google/wiki40b huggingface dataset:
Håleygjatal

Håleygjatal (norrønt Háleygjatal) er et skaldekvad av Øyvind Skaldespiller, en skald fra Hålogaland (som omfattet deler av dagens Nord-Trøndelag, Nordland og store deler av Troms fylke) som han gjorde til ære for Håkon Ladejarl og hans forfedre på slutten av 900-tallet.
Kvadet er ikke bevart i sin helhet, men i adskilte deler ved at det er sitert i manuskripter som Skaldskaparmål, Heimskringla og i to andre kongesagaer. Kvadet framstår som en litterær parallell til det åpenbare forbildet Ynglingatal, og akkurat som dette diktet inneholder Håleygjatal 27 generasjoner (3 x 3 x 3), og en del uttrykk synes også å være inspirert av Ynglingatal. I tillegg er det diktet i samme strenge versemål, kviðuháttr, en avart av fornyrðislag, hvor strofen har åtte linjer, to og to linjer er bundet sammen med bokstavrim, og hver linje har to trykkaksenter. 
Øyvinds hensikt var på samme måte som Harald Hårfagre i Ynglingatal kunne føre sin ætt tilbake til de norrøne gudene, kunne Håkon Ladejarl føre sin ætt tilbake til samme guddommelige opphav, da med Odin og Skade, og var således berettiget til å herske over Norge. Øyvind kaller også de norske ladejarlene for Frøys og Tys ætlinger Avkommet til Odin og Skade var sønnen Sæming. I tillegg til å være et slektshyllingsdikt inneholder det også hentydninger til kjente tema i norrøn mytologi, blant annet til Odin som den hengte gud.
Slutten av diktet er nærmest i horatisk ånd sammenligner sitt dikt med en steinbro, noe som var et evighetssymbol, og ga således overbevisningen om skaldekvadets overlevelse og demonstrerte sin egen evne som ordhåndverker.
Kåre Nordstoga

Biografi

Familien flyttet fra Sandsvær til Heddal da han var 7 år gammel. På hjemstedet Notodden gikk han i lære hos Harald Aune og Odd Jakob Unhammer; senere gjennomførte han eksamen i kirkemusikk ved Norges musikkhøgskole. Her hadde han Kaare Ørnung som i lærer i klaverspill, og hans orgellærere var Søren Gangfløt, Magne Elvestrand og Bjørn F. Boysen. I 1982 mottok han stipendium fra Léonie Sonnings Musikfond som ga ham mulighet til videre studier hos David Sanger i London. Han debuterte i 1978 i Oslo domkirke der han ble assisterende organist i 1984, underviste en tid ved Norges musikkhøgskole, før han i 1994 ble domorganist på fulltid.  Hans interesse for Johann Sebastian Bach avstedkom den kjente serien på 30 lørdagskonserter (1990–1992) og til Bach-jubileet (2000).

Plater

Nordstoga har gitt ut flere langspillplater. Som solist har han bl.a. spilt inn to CD-er med fransk orgelmusikk av Franck og Widor på Cavaillé-Coll–orgelet i St. Etiennekatedralen i Caen og Bachs triosonater på kororgelet i Oslo domkirke. Siste plateutgivelse er orgelverker av Franz Liszt på hovedorgelet i Oslo domkirke. De siste årene har han blant annet vært solist i Notre-Dame i Paris, ved den internasjonale orgelfestivalen i Århus og gjestesolist ved innvielsen av et nytt katedralorgel i Lausanne.
Kåre Nordstoga samarbeider jevnlig med eliten av norske musikere som f.eks Ole Edvard Antonsen, Arve Tellefsen og Knut Buen. Med sin oppvekst i Telemark har Nordstoga også en forkjærlighet for norsk folkemusikk og har deltatt på rekke plateinnspillinger med norske folkemusikere. For platen Bjølleslåtten (slåttar etter Ola Mosafinn) som han ga ut sammen med Knut Buen og Leif Rygg fikk han Spellemannprisen 1994 i klassen folkemusikk/gammaldans. Han vant Lindemanprisen i 2006. Han har dessuten vært nominert til Spellemannprisen 2000 i klassen klassisk musikk for J. S. Bach: Toccata og Fuga og Spellemannprisen 2012 i klassen klassisk for Bach: Concertos And Chorale Preludes.
Kåre Nordstoga blir regnet for å være en av de fremste konsertorganistene i Europa.
Han ble i 2016 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavsorden for sin innsats for norsk kirkemusikk.
Butbro

Butbro er et tettsted i Finspång kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 261 innbyggere.
Aura Avis

Aura Avis er en avis som utgis på Sunndalsøra på Nordmøre. Den kommer ut tre dager i uken, og dekker kommunene Sunndal og Tingvoll.
Redaktør har siden 1. november 1996 vært Lars Steinar Ansnes. Avisen, som ble stiftet i 1947, er en del av Amedia.
Spilopyrinae

Utseende

Små til middelsstore bladbiller, gruppen har ikke noe veldig enhetlig utseende. Noen av artene er svært fargerike med skinnende metalliske farger, andre er beskjedent matt brunlige. Kroppsformen varierer fra bred og hvelvet til nokså smal og parallellsidig.

Utbredelse

Underfamilien finnes bare på den sørlige halvkulen, med flest arter i Australia og på Ny-Guinea.
Il Lombardia 2013

Il Lombardia 2013 var den 107. utgaven av det italienske sykkelrittet Il Lombardia, og ble arrangert 6. oktober 2013. Rittet var på 251 km og gikk fra Bergamo til Lecco. Joaquim Rodríguez vant som i 2012.
Alenfit

Alenfit var et av 11 skipreider i Nordhordland. Mobiliseringsområdet omfattet størstedelen av nåværende Lindås kommune, helt eller delvis de nåværende sognene Seim, Alversund og Hamre, deler av Osterøy kommune, samt deler av Radøy kommune.
Waṭāsidene

Historie

Marokko var inne i en tilbakegangsperiode da de berberske waṭāsidene overtok makta. Mens de tidligere marīnidherskerne forsøkte å slå tilbake portugisiske og spanske invasjoner og å hjelpe Emiratet Granada å overleve Reconquista, samlet waṭāsidene opp makta ved politiske manøvreringer. Da marīnidene ble oppmerksomme på omfanget til denne sammensvergelsen, slaktet de waṭāsidene, og bare Abū ʿAbd Allāh aš-Šayḫ Muḥammad ibn Yaḥyā overlevde. Han opprettet så Kongedømmet Fās og grunnla waṭāsid-dynastiet, hvor han i 1503 ble etterfulgt av sin sønn Abū ʿAbd Allāh al-Burtuqālī Muḥammad ibn Muḥammad.
Waṭāsidene misslyktes i deres løfte om å beskytte landet fra fremmede framstøt, og portugiserne økte sin innflytelse langs den marokkanske kysten. Abū ʿAbd Allāh al-Burtuqālī Muḥammad forsøkte å gjeninnta Arzīlah og Ṭanǧah (Tanger) i 1508, 1511 og 1515, men uten å lykkes.
I sør ble det oppretta et nytt dynasti: saʿd‎iene, som i 1524 inntok Murrākuš (Marrakech), som de gjorde til sin hovedstad. I 1537 hadde var saʿd‎iene på frammarsj da de beseiret portugiserne i Agadir. Deres militære politikk sto i kontrast med waṭāsidenes forsøk på å forsone seg med de katolske kongedømmene i nord.
På grunn av dette kom et marokkanske folk til å regne saʿd‎iene som helter, noe som gjorde det lettere for dem å erobre portugisernes kystbefestninger, inkludert Ṭanǧah, Ceuta og Mazghan. Saʿd‎iene gikk også til angrep på waṭāsidene, som ble tvunget til å underkaste seg de nye makthaverne. I 1554, mens waṭāsidiske byer overga seg, klarte waṭāsidsultanen Abū al-Ḥasan Abū Ḥasūn ʿAlī ibn Muḥammad å gjeninnta Fās i en kort periode. Saʿd‎iene omgjorde dette da de drepte ham, og da de siste waṭāsidene flyktet fra landet med skip, ble de også myrdet av sjørøvere.
Waṭāsidene gjorde lite for å forbedre forholdene i Marokko etter Reconquista. Det var derfor først under saʿd‎iene at ordenen ble gjenoppretta og de ekspansjonistiske ambisjonene til de iberiske kongedømmene ble stanset.
Moldegaard

Moldegaard er en eiendom i Os utenfor Bergen.
Den tilhørte tidligere statsminister Johan Ludwig Mowinckel. Mowinckel overtok eiendommen fra sin far Johan Anton Wilhem Mohr Mowinckel i 1918. Johan Ludvigs barnebarn, Johan Reksten (1948–2017), overtok gården i 1972. Eiendommen inkludert gårdstunet og parken ble først bygget i 1885 og senere påbygget/ombygget i 1900, 1918, 1927, 1951, 1972, 1975, og 1997.
Eiendommen på ca. 1200 mål består av elleve bygninger og er i dag i besittelse av familien Mowinckel Reksten. Beskjeftigelsene er restaurantdrift (Stallmestergaarden) , hestesenter (stall Moldegaard) og kvegdrift. Moldegaard park stod ferdig i 1905 og var laget av hagearkitekten Ingolf Eide. Det gamle hovedhuset ble tegnet av arkitekten Peter Blix og senere ombygget i 1925 sammen med resten av gårdsbygningene av arkitekten Ole Landmark.
Under andre verdenskrig var gården okkupert av tyskerne og var fra 1943 til 1945 en del av prosjektet til Abteilung Lebensborn.
I perioden 1946–1964 var det gamle hovedhuset base for statens læreskole for husstell som senere flyttet og ble til Lærerskolen på Landås i Bergen.
Det gamle hovedhuset ble revet i 1965 og en nytt hovedhus ble oppført ved dammene.
Philippa Gregory

Tidlig liv og akademisk karriere

Philippa Gregory ble født i Kenya, men da hun var to år gammel flyttet hennes familie til England. Hun var en opprører på ungdomsskolen, men besluttet til slutt å begynne på Universitet i Sussex. Hun arbeidet i BBC radio i to år før hun begynte ved Universitet i Edinburgh hvor hun fikk sin doktorgrad på 1700-tallets britiske litteratur. Hun har undervist på Universitetet i Durham, Teesside Polytechnic, og på Open University, og hun ble medlem av Kingston University i 1994.

Forfatterskap

Gregorys akademiske bakgrunn har gitt en kunnskap og en entusiasme for mange historiske perioder, men spesielt for Tudortiden og det engelske 1700-tallet. Hennes forskning på 1700-tallets litteratur fikk henne til å skrive bestselgeren Lacey-trilogien; Wideacre, The Favoured Child og Meridon. Dette ble fulgt opp med av The Wise Woman, beskrevet som en fengslende og forstyrrende roman om mørke krefter og begjær satt opp mot et rikt veggteppe av reformasjonen i England. A Respectable Trade, en roman om slavehandelen i England, plassert i Bristol på 1700-tallet, ble dramatisert av Gregory selv til en kritikerrost dramaserie for BBC i fire deler. Gregorys manuskript ble nominert for BAFTA, vant en pris fra Komiteen for raselikhet, og filmen ble vist verden over.
To romaner om en hagedyrkende familie i hjertet av den engelske borgerkrigen: Earthly Joys og Virgin Earth skaffet henne nye lesere mens hennes romaner fra nåtiden, to komedier Mrs Hartley and the Growth Centre, og Perfectly Correct, foruten to nifse spenningsromaner, The Little House og Zelda's Cut utvidet leserkretsen. Hun har også skrevet for barn.
Gregorys romaner har vunnet henne priser og har blitt omdannet til fjernsynsdramaer. The Other Boleyn Girl ble utgitt i 2002 og ble dramatisert for BBC. Også i 2002 vant hun Parker Romantic Novel of the Year for The Other Boleyn Girl. Miramax kjøpte filmrettighetene for boken som også var en bestselger i USA, Australia, og New Zealand. Boken ble filmatisert i England på slutten av 2006 med Natalie Portman og Scarlett Johansson i de kvinnelige hovedrollene, og den er klar for visning i USA i desember 2007 og i Storbritannia i januar 2008.
I 2003 fulgte The Queen's Fool og solgte også meget godt ved at den ble på toppen av den litterære «Topp 20» i to uker og solgte 50 000 innbundete eksemplarer i Storbritannia. The Virgin's Lover som ble utgitt i oktober 2005 fortsatte fortellingen om Tudortiden og som koblet historiske fakta med fiksjon.

Media

Gregory bidrar ofte til magasiner og aviser med korte historier, artikler og anmeldelser. Hun er også en kringkaster og deltar ofte i «Round Britain Quiz» for BBC Radio 4 og som ekspert på Tudortiden for Channel 4.

Privatliv

Gregory lever i Yorkshire nordlige England med sin ektemann, to barn samt fire stebarn. Hennes interesser er blant annet å ri, spasere, gå på ski og stelle hagen. Hun driver også veldedighet ved å bygge brønner i Gambia. Over femti brønner har blitt bygget av givere fra Storbritannia til nå.
Friedrich Leopold Graf zu Stolberg

Biografi

Friedrich Leopold tilhørte en yngre gren av slekten Stolberg. Han var sønn av den danske magistraten og godseieren grev Christian Stolberg. Sammen med sin bror Christian dro han i 1770 til Halle for å studere jus. I tillegg studerte han klassikerne og historie. Deretter studerte de to brødrene i Göttingen, hvor de var prominente medlemmer av Hain, eller Dichterbund, en forening av unge menn som hadde høye mål om frihet for landet og som dyrket tysk poesi. Etter tiden på universitetet dro de til Sveits sammen med Goethe. 
I 1777 ble Friedrich Leopold utnevnt til utsending fra biskopen i Lübeck til hoffet i København, men han stoppet ofte i Eutin for å besøke sin venn fra tiden i Dichterbund, Johan Heinrich Voss. 
I 1782 giftet han seg med Henriette Eleonore Agnes von Witzleben, (født 9. oktober 1761 i Hude), som han også skrev om i sine dikt. Etter seks års godt ekteskap, som gav ham to sønner og to døtre, døde hun en tidlig død 15. november 1788. Friedrich Leopold ble da dansk utsending til hoffet i Berlin. Han inngikk nytt ekteskap med grevinne Sophie Charlotte Eleonore Grafin von Redern (født 4. november 1765 i Berlin, død 8. januar 1842) 15. februar 1790. Med sine to koner hadde han 15 barn til sammen. 
Men sin andre kone dro Friedrich Leopold på bryllupsreise til Tyskland, Sveits og Italia. Denne turen ble av stor betydning for ham, ettersom han ble kjent med den fromme katolske friherrea von Droste-Vischering, så vel som med Droste-Vischerings rådgiver, som bodde hos ham, teologen Katerkamp. I 1791 ble han utnevnt til president for Lübecks episkopale rett i Eutin, et embete han frasa seg i 1800, da han trakk seg tilbake til Münster i Westfalen. Ved sitt andre ekteskap fikk han en stor familie, og alle, unntatt den eldste datteren, fulgte farens eksempel og konverterte til den romersk-katolske kirke i 1801. Den eldste datteren, Agnes, var forlovet med den lutherske grev Ferdinand av Stolberg-Wernigerode, men hennes sønn ble katolikk i 1854. Fire sønner og to svigersønner deltok i felttoget mot Frankrike i 1814, en av disse sønnene ble drept i slaget ved Ligny i 1815. 
For konverteringen til katolisismen ble Friedrich Leopold utsatt for sterke angrep fra sin tidligere venn Voss i boka Wie ward Fritz Stolberg zum Unfreien, 1819. Etter å ha bodd en tid fra 1812 i nærheten av Bielefeld flyttet han til sitt gods Sondermühlen nær Osnabrück hvor han så bodde til han døde i 1819.

Note

Denne artikkelen inneholder stoff fra det frie (public-domain) verket Catholic Encyclopedia.
Oreogetonidae

Utseende

Vingene er brede med en stor anal-lobe (bakre indre del). Radial-åren deler seg opp fire grener, medial-åren i tre, og det er en stor, uregelmessig femkantet diskalcelle midt i vingen. Det to anal-årene er svake og når ikke vingekanten. Som vanlig hos Empidoidea er hannens ytre kjønnsorganer store og påfallende.

Levevis

I likhet med de fleste andre Empidoidea er de voksne fluene rovdyr. Larvene lever i ferskvann og er rovdyr, de kan blant annet angripe knott-larver.

Utbredelse

Slekten Oreogeton er vidt utbredt med flest arter i Sør-Amerika. Den finnes også i Nord-Amerika, Europa (én  art), Asia, Australia og New Zealand.
Societé Musicae Academique de Schlaag et Hoorn

SMASH (Societé Musicae Academique de Schlaag et Hoorn) er en studentorkesterfestival som avholdes en gang i semesteret. Orkestrene i Oslo, Ås, Bergen, Trondheim og Kristiansand veksler på å arrangere festivalen. Lokale og tilreisende studentorkestere samles da for å utveksle erfaringer og for å ha det festlig sammen. I Norge arrangeres ofte SMASH i forbindelse med en studenteruke som UKA, UKA i Ås eller UKEN.
Das Boot

Produksjon

Das Boot kostet 25 millioner D-mark da den var ferdig i 1981, noe som gjorde den til tidenes dyreste tyskproduserte film noensinne. Det er lagt stor vekt på gi en korrekt og realistisk skildring av livet i en ubåt. Wolfgang Petersen brukte en kommandant fra U-96 som konsulent og skuespillerne ble holdt innendørs i de 63 dagene innspillingen varte. Perspektivet i filmen er hovedsakelig det som mannskapet ser, og etterhvert blir toktet en reise inn i en klaustrofobisk galskap. Alle scenene ombord ble filmet i den rekkefølge de vises i filmen (noe som ikke er vanlig når man lager film), slik at også den fysiske påvirkningen på skuespillerne ble realistisk som hår og skjeggvekst og lignende.
Das Boot blir av mange sett på som den beste ubåtfilmen, og blant de beste krigsfilmene som er laget.

Teater

Som det første teater i verden har Det Norske Teater i Oslo fått rettigheten til å dramatisere en oppføring av Das Boot som teaterstykke. Premieren var 27. januar 2012 med Kjetil Bang-Hansen som regissør.

Ny miniserie

I 2018 ble den åtte-episoders-miniserien Das Boot utgitt. Serien er basert på Buchheims bøker Ubåten og Das Festung og er lagt til 1942 – ni måneder etter slutten av filmen Das Boot. Serien følger den franske motstandsbevegelsen i La Rochelle og livet ombord i ubåten U-612.
Morong (Rizal)

Morong (Bayan ng Morong) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon og tilhører provinsen Rizal. Folkemengden var på 58 118 innbyggere i 2015.
Morong er inndelt i 8 barangayer.
Hyvin Kiyeng Jepkemoi

Idrettskarriere

Jepkemoi deltok både på 5000 meter og 3000 meter hinder ved Panafrikanske leker 2011 i Maputo i Mosambik. På 3000 meter hinder vant hun gull, syv sekunder foran Hiwot Ayalew. På 5000 meter kom hun på 4.-plass med tiden 15:42,64. Året etter deltok hun ved Afrikamesterskapet i friidrett 2012, der hun kom på 3.-plass på 3000 meter hinder. Ved Diamond League 2012 sanket hun 2 poeng da hun kom på 3.-plass ved Weltklasse Zürich, og hun kom dermed på 8.-plass på 3000 meter hinder sammenlagt denne sesongen. 
Ved VM i friidrett 2013 satte hun personlig rekord i finalen, med tiden 9:22,05, og kom på 6.-plass. Lagvenninnen Milcah Chemos Cheywa vant denne distansen. 
Hun fikk sin første Diamond League-seier i 2015, da hun vant Golden Gala i Roma, med personlig rekord på 9:15,08, som var over seks sekunder raskere enn hennes tidligere rekord. Hun kom i tillegg på 3.-plass i Doha, 2.-plass i Birmingham og 2.-plass ved Herculis-stevnet i Monaco. I august deltok hun ved VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun vant VM-gull rett foran Habiba Ghribi og Gesa Felicitas Krause.
Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.
Tibni

Tibni var ifølge Bibelen motkonge en tid etter at Omri hadde vunnet makten fra Simri. Det sies så at Tibni døde, eller led døden, og at Omri ble konge.
Gudbrand Kula

Gudbrand Kula (Gudbrand Olavsson Kula) (født ca. 923) fra Opplandene. Han huskes ettersom han var far til Åsta Gudbrandsdatter fra Vestfold (født 970), og dermed morfar til de senere kongene Olav den hellige og Harald Hardråde. Han var gift med Ulvhild.
Gudbrand er nevnt i Snorre Sturlasons saga om Olav Tryggvasson og i Den legendariske saga om Olav den hellige, kap. 1.
Åsta Gudbrandsdatter ble gift med Vestfold-kongen Harald Grenske. Ifølge Snorre Sturlasson dro Harald til Sverige og fridde til Sigrid Storråde fordi hun var av bedre ætt enn den kona han hadde. Sigrid avviste frieriet og tok livet av ham ved å skjenke ham full og brenne ham inne.
Gudbrand bodde i den nåværende Hole kommune, som Åsta flyttet tilbake til da Harald Grenske ble drept i 995, samme år som Olav den hellige ble født. Gudbrand deltok i oppfostringen av dattersønnen Olav fram til Åsta giftet seg med Sigurd Syr (Halvdansson). Åsta fødte senere halvbroren til Olav, den senere kong Harald Hardråde Sigurdsson. Hun fikk også sønnene Guttorm Sigurdsson og Halvdan Sigurdsson, og datteren Ingerid Sigurdsdatter.
Stortingets 22. juli-komité

Stortingets 22. juli-komité (offisielt navn: Stortingets særskilte komité til å behandle redegjørelse fra justisministeren og forsvarsministeren i Stortingets møte 10. november 2011 om angrepene 22. juli) var en særskilt komité i Stortinget. Komiteen ble nedsatt for å behandle en redegjørelse fra daværende justisminister Knut Storberget og forsvarsminister Grete Faremo i Stortingets møte 10. november 2011 om terrorangrepene i Norge 2011.
Komiteen ble nedsatt i henhold til § 14 i Stortingets forretningsorden og hadde 17 medlemmer, fra alle stortingspartiene.
Komiteen avga sin innstilling 1. mars 2012.
Jonaspyge

Utseende

Middelsstore, mørke smygere, vingene uten lyse flekker. De er svarte med mer eller mindre utpreget, blå metallglans, frynsene langs ytterkanten er hvite eller oransje. Larvene er svarte med gule flekker på ryggen, hårete som vanlig for Pyrrhopygini.

Levevis

Larvene er funnet på trær i slektene Hampea (Malvaceae), Meliosma (Sabiaceae) og Persea (Lauraceae).

Utbredelse

Artene er utbredt i Mellom- og det nordligste Sør-Amerika.
Trichosieversia

Utseende

Arten er beskrevet fra et hunn-eksemplar. En middelsstor, avlang, lyst rødbrunlig trebukk. Antennene var tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum var avrundet sekskantet. Dekkvingene var jevnbrede med markerte "skuldre". Beina var ganske lange og slanke.

Levevis

Artene hadde trolig et lignende levesett som moderne blomsterbukker. De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra baltisk rav, som stammer fra Eocen eller tidlig Oligocen.
Easton

Etymologi

Easton har opprinnelse som et engelsk etternavn, som igjen er tatt fra stedsnavnet Easton. Stedsnavnet betyr «østbyen» på gammelengelsk.
Ljusterö kirke

Ljusterö kirke (svensk: Ljusterö kyrka) er en hvimalt åttekantet trekirke ved Mellansjö inntil Kyrksjøen midt på Ljusterö, cirka tre kilometer fra ferjeleiet. Ljusterö tilhører fra 1997 Ljusterö-Kulla församling.
Mot øst, direkte i tilslutning til kirken, ligger en gulmalt prestegård som ble oppført i 1870. På andre siden landeveien ligger en kirkeskole. Kirken med kirkegård omgis av en tørrsteinmur fra 1750-tallet.

Kirkebygget

Kirken ble bygget i årene 1751-1755 som erstatning for det opprinnelige kapell som ble oppført på 1500-tallet som da hadde et frittstående klokkestøpul. Kapell, klokkestøpul og prestegård finnes angitt på kart fra 1726 og 1733 etablert av Johan Nessner. Kirken fikk sitt nåværende utseende ved en større ombygging i 1894 med Hjalmar Kumlien (1837–1897) som arkitekt, da også kirketårnet ble reist som erstatning for den tidligere frittstående klokkestøpulen. I sin nåværende form har kirken en åttekantet planform med tresidig kor i øst. Nord for koret finnes en vidt sakristi og ved kirkens vestre side finnes et våpenhus. Overfor våpenhuset er det et kirketårn med taklanterne og tårnspir med et kors på toppen. Kirken har en stamme av liggende tømmer og hviler på en sokkel av sprengt gråstein.

Bildegalleri

Interiørbilder fra Stockholms läns museum: