Transkjønnethet

Behandling

De fleste personer med transkjønnethet lider så tungt at de før eller senere må søke hjelp. I Norge har Rikshospitalet landsfunksjonen for behandlingen av personer med transkjønnethet. Det betyr at det kun er ved Rikshospitalet man utfører en trippelbehandling (psykiatrisk evaluering, hormonbehandling og kirurgi) av personer med transkjønnethet.
Rikshospitalet krever at man oppsøker lege, psykiater eller psykolog i nærheten av der man bor for så å bli henvist til Rikshospitalet. Behandlingen av personer med transkjønnethet i Norge følger ikke behandlingsmodellen «Standards of Care», versjon 7 Lenke.
Denne behandlingsmodellen er anerkjent i de fleste vestlige land. Standards of Care har sin opprinnelse fra Harry Benjamin International Gender Dysphoria Association. Harry Benjamin var en tyskamerikansk lege som gjorde mye for å forbedre behandlingen av personer med transkjønnethet.
Når pasientens lege og/eller psykolog skriftlig har henvendt seg til Seksjon for transseksualisme ved Rikshospitalet, vil man bli innkalt til konsultasjonstime hos psykiater for diagnostisk vurdering. Den dreier seg blant annet om å bekrefte diagnosen transkjønnethet, og at pasienten ikke har noen sosiale eller psykiske problemer. Pasienten vil deretter ha jevnlig kontakt med psykiaterne i en evalueringsperiode som vanligvis varer i ett år.
Når pasienten har fått diagnosen F.64.0 - transseksualisme, og arbeidsgruppen ved Rikshospitalet anbefaler kjønnskorrigerende kirurgi, vil man bli undersøkt hos endokrinolog (hormonspesialist). Dersom det ikke er noen medisinske hindringer for videre behandling, vil man begynne den hormonelle behandlingen. I løpet av hormonbehandlingsperioden på normalt ett til to år, forventes det at pasienten starter å leve ut kjønnet sitt. Dette kalles virkelighetserfaring («Real Life Test»). Etter denne perioden tilbys pasienten kirurgisk behandling, dersom psykiateren mener det er forsvarlig.
Behandlingen er som oftest individuell, og behandlingstiden varierer derfor mellom pasienter. Den beskrevne saksgangen tar normalt to til tre år. Vanligvis kan en kjønnskorrigerendesprosess ta mellom fem til åtte år totalt. Hensikten med den lange utredningstiden er blant annet for å unngå feildiagnostisering og påfølgende irreversibel behandling.
Det er i dag ca. 400 personer som har gjennomgått kjønnsbekreftende korreksjonskirurgi i Norge. Rikshospitalet utfører 12-15 kjønnsbekreftende operasjoner per år.

Seksuell legning

Transkjønnethet er uavhengig av seksuell orientering. Transkjønnede kan være heterofile, homofile, bifile eller ha hvilken som helst annen seksuell legning.
Transkvinner som blir tiltrukket av bare menn ser seg selv som heterofile, men transkvinner som blir tiltrukket av bare kvinner ser seg selv som lesbiske. Transmenn som blir tiltrukket av menn ser seg som homofile og de som blir tiltrukket av kvinner ser seg som heterofile.

Personnummer og kjønn

Norge er et av få land i verden som har et system med kjønnsbestemt personnummer. Det tredje siste sifferet er partall for kvinner og oddetall for menn. For å eksistere som juridisk individ må man ha enten mannlig eller kvinnelig kjønn. I Norge tildelte man før nye personnummer til transkjønnede som gjennomgikk kjønnsbekreftende behandling først etter at hovedoperasjonen var gjennomført. For å endre juridisk kjønn måtte vedkommende tidligere fjerne indre kjønnsorganer ifølge norsk lov. Blant annet Amnesty Internasjonal, LLH og Skeiv Ungdom kritiserte dette, og siden innføringen av ny lov om endring av juridisk kjønn den 1. juli 2016 kan alle norske statsborgere som har fylt 16 fritt søke om å endre kjønn uten krav om medisinsk behandling. Barn og unge mellom 6 og 16 år må søke sammen med sine foreldre.