google/wiki40b huggingface dataset:
Matti Aikio

Forfatterskap

Matti Aikios skildringer av samisk folkeliv ble av mange oppfattet som karikaturer av samefolket. Imidlertid reflekterer hans forfatterskap Aikios voksende samiske selvbevissthet. I hans første bok Kong Akab er helten halvt samisk. Hans suksess i det norske storsamfunn skyldes at dette forholdet holdes hemmelig.
I hans første utgivelse i Norge, I Dyreskind, er samegutten Jussa helten. Han studerer teologi for å kvalifisere seg for norske Elna, men det lykkes ikke. Han blir derfor prest i Finland. I sin neste bok Ginunga-Gap forsøkte han å skrive en samisk versjon av Don Quijote, hvor en veldig nordmann er den mislykkede ridder, og hans Sancho Panza fremstilles av sjøsamen Lásse. Ingen kritiker øynet denne parallellen, og boka fikk en fryktelig medfart.
Derfor gikk det fire år før hans neste utgivelse, Hebræerens Søn (1911). Denne boka er navet i Aikios forfatterskap: Her tar han opp etnisitet og kunstner-problematikk til bred behandling. Helten David Hesmon er jøde oppvokst i Sameland, i tillegg ønsker han å bli skulptør. Fremdeles er det slik at «Racen sætter græmser», (fra I Dyreskind).
I artikkelsamlingen Polarlandsbreve og andre (Kra. 1912) fremfører Aikio blant annet en forklaring på opprøret i Kautokeino i 1852. Dette er den første norske artikkelen om denne hendelsen. I Hyrdernes Kapel (Kra. 1918) drøftet Aikio de vansker den hjemvendte møter når han forsøker å introdusere storsamfunnet i den egne kultur. I Bygden på elvenesset (Oslo 1929), som kom ut etter hans død, og som forfatteren selv kalte «Borgere og nomader», forteller Aikio om et samisk samfunn, hvor alle posisjoner fylles av samer. Boka er en hyllest til samisk språk og kultur, som er fullstendig overlegen levesettet til de norske inntrengere i Sameland.
I 1917 deltok han på Samemøtet i Trondheim. I avisen Nidaros tok han avstand fra en samisk nasjon da han anså sørsamer som etnisk mindreverdige. Aikios synspunkter på dette blir av noen forklart med et sosialdarwinistisk ståsted.
Aikio ønsket også å bli anerkjent som dramatiker. Han ble refusert flere ganger, men fikk til sist satt opp farsen Under Blinkfyret på Centraltheateret i Oslo i 1926.

Gravminne

Aikios grav ble flyttet til Vestre Gravlunds minnelund i 1991.
Anding (Dingxi)

Anding (kinesisk: 安定区;pinyin: Āndìng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Dingxi i den kinesiske provinsen Gansu. 
Det har et areal på 3 638 km²  og teller ca. 460 000 innbyggere (2004).
Mehedeby

Mehedeby er et tettsted i Tierp kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 463 innbyggere.
Blå Kors Norge

Institusjoner

I 1909 ble Blåkorshjemmet på Eina innviet. Dette ble Norges første kursted for alkoholikere. Året etter ble det første herberget med plass til 30 mann etablert i Oslo. Tilsvarende herberger ble gjennom de neste 24 år etablert i Kristiansand, Ålesund, Sandefjord, Drammen, Bergen, Horten, Tønsberg, Halden, Fredrikstad og Stavanger. I 1929 ble et herberge utelukkende for kvinner etablert i Oslo.
I 1949 ble Lolandsheimen i Øvrebø ved Kristiansand etablert og ble gitt offentlig godkjenning som kursted.  I 1950 ble den første sosialsekretæren ansatt, og i perioden 1952–58 ble det bygget ut mange tilsynshjem i Norge. Tilsynshjemmene skulle danne en viktig del av grunnstammen til det som ble Blå Kors' mangfold av diakonale virksomheter. 
Skogliheimen på Askøy ved Bergen ble etablert som behandlingshjem i 1957.  Året etter kom Blå Kors sin første klinikk i Storgaten i Oslo. Blå Kors Sosialhjem ble etablert i 1963 i Haugesund, og Håkøy Helseheim ble etablert i Tromsø i 1968.  Samme år fikk Blå Kors sitt første tilbud om videregående opplæring med etableringen av Hop yrkesskole på Askøy.

Organisasjon

Fra 2014 består organisasjonen Blå Kors Norge av tre divisjoner: Divisjon Behandling, Divisjon Opplæring og Divisjon Barn, Omsorg og Frivillighet. Blå Kors hovedkontor ligger i Storgata, Oslo. Herfra administreres arbeidsgrener som Blå Kors Barnas Stasjon, Blå Kors Kompasset, Blå Kors Steg for Steg.

Blå Kors i dag

Ved siden av informasjonsarbeid og forebyggende arbeid driver Blå Kors Norge 55 diakonale virksomheter. Organisasjonen hadde i 2006 2 530 medlemmer. Organisasjonen hadde 1 300 ansatte, de fleste ansatt i Blå Kors sine institusjoner. 
De største institusjonene i er Blå Kors Borgestadklinikken (Skien), Blå Kors Lade Behandlingssenter (Trondheim) Blå Kors Haugaland A-senter (Haugesund), Blå Kors Poliklinikk (Oslo), Blå Kors Behandlingssenter Eina, Blå Kors Behandlingssenter Slemdal og  Blå Kors Loland Behandlingssenter (Vennesla). Organisasjonen driver ellers videregående skoler], arbeidstreningstiltak, botilbud] og gatenære tiltak.
Frivillig arbeid drives i regi av de lokale Blå Kors-foreninger rundt om i landet. 
Det er for eksempel forebyggende tiltak for barn og unge, ferietilbud, kontaktsentre og kafeer som fanger opp dem som faller utenfor det offentlige hjelpeapparat.
Blå Kors er også en paraplyorganisasjon på rusfeltet for 22 organisasjonsmedlemmer.
Fingalshula

Fingalshula er ei stor hule som ligger i fjellsiden ved Tennfjord i Gravvik i Nærøy kommune. Inngangspartiet ligger ved et platå oppe i kløfta mellom bergryggene. Inngangen til hula befinner seg ca. 150 moh. Den ligger ved foten av en ca. 30 meter høy, loddrett bergvegg som leder opp til toppen av fjellet Ramntind (182 moh.). I 1961 oppdaget en representant fra lokalbefolkningen, Trygve M. Johansen, hulemalerier i Fingalshulen. Tidligere var det bare oppdaget hulemalerier ett annet sted i Norge, i Solsemhulen på Leka i 1912. Funnet i Gravvik førte til at arkeolog Sverre Marstrander dokumenterte funnet sommeren 1963. 
Hula går 115 meter inn i fjellet. Største høyde i hula er 20 meter og største bredde er 15 meter. På veg innover i hula møter man på en stor spiss steinblokk som ligner på en bauta. Den ruver 5 meter i høyden og er 4,5 meter bred. I hula er det 4 felt med hulemalerier, et på bautaen, to nesten halvveis inn og et helt innerst. Hulemaleriene forestiller menneskefigurer og enkelte dyrefigurer. Ca. førti av figurene forestiller mennesker, mens fire av dem virker dyreliknende. Hulemaleriene er datert tilbake til mellom ca. 1500 f.Kr. og 1000 f.Kr. Hula ble kartlagt av Vitenskapsmuseet i Trondheim i 1962 og 1963. Marstrander registrerte da 21 hulemalerier. I 2004-2005 var det nye undersøkelser i hula som kunne avdekke ytterligere 27 hulemalerier. Totalt 48 malerier av mennesker og dyr er nå registrert i hula. Figurene er malt med fargestoffet hematitt, også kjent som oker. Det er rødbrunt av farge. Dette er den største samling hulemalerier i Norge og sannsynligvis i hele Nord-Europa. Fingalshula er den sørligste av de registrerte hulene med malerier i Norge.
Fingalshula er kald, med en konstant temperatur året rundt på 6 grader. Med unntak av den innerste delen er den fuktig og det sildrer vann fra taket. Hula har derfor trolig ikke vært brukt som bolig, men heller vært benyttet i religiøs sammenheng.
Fingalshula er for tiden stengt for publikum. Stengingen ble gjort med bakgrunn i slitasje på kulturminnet og i påvente av tiltak for å sikre bevaring av hula for ettertiden.  Et annet problem nå er rasfaren. Det avventes en rapport om forholdene. Det arbeides for tiden lokalt med å utforme en forvaltnings- og skjøtselsplan for å gjøre deler av dette kulturminnet tilgjengelig for allmennheten.
Tavlekritt

Tavlekritt eller skolekritt er et materiale som brukes til å skrive på ru underlag, fortrinnsvis skoletavler. Krittstykkene etterlater små partikler som fester seg løst til tavlen og lett kan vaskes av igjen. Tavlekritt er som regel avlange med kvadratisk eller rundt tverrsnitt. Til tross for navnet blir ikke tavlekritt nødvendigvis produsert av kritt (kalsiumkarbonat). Oftest består det i stedet av mineralet gips (kalsiumsulfat).
I de senere år er den tradisjonelle krittavlen i stor grad blitt erstattet av en tusjtavle (whiteboard), hvor det kan skrives med spesielle tusjpenner, som etterlater et stoff som lett lar seg tørke vekk.

Fargekritt

Ved tilsetning av fargestoffer kan også kulørt tavlekritt, eller fargekritt, produseres. Læreren kan dermed illustrere sentrale poenger ved å skrive eller streke under med farger. Navnet fargekritt blir også brukt hverdagslig om fargestifter generelt, selv om det da gjerne dreier seg om andre bestanddeler i stiftene og arbeidene blir utført på papir. Contè-stiften, som er en hard voksfargestift som i klassisk utgave var i murstensrødt, senere fulgt opp med svart og hvitt og etterhvert andre farger, kalles Contékritt også i kunstnerkretser.
En «finere» form for fargekritt er pastellkrittet, som brukes av kunstnere, vanligvis på papir.
De litt billigere stiftene er også i bruk av fortauskunstnere. Verkene deres lages på fortauet eller større asfalterte flater og varer til regn eller renholdsaktiviteter fjerner dem. Fenomenet er mest kjent fra storbyer med færre nedbørsdager enn i Norge.

Annen bruk

I barnas lek ute ble det behov for streker til «paradis» og andre spill med banemerking, oftest dekket med å streke i sand, eller, da asfalt ble mere vanlig, ved opptegning med en bit av en teglstein eller knust blomsterpotte som da gjorde tjeneste som rødkritt. Slik tegl var ikke egnet til bruk på skoletavler, siden en måtte trykke ganske hardt mot underlaget for å få satt av en strek.
Benque Viejo del Carmen

Benque Viejo del Carmen er en by i distriktet Cayo i Belize. Den befinner seg helt vest i landet, langs elva Mopan, som utgjør grensa mot Guatemala. Byen hadde 5 824 innbyggere i 2010.
Benque Viejo del Carmen blei grunnlagt på 1800-tallet, for det meste av guatemalanske innvandrere. På begynnelsen av 2000-tallet opplevde den en befolkningseksplosjon. Ruinene av mayabyen Xunantunich ligger like i nærheten.
Sigurd Jarlssons runer

Sigurd Jarlssons runer er en runeinnskrift som ble ristet i dørkarmen på Vinje stavkirke av Sigurd Jarlsson i borgerkrigstida (1130-1240). Kirken ble revet i 1796, men karmen med innskriften ble bevart, og er i dag kjent som N170 Vinje kirke I (der N170 vis til nummereringen i Norges innskrifter med de yngre runer).

Runekyndig aristokrati

Innskrifta dokumenterer at aristokratiet fremdeles hadde kunnskap om runer 200 år etter at det latinske alfabetet var innført. Sigurd viser at han er en erfaren og sikker runerister, dette har han gjort mange ganger før. Runologene regner med at runene levde videre som et alternativ til latinsk skrift. Hvilken skriftform som ble brukt, var avhengig av formål og situasjon. Sigurd har hatt et akutt behov for å fortelle videre til ettertiden det han var utsatt for. Han hadde ikke med seg penn, blekk og pergament, så da ble det kniv og runer.
Mye tyder på at Sigurd også har vært vel kjent med den litterære skriftspråk-tradisjonen hvor det ble benyttede latinsk skrift. Runeinnskrifta syner nemlig flere spor etter denne mer formelle tradisjonen. Sigurd er konsekvent med orddeling, og han bruker doble konsonanter. Et enda tydeligere spor er at han har rettet en feil. Han har glemt l-en i ordet brattþi. Denne har han skrevet over linjen og med et henvisningstegn mellom de runene hvor l-en skal stå.

Frillesønn

Snorre Sturlason forteller i Magnus Erlingssons saga at Erling Skakke underordnet seg kong Valdemar av Danmark mot å få Viken til len. Erling fikk da jarletittel, og den beholdt ham livet ut. Han hadde fire frillesøner, den ene het Reidar og den andre Ogmund, og de to hadde hver si mor. Den tredje het Finn og den fjerde Sigurd, de var yngst, og moren deres het Åse den lyse.
Parafrase (musikk)

Parafrase (fra gresk para = 'i tillegg til' og fraseïn = 'snakke', 'si') betegner en omarbeiding av et eksisterende verk i forbindelse med en annen stil.

Musikalsk betydning

Med en parafrase forstås her fri omarbeiding eller utsmykking av en melodi, slik at resultatet ligger et sted mellom en transkripsjon eller arrangement på den ene siden, og variasjon eller improvisasjon over et tema på den andre siden.

Parafrasen i det 19. århundre

I musikken i det 19. århundre betegnet parafrasen spesielt en virtuos konsertfantasi over melodier og sanger fra kjente operaer, sammen med fri bearbeiding og transkripsjon for andre instrumenter, som for eksempel piano. Kjente eksempler er parafrasene av Franz Liszt (Parafrase over Verdis operaer Ernani og Rigoletto, 3 parafraser over sveitsiske melodier, parafrasen over bryllupsmarsjen og alvedansen fra Mendelssohns En midtsommernattsdrøm, og Dødsdans. Parafrase over dies irae for piano og orkester).

Parafrasen i populærmusikken

Pjotr Tsjajkovskijs marsj fra Nøtteknekkeren ble offentliggjordt januar 1962 av B. Bumble & Stingers som «Nut Rocker» i et boogie-piano arrangement. «Hello Muddah hello Fadduh» av Allan Sherman med en humoristisk tekst om en skoleelev på ferieleir (august 1963), i Norge kanskje best kjent gjennom Cornelis Vreeswijks versjon «Brev från kolonien», var basert på Amilcare Ponchiellis Timenes dans.
SM på skøyter, sprint for damer

SM på skøyter, sprint for damer er et svensk mesterskap i hurtigløp på skøyter, sprint, som har blitt arrangert årlig siden 1973. 
Det enkelte mesterskapet arrangeres over to påfølgende dager. Hvor det gåes to 500 metere og to 1 000 metere med en 500 m og en 1 000 m hver dag.
Aksling

En aksling eller aksel er senterstangen i et roterende hjul, skive, tannhjul eller et ledd, eller også en roterende stang som mellomledd for kraftoverføring fra et objekt til et annet. En aksling i et hjul kan være låst, slik at akslingen beveger seg med samme rotasjonshastighet som hjulet, eller det kan ha et mellomliggende lager, slik at de roterer uavhengig av hverandres hastighet. En aksling kan også kunne bevege seg fritt i et hjul i én retning, men være låst den andre retningen, som i navet på en sykkel.

Kjøretøyakslinger

Akslinger er en essensiell del av hjulbaserte kjøretøy. Akslingene sørger for at hjulene holder relativ posisjon i forhold til kjøretøyets kropp. Siden det bare er hjulene som rører bakken, må akslingene bære hele kjøretøyets vekt. De må også tåle all form for akselerasjon og andre krefter som påvirker kjøretøyet.
Metallfly

Levevis

Metallflyene kan finnes på vingene omtrent døgnet rundt. De besøker gjerne blomster for å drikke nektar, og kommer også gjerne til lys om natten. De er raske og utholdende flygere, og noen arter kan foreta lange vandringer, særlig gammafly (Autographa gamma), som nesten hvert år flyr inn til Norge i store mengder fra kontinentet. Den grønne larven kan leve på svært mange forskjellige planter, og kan gjøre noe skade på ulike grønnsaker når tettheten er stor.
Topastanagar

Utbredelse

Den forekommer i Argentina, Bolivia, Brasil, Colombia, Fransk Guyana, Guyana, Paraguay, Peru, Surinam og Venezuela.
Panoquina

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 30–40 millimeter), brune smygere med kraftig, spoleformet kropp og nokså smale vinger. Forvingen har noen mer eller mindre trekantede, hvite flekker, bakvingen på undersiden gjerne et hvitt tverrbånd.

Levevis

Larvene lever på gress, inkludert dyrkede arter som ris og sukkerrør.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige USA og Mellom- og Sør-Amerika.
Salutatio

Salutatio (latin, «hilsen») var det siste leddet i protokollen i et middelalderdiplom. Den etterfulgte inscriptio, navngivelsen av diplomets mottaker, og besto i en hilsen fra avsenderen til mottakeren.
Salutatio stammer fra antikken, da man på latin skrev for eksempel Q. Claudius M. Iulio salutem dicit («Quintus Claudius hilser Marcus Julius»). I middelalderen skrev man bare salutem uten verb, gjerne kombinert med andre ord, for eksempel salutem in domino sempiternam («evig hilsen i Herren»). I pavebrev brukes salutem et apostolicam benedictionem («hilsen og apostolisk velsignelse»).
På gammelnorsk var hilsningsformelen nesten alltid queðiu Guðs ok sina («Guds og sin hilsen»).
Riktig bruk av salutatio ble nøye beskrevet i de middelalderlige lærebøkene for brevskrivning (ars dictandi).
Bayou

Bayou (uttales bajo) betegner ei lita, sakteflytende elv, hovedsakelig i lavlandsområder. Ordet brukes helst om mindre elver i Mississippi-deltaet i USA.
Ordet blei først brukt av franskmennene i Louisiana. Det antas å komme fra «bayuk», som betyr «bekk» eller «lita elv» på indianerspråket choctaw.
Bayou-området er nært knytta til cajun- og kreol-kulturen langs kysten av Mexicogolfen. I mange av bayouene foregår det fiske etter kreps og reker.  Houston i Texas har tilnavnet Bayou City. '
Attacus caesar

Utseende

En meget stor (vingespenn ca. 230 millimeter), brunoransje påfuglspinner med sigdformede forvinger, særlig hos hannen, som er spinklere og mer smalvinget enn hunnen. Det er en av de aller største Attacus-artene. Vingene er nokså ensfarget brune, bare den ytterste spissen er lysere gråaktig. Hos hannen er de trekantede, gjennomsiktige flekkene i vingen ganske små, den på bakvingen nærmest T-formet, på forvingen er det i tillegg to små, gjennomsiktige flekker. De gjennomsiktige flekkene hos hunnen er derimot store og dråpeformede, på forvingen er de i tillegg to ganske store, smalt ovale flekker.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse

Arten lever på Filippinene, der den finnes på flere av de store øyene.
Stevnemøtet

Handling

Den kjekke playboyen Nickie Ferrante (Cary Grant) og den vakre nattklubbsangeren Terry McKay (Deborah Kerr) er berømte personer som begge er gift på hver sin kant. En dag treffes de på en båttur, og det blir kjærlighet ved første blikk. For å teste kjærligheten inngår de et løfte om å møtes igjen på toppen av Empire State Building om seks måneder. En ulykke hindrer Terry fra å dukke opp, og Nickie frykter at hun ikke elsker ham tilbake.
Teknologiselskap

Et teknologiselskap er en selskapsform som primært fokuserer på utvikling og produksjon av teknologi. IBM, Microsoft, Apple, Oracle Corporation og andre er ofte blitt sett på som prototyper for teknologiselskaper.
IT-selskaper og høyteknologi-selskaper er underavdelinger av teknologiselskaper.
Abiskoa abiskoensis

Utseende

Abiskoa abiskoensis er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Abiskoa abiskoensis er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Hannaker

Hannaken (tsjekkisk: Hanáci, eldre også hanaker) er en folkegruppe fra Hanna-området i Mähren i Tsjekkia. Folkegruppen har sin egen kultur, egne drakter og en egen dialekt. Deres talespråk avviker markant fra det tsjekkiske standardspråk. I området ved Brno ble språket sterkt influert av tysk. Detter språk kalles hantec.
Textus Roffensis

Textus Roffensis, den fulle tittelen er Textus de Ecclesia Roffensi per ernulphum episcopum, latin for «Boken om kirken i Rochester under biskop Ernulf», er en samling av rettslige eller juridiske dokumenter fra Kent i England som gir detaljer om lovene til kong Vilhelm I av England og opptegner eierskap til landområder, tilsvarende Dommedagsboken. Nedskrivingen dateres fra omtrent år 1125.
Dokumentene ble skrevet ned. som en kopi av et tidligere verk som nå ikke lenger eksisterer. av en munk i klosteret St Andrew's Priory ved Rochesterkatedralen i løpet av bispedømmet til Ernulf av Rochester. Det inkluderer et register av kongelige frihetsbrev, charter, og overdragelser til Rochesterkatedralen hvor det også har blitt bevart individuelle kopier.
Tittelen har kommet til lenge etter at den ble satt sammen, antagelig på midten av 1200-tallet. «Textus» signaliserer at det var en bok med et ornamentert eller dekorert omslag som ble oppbevart i kirken heller enn i klosteret, noe som var uvanlig for verdslig bok, og signaliserer kirkens syn på dens religiøs-politiske viktighet.
Ingenting er igjen av dens opprinnelige innbinding, men den nye fra ca. 1300 besto av trebord dekket med lær som varte fram til tidlig på 1700-tallet hvor det ble erstattet. Boken består i dag av 235 pergamentblader. Noen få av de dominerende kapitalbokstavene er blitt fargelagt, og kun en er blitt helt illustrert, på begynnelsen av andre del. Pagineringen i arabiske tall har blitt påført etter år 1300.
Dokumentene var delvis eller i helhet av angelsaksisk opprinnelse, og har blitt karakterisert som Englands best skjulte skatt og bevares i dag i Medway Studies Centre og er under bearbeidelse til å bli skannet og gjort tilgjengelig som en digital bok med programvaren «Snu arkene» («Turning the Pages») som etterligner opplevelsen av snu ark for ark
Textus Roffensis består mer nøyaktig av to bøker, begge skrevet ned omtrent på samme tid, og stort sett av den samme skriver. Den første boken består av den mest betydningsfulle av alle bevarte samlinger av angelsaksiske lover og strekker seg for konvertering av Æthelberht av Kent til kroningen av kong Henrik I av England, den tredje sønnen av Vilhelm Erobreren, i år 1100. Den andre delen er den eldste og mest betydningsfull av katedralregistrene. Det er en form for minnebok for referanse og sikkerhet.
Hensikten med boken, som ble satt sammen kort tid etter den normanniske erobringen i 1066, var blant annet å kunne forsvare engelske eiendommer og grunnleggelser mot truende normanniske autoriteter. Som sådan representerer verket det første dokumenterte bevis på kompromisser mellom det nye normanniske herredømmet og deres innfødte engelske undersåtter, noe som antyder en tilnærmelse enn en konfrontasjon mellom engelsk språk og lov på den ene siden og normannisk (fransk) språk og lov på den andre siden.
Treff 77-1

Treff 77-1 er det fjortende albumet i Treff-serien utgitt på plateselskapet Talent, og dette var den første av to album som skulle komme ut i 1977. Artistene: Inger Lise Rypdal, Gro Anita Schønn, Stein Ingebrigtsen med gjestene Dag Spantell og Septimus.
Denne utgaven inneholder Inger Lise og Steins store slager «Norsktoppen», (Englands Grand Prix bidrag) samt en andre rekke kjente coverlåter tolket av de norske artistene.