google/wiki40b huggingface dataset:
Schøtstue

En schøtstue er en historisk bygningstype man finner på Bryggen i Bergen. Schøtstuene ble i middelalderen betraktet som faste ledd i gårdsbebyggelsen. Begrepet schøtstue er trolig avledet fra gammelnorsk, skytningsstova – det å skyte sammen til noe, "spleiselag", «sammenskuddslag». I gammel tid var dette for mange den eneste realistiske måten å holde selskaper på.   Man kan derfor tenke seg at skytningsstove for noen ble synonymt med serveringssted. Da Bondeungdomslaget i Bergen skulle etablere kafé i 1903, var man på jakt etter gamle norske begreper. Da ble navnet Skytningsstova. 
Da det ikke var lov å bruke ild i Bryggegårdene, måtte all tilberedning av mat foregå i egne ildhus som lå i tilknytning til schøtstuene. Hver gård hadde sin egen schøtstue med ildhus som lå bak selve gården. Bygningene lå plassert mot hagene, ved de brannsikre steinkjellerne. Stuene var som regel en tømret, toetasjes bygning med bod i underetasjen.
Schøtstuene fungerte som forsamlingsrom for gårdenes beboere og et sted man blant annet kunne spiste varme måltider. Stuene var de eneste rommene man kunne varme opp og de ble derfor også brukt som retts-, møte- og festlokale. 
Schøtstuene med tilhørende ildhus var basert på et fellessystem som i stor grad forsvant i løpet av 1400- og 1500-tallet. Hanseatene på Bryggen beholdt derimot fellessystemet og stuene var her i bruk helt opp til omkring 1840-årene.

Schøtstueanlegget

Bak Bryggen ved Mariakirken ble en rekke stuer gjenreist i årene 1937–1938. Disse driftes av Det Hanseatiske Museum og Schøtstuene og er en samling av både originale og rekonstruerte stuer. Dramshusens schøtstue ble lagret på Bergens Museum fra 1880-årene og i 1917 ble Bredsgårdens schøtstue gitt til Bergen kommune. I 1937–1938 ble disse stuene gjenreist, sammen med Svensgårdens schøtstue (kopi) og Jakobsfjorden og Bellgårdens schøtstue. Bredsgårdens schøtstue er for en stor del original. Jacobsfjorden og Bellgårdens schøtstue er en parafrase oppført i 1939 og har til hensikt å vise hvordan schøtstuene kan ha sett ut før brannen i 1702. Rekonstruksjonen er basert på målebrev og andre dokumenter, men detaljene er høyst usikre.

Ruinen under Schøtstuene

Schøtstueanlegget er bygget på murene til en middelalderruin. Ruinen ble utgravd av Christian Koren-Wiberg i 1937-38 og består av et rektangulært rom med rundt 1,5 meter høye murer. Bygningen lå tidligere innenfor kirkegårdsmuren til Peterskirken og kan fungert som en del av en prestbolig eller lignende.
Kjernefamilie

En kjernefamilie er en sosial institusjon der ektefellerelasjonen (eller det hetero-/homofile parforholdet) danner institusjonens kjerne, som andre sosiale og/eller biologiske relasjoner springer ut fra. Den allmenne bruken av ordet henspiller ofte på par av motsatt kjønn som bor sammen med felles biologiske barn og/eller sammen særkullsbarn og adoptivbarn i ulike kombinasjoner.
I sosiologien og familiesosiologien knyttes gjerne begrepet til den parsonianske og funksjonalistiske teoritradisjonen som vokste fram på 1950- og 1960-tallet. Innenfor denne sammenhengen ble kjernefamilien forstått som en institusjon bestående av et komplementært rollesett hvor kvinner og menn hadde ulike funksjoner å fylle. Kvinnen var familiens ulønnede hus- og omsorgsarbeider, mens mannen var familiens forsørger og representant utad. Denne familieforståelsen ble gjenstand for massiv kritikk fram feministiske forskere på 1970- og 1980-tallet fordi den tilslørte de ulike økonomiske og politiske maktforholdene mellom kvinner og menn i familien.
Laramie River kullkraftverk

Laramie River kraftverk er et kullkraftverk ved Wheatland i delstaten Wyoming i det vestlige USA, beliggende 150 km nord for byen Cheyenne. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 710 MW, fordelt på 3 like store blokker / turbiner. Operatør er energiselskapet Basin Electric Power Cooperative.
Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1970–1972. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull. Utslippene av CO2 i 2006 var totalt 15.248.626 tonn.
Curaçao International Trust Company

Curaçao International Trust Company (Citco) er et finansselskap på Curaçao. Det har drevet med forvaltning av internasjonale selskaper og med verdipapirfond, inkludert hedgefond. Selskapet ledet an i å etablere De nederlandske Antiller som et lavskatteland.

Bakgrunn og virksomhet

Med utbruddet av andre verdenskrig ønsket mange nederlandske selskaper å unngå å komme under tysk kontroll. Flytting av juridiske adresse til Curaçao var en måte å oppnå dette på. I denne situasjonen etablerte notaren Anton Smeets en virksomhet som kunne hjelpe til med dette og forvalte selskaper på vegne av eierne. Virksomheten startet i 1940. Denne type virksomhet dro nytte av at oljesektoren hadde ført personale med juridisk utdannelse og regnskapskompetanse til øya.
Da andre verdenskrig var over vendte mange selskaper tilbake til Nederland. Selskapet Curaçao International Trust Company (CITCO) ble etablert i 1948. Det forsøkte å finne måter å videreføre krigsårenes virksomhet på. Etter at De nederlandske Antiller ble etablert i 1954, overtalte Smeets myndighetene til å etablere et lavskatteregime for utenlandske selskaper formelt registrert på Curaçao. De nederlandske Antiller var først ute med å etablere det som senere ble kjent som ring-fencing, med svært lav skatt for internasjonale selskaper. Skatteavtalen mellom Nederland og USA fra 1955 gjaldt også for de nederlandske områdene i Karibia og gjorde det attraktivt for amerikanske selskaper å etablere seg på Curaçao.
Citco engasjerte seg senere i forskjellig slags bank- og finansvirksomhet, inkludert hedgefond. Sønnen Christopher G. Smeets overtok selskapet etter sin far i 1987.
Luis de Morales

Luis de Morales («El Divino»; født rundt 1509 i Badajoz; død 9. mai 1586 samme sted) var en spansk maler.

Liv

Morales betraktes i blant som den første spanske renessansemaler med en utpreget nasjonal karakter. Morales malte bare religiøse temaer som uttrykte en intens fromhet, noe som gjorde ham fortjent til det folkelige tilnavnet El Divino («den gudelige»). Kong Filip II av Spania inviterte ham til å delta i utsmykningen av El Escorial, men var misfornøyd med Christus og avskjediget ham. Morales' stil var påvirket av de italienske mesterne, særlig Leonardo da Vinci, og er stort sett manieristisk. De viktigste verkene hans er tjue malerier over Kristi liv som han malte for kirken Arroyo del Puerco mellom 1563 og 1568.
Helligåndskirken i Warszawa

Historie

Kirken ble bygd i tre sammen med et sykehus i det 14. århundre i gotikkstil. Den ble ødelagt under den svenske invasjonen av Polen på 1600-tallet. I årene 1707–1717 ble den gjenoppbygd i barokkstil etter tegninger av Józef Piola og Jan Chrzciciel Belotti. Kirken ble brent ned av tyskerne i 1944 under andre verdenskrig, og gjenoppbygd i 1956.
Erhard Loretan

Karriere

Loretan vokste opp i Crésuz i Freiburger Voralpen og klatret som elleveåring sitt første fjell, det 848 meter høye Dent de Broc. Allerede fire år senere foretok han sin første krevende klatretur; østegga på Doldenhorn (3645 m). Innen han var 18 år hadde Loretan gått en rekke svært krevende ruter, eksempelvis nordveggene på Westliche Zinne og Matterhorn, samt Peutereyegga på Mont Blanc og mange flere. I 1981 fikk han det sveitsiske fjellførerdiplomet.
Taktikken til Loretan var å foreta bestigningene så hurtig som mulig, og han unngikk derfor å bære med mer enn det aller mest nødvendige. Han ble svært kjent for en lynrask bestigning nesten i fall-linjen (diretissima-rute) i Mount Everests nordvegg: fra foten av Rongpu-breen og tilbake brukte han mindre enn 40 timer. På grunn av faren for snøskred klatret han og partneren hovedsakelig nattestid. De gikk uten telt, bare en spade til å grave seg ned med under bivuakkeringen. Oppstigningen gjorde de unna på under seks timer.
Det minimale proviantforrådet og utrustningen gjør at risikoen øker, men til gjengjeld innebærer hurtig klatring et kortere opphold i åttetusenmetrenes såkalte «dødssone».
I 1986 klatret Loretan og Wojciech Kurtyka en ny og svært vanskelig rute i Nameless Tower, den mest spektakulære tinden i Trangomassivet.
Loretans fjortende åttetusenmeter var verdens tredje høyeste fjell, Kanchenjunga (8586 moh). Under bestigningen utviklet det seg til et kappløp mellom Loretan og Benoît Chamoux som etter egen beregning også hadde besteget tretten åttetusenmetre. Mens Loretan ble det tredje menneske med fjorten åttetusemetre i sin klatrebok, omkom Chamoux omtrent 50 m under toppen.
28. april 2011, på sin 52. fødselsdag, forulykket Loretan etter et fall fra Grünhorn i Fieschertal. Hans 38 år gamle kvinnelige klient ble alvorlig skadet. Grünhorn regnes ikke som spesielt farlig, men man antar at en av de to i taulaget mistet fotfestet og dro den andre med seg.

Personlig tragedie

Loretan påførte i desember 2001 sin syv måneder gamle sønn et dødelig shaken baby syndrom etter at barnet hadde skreket i lengre tid. I 2003 ble han idømt fire måneders betinget fengsel for uaktsomt drap. For bidra til å øke bevisstheten om faren ved å riste spedbarn, gav han tillatelse til at navnet hans ble publisert i forbindelse med saken. I retten sa han: «Straffen dere idømmer meg er ingenting mot hva jeg må bære med meg til mine dagers ende.»
Baby (sang)

Komposisjon og utgivelse

Sangen er originalt arrangert i Ess-dur og er en dansepop-låt med referanser til ung kjærlighet som blir satt på prøve for første gang.
«Baby» er utgitt av Island Records og var med på Justin Biebers album My World 2.0.

Listeplasseringer

Sangen har vært på musikktopplistene i flere nasjoner. Sangen debuterte på 5.-plass på den amerikanske Billboard Hot 100 og nådde en 3.-plass i Norge på VG-lista. Sangen har vært nominert til flere priser.

Musikkvideo

Den norske regissøren Reinert «Ray Kay» Olsen hadde regi på musikkvideoen til låten. Innspillingen av videoen var i slutten av januar 2010 og ble filmet i Universal CityWalk i Universal Studios i Los Angeles. Både Ludacris som er med i videoen og MTV uttalte at videoen så ut som en moderne versjon av Michael Jacksons «The way you make me feel».
Det er sangeren/skuespilleren Jasmine Villegas som spiller jenta Bieber er forelsket i.
Billboard publiserte videoen med følgende kommentar: «Those new dance moves he's showing off can only mean one thing: all over the world, tweens' heartsare melting right now.»
Musikkvideoen nådde i juli 2010 rekorden som verdens mest sette YouTube-video, uavhengig av kategori, og det var den frem til 24. november 2012, da rekorden ble slått av PSYs «Gangnam Style». Per mars 2012 har videoen over 718 millioner visninger. Samtidig har ingen andre videoer på nettstedet hatt like mange «dislikes», altså negative vurderinger av nettstedets brukere.
Harry Shearer

Karriere

Julius' karriere begynte allerede som barn i filmer som The Robe (1953) og TV-serien The Jack Benny Program (serien gikk fra 1950 til 1965). Han var med i Saturday Night Live fra 1979 til 1980. Han ble sparket grunnet kreativ uenighet. Senere uttalte han: «Jeg var kreativ, mens de var anderledes» (org. «I was creative, they were different»).
Shearer har publisert tre bøker; Man Bites Town (en samling av Los Angeles Times Magazines-artikler han har laget) og It's the Stupidity, Stupid. Den siste, kalt Not Enough Indians, kom ut iukjent, ihvertfall etter 2005.
Shearer er nok mest kjent for sitt arbeid i The Simpsons. Der er han har stemmene til figurene Mr. Burns, Waylon Smithers, Ned Flanders, Reverend Timothy Lovejoy, Kent Brockman, Julius Hibbert og rektor Seymour Skinner pluss mange andre småroller.
Shearer er også en habil musiker, først og fremst bassist, og spiller i bandene Spinal Tap og The Folksmen i de fiktive dokumentarene Hjelp vi er i popbransjen og A Mighty Wind
Shearer spilte også en gjesterolle i filmen Wayne's World 2 i 1993 som radioprogramlederen «handsome-Dan»
Siden 1993 har Harry vært gift med sanger Judith Owen.
Samisk råd for Finnmark

Samisk råd for Finnmark ble etablert 1953 av Finnmark fylkeskommune. Rådet hadde fem medlemmer og en samisk konsulent i fylkeskommunen fungerte som sekretær for rådet. Rådet drev oppsøkende og rådgivende virksomhet blant samene, og noe informasjonsvirksomhet om samene utad i samfunnet.
Samepolitiker (Ap) og pedagog Per Fokstad var leder i hele rådets levetid (1953–1964). Samisk råd for Finnmark ble erstattet av Norsk Sameråd i 1964.
In the Navy

«In the Navy» er en sang med melodi og tekst av Jacques Morali, Henri Belolo og Victor Willis. Village People utgav den på singlen Casablanca Records 814 306-7 i 1979. Morali var også produsent. Den var hentet fra albumet Go West.
US Navy vurderte å anvendte sangen i en rekrutteringskampanjereklame på TV og radio. Den kontaktet manager Henri Belolo som gav bort rettighetene gratis med den betingelsen at marinen skulle hjelpe dem med å filme musikkvideoen. Mindre enn én måned senere ankom Village People San Diegos marinebase. Marinen sørget for krigsskip (USS Reasoner (FF-1063)), flere fly og skipets mannskap (med det vilkåret at mannskapet ikke skulle danse).
Marinen kansellerte senere kampanjen etter at protester brøt frem mot å anvende skattepenger til en musikkvideo med en kontroversiell gruppe.

Norske versjoner

Steinar Fjeld samt Herodes Falsk og Tom Mathisen har skrevet norske tekster. Den norske tittelen er «I marinen».
Septimus utgav Fjelds versjon på singlen Talent TS 082 i 1979.
Herodes Falsk og Tom Mathisen (som Børre & Gibb) utgav sin versjon samt bygdedisko-mix og karaokeversjon på maxi-CD-singlen Sonet FALSKCDS 25 i 1995.
Nini Bull Robsahm

Nini Bull Robsahm (født 18. juni 1981) er en norsk filmregissør, manusforfatter, produsent og skuespiller, datter av regissør paret Margrete Robsahm og Oddvar Bull Tuhus, søster til regissør og produsent Thomas Robsahm og niese til den tidligere skuespilleren Fred Robsahm.
Repos

Et repos er et parti midt i en trapp eller rampe som ikke har stigning. Det kan for eksempel være en trappeavsats, eller ett flatt parti midt i et rett trappeløp. 
I Norge er det krav om at lange trapper og ramper har hvilerepos med jevne mellomrom slik at de som går i trappene skal kunne stoppe og hvile, og for å begrense fall-lengden og eventuelle personskader hvis en person faller.
Runemagick

Runemagick er et svensk death- og doom metal-band dannet i 1991.
Neobellamira

Utseende

En middelsstor (ca. 15-17 millimeter), slank, gulbrun og svart trebukk. Oversiden er fint hårete. Hode og pronotum er svarte, antenner, bein og dekkvinger gulbrune. Antennene er tynne, nesten så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet. Dekkvingene er avsmalnende bakover, litt timeglass-formede (utvidet igjen mot spissen). De når ikke til bakkroppsspissen. Beina er middels lange, lårene litt fortykkede.

Levevis

Larvene utvikler seg i død ved. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege. Ulikt de fleste andre blomsterbukker er de også aktive on natten og kommer da til lys.

Utbredelse

Arten er utbredt i Oregon og California.
Lyngbladbille

Utseende

Lyngbladbille er mellom 5-6 mm lang. Den har en svart farge på bakhodet, men er rødlig eller brunlig foran antennefestene. Halsskjold (pronotum) er rødbrunt, dekkvingene er gulbrun eller olivenbrune på farge. Beina er mørke med lysere parti. Kroppen er litt langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad av lyng. Larvene kan noen ganger beite lyngen kraftig ned. De voksne billene overvintrer og svermer i solskinn tidlig på våren, ofte i store mengder over lynghei. Enkelte år kan den bli svært tallrik.
Lyngbladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Den nye generasjonen klekkes i august og overvintrer.
Mobile Entertainment

Mobile Entertainment er et britisk nyhetsmagasin for den mobile innholdsindustrien. ME har både papirmagasin og web-baserte utgivelser som fokuserer på mobilsegmentet. Redaksjonell produksjon omfatter nyheter, intervjuer, dybdeartikler og studier.
4. etappe av Arctic Race of Norway 2013

Referat

Rittets siste etappe startet i Sortland og tok rytterne 155 kilometer langs Tjeldsundet med målgang i Harstad.
De første klatrepoengene ble tildelt i Lødingen. Rytterne tok seg deretter videre til den innlagte spurten ved Kongsvik, før en ny bakkespurt ble avholdt rett før Tjeldsundbrua. Etappen ble avsluttet med fem innlagte runder à 6,3 kilometer i sentrum av Harstad, med en 4,3 prosent stigning 800 meter før målstreken.
Rittets ambassadør og hjemmefavoritt Thor Hushovd fra BMC vant den siste etappen foran tyskerne Paul Martens og Nikias Arndt fra henholdsvis Belkin og Argos-Shimano. Bonussekundene sikret samtidig Hushovd sammenlagtseieren ettersom lederen før etappen, Kenny van Hummel fra Vacansoleil-DCM, ble nummer fem i massespurten.
Ingebjørg Bratland

Musikalsk karriere

Bratland startet med kveding da hun var fem og et halvt år gammel. Hun har hele tiden utmerket seg med en sjelden evne til å formidle folkeviser, stev og ballader. Bratlands sanglærer har vært Ellen Nordstoga. I 2004, 14 år gammel, fikk hun Eckbo legaters folkemusikkpris. Bratland har som kveder vunnet fire seire i C-klassen på Landskappleiken.
Bratland synger tittelsporet på barneserien Jul i svingen på NRK1. Seriens musikk er skrevet av Odd Nordstoga og gitt ut i 2006. Den vant også Spellemannprisen i 2006 for beste barneplate. Bratland synger duett på Julevise med Odd Nordstoga. Hun har bidratt med sangen Mitt hjerte alltid vanker på kronprinsesse Mette-Marits CD med utvalgte salmer, Sorgen og gleden, og har deltatt på en rekke andre konserter og forestillinger. Hun sang blant annet Den fyste song for kong Harald i forbindelse med hans 70-årsdag i 2007. 
I 2009 vant hun vokal klasse A under NM i folkemusikk på Geilo. Hun er også nordisk mester i folkemusikk, og har mottatt Vinje kommunes kulturstipend for 2009. I 2010 vant Bratland Fureprisen på 50.000 kroner Bratland har også deltatt på fjernsynssendinger som Beat for Beat på NRK1 og Det store korslaget på TV2.
I forbindelse med minnekonserten i Oslo domkirke 30. juli 2011, sang hun Nordahl Griegs «Til Ungdommen» a cappella.
I 2013 ga hun ut albumet Heimafrå sammen med Odd Nordstoga. For albumet fikk de Spellemannprisen 2013 i klassen folkemusikk/tradisjonsmusikk. Bratland ble også nominert til Spellemannprisen 2014 i klassen viser for albumet Berre meg. Hennes andre soloalbum Månesinn ble tilgjengelig på strømmetjenester 6. november 2015, og offisielt lansert 13. november 2015. Albumet består av låter Bratland har skrevet selv, sammen med produsentene Espen Lind og Geir Hvidsten. I kjølvannet av opptredenen på Spellemannprisen 2016 ble det også sluppet en remiks av singelen «Stjernene», som gjestes av rapperen Lars Vaular. 
I 2017 vant hun Hilmarprisen, en folkemusikkpris som deles ut av Steinkjer kommune og Nord-Trøndelag fylkeskommune til minne om Hilmar Alexandersen.
I januar 2018 ble hun tildelt Wenche Foss' ærespris. Hun delte prisen med Norsk Fosterhjemsforening.
Robert Ludlum

Film & TV

Noen av Ludlums romaner er filmatisert for kino og TV, blant andre The Osterman Weekend, The Holcroft Covenant, Apocalypse Watch, The Bourne Identity, The Bourne Supremacy og The Bourne Ultimatum. Bourne-filmene, med Matt Damon i hovedrollen, har hatt suksess både filmatisk og økonomisk, men det må her påpekes at filmene avviker til dels betydelig fra romanene.
John Tengo Jabavu

Biografi

Jabavu, var sønn av Mtwanambi, og ble født i en landsby nær Heraldtown. Han gikk på skole ved Fort Hare universitetet, og ble senere lærer ved Somerset East. 
Han ble oppdratt metodist og deltok også på møter med Kvekersamfunnet.
I 1881 ble han redaktør for avisa Isigidimi samaXhosa (The Xhosa Messenger). I 1884 stiftet han den innflytelsesrike avisen Imwo Zabantsundu (Black opinion) i King Williams Town. Imwo Zabantsundu ble Sør-Afrikas første sort-eide avis. I 1897 ville ikke Jabavu ta i mot et tilbud fra Cecil John Rhodes om politisk støtte. Rhodes gikk da til Allan Kirkland Soga, og hjalp han med å etablere den rivaliserende avisen Izwi Labantu. Jabavus avis, Imwo Zabantsundu ble gitt ut helt frem til 1998 hvorpå den gikk inn. 
Jabavu ledet en delegasjon som møtte i House of Parliament i London. De ville protestere mot et forslag om handelsregulering for afrikanere i Sør-Afrika. I London ble han kjent med kvekerne George Cadbury, eier av sjokoladeselskapet Cadbury, og forretningsmannen Joseph Crosfield.

Familie

Jabavu sønn, Davidson Don Tengo Jabavu ble den første Xhosa professor i afrikanske språk og Latin ved universitetet i Fort Hare.
Joseph Crosfields barnebarn, Michael Cadbury Crosfield (filmregissør) giftet seg senere med datter av Davidson Don Tengo Jabavu, forfatteren Nontando «Noni» Jabavu.
Aadals Brug Jernstøberi og Mekaniske Værksted

Bedriftas begynnelse

Opphavet til fabrikken var ei ljåsmie som ble oppført i 1830 av Ole Tranberg.  Denne smia sammen med ei spikersmie utgjorde Svartelvbruket.  I 1841 fikk smiene nye eiere, og navnet ble endret til Aadals Brug etter gården Aadalen.

Industrien utvikles og utvides

Stedet og drifta ble utviklet og utvidet, og det kom på plass mekanisk verksted og i 1852 også et valseverk. Verkstedet og valseverket brant ned våren 1853, men disse ble kort tid etter bygget opp igjen i større skala enn før.
I 1871 tok produksjonen skikkelig til, og det ble laget blant annet landbruksmaskiner og støpegods. Aadals Brug Arbeidersamfund ble stiftet i 1871, og tettstedet fikk også sitt eget skole- og fattigvesen i 1878.
Litt senere, på slutten av 1890-tallet, ble Klevfos Cellulose- og Papirfabrikk anlagt rett i nærheten av fabrikken. Aadals Brug leverte det meste av maskiner og apparater som Klevfos hadde behov for.

Den siste tida

1920-årene var et vanskelig tiår for norsk industri, og det var kamp om bestillingene. 
Den 3. desember 1928 brant fabrikkområdet ned og ble ikke bygget opp igjen. Virksomheten ble overført til Hamar Jernstøperi og A/S Jøtul. Hit ble den verdifulle modellsamlinga overført så vel som konstruksjonssamlinga, protokoller fra ingeniørkontoret og gjenværende råmaterialer.