmester Johan Christian Bolle og hustru Karen Catharina Wessel. Hun hadde barn fra sitt første ekteskap med major William Wessel på Værnes hovedgård, som også var hennes morbror. C.M. Holst kjøpte samme år Vestre Stiklestad (prestegården) i Verdal, hvor de slo seg ned og fikk to barn; sønnen Wilhelm Christian Holst, som ble offiser, gårdbruker og ordfører i Verdal, og datteren Christine, som ble gift med bakermester Georg Andreas Ludwig Mack i Tromsø. De ble dermed besteforeldre til rittmester, stortingsmann, statsråd og amtmann Peter Holst og til ølbrygger Ludwig Mack.
I 1814 ble han kaptein og sjef for Snåsenske kompani i Nordenfjelske skiløperbataljon, hvor han hadde gjort tjeneste i ulike kompanier fra og med 1806. Han var oppført som kompanisjef frem til 1823, men utviklet sinnssykdom. Allerede i 1820 kunngjorde oberst og sjef for Trondhjemske infanteribrigade Elias Heltberg Lund, at kaptein Holst var syk og ikke kunne besørge sine anliggender, og at amtmann Christen Elster var oppnevnt som hans verge. «Først i 1844 dør Holst etter at han i mange år har gått rundt om på nabogårdene som en bygdeoriginal.»
Han var ordfører i Verdal 1842–1843, «men han var sinnssyk det siste året og fungerte nok ikke».
Protorma

Utseende

En ganske stor (30-40 millimeter), rødlig brun trebukk. Antennene er tynne og ikke spesielt lange. Fasettøynene er store og litt utstående, kjevene ikke forstørrede. Pronotum er trapesformet med spisse bakhjørner, ytterkanten fint sagtakket. Punkturen på pronotum er tett og kraftig. Dekkvingene er parallellsidige med rettvinklede "skuldre", hver dekkvinge med fire brede, opphøyde lengderibber. Beina er forholdsvis korte og tynne.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i den nordlige delen av Sør-Amerika.
Que viva Noruega!

Que Viva Noruega! er et musikkalbum med Hovedøen Social Club, utgitt i 2008. Dette er bandets første plate.
Flekksel

Beskrivelse

Flekksel har karakteristiske flekker i pelsen, som er opphavet til det norske navnet på arten. Pelsen er sølvaktig grå og sort. Oversiden er mørkere enn undersiden. Hannene blir typisk 150–170 cm lange, og hunnene 140–160 cm. Vekten varierer mellom 65 og 115 kg, uavhengig av kjønn.

Utbredelse

Arten er utbredt i Stillehavet, fra Alaska til Russland, Korea og Japan. I nord strekker utbredelsen seg til avgrensende områder i Nordishavet. Den er nært assosiert med pakkisen.
Hvor stor populasjonen av flekksel er vet man ikke. Man vet imidlertid at flere subpopulasjoner har forsvunnet i senere år. Det har vært antydet at arten kan være spesielt utsatt for klimaendringer.
NHK (kringkaster)

Kanaler

NHK sender fem kontinuerlige kanaler:
Trikken i Oslo

Historikk

I 1868 fremla ingeniøren Jens P. Vogt planer for en hestesporvei i Kristiania, men fikk avslag fordi man antok at dette ville hindre den vanlige ferdselen i de smale gatene. Også marinekaptein H. Muller hadde sporveisplaner. Fordi gatene var for bratte for en hestesporvei, ville han drive en dampsporvei. Disse forslagene ble ikke realisert, men de førte til en diskusjon som gikk over de følgende årene. Argumentene førte til at myndighetene i 1874 ga tillatelse til å bygge en sporveislinje - dermed ble Kristiania Sporveisselskab grunnlagt 2. oktober 1874, og sporveisdriften startet opp 6. oktober 1875 med 22 vogner innkjøpt fra USA. Byens første hestesporvei hadde linjer fra Stortorvet til Homansbyen, Vestbanen og Gamlebyen, som dengang het Oslo. Året etter åpnet en linje til Grünerløkka.

Vogner

I dag har Oslo en trikkeflåte på 72 trikker. Flåten består av trikker fra to ulike årganger: SL 79 som hadde leveransestart i 1982, og SL 95 som hadde leveransestart i 1999.
Trikkesystemet disponerer 40 vogner av typen SL-79 (nummerert 101 til 140) og 32 vogner av typen SL-95 (nummerert 141 til 172). Vognene eies av Oslo Vognselskap AS.
SL-79 (forkortelse for Sporvogn Ledd, bestilt i 1979) er de eldre leddvognene på nettverket. De er kun utstyrt med førerplass i en ende, og er derfor ikke i normal drift på Gaustadlinjen fordi endeholdeplassen Rikshospitalet mangler en vendesløyfe (den tidligere endeholdeplassen John Colletts plass har imidlertid en slik sløyfe). Vognene ble levert i to serier. I 1982 ble de første av de 25 SL-79/I vognene satt i drift. De siste 15 vognene, SL-79/II, kom i 1989. Utseendemessig er de to seriene forholdsvis like, selv om det er et noe forskjellig interiør på II-serien, og noen mindre tekniske forskjeller. SL-79/I-serien hadde en enkel bakdør på venstre side, det manglet på SL-79/II-serien. Duewag i Düsseldorf produserte de første 10 vognene i Tyskland, Strømmens Værksted (EB Strømmens Verksted fra 1988) produserte resten. Vognene har 71 sitteplasser og omtrent 92 ståplasser. SL-79 har en «kurv» i fronten, kalt bondefanger, noe som skal være en ekstra sikkerhet dersom noe eller noen ligger foran trikken. Kurven vil da falle ned og «fange» opp det som ligger i veien. Dette ble også vurdert på SL-95, men det ble utelatt.
SL-95 (forkortelse for Sporvogn Ledd, bestilt i 1995) er en større og tyngre trikk produsert av Ansaldo/Firema (nå AnsaldoBreda) i Italia. Vogntypen går ikke i normal trafikk til Majorstuen fordi enkelte kurver i Homansbyen er for krappe og det stedvis er for liten plass mellom sporene. Det er planlagt å utbedre sporet slik at disse vognene kan benyttes på hele trikkenettet. Trikkene er utstyrt med lavt gulv ved alle dører, unntatt fordørene. Trikkene er også utstyrt for å kunne kjøre i begge retninger, de har førerplass i begge ender, seter som vender mot hverandre og dører på begge sider. Vognene har 88 sitteplasser, og rundt 124 ståplasser.
SL-79 nærmer seg sin tekniske levetid, og SL-95 har store tekniske problemer. I 2018 ble det bestilt 87 trikker av typen CAF Urbos 100 som vil bli betegnet SL-18 i Oslo. De nye trikkene ventes levert i perioden 2021-24.
Sikalbaha gasskraftverk

Sikalbaha gasskraftverk er et gasskraftverk ved Chittagong i det østlige Bangladesh. Det har en installert produksjonskapasitet på 60 MW fordelt på 1 turbin, som ble ferdigstilt i 1984. Brenselstypen er naturgass. Kraftverket er offentlig eid.
Île du Levant

Île du Levant er ei øy utenfor den franske middelhavskysten, og er en del av øygruppa Îles d'Hyères. Det meste av øya er avstengt, og brukes som testområde for missiler. Øya er også kjent for flere nudiststrender.
Bound to Wander

Bound to Wander er et musikkalbum av Steinar Albrigtsen utgitt i 1992, etter suksessen med den første plata Alone Too Long.
Fagarbeider

Fagarbeider er en yrkesutøver som i det norske utdanningssystemet har avlagt og bestått fag- eller svenneprøve og har mottatt fagbrev eller svennebrev. I Norge er det ni utdanningsprogram og en stor bredde av programområder.
Det er en rekke utdanningsveier mot en yrkesfaglig opplæring som fagarbeider. Fullført opplæring skjer etter tre til fem år. Fag- svennebrev gir mulighet for lønn som fagarbeider i yrkeslivet. Den vanligste veien er det ordinære løpet med 2 år i videregående skole og 2 år som lærling. Andre utdanningsveier er dobbeltkompetanseløpet yrkes- og studiekompetanse (YSK) og den alternative opplæringsløpet vekslingsmodellen. Det er også mulig å bli fagarbeider gjennom å få vurdert egen arbeidserfaring og den veien bli kvalifisert til fag- eller svenneprøve.
Mitú

Mitú er hovedstad i provinsen Vaupés som ligger sør i Colombia.
Egon-Schiele-Museum

Historie

Planleggingen av Egon Schiele-Museum startet i 1980.  Fengselet i Tulln, som ble bygget i 1898, har blitt renovert i den forbindelse. Som et apropos hadde Schiele faktisk vært fengslet i 1912 i Neulengbach. Museet ble åpnet 12. juni 1990 som er markering av 100-årsdagen for Egon Schieles fødsel. 
Det er vist mer enn 100 objekter i 12 rom. 90 malerier av Schiele og mange fotografier fra hans og familiens hans liv er utstilt. I første etasje finnes det materiale fra Schieles barndom i Tulln, skoletiden i Klosterneuburg og hans tid som student i Wien. Det finnes blant annet mange tegninger utført av unge kunstnere.
Berømte malerier som er utstilt innbefatter Blick über verschneite Weingärten auf Klosterneuburg som Schiele malte i 1907, og Zerfallende Mühle fra 1916

Mer informasjon om museet idag

Egon Schiele-Museum befinner seg nær elven Donau. Det er utstillinger av samtidskunstnere hvert år.
Slingring (fletteteknikk)

Slingring er en teknikk for å fremstille solide, firflettede tråder, snorer og bånd. Teknikken har vært brukt til å lage rokkesnorer, piskesnorer, slitekanter (skoningskanter) nederst på stakker, og ved linefiske til å lage forsyn/snøre fra lineryggen ned til fiskekrokene, før forsyn av kunstfiber kom i handelen. Slingra forsyn var også i bruk som det tynneste/siste snøret før angelen ved andre typer fiske.

Redskap og teknikk

Redskapene som brukes til slingring, kalles slingrestokker eller slyngestokker. Et sett består av fire stokker. De har ofte en flaskelignende form, og kan ligne kniplepinner, men er mye større. Kniplepinner er ofte rundt 10 cm lange, slingrestokker gjerne rundt 20 cm. På hver stokk er det spolet opp tråd (eller garn) som sikres med et halvstikk. De løse trådendene samles og henges opp i en krok, så slyngestokkene kan slenges frem og tilbake. Tråden flettes ved at stokkene to og to slenges i kryss, så de skifter plass innbyrdes, og trådene flettes til snor. Dette arbeidet kan utføres av én person, eller av to personer som står overfor hverandre med en slingrestokk i hver hånd, og slenger hhv høyre og venstre hånds stokker til hverandre. 
Til forsyn ble det også brukt en annen type stokker, kalt forsynskroker eller forsynkroker, men prinsippet for fletting, eller slingring, var den samme: To og to snorer skiftet plass innbyrdes.
Fingring av snorer og bånd, det vil si en teknikk der kun hendene og fingrene brukes til å flette snorene, ligner på slingring, og kalles også på enkelte dialekter «sløngjing».
Fransk mesterskap i hinderløp 1893

Fransk mesterskap i hinderløp 1893 ble arrangert 16. april 1893, på Croix-Catelan i Paris. Dette var det sjette franske mesterskapet i hinderløp som ble arrangert.
Son de Tikizia

Son de Tikizia er en kostarikansk musikkgruppe. Låtene deres er hovedsakelig innen sjangeren salsa, men også jazz og afrokaribisk musikk. Gruppas frontfigurer er Walter flores og Alfredo Poveda Solorzano. De øvrige medlemmene er Marcial Flores Castro, Miguel Alberto Rojas Campos, Allan Estrada, Rafael Ángel «Pangui» Mora, Mauricio Alfaro Portuguez og César Fumero.
Marius Christiansen

Biografi

Christiansen skrev musikk til TV-serien Ran som ble vist på norsk TV i 2005. I 2011 skrev han musikk til kortfilmen Himmelen bak huset, som vant hovedprisen under Chicago International Childrens’ Film Festival samme året. Videre lagde han musikken til NRK-serien Schmokk som gikk på norsk fjernsyn i 2011 og samarbeidet med statskanalen fortsatte med dramaserien Hjem som har premiere høsten 2012.
Vetrhus (Odda)

Vetrhus er en gård og et etternavn i Oddadalen i Hardanger.
Hellaserica

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse

Arten er (som man skulle forvente ut fra navnet) utbredt i Hellas.