google/wiki40b huggingface dataset:
Thomas Percy

Forfatterskap

Hans første trykte verk, Hao Kiou Choaan, or The Pleasing History ble utgitt i 1761. Det var en meget revidert og kommentert versjon av en kinesisk roman kalt Haoqiu zhuan (好逑傳), men også den første utgaven av et kinesisk verk på engelsk. Det påfølgende året utga han i to bind essayer om Kina, hovedsakelig oversettelser, kalt for Miscellaneous Pieces Relating to the Chinese. Han håpet i 1763 møte det samme litterære markedet som James Macphersons Ossian hadde skapt med sitt Five Pieces of Runic Poetry from Icelandic som han fritt og relativt uavhengig «oversatte» og «forbedret» fra islandsk. Det samme året redigerte han også Henry Howard, jarl av Surreys dikt med et essay om tidlige blankvers, oversatte Salomos Høysangen og utga en nøkkel til Det nye testamente. Deretter kom hans Northern Antiquities (1770), igjen om eldre norrøn kultur, var en oversettelse fra fransk av Paul Henri Mallet om «de gamle skandinaver». Hans utgave av «husboken» for jarlen av Northumberland hadde den omstendelige tittelen The Regulations and Establishment of the Household of Henry Algernon Percy, the Fifth Earl of Northumberland, at his Castles of Wresill and Lekinfield in Yorkshire. Begun anno domini M.DXII (1770). Den er av stor verdi for dens illustrasjoner av hjemlig liv i England for denne perioden.
Disse verkene er dog av liten verdi sammenlignet med hans Reliques of Ancient English Poetry (1765). På 1760-tallet fikk han tak i et manuskript med ballader (Percy Folio) fra en kilde i  Northumberland. Han hadde i tankene å skrive historien til Percy-familien (hertugene av  Northumberland), og søkte etter eldre materiale av lokal interesse. Han kom over eldre fortellinger fra området rundt Alnwick, slektshjemmet til Percyfamilien og fant således flere ballader. Han var en venn av Samuel Johnson, Joseph og Thomas Warton, og James Boswell. I 1764 oppmuntret doktor Johnson og andre ham til å bevare poesien han hadde kommet over. Percy skrev av balladene fra manuskriptet og søkte også etter flere ballader i området, også ved grenseområdene til Skottland. I 1765 utga han sin bok og den ble en stor suksess. Reliques of Ancient English Poetry inspirerte ikke bare Robert Burns, men også William Wordsworth og Samuel Taylor Coleridges felles Lyrical Ballads i 1798.
Norgesmesterskapet i alpint 2010

Norgesmesterskapet i alpint 2010 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert fra 18. til 22. mars i Narvik.
Haifinnesuppe

Haifinnesuppe (鱼翅; kantonesisk (jyutping): jyu4 ci3; pinyin: Yú Chì) er en opprinnelig kantonesisk regionalrett som etterhvert er blitt felleseie i det kinesiske kjøkken.
Den skattes i Kina mindre for sin smak enn for sin gelatinaktige konsistens som får den til å minne om svaleredesuppe, og fordi den i folkemedisinen anses for å styrke livskraft og indre organer. Haifinnebruskens konsistens er slik at den meget lett tar opp i seg smaken fra andre ingredienser. Den er etterhvert så kostbar at den mest spises av prestisjegrunner, som ved festbanketter og bryllup.
Grunnlaget for suppen er den egentlig temmelig smaksfattige bruskaktige substans som haiens finner er bygd opp av. Denne kokes i kyllingkraft til den oppløses i flise- og flakaktige bestanddeler, som kan minne om tynne glassnudler eller av mungobønnestivelse. Det er forøvrig et langt billigere grunnlag som den uekte haifinnesuppen som regel lages av.
Tørkede og blekede haifinnefliser kan kjøpes i kinesiske matvareforretninger, og regnes som én av «havets fire skatter», ved siden av abalone, sjøpølse og noen fiskearters svømmeblære.
Haifinnefliser selges også på kinesiske apotek, idet de inngår i kinesisk medisins vide repertoar.
Finner fra visse haiarter et over århundrene blitt identifisert som særlig smakelige. Mange mener at de aller beste kommer fra fisker som strengt tatt ikke er haier, som hairokker og sagfisker. Et FAO-dokument fra 2009 identifiserer de følgende haiartene som de mest ettertraktede på markedet: Tigerhai, makrellhai, sandbankhai, oksehodehai, hammerhai, Carcharhinus limbatus, håbrann, blåhai og Alopias pelagicus.
En stor del, ca. 40 %, av Kinas egen produksjon av tørkede haifinner skjer i Dongping i kystfylket Yangdong i provinsen Guangdong. Selv om det er først og fremst er Sørkinahavet og andre deler av Stillehavet som forsyner det kinesiske marked med haifinner, er det også en import fra europeiske land. Det gjelder da først og fremst Spania, men også Norge eksporterer noe haifinne til Orienten.

Kritikk

Enkelte miljøvernorganisasjoner kritiserer bruken av haifinner. Fangstmetodene er tildels slik at finnene skjæres av de fangede haifiskene, som så slippes ut i havet igjen, der de lider en langsom og kvalfylt død enten av blodtapet eller av kvelning idet haien må svømme for å kunne ta opp i seg og bearbeide oksygenholdig vann.
Et annet aspekt er at haien, som er høyest i næringskjeden, akkumulerer særdeles store mengder av miljøgifter som kvikksølv.
Musesyke

Utbredelse

Musesyke er mest utbredt blant de som jobber mye med data, eller de som spiller mye, såkalte "gamere". Muskelen extensor digitorum er den som i hovedsak bli påvirket ved musearm. Denne muskelen går fra utsiden av albuen og helt ut til fingrene og bøyer fingrene bakover.

Symptomer

Man får smerter i albuen og får problemer med å tøye/strekke ut armen.
Sandspollen

Sandspollen er en bukt i Oslofjorden. Den ligger i Hurum kommune, vest for Drøbak. Sandspollen er en svært populær havn for fritidsbåter.
Ctenoderus

Utseende

Forholdsvis små (ca. 10 millimeter), brede, metallisk fargede praktbiller.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Count Basie

Bakgrunn

William Basie kom fra enkle kår. Hans far, Harvey Lee Basie, arbeidet som kusk og husmester for en jurist, moren het Lilly Ann Childs Basie. Hans bror, åtte år eldre enn ham selv, døde mens Basie fortsatt var i barneårene. Faren spilte mellophon, et slags horn; hans første klaverundervisning fikk han av moren på hjemmets piano. Senere fikk Basie klavertimer av en iss Vandevere.

Musiker

Han spilte som ung med  Sonny Greer, før han flyttet til New York City 1924 for å studere orgelspill og stride piano under Fats Waller.  Derpå turnerte han vaudeville med Theater Owners Booking Association, antok tilnavnet «Count», og flyttet til den sterkt voksende jazzscenen i Kansas 1927, først under Walter Pages «Blue Devils» (1927-28), dernest i Bennie Motens orkester (1929-35).  Etter Motens bortgang dannet Basie eget orkester «Barons of Rhythm» på Reno Club.  De flyttet til Chicago 1936 og New York 1937, og ble via radiosendingene nasjonalt kjent som «The Count Basie Orchestra», med innspillinger på Decca.  Basie's orkester var kjent spesielt for One O’Clock Jump 1937, Jumpin’ at the Woodside 1938 og Taxi War Dance 1939.  Av besetningen før 1940 var i hovedsak
Jimmy Rushing vokal,
Freddie Greene gitar,
Lester Young,
Herschel Evans og Earl Warren  på saksofon,
Buck Clayton og Harry Edison på trompet,
Benny Morton og Dickie Wells på trombone,
Walter Page bass og Jo Jones trommer.
Orkesteret ga seg 1950, hvorpå Basie utover 50- og 60-tallet etablerte oppfølgere som bl.a. turnerte Europa (inkludert Oslo, 1954) og Japan 1963.  Perioden ga Neil Heftis komposisjon til Basie, The kid from Red Bank, som ble fast intro til NRK-programmet «Reiseradioen». Etter hans død (kreft) ble hans siste orkester videreført under Thad Jones (1984-86) og Frank Foster (1986-95).  Man finner «Count Basie Theatre» i hjembyen Red Bank, hvorfra man deler ut de årlige «Basie awards» innen musikkfaget.  Basie mottok en rekke Grammy og utmerkelser fra Down Beat.
Mette Rasmussen

Kassett

Graz Live !, med Jooklo Duo (Virginia Genta og David Vanzan) (2018)
En fergemanns vise

En fergemanns vise er et samlealbum med Vidar Sandbeck, utgitt i 2003.
Alf Larsen

Bakgrunn

Alf Larsen ble født på Hudø rett vest for øya Tjøme i Vestfold. Han gikk på Amtsskolen i Nordby, nå Skiringssal folkehøyskole i Sandefjord, skoleåret 1902 til 1903. Deretter reiste han til Danmark der han fra november 1903 til mars 1904 fulgte Vinterskolen på Grundtvigs højskole i Lyngby nord for København. Fra januar 1908 til september 1909 var Larsen elev ved St. Andreas-kollegiet i Charlottenlund, også det nord for København. Han bodde senere et par år i Frankrike. 
Etter atten år i Danmark kjøpte han i 1921 Rød Gård i Tjøme sentrum og slo seg ned i Norge for godt. På Tjøme fikk han også fredet den første og nordligste delen av Rød-Dirhue landskapsvernområde i 1942. Rød gård er i dag omgitt av en golfbane.

Forfatter

Alf Larsen debuterte som lyriker i 1912 og utgav etter hvert en rekke diktsamlinger og essays. Han begynte som fin-de-siècle-dikter med tekster preget av anarkisme, undergangstemning og livslede. Etter at han sluttet seg til Rudolf Steiners antroposofiske bevegelse, ble diktene preget av naturfrom livstro. Mye av hans diktning er, direkte eller indirekte, preget av Tjømes landskap. Som kulturdebattant og samfunnskritiker var han omstridt i sin samtid, og ble av både venner og motstander ofte kalte «Tjømekjeften». 
Fra 1933 til 1941 redigerte og utgav Alf Larsen det kulturkonservative tidsskriftet Janus. Under krigen var han også med på å stifte Dreyers forlag i 1941, samt var  skribent i tidsskriftene Spektrum, Horisont og Farmand samt  avisa Morgenbladet.  
Alf Larsen ble gravlagt på kirkegården ved Tjøme kirke 16. desember 1967. I Tjøme sentrum står også Alf-Larsen-monumentet som ble avduket 21. juli 1985 i anledning hans 100 års fødselsdag, en skulptur av Finn-Henrik Bodvin inspirert av Larsens dikt om øyas eikeskog som ikke lenger fins.

Ettermæle

I 2009 fann idehistorikeren Jan Erik Ebbestad-Hansen antisemittiske tekster blant etterlatte papirer, fra Larsen. Det dreide seg om aforismesamlingen «Jødeproblemet», et verk som ikke kom ut. Dette upubliserte verket ble til i 1950-årene og Larsen gir uttrykk for forståelse for Hitlers jødeforfølgelse og han bagatelliserer Holocaust. «Nazismen er jødedommens endelige triumf i verden,» skrev Larsen blant annet. Ebbestad-Hansen skriver at Larsen var kritisk til den nazistiske ideologien og til Vidkun Quisling.

Tjømø-sangen

Alf Larsens tekst til «Tjømø-sangen» ble tonesatt av Åge Myklegård, domorganist i Tønsberg. Sangen fungerer i dag som øyas «nasjonalsang» og framføres blant annet på 17. mai.
McSorley's Old Ale House

McSorley's Old Ale House (etablert i 1854) er en bar på Manhattan i New York og er en av flere barer i byen som hevder å være byens eldste. Baren finnes på East 7th Street, og selger kun to typer øl: Lyst og mørkt (Light and dark), i tillegg til enkelte småretter.
Assimilasjon (fonologi)

Assimilasjon er en fonologisk prosess i lingvistikken som består i at to språklyder påvirker hverandre innbyrdes slik at de tilnærmes med hensyn til artikulasjon. Et eksempel er når /b/ i norske «håndball» påvirker den forutgående /n/, slik den uttales [m] («håmball»), eller når den ustemte /s/-en i «absolutt» gjør at /b/ uttales [p] («apsolutt»). På engelsk finnes eksempelet 'hot potato' hvor /t/ i «hot» er borte slik at leppene forbereder for /p/-lyden i «potato».
Assimilasjon er en forandring av en språklyd som fører til større likhet med en nærliggende lyd. Årsaken er talernes streben etter en lett og bekvemmelig uttale. Assimilasjon kan være synkronisk ved å være en aktiv prosess i et språk ved et gitt tidspunkt i historien eller diakronisk ved å være en historisk lydendring. Det motsatte av assimilasjon, forandring av en lyd til en større ulikhet, kalles for dissimilasjon.
Kongedømmet Castilla

Kongedømmet Castilla var et av middelalderens kongedømmer på Den iberiske halvøy som oppsto som en politisk selvstyrt enhet på 800-tallet. Den ble kalt for grevskap Castilla og ble holdt som len for kongeriket León. Navnet på landet er avledet fra de rekker av borger eller festninger som ble opprettet i regionen, borg på spansk er castillo. Castilla var en av kongedømmene som grunnla kronmakten Castilla, en politisk enhet i 1230 som den tredje unionen mellom kongedømmene Castilla og Toledo på ene siden og kongedømmene León og Galicia på den andre. Det ført igjen fram til kongedømmet Spania i 1479.

Union mellom kronene Castilla og Aragón

Da Johan II av Castilla døde ble hans datter dronning Eleanora I av Navarra og hans sønn ble kong Ferdinand II av Aragón. Ekteskapet mellom Ferdinand og dronning Isabella I av Castilla, feiret i 1469 i Palacio de los Vivero i Valladolid etablerte den fremtidige unionen mellom de to kronene. Denne unionen truet derimot adelens makt i Castilla og det brøt ut borgerkrig. I 1474, fem år etter at de ble gift, kunne Ferdinand og Isabella ta kronen i Castilla. De opprettet cortes i Castilla, en forsamling med den hensikt å skape fred over hele riket, og for å straffe de som begikk forbrytelser. da Ferdinand ble konge av Aragón i 1479, inngikk de i en union med felles styre av begge rikene.

Regjeringen: kommunal råd og departementer

Som med alle kongedømmer i middelalderen, monarkens enerådende makt ble forstått som en guddommelig ordning, «ved Guds nåde», slik den lovmessige formulering uttrykte det. Det ble uansett opprettet forsamlinger både i byene som på landet for å regulere dagliglivets saker og problemer. Over tid utviklet disse forsamlingene til kommuneråd, kjent som ayuntamientos eller cabildos, hvor en del av beboerne, jordeierne (vecinos), representerte resten av befolkningen. Ved 1300-tallet hadde disse rådene fått mer makt, eksempelvis retten til å velge dommere og øvrighetspersoner (alcaldere, talere, kontorpersonell, etc.) og representanter til parlamentene (cortes).
På grunn av kommunerådenes økende makt og behovet for kommunikasjon mellom disse og kongene ble det etablert cortes i kongedømmet León i 1188, og i Castilla i 1250. De tidligste av disse var dannet av borgerne i byene, små grupper av representanter, kjent som laboratorere og hadde ingen lovgivende makt, men de var et bindeledd mellom kongen og resten av befolkningen, noe som var en nyvinning. Til sist fikk representantene i byene retten til å stemme i Cortes hvor de ofte gikk i allianse med kom monarken mot de store adelige herrene.
Solheim Cup 2005

Solheim Cup 2005 ble avholdt 9.–11. september på Crooked Stick Golf Club (par 72, 5992 meter) i Carmel i delstaten Indiana i USA. USA vant turneringen med 15,5 poeng mot Europas 12,5.

Sammendrag

USA vant Solheim Cup på hjemmebane også dette året, slik de har gjort hver eneste gang turneringen har vært arrangert på amerikansk jord. Lagene lå likt etter de to første dagene, men det amerikanske laget var som ventet sterkere enn europeerne i søndagens singlematcher. De fem første av de tolv matchene ble til dels klart vunnet av USA, og laget klarte til tross for god europeisk innsats utover dagen å vinne ytterlige to matcher og derigjennom å sikre seg de nødvendige 14,5 poengene som trengtes for å avgjøre turneringen.
Norske Suzann Pettersen deltok i turneringen for tredje gang på rad, og spilte godt gjennom hele turneringen.  Hun hadde ikke hadde kvalifisert seg til turneringen på vanlig vis, men ble tildelt ett av kaptein Catrin Nilsmarks wild cards. Hun var med på å vinne begge sine matcher på fredag, og delte sin ene match på lørdag. På søndag spilte Pettersen i den siste flighten, og lå én opp mot motstander Rosie Jones etter det 17. hullet, men slo en ball i vannet på det 18., og tapte hullet. Hun endte dermed opp med å dele også denne matchen. Pettersen har ikke tapt en match i Solheim Cup siden 2002.

Resultater

Resultatene fra alle matchene i turneringen, med vinneren uthevet med fet skrift. Ved deling av match går et halvt poeng til hvert av lagene. For mer informasjon om spilleformen, se hovedartikkelen om  Solheim Cup.
De europeiske spillerne er oppført først i hver match.
Longyear Energiverk

Longyear Energiverk er et av Norges to kullkraftverk i drift og et såkalt kraftvarmeverk, som er i drift i Longyearbyen på Svalbard. Kraftverket ligger i den gamle bydelen «Sjøområdet» like nedenfor Sysselmannkontoret på Skjæringa. Anlegget får kull fra Gruve 7 øst for tettstedet, og bruker om lag en tredjedel av de 80 000 tonn kull som årlig brytes i gruva. Forbruk i snitt pr.år er 25 000 til 28 000 tonn kull. Resten eksporteres til kontinentet. Kraftverket forsyner hele Longyearbyen med elektrisk kraft, inklusive gruve 7, sykehuset, SvalSat og fasilitetene på Hotellneset.
Total effekt er maksimalt 28 MW, hvorav 12 MW til elektrisk kraftproduksjon og 16 MW til fjernvarme. Årsproduksjonen er 108 GWh (0,108 TWh), fordelt på 55 GWh kraft og 53 GWh fjernvarme. Som nødkraft finnes det 5400kW (6000kVA) i "Svenskehuset" ved UNIS-krysset rett ved siden av Fyrhus 2 (FH2). "Svenskehuset" består av 3x Caterpillar på ca1800kW (2000kVA) hver.
Før hadde Energiverket ett reservekraftanlegget med fire Bergen Diesel dieselaggregater som ytte inntil 4,35 MW. Sommeren 2018 ble den siste operative dieselgeneratoren i reservekraftanlegget tatt ut av drift. Det planlegges ett nytt reservekraftanlegg.
Energiforsyningen i Longyearbyen ble stabil da en første kulldrevet kraftstasjon ble etablert i 1920. Denne ble i 1982 erstattet av det mer moderne kullkraftverket Longyear Energiverk, sammen med et fjernvarmenett på 3,4 km som forsyner hele tettstedet med fjernvarme. Det gamle og det nye anlegget ligger vegg-i-vegg under Skjæringa. Anlegget har 1 600 kunder, og fikk heldigitalisert drift i 2003. Longyear Energiverk har 16 ansatte, derav 12 i døgnkontinuerlig drift.
Operatør er selskapet Bydrift Longyearbyen AS, som eies av Longyearbyen lokalstyre.

Forurensing

Sammen med kraftverket i Barentsburg slipper øyas to kullkraftverk ut 200.000 tonn CO2 årlig. Det er om lag halvparten av de om lag 450.000 tonn CO2 som slippes ut årlig på og rundt øygruppen. På hele øygruppen slippes det dessuten ut 1.250 tonn SO2 årlig hvor kraftverkene står for drøye 90 prosent, og begge typer utslipp er økende.
Kraftverket i Barentsburg bruker 30-45.000 tonn årlig eller nesten alt det lokalt produserte kullet, som utgjør mindre 50-100.000 tonn årlig. Kraftverket i Longyearbyen bruker de resterende 25-28.000 tonn til kraftproduksjon. Kraftverkene i Ny-Ålesund og Svea er fyrt med diesel.
Trøndelag Ungdomskorps

TUK i dag

Trøndelag Ungdomskorps består i dag av musikanter i alderen 15-20 år. De er satt sammen etter prøvespill sommeren 2017 og dagens dirigent heter Bjørn Breistein.  Breistein ble engasjert som dirigent for TUK8 høsten 2015, og avløste Michael Antrobus som dirigent. Breisten er engasjert for 2 nye år for TUK9.
Det blir holdt 4-5 samlinger i sesongen(skoleåret) og fordi TUK ønsker å vise seg frem i hele Trøndelag blir samlingene lagt til ulike steder rundt om i de to fylkene. Arbeidet med korpset blir ledet av et styre satt sammen av musikanter fra korpset, representant fra kretsstyret i NMF Trøndelag og eksterne ildsjeler.
Liberty Lady

Liberty Lady var et amerikansk bombefly av typen Boeing B-17 Flying Fortress. Flyet havarerte på Gotland i Sverige den 6. mars 1944 etter en 16 timers flytur.
Liberty Lady inngikk i en bombegruppe, 306th Bombardment Group i U.S. Eighth Air Forces 1st Bomb Division, som var stasjonert i Thurleigh i nærheten av Bedford i England. Flyet deltok i det første dagtoktet mot Berlin den 6. mars 1944 i en formasjon på 730 fly. De tok av fra sin base om morgenen for å bombe en kulelagerfabrikk i Erkner i den østlige utkanten av Berlin. Under toktet ble Liberty Lady truffet av antiluftskyts over det sentrale Berlin. En motor og en bensintank ble skadet. Etter hendelsen satte Liberty Lady kursen nordover mot Sverige istedenfor vestover mot basen i Thurleigh.
Ved firetiden om ettermiddagen ble flyet observert over Öland og det nødlandet på Mästermyr vest for Hemse, 45 km sør for Visby på Gotland. Dagen etter nødlandingen ble besetningen på 10 menn fraktet over på det svenske fastlandet og videre til den amerikanske interneringsleiren i Rättvik. En i besetningen, løytnant Herman F. Allen giftet seg med Hedvig Jonsson i Gustav Vasa kyrka i Stockholm januar 1945.
Albin Larsson, verkstedseier og medlem av det svenske heimevernet i Hemse, var den som først kom til havaristedet. Han kjøpte også vraket for 250 kroner (eksklusive motorer). Vingebjelkene ble brukt som takstoler i Hemse og Havdhem.
Den 24. juli 1943 buklandet en B-17F, Georgia Rebel, utenfor Årjäng. Flyet ble den første av totalt 68 B-17 som søkte nødhavn i Sverige under den andre verdenskrig.
Alexandre Montez

2018

Montez deltok i International Triathlon Unions kvalifiseringsstevne for Sommer-OL for ungdom 2018 i juli, og kom der på tredjeplass individuelt og femteplass i mix-stafett, og ble med det kvalifisert for Ungdoms-OL i Buenos Aires. Han deltok i ETU Triathlon Youth European Championships Festival 2018 i Loutraki, og fikk der sølv individuelt, bak britiske Bentley Connor. Portugal fikk også bronse i mix-stafetten, der Montez deltok sammen med Inês Rico, José Vieira og Mariana Vargem.
Han deltok i triatlon under Sommer-OL for ungdom 2018. Der fikk han sølv individuelt, 12 sekunder bak Dylan McCullough fra New Zealand. Han deltok også på det sammensatte laget Europa 1 som vant mix-lagkonkurransen.
Fride Vullum-Bruer

Idrettskarriere

På nasjonalt nivå har hun flere medaljer fra NM i friidrett. Hun vant gull på 4 x 800 meter i NM i stafetter 2003 i Tønsberg. I NM i friidrett 2005 fikk hun sølv på 10 000 meter, bak Siri Merete Alfheim Espin, på tiden 35.35,08. Året etter, i 2006, ble det to medaljer; sølv på 10 000 meter, denne gang bak Kirsten Melkevik Otterbu, og bronse på halvmaraton. I tillegg fikk hun sølv i stafett i NM i terrengløp i Bergen, der Oslo 1 fikk sølv bak Møre og Romsdal. I NM 2007 fikk hun bronse på 2 km terrengløp.
Etter dette gikk det tre år før neste NM-medalje. I NM i friidrett 2010 fikk hun bronse på 10 000 meter med tiden 35.39,39. Kirsten Melkevik Otterbu vant gullet, foran Kjersti Karoline Danielsen. I 2010 vant hun Oslo Maraton, i sitt første maratonløp noen sinne. Oslo maraton hadde NM-status i 2010, så dette var hennes første individuelle NM-gull. 
I NM i terrengløp 2011 fikk hun bronse i lang løype (6 km), med tiden 21.45,0, og i Oslo maraton 2011 fikk hun sølv på halvmaraton, bak lagvenninnen Tone Hjalmarsen. Vullum-Bruer løp på 1:17.21. I NM i terrengløp 2013 fikk hun sølv i lang løype. 
Hun fikk sølv på 10 000 meter i NM i friidrett 2014, bak Kristin Størmer Steira, og hun kom på femteplass på 5000 meter. Året etter fikk hun sølv i NM i maraton 2015.
Ischiodon

Utseende

Middelsstore, slanke, gule og svarte blomsterfluer. Pannen er gul med svart midtstripe. Fasettøynene er nakne. Thorax er blankt svart med gule sidestriper og gult scutellum. Vingene er glassklare. Beina er gule og slanke. Bakkroppen er avlang, grunnfargen svart. Det andre, tredje og fjerde leddet har gule tverrbånd eller et par store flekker som er smalt skilte, de bakerste leddene er gule langs kantene.

Levevis

Larvene lever av bladlus. Den vidt utbredte arten Ischiodon scutellaris har blitt brukt i biologisk kontroll av bladlus i India.

Utbredelse

Slekten er utbredt i varme områder av den gamle verden. I Europa forekommer én art.
EM i sprinttriatlon 2018

Europamestermesterskapet i sprinttriatlon 2018 ble arrangert 20. juli 2018  i Tartu i Estland.
Disco Tango

«Disco Tango» var Danmarks bidrag i Eurovision Song Contest 1979, som ble fremført av Tommy Seebach. Melodien var skrevet av Tommy Seebach og teksten var skrevet av Keld Heick.
Sangen ble fremført på dansk av Seebach som tredje bidrag om kvelden 31. mars 1979 (etter Italias Matia Bazar med «Raggia di luna» og før Irlands Cathal Dunne med «Happy Man»).
Da avslutningen var ferdig, hadde den fått 76 poeng og fikk en sjetteplass blant 19 deltakere. Den fikk tolv poeng av Hellas og Israel.
Sangen er en beskrivelse av ei jente som danser til discomusikk om kvelden, men som om dagen lytter til Beethoven og gjør dressur. En referanse blir også gjort til John Travolta.
Backingsangere var Debbie Cameron, Michael Elo og Ianne Elo. Alle tre vendte tilbake med Seebach i hans neste Eurovision Song Contest-bidrag «Krøller eller ej».
Seebach har spilt inn «Disco Tango». Den ble utgitt på singlen EMI 006-39288.

Norsk versjon

Jan Paulsen skrev en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Disco Tango». Ivar Finsen har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Grand Prix på norsk! (Polydor 2922 050) i 1979.