google/wiki40b huggingface dataset:
Skuddpremie

Skuddpremie er fellesnavn for belønninger fra det offentlige for avliving av «skadevilt».
Det var tidligere ofte et kommunalt anliggende å felle mest mulig rødrev, villmink, jerv og andre predatorer, som enten tok husdyr, eller reduserte mengden jaktvilt, som hare og skogsfugl. Også kråke og skjære har blitt regnet med. Flere av artene en før ga skuddpremie for, er nå fredet.
Vanlig måte å kreve skuddpremie på, var ved å legge fram en avhogd fot eller to som bevis for fellingen.
Peter Faber

Bakgrunn

Peter Faber var fra en bondefamilie i landsbyen Villaret i hertugdømmet Savoia (nå Saint-Jean-de-Sixt det franske departement Haute-Savoie). Som gutt var han gjeter i høye gressganger opp i de franske Alpene. Han hadde lite utdannelse, men en bemerkelsesverdig hukommelse; han kunne høre en preken om morgenen og gjenta den ordrett for sine venner om ettermiddagen. To av hans onkler var prioer er karteuserordenen. 
Han ble først sent  til undervisning hos en prest i Thônes og senere til en skole i nabolandsbyen La Roche-sur-Foron.
Peter Faber følte seg kallet til prestetjeneste i ung alder, og kunne i 1525 trass i sviktende finansielle omstendigheter begynne på det teologiske studium ved Collège de Sainte-Barbe i Paris. Der delte han rom med Francisco de Xavier.

Prest

I 1534 ble han presteviet, og samme år knyttet han seg til Ignatius av Loyolas lille fellesskap, som da var i Paris. I 1537 flyttet de alle til Venezia. I de følgende år virket han i pavelig tjeneste i Parma og Ravenna. I 1540 ble gruppen anerkjent og jesuittordenen var dermed blitt stiftet. 
I 1541 dro han til Tyskland, der han fremfor alt virket i Speyer, Regensburg, Köln og Mainz der han ledet åndelige øvelser, en form for en intensiv religiøs retrett og refleksjon. I Mainz var han retrettmester for Petrus Canisius og ydet et vesentlig bidrag til den katolske reform og demmet opp mot lutherdommens spredning. I Tyskland ble Peter Faber ved selvsyn oppmerksom på det moralske forfall i deler av den katolske geistlighet, og folkets religiøse uvitenhet. Disse forhold medvirket sterkt til protestantismens fremgang, og dette fikk vidtrekkende følger for den unge jesuittordenens apostoliske priorieteringer. Pater Faber pleiet få flere av de steder hvor han virket intensive kontakter med karteuserne, og dette var med på å prege hans egen spiritualitet. Med deres hjelp opprettet han i Köln det første faste jesuitthus på tysk grunn. 
I Mainz venererte han særlig det såkalte Gnadenkreuz (nådenskors), som nå befinner seg i det stedlige presteseminar; hn nevnte det flere ganger i sin Memoriale, det vil si hans åndelige dagbok.
I 1543 kom han til Leuven i Flandern og klarte å forhindre protestantisering der. I 1544 ble han sendt til Portugal. Han ble også kalt til å delta under Tridentinerkonsilet, men døde morgenen 1. august, før konsilet startet. Ignatius av Loyola var hos ham da han døde.
Den 5. september 1872 ble han saligkåret i den katolske kirke, og fikk minnedagen 2. august.
Peter Faber ble kanonisert av pave Frans 17. desember 2013.
Svart arbeid

Svart arbeid er en betegnelse for arbeid som utføres uten at det betales skatt, arbeidsgiveravgift, trygdeavgift eller merverdiavgift og som er ulovlig. Svart arbeid representerer et samfunnsproblem ved at det offentlige taper inntekter. Det foreligger ingen pålitelig statistikk eller oversikt over den svarte økonomien. Gjennom undersøkelser og forskning på området har det vært gjort en rekke forsøk på å anslå omfanget av svart arbeid (samt annen uregistrert økonomisk virksomhet). De fleste konkluderer med at det dreier seg om minst flere titalls milliarder kroner i året i Norge.
Det er også et problem for virksomheter som driver «hvitt», fordi det gir ulike konkurransevilkår.
Den norske regjeringen fremmet i 2009 forslag om at private kjøpere av tjenester, eller varer sammen med tjenester, blir medansvarlige for selgerens eventuelle skattesnusk, hvis betalingen er over 10 000 kroner i kontanter. Det gjelder både skatt og merverdiavgift. Samtidig fremmes et forslag om at næringsdrivende og andre vil ikke få fradrag i skatteregnskapet eller i momsregnskapet for kostnader over 10 000 kroner som er betalt kontant.
Med virkning fra 1. januar 2014 ble det innført nye krav i bokføringsloven om føring av personalliste for serveringssteder, frisører og skjønnhetspleiere samt bilverksteder og bilpleiebransjen. Hensikten er blant annet å motvirke svart arbeid.
Svart arbeid er ulovlig og man kan bli straffet hvis det har foregått i stor målestokk eller der har vært rot med penger som skulle betales til det offentlige. Det er arbeidsgiver som har ansvar for registrering og trekk og innbetaling til skattemyndighetene, men arbeidstaker har plikt til å sikre sine interesser ved ikke å inngå slike avtaler.
Lønnsarbeid for en enkelt oppdragsgiver, der betalingen er under en viss verdi årlig (6 000 kroner), er ikke innberetningspliktig og betegnes ikke som svart arbeid. Næringsdrivende skal ta med all slik inntekt i sin innberetning og har ingen minstegrense for inntekt.
Det er ofte privatpersoner som engasjerer håndverkere til mindre oppdrag som utføres og betales svart. Det går også under betegnelsen «strøjobber».
Max Linder

Bakgrunn

I en alder av fem år fikk Linder kolera og var nær døden. Allerede i skoletiden øvet han seg på skuespilleri, og skulket en del skoletimer i den forbindelse. Han gikk i to år ved et konservatorium i Bordeaux.

Karriere

Linder spilte deretter i noen mindre teaterroller ved teatre i Paris i et antall år. Han startet sin filmkarriere i 1905 hos Pathé Frères. I løpet av noen få år oppnådde han stjernestatus som «Max», en sjarmerende gentleman med mustasje, flosshatt og stokk. «Max» opptrådte i flere hundre kortkomedier i årene fra 1907 til 1914. Linder ble snart verdensberømt. I 1913 dro han på turné Europa rundt og fikk en mottagelse ingen annen filmskaper tidligere hadde fått. Linder betraktes ofte som verdens første store filmstjerne.
Høsten 1914, ved utbruddet av første verdenskrig, meldte Linder seg frivillig som ambulansesjåfør ved fronten. Han ble i den forbindelse fysisk skadet, og måtte sendes hjem etter et halvt års tid.
I 1920 flyttet Linder til USA, hvor han forble i to år. Her spilte han blant annet inn langfilmen Seven Years Bad Luck (Hollywood, 1921). I 1923 giftet han seg med syttenårige Hélène Peters (iblant omtalt som "Jane" og "Ninette"). De fikk en datter året etter, som fikk navnet Maud. Men tross framgangene, forble Linder angivelig svært deprimert i årene etter krigen. Han begikk selvmord på et hotell i Paris sammen med sin kone en natt i oktober 1925. Hans datter, Maud, laget i voksen alder to dokumentarer om sin far, Laugh With Max Linder (1963) og The Man in the Silk Hat (1983).
Charlie Chaplin kalte Linder ved en anledning sin "professor."
Flatbrød

Flatbrød er fra gammelt et ugjæret bakverk som er kjennetegnet ved at det er stekt på steinhelle eller en takke av jern, etter at det er kjevlet ut til millimeter tykkelse som en rund skive. De ble lagret stablet oppå hverandre i stabbur eller loft. Holdbarheten var minst ett år, om ikke lengre, og det ble ikke så lett skjemt som mel kunne bli.
Ved slutten av middelalderen blir flatbrød det vanlige hverdagsbrødet i Norge. Tidligere bruk er usikkert. Det mangler både redskap og omtale av flatbrød i skriftlige kilder som kan dokumentere tidligere bruk. I den tiden man brukte håndkvern var det trolig vanlig å male mel til dagens forbruk, men med vannkvernene fikk man tilgang til større porsjoner av mel og kunne da bake opp flatbrød for et lengre forråd. Flatbrødet kunne oppbevares i lang tid uten å ta skade. Ordet flatbrød nevnes første gang i en inntektsbok fra Bergenhus slott i 1519. Her fortelles det at det har kommet 14 tønner flatbrød fra Sunnhordland, og fra Hardanger fortelles det at flatbrød ble bakt på steinheller.
Flatbrød ble bakt på gårdene i sammenheng med lefsebaksten. oppskriften kunne variere lokalt når det gjaldt forholdet mellom forskjellige melsorter, men det måtte være en viss mengde hvetemel i for å holde blandingen sammen.
Flatbrødet kunne spises tørt sammen med middagsmaten eller knuses og lages soll på. Flatbrødutkjevling var ingen enkel sak og gjorde bakstekjerringa populær og etterspurt.
Flatbrød ble fra tidlig på 1900-tallet også fremstilt industrielt og solgt pakkevis. Dette inneholdt ofte litt mere grovfiber enn det hjemmebakte. En av de kjente flatbrødfabrikkene i Norge, Vestfold Flatbrødfabrik (Korni), ligger i den tidligere stasjonsbyen Barkåker i Tønsberg kommune.
På østlandet har også ertebrød med en tilsetning av mel malt av gule erter vært populært. Ertebrødet blir fremdeles produsert kommersielt og en del av det blir eksportert til USA.
Knekkebrød er grovere og tykkere enn flatbrød. Svenske og finske fabrikanter leverer mange varianter av disse, men en kan fortsatt finne norsk flatbrød i butikkhyllene.
London County Council

London County Council var det høyeste regjerende organ i grevskapet London fra 1889 til 1965. Det var også det første folkevalgte lokalstyre som omfattet hele London.
Fylkestinget ble opprettet som et resultat av Local Government Act i 1888, og ble gjennomført grunnet en rekke skandaler som involverte Metropolitan Board of Works (MBW). Det var også fremmet av et generelt behov for å opprette en kompetent styring av byen, i stand til å ha langsiktig strategi og opprette effektive tjenester. Det ble erstattet av Stor-London fylkesting som følge av London Government Act som ble vedtatt i 1963. Det omfattet det som i dag utgjør Indre London, og ble erstattet av Stor-London fylkesting i 1965. London fylkesting var i sin tid det største, viktigste og mest ambisiøse fylkesting noe sted.

Historie

På 1800-tallet omfattet City of London Corporation bare en liten del av Londons bykjerne. I 1855 fikk Metropolitan Board of Works en viss politisk makt i bykjernen; dens representanter var imidlertid ikke folkevalgte, men ble utnevnt av embedsmenn i den engelske kirke. Mye av den politiske makten var derfor konsentrert i prestegjeldene og i fylkene Middlesex, Essex, Surrey og Kent.
Opprettelsen av London fylkesting i 1889, som en del av gjennomføringen av Local Government Act av 1888, ble tvunget frem av en serie med skandaler i Metropolitan Board of Works. Datidens konservative regjering var motstandere av å opprette et sentralisert bystyre for hele London. Dens samarbeid med det liberale unionistpartiet i elektoratet, førte dem likevel til å støtte opprettelsen av institusjonen.
Like etter opprettelsen av London fylkesting, foreslo Royal Commission on the Amalgamation of the City and County of London en videre sammenslåing med City of London. Dette skjedde ikke, men forslaget ble modifisert og førte i 1900 til dannelsen av 28 administrative distrikter i byen. Et slikt distrikt kalles en Metropolitan borough. Disse distriktene erstattet en rekke tidligere lokale bystyrer.
Fylkestinget overtok oppgavene til Metropolitan Board of Works, og fikk i tillegg ansvar for utdannelse, byplanlegging og allmennyttige borettslag.
Før 1903 ble representanter i fylkestinget valgt inn fra Londons skolestyre, som dermed både satt i skolestyret og i fylkestinget. I 1903 overtok fylkestinget skolestyrets oppgaver, og i 1904 ble C. W. Kimmins utnevnt til utdanningsminister.
Verdens Rikeste Land

Verdens Rikeste Land er et norsk radioprogram som gikk på NRK Radio fra 2012 til 2017. Programmet ble beskrevet som et samfunnsmagasin og tok for seg ulike aktuelle saker innenfor samfunn, sport, politikk og mange andre emner. Programmet hadde et humoristisk preg og ble i starten ledet av Mathias Nylenna og Stian Blipp, siden av Tuva Fellmann og Niklas Baarli. Det ble send på P3 og gikk mandag til torsdag mellom klokka 15 og 17.
I 2014 vant programmet tre priser under radioprisutdelingen Prix Radio: Årets sendeflate, årets humor og årets nyhetsmagasin. I 2015 vant programmet én pris under Prix Radio: Årets reportasje.
Siste sending gikk torsdag den 7. desember 2017.
Klyngeprogrammet

Klyngeprogrammet (Norwegian Innovation Clusters) er et utviklingsprogram finansiert av Nærings- og fiskeridepartementet og Kommunal- og moderniseringsdepartementet. På begynnelsen av 2000-tallet utviklet Norge et nasjonalt klyngeprogram som skulle styrke næringsklynger i Norge. Klyngeprogrammet er ment å «bidra til verdiskaping gjennom bærekraftig innovasjon». 
Programmet bistår bedrifter med finansiering, kompetansesenter, rådgivningstjenester og profileringstjenester og retter seg mot klynger av bedrifter, kunnskapsmiljøer, og offentlige utviklingsaktører. Klyngeprogrammets finansieringstilbud retter seg mot satsningsområdene: Generell klyngeutvikling, kunnskapssamarbeid, innovasjonssamarbeid og klynge-til-klyngesamarbeid.
Klyngeprogrammet har tre klyngenivåer og består av Arena-programmet, Norwegian Centres of Expertise (NCE) og Global Centres of Expertise (GCE).

Arena-prosjekter

Arena-programmet ble iverksatt i 2002 og har frem til i 2018 støttet nærmere 70 klyngeprosjekter. Arena er et 3-5 års program som evalueres årlig.

Norwegian Centres of Expertise (NCE)

NCE ble iverksatt i 2006 og har frem til i 2018 støttet 14 klyngeprosjekter. Programmet går over 10 år og evalueres årlig.

Global Centres of Expertise (GCE)

GCE ble iverksatt i 2014. Programmet går over 10 år og evalueres årlig.
Astrid Hårstad

Bakgrunn og utdannelse

Hårstad er oppvokst på Biri i Gjøvik kommune. Hun ferdigstiller våren 2018 sin mastergrad i rettsvitenskap ved Universitetet i Bergen, med spesialisering i skatt og selskapsrett og masteroppgave om Norsk narkotikalovgivning og grunnleggende prinsipper for kriminalisering. Hun har også en fagutdannelse som prosjektleder for teater og scene ved Nordisk institutt for scene og studio (NISS), og har jobbet i fem år ved Bærum Barneteater. I dag sitter hun som vara til styret i Carte Blanche.

Politisk karriere

Hårstad ble i 2018 valgt som nestleder i Norges Venstrekvinnelag. Hun har i perioden 2014 - 2018 vært nestleder i Bergen Venstre, og sitter som andre vara i komiteen for helse og sosial i Bergen Bystyre for perioden 2015-2019. Hårstad har vært ansatt i Venstres stortingsgruppe under lokalvalget i 2017, og vært sommervikar som rådgiver for Venstres Stortingsgruppe i perioden 2014-2017. I 2013 var hun ansatt som valgkamprådgiver i Hordaland for stortingsvalget i 2013. 
I 2012 frem til 2014 var hun sentralstyremedlem i Norges Liberale Studenterforbund (NLSF). Hårstad har sittet som sentralstyremedlem i Norges Unge Venstre fra 2006 - 2007, hvor hun også var medlem i valgkomiteen i 2011 og 2012.  I perioden 2004-2009 satt hun som fylkesleder for Oppland Unge Venstre.
Tomás de Torquemada

Tomás de Torquemada (født 1420 i Torquemada ved Palencia i Spania, død 16. september 1498 i Ávila) var en spansk dominikanerprest som ble den spanske inkvisisjons generalinkvisitor (på folkemunne storinkvisitor).

Bakgrunn

Tomás de Torquemada vokste opp i Valladolid. Han kom fra en familie med flere conversos (konverterte fra jødedommen). Hans onkel, kardinal Juan de Torquemada var en kjent teolog, hvis bestemor var også en conversa; den samtidige historiker Hernando del Pulgar (selv en converso) nedtegnet at hans onkel, Juan de Torquemada, hadde en forfader Álvar Fernández de Torquemada gift med en førstegenerasjons jødisk conversa.
Hernando del Pulgar, i boken Claros varones de Castilla, sier om  Toquemada, «sus aguelos fueron de linage de los Judios convertidos á nuestra Santa Fé Católica» («Hans besteforeldre nedstammet fra jøder som hadde konverter til vår hellige katolske tro»).
Polarmedaljen

Utforming

Polarmedaljen er i sølv og bronse og har oktogonal form. På aversen bærer den portrett av den regjerende britiske monark, omsluttet av en omskrift med dennes navn og tittel. Reversen viser en scene med skipet RRS «Discovery» og et seks mann sterkt parti som drar sleder. 
Medaljen er opphengt i et hvitt bånd. Medaljebåndet utstyres med en eller flere spenner med innskriften «ANTARCTIC» og årstallene for ekspedisjonene.

Tildeling

Polarmedaljen ble opprinnelig innført for å belønne deltagerne i Den nasjonale britiske Antarktisekspedisjon, under ledelse av Robert Falcon Scott. Medaljen ble også tildelt mannskapet fra unnsetningsskipene «Terra Nova» og «Morning». Tildeling av medaljen fulgte deretter for nye ekspedisjoner, i hovedsak slik at sølvmedaljen gis til offiserer og mannskaper som har gjort den mest farefulle innsatsen, mens medaljen i bronse tildeles dem som har en mindre fremtredende rolle. 
Ved utgangen av 2005 var 948 personer tildelt medaljen i sølv. 80 av disse fikk medaljen mer enn en gang, på bakgrunn av deltagelse i mer enn en ekspedisjon. 259 personer tildelt medaljen i bronse. Av disse er det ti som er tildelt medaljen mer enn en gang.
Frank Wild og Ernest Joyce er de eneste som har mottatt medaljen med fire spenner.
The Observer

The Observer er en britisk avis som utgis på søndager. Første utgave kom i 1791. Avisen kommer ut i berlinerformat og var den første avisen i verden som ble utgitt på en søndag. 
Avisen regnes å befinne seg på omtrent samme sted i det politiske spektrum som sine søsteraviser The Guardian og The Guardian Weekly, og The Observer gir gjerne uttrykk for sosialdemokratiske og sosialliberale perspektiver i politiske spørsmål.
Papilio peranthus

Utseende

Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.  Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler).  I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.  
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.  Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.

Levevis

Parringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. 
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.  Larven lever som plantespiser. 
Papilio peranthus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Uruguayrunden

Uruguayrunden var de mest omfattende forhandlinger om liberaliseringen av utenrikshandelen, som er blitt gjennomført i GATT. Runden ble innedet i september 1986, etter fire års forberedelse, i Punta del Este, Uruguay, og ble avsluttet med signeringen i Marrakesh, Marokko i april 1994. Forhandlingene dro inn flere nye områder: Landbruk, tjenesteytelser, intellektuell eiendom og tekstiler, og skapte den nye Verdens handelsorganisasjon.
USS «Halyburton» (FFG 40)

Historie

I april 2009 var USS «Halyburton» en del av redningsoperasjonen utenfor Afrikas horn for å redde kapteinen ombord på Maersk Alabama som ble holdt som gissel av pirater. Operasjonen endte med at tre av piratene ble skutt og drept og en ble arrestert da amerikanske marinejegere befridde kapteinen.
Selvtillit

Selvtillit er individets tiltro til sin evne til å prestere. Det kan handle om arbeid, skole eller sosiale sammenhenger. Selvtillit kan variere fra dag til dag og kan endres gjennom bekreftelse utenfra, eller også endres under for eksempel alkoholpåvirkning. Selvtilliten kan trenes opp. Mange forveksler begrepet med selvfølelse.
Jersey-pund

Jersey-pund er en lokal utgave av britisk pund utgitt av myndighetene på Jersey. Det har samme verdi som britisk pund. Et pund er inndelt i 100 pence. Jersey-pundet er ikke å regne som en egen valuta og har derfor heller ikke en egen ISO 4217-kode. Hvis det er behov for en kortform, blir JEP brukt.
Jersey har ingen egen sentralbank og Jersey-pund blir utstedt direkte av styresmaktene på øyen. Britiske sedler utgitt av Bank of England sirkulerer side om side med lokalt utgitte sedler. Begge er tvungne betalingsmidler på Jersey. Også sedler utgitt på Guernsey og av banker i Skottland er i sirkulasjon. Pundsedler utgitt på Jersey er ikke tvungent betalingsmiddel i Storbritannia.
Inntil 1834, da britisk pund ble gjort til tvungent betalingsmiddel, benyttet Jersey en egen pengeenhet kalt livre. Franske mynter ble benyttet. Den første pengeseddelen på Jersey ble utgitt i 1797 av en Hugh Godfray and Company, en vinhandler som startet Jerseys første bankvirksomhet. Et utall utgivelser, av privatpersoner, bedrifter og banker, fulgte utover 1800-tallet. Fransk mynt sirkulerte på Jersey inntil disse i 1923 ble byttet ut mot lokal mynt. I 1941, under den tyske okkupasjonen, utga Jerseys myndigheter pengesedler som resultat av mangel på skillemynt. Disse utgivelsene opphørte straks andre verdenskrig var over. Myndighetenes seddelutgivelse ble gjenopptatt i 1963.
Berit Reiss-Andersen

Yrke

Reiss-Andersen ble cand.jur. i 1981, og har vært saksbehandler i Utlendingsdirektoratet, politifullmektig ved Oslo politikammer og konsulent i Justisdepartementet. Hun drev egen advokatpraksis fra 1987 til 2016 og har fra 2016 vært partner i DLA Piper i Oslo. Hun ble fast forsvarer ved Oslo tingrett og Borgarting lagmannsrett i 1997.

Statssekretær i Justisdepartementet

Reiss-Andersen var statssekretær for justisminister Anne Holt fra 1996 i Thorbjørn Jaglands regjering, men sluttet etter at Gerd-Liv Valla tok over ministerposten i 1997.  I anledning Valla-saken i 2007 kom det frem at Reiss-Andersen sluttet på grunn av samarbeidsproblemer med Valla, og både Reiss-Andersen og Anne Holt gikk ut med offentlig støtte til Ingunn Yssen.

Leder for Den Norske Advokatforening

Reiss-Andersen ble valgt til leder for Den Norske Advokatforening i 2008, som etterfølger etter Anders Ryssdal. Erik Keiserud overtok vervet i mai 2012.

Nobelprisverv

I november 2011 ble Reiss-Andersen innstilt av Arbeiderpartiets stortingsgruppe som medlem av Den norske Nobelkomite, som etterfølger etter Sissel Rønbeck. Parlamentarisk leder Helga Pedersen uttalte at «Berit Reiss-Andersen er en meget kompetent kandidat med stor personlig og politisk integritet». 22. november ble hun formelt valgt av Stortinget som medlem av Den Norske Nobelkomité for perioden fra 1. januar 2012 til 31. desember 2017. Hun ble 20. februar 2017 fungerende leder for Nobelkomiteen etter Kaci Kullmann Fives død, og ble valgt av komiteen som leder 2. mai samme år. Fra 2014 er hun også styremedlem i Nobelstiftelsen, som har ansvaret for alle de fem nobelprisene.

Litterært arbeid

Hun har utgitt romanene Løvens gap (1997) og Uten ekko (2000) sammen med Anne Holt. Uten ekko har blitt dramatisert som hørespill for NRK Radioteatret.

Privat

Berit Reiss-Andersen var tidligere gift med animatøren Pjotr Sapegin.
Hun er barnebarn til forfatteren Gunnar Reiss-Andersen, niese av journalistene Gry Waage og Dag Halvorsen og oldebarn til fiolinisten Torgrim Castberg.
Keiraninae

Levevis

Denne arten snylter på en skjoldlus i familien Margarodidae.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia (New South Wales).