google/wiki40b huggingface dataset:
Bergen Børs

Bergen Børs var en børs ble opprettet i Bergen i 1837. Visekonsul, overfiskevraker og tidligere stortingsmann Fredrik Meltzer ble byens første børskommissær. Han fikk med seg en børs- og handelskomite på tre, senere fire medlemmer. Børsen var ikke drevet med støtte fra det offentlige, og driften var avhengig av inntekter fra tonnasjeavgifter på skip deklarert til utlandet, og medlemskontingenter.
Først flere år etter etableringen ble en egen børsbygning på Vågsallmenningen reist. Etter at Bergens Privatbank overtok bygningen i 1967, ble børsvirksomheten lagt til Handelens & Sjøfartens hus i Olav Kyrres gate 11. Bergen Børs fusjonerte i 1991 med Oslo Børs, som Oslo Børs avdeling Bergen, og ble senere innlemmet i Bergen Næringsråd.
Det har vært flere private initiativer for å holde børs i Bergen. I 1684 fikk Jørgen Thormøhlen kongelig godkjennelse på å opprette børs i Bergen, men den ble lagt ned etter kort tid. De tyske kjøpmennene hadde lenge en funksjon som børs, idet dagens priser ble slått opp i Kjøpmannsstuen. Etter at Det Tyske Kontor var nedlagt, holdt de bergenske kjøpmennene børsmøter i et skur på Bryggen fra 1789. Bergens Børs fikk ikke ordnede forhold før i 1813, da den private børsen reetablerte seg i Kjøpmannsstuens vinkjeller.  Den private børsen i Bergen ble først oppløst av Magistraten i Bergen i 1837, etter anbefaling fra Finansdepartementet.
Anthony J. Soares

New England Revolution

Soares spilte college fotball for University of California, Berkeley, her ble han også etterhvert omskolert fra angrepsspiller til forsvar.
Soares ble videre draftet av MLS klubben New England Revolution i 2011. Spilleren spilte fire sesonger for klubben. Soares var i samtaler med Serie A klubben Hellas Verona januar 2015, men overgangen strandet av ukjente årsaker. Det ble spekulert i om overgangen av en ny defensiv spiller til Verona ville utløse lønnsklausuler for andre defensive spillere i klubben.

Viking FK

Soares undertegnet 23. februar 2015 en 18 måneder lang kontrakt med Viking FK. Spilleren ble beskrevet som taktisk klok og fysisk sterk på pressekonferansen samme dag. Soares pådro seg en kneskade på trening foran sesongstart, og mistet dermed flere kamper i starten på Tippeligaen i sin debutsesong for klubben. Debuten i Tippeligaen kom hjemme mot Rosenborg BK i seriens 4. runde, 25. april 2015, da han ble byttet inn for Magne Hoseth i det 71. minutt. Soares ble tidlig ansett som en god forsterkning, og etablerte seg for fullt i lagets førsteellver. Vinnervilje og evne til å kommunisere ble trukket frem som egenskaper som kjennetegnet den første amerikaner i mørkeblå drakt. Spilleren pådro seg en hodeskade i juni, og mistet dermed flere kamper også midtveis i sesongen. Med sin korte kontrakt, ble det tidlig klart at viking ønsket å forlenge avtalen med spilleren. Trener Kjell Jonevret ønsket å gjøre spilleren til lagkaptein, etter at stopperkollega og kaptein Indriði Sigurðsson ville forlate klubben etter sesongslutt. Soares spilte 20 tippeligakamper i sin første sesong for klubben. Etter endt sesong fikk spilleren  tilbud om en forlengelse av kontrakten med klubben. Det ble imidlertid spekulert i om at spilleren ønsket seg videre i karrieren, og dermed ville takke nei til tilbudet.

AGF Fodbold

Juli 2016 ble det offentliggjort at A.J Soares hadde undertegnet en kontrakt ut 2017/18- sesongen med danske AGF. Soares fikk sin debut for AGF da han ble byttet inn for Danny Olsen etter 74 minutter mot Randers FC hjemme på NRGi Arena 31. juli 2016. Første mål for klubben kom i runden etter, da spilleren utlignet til 2 - 2 i en kamp mot Esbjerg fB på Blue Water Arena 8. august 2016. I en kamp mot FC Nordsjælland 12. september pådro Soares seg en hofteskade, og måtte dermed stå over flere kamper for sin nye klubb. 16. november 2016 ble det offentliggjort at Soares ville avslutte karrieren grunnet hodeskader påført tidligere i spillerkarrieren.

Personlig

AJ Soares gikk på UC Berkley sammen med USAs kvinnelige landslagspiller Alex Morgan.
Betty Ann Bjerkreim Nilsen

Orientering

I junior-VM 2005 ble det gull i stafett. I junior-VM 2006 fulgte hun opp med gull på mellomdistansen og sølv på langdistansen.
I 2009 løp hun første etappe på det norske laget som vant VM-gull i stafett. De øvrige løperne på det norske vinnerlaget var Anne Margrethe Hausken og Marianne Andersen.
Hun er for sesongen 2010 uttatt på orienteringslandslagets utviklingsgruppe.

Langrenn

I 2004 ble hun nr 5 på 15 km fellesstart i junior-VM på ski. I junior-VM 2005 ble det to bronsemedaljer individuelt (jaktstart og 5 km) og gull i stafett. I junior-VM 2006 avanserte hun til sølv på jaktstart og nytt stafettgull.
Hun fikk plass på rekruttlandslaget foran sesongen 2006/07. Hun debuterte i verdenscupen i november 2006, og har en 9.-plass fra Kuusamo som foreløpig beste plassering. Hun ble tatt ut til VM i Sapporo, der hun ble nr 20 på jaktstart.
The American Ballet

The American Ballet ble dannet av The School of American Ballet som Kistein og E.M.M. Warburg hadde grunnlagt sammen med George Balanchine og V. Dimitrev i slutten av 1933.
The School of American Ballet åpnet i januar 1934 i New York. Det ble holdt studentforestilling i juni 1934 i White Plains. Den 1. mars 1934 startet en to-ukers sesong i New York Adelphi Theatre. Programmet bød på 7 balletter, alle av Balanchine: Alma Mater, Dreams, Reminiscences, Serenade, Transcendence, Mozartiana, og Errante.
Blant danserne var Boris Caccialanza, Lyon, Dollar og Loring med Geva og Haakon som gjesteartister. Etter en kort turné i det nordøstlige USA sluttet kompaniet seg til Metropolitan Opera House høsten 1935 som fast ensemble, forsterket med flere dansere som Vilzak som førstedanser, Moore, H. E. Christensen og E. Hawkins.
I ballettkompaniets første New York-sesong skapte Balanchine The Bat (basert på Strauss' Die Fledermaus) og koreograferte operaballetter. Det var helt fra starten av nokså anstrengt forhold mellom den tradisjonelt orienterte operaledelsen og den ambisiøse unge ballettdirektøren.
Våren 1936 regisserte Balanchine Glucks opera Orpheus und Euredike og forviste operasangerne til orkestergraven i en høyst kontroversiell oppsetning. The American Ballet nådde klimaks i det følgende år da Metropolitan Opera arrangerte en Stravinskij-festival med Stravinskij selv som dirigent for sin tredje ballett Apollon Musagéte, hadde premiere på Jeu de Cartes og La Baiser de les Fée – alle i Balanchines koreografi.
Våren 1938 kom det til brudd mellom Metropolitan Opera og The American Ballet Theatre som var ute av virksomhet i tre år. I denne tiden organiserte Kischstein en mindre gruppe med en annen målsetting (men med hovedsakelig de samme dansere) og kalte den Balleting Caravan. Etter invitasjon fra Nelson A. Rockefeller ble The American Ballet Theatre igjen samlet til en søramerikansk goodwill-tur fra juni til november i en rekke latinamerikanske land. Balanchine var kunstnerisk direktør og blant danserne var Marie-Jeanne, Caccilanza, Tompkins, L. Christensen, Dollar, Bolender, Kriza, Magellanes, Solov og Taras.
Repertoaret besto av Ballet Imperial, Juke Box, Pastorale, Concerto Barocco, The Bat, Billy the Kid, Charade, Time Table, Filling Stion, Errante og Apollon Musagete. Etter tilbakekomsten til USA ble The American Ballet Theatre oppløst. Kirschtein og Balanchine grunnla da Ballet Society 1946 som ble opphavet til New York City Ballet i 1948.
Batesiana

Utseende

En middelsstor (5,5 - 6,5 millimeter), bred, blank, svart gjødselbille. Hode og pronotum er tett og kraftig punkterte. Hodet er skovlformet, ikke innbuktet i midten foran, kraftig innsnevret foran fasettøynene. Pronotum er mye bredere enn langt, avrundet firkantet, bakkanten er sterkt utbuktet. Dekkvingene er litt pæreformede med kraftige punktstriper, mellomrommene mellom disse er høyt hvelvede og blanke.

Levevis

Ingenting er kjent om biologien til denne arten, men den har blitt funnet mellom løvstrø og sammen med termitter.

Utbredelse

Arten er kjent fra Mellom-Amerika og også fra Bolivia, så den er trolig vidt utbredt.
Ludwig Thuille

Biografi

Thuille mistet sine foreldre som barn og flyttet til Østerrike hvor han vokste opp hos en onkel. Han studerte i Innsbruck, hvor han i 1877 møtte den unge Richard Strauss, som ble en venn for livet. Siden kom han til München, hvor han studerte orgel og komposisjon med Josef Rheinberger på Akademie der Tonkunst, og han etterfulgte Rheinberger som lærer der da denne døde i 1901. Blant hans elever var Hermann Abendroth, Ernest Bloch, Ernst Boehe, Richard Wetz, Rudi Stephan, Walter Braunfels og Henry Kimball Hadley.

Komponist

Ludwig Thuille var en produktiv komponist som særlig komponerte kammermusikk. Han komponerte også sju operaer, Theuerdank fikk en førstepremie i en operakonkurranse i 1897, og Lobetanz var en stor suksess på operaen i Karlsruhe i 1898. Han blir vurdert som en konservativ romantisk komponist. Boka Harmonilehre, skrevet med Rudolf Louis og utgitt etter Thuilles død, kom i flere opplag og hadde stor innflytelse.
A World of Propensities

A World of Propensities («En verden av åpne muligheter») er filosofen Karl Poppers siste monografi, utgitt i 1990 på forlaget Thoemmes (Bristol). Boka er på bare 51 sider og inneholder to foredrag fra 1988 og 1989, som utdyper Poppers tanker rundt «propensiteter» og evolusjonær erkjennelsesteori. Boka er oversatt til tolv språk, deriblant svensk.

1. foredrag: «En verden av propensiteter»

Med propensitet refererer Popper til det iboende «virkeliggjøringspotensialet» som mange naturlige prosesser har: Noen hendelser skjer ikke med ren nødvendighet, men med en viss sannsynlighet, som enten virkeliggjøres eller ikke. Menneskelig aktivitet kan påvirke slike propensiteter (dvs. bidra til mulige hendelsers virkeliggjøring og åpne opp for nye muligheter). Andre propensiteter er derimot helt uavhengig av menneskelig inngripen (f.eks. radioaktivt henfall).
Siden sannsynligheter for fysiske hendelser kan forbli konstant under konstante betingelser, konkluderer Popper at propensiteter er «mer enn muligheter» (s. 12): «De er like virkelige som krefter eller kraftfelt». Han er klar over at denne påstanden kan høres merkelig ut, men påpeker at en rekke filosofer og fysikere (bl.a. Berkeley, Mach og Hertz) også nekta å tro på krefter og avviste dem som okkulte størrelser.

2. foredrag: «Mot en evolusjonær erkjennelsesteori»

Alle organismer (dyr, amøber, trær osv.) har kunnskap om verden, som er bygget inn i deres morfologi, fysiologi, adferd osv. i form av evolusjonære tilpasninger. Popper påpeker at dette er a priori kunnskap (dvs. at den ikke trenger å erverves av enkeltindividet), selv om den ikke nødvendigvis representerer a priori sannheter. Den består av medfødte, ubevisste forventninger til miljøets beskaffenhet. Hvis forventningene ikke blir innfridd, må organismen utvandre, tilpasse seg eller dø. (Der alternativene «utvandring» og «fysiologisk tilpasning» forutsetter at disse evnene tidligere har evolvert.)
På denne måten «lærer» organismer (dvs. tilegner seg implisitt kunnskap om verden) gjennom evolusjon. Popper mener at menneskers læring foregår på en helt parallell måte, bare at mennesker kan «la ideene sine dø i sitt eget sted». Dette oppnår man ved å utsette ideer for kritikk før de settes ut i livet. Dette gjelder både læring på individuelt nivå og utviklinga av vitenskapelig (objektiv) kunnskap på samfunnsnivå. Popper ser på læring ikke bare som en analogi til, men som en fortsettelse av tilpasning ved evolusjon.
Det at alle teorier bygger på medfødt kunnskap, medfører at mennesker aldri «starter fra scratch» (som tabula rasa), men at alle oppfatninger er korreksjoner av tidligere kunnskap. Kunnskap blir altså ikke «tatt opp» passivt (ved induksjon), men «fravristet naturen» ved aktivt (men ikke nødvendigvis bevisst) å utvikle løsningsforslag og å forkaste de forslagene som viser seg å være feilaktige.
Turkcell

Turkcell eller Türkcell er et tyrkisk teleselskap som tilbyr mobiltelefoni i Tyrkia, siden dannelsen av selskapet i 1994. Selskapet har 37 millioner kunder, og er dermed Europas tredje største mobiloperatør. Selskapet er børsnotert i Istanbul og New York. Omsetningen i 2008 var på 6,97 milliarder US$, eller om lag 45 milliarder norske kroner. 
Hovedkvarteret ligger i Istanbul, og administrerende direktør er Süreyya Ciliv. Turkcell eies direkte og indirekte av følgende eierinteresser, rangert etter andel av aksjekapitalen: TeliaSonera (37,09 %), Cukurova Group (21,22 %), Alfagruppen (13,22 %). Alfagruppen kjøpte seg inn i selskapet i 2005 for 3,2 mrd US$, gjennom å kjøpe Cukorova-aksjer i strid med aksjonæravtalen i Turkcell.
Turkcell har eierandeler og virksomhet i Aserbajdsjan, Kasakhstan, Georgia og Moldova gjennom holdingsselskapet Fintur (som eies 58,55 % av TeliaSonera og 41,45 % av Turkcell), med 12,8 millioner kunder per 31.desember 2008. I tillegg har Turkcell 300 000 kunder på Nord-Kypros. 
Turkcell har aksjemajoriteten i det ukrainske mobilselskapet Astelit, som gjennom brandet «Life:)» har oppnådd 11,2 millioner kunder i Ukraina siden oppstarten i februar 2005. I 2008 ble russiske Alfagruppen dømt til å selge seg ned til 4,99 % i Turkcell, på grunn av Turkcells flertallsposisjon i Astelit, som er en konkurrent til Alfa-Telenor-eide Kyivstar GSM i Ukraina.  Ellers driver Turkcell via Life:) også mobilselskapet Best Mobile i Hviterussland, med 200 000 kunder.
For en oversikt over TeliaSoneras strid med Alfagruppen om kontrollen over Turkcell, se: Alfagruppen.
Avspasering

Avspasering er kompensasjon for overtidsarbeid gitt i fritid istedenfor penger. Det er vanlig at en avspaserer time for time i den tid som normalt hadde vært arbeidstid. Man har imidlertid krav på eventuelt overtidstillegg selv om man avspaserer i stedet for å ta ut timelønn. Avspasering brukes også i fleksitidsordninger, der man tar ut «pluss-tid» opparbeidet i en periode som fritid istedenfor lønn.
Sommen

Sommen er et tettsted i Tranås kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. Det ligger like ved grensen til Östergötlands län. I 2010 hadde tettstedet 772 innbyggere.
Sommen oppstod da Södra stambanan ble ført gjennom bygden. Stasjonen ble åpnet i 1874. Ved jernbanestasjonen var det også en havn ved innsjøen Sommen, og dette ble omlastingspunkt for varer fra hele området omkring Sommen. Dette innebar at samfunnet vokste kraftig, og på slutten av 1800-tallet var det boligmangel. Jernbanestasjonen er i dag nedlagt.
Karoline Krüger

Karriere

Som 11-åring tv-debuterte hun med en egenkomponert sang i programmet Halvsju på NRK. Fra 1986 var hun med i allsangprogrammet Syng med oss på NRK og slo gjennom nasjonalt i 1988, da hun vant Melodi Grand Prix med sangen «For vår jord» – mens hun fremdeles var elev ved Bergen katedralskole. Hun kom deretter på en femteplass i Eurovision Song Contest 1988 i Dublin.  
Senere samme år ga hun ut sitt debutalbum, Fasetter. Filmmelodien «You Call It Love» solgte samme år over 300 000 eksemplarer i Frankrike. Etter seks soloalbum har hun fra 2000-tallet beveget seg fra popsjangeren og over til teateret, både som sanger og skuespiller, og som komponist. Hun har medvirket i forestillinger som Peer Gynt – Verdensborger, Da Hana møtte henne, André Bjerke-forestillingen De to stemmer, Sondheims Company, Veggen og familieforestillingen Labyrinter! med tekster av André Bjerke. Musikken fra De to stemmer og Labyrinter! ble nominert til henholdsvis Spellemannprisen 2004 i klassen viser og Spellemannprisen 2018 i klassen barnemusikk.
I de siste årene har hun også markert seg i ren komponistsammenheng, og musikken til Veggen innbrakte henne NOPAs Musikkpris 2011. Den kirkemusikalske trilogien Jakobmesse, med tekst av Erik Hillestad, har til nå vært fremført i flere nordiske land. Hun har de siste årene levert album-låtmateriale til flere norske artister, og sammen med Tor Åge Bringsværd skrev hun den musikalske fabelen De hellige tre narrer for kor og forteller, som ble urframført som dramatisert forestilling på NRK1 julen 2003. Fra 2014–2016 hadde hun en ledende rolle i oppsetningen om Hellemyrsfolket ved Den Nasjonale Scene i hjembyen Bergen. 
Siden debuten i 1988 har Karoline gitt ut ti solo- og duettalbum og medvirket på et titalls andre som komponist eller sanger. Hennes siste utgivelse var albumet Jul, et duettalbum sammen med ektemannen Sigvart Dagsland fra 2013.

Annet

Karolineprisen er oppkalt etter Karoline Krüger. Prisen deles ut årlig til elever i videregående skole som kombinerer gode skoleresultater med topprestasjoner innen idrett, kunst og kultur. 
Karoline Krüger er gift med artisten Sigvart Dagsland, og paret har to døtre.
Harriet Tubman

Familie

Harriet Tubmans døpenavn var Araminta Ross. Hun var datter av Harriet Green, som var husslave på en plantasje, og Ben Ross. Hun hadde åtte søsken.

Mishandling og senskader

Under oppveksten ble Tubman både slått og pisket på plantasjene hun ble satt til å arbeide på. Som ganske liten fikk hun en alvorlig hodeskade etter at en rasende oppsynsmann traff henne med en tung metallvekt som han hadde kastet etter en annen slave. Hun fikk store senskader, som blant annet forårsaket anfall, epilepsi, kramper, hodepine, kraftige visjoner og drømmer gjennom resten av livet hennes.

Religion

Harriet Tubmans mor gjenfortalte bibelhistorier for datteren, og dette skulle prege datterens livssyn. Hun var en hengiven kristen hele livet.

Ekteskap

Hun giftet seg omkring 1844 med en fri svart mann ved navn John Tubman. Kort tid etter ekteskapsinngåelsen skiftet hun fornavn fra 'Araminta' til 'Harriet'; man er ikke helt sikker på nøyaktig når dette skjedde. Det nye fornavnet tok hun etter sin mor, og dette kan ha skjedd som ledd i en religiøs omvending, eller for å ære et annet familiemedlem. Hun tok også ektemannens etternavn ved giftermålet. Sammen fikk ekteparet ett barn. Det er lite som er kjent om John Tubman eller ekteparets tid sammen, men det må ha vært meget komplisert for dem å leve sammen på grunn av hennes status som slave. Loven bestemte at hvis moren var slave, ville barna også bli det, uavhengig av farens status. Det var imidlertid ikke uvanlig i staten Maryland på den tiden med ekteskap mellom frie og slaver, ettersom halvparten av den svarte befolkningen var fri. De fleste afroamerikanske familiene i Maryland hadde følgelig familiemedlemmer tilhørende begge gruppene.

Den amerikanske borgerkrigen

Da den amerikanske borgerkrigen brøt­ ut arbeidet Tubman for unionshæren, først som kokk og sykepleier, og deretter som en væpnet speider og spion. Hun var den første kvinnen som ledet en væpnet ekspedisjon i krigen. Hun ledet blant annet Combahee River-raidet, som frigjorde mer enn 700 slaver. Etter borgerkrigen reiste hun tilbake til familiens hjem i Auburn, New York, hvor hun tok seg av sine aldrende foreldre helt til hun ble syk og flyttet på et gamlehjem for afroamerikanere.
Lansing kullkraftverk

Lansing kullkraftverk er et kullkraftverk nordøst for byen Lansing i Allamakee County, delstaten Iowa i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 339 MW fordelt på fire blokker.  Operatør er Alliant Energy.
Anlegget ble påbegynt omkring 1945 og stod ferdig i 1948, med utvidelser fram til 1977. Brenselkilden er kull. Anleggets årlige utslipp av CO2 er 2,1 – 2,25 millioner tonn.
Ólafur Ingi Skúlason

Landslaget

Han ble tatt ut i Islands tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
TIRB

Tidlig fase av TIRB

TIRB ble stiftet 19. juni 1919 i et møte i Tromsø. Det var fra starten et interkommunalt selskap med kommunene Målselv, Bardu, Sørreisa, Lenvik, Balsfjord, Malangen, Lavangen og Salangen som eiere. Det fulle navnet på selskapet var Troms Indlands Rutebilselskap.
Allerede stiftelsesdagen ble det avholdt et styremøte som besluttet at det skulle kjøpes inn 3 biler, alle av merket Fiat, hos Bertel O. Steen i Oslo.
I startfasen ble det også bygd verksted, hovedgarasje og hovedkontor i Finnsnes.
Carl Fredrik Lühr ble ansatt som disponent i 1935 og hadde stillingen til 1947. Han ble sentral i oppstarten av Nord-Norge-Bussen og hadde en bistilling som inspektør for denne samarbeidsruta. Lühr ble seinere kjent som disponent i Ottadalen Kommunale Billag der han hadde stillingen til han gikk av med pensjon i 1971.

Utvikling av virksomheten

TIRB var med å etablere Nord-Norge-Bussen i 1941.

Omsetning

Omsetningen i konsernet var 403 mill. kr. i 2010. Antall ansatte tett oppunder 500. AS TIRB var morselskapet i konsernet, og hadde i senere år mindre enn 5 årsverk som vesentlig drev med støttefunksjoner for datterselskapene i konsernet. Regnskap, lønn, it-løsninger, forsikring og finans, kvalitetssikring, helse, miljø og sikkerhet, innkjøp m.v. var overordnede arbeidsoppgaver i morselskapet.
Derskogen

Derskogen eller Store Derskogen (estlandssvensk uttale: de:sjkon, estisk Metsküla) er et tidligere svenskspråklig tettsted i Nuckö kommune i Lääne fylke, lengst i øst i det gamle svenskområdet i Estland. Den ligger i nærheten av nabostedene Lilla Derskogen (Klaanemaa) og Klottorp (Suur-Nõmmküla).
Muldvarpkretsen

Muldvarpkretsen var et mer eller mindre formelt nettverk for alternative, motkulturelle blader og forlag i Norge på 1970-tallet – de fleste med et anarkistisk tilsnitt.
Tanken bak organiseringen var at de som deltok gjensidig skulle hjelpe hverandre, og ha felles copyright på publikasjonene. På denne måten kunne et tidsskrift nytte bilder og tekst fra de andre, mens stoffet ikke kunne benyttes av kommersielle utgivere.
Muldvarpkretsen hadde adresse Hjelmsgate 3 i Oslo, et kjent motkulturelt senter. Samarbeidet ble startet i 1972. I 1975 omfattet kretsen blant annet Ett blad (Oslo), Folkebladet (Oslo), Frit mig (Fredrikstad), Gateavisa (Oslo), Josefine (Oslo), Magasinfrosk (Horten), Plogavisa (Tønsberg), Vannbæreren (Karlsøy) og forlagsvirksomhetene Forlaget for flere (Oslo), Forlaget Frustra (Oslo), Futurum Forlag (Oslo) og Regnbuetrykk (Karlsøy).
Muldvarpkretsen og ideen bak samarbeidet fikk begrenset betydning, siden de færreste bladene oppnådde noen størrelse eller innflytelse. Virksomheten var da også mer preget av innfall og frivillighet enn store ambisjoner. Som det het om bladet Frit mig – «kommer ut en gang i blant».
Hwatae

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), 20 ri (landsby).
Platte (Seychellene)

Navn

Den franske løytnant Lampériaire (eller Lampérière) på «La Curieuse» ga øya navn i 1769 og kalte den Platte på grunn av at øya er lav og flat.

Geografi

Øya ligger 140 km sør for Victoria, hovedstaden i Seychellene. Sammen med naboøya Coëtivy regnes Platte som del av De sørlige koralløyene.
Platte har en flate på 0,54 km². Øya er lav og flat. Den har et rev som danner en lagune. Karett yngler på strendene.
Langs stranden som omgir øya vokser det saltresistente planter. På land hekker brunnoddy og småtropikkfugl, tidligere også rødfotsule og sotterne. Smånoddy og tøyleterne søker tilhold der om natten. Rødvever, en introdusert fugleart, hekker også på øya.

Historie

Franske sjøfarere på skonnerten «La Curieuse» oppdaget øya i 1769.
En periode fra 1838 forsøkte britene å benytte øya som karantenestasjon. Forsøket var uten større hell. Fra 1840-årene ble det tatt ut guano, en virksomhet som fortsatte noen år ut på 1900-tallet. Kokospalmer trivdes også på øya og det var kommersiell produksjon av kokosnøtter.
Ved folketellingen i 1971 hadde øya 30 innbyggere.

Forvaltning

Øya regnes som en del av De ytre øyene i Seychellene, også kalt Outer Islands eller Zil Elwannyen Sesel.

Samfunn

Øya har en befolkning på tre. Innbyggerne driver jordbruk og fiske i liten skala.
Pratte eies av den seychelliske stat og forvaltes av det statlige selskapet Islands Development Company.
Det er flystripe på øya og Island Development Company (IDC) sørger om nødvendig for flygninger til Mahé.
Laoshan

Laoshan (kinesisk: 崂山区, pinyin: Láoshān Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provins Shandong. Det tilhører byprefekturet Qingdao.
Laoshan har et areal på 389,34 km² og teller 379 500 innbyggere (2010).
I dette distriktet ligger det navnegivende Laofjellet (shan = «fjell»). Det er et viktig pilegrimsmål som knyttes til den kinesiske taoismens tilblivelse.