google/wiki40b huggingface dataset:
Ekströmisen

Ekströmisen er en isbrem ved kysten av Dronning Maud Land i Antarktis. Den ligger ved Kronprinsesse Märtha Kyst mellom Halvfarryggen og Søråsen og dekker et areal på omtrent 8 700 km². Isen er omtrent 160 meter tykk ved kanten og rager ca. 15 meter over havflaten.
Isbremmen er oppkalt etter den svenske mekanikeren Bertil Ekström som omkom 24. februar 1951 under Maudheimekspedisjonen, da M29 Weasel beltekjøretøyet han førte styrtet over kanten av Quarisen. Ekströmisen ble kartlagt første gang i løpet av denne ekspedisjonen.
Den tyske forskningsstasjonen Neumayer Station ble etablert 1981 i Atkabukta nordøst i Ekströmisen.
Manx National Heritage

Manx National Heritage (mansk: Eiraght Ashoonagh Vannin, «Mansk nasjonale arv») er en statlig organisasjon for historie og bevarelse folkeminne, også kulturelt, med eget nasjonalt hovedmuseum i hovedstaden Douglas på Man. Det ble etablert i 1951 som Manx National Trust, den nasjonale organisasjon for bevaring av fortidsminner, bygninger og naturområder.

«Fortellingen om Mann»

«Fortellingen om Mann» (The Story of Mann), som innbefatter øya Man og øyas førkristne gud som Man er oppkalt etter, Manannan (her benyttet som forteller), er et pedagogisk prosjekt som omfatter alle de nevnte stedene over. Det er et prosjekt i mange fasetter som har som hensikt å øke folks kunnskap om Mans historie og kultur. De ulike stedene som «Fortellingen om Mann» innbefatter fokuserer på et utvalg av historiske tidsepoker, fra Mans tidlige historie av keltiske bosettere og norske vikinger (Peel Castle og House of Mannanan); middelalderen (Rushen Abbey og Castle Rushen); livet på 1800-tallet (Cregneash og Laxey Wheel); og opp til nåtiden (Manx Museum).
Vickers Vildebeest

Vildebeest

Flyet ble bygget etter Air Ministrys spesifikasjon for en land-basert torpedobomber for RAF til å erstatte Hawker Horsley. Prototypen Vildebeest med hel-metall skrog med en sittebrønn, unstaggered med stoff-dekkede vinger og haleror ble først fløyet i april 1928 som Vickers Type 132, drevet av en Bristol Jupiter stjernemotor.
Etter første vurdering ble Vildebeest nominert for evaluering mot Blackburn Beagle og Handley Page Hare. Da Jupiter VIII utsatte flyet for vibrasjon ble en ny prototype, Vickers Type 204 utstyrt med en Armstrong Siddeley Panther IIA motor, og etter ytterligere testing ble æVickers konstruksjon bekreftet som vinneren av konkurransen men motorproblemene vedvarte inntil typen ble testet med en ny versjon av Jupiter, senere ble kjent som Bristol Pegasus. En første ordre ble plassert i 1931 for ni fly, og første ble levert i september 1932.
Videre produksjonen fulgte med en forbedret versjon utstyrt med en 635 Hk Pegasus IIM3 i tjenesten, men etter bare 30 eksempler hadde blitt produsert bad Air Departementet har om en endring som la til plass til et tredje crew, og som ble betegnet Vildebeest Mk.III, hvorav 150 eksemplarer ble bygget for RAF.
Mark IV fikk en mye kraftigere, 825 Hk Bristol Perseus sideventilert stjernemotor montert i en NACA [[cowling]] som fikk en betydelig bedre ytelse, økt maksimal hastighet til 251 km/t og klatreevnen til 4,3 m/s. Imidlertid, i denne versjonen fikk Perseus problemer med overoppheting, og denne versjonen ble dermed ansett som uskikket for tropisk tjeneste med produksjon begrenset til 18 som alle ble plasert ved hjemmebaserte skvadroner.

Vincent

I 1931 utarbeidet Vickers på eget initiativ en ny versjon av Vildebeest for å erstatte RAF's Westland Wapitis og Fairey IIIF, til Hærens engasjement i Midtøsten. Vellykkede tester ble gjennomført i Midtøsten, Sudan og Øst-Afrika med en konvertert Vildebeest I for å teste flyet som et flerbruksfly i 1932–1933, og Spesifikasjon 16/34 ble trukket opp rundt tre mann Vildebeest, som ble kåret til Vickers Vincent: forskjeller fra Vildebeest var minimal (den første produksjonen Vincent var, konverterte fra en Vildebeest Mk.II), hovedsakelig fjerning av torpedo utstyr, avsetning for en ekstra drivstofftank, melding-pick-up og pyrotekniske signalering utstyr.
Skauen kristelige skole

Historie

Skauen kristelige skole ble bygget på Ballestadhøyda ca. 3 km fra Skien sentrum i 1977. Etter noen års drift ble elevtilgangen så stor, at bygningsmassen ble for liten.
I forbindelse med skolereformen i 1997, som innebar at elevene skulle starte på skolen når de var 6-år; ble skolen for liten. I 1998 ble skolen derfor utvidet med en ny ungdomsskolefløy og en utvidet gymsal. 
I 2016 fikk skolen et ekstra utbygg, ettersom klassene på småskolen blir større og større. Skolen leier dette bygget på en periode over 5 år, av Cramo AS.

Målsetting

Skolens mål er et skolemiljø som kristent fellesskap, preget av omsorg, trygghet og ekte livsglede. Skolen skal legge tilrette for at elevene i møte med Guds ord og et kristent miljø kan vinnes for Kristus, få næring og vekstvilkår for troen og få et evig liv. Bibelen og de lutherske bekjennelsesskrifter er det faste og forpliktene grunnlaget for skoledriften. Skauen kristelige skole er åpen for alle som deler skolens mål for opplæring av barna.
Przemysław Czerwiński

Karriere

Czerwiński er fem ganger polsk mester i stavsprang; innendørs i 2002, 2004 og 2006, og i U23-klassen i 2003 og 2005. 
Han deltok i Junior-VM 2002, der kom han på 8.-plass med 5,30 meter. I 2006 deltok han i sitt første EM, under EM i friidrett i Göteborg. Der endte han på femteplass med 5,65 meter. 
Hans første internasjonale mesterskapsmedalje fikk han i 2010, da han fikk bronse under EM i friidrett 2010 i Barcelona.
Flaggermusfluer

Utseende

Små til middelsstore (1,5 – 5 mm), flate insekter som har liten likhet med andre insekter. 
Hodet er veldig lite. Øyne mangler helt, eller de har fasettøyne med bare en- til fire fasetter. Det meste av hodet er dekket av en hjelmlignende hodekapsel. Antennene er også svært redusert med bare ett godt synlig ledd, det andre. Det første leddet er vokst sammen med hodet og det tredje leddet er trukket inn i det andre leddet, slik at bare antennebørsten (arista) stikker ut. Palpene (munnfølerne) er lange og stikker ut, de bærer noen lange børster. 
Brystet (thorax) er lite og flatt, synes mest som en fordypning mellom beina. Vinger og svingkøller (halterer) mangler helt. Beina er svært kraftige, både lår (femorae) og legger (tibiae) er tykke. Det første fot- (tarse-) leddet er langt og tynt, omtrent så langt som leggen, så følger tre korte fotledd og til slutt et oppsvulmet siste fotledd som bærer kraftige klør. 
Bakkroppen er stor, avlang eller halvkuleformet. Som hos andre fluer i overfamilien Hippoboscoidea utvikler larvene seg fullstendig inne i hunnen (falsk placenta) og fødes først når de er klare til å forvandle seg til pupper . Hunnenes bakkropp kan derfor bli svært stor.

Levevis

Flaggermusfluene er tett knyttet til flaggermus som de lever på som parasitter. De kraftige klørne og den flate kroppsformen gjør at de lett kan klore seg fast til flaggermusen uten å bli revet bort. De suger blod fra flaggermusene og tilbringer nesten hele sitt liv på verten. 
Fluene blir kjønnsmodne 5-6 dager etter at de er klekket, og parrer seg straks. En parring forsyner hunnen med sæd nok til omtrent seks larver, men bare en larve utvikles en om gangen. Den voksende larven lever av stoffer som skilles ut fra «melkekjertler» i hunnens bakkropp. Hunnen forlater flaggermus-verten for å føde. Etter fødselen forvandler larven seg straks til en puppe. Dette skjer vanligvis inne i en flaggermus-koloni slik at de nye fluene lett finner nye flaggermus når de klekkes etter noen uker. 
Noen arter spesialiserer seg på én eller to flaggermus-arter, andre kan ha flere ulike verter. En flaggermus-art kan bli plaget av flere arter flaggermusfluer.
Valentin Sibbern

Bakgrunn og virke

Han var sønn av major Georg Christian Sibbern (1732–96) og dennes andre hustru Søster Hvuitfeldt, kom inn på Landkadetakademiet i København, og ble utnevnt til sekondløytnant 1. januar 1796. Etter farens død bodde han på slektens eiendom Værne kloster, som han selv overtok 1800. Under et besøk i København 1801–02 tok han dansk juridisk eksamen. Værne kloster har sin opprinnelse fra et Johannitterordenkloster fra 1100-tallet. Hovedbygningens kjerne stammer fra siste del av 1600-tallet.
Han rykket etterhvert opp i de militære gradene, og ble 1812 major ved akershusiske ridende Jægerkorps. 1814 ble han valgt til representant ved Riksforsamlingen for korpset og for Smaalenenes amt, og ble ved fullmaktsprøvelsen antatt for det første. På Eidsvoll var han en tid mistenkt for å helle til grev Wedels parti, men var først og fremst en tilhenger av Christian Frederik. Sibbern stemte mot Norge som selvstendig rike og ble derfor regnet med til unionspartiet. Han møtte igjen på det overordentlige storting 1814 som representant for den del av Smaalenenes amt som ikke var besatt av svenske tropper.
28. november 1814 ble han utnevnt til amtmann over Smaalenenes amt. 1823 ble han også utnevnt til stiftsamtmann over Akershus stift, og til amtmann over Akershus amt, mens han inntil videre også skulle forestå Smaalenenes amt. Han var altså stiftsamtmann, da «Torgslaget» fant sted i Christiania 17. mai 1829.
Han ble valgt for Smaalenenes amt til stortingene 1815–16, 1818, 1821 og 1822, og for Christiania til stortinget 1824. I årene 1818–24 var han president i det samlede storting og i Lagtinget, samt formann i viktige komiteer. Han var dessuten president i riksretten 1821. I 1828 og 1841 fikk han tilbud om å overta posten som norsk statsminister i Stockholm, men avslo begge ganger. Han mottok derimot 1830 tilbudet om å tre inn i regjeringen som statsråd, og forble i stillingen inntil han ba om avskjed 1850. Som statsråd bestyrte han dels Revisjonsdepartementet, dels justis-, dels armé-, dels Marine- og dels Finansdepartementet.
Fra 1850 til sin død bodde han på Carlberg i Rygge. Han var gift to ganger, første gang 19. mai 1802 med Alette Margrethe f. Aagaard (1776–1810), annen gang 13. mai 1811 med Anne Cathrine f. de Stockfleth (1785–1865). Han var far til Carl Sibbern, Alette Due og Georg Sibbern som ble norsk statsminister i Stockholm . Hans yngre bror Henrik Frederik Arild Sibbern var også medlem av riksforsamlingen på Eidsvoll 17. mai 1814 som deputert for Ingenieur Brigaden.

Ordener

Sibbern var innehaver av St. Olavs Orden, Sverdordenen og Nordstjerneordenen.
Kortsortering

Kortsortering er en form for kognitivt intervju som kan brukes i brukertester.
Kortsortering er en metode brukt til blant annet design av brukeropplevelser, og kan gi innspill til struktur til f.eks. et nettsted. Kortsortering er nyttig i utvikling av informasjonsarkitektur, arbeidsflyter, meny struktur eller navigasjon på nettsider. Teknikkene fra kortsortering kan også benyttes for organisering av andre områder av livet og hverdagen.
Kortsortering er en av de mest kraftfulle verktøyene vi har, i arbeidet med informasjonsarkitektur.
Kortsortering kan gi innsikt i menneskers mentale modell. Metoden avdekker måten mennesker tenker og oppfatter sin verden, sorterer og grupperer oppgaver og navngi innholdet i sitt eget hode.
Kortsortering er en etablert teknikk som blir dokumentert mer og mer i litteraturen.

Metode

Kortsortering er enkel å ta i bruk. Personen som er ansvarlig for gjennomføring av metoden i et prosjekt, identifiserer nøkkelkomponentene og skriver disse ned på index cards eller post-it lapper.
Komponentene testes, og eventuelt nye legges til og kortene blir organisert slik strukturen og sammenhengen mellom dem er lett å oppfatte.
Grupper kan organiseres som fokus grupper eller repeterende individuelle sesjoner. I litteraturen finner vi diskusjon om hvor mange brukere som er anbefalt for å gi et representativt utvalg.

Åpen kort sortering

I et arbeidsmøte med åpen kortsortering, definerer deltagerne kategoriene selv. Denne varianten benyttes for å avdekke mønsteret i navngiving av kategorier, som igjen vil bidra til å organisere resten av informasjonen.

Lukket kort sortering

I et arbeidsmøte med lukket kortsortering, får deltagerne utdelt forhåndsdefinert liste med kategorier. Deretter får de utdelt index card tilknyttet de ulike kategoriene. Denne varianten er mest vanlig i brukertesting av eksisterende meny struktur.

Kortsortering på internett

Det er i dag et økt antall web-baserte verktøy for kortsortering. Fordelen med web-baserte verktøy er at disse verktøyene når ut til mange til en lav kostnad. Programvaren kan også hjelpe til med å analysere dataene som hentes inn.
Bakdelen med denne metoden er mangelen på personlig kontakt med brukeren, og den personlige interaksjonen som foregår i rommet der fysiske deltagere er tilstede. Et slikt fysisk møte kan gi verdifull innsikt.
Woburn

Historie

Første gang Woburn nevnes er i et dokument fra 969, da kong Edgar gav Aspley til en mann ved navn Alfwold. I dokumentet fortelles det at området grenser mot «Woburnmennenes land». I Domesday Book (1086) fortelles det at Woburn var underlagt en Alric, som hadde seks husmenn under seg. Etter erobringen hadde Walter Giffard tatt over, og han leide ut området til Hugh de Bolebec.
I 1145 grunnla Hughs sønnesønn, Hugh de Bolebec den yngre, cistercienserklosteret St. Maria ved Woburn, kjent som Woburn Abbey. Klosteret ble plassert rett utenfor landsbyen, og abbeden ble i praksis også den lokale godseier.
Chrysobothris

Utseende

Middelsstore, ovale, hvelvede, stort sett metallisk fargede praktbiller. Fasettøynene er store og ovale. Dekkvingene har to eller tre mer eller mindre tydelige, opphøyde lengdelister og ofte lyse flekker. På bakkroppen har ryggleddene skarpt tilbaketrukne bakhjørner, slik at bakkroppens kant blir sagtakket.

Levevis

Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.
Briskebybanden

Briskebybanden, populært kalt «Banden», er en supporterklubb for 1. divisjonsklubben Hamarkameratene. Foreningen ble stiftet i 1997 av Sigurd Blystad, og hadde i slutten av 2006 617 medlemmer. Lederen for banden i 2018 er 35 år gamle Gaute Smestad Pedersen.
Supporterklubben er uavhengig, men samarbeider med fotballklubben. Bandens plassering på hjemmebanen Briskeby er på Felt A på den gamle sittetribunen. Fra 1997 til 2008 var Briskebybanden plassert på motsatt langside mot Fredvang Allé, bortsett fra enkelte kamper i 2008-sesongen der denne langsidene var stengt på grunn av bygging.
Briskebybandens «hatlag» er Kongsvinger, Raufoss og Vålerenga. Grunnen til at VIF er et av lagene har med den sterke hockeyrivaliseringen mellom Storhamar og Vålerenga på 80- og 90-tallet å gjøre. Mange av Storhamar-supporterne har tatt med dette til fotballbanen.
Et av Ham-Kams motto er ett liv – ett lag, som kommer fra en av Briskebybandens sanger: Ett liv, ett lag, to farger – og det er grønt og hvitt.
The Hand that Was Nailed to the Cross

«The Hand that Was Nailed to the Cross» er en amerikansk salme. Teksten ble skrevet av Harriet H. Pierson i 1905. Melodien ble skrevet av Daniel B. Towner.

Norsk versjon

Den norske tittelen er «Den hånd som ble såret».
Rollulinae

Noter

Slekten Galloperdix regnes som incertae sedis. Den er inkludert her som en mulig lenke mellom de to underfamiliene Rollulinae og Phasianinae, og i påvente av at nye genetiske studier skal kunne avklare forholdet til de andre artene.
Motorbåt og ein laurdagsdans

Motorbåt og ein laurdagsdans er et musikkalbum med Johannes Kleppevik, utgitt i 1999.
Olgino

Olgino (russisk: О́льгино) er en nordlig forstad til St. Petersburg i Russland. Olgino ligger sørvest for Lakhta og øst for Lisij Nos. Dette område ved kysten av Finskebukten ble ved midten av 1800-tallet eid av den svenskættede greven Stenbock-Fermor, som oppkalte det etter sin hustru Olga. I begynnelsen av 1900-tallet ble Olgina et fritidshusområde med påkostede datsjaer. 
Blant iinnbyggerne var dikterne Kornej Tsjukovskilj. 
Olgino ble i 1963 inkorporert i byen Leningrad. Den omtales som St. Petersburgs svar på Rublovka, Moskvas mest eksklusive bostedsområde.
Stalheimskleivi

Stalheimskleivi er en 1,5 km lang veistrekning i Voss i Hordaland, og arm av E16. Før veien ble lagt i tunnel var den del av hovedstrekningen. 
Stalheimskleivi er en av landets første veier bygget etter de nye veitekniske krav som kom omkring 1850, den såkalte chausséen, med en maksimal veistigning på 1:20. Strekningen består av 14 hårnålssvinger opp Stalheimsberget. Veien ble bygget i perioden 1842–1849 med omkring 1000 mann i arbeid. For å etablere veien måtte sprenges stein og lages hyller i fjellet. Veiens ytterkant ble bygget i tørrmur. 
Veien ble utvidet til bilvei i 1937. Etter hvert ble også veien asfaltert. I 1980 ble veien avløst av ny riksvei lagt i to tunneler, Stalheimstunnelen og Sivletunnelen. 
Veien er vinterstengt, men før Stalheimstunnelen kom var den brukt også om vinteren. Fra veien kan en få utsikt mot Stalheimsfossen og Sivlefossen. I dag (2012) er vegen enveiskjørt, retning nedover. På toppen av anlegget står Sivlesteinen. Stalheimskleivi var med sin maksimale stigning på 1:5 den bratteste riksvei i Norge. Motbakkeløpet Stalheimskleiva Opp arrangeres årlig på veistrekningen. 
Den 21. desember 2009 fredet Riksantikvaren Stalheimskleivi sammen med 39 andre veier omtalt i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Vegen ligger i Nærøyfjorden landskapsvernområde og ble oppført på Unescos verdensarvliste som del av Vestnorsk fjordlandskap i 2005.
Sudirman-demningen

Sudirman-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Serayu på øya Java, Indonesia. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 185 MW, ble påbegynt i 1982 og stod ferdig utbygd i 1989.
Allergi

Atopisk allergi

Atopisk allergi som også kalles IgE-avhengig allergi og omfatter IgE-avhengige allergier, eksempelvis pelsdyrallergi, pollenallergi og ulike former for IgE-basert matintoleranse, der spesielt nøtteallergi kan være livstruende. Uttrykket atopisk kommer av «atopi», som henspiller på noe som er «annerledes», i dette tilfellet en annerledes reaksjon.

Pelsdyrallergi

Pelsdyrallergi kalles også hundeallergi og katteallergi m.m. og er en atopisk allergiform. Pelsdyrallergi er en allergisk reaksjon som oppstår når menneske kommer i kontakt med hunder og andre pelsdyrs allergener.

Pollenallergi

Pollenallergi er en atopisk allergi som rammer mennesker som er overømfintlig mot pollen, kjent som blomsterstøv. Det som forårsaker den allergiske reaksjonen er proteinene i pollenet. Pollenallergi er årsak til høysnue og sommerastma og er vanligst mot pollen fra vindbestøvede planter, spesielt or, hassel, bjørk, gress og burot.

Behandling

Om man vet hva man er allergisk mot, er det beste at man forsøker å unngå dette. Om det er vanskelig, finnes medisiner som letter plagene fra allergiske reaksjoner. Kortison og antihistaminer brukes hyppig i denne hensikt. Allergivaksinering kan også være aktuelt dersom medikamentell behandling alene ikke gir tilstrekkelig kontroll over tilstanden. Enkelte eksperter mener også at tidlig innsatt allergivaksinering kan forhindre at allergien utvikler seg videre og gir mye besvær i fremtiden.
Bølgepapp

Bølgepapp er et emballasjemateriale som brukes til transport- og eksponeringsemballasje for alt fra møbler, bildeler og hvitevarer, til medisiner og næringsmidler, og er verdens mest anvendte transportemballasjemateriale.

Historie

Bølgepapp ble produsert første gang i 1856 som fór i hatter. Allerede i 1871 ble bølgepapp tatt i bruk som transportemballasje for bl.a. flasker.

Produksjon

Bølgepapp består vanligvis av tre lag papir laget av cellulosefiber. Bølgepappen blir produsert ved en kombinasjon av to lag papir av fiber fra gran og furu, kalt liner (dekkpapir). Dette er limt til et bølget papir, derav navnet bølgepapp, som er laget av fibere fra bjørk, kalt fluting. Limet som benyttes i produksjonen av bølgepapp er basert på maisstivelse som er 100% biologisk nedbrytbart. Disse tre lagene av papir er sammensatt på en måte som gir bedre styrke enn ett enkelt lag, og konstruksjonen gir bølgepappen kraftig stivhet og motstand mot slag og støt. Luftsirkulasjonen i rillene virker også som isolasjon som hindrer temperaturforskjeller. Etter at bølgepappen er produsert i store «flak», blir den kuttet og foldet i en uendelig variasjon av form og størrelse. Det er mange typer bølgepapp, hver og en med forskjellig flutehøyde og profil. Dette gir et utall av forskjellige kombinasjoner og nesten ubegrensede muligheter til å designe emballasje med forskjellig karakteristikk og utforming. Det er nettopp slike forhold som gjør bølgepapp til et unikt emballasjemateriale. Det er kun fantasien som setter begrensninger, og man kan kostnadseffektivt konstruere skreddersydde og miljøvennlige emballasjeløsninger for ethvert produkt og formål. Råvarene som benyttes i den norske produksjonen av papir til bølgepapp er trevirke, en fornybar ressurs, samt en betydelig innblanding av returpapir.

Norge

Trevirke som brukes i norsk papirproduksjon kommer all hovedsak fra Norge. Ca. 10% av alt papir som produseres i Norge går til produksjon av bølgepapp.
I Norge bruker vi ca. 190 000 tonn bølgepapp hvert år, hvorav ca. 80 000 tonn kommer fra importerte varer. Bølgepapp er 100% gjenvinnbart, og i 2000 ble ca. 90% av all brukt bølgepapp i det norske markedet samlet inn og gjenvunnet.
Norsk skogbruk drives etter godkjente miljøkriterier for en bærekraftig skogindustri, hvor biologisk mangfold bevares og utvikles. Uttaket av trevirke fra norske skoger er mindre enn tilveksten av ny skog, ca. 2/3. Den brukte bølgepappen er også en meget verdifull råvare, og utgjør i liten grad et avfallsproblem. Mesteparten av den brukte bølgepappen, ca. 90%, blir samlet inn og brukt om igjen i produksjonen av ny bølgepapp.
Samtidig arbeides det intenst med å optimalisere emballasjeløsningene for å redusere den totale emballasjemengden. I Norge produserer vi i dag ca.20% mer bølgepapp enn for 10 år siden, samtidig som vi bruker 10-15% mindre materiale pr. emballert enhet enn for 10 år siden.