Lykosura

Lykosura (gresk: Λυκόσουρα, Lykosoura; latin: Lycosoura) var en antikk by i Arkadia som den gresk geografen Pausanias hevdet var den eldste byen i verden, skjønt det er ingen bevis for dens eksistens før 300-tallet f.Kr. Dens nåværende betydning er hovedsakelig knyttet til helligdommen for gudinnen Despoina som inneholdt en meget stor og særegen kultisk skulpturgruppe. Den var kanskje utført av skulptøren Damofon fra Messene. Denne skulpturgruppen var gjort i akrolitt-teknikk (mangeartet valg av materialer) og forestilte gudinnene Despoina og Demeter sittende på en trone og med statuer av Artemis og titanen Anytos sittende på hver side av dem, alle i pentelisk marmor. Datering av både statuegruppen og tempelet har vært preget av diskusjon. Levninger av en stoa, altere og andre bygningsstrukturer har også blitt funnet.
Helligdommen til Despoina ved Lykosura er lokalisert 9 km vestsørvest for Megalopolis, 6,9 km sørsørøst for fjellet Lykaion, og 160 km sørvest for hovedstaden Athen. Det er et lite museum ved det arkeologiske stedet som huser en del mindre funn, men også deler av skulpturgruppen. Resten av kultgruppen av Despoina og Demeter er grunnet deres betydning framvist ved Det nasjonale arkeologiske museum i Athen.

Mytologi og historie

Den ktoniske gudinne som ble dyrket av folket i Arkadia under betegnelsen Despoina (gresk: Δέσποινα, "herskerinnen"), ble senere sammensmeltet med gudinnen Persefone (også kalt for Kore, «piken» eller «jomfruen»). Despoina ble opprinnelig ansett som en datter av Poseidon Hippios (Poseidon i form av en hest) og Demeter (i form av en hoppe) framfor av Zevs og Demeter som fødte Persefone. Despoina var en tittel eller tiltaleform, hvilket var en del av de religiøse mysteriene i hennes kult. Hennes virkelige navn kunne ikke bli sagt høyt eller bli avslørt for de uinnvidde. Navnet er fortsatt ikke kjent.
På 100-tallet e.Kr. skrev den greske geografen Pausanias den eneste gjenværende redegjørelse om byen og dens helligdom. Han støttet seg på personlige observasjoner, tilgjengelige tekster og ved å utspørre lokale personer. Han forteller at Lykosura ble grunnlagt av Lykaon, sønn av Pelasgos, og at det var den eldste byen i verden. Han merket seg at Kleitor, sønnesønn av Arkas (derav toponymet Arkadia) bodde i Lykosura. Alle disse navnene er for øvrig legendariske, uhistoriske figurer.
I 368/367 f.Kr. da mange av byene i region ble forent i forbund med Megalopolis, gjennom overtalelse eller tvang, nektet borgerne av Lykosura, Trapezounta, Lykaia, og Trikoloni å flytte på seg. Borgerne i Trapezounta ble massakrert eller fordrev i landflyktighet av arkadierne, men borgerne i Lykosura ble spart grunnet ærefrykt for helligdommen til Despoina, hvor de hadde søkt tilflukt. Mange av byene i regionen ble således oppgitt til fordel for Megalopolis og deres helligdommer falt ut av bruk. Pausanias hevdet at tempelet til Despoina lå 40 stader (= 7,4 km) unna Megalopolis som tok politisk kontroll over helligdommen. På 100-tallet e.Kr. ble en statue av keiser Hadrian dedikert i tempelet. Mynter fra Megalopolis under det severanske dynasti tidlig på 200-tallet synes å avbilde statuegruppen. Til tross for dens betydning for arkadierne og tidvis oppmerksomhet fra den større greske verden rundt Middelhavet, synes det som om kulten til Despoina forble knyttet til denne ene helligdommen i Lykosura.

Oversikt av stedet

Stedet Lykosura utgjør en høyde på 632 meter i skogkledd, fjellregion sør for elven Plataniston. Helligdommen til Despoina er plassert i en skråning på den nordøstlige siden av høyden som danner byen. Tempelet og betydelige deler av kultstatuegruppen ble oppdaget i 1889 av det greske arkeologiske samfunn, rett før framgangen til stratigrafiske utgravningsteknikker. Datering av funnene og bygningsstrukturene er således forblitt problematisk, skjønt senere undersøkelser har forsøkt å klargjøre spørsmålet. Mens stedet for byen har i stor grad forblitt etterlatt uten undersøkelser, har helligdommen til Despoina blitt gjennomgående avdekket og besto av et tempel, en stoa, en arena med teaterlignende sitteplasser, tre altre, og en gåtefull struktur som konvensjonelt har blitt kalt for Megaron. Pausanias beskrev også et tempel for Artemis Hegemone (Artemis lederen) hvor inngangen til denne helligdommen lå på den østlige siden. Denne strukturen og en rekke andre som er omtalt av geografen har ennå ikke blitt identifisert av arkeologien. Spor av temenosmuren (grensen for det hellige området) har blitt påvist på nord og østsiden av helligdommen. De sørlige og vestlige avgrensningene av det hellige området er ennå ukjente.

Megaron og bortenfor

Bygningsstrukturen som har fått navnet Megaron («stor hall») etter Pausanias, er dårlig bevart, men dens vesentlige plan er forsvarlig avdekket. Det målte 9,5 meter i vidden og 12 meter i dybden. I henhold til William Dinsmoor kan denne bygningen bli rekonstruert som et monumentalt alter med trapper som flankerte begge sidene, og som hadde en liten stoa på toppen, sammenlignbar med Det store alter for Zevs i Pergamon. Av stor interesse er de over hundreogførti statuetter gjort i terrakotta som hadde hoder av sauer og kyr. Disse ble funnet i området ved Megaron. Flertallet av disse var av hunkjønn og minnet mye om de dekorative figurene som var hogget inn i veilet til store hodet til Despoina.
Bortenfor Megaron merket Pausanias seg tilstedeværelsen av en lund som var hellig for Despoina. Den var omgitt av steinaltre for Poseidon Hippios andre guder bortenfor denne, og med ett alter som slo fast at det var viet alle guder. Fra der var det mulig å ankomme en helligdom for Pan (geiteguden) via en trappegang. Tilknyttet denne helligdommen var et alter for Ares, to statuer av Afrodite (en i marmor og en i tømmer (xoanon), foruten bilder utskåret i tre av Apollon og Athene, og en helligdom for sistnevnte. Disse gjenstandene har det ikke vært mulig å lokalisere.

Arkeologiske levninger utenfor helligdommen

Selv om helligdommen til Despoina har blitt omfattende utgravd og undersøkt, har det urbane området til byen Lykosura og dens omgivelser fått langt mindre oppmerksomhet. Utenfor helligdommen og rundt 60 meter sørvest for tempelet, på den motsatte siden av høydekammen som går sørøst til nordvest opp til en høydetopp for akropolis, har en rekke bygningsstrukturer av hellenistisk og romersk tid blitt avdekket som kan ha hatt hydrauliske funksjoner, kanskje et nymfeum (anlegg for nymfer, inkludert bassenger og fontener) og et kompleks av romerske thermae (romersk bad). En del levninger av bymuren har også blitt avdekket.

Stedets betydning

I tillegg til funnet av skulpturgruppen som er tilskrevet skulptøren Damofon, er dette tempelet viktig for studiet av antikkens greske religiøse praksis grunnet dens uvanlige trekk med en døråpning til cella og til område med sitteplasser som antagelig var bygd for å vise et ritual for kultmysteriene til Despoina, kanskje en åpenbarelse av gudinnen selv.
I henhold til Pausanias, Megaron (Μέγαρον) var stedet hvor arkadierne utførte sine fremste ofringer til Despoina og lokaliseringen hvor gudinnens mysterier ble framstilt. Måten ofringene ble utført ved Megaron var uvanlige ved at det involverte å hakke og hugge av et lem fra et offerdyr framfor å skjære over dyrets hals. Likhetene av statuettene funnet i nærheten av Megaron og dansende figurer på sløret til Despoina kan muligens avsløre noe angående kultens ritualer. Antagelsen at stedet var sentrum for en betydelig kultaktivitet i antikken er støttet av tilstedeværelsen av tallrike figurer av typen xoanon, ved den uvanlige måten ofringene synes å ha blitt utført på, og ved den særlige ærbødighet som folkene i Arkadia viste helligdommen i 368/367 f.Kr. som diskutert ovenfor. Som mysteriene i Eleusis og tempelkomplekset for de store gudene på øya Samothrace, er Lykosura et betydningsfullt sted for studiet av oldtidens og antikkens mysteriereligioner og religion generelt, skjønt helligdommen Despoina synes å ha forblitt regional framfor en fellesgresk kult for hele middelhavsbosetningene.
Pausanias forteller at skulpturgruppen var framstilt av den framragende skulptøren Damofon fra Messene.  Mens Damofon har blitt datert ulikt fra 300-tallet og fram til keiser Hadrians tidsalder på 100-tallet e.Kr., er det nå generelt akseptert at han var aktiv på 100-tallet f.Kr. Pausanias skriver også at statuene med Despoina og Demeter ble utført fra et enkelt stykke av marmor uten bruk av jernklemmer eller mørtel.  Ettersom disse statuene er akrolittisk i sin konstruksjon er dette utsagnet beviselig ikke riktig, noe som mistenkeliggjør hans tilskrivelse av skulpturgruppen til Damofon. På den tiden da Pausanias besøkte stedet kan skulpturene ha vært tre hundre år gamle eller eldre. Ingen med sikker kunnskap om deres opprinnelse ville ha vært i live. Til tross for alt som har blitt skrevet om Damofons stil er støttet på disse skulpturene og har således ingen betydning utover beskrivelsene.