google/wiki40b huggingface dataset:
Fyrblase

Fyrblase (på svensk furublåsa) er en eldre betegnelse på et seilfartøy bygd av treemner fra furu i Danmark, Sverige og det nordlige Tyskland på 1500-tallet.  
Alle de større seilskipene som ble bygd i furu i dette århundret, uansett fartøytyper etter skrog og konstruksjon, ble i Østersjøen vanligvis betegnet som «fyrblase» eller «furublåse». Bruk av furu som byggemateriale for større fartøyer var ikke vanlig, ettersom eik var det foretrukne valget, og var begrenset til den lokale båt- og skutebyggingen i Nord-Europa. Betegnelsen gikk senere ut av bruk, men kunne også bli brukt om storskip bygd i Nederlandene og i de nordtyske byene med furu hentet fra Nord-Europa.
Et av de største storskipene som har vært dokumentert bygget av furu, er den danske ostindiafareren «Perlen». Hun hadde et deplasement på 1200 tonn og ble bygget av Peter Michelsen ,for egen risiko, i Enckhuysen. Deretter ble hun levert til den dansk-norske orlogsflåten i 1620 som et koffardiskip. Dette storskipet, som bare femti år tidligere kunne ha blitt betegnet som en «fyrblase», ble aldri utrustet for krig.
Mange fartøyer hadde betegnelsen som skipsnavn, som Thomas Holsts skip «Fyrblasen» som var i den danske krigsflåten sommeren 1509. «Fyrblasen» var et artilleriskip med to tønner krutt. Et annet skip med dette navnet, som ble bygd og sjøsatt i 1572, seilte til Narva, Gotland og Norge i løpet av 1577. Et regnskap fra 1540-41 bevart i slottet i Åbo i Finland omtalte et fartøy med navnet «Furublåssen» som en furu kräljare. Skipet var bygd helt av furu, men rigget som en stangkrejer med fokk, storseil, toppseil og et latinerseil i mesan. Den nordeuropeiske krejeren som stammet fra 1400-tallet, var et tremastet seilfartøy på 20-30 kommerselester, som nesten alltid var kravellbygd.
Under den nordiske sjuårskrigen fra 1563 til 1570 hadde en tysk fribytter (pirat) fra Danzig erobret og ført bort en «dend fyrreblasse» på 40 lester som hadde tilhørt den københavnske borgeren Nielaus Nielsen.
Brenskiella

Utseende

En middelsstor, blank, gulbrun oldenborre. "Snuten" (clypeus) er avrundet, antennen ti-leddet med en fem-leddet vifte. Pronotum er avrundet.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra noen få eksemplarer fra Israel (Jerusalem, Jaffa).
Paraprotomocerus

Utseende

Prosopocerini er middelsstore til nokså store, brunlige trebukker. Antennene er vanligvis lengre enn kroppen. Pronotum har en butt tann midt på hver side. Dekkvingene har ofte lyse tegninger.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er utbredt i Zimbabwe.
Heckler & Koch MP7

Historie og utvikling

Utviklingen innen kroppspansring, spesielt hjelmer og skuddsikre vester, har gjort at maskinpistoler har hatt problemer med å skade normalt utrustede soldater.  Pistolammunisjon, som brukes i de fleste maskinpistoler, har ganske enkelt ikke en tilstrekkelig gjennomtrengningskraft.  Nato publiserte et sett krav til et nytt selvforsvarsvåpen i 1989, og konkrete krav til pansergjennomtrengning var et av punktene.
Tyske Heckler & Koch og belgiske Fabrique Nationale utviklet kompakte maskinpistoler i nye kalibre for å møte Nato-kravet.  Heckler & Koch valgte 4,6 × 30 mm, et kaliber som deles kun med pistolen Heckler & Koch P46 (UCP).  Ammunisjonen har flaskeformede patroner på samme måte som typisk geværammunisjon, og i tillegg til høy utgangshastighet gir den lav rekyl.  Den høye utgangshastigheten gir også en virkning i målet som ifølge Heckler & Koch skal være sammenlignbar med 9 mm pistolammunisjon.
Tyske Bundeswehr tok først i bruk MP7, etter at spesialstyrken KSK hadde brukt den en tid.  MP7 er en del av et planlagt oppgraderingsprogram for tyske infanterister.  MP7 har også blitt tatt i bruk av FNs sikkerhetsstyrker, samt spesialstyrker og politi i Storbritannia, Sør-Korea, Irland og Malaysia.

Teknisk

MP7 bruker en mekanisme som ligner svært på Heckler & Koch automatgevær G36 i mindre, noe som er uvanlig for så små våpen.  Gasstrykket fra avfyringen driver et stempel som igjen driver et roterende sluttstykke.  Magasinet fåes i 20 og 40 skudds kapasitet, og magasinbrønnen sitter i pistolgrepet.
Picatinny-skinner på framskjeftet sørger for at en rekke tilbehør som lys og siktemidler kan monteres.  Kolben er innskyvbar, og det finnes et innfellbart pistolgrep framme. Det finnes også en spesialdesignet lyddemper.

Norsk tjeneste

Den 31. mai 2007 undertegnet Forsvaret kontrakt med Heckler & Koch om leveranse av 6 500 stk Heckler & Koch MP7. Våpenet skal erstatte den gamle MP5en og ble satt i tjeneste sommeren 2008.
Mehamnfjorden

Mehamnfjorden (nordsamisk Donnjevuotna) er en fjord på nordsiden av Nordkinnhalvøya i Gamvik kommune i Finnmark. Fjorden er seks kilometer lang og har innløp mellom Smørbringen i vest og Kamøynæringen i øst og går i sørlig retning til tettstedet Mehamn.
Vest for Smørbringen ligger Magkeilfjorden og øst for Kamøynæringen ligger Skittenfjorden. Ved Vedvikneset, som strekker seg nordover i fjorden fra Mehamn, går Normannsetfjorden inn mot øst, mens Mehamnfjorden fortsetter mot sør. Ved Steinfjordneset går sidearmen Steinfjorden inn mot vest, og ved Vardholmen går Sørfjorden mot sør, mens Mehamnfjorden går mot øst inn til Mehamn og havneområdet der.
Slapp av

Slapp av... er et musikkalbum med Kørvan, utgitt i 1983. Dette er gruppas debutalbum.
Vinter-OL 1940

Vinter-OL 1940, som skulle vært de femte olympiske vinterlekene, skulle opprinnelig vært avholdt i Sapporo i Japan, men ble avlyst på grunn av andre verdenskrig.
Sapporo trakk seg som arrangør, deretter ble arrangementsansvaret flyttet til St. Moritz i Sveits. St. Moritz trakk seg også, Garmisch-Partenkirchen i Tyskland tok da på seg arrangementsansvaret før det ble endelig avlyst 22. november 1939.
Iceland

Innspillingsfakta

Ifølge en artikkel i Hollywood Reporter 29. oktober 1941 ble kameramannen Bowie Kennedy sendt til Island for å filme bakgrunnsbilder. Selve innspillingen av filmen fant sted fra midten av april til slutten av mai 1942. Skøytescenene ble filmet fra 6. juni til 27. juni 1942.

Fakta om filmen

Ifølge en artikkel i Hollywood Reporter fra 7. november 1941 var denne filmen egentlig planlagt som oppfølgeren til Høyfjellets sang fra 1941 der også Sonja Henie og John Payne spilte hovedrollene. Joan Davis, Lynn Bari, Milton Berle samt Glenn Miller and His Orchestra, som medvirket i den første filmen, skulle også være med i denne. I notater fra en konferanse med produksjonssjef Darryl F. Zanuck 7. november 1941 var ikke disse ført opp i den potensielle rollelisten. Notatene befinner seg i Twentieth Century-Fox Produced Scripts Collection ved UCLA Arts-Special Collections Library. Cesar Romero var imidlertid ført opp i rollen som Slip Riggs. Notater fra en konferanse 10. mars 1942 indikerte at Victor Borge ble vurdert til å spille rollen som Sverdrup Svensson. Sterling Holloway fikk den rollen.
Felix Bressart ble utlånt fra Metro-Goldwyn-Mayer for spille i denne filmen.
Ifølge MPAA/PCA Collection ved AMPAS Library forkastet Production Code Administration (PCA) manusversjonen av 24. mars 1942 på grunn av «den komiske karakteriseringen av en prest [Herr Tegner]» og «de offensivt suggestive replikkene og situasjonene knyttet til scenene i og rundt brudekammeret.» Et revidert manus, datert 1. april 1942, ble godkjent av MPAA.
I en anmeldelse i The New York Times 15. oktober 1942 ble det opplyst at «rapporter kom inn fra Island» om at folk der «kjente en kraftig vrede» mot filmen, som de følte var «absolutt uflatterende overfor deres karakter og nasjonale levemåte.»
Termografisk kamera

Et termografisk kamera eller infrarødt kamera er en enhet som danner bilder ved å bruke infrarød stråling, på samme måte som et vanlig kamera danner bilde ved å bruke synlig lys. I motsetning til vanlige kamera som bruker området 450–750 nanometer, bruker termografiske kamera i bølgelengder så lange som 14 000 nm (14 µm).
Holtedahlfonna

Holtedahlfonna er en isbre nordvest på Spitsbergen på Svalbard. Den er en vidstrakt platåbre og ligger mellom Kongsfjorden i vest, Ekmanfjorden i sørøst og Woodfjorden i nord.
Fonna er oppkalt etter geologen og polarforskeren Olaf Holtedahl (1885-1975). Han var medlem av Gunnar Isachsens ekspedisjon til Spitsbergen i 1909-10, og av Adolf Hoel og Arve Staxruds ekspedisjon i 1911. Under den sistnevnte ekspedisjonen traverserte Holtedahl platået. Sør for breen ligger Torafjellet, som er oppkalt etter Holtedahls kone Tora.
Superorganisme

Superorganisme er en organisme som består av flere organismer, vanligvis en sosial enhet av eusosiale dyr, der arbeidsdeling er spesialisert og der individer alene ikke er i stand til å overleve i lengre perioder. Maur er de mest kjente eksemplene på slike superorganismer, mens nakenrotten er et berømt eksempel på et eusosialt pattedyr. Den tekniske definisjonen på en superorganisme er «en samling aktører som ved å opptre i harmoni kan skape fenomener som er styrt av fellesskapet.», der fenomener angir en hvilken som helst aktivitet eller virkning «samfunnet ønsker», som at maur samler mat eller bier velger et nytt sted til bolet sitt.
Ingunn Yssen

Bakgrunn

Yssen studerte ved Sagene lærerhøgskole og var som student nestleder i høgskolerådet. Hun avbrøt imidlertid dette studiet da hun skulle bli statssekretær.

Politisk arbeid

I perioden 1990–92 var Yssen politisk rådgiver for kommunalminister Kjell Borgen. Hun var etter det politisk rådgiver for Arbeiderpartiets gruppe på Stortinget fra 1992 til 1993 og politisk rådgiver i Barne- og familiedepartementet. Hun ble statssekretær i samme departement i 1994. Hun har også på 90-tallet vært rådgiver for Jens Stoltenberg mens han var parlamentarisk leder og senere Arbeiderpartiets nestleder. I 1997 var hun statssekretær i Justisdepartmentet under Gerd-Liv Valla.
Yssen var direktør for Likestillingssenteret fra 1997 til 2002. Fra 2002 til 2003 var Yssen spesialrådgiver i FN med arbeidssted i Genève.
Fra 2003-2007 arbeidet hun som internasjonal sekretær i Landsorganisasjonen i Norge (se nedenfor)
Yssen ble høsten 2007 ansatt som kommunikasjonsrådgiver i Dinamo PR. 
I januar 2010 utga hun boka Bråk sammen med Marie Simonsen. 
Fra våren 2010 er hun ansatt som politisk rådgiver for Arbeiderpartiets stortingsgruppe. Her arbeider hun for kontroll- og konstitusjonsfraksjonen, som ledes av Martin Kolberg. 
Hun har vært gift med Kjetil Try (til 2000).

Internasjonal sekretær i LO og konflikten med Gerd-Liv Valla

I 2003 ble Yssen ansatt som internasjonal sekretær i LO og avdelingsleder for organisasjonens internasjonale avdeling. Det var Gerd-Liv Valla som ønsket henne i denne stillingen. Etter lengre tids sykdom sa hun opp jobben i januar 2007 fordi hun mente seg trakassert av LO-lederen. Oppsigelsen førte til den såkalte «Valla-saken», som endte med at Valla trakk seg som LO-leder etter at et uavhengig granskningsutvalg hadde slått fast at Valla hadde trakassert Ingunn Yssen. Den 9. mars 2009 lanserte hun boka Vi kan alle bli den lille, der hun tar et kraftig oppgjør med Gerd-Liv Vallas lederstil.
Reservelege

Reservelege er en stilling for en ledende lege i Danmark. I Norge eksisterte stillingen fra 1800-tallet til 1985. En reservelege er overlegens nærmeste underordnede. Stillingen krever gode kvalifikasjoner, men har ikke krav til spesialistkompetanse.
Fylkesvei 4868

Fylkesvei 4868 går mellom Sletthammer og Skokland i Haugesund kommune. Veien er 2,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 929.
Mauser M67

Mauser M67 er en boltrifle som ble produsert på Kongsberg Våpenfabrikk, basert på låskasser fra Mauser M98k forlatt i Norge av det tyske forsvaret i 1945. M67 erstattet KV59 i 1967 og ble produsert inntil 90-tallet.
Syntominae

Utseende

Mange av de voksne (imago) bjørnespinnere i gruppen Syntominae, har fargerikt og tydelig kropp og vingemønster. Men det finnes spinkle arter uten særlige farger.  Vingene har farger i brunt eller svart, med lyse flekker i  gult eller nesten hvitt. Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile.

Levevis

Syntominae finnes i mange naturtyper. De fleste artene lever i varme og Tropisk klimatropiske strøk.  Flere av artene er dagaktive og ligner litt på veps, fordi de ofte har gule og svarte farger.
Hunnen legger egg rett på næringsplanten, ofte legges eggene i små grupper.
Larvene er gjerne behåret. De lever på ulike planter i blomsten. Andre lever av lav, alger, vissnende plantedeler og sopp.
Syntominae er sommerfugler og tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.
Wang Zhongyu (maler)

Wang Zhongyu (kinesisk: 王仲玉, pinyin: Wáng Zhòngyù, Wade-Giles: Wang Chung-yü) var en maler under Ming-dynastiet aktiv under Hongwu-keiserens tid (1368–1398).
Wang var kjent for å male mennesker. Lite er kjent om ham.
Sapporo snøfestival

Sapporo snøfestival, på engelsk Sapporo Snow Festival, er en festival i Sapporo i Japan. Festivalen ble første gang arrangert i 1949. 
I 2002 var Norge med for første gang. Festivalen samler årlig rundt 30 deltakerland og det er en mengde flotte isskulpturer og annet  å se på i de ukene festivalen varer. Rundt to millioner mennesker besøker festivalen og det er ikke lett å finne hotellrom i Sapporo så lenge den varer.
Rakowski

Rakowski er et norsk punk-rock band fra Horten i Vestfold.
Bandet har fem medlemmer; Ray Olaussen (vokal), Steven Humphries, Bjørn Erik Andersen, Magne Johansen og Nils Mathisen. Ray Olaussen og Steven Humphries dannet bandet på begynnelsen av 1990-tallet, men de la opp i 1995, etter at de utga sin første og eneste CD.
De ble gjenforent i 2009.
Kommunikasjonsradio

Privatradio

Privatradio (også kalt walkietalkie) på 27 MHz og 440 MHz er billige konsesjonsfrie radioer med begrenset sendereffekt til 500 mW beregnet på privat bruk. På 1970- og 1980-tallet ble walkietalkie begrepet brukt om alle radioer på 27 MHz båndet, både for håndapparater, mobilapparater og stasjonære radioer. Da var disse radioene en billig og enkel kommunikasjon lokalt mellom hjem, bil og båt. Da var det en enkel konsesjon for 27 MHz båndet uten krav til teoretisk prøve. Selv om konsesjonen var beregnet for bruk innen en familie eller liten privat gruppe ble de mye brukt blant ukjente med pseudonymer som kallenavn. Da mobiltelefoner ble vanligere på slutten av 80-tallet ble bruken av dette båndet betydelig mindre.

Håndapparater, mobilapparater, stasjonær radio, basestasjonsapparat

Håndapparater er små håndholdte enheter med innebygget batteri, antenne, mikrofon, høyttaler, display for kanalvalg, frekvensvalg og oppkallsinformasjon. De er egnet til bruk for personer som går fritt omkring unna kjøretøy og hus, og som trenger forbindelse på det aktuelle radionettet også når de er unna fastmonterte apparater. Et håndapparat kan gjerne festes i et belte eller bæres i en lomme.
Mobilapparater er beregnet til fast montering i biler, båter eller fly. De har tilkobling til utvendig antenne og strømforskyning (oftest 12V likestrøm). De kan ha innvendig høyttaler.
Et baseapparat kan være en sender/mottaker for montering i hus med tilkobling til lysnettet og med antenne høyt på bygningen med en antennekabel/radiolinje som forbindelse mellom antennen og radioen. Mobilapparat og baseapparat vil ofte ha en separat håndholdt mikrofon.
Håndapparater, mobilapparater og baseapparat har ofte tilkoblingsmulighet for utvendig mikrofon, høyttaler, hodetelefonsett eller og betjeningsenhet.
Basestasjoner er sendere/ mottakere plassert i lang avstand fra en eventuell betjeningsenhet, gjerne med tilkobling over telefonlinje eller fast oppkoblede linjer. Disse apparatene har oftest kun tilkobling til antenne, strøm, og en linje som kan være telefonlinje. De mangler oftest tilkobling til display, mikrofon og høyttaler. Basestasjonen kan ofte være tilkoblet telefonnettet med et telefonoverdrag.
Hanne Anker Lillehammer

Hanne Anker Lillehammer (født 28. februar 1986 i Oslo) er en norsk innebandyspiller. Hun spiller back for innebandyklubben Sveiva Innebandyklubb på Stovner i Oslo.
Lillehammer studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole fra 2002 til 2005, hvor hun kombinerte videregående skolegang med satsingen på innebandy. Med Sveiva ble hun norsk seriemester i 2006, 2007 og 2008.
Trondheim sentralstasjon

Navnehistorikk

Stasjonen ble åpnet som Throndhjem (Brattøra) i 1881 som endestasjon for Meråkerbanen. Den eldste delen av stasjonsbygningen sto ferdig i 1883. I 1884 ble den endestasjon også for Trondhjem–Størenbanen, som til da hadde hatt Throndhjem stasjon på Kalvskinnet som endestasjon, navnet ble endret til Trondhjem i 1894. Fra 1. januar 1930 til og med 5. mars 1931 var stasjonsnavnet en kort tid Nidaros, for så bli Trondheim. Fra 1995 anvendte NSB navnet Trondheim S (sentralstasjon), men dette ble tatt i bruk av Jernbaneverket først fra 15. desember 2002.

Buss

I 1995 ble byens rutebilstasjon flyttet fra Leütenhaven til Trondheim sentralstasjon. Med dette ble en ny bygningsmasse oppført for betjening av lokale bybusser og fjernbusser.
Flere av bybussrutene til AtB stopper her, deriblant rute 19 og 46 som knytter stasjonen til Midtbyen og resten av sentrum. NOR-WAY bruker stasjonen som terminal for sine busser til Oslo (via Røros), Namsos og Bergen (via Førde). Lavprisekspressen kjører ruter til Oslo. Gauldal Billag har busser herifra til Støren, Oppdal og Røros. Trønderbilene har ruter til Fosen, Orkanger, Agdenes og Snillfjord. Nettbuss har ruter til Malvik, Stjørdal, Meråker, Selbu, Tydal, Skaun, Melhus, Orkdal og Meldal. Klæburuten har busser til Klæbu og Trondheim lufthavn, Værnes herifra.

Hurtigbåt

En ny gangbro over det eksisterende jernbanesporet (åpnet okt. 2012) forbinder stasjonsområdet direkte med Pirterminalen og et nytt parkeringsbygg i forbindelse med Nordre avlastningsvei (NAV). Trondheim sentralstasjon er to minutter med buss fra Pirterminalen hvor Fosen Trafikklag har hurtigbåter til Vanvikan, Brekstad, Sistranda og Kristiansund. Det er omtrent 15 minutter gange fra kaia for Hurtigruten Bergen-Kirkenes.

Trikk

Mellom 1913 og 1968 var stasjonen terminus for Elgeseterlinjen (linje 2) og Singsakerlinjen (linje 3) drevet av  Trondheim Sporvei. En utvidelse av dagens gjenværende trikkelinje (Gråkallbanen) er vedtatt, og trikken vil da trolig på nytt å finne ved stasjonen.

Fremtid

I forbindelse med byutvikling og revitalisering av området nord for stasjonen vil deler av den eksisterende stasjonsbygningen bli revet. Deler av området som i dag brukes til bussterminal vil måtte endres. Det er også prosjektert en parkeringsgarasje under stasjonsbygningen. 
For å skape en levende bydel har NSB Eiendomsutvikling og andre aktører uttrykt ønske om også å bygge boliger i tilknytting til stasjonsområdet.
Microplia

Utseende

Middelsstore, avlange, brun- eller gråaktige trebukker. Antennene er lange og tynne, særlig hos hannene. Pronotum er nærmest tønneformet med en liten pigg litt bakenfor midten av siden. Dekkvingene er parallellsidige. Beina er forholdsvis lange og kraftige, føttene tynne.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Brasil, Paraguay og Argentina.
Subsea 7

Historie

Selskapet ble etablert i januar 2011 gjennom en sammenslåing av de to selskapene Acergy SA og Subsea 7, Inc.
Acergy ble grunnlagt i 1970 som Stolt Nielsen Seaway, et selskap i den norske Stolt-Nielsen Gruppen, som satset på dykkertjenester i Nordsjøen. Etter en rekke oppkjøp, deriblant Comex Services i Frankrike i 1992 og det Texas-baserte Ceanic Corporation i 1998, endret selskapet navn til Stolt Offshore i 2000. Fem år senere ble selskapet skilt ut fra Stolt-Nielsen Gruppen og notert på Oslo Børs og NASDAQ. Firmaet endret navn til Acergy i mars 2006.
Subsea 7, Inc. ble etablert som et av en rekke fusjoner over lengre tid mellom DSND, Halliburton Subsea, Subsea Offshore og Rockwater. Rockwater og SubSea fusjonerte i 1999 og dannet Halliburton Subsea, og den senere sammenslåing med DSND i 2002 dannet Subsea 7. Selskapet ble notert på Oslo Børs i august 2005 etter restruktureringen samme år.
Den 21. juni 2010 ble Acergy SA og Subsea 7 Inc. annonsert og ferdigstilt 7. januar 2011. Det nye selskapet tok navnet Subsea 7, men beholdt Acergys, registreringsadresse i Luxembourg og operative hovedkvarter i London. Styreformann og konsernsjef ble henholdsvis Kristian Siem og Jean Cahuzac, som tidligere hadde hatt de samme posisjonene i henholdsvis Subsea 7 og Acergy.
9K115 Metis

9K115 Metis («kjøterhund»; NATOs rapporteringsnavn: AT-7 Saxhorn) er et bærbart SACLOS-trådstyrt panservernmissil fra Sovjetunionen. 9K115 Metis veier 5,5 kg og ble introdusert i den sovjetiske hæren i 1979.
Heterispa

Utseende

Middelsstore (ca. 7 millimeter), avlange og slanke, firkantede, brunlige bladbiller, gjerne med en rød flekk på dekkvingenes "skuldre". Oversiden er tett og kraftig punktert. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet, med et framspring mellom antennefestene. Fasettøynene er ganske store og rundede. Pronotum er avrundet sekskantet. Antennene består av 8 ledd og tilspisset ytterst. Dekkvingene er firkantede, med en rad av pigger lamngs bakkanten. Dekkvingene har 10 punktstriper som ligger parvis, punktene grove og tette, og med to fullstendige og to korte, opphøyde lengderibber. Beina er forholdsvis lange.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Denne slekten omfatter arter som lever på flere ulike plantefamilier, både enfrøbladete og tofrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Argentina i sør.
Holon Linux

Holon Linux er en tidligere japansk Linuxdistribusjon som var basert på Red Hat Linux. Distribusjonen benyttet pakkeformatet RPM.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet KDE. Distribusjonen hadde 32-biter x86 og PowerPC som plattform.
Versjon 3.0 ble lansert 13. juni 2001. Siste versjon var 4.0 og ble lansert 6. september 2002.