google/wiki40b huggingface dataset:
Beleiringen av Sidon

Bakgrunn

Sommeren 1110 ankret en norsk flåte på 60 skip, ledet av kong Sigurd I Jorsalfare, opp i Acre hvor de ble mottatt av kong Baldwin I av Jerusalem. Sigurd og Baldwin red sammen til Jordanelven, hvorpå Baldwin ba Sigurd om hjelp til å ta muslimskkontrollerte havner langs kysten. Sigurd svarte at «de hadde kommet for å hengi seg til Kristi tjeneste», og hjalp Baldwin med å ta Sidon, som hadde blitt forskanset av Fatimid-kalifatet i 1098.

Beleiringen

Baldwins armé beleiret byen fra land, mens nordmennene kom sjøveien. En skipsflåte var nødvendig for å forhindre at Sidon skulle motta assistanse fra den egyptiske flåten i Tyr. Det var først da en venetiansk flåte kom at de klarte å slå tilbake egypterne. Byen falt på 47 dager.

Etterspill

På ordre fra Baldwin og patriarken av Jerusalem, Gibelin av Arles, ble splinter fra det hellige kors gitt til Sigurd.
Herredømmet Sidon ble opprettet og gitt til Eustace I Grenier.
Micromaeus

Levevis

Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Kamerun og Den Demokratiske Republikken Kongo.
Sveriges Radios Romanpris

Sveriges Radios Romanpris er en svensk litteraturpris som deles ut årlig. Prisen ble innstiftet av Sveriges Radio i 1993. Initiativtaker var Monica Lauritzen og Kerstin M. Lundberg, inspirert av den franske Prix Livre Inter. Konseptet har også blitt benyttet både i dansk og norsk radio. Prisen deles ut for en framstående svensk roman som er utgitt i det foregående året. Prisen er på 50 000 SEK.
Jernbane i Malawi

Malawi Railways er det nasjonale jernbanenettverket i Malawi. Det var statsstyrt frem til det ble privatisert i 1999. Malawis jernbanenettverk var på 797 kilometer med kappsporskinnegang (1067mm) i 2001.
Det er ingen direkte tilknytning til nabolandet Tanzania på grunn av sporbrudd mellom Malawis 1067mm spor og Tanzanias 1000mm spor. Selv om Zambia benytter samme sporbredde som Malawi er det heller ingen tilknytning mellom Malawi og Zambia.
Malawi er tilknyttet Mosambiks jernbanenettverk gjennom Nacala-linjen til havnen i Nacala i Mosambik. Den andre jernbanelinjen fra Makhanga til Beira i Mosambik har vært stengt siden borgerkrigen i Mosambik og har fremdeles ikke blitt gjenåpnet.
Aasta Hansteen-plattformen

Aasta Hansteen spar er en gassplattform som er planlagt satt i drift på Aasta Hansteen-feltet i 2018.
Understellet til plattformen ble bygget ved Hyundai Heavy Industries i Sør-Korea. Dette ble slept til Digernessundet ved Stord. Plattformdekket ble der koblet sammen med understellet. 12. april 2018 startet slepet av den ferdige plattformen opp til Aasta Hansteen-feltet nordvest for Sandnessjøen.
Pamela Moore

Bakgrunn

Pamela er født og oppvokst i Seattle, Washington. Hun ble introdusert til teater i ung alder og utviklet raskt en lidenskap for å opptre på scenen. Hun tok musikk på skolen og lærte seg å spille akustisk gitar og piano. Hun hørte på artister som James Taylor, Carly Simon, Carole King og Crosby, Stills & Nash som ung. Hun skrev sin første sang på gitar som 7 åring. På videregående hørte hun mye på Jazzmusikk, og tidlig i 20 årene gikk hun over til Gospel, R&B og Funk.
Tidlig på 80-tallet utga Pamela sine to første musikkalbum, Take a Look og You Won't Find Me There. De fikk bra kritikk, men problemer med plateselskapet gjorde slutt på plateutgivelsene.
I 1988 deltok hun som gjesteartist på Queensrÿches platinumselgende konseptalbum Operation: Mindcrime som «Sister Mary». Hun turnerte også med bandet flere ganger.
Sent på 90-tallet flyttet hun til New York og ble vokalist for bandet «Radar», og spilte inn bandets debutalbum i 2000, R.P.M. Bandet ble oppløst i 2001, og Pamela flyttet tilbake til Washington.
I 2004 kom albumet «A Retrospective», og enda nytt album i 2006; Stories from a Blue Room, med bla. Michael Wilton fra Queensrÿche som gjesteartist. Samme år deltok hun på oppfølgeren til «Operation: Mindcrime», Operation: Mindcrime II, med flere påfølgende konsertopptredener.
Integrerte operasjoner

Integrerte operasjoner (IO) er i olje- og gassindustrien et samlebegrep for nye driftsformer, arbeidsprosesser og metoder som blir gjort mulig ved å ta i bruk nyvinninger innen IKT.

Innhold

Et hovedfokus har vært bruken av samhandlingsrom, det vil si rom med kontinuerlige videokonferanser mellom land og offshore plattform og høyhastighets forbindelse for deling av data. Dette gjør det mulig å flytte flere arbeidsoppgaver fra plattformen til kontorer på land. Det blir også mulig å la f.eks eksperter på geologi stå tilgjengelig for flere plattformer samtidig eller at den landbaserte supporten overtas av en avdeling et annet sted på kloden under nattskiftet, slik at ingen på land går nattskift. 
Bruken av samhandlingsrom tvinger fram nye arbeidsprosesser, som sammen med IKT er det andre hovedfokuset i IO. Verktøy som videokonferanser og 3D-visualisering brukes også til å skape nye samarbeidsformer med team som er mer tverrfaglige enn tidligere. En typisk teknisk løsning er at visualiseringen tilpasses hver enkelt i gruppen, med fokus på geologiske strukturer i en versjon og brønnbaner i en annen.
IO trekkes også fram som en måte å integrere og koordinere underleverandører og samarbeidspartnere inn i offshore-operasjonene. Motivasjonen for IO er i hovedsak innsparinger gjennom at færre jobber offshore og en effektivisering i arbeidsprosessene. Landbaserte kontor styrker også rekrutteringen til industrien og gjør det lettere å holde på eldre arbeidskraft. Oljeindustriens landsforening anslo at 300 milliarder kroner kunne spares inn på norsk sokkel ved bruk av integrerte operasjoner
I beslutningsstøtte spiller også bedre datainnsamling på plattformen en rolle, for eksempel med sanntids målinger i borehullet mens man borrer. Båndbredden har her tidligere vært svært lav, noe som også har begrenset hvor mange instrumenter man kunne ha langs brønnbanen. Parallelt med datainnsamling og visualisering utvikles det også mer avanserte  simuleringer av brønn og fjellformasjoner, både i sanntid og over lengre tidsperioder.

Kritikk

Det har blitt rettet kritikk mot sikkerhetsaspektet ved nedbemanning på plattformene, om erfaring går tapt når arbeidsstokken krympes og om kjennskap til plattformen kan bygges opp fra land. En utfordring er å tilpasse HMS rutiner til IO. Andre ankepunkt er at den økte integrasjonen gjør virksomhetskritiske IT-systemer mer sårbare for angrep utenfra og at samhandlingsrom medfører en mer byråkratisk arbeidshverdag.

Navn

Navn og eksakt innhold varierer mellom bedrifter. Shell har brukt begrepet «smart fields» som opprinnelig henviste til fjernstyrte brønnventiler. BP har brukt «field» og «the future». eField og IField er andre ord, mens «integrerte operasjoner» er det foretrukne navnet hos Equinor og Oljeindustriens Landsforening.
Chester Morris

Karriere

Chester var sønn av Broadway-skuespiller William Morris og hans kone Etta Hawkins. Morris gjorde også sin skuespillerdebut på Broadwayteateret. Hans karriere på filmlerretet begynte i 1917 med filmen An Amateur Orphan. Han ble nominert til en Oscar for beste mannlige hovedrolle for filmen Alibi (1929) som ble regissert av Roland West. Han spilte også i The Bat Whispers (1930) og Corsair (1931), som også var regissert av West, begge to. 
Gjennom 1950- og 1960-tallet, jobbet Morris hovedsakelig roller på fjernsyn. Han hadde en permanent rolle som karakteren detektiv løytnant Max Ritter i CBS-serien Diagnose: Ukjent, som ble sendt på amerikansk TV fra juli til september 1960. Han gjorde også noen avstikkere til regionale teateroppsetninger. Hans siste rolle var i The Great White Hope (1970).

Personlige liv

Morris var gift med Suzanne Kilborn fra 30. september 1927 frem til de tok ut skilsmisse i november 1939. De hadde to barn sammen, Brooks og Cynthia. Han giftet seg med sin andre kone Lillian Kenton Barker 30. november 1940. De hadde en sønn, Kenton. 
Morris var døende av kreft da han begikk selvmord i 1970, på rom 202 på det tidligere Holiday Inn i New Hope ved å ta en overdose av legemiddelet barbiturat. Han var 69 år gammel da han begikk selvmord. Da han døde, var han med på en teaterproduksjon av The Caine Mutiny Court Martial på Bucks County Playhouse i New Hope i Pennsylvania.
Beskrivelse over Hitterens Præstegield

Beskrivelse over Hitterens Præstegield er en skriftlig beskrivelse, trolig skrevet i 1780, som omfattet det tidligere Hitra prestgjeld som omfattet dagens Hitra kommune og Frøya kommune i Trøndelag. Beskrivelsen var en av en serie av tilsvarende beskrivelser som oftest blir kalt for «topografiske beskrivelser». Disse ble produsert etter ønske fra høyeste hold med bakgrunn i den økte interessen for økonomi og næringsliv hos både sentraladministrasjonen i København og hos andre andre embets- og opplysningsmenn som oppmuntret til dette. Prester ble ofte oppfordret til å beskrive sine embetsområder. Peder Schvane Bang tok oppfordringen og leverte sin beskrivelse fra sitt område, selv om han ikke begynte skrivingen før han hadde flyttet fra stedet.
Bang skriver selv at det verken var biskop Johan Ernst Gunnerus skriftlige oppfordring til dette eller andre i distriktet som fikk han til å skrive. Det var det statssekretær Ove Høegh-Guldberg som stod for. Guldberg var en av de sterke menn i kongeriket Danmark-Norge etter at han hadde vært med på å styrte Johann Friedrich Struensee i 1772. Bang tilegnet beskrivelsen til Guldberg, men det er slett ikke sikkert at han selv noen gang leste beskrivelsen. 
I 1784 ble Guldberg selv offer for et kupp i regi av kronprins Fredrik mens kongen sjøl, Christian VII var sinnssyk og uten reell makt. Bang endret derfor tilegnelsen til kronprins Fredrik, datert 22. juni 1784. Da Bang døde i 1792 overtok sønnen, Jakob Hansen Bang manuskriptet, som han fire år senere solgte til student Sigvard Kildal Jentoft for fire riksdaler. Jentoft gav det videre til Deichmanske bibliotek i daværende Christiania, der det befinner seg i dag. Et renskrevet eksemplar finnes hos Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs bibliotek i Trondheim.
Beskrivelsen ble trykt i Christiania i 1825 i bladet «Budstikken – et ukeblad av statistisk-økonomisk og historisk indhold». Her er manuskriptet korrigert for ortografiske feil og mangler i tråd med datidens rettskrivning.
Selv om Bang skrev beskrivelsen etter at han flyttet fra stedet, er det mye som tyder på at han var både nøyaktig og pålitelig i sin beskrivelse. Han så likevel samfunnet utenfra og hadde nok ikke alltid rett i sine betraktninger, som for eksempel at det var usunt å spise fisk og fiskelever.
Bang benyttet som bakgrunnsmateriale en annen beskrivelse av prestegjeldet, skrevet av sokneprest Johan Støren i 1774. Denne ble skrevet på Hitra, og ifølge forfatteren ble gjort for å lette arbeidet for de prestene som kom etter han.
Ernst Gombrich

Liv og virke

Til tross for at han levde hele livet i England og arbeidet innenfor engelsk tradisjon ble han født i Wien i Østerrike. Hans familie var velstående av jødisk opprinnelse. Han fikk sin første utdannelse i Wien og kom deretter inn på Universitet i Wien før han flyttet til England i 1936 hvor han tok en posisjon som forskningsassistent ved Warburg-instituttet ved University of London.
I løpet av andre verdenskrig arbeidet han for BBC hvor han overvåket tyske radiosendinger. I november 1945 kom han tilbake til Warburg-instituttet hvor han ble forfremmet til seniorforsker året etter, ble foreleser i 1948, reader i 1954 før han ble professor i klassisk historie og instituttets direktør i 1959, en posisjon han beholdt til 1972. Han ble innvalgt til Det britiske akademiet, fikk sin første adelstittel i 1966 og gjort til ridder i 1972. Gombrich ble i 1977 utnevnt til den tyske ordenen  Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. Han mottok også en rekke andre priser.
Gombrich hadde en omfattende skribentkarriere og var en eminent skribent som nådde langt utover de akademiske sirkler. Han ble også utgitt på norsk. Hans første bok var Eine kurze Weltgeschichte für junge Leser, utgitt i Tyskland i 1936, som også ble den eneste boken han ikke hadde skrevet på engelsk. Den ble meget populær og ble oversatt til flere språk, og til engelsk i 2005 med en revidert utgivelse under tittelen A Little History of the World.
Hans Verdenskunsten (Story of Art) ble første gang utgitt i 1950, og på norsk i 1979, er i dag kommet ut i sin sekstende utgave, utgitt gjentatte ganger også på norsk, er bredt sett på som en av de aller beste kritiske introduksjonene til billedkunsten. Boken var opprinnelig ment for lesere i tenårene, men har etter flere utvidelser blitt en populær lesning for alle aldersgrupper. Boken har solgt flere millioner utgaver og blitt oversatt til mer en 30 forskjellige språk og har vært en bestselger på verdensbasis i nær femti år. Grunnen er ikke bare forfatterens kunnskaper og pedagogiske evner, men også hans smittende begeistring.
Andre verker er preget av hans evne til å lese billedkunst, spesielt tolket i lys av persepsjonspsykologi. Hans Art and Illusion (1960) står sentralt og er anerkjent som hans mest innflytelsesrike og langtrekkende verk. Hans samlet en rekke essay om kunst og kultur i bøkene Meditations on a Hobby Horse (1963) og The Image and the Eye (1981). Andre betydelige verker er Aby Warburg: An Intellectual Biography (1970), The Sense of Order (1979) og The Preference for the Primitive (utgitt posthumt i 2002). En komplett liste over hans utgivelser ble utgitt av J.B. Trapp, E.H. Gombrich: A Bibliography i 2000.

Familie

Gombrich giftet seg med Ilse Heller, en anerkjent konsertpianist i 1936. Deres eneste barn, Richard Gombrich ble forsker på India, lærer i buddhistiske studier og var professor i sanskrit ved Universitet i Oxford fra 1976 til 2004.
Corinthians FC

Corinthians Football Club var en engelsk fotballklubb. Klubben holdt til i London. Klubben ble stiftet i 1882 og var Englands ledende amatørklubb fram til 1. verdenskrig.
På 1880-tallet besto store deler av Englands landslag av spillere fra Corinthians, og i to landskamper mot Wales i 1894 og 1895 besto hele landslaget av spillere med tilknytning til Corinthians. Disse rekordene er imidlertid ikke godkjent av Englands fotballforbund (FA), siden de fleste av spillerne på Corinthians også hadde tilknytning til andre lag, blant annet universitetslagene.
Corinthians' egne klubbregler forbød klubben å spille turneringer som cup eller seriespill, og klubben spilte derfor bare vennskapskamper i mange år. Det er antatt at klubben ville ha vunnet FA-cupen flere ganger hvis de hadde deltatt. I 1884 slo de for eksempel Blackburn Rovers 8-1 kort tid etter at Blackburn-laget hadde vunnet FA-cup-finalen over Queens Park. I 1903 vant Corintians 10-3 over et Bury-lag med 10 av spillerne som hadde slått Derby County 6-0 i det årets FA-cup-finale.
I 1904 slo Corinthians Manchester United 11-3. Det er Manchester-lagets største tap til dags dato.
Corinthians deltok for første gang i en turnering i 1900, da de slo daværende ligamestre Aston Villa 2-1 i det såkalte Sheriff of London Shield (en kortlivet årlig finale mellom det beste profesjonelle og amatør-laget, og en forløper for dagens Charity Shield-kamper). På begynnelsen av 1900-tallet spilte Corintians vennskapskamper over hele Europa, i Sør-Afrika, Sør-Amerika, USA og Canada. I 1902 begynte Real Madrid å spille i hvite drakter lik draktene til Corinthians.
Corinthians ble endelig med i FA-cupen i 1922, men da var laget dårligere enn det hadde vært i tiårene før, og den store suksessen uteble. I årene fram til 1925 nådde ikke klubben lenger enn til 2. runde. I 1925 ble FA-cupen omorganisert, og lagene i 1. og 2. divisjon kom først inn i cupen i 3. runde (en ordning som fremdeles gjelder). Som eneste lag utenfor de to øverste divisjonene i ligaen fikk også Corinthians walkover til 3. runde de neste årene. Klubben nådde imidlertid aldri lenger enn til 4. runde, noe som skjedde i sesongene 1926/27 og 1928/29. Fra og med sesongen 1934/35 måtte klubben igjen starte i 1. runde av cupen.
I 1939 slo Corinthians seg sammen med Casuals FC til Corinthian Casuals FC, og tok Casuals' plass i den regionale serien Isthmian League. De rakk imidlertid bare å spille en kamp før 2. verdenskrig brøt ut høsten 1939. Corinthian Casuals har nådd 1. runde i FA-cupen bare to ganger, i 1965 og 1983. Høsten 2006 spiller Corinthian Casuals i Isthmian Leagues 1. divisjon, nivå 8 i ligasystemet.
Kvensk

Omdiskuterte begrep

Navnet på minoriteten, så vel som språket, har ofte vært utsatt for diskusjoner. Blant annet i deler av Øst-Finnmark er det mange som ikke vedkjenner seg begrepene kvener og kvensk språk. Istedenfor omtaler disse seg som norsk-finner eller finskættede og kaller språket for finsk. 
Mange steder i Troms og Finnmark har minoriteten i tidligere tider tidvis blitt omtalt som finlendere og språket som finsk, men også begrepene kvener og kvensk har vært i bruk. Dette har vekslet og variert mellom tidsperiode, fra sted til sted, hvilken politikk som ble ført og hvem som gjorde notis på slike ting. Mange kvener kom imidlertid til Norge lenge før riksrøysene var satt.
Etter hardt press fra blant annet Norsk-Finsk Forbund, bestemte myndighetene i 2012 at det offisielle navnet på minoriteten skulle endres fra kvener til kvener/norskfinner. Den største interesseorganisasjonen, Norske Kveners Forbund, støttet ikke denne endringen. Det offisielle navnet på språket er pr. januar 2015 kvensk.

Re-vitalisering

Antall språkbrukere synker fra år til år grunnet naturlig frafall av språkbrukere. De fleste som taler språket er eldre mennesker og det er få eller ingen barn som har kvensk som morsmål i dag. Interesseorganisasjoner, institusjoner, språksentre og ildsjeler jobber aktivt med re-vitalisering. En av disse er Kvensk institutt, et nasjonalt senter for kvensk språk, som er lokalisert i Børselv i Porsanger kommune. I 2008 dannet de Kvensk språkting, et kontrollorgan i forbindelse med normeringa, og i 2015 vil den første kvenske grammatikken lanseres.
I 2014 gjorde fylkestingene i Finnmark og Troms enstemmige vedtak om å støtte oppgradering av kvensk språk fra nivå to til nivå tre på det europeiske språkcharteret etter et innbygger-opprop i begge fylkene. Dersom myndighetene i fremtiden skulle gå inn for en slik oppgradering, vil kvensk sidestilles med samisk på nivå tre og ansvaret for å redde språket vil flyttes fra kommunene til sentrale myndigheter. Samene er kategorisert som urfolk og har dermed et langt større vern omkring både språket og kulturen enn de nasjonale minoritetene har i dag.
I Statsbudsjettet for 2015 ble Halti kvenkultursenter og Storfjord språksenter, som begge blant annet arbeider med re-vitalisering av kvensk språk, tildelt driftmidler for første gang. Kvenene fikk også sin egen pott og en økning fra om lag 2,6 til 3,6 millioner totalt.
Arktisk Næringsdrift

Arktisk Næringsdrift A/S (stiftet 24. juni 1929) var et norsk selskap som drev med fangst på Øst-Grønland og drift av Myggbukta radio på vegne av den norske stat.
Sentrale initiativtakere til etableringen av selskapet var fangstmannen Hallvard Devold og lederen av Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser (NSIU), Adolf Hoel. Adolf Hoel var selskapets leder frem til 1945. Arktisk Næringsdrift ble drevet gjennom NSIU og fra 1948 gjennom Norsk Polarinstitutt.
Frem til etableringen av Arktisk Næringsdrift i 1929 var det fangstfolkene selv som utrustet de fleste ekspedisjoner. Selskapets folk hadde fri reise og utrustning, men stod for våpen og proviant selv. Som mottytelse beholdt selskapet 40% av skinnfangstens og 25% av laksefangstens bruttoverdi, resten tilfalt fangstmannen. Skinnet kom hovedsakelig fra fjellrev, både hvitrev og blårev.
Den norske fangstvirksomheten på Øst-Grønland ble avsluttet i 1959, men selskapet ble ikke nedlagt i påvente av andre forretningsmessige muligheter på Øst-Grønland. Etter ønske fra Industridepartementet, som var en av aksjonærene, ble det på ekstraordinær generalforsamling 26. mai 1981 vedtatt å oppløse selskapet.

Arkiv

Selskapets arkiv oppbevares ved Statsarkivet i Tromsø.
Peter Edvard Rivertz

Biografi

Peter Edvard Rivertz og Hanna Oxaas overtok hovedbølet til Karnes Gods i 1894 av hennes far lensman Henrik Oxaas.
På gården Karnes bygde Rivertz en ny hovedgård i 1904. Bygningen ble tegnet av arkitekt Kristen Rivertz, bror av Peter.

Verv

Rivertz var medlem av herredsstyret, forman i fattigstyret, kirkeverge, medlem av Lyngen Sparebanks styre og medlem av Troms fylkes dampskipsselskaps direksjon. Han var også med på å stifte Lyngen Båtassuranseforening.

Familie

Peter Edvard Rivertz giftet seg med pianistinne Hanna Oxaas i 1894, utdannet i Tyskland.
Rivertz var bror av høyesterettsdommer Johan Albrigt Rivertz, arkitekt Kristen Tobias Rivertz og høyesterettsdommer Jacob Andreas Rivertz.
Fereydun

Fereydūn, eller Faridun, Feridun, Afridun, Fereydoon eller Feraidun (فریدون}, er en skikkelse i persisk mytologi. Han er den sjette mytiske urkonge og nevnes i sjette bok av Shahname, den persiske kongebok av den persiske dikter Firdausi (940/41–1020).

Fereydūn i zoroastrisk litteratur

I Avesta nevnes han med navneformen Θraētaona, som sønn av Āθβiya, og kalles derfor Āθβiyāni (det vil si av huset Āθβiyas. Θraētaona drepte dragen Aži Dahāka, mens han i yngre legender lenket Aži Dahāka / Zuhhāk til et fjell.

Fereydūn i Schāhnāme - Saga VI

Med hjelp av smeden Kaveh, som benyttet sitt smiesjørt som opprørsfane, beseiret den femte urkongen Zahak og ble hans etterfølger som verdens hersker og konge. Denne kamp mellom Fereydun og Zahak beskrives utførlig i saga V.
Deretter begynner Ferdosi med saga VI å skildre Fereyduns og hans sønners liv. Først skildres Fereyduns kroning som finner sted under stor festivitas den første dag av måneden Mehr. Til kroningens ære innstifter Fereydun festen Mehrgan, som fortsatt feires i Iran. Under Fereydun blir Iran atter et paradis.
Fereydun får tre sønner. Når de blir voksne søker han ektefeller for dem. Til slutt lykkes han hos sjahen av Jemen, som har tre døtre. Etter bryllupet deler Fereydun verden mellom de tre, Salm, Tur og Iradsj. Iradsj, den yngste, får med Iran rikets hjerte. Selm får vesten, med Lilleasia. Tur får landet hinsides Oxus (i dag Amudarja),som så får navnet Turan. At Iradsj, den yngste, får det iranske kjerneområdet, klarer ikke de to andre brødrene å leve med. De gjør krav på dette arvestykket. Iradsj er beredt til å frasi seg arven for fredens skyld. Men dette nytter ham lite. Han blir drept av en av brødrene.  
Med dette brodermord utløses et hevntokt anført av Manutsjer, Iradsj' sønn, som ender med Selms og Turs død. Fereydūn utpeker så sitt barnebarn Manutsjer, Iradsj' sønn, til sin etterfølger og Irans nye hersker. Fereydūn, som fremstår som symbolet for godhet, rettferd og generøstitet, dør forbtrret over sine sønners tidlige død. Han skjønner at den misunnelse og hevtørst som førte til deres død bare kan gagne hans fiender.
US Open 2012 (tennis)

US Open 2012. US Open er en Grand Slam-turnering i tennis som blir spilt i Flushing Meadows i bydelen Queens i New York. US Open 2012 blir arrangert i perioden 27. august til 9. september 2012.