google/wiki40b huggingface dataset:
NM i bandy 1935

Referat

Tross et snøfall med storm dagen i forveien opprant finaledagen med det herligste vintervær og god is. Kronprins Olav og et stort publikum overvar kampen. Det ble en vellykket finalekamp. Begge parter begynte riktignok nok nervøst, men farten var hele tiden god. Det varte ikke lenge før kombinasjonene gikk lett og lekende i løperrekken til Drafn, og Stabæks forsvar fikk mer enn nok å gjøre. Omgangens eneste mål kom etter 23 minutters spill. Einar Nilsen trakk Stabækforsvaret på seg – vippet så en løs ball bort til Jamen Wilhelmsen, og denne som sto bra plassert, slo ballen momentant i buret. Drafn hadde mange gode sjanser til å øke ledelsen. Annen omgang ble meget bedre. Stabæk hadde da flere gode perioder. Riktignok hadde Jamen Wilhelmsen driblet seg igjennom hele forsvaret, men hadde det uhellet å skyte i stolpen, likesom Raabe og «Tralla» klikket på noen storfine sjanser. Og dette var da stillingen sto 1-0. Stabæk øynet mulighet fot utligning, og det var en prestasjon, da de under klyngespill oppnådde sin hensikt. Det var da gått 26 minutter av den andre omgangen. Kampen ble hårdere, mer spennende og enda bedre etter dette. Drafn gikk helt inn for seieren, og åtte minutter før slutt lyktes det Øivind Raabe å sette «vinnerballen» inn – 2-1. Resultatet av kampen var hermed gitt, men ufarlig var ikke Stabæk, som til siste stund kjempet for utlikning.
Tollef Lintrup Paus

Karriere

Han ble offiser i 1866, tok eksamen ved Den militære høyskole i 1870 og ble kaptein i 1883. Han var seksjonsingeniør ved jernbaneanleggene på Røros og Meråkerbanen, og var fra 1892 distriktsingeniør ved NSB. Han var overingeniør ved Statsbanene 1898–1915.

Familie

Han var sønn av prokurator og fogd Henrik Johan Paus og Sophie Lintrup. Faren hadde den uvanlige idé å gi sine eldste barn navn etter deres nummer i søskenflokken: Nina, Tina, Ellef og Tollef, og han var som navnet antyder tolvte barn. Henrik Ibsen var hans fetter. Han ble i 1876 gift med Hedevig Holmsen, datter av oberstløytnant Hans Wangensten Holmsen og Valborg Gøttsche. Han var far til jernbaneingeniør Olaf Paus (f. 1878) og direktør i Vegdirektoratet Hans Wangensten Paus, og var farfar til ambassadør Thorleif Lintrup Paus.
Beihu

Beihu (kinesisk: 北湖区; pinyin: Běihú Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Chenzhou i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 815 kvadratkilometer og teller 300 000 innbyggere (2003). Det er regjeringssete for prefekturet Chenzhou.
Nettop

En nettop, også kalt miniatyr-PC, Mini-PC eller Smart Micro PC, er en liten, rimelig, strømbesparende, legacy-free stasjonær PC som er konstruert for oppgaver som internett-surfing, aksessering av webapplikasjoner, dokumentprosessering og avspilling av video og lyd. Ordet nettop er et teleskopord for internett og Stasjonær PC (desktop). Det er motparten til en Nett-PC.
Benton County (Iowa)

Navn

Fylket er oppkalt etter Missouri-senatoren Thomas Hart Benton.
Christopher Browning

Ordinary Men

Browning studerte Reserve-Polizei-Bataillon 101 fra Hamburg og konkluderte i sin bok Ordinary Men med at de menige politimennene var alminnelige middelaldrende menn. Browning skriver at med hensyn til alder, opphavssted og sosial bakgrunn var mennene i bataljon 101 de man skulle tro var minst egnet som kandidater til fremtidige massemordere. Medlemmene av 101 hadde blitt utsatt for lite politisk indoktrinering og var trolig ikke ivrige tilhengere av Hitler. Ifølge Browning deltok flertallet av ulike grunner: krigssituasjonen, lydighet, gruppepress, dehumanisering av ofrene, karrierejag og antisemittisme.
Browning tok opp den sosialpsykologiske tilnærmingen til holocaust som Stanley Milgram introduserte med sin studie av lydighet. I klassikeren Ordinary Men (1992) studerte Browning en bataljon på 500 vanlige tyske politifolk som drepte 35000 jøder (en stor del kvinner og barn) i løpet av vel ett år. Browning ble slått av hvor få som uttrykte moralske betenkeligheter ved drapene, mens noen var bekymret for moralen innad i bataljonen ved for eksempel å svikte sine kamerater dersom de avsto fra å delta i henrettelsene. Andre forskere kom til omtrent samme konklusjon, mens Daniel Goldhagen i boken Hitler's Willing Exectuioners (1996) trakk motsatt konklusjon av Browning. Goldhagen mener at bødlene ikke var lydige underordnete, men ønsket å drepe jøder fordi de ifølge Goldhagen var drevet av (en spesifikk tysk) antisemittisme.
«Endurance»

Bygging av skipet

Skipet ble tegnet av Ole Aanderud Larsen og bygd ved Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord i sjøsatt 17. desember 1912. Skipet ble bygd under ledelse av skipsbygger Christian Jacobsen.
Skipet ble opprinnelig døpt «Polaris» og var konstruert for seilaser i polare forvann med lettere pakkis. Skipet var ikke konstruert for opphold i ismasser med stort trykk. Skipet var bygd i eik og edelgran. Lengden på skipet var 44 meter (144 fot), 7,6 meter bred (25 fot) og veide 350 tonn. I tillegg seil hadde «Endurance» en kullfyrt dampmaskin på 350 hk, som oppnådde en toppfart på 10,2 knop (19 km/t).

Eierskap

«Endurance» ble bygd for Adrien de Gerlache og Lars Christensen, som hadde planer om å frakte turister til polare strøk for jakt på isbjørn. Økonomiske problemer gjorde at de Gerlache trakk seg fra prosjektet og Christensen solgte skipet til Ernest Shackleton for 11 600 britiske pund, som var mindre enn byggekostnaden. Shackleton omdøpte skipet til «Endurance» etter Shackletonfamilies motto «Fortitudine vincimus» (engelsk: By endurance we conquer).

Siste reise

Shackleton seilte ikke med «Endurance» fra Plymouth, England 6. august 1914 da skipet satte kurs for Buenos Aires, Argentina under kaptein Frank Worsleys kommando, men mønstret på der sammen med andre mannskaper. Kryssingen av Atlanterhavet var den første store seilasen for skipet og turen over tok mer enn to måneder.
26. oktober 1914 seilte skipet fra Buenos Aires til siste havn før Antarktis, hvalfangststasjonen Grytviken på øya Sør-Georgia, hvor skipet ankom 5. november. 5. desember seilte skipet fra Grytviken i retning sørlige del av Weddellhavet.
To dager etter avgangen fra Sør-Georgia møtte «Endurance» pakkis og fremdriften gikk ned. I ukevis fulgte «Endurance» havstrømmene i pakkisen og la bak seg under 45 km pr dag. 15. januar 1915 var «Endurance» 320 km fra sitt mål, Vahselbukta. Neste dag så man tette pakkismasser om morgenen og om ettermiddagen blåste det opp til storm. Det var vanskelig å få fremdrift under slike værforhold og «Endurance» søkte ly bak et berg, hvor skipet ble liggende i tre dager.
18. januar begynte vinden å le og «Endurance» som kun var en dags seilas fra målet, satte toppseilet og motoren på sakte. Pakkisen hadde blåst bort og «Endurance» gjorde sakte fremskritt. Men etter en stund støtte «Endurance» nok en gang på pakkis. Shackleton bestemte seg for å jobbe seg gjennom pakkisen. Stormen kom tilbake og blåste fra en nordlig retning mot land og varte i seks dager. 24. januar hadde vinden pakket sammen pakkisen i Weddellhavet mot land og rundt «Endurance». Kun en storm fra sør kunne løse opp ismassene. «Endurance» fløt rundt i ismassene til skipet omsider ble knust av ismassene 21. november 1915.
Clyde FC

Historie

Clyde FC ble stiftet i 1877 og tok fra starten av i bruk banen Barrowfield Park i Bridgeton sørøst i Glasgow. Klubben ble valgt inn i Scottish Football League i 1891. I 1898 flyttet klubben til Shawfield Stadium i Rutherglen, der de ble værende i nesten 90 år.
Clyde gjorde det tidvis godt i ligaen, med 3.-plass (av 18 lag) som det beste i 1909 og 1912. Med unntak av noen spredte sesonger i 2. divisjon, holdt de seg stort sett på øverste nivå mellom 1907 og 1975. Høydepunktene kom imidlertid i form av cupmesterskap. De vant cupen i 1939 (4-0 over Motherwell), 1955 (1-0 over Celtic) og 1958 (1-0 over Hibernian).
Da ligaen ble omstrukturert til tre divisjoner i 1975, rykket Clyde foreløpig siste gang ned fra øverste divisjon. De neste årene vekslet de mellom nivå 2 og 3. Da ligaen ble omstrukturert til fire divisjoner i 1994, rykket Clyde ned i Second Division (nivå 3). Men de hevet seg igjen, og har siden 2001 spilt i First Division. I 2004 var Clyde ett poeng unna å vinne divisjonen og rykke opp i Premier League.
Dårlig økonomi i klubben gjorde at de måtte selge hjemmebanen Shawfield Stadium til Greyhound Racing Association (GRA) i 1935. Clyde leide imidlertid banen og fortsatte å bruke den som hjemmebane. I 1986 planla GRA å bygge om anlegget, og Clyde ble tvunget til å flytte. Fra 1986 til 1991 brukte de Partick Thistles bane Firhill Stadium, og fra 1991 til 1994 Hamilton Academicals bane Douglas Park. I februar 1994 åpnet Clyde sin nye hjemmebane Broadwood Stadium i Cumbernauld.
Sølvpokalen (norsk ishockey)

Sølvpokalen er en hedersbevisning som deles ut til alle norske landslagsspillere i ishockey som har spilt 100 OL og VM-kamper for det norske A-landslaget. Sølvpokalen deles ut av Norges Ishockeyforbund.
Stavanger domkirkes kammerkor

Stavanger domkirkes kammerkor er et blandet kor som ble startet i 1989 av Arne Hadland. Koret er tilknyttet Stavanger domkirke og består av om lag 40 sangere i alderen 20-65 år.
Stavanger domkirkes kammerkor har som formål å formidle musikk på et høyt nivå, og har opp igjennom årene fremført en rekke større kirkemusikalske verk. Her kan nevnes: Bachs H-moll messe, Juleoratorium, Matteuspasjon, Markuspasjon, Johannespasjon, Magnificat og diverse kantater, Händels Messias, Mozarts C-moll messe, Vaughan Williams' Messe i g-moll, Mendelssohns Psalm 42, Faurés Requiem, Duruflés Requiem, Brahms Ein deutsches Requiem, og Nils Henrik Asheims Martin Luther Kings himmelferd. I tillegg til de større verkene holder koret også mindre konserter med a capella-musikk.
Ved siden av konsertviksomheten deltar koret jevnlig ved gudstjenester i Stavanger domkirke.
Koret har hatt konsertturneer i England (1997 og 2003), gitt flere konserter i NRK og spilt inn CD-er.
Stavanger domkirkes Kammerkor er tilknyttet Domkirken Musikk AS, som samordner de omfattende kirkemusikalske aktivitetene i Stavanger domkirke.
Absolute Hits 2002

Absolute Hits 2002 er et samlealbum som inneholder flere av de største hit-låtene i musikkåret 2002. 
Albumet kom ut i 2002 ved siden av Absolute Music-serien.
Grunnkretser i Odda kommune

Grunnkretser i Odda kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Odda kommune, Hordaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Stora ofreden

Stora ofreden (isoviha på finsk) var i Finlands historie tiden fra Den store nordiske krigs utbrudd i 1700 til freden i Nystad i 1721. I mer snever forstand benyttes uttrytket om den russiske okkupasjonen av landet 1713—1721. Den gamle forvaltningen sluttet da å fungere og et rent militærvelde ble rådende. En stor del av landets befolkning flyktet fra landet.
Etter den russiske seieren ved slaget ved Poltava i 1709 inntok russerne de finske byene Viborg og Kexholm i 1710, og dette åpnet for fortsatt ekspansjon inn i Finland. Tsar Peter landsteg i Helsingfors i 1713, og de russiske styrkene tok under det følgende år kontroll over hele landet.
Etter den russiske seieren i Isokyrö ble Mikhail Golitsyn guvernør i Finland. Finnene startet geriljakrig mot russerne. Som hevn måtte de finske bøndene betale store skatter til russerne (som var vanlig på den tiden). Plyndringen var omfattende, særlig i Österbotten og i samfunnene nær hovedfartsårene. Kirkene ble plyndret og Isokyrö brent ned til grunnen. Russerne benyttet brente jords taktikk i et flere hundre kilometer bredt belte for å hindre svenske motangrep. Om lag 5 000 finner mistet livet og omkring 10 000 ble tatt som slaver, og bare noen få tusen av dem kom noensinne tilbake. Tusenvis, særlig funksjonærer, flyktet også til det (relativt) trygge Sverige. De fattigere bøndene gjemte seg i skogene for å unngå okkupasjonsmaktens herjinger og tvangsutskrivninger. Nådeløsheten var verst mellom 1714 og 1717 da den fryktede svenske greven Gustaf Otto Douglas, som hadde gått over til russene i løpet av krigen, ledet okkupasjonen.
Ved freden 1721 ble landet forlatt av russerne, med unntak av sørlige og sørøstre Karelen med Viborg, Kexholm og Sordavala, som ble avstått til Russland. Etter freden øket befolkningen atter raskt. Skolene og administrasjonen ble gjenopprettet og man fikk betydelige skattelettelser.
Navy–Marine Corps Memorial Stadium

Liv etter OL

Etter OL er stadionet blitt brukt som hjemmebane til fotballklubben Navy Midshipmen football. Det er også stadionet der Military Bowl spilles.
Cardi B

Oppvekst

Almanzar vokste opp i den sørlige delen av Bronx med en dominikansk far og en mor fra Trinidad. Deler av barndommen ble også tilbrakt hos bestemoren som bodde i Washington Heights. I ungdomsårene var hun medlem av den beryktede og kriminelle gjengen «Bloods». Hun gikk samtidig på teaterlinjen på Renaissance High School. Parallelt jobbet hun på et supermarked på Manhattan. Som nittenåring mistet hun denne jobben, og begynte som stripper for å livnære seg og finansiere en college-utdannelse som hun imidlertid ikke fullførte.
Skredderåsen

Skredderåsen er et område i den nordlige delen av Moss. Moss kommune kjøpte tomten av Ingar Wankel på Kambo gård og boligbyggingen startet på 1970-tallet.
Tekslo

Tekslo er en øy i Sund kommune ytterst i Korsfjorden.
I 1927 gikk dampskipet «Mistral» på grunn ved Tekslo og 8 sjøfolk omkom.
Terje Vik Schei

Plateselskap

Tchort sammen med Kjetil Nordhus i Green Carnation har etablert, 1. juli 2005, plateselskapet Sublife Productions i Kristiansand. Plateselskapet har signert artister som Green Carnation, Chain Collector og Harm
Selskapet har også fungert som agent for bandene Carpathian Forest and Blood Red Throne.
Frydenlund (Bergen)

Frydenlund er et lyststed som tidligere lå i Frydenlundsveien 9, på «Holmen» i den midtre delen av Sandviken i Bergen. Bygningen ble demontert og gjenreist på Gamle Bergen Museum 1949-1951.

Bygningen

Lyststedet ble oppført av kjøpmann Lorentz Holtermann (1768–1837) mellom 1797-1799. En tegning av Johan F. L. Dreier viser at dette var en enetasjes bygningen med valmtak og en midtark som har saltak med sterk svai. Tapetet i salen er dekorert med malte ranker og medaljonger av Johan Georg Müller (1771–1822). Opprinnelig var det en hage foran huset med geometrisk formete bed på begge sider av en vei som førte frem til hovedinngangen. Lyststedet Frydenlund ble modell for mange mindre hus i grendene i Sandviken.

Eiere

Fra 1832 hadde eiendommen ulike eiere. Kjøpmann Christian Joachim Mohn (1802–1894) eide huset fra 1849 og frem til kjøpmann Gerhard Stoltz overtok eiendommen i 1870. Stoltz satte i stand huset og tok det i bruk som helårsbolig. Dette medførte noen endringer, men planen i første etasje ble ikke endret, og bygningen beholdt sine opprinnelige detaljer. I 1947 solgte familien Stoltz grunnen til et byggeselskap. Huset, på tross av at det hadde blitt fredet i 1927, ble flyttet til Gamle Bergen Museum.
Evelyn

Kjente personer med navnet

Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Rhinotoridae

Utseende

Middels store (rundt 6 mm) fluer med mønstrede vinger. De kan ligne på kjerrfluer. Pannen er dypt innsunket mellom fasettøynene. Hodet er mye høyere enn langt, fasettøynene er runde og ustående. Den brede pannen er dypt innsunket mellom fasettøynene. De tre punktøynene sitter på en tydelig knøl. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter én eller to børster, og det er to framoverrettede børster mellom punktøynene. Antennene er tre-leddete, ganske korte. Det tredje leddet er rundt og bærer en lang antennebørste (arista). Ansiktet (under antennene) er ganske langt, uten noen tydelig "nese". Kinnene er dype, med kraftige kinnbørster (vibrissae). Munndelene er noe forlenget og tilspisset.
Brystet (thorax) er mønstret i gyllent, grått og brunt på grunn av ulik bestøvning. Oversiden har korte, sparsomme hår i tillegg til noen kraftige børster. Sidene mangler hår men har noen børster. Scutellum (den bakerste ryggplaten) er stort, flatt på oversiden, ofte med knøler eller pigger langs kanten. Vingene er middels store, mønstret med mørke og klare flekker. Det er flere tverr-årer mellom den fremste lange åren (R2+3) og vingefremkanten, et unikt trekk for denne gruppen (ikke i slekten Cairnsimyia). Beina er korte og kraftige, uten lange børster. Bakkroppen er kort og bred. Larvene er av typisk fluetype (maggot), hodeområdet er omgitt av en frynse av tentakkelaktige utvekster.

Levevis

Lite er kjent om biologien til disse fluene. De lever i skog, og larvene til en australsk art ble funnet i ganger laget av billelarver i familien trebukker, i et fiken-tre. Voksne fluer blir tiltrukket til gjærende plantesaft.

Kilder

McAlpine, J.F. 1987. Rhinotoridae. I: McAlpine, J.F. (m.fl., red.): Manual of Nearctic Diptera. 2: 989-992. Agriculture Canada, Ottawa.
Catalogue of Life 2006.
Grunnkretser i Sarpsborg kommune

Grunnkretser i Sarpsborg kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Sarpsborg kommune, Østfold, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
The Fuzz

The Fuzz er Aslak Hartbergs musikalske soloprosjekt.
Musikken befinner seg i grenselandet mellom nu jazz og eksperimentell hiphop. De to hovedinspirasjonene er Miles Davis og hiphoperen Kanye West. The Fuzz kjennetegnes av programmerte trommelyder, melodiøs trompet, eksperimentell bassing og utstrakt bruk av auto tune vokal.
Aslak Hartberg, som både har komponert musikken, synger og spiller bass, hadde i august 2012 premiere på prosjektet under Oslo Jazzfestival. Konserten var mye omtalt i forkant både på TV og radio og ble også utsolgt på forhånd. Med på scenen hadde han Bugge Wesseltoft, Gunnar Halle og Frode Eggum Have.
Platen er forventet å komme høsten 2012.
Peter-Paulus-festningen

Peter-Paulus-festningen (russisk:Петропа́вловская кре́пость) regnes for St. Petersburgs fødested. Den ble grunnlagt i mai 1703 på ordre av Peter den store og bygget etter Domenico Trezzinis tegninger i perioden 1706-1740. 
Det er den sentrale og viktigste delen av Det statlige museum for St. Petersburgs historie. Museet har etter hvert blitt nærmest eneeier av alle bygninger i festningen, med unntak bygningen til St. Petersburgs myntverk. 
Murene er cirka 10 meter høye og er 20 meter brede. Anlegget inkluderer Peter- og Pauluskatedralen.

Historie

Festningen ble etablert av Peter den Store 16. mai (etter juliansk kalender, heretter angitt med "(J)"; 27. mai etter den gregoriansk kalender) 1703 på den lille Hare-øya på nordbredden av Neva. Festningen ble bygget under den nordiske krig for å beskytte den kommende hovedstaden fra et fryktet svensk motangrep, men festningen tjente aldri sitt formål. Festningen ble fullført med seks bastioner i jord og tømmer på under et år, og det ble gjenoppbygd i stein i perioden 1706-1740.
Fra omkring 1720, tjente festningen som base for byens garnison, og også som en fengsel av høy rang eller politiske fanger. Trubetskoy-bastion, ombygd i 1870, ble den viktigste fengsels-blokken. Den første personen til å flykte fra festningsfengselet (nå et viktig reisemål for turister) var den anarkistiske Prins Peter Kropotkin i 1876. Andre mennesker som har vært fengslet i festningen er Shneur Zalman av Liadi, Aleksej Petrovitsj, Artemij Volynskij, Tadeusz Kościuszko, Aleksandr Radisjtsjev, desembristene, Grigorij Danilevskij, Fjodor Dostojevskij, Mikhail Bakunin, Nikolaj Tsjernysjevskij, Lev Trotskij og Josip Broz Tito.

Den russiske revolusjonen og framover

Under februarrevolusjonen i 1917, ble den angrepet av soldater fra Pavlovskii-regiment den 27. februar (J) og fangene ble frigjort. Under den provisoriske regjeringen som overtok, ble hundrevis av tsaristiske tjenestemenn ble holdt til fange i festningen.
Tsaren ble truet med å bli satt i fengslet på festningen under hans retur fra Mogilev til Tsarskoje Selo 8. mars (J). Trusselen ble ikke fulgt opp og han ble satt i husarrest. 4. juli (J) forsøkte bolsjevikene et kupp på festningen men en garnisonen på 8000 menn. De overga seg til regjeringsstyrkene uten kamp 6. juli (J).
25. oktober (J) kom festningen raskt i bolsjevikenes hender. Etter ultimatum fra Petrograd Sovjet mot den provisoriske regjeringen i Vinterpalasset, etter tomme salvo fra krysseren Aurora kl 21:00, skjøt kanoner fra festningen 30 skudd mot Vinterpalasset. Bare to av skuddene traff og påførte kun mindre skader. Forsvarerne nektet framdeles å overgi seg. Kl 02:10 om morgenen den 26. oktober (J) ble Vinterpalasset tatt av styrker til Vladimir Antonov-Ovsejenko. Ministrene ble så tatt til fange og ført til festningen som fanger.
I 1924 ble det meste av området omgjort til museum. I 1931 ble Gassdynamikk-laboratoriet lagt til området. Festningen led store skader under bombingen av byen i løpet andre verdenskrig av den tyske hæren som var beleiret byen. Skadene ble restaurert etter krigen.
Errol Kerr

Skikarriere

Kerr deltok i sitt første FIS-renn i alpint i desember 2001. Han har hovedsakelig konkurrert i USA og Canada, men har også deltatt i renn i Europa og Asia. I mars 2003 stod han for første gang øverst på pallen. Fra januar 2008 konkurrerer han også i FIS-renn innen skicross, og fra den sesongen har han kun deltatt sporadisk i alpintrenn.
I Vinter-OL 2010 i Vancouver kom Errol Kerr på niendeplass sammenlagt i skicrosskonkurransen. Dette var første gang skicross stod på det olympiske programmet. Denne plasseringen er den beste noen karibisk utøver har oppnådd i de olympiske vinterleker. Kerr slo også alle sine tidligere lagkamerater fra USA.
Æreskorset

Antall

Totalt ble 6 250 000 kors utdelt til frontkjempere, 1 200 000 til krigsdeltakere og 720 000 til etterlatte.
Hindnesfjorden

Hindnesfjorden er en arm av Austfjorden i Lindås kommune i Hordaland. Den er ti kilometer lang, og går hovedsakelig parallelt med Austfjorden. 
Den har innløp mellom Hodnaneset i nord og Hosøyni i sør og går i sørøstlig retning. Innenfor Hodnaneset ligger Hodnaviki med tettstedet Myking i bunnen. Like sørøst for Hosøyni ligger innløpet til Dalafjorden, en fjordarm av Hindnesfjorden, som går rett sørover. Det ligger flere gårder og små bygder langs begge sidene av fjorden, hvorav Veland på østsida er den største. I de indre delene av fjorden er vestsida forholdsvis bratt og stiger nesten 350 meter rett opp. Innerst i fjorden ligger Eidatrædet. Herfra er det bare 1,5 kilometer sørover til Ostereidet ved Osterfjorden.