google/wiki40b huggingface dataset:
Bembidion petrosum

Utbredelse

Bembidion petrosum finnes i Europa, Nord-Amerika og nordvest til i Asia til Sibir. Den er også registrert fra Norge.

Utseende

Bembidion petrosum er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se), Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten Bembidion er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis

Bembidion petrosum tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Snøskjær

Et snøskjær er et snøryddingsredskap. Det kan frontmonteres på en rekke kjøretøyer inkl. lastebil, traktor og lokomotiv, bakmonteres på traktor eller trekkes av hest. Normalt har hele snøskjæret samme høyde.
Moderne snøskjær kan ofte dreies slik at det kan endre vinkel i forhold til kjøretøyet. Noen snøskjær er hengslet på midten slik at de bedre kan fange opp snøen ved skyving med spissen nærmest kjøretøyet, eller fungere som tovinget snøplog med spissen lengst unna kjøretøyet.
Snøskjær er nært beslektet med snøplog, men er bedre egnet ved lave hastigheter og når man har behov for å skyve snøen i motsetning til å kaste den.
Sayreville kraftverk

Sayreville kraftverk er et varmekraftverk i Middlesex County i New Jersey, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 590 MW, fordelt på 3 turbiner med kogenerasjon for gasskraft på 143 MW hver (fra 1991), og 3 konvensjonelle turbiner for oljekraft a 57 MW hver (1972). Operatør for oljekraftverket er energiselskapet Reliant Energy, mens kogen gassblokkene drives av North Jersey Energy Association. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1972 og utvidet i 1991. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.
Fylkesvei 2060

Fylkesvei 2060 går mellom Tasigtil og Sjørbotn i Åsnes kommune. Veien er 4,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 432.
Johan Larsson (norsk musiker)

Bakgrunn

Da han studerte på musikklinjen ved Risum videregående i Halden, startet han bandet All Friday sammen med Knut-Oscar Nymo. Bandet nådde syvendeplass på VG-lista med låten «One Last Try» i 2006. Etter All Friday ble oppløst i 2008, startet han punkrock-bandet The Supervisors sammen med Stian Nilsen, Thomas Hansen og Simen Stensland. 
I 2013 startet han rap-rock-gruppen OnklP & De Fjerne Slektningene sammen med OnklP og medlemmer fra Oslo Ess. Ved siden av å være gitarist er Larsson bandets produsent og skriver majoriteten av låtene og akkompagnementene sammen med tekstforfatter OnklP. Gruppen slapp sitt første album, OnklP & De Fjerne Slektningene i mai 2014 og oppfølgeren Slekta II oktober samme år. Fra den sistnevnte platen kom singelen «Styggen på ryggen», som VG allerede i september omtalte som årets beste norske låt i 2014. Larsson sa om låten: «Det er en låt jeg har hatt liggende i hodet i mange år, og som har blitt prøvd med flere band. Men da OnklP kom og la på sin tekst, da skjønte jeg at det funka.»  
«Styggen på ryggen» ble kåret til Årets låt, og OnklP & De Fjerne Slektningene ble kåret til Årets liveartist under P3 Gull 2014. Låten ble dessuten nominert til Årets hit under Spellemannprisen 2014 mens Slekta II ble nominert i klassen Urban. Bandets tredje album, Slekta III, ble sluppet oktober 2015. 
1. oktober 2016 hadde OnklP & De Fjerne Slektningene urpremiere på TV3 av låten «Endelig Hjemme» som ble laget til ære for Cecilia Brækhus som bokset for første gang på norsk jord under arrangementet The Homecoming i Oslo Spektrum. 
Larsson startet sin produsentkarriere tidlig i 2000-årene med plateselskapet SkullStar Records, men åpnet først sitt eget studio, Kick Ass Produksjoner, i 2012. Der han har produsert for artister som Jaa9 & OnklP, Cezinando og Sandra Lyng.
De hensynsløse (1992)

Handling

Filmen handler om seks fremmede kriminelle som er samlet og gitt dekknavn av den storkriminelle Joe Cabot for å utføre det perfekte kupp. Alt er nøye planlagt, men noe går fryktelig galt. De overlevende trekker tilbake til møtestedet med politiet i hælene. Mr. Orange er skutt og i ferd med å blø i hjel. Mr. White kom med ham, og ser på Oranges liv som sitt ansvar. Den sleipe Mr. Pink mistenker alt og alle for angiveri. Mr. Brown er død. De vet ikke hvor Mr. Blonde og Mr. Blue er, og venter på at Cabot og sønnen hans, Nice Guy Eddie, skal ankomme. Etter hvert blir stemningen mer og mer spent mellom dem, før et fysisk klimaks kommer mot slutten.
Filmen bruker retrospektiv teknikk, og viser det som skjer før og etter (men ikke under) det fatale ranet. Store deler av filmen blir også fortalt i realtid.
Folkevæpningssamlag

Folkevæpningssamlag (Folkevæbningssamlag) var en sammenslutning av frivillige skytterforeninger som eksisterte i Norge på 1880- og 1890-tallet. Samlagene oppsto som følge av misnøye med den offisielle Centralforeningen for Udbrædelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug.
I begynnelsen av 1880-årene oppsto det en utbredt misnøye med Centralforeningen, som var en offisiell forening hvor medlemmene ikke hadde noen mulighet til påvirkning. Det første folkevæpningssamlaget ble stiftet etter initiativ av amtsskolebestyrer i Inntrøndelag Ole Five på et møte av representanter for skytterlagene i Nordre Trondhjems amt 29. januar 1881. Året etter var det dannet lokallag i 12 amter, og på et møte i Kristiania fra 6. til 8. februar 1882 ble det dannet et fellesstyre for folkevæpningssamlagene, med Ole Five som formann.
Folkevæpningssamlagenes mål var å styrke Norges forsvarsevne, særlig ved å gi folket opplæring i skyting og ved å sørge for at moderne våpen ble utbredt. Alt i 1881 bevilget Stortinget en mindre sum til innkjøp av våpen og ammunisjon, og året etter bevilget det en større sum. Regjeringen nektet imidlertid å godkjenne bevilgningen. Dette forholdet spilte inn i riksretten mot ministeriet Selmer i 1884.
Medlemstallet i folkevæpningssamlagene steg fra 13 000 i 1882 til 18 000, fordelt i 586 skytterlag, i 1890. I 1892 førte en kongelig resolusjon til at samarbeidet mellom folkevæpningssamlagene og den norske hæren ble styrket. Folkevæpningssamlagene fikk låne våpen av hæren, men måtte ansette militært utdannede instruktøre og la offiserer inspisere øvelsene. Samtidig øket Stortinget krafgtig bevilgningene til innkjøp av rifler.
I 1893 ble alle skytterlagene i Norge samlet til én organisasjon, ved at Centralforeningen og folkevæpningssamlagene gikk sammen i Det frivillige skyttervesen.
Sahfana Mubarak Ali

Liv og virke

Sahfana Mubarak Ali er utdannet spesialpedagog fra Universitetet i Stavanger, og har tidligere arbeidet som minoritetsrådgiver i IMDi (Integrerings- og mangfoldsdirektoratet).
Hun stilte til valg for første gang ved lokalvalget i 2011, og ble valgt inn som nummer 7 av Arbeiderpartiets 19 representanter i Stavanger bystyre. Hun har i denne perioden vært Arbeiderpartiets gruppeleder i kommunalstyret for levekår, samt flere andre ledende stillinger i partiet. Hun ble gjenvalgt til bystyret i september 2015. Hun ble 3. vararepresentant på Stortinget for Rogaland Arbeiderpartiet i perioden 2017–2021.   
I 2016 var hun gjenstand for nasjonal oppmerksomhet, da hun trolig var den første til å bruke hijab sammen med bunad. På grunn av dette opplevde hun så mye hets og rasistiske meldinger, at hun og bunadbutikken Embla valgte å politianmelde sjikanen.    
I 2017 trakk hun seg fra alle politiske verv etter at hun ble oppnevnt som spesialutsending for det norske Utenriksdepartmentet i Jordan.

Privatliv

Sahfana M. Ali kom til Norge som barn fra Sri Lanka. Hun har vokst opp på Haugtussa i Stavanger. Ali er gift med Ingve Iversen og har tre barn, pluss et bonusbarn.
Sahfana M. Ali kommer fra en politisk meget aktiv familie. Både hennes far, M. Mubarak Ali, og bror, Arshad Mubarak Ali, har representert Arbeiderpartiet i Stavanger bystyre.
Hennes farfar er den lankesiske politikeren, parlamentarikeren og diplomaten M. E. H. Mohamed Ali.
Flukta frå Dyreskogen

Flukta frå Dyreskogen (orig: The Animals of Farthing Wood, ofte kalt Flukten fra Dyreskogen på bokmål) er en britisk-europeisk animert eventyrserie for barn som gikk på TV fra 1993 til 1995. Serien følger en flokk dyr på vei til Hjorteparken der de er trygge fra menneskene som blant annet har ødelagt det tidligere hjemmet deres, Dyreskogen. Reisen ledes av dyrene Rev og Grevling, og de bruker Padde som guide. Serien var basert på barnebøkene til Colin Dann og ble produsert på oppdrag fra Den europeiske kringkastingsunionen. Det ble i alt laget 39 episoder fordelt på tre sesonger. De to siste sesongene hadde tittelen Dyra i hjorteparken og Dyra frå hjorteparken.
Den ble i Norge vist på NRK. I Norge ble serien fortalt på nynorsk.
Det ble laget fargebøker og lekefigurer av figurene fra serien.
Høgsfjordsambandet

Historie

Sambandet over Høgsfjorden ble startet opp av AS Høgsfjord Rutelag rundt pinsen 1962. Det var bilferjen «Høgsfjord» med plass til 12 biler som trafikkerte sambandet. De første dagene var det opptil 6 timers ventetid på grunn av stor trafikk som følge av at innbyggere i områdene rundt skulle teste ferjen. Fergen var for liten fra første dag.
I 1966 ble kjøpte AS Høgsfjord Rutelag fergen «Kleppestø» fra Rutelaget Askøy-Bergen AS og gav den navnet «Oanes». Denne hadde plass til 22 biler. «Høgsfjord» fortsatte å supplere «Oanes» på dager med særlig høy trafikk.
1. januar 1976 overtok Det Stavangerske Dampskibsselskab AS Høgsfjord Rutelag's båter og båtruter, og dermed også Høgsfjordsambandet med ferger. «Oanes» supplert av «Høgsfjord» fortsatte enda en tid.
I juli 1978 fikk Stavangerske overlevert nybygde MF «Høgsfjord». Denne hadde kapasitet på 40 personbiler og avløste begge de eldre fergene («Oanes» ble nå solgt, mens «Høgsfjord» ble omdøpt «Foldøy» og flyttet til andre samband). 
Nye «Høgsfjord» holdt det gående i sambandet frem til 1990. Da overtok MF «Frafjord» før en ny MF «Høgsfjord» ble satt i drift i 1992. Nye MF «Høgsfjord» ble en stor forbedring for effektiviteten i Høgsfjordsambandet. Den var spesiallaget (sammen med tvillingferjen MF «Hjelmeland») for små og korte samband med mange avganger i døgnet. Den hadde også muligheten til å styre sidelengs.
I oktober 2007 fusjonerte Stavangerske og Tide Sjø. Dette førte til at MF «Høgsfjord», som gikk på sambandet, skiftet fargedrakt i løpet av 2008. I 2008 vant også Tide Sjø anbudskonkurransen for sambandet og kunne dermed fortsette driftet i neste anbudsperiode. Anbudet skal gjelde fra 1. januar 2010.
Høgsfjordsambandet er planlagt nedlagt i forbindelse med utbyggingen av Ryfast. Det har også vært snakk om bru over Høgsfjorden eller tunnel under, men dette er inngår enda ikke i vedtatte planer.

Busskorrespondanse

Flere bussruter på begge kaiene korresponderer med ferjeavgangene. Østerhus-busser som går fra Forsand til Jørpeland på «gamleveien» innom Idse går også innom kaien på Oanes. På hverdager kjører Østerhus en pendlerrute fra Tau til Forus som går med fergen; denne korresponder også med buss på Oanes som skal til Forsand. På Lauvvik-siden går Kolumbus' bussrute 47 til Sandnes flere ganger daglig.
Kriel kullkraftverk

Kriel kullkraftverk er et av  verdens største kullkraftverk. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 000 MW fordelt på 6 blokker og 5 turbiner, og er lokalisert mellom byene Kriel og Ogies i provinsen Mpumalanga i Sør-Afrika.  
Anlegget stod ferdig i 1979, og var dengang det største kullkraftverket på den sørlige halvkule. Årsproduksjonen er 17,5 TWh elektrisk kraft. Det er om lag 960 ansatte ved anlegget.
Kommunfullmäktige (Sverige)

Kommunfullmäktige er det øverste folkevalgte organ (kommunestyret) i Sveriges kommuner. Valg til kommunfullmäktige foregår hvert fjerde år, samtidig som valg til Riksdagen. Antall medlemmer er mellom 31 og 101, avhengig av antall innbyggere i kommunen. Kommunstyrelsen i Sverige tilsvarer formannskapet i Norge.
Melete (mytologi)

Fra 3 til 9

De første musene ble i begynnelsen sett på som nymfer for inspirerende brønner nær steder hvor de ble dyrket, og hadde ulike navn og ulike slektsmyter på de forskjellige steder. Det var ikke før dyrkelsen av den trakisk-boitiske spredte seg fra Boiotia til resten av den gresktalende verden at de ni musene ble etablert.
I henhold til geografen  Pausanias (død 180 e.Kr.) var det tre opprinnelige muser: Aoidē («sang» eller «stemme»), Meletē («øvelse» eller «bevirke/foresake»), og Mnēmē («minne»). Sammen utgjorde disse tre det fullstendige bilde av forutsetningen for poetisk kunst i kultpraksisen. Ved Delfi ble de tre musene også dyrket, men da under andre navn: Nētē, Mesē, og Hypatē, hvilket er navnene på de tre akkordene på datidens musikkinstrument lyren. Alternativ ble de kalt for Kephiso (Κηφισώ), Apollonis (Ἀπoλλωνίς), og Borysthenis (Βορυσθενίς), navn som karakteriserte dem som døtre av Apollon. I senere tradisjon ble fire muser anerkjent: Thelxinoē (Θελξινόη), Aoedē (Ἀοιδή), Arkhē (ἀρχή), og Meletē, da sagt å være døtre av Zevs og Plusia (eller med Uranos som faren).

Navngivning

Asteroiden 56 Melete er oppkalt etter denne gudinnen.
Melete er også navnet på en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger. De lever i tropisk regnskog i Amerika.
Skrimfjella

Hytter

Den norske turistforening holder flere ubetjente hytter i området: Darrebu, Ivarsbu, Sørmyrseter og Sveinsbu, samt en nødbu på toppen av Styggemann.
Breidsethytta er en privat turisthytte. Skrimhytta og Rajehytta var tidligere turisthytter. Statskog Sølvverket har flere skogshytter til utleie.

Vern

I 2002 ble deler av Skrimfjella vernet – Skrim-Sauheradfjella på 12 daa som naturreservat og Skrimfjella landskapsvernområde på 33 000 daa. I desember 2008 ble Skrim-Sauheradfjella kraftig utvidet til 123 km².
Strømmens Værksted

Strømmens Værksted var et mekanisk verksted med jernstøperi. Det ble grunnlagt i 1873 av ingeniør W. Ihlen. Opprinnelig ble det bygget jernbanevogner og mindre støpegods (blant annet lysarmaturer). Den første jernbanevogn ble levert i 1874.

Historie

Verkstedet var i lange tider under familien Ihlens eierskap og ledelse. I 1883 overtok Nils Claus Ihlen ledelsen. Han ledet bedriften til 1908, han ble senere utenriksminister, i 1922 overtok  sønnene Joakim og Alf Ihlen ledelsen og omgjorde Strømmen til et aksjeselskap.
Jernstøperiet ble bygget om til stålverk og i 1902 ble de første helstøpte gjenstander levert. Strømmen ble etterhvert i stand til å levere helstøpt gods, først og fremst skipspropeller på opptil fire tonn.
I 1925 begynte verkstedet med fabrikasjon av busser. I 1929 ble den første bussen bygget. Den var bygget i aluminium med selvbærende karosseri og utstyrt med en Leyland-motor. Bussene ble kalt «Strømmen-buss». Den viktigste kunden var Oslo Sporveier. Under krigen ble bussene bygget som trolleybusser.
Strømmen har bygget de fleste jernbanevogner til NSB, togsettene til NSBs lokaltrafikk og de første T-banevognene til  Oslo Sporveier (T1000-serien-/T1100- og T1300-serien samt T2000). T1000, T1100 og T1300 er av samme type med forskjellige nummere ettersom de ble bygget. T1300 er ombygde T1100-vogner.
I årene før andre verdenskrig monterte Strømmen Dodge-personbiler for Norske Drosjeeieres Felleskjøp av importerte deler. 
Under andre verdenskrig produserte Strømmen knottgeneratorer. Knottgenerator var en viktig faktor som erstatning som drivstoff da bensinimporten opphørte.
I 1970 ble Strømmens Værksted delt i to selvstendige bedrifter. Strømmens Verksted A/S med vognfabrikken og Strømmen Stål A/S Strømmen/Raufoss med stålstøperiet. Strømmen Stål ble nedlagt på 1970-tallet, og noen år seinere kjøpte den kjente finansmannen Olav Thon bygningene og omgjorde de gamle fabrikklokalene til Strømmen Storsenter, som er blitt det største kjøpesentret i Norge.
Verkstedet var fremdeles i drift til ut på 2000-tallet, men eides av det kanadisk-tyske selskapet Bombardier Transportation. Avdelingen på Strømmen drev hovedsakelig med vedlikehold og modernisering av vognmateriell for NSB. Den nye kongevognen er en av de siste jernbanevogner som ble bygget ved Strømmen.
Taekwondo under Asialekene 2010

Taekwondo under Asialekene 2010. Taekwondo var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Konkurransene ble avviklet mellom 17. og 20. november 2010. Det ble konkurrert i åtte klasser for menn og i åtte for kvinner. 247 utøvere fra trettisju nasjoner deltok. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Sør-Korea ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Kina som også vant fire gull.
Tilstøtende sone

Tilstøtende sone er i havretten et havområde fra et lands territorialgrense ved 12 nautiske mil og ut til 24 nautiske mil beregnet fra grunnlinjen. Den økonomiske sonen strekker seg videre ut til 200 nautiske mil. Kyststatenes rett til å definere en tilstøtende sone er nedfelt i FNs havrettskonvensjon av 10. desember 1982. Konvensjonens artikkel 33 gir kyststater rett til å håndheve lovregler knyttet til toll, skatt, innvandring og helse i sine tilstøtende soner. Kyststater har altså delvis jurisdiksjon for visse formål i den tilstøtende sonen, men mindre myndighet enn i sjøterritoriet.
Norge opprettet en tilstøtende sone ved Lov om Norges territorialfarvann og tilstøtende sone, som trådte i kraft 1. januar 2004.
Bhūmi

Bhūmi (sanskrit: भूमि, «fundament») er i buddhismen den 32. og 33. fasen i prosessen for å oppnå opplysning innenfor mahayana. Hvert stadium representerer et nivå av oppnåelse i dette tilfelle, og tjener som en basis for det neste nivået. Hvert stadium markerer et definitivt avansement i ens trening som er ledssaget av progressivt større makt og visdom. Buddhistiske munker som oppnår bhūmi ble opprinnelig kalt śrāvakaer. Śakro devānām og Trāyastriṃśa blir samlet kalt bhūmi nivāsin.
De ti stadiene til en bodhisattva blir også kalt vihara («bolig»).
Intersport cup 2015/16

Intersport cup 2015/16, som er Sveriges langrennscup for seniorer, gikk over 10 renn, fra 4. desember 2015 til 20. mars 2016. 8 av 10 renn telte for hver utøver.
August Carpzov

Bakgrunn

August Carpzov stammet fra den saksiske lærdomsfamilien Carpzov. Han var sønn av Benedikt Carpzov den eldre. Som 14-åring begynte han å studere ved universitetet i Wittenberg, vekslet over til universitetet i Leipzig og senere til universitetet i Jena. Under sitt tolv år lange studium viet han seg til almene fag og beskjeftiget seg med rettsvitenskapene.

Jurist og statsmann

Han ledsaget sin bror Konrad Carpzov i 1636 til Regensburger Kurfürstentag, og ble 1637 advokat ved hoffretten i Wittenberg. Året etter promoverte han til doktor i rettsvitenskap.
Han ble så privatdosent og juridisk rådgiver for sønnene til den kursaksiske overhoffpredikant Matthias Hoë von Hoënegg. Ved dette vant han en innflytelsesrik persons tillit, som rådet ham til å avslå et juridisk professorat. I stedet ble han 1644 rådgiver for greve Johann Martin i Stolberg. Året etter ble han utnevnt til hoffråd for hertug Friedrich Wilhelm II av Sachsen-Altenburg og avslo stillingstilbud som assessor ved overhoffretten i Dresden og ved Schöppenstuhl i Leipzig.
Som hertugens sendemann deltok han fra 1645 til 1649 cws fredsforhandlingene i Münster og Osnabrück, som førte til Freden i Westfalen som avsluttet tredveårskrigen. Dessuten deltok han fra 1649 til 1650 ved Nürnberger Exekutionstag. Under disse pågående forhandlinger ble han i 1449 kalt til kansler for Sachsen-Coburg, og overtok dermed embedet som konsistorialpresident og fikk tilsynet med Coburgs kammer. Han styrke med en neste stattholdersk myndighet hertugdømmet Sachsen-Coburgs affærer etter tredveårskrigen, under hvilken det i 1640 var falt til Altenburg. I 1660 ververvet han en byresidens i Coburg i dagens Judengasse.
I 1672 kom Sachsen-Altenburg med Coburg til huset Sachsen-Gotha under Ernst den fromme og ble fra nå av forvaltet likesom resten av området av etegjeringskollegium i Gotha. Dette kollegium tilførte Carpzov  1675 som protoscholarch og geheimråd, og han flyttet derfor til Gotha.
Da forsøket med felles hushold i Schloss Friedenstein i Gotha slo feil, ble arvelandene i 1680 det mellom de syn brødrene. Carpzov bad da hertug Friedrich I. av Sachsen-Gotha-Altenburg om å bli entlediget som Coburgs kansler, og var nå bare geheimråd. Han slo seg atter ned i  Coburg, der han tilbragte sine siste år og døde i 1683.
August Carpzov fikk for å være gavmild, fast forankret i sin tro. I 1650 hadde han giftet seg med Sabina Elisabeth von Anckelmann og de fikk fem barn. Han støttet med mange pengegaver en rekke samfunnsinstitusjoner, forfattet dissertasjoner og et oppbyggelig skrift («Der gekreuzigte Jesus», 1679).
Le grand dictionaire historique

Le grand dictionaire historique er en encyklopedi av den katolske prest Louis Moréri (1643–1680).
Moréri offentliggjorde dette ettbindsverket første gang i 1674 i Lyon og dediserte det til biskopen av Apt, Gaillard de Longjumeau. Bokens tyngdepunkt er historisk og biografisk, som det også fremgår av den fullstendige tittelen: Le grand dictionnaire historique, ou melange curieux de l’histoire sacrée et profane, qui contienet en abregé, les vies et les actions remarquebles des patiarches, des juges, des rios, des juifs etc. (norsk: «Den store historiske ordbok, eller interessevekkende blanding av geistlig og verdslig historie …»).
Moréris store betydning og fortjeneste ligger i at hans grand dictionnaire innledet den nasjonalspråklige leksikalske æra i det nye Europa. Eldre encyklopediske verker hadde vært på latin. Han gav også inpirasjon til Dictionnaire historique et critique, av Pierre Bayle.
Helvina

Utseende

Nokså store, ensfarget gråbrune trebukker. De er kraftigere bygd enn de fleste andre Agapanthiini. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene, dekkvingene parallellsidige. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Costa Rica i nord til Bolivia i sør.
Schmalkalden

Schmalkalden er en by i den tyske delstaten Thüringen. Den har 17 974 innbyggere (2003).
Byens borgermester er Thomas Kaminski (SPD).

Historie

Schmalkalden nevnes første gang år 874 som villa Smalcalta, og fikk byrettigheter av de thüringske landgrevene i 1180. Under krigene mellom Phillipp av Schwaben og Welferkongen Otto ble byen ødelagt i 1203. I 1247 kom byen under grevene av Henneberg, og i 1319 ble det grunnlagt et kollegiatstift og et augustinerkloster der. Fra 1322 er byen kjent for sin jern- og stålvareproduksjon.
Byen og herskapet Schmalkalden ble delt i 1360 mellom grevene av Henneberg-Schleusingen og landgrevene av Hessen. I 1419 fant det første rådsmøte sted i byens nåværende rådhus.
Særlig kjent er Schmalkalden blitt for Schmalkalden-forbundet, grunnlagt her i 1530. I 1537 fant forbundets viktigste forbundsdag sted, med Martin Luther tilstede. Her ble Schmalkalden-artiklene offentliggjort.
Mellom 1546–47 raste den schmalkaldiske krig, som endte med habsburgerkeiseren Karl Vs seier.
Fra 1583 var Schmalkalden alene i de hessiske landgrevenes besittelse. De oppførte bl.a. slottet Wilhelmsburg som jakt- og sommerresidens (1585/90).
Under tredveårskrigen opplevet byen økonomiske nedgangstider, særlig gjaldt det jernvareproduksjonen. Byen ble spart for ødeleggelse under Napoleonskrigene 1806-13, selv om byens borgere organiserte motstandsaksjoner mot de franske okkupantene.
I 1866 ble byen og herskapet Schmalkalden innlemmet i den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau.
I 1971 ble Sven Fischer født her.
Isochariesthes

Utseende

Middelsstore, kraftige, gjerne fargerike trebukker. Antennene er betydelig lengre enn den sylindriske kroppen. Pronotum er bredere enn langt, med en avrundet knøl midt på hver sidekant. Dekkvingene er nesten jevnbrede. De er gjerne gulaktige med mørke flekker, eller mørke med gule flekker.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Afrika.