google/wiki40b huggingface dataset:
Sonia Delaunay

Navn

Hennes navn etter fødselen Sara Ilinitsjna Sjtern; det navn hun først ble kjent under, Sonia Terk, fikk hun da hun ble adoptert av sin onkel. I litteraturen er hun kjent både under Sonia Delaunay (ektefellens etternavn) og under ''Sonia Delaunay-Terk.

Bakgrunn i Russland

Det hersker en usikkerhet om hvor Sara Sjtern ble født; i det hele tatt er det ende usikkerhet om hennes første levetid. Hennes far var formann på en sømfabrikk. I en tidlig alder flyttet hun til Sankt Petersburg, hvor hun kom i pleie hos sin morbror, Henri Terk. Henri, en fremgangsrik og velhavende jødisk advokat, og hans hustru Anna, ville adoptere henne, men moren ville ikke tillate det. Men til sist, i 1890, ble hun adopteret av Terk-paret. Hun tok navnet Sonia Terk og fkik en priviligert oppvekst hos Terk-paret, som tilbrakte sine sommerferier i Finland og reiste meget i Europa, hvor de tok Sonia med på mange kunstgallerier og museer.

Til Vesten, karriere

Da hun ble 16 kom hun på en meget velansett skole i St. Peterburg, hvor hennes tegnetalent ble lagt merke til av en lærer. Da hun ble 18, blev hun på lærerens anbefaling sendt på en kunstskole i Tyskland, hvor hun kom på Kunstakademiet i Karlsruhe. Hun studerte i Tyskland til 1905, da hun bestemte seg for å flytte til Paris.
I Paris giftet hun seg i  1908 med kunsthandleren Wilhelm Uhde; det ekteskapet varte bare kort tid. Hun giftet seg så med Robert Delaunay i 1910. De hadde kunstnerisk meget til felles, som at de begge hadde Vincent van Gogh og Paul Gauguin som kunstneriske forbilder. Sammen grunnla de en retning de kalte «orfisme» som var preget av sterke farger og geometriske former.
Salon des indépendants hadde i 1914 en seksjon kalt Prismes Electrique, hvor hun deltok sammen med Alexander Archipenko, Kasimir Malevitsj, Vadim Meller, Aleksandra Ekster og andre. 
Samme år flyttet hun til Madrid og videre til Portugal 1915-1916.
Paret møtte flere portugisiske kunstnere som de var blitt kjent med i Paris. Sonia malte mange bilder fra portugisiske markeder under oppholdet¨, foruten akvareller og keramikkfliser.
I 1920 kom hun tilbake til Paris, og åpnet et moteatelier sammen med Jacques Heim i 1924. 
1925 var hun deltaker på utstillingen:  Exposition Internationale des Arts Decoratifs et Industriels Modernes  i  Paris sammen med  Nathan Altman,  A. Ekster, V.Meller, A.Petritsky og David Shterenberg. Hun arbeidet med maleri, tekstiler og teaterkulisser (scenografi). 
I 1964 ble hun den første levende kvinnelige kunstner som fikk en retrospektiv utstilling i Louvre. Medlem av den franske æreslegion fra 1975.
Maleriet Coccinelle ble brukt på et frimerke som ble gitt ut i både England og Frankrike i 2004 for å feire hundre år med Entente Cordiale.
Statens Naturhistoriske Museum

Statens Naturhistoriske Museum er en nyopprettet (1. januar 2004) entitet i Danmark som omfatter Zoologisk Museum, Geologisk Museum, Botanisk Museum og Centralbibliotek og Botanisk Have.
Bonnevie-Svendsenbreen

Bonnevie-Svendsenbreen er en isbre som ligger i fjellpartiet Heimefrontfjella i Dronning Maud Land. Den strømmer vestover på sørsiden av Skjønsbergskarvet i den sørvestre delen av Sivorgfjella og munner ut i Kibergbreen.
Breen er oppkalt etter kirkeminister Conrad Bonnevie-Svendsen (1898–1983) som spilte en sentral rolle i det kirkelige motstandsarbeidet under andre verdenskrig.
Tving

Tving er et tettsted i Karlskrona kommune i Blekinge län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 459 innbyggere.
Trønderekspressen

Trønderekspressen (stiftet 8. januar 2017) er et norsk sykkellag.
I Trønderekspressen har 12 trønderske sykkeklubber samlet seg for vinne Den Store Styrkeprøven Trondheim–Oslo.
 I 2018 var Geir Møllegaard kaptein på laget.
Västertorp tunnelbanestasjon

Västertorp tunnelbanestasjon trafikkeres av T-bane 2 (rød linje) og ligger mellom stasjonene Hägerstensåsen og Fruängen. Stasjonen ble åpnet 5. april 1964. Da hadde det gått sporvogner i ti år på banestrekningen som ble bygd klargjort for overgang til tunnelbanetrafikk.
Stasjonen har en plattform utendørs, med inngang fra sør (Västertorpsvägen) eller nord (Störtloppsvägen).
Martin Andreas Udbye

Bakgrunn

Martin Andreas Udbye ble født i Trondhjem, sønn av tollrorskarl Ole Jonsen Udbye (1785–1856) og Birgitte Øien (1781–1866). Udbye arbeidet som lærer i barneskolen i Trondhjem, han virket også som organist ved Hospitalskirken (1844–69) og Vår Frue kirke (1869–85). I 1851 reiste Udbye til Leipzig, hvor han studerte orgel og komposisjon. Året etter var han tilbake i hjembyen, hvor han ble ansatt som musikklærer ved Trondheim katedralskole.

Komponist

Til å være så godt som selvlært, komponerte Udbye en imponerende mengde verk av forskjellig karakter, blant annet den første norske opera: Fredkulla. Noen mindre utdrag av operaen ble framført i 1858 og ble møtt med entusiasme.
Operaen Fredkulla ble antatt av Christiania Theater og skulle oppføres der, men hele prosjektet stoppet opp da teatret brant ned like før premieren i 1877. Operaen ble liggende uoppført inntil NRK rekonstruerte materialet og produsert en konsertversjon som ble sendt på radio i 1958. I 1997 ble Fredkulla endelig uroppført som sceneverk, det skjedde i Trondheim under byens 1000-års feiring.
Udbye har komponert flere mindre sceneverk. Han har også komponert flere kor-verk, tre strykekvartetter (1851–55), en fantasi for fiolin og orkester (1866), pianotrioer, og en rekke verk for orgel.
Yrkesskoleelevenes og Lærlingenes Interesseorganisasjon

Yrkesskoleelevenes og Lærlingenes Interesseorganisasjon (YLI) var en landsomfattende organisasjon for lærlinger og elever ved handelsskoler og yrkesskoler i videregående opplæring i Norge. Organisasjonen ble stiftet i 1970 på grunnlag av at de yrkesfaglige gruppene ikke var representert i Norges eneste elevorganisasjon, Norges Gymnasiastsamband (NGS). YLI gikk konkurs i 1994.
YLI arbeidet for styrking av studieretningenes særpreg og arbeidet mot felles grunnopplæring. Tross organisasjonennes motsetninger ble YLIs medlemmer invitert til å delta på NGS' Operasjon Dagsverk, og flere av gruppene valgte å bidra.
I 1993 oppstod Norsk Elevorganisasjon (NEO) som følge av langvarige interne motsetninger i gymnaselevenes interesseorganisasjon, Norges Gymnasiastsamband. NGS hadde lenge vært preget av motsetninger med utspring i partipolitikk. Utbryterne i NEO ønsket å være partipolitisk uavhengig, og fokusere mer på elevenes skolehverdag. I motsetning til NGS, åpnet NEO for at både allmennfagselever og yrkesfagselever kunne melde seg inn. Dette var medvirkende til organisasjonens raske vekst. NGS fulgte etter kort tid etter og åpnet også opp for yrkesfagselever, men NEO hadde allerede da fått et forsprang på dette området.
Da YLI gikk konkurs i 1994 anbefalte de sine medlemmer å støtte seg til NEO. De mente denne organisasjonen best ville slåss for yrkesfagene. YLIs tilslutning styrket NEO, og kan ha vært av avgjørende betydning for at organisasjonen i løpet av 90-tallet passerte NGS i antall medlemmer. i 1999 besluttet NEO og NGS å slå seg sammen til Elevorganisasjonen (EO). EO representerer i dag 150 000 elever fra alle studieretninger innen videregående opplæring. EO har også enkelte lærlinger og ungdomsskoleelever som medlemmer.
Livré

Livré betegnet opprinnelig de kapper (gjerne med pelskrage) som den franske konge ved større årlige festforanstaltninger tildele bannerherrer og riddere.
Senere er uttrykket gått over til å betegne de uniformslignende drakter til finere tjenerskap og væpnere. De var holdt i bestemte farger, som for eksempet i de våpenfarger som ble brukt innen den adelsslekt de betjente. Også mer detaljerte elementer fra slektens heraldikk inngikk gjerne, også i små detaljer som preget på plaggenes knapper.
Livré-moten ble i Europa lenge dominert av impulsene fra det franske hoff i Versailles. Det kunne i tillegg til hverdagslivréet også lages livrésett beregnet for herrskapets mer høytidelige tilstelninger, og dessuten morgenlivréer.
Livréer har mange steder blitt bibeholdt, for eksempel ved mange moderne hoff og i hoteller (dørvakter, portnere, resepsjonister, piccoloer).

Etymologi

Ordet 'livré' kommer fra det franske verbet livrer («levere»). Draktene ble «overlevert» til dem som skulle benytte dem.
Metatese

Metatese (fra gresk μετάθησις metáthesis, «omstilling») viser til at to deler bytter plass innenfor et hele. Begrepet blir brukt i språkvitenskap, der det viser til at fonemer bytter plass i et ord, og i kjemi, der deler av stoff i en reaksjon bytter plass i sluttproduktet.
Stupebrett

Et stupebrett er et fjærende brett som benyttes til stuping. Brettet kan være festet til et stativ eller være montert direkte på kanten av et svømmebasseng.
Moderne stupebrett er framstilt av et enkelt stykke aluminium av samme kvalitet som benyttes i produksjon av fly. Overflaten på brettet er deretter dekket med et anti-skli epoxy-materiale.
Stupebrettet er oftest hengslet slik at det kan vippes opp når det ikke er i bruk.
Bronse

Bronse er fellesbetegnelsen på en gruppe kobber-legeringer. Opprinnelig ble betegnelsen brukt på kobber-tinn-legeringer, men har etter hvert gått over til å bli brukt om en rekke legeringer hvor kobber inngår som hovedbestanddel. Smeltepunktet for bronsen avhenger av legeringen, men vil oftest ligge mellom 800 og 1 000 °C. Myntbronse (medaljebronse) inneholder omkring 1 % sink og 2–8 % tinn. Bronsen smeltes i en masovn, der er det 1 500 grader i bunnen og 500 grader i toppen. Når den er ferdig smeltet, tappes den ut i bunnen.
Tinn-innholdet i oldtidens bronse kunne variere fra fem til ti prosent. Jo mer tinn det er i bronsen, jo lavere er smeltepunktet, men til gjengjeld blir metallet mer sprøtt. Bronsealder-smeden benyttet seg ofte av en teknikk som kalles cire perdue (= tapt voks), der han benyttet bivoks. Støperen laget da først en modell av gjenstanden i leire. Dette ble dekket med et lag bivoks, og enda et lag leire pakket rundt. Formen ble så brent i en ovn, slik at bivoksen smeltet og fløt ut. Så ble smeltet bronse helt inn i hulrommet som voksen etterlot seg. Leiren ble fjernet, og bronsegjenstanden kom til syne, ferdig til finpuss. I Norge har man funnet rester etter en bronsesmie på Hunn i Østfold. Fra 1100 f.Kr ble bronsen imidlertid av tiltagende dårlig kvalitet, siden den tidligere hovedleverandøren av kobber, hovedgangen i Mitterberg ved Salzburg, gikk tom, slik at produksjonen gikk over til Sveits, der kobberforekomstene holdt dårligere kvalitet. Verkstedet i Hunn var aktivt i perioden fra 1300 til 700 f.Kr, altså i den perioden da bronsens kvalitet var for nedadgående.

Bruk

I bronsealderen brukte de velstående bronse for å vise sin rikdom (f.eks i smykker, armbånd og musikkinstrumenter som lurer). I tillegg var det et metall som kunne brukes til våpen og verktøy. Våpnene som ble brukt i tiden vi kaller den greske antikken, var av bronse.
Bronse ble etter hvert, sammen med marmor, foretrukket som materiale til statuer og andre minnesmerker, mens våpen- og verktøysbruken ble overtatt av jern og etter hvert stål. Bronse er kjent for å oksidere (irre) når det utsettes for frisk, fuktig luft med forurensning eller saltinnhold. Slik irr på statuer kalles verdigris («grønt fra Grekenland» på eldre fransk).
I dag brukes bronse fortsatt som utsmykning, men også til skipspropeller. Som myntmetall er den i bruk til småmynt over det meste av verden.
Bronsemedalje deles også ut til den som ble nr. tre i konkurranser, mens sølv gis til nr. to og gull til førsteplass, og er symbolsk for en av oldtidene i antikkens historieforståelse: gull-, sølv, bronsealderen og jernalderen.
Fylkesvei 1826

Fylkesvei 1826 går mellom Skramstad og Stensby i Løten kommune. Veien er 3,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 152.
Jesus kär, var mig när

«Jesus kär, var mig när» er en svensk bønnesalme, skrevet av Lina Sandell-Berg i 1852. Den består av to korte strofer på en tysk 1800-talls melodi. Den bygges opp omkring motsatsparene dag-natt, glede-sorg. I begge versene fokuseres det på veien til målet: «Livets väg», «din stig». I vers 1 ber vi at Jesus skal være nær oss, i vers 2 at han skal holde oss nær seg.
Imre Kertész

Bakgrunn

Kertész ble som jøde deportert fra Ungarn til Auschwitz i juli 1944, men en dag senere til konsentrasjonsleiren Buchenwald. Den 11. april 1945 ble han befridd og kunne vende hjem til Budapest. Der arbeidet han som journalist og skribent.

Forfatter

Hans mest kjente bok, Sorstalanság (1975), handler om 15-åringen György Köves' opplevelser i flere konsentrasjonsleirer. Boken har blitt tolket av noen som selvbiografisk, selv om Kertész bestrider dette. Kertész' litteratur fikk lite gjennomslag i Ungarn. Han flyttet til Tyskland, der han begynte å oversette tysk litteratur til ungarsk. Han har bl.a. oversatt  Friedrich Nietzsche, Friedrich Dürrenmatt, Arthur Schnitzler, Tankred Dorst og Ludwig Wittgenstein. Etter tre utgivelser i 1970-årene utgav ikke Kertész flere egne romaner før mot slutten av 1980-årene.
I 2002 ble han tildelt Nobelprisen i litteratur for «ett författarskap som hävdar den enskildes bräckliga erfarenhet mot historiens barbariska godtycke». Kertész ble i 2000 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
Kertész bodde fra 2000 i Berlin, og ytret seg ofte kritisk om forholdene i fødelandet Ungarn, selv om han fortsatt skrev på ungarsk. Hans mest kjente bok, Sorstalanság (1975), har også blitt filmatisert. Filmen Uten skjebne har blitt kjent for en litt annerledes måte å fremstille holocaust på, nemlig gjennom øynene til en ung 14-åring.
Abdoulaye Faye

Spillerkarriere

Faye startet karrieren sin i den senegalesiske klubben ASEC Ndiambour, før han forlot dem til fordel for Jeanne d'Arc. Etter dette ble han kjøpt opp av den franske Ligue 1-klubben Lens i juli 2002. Her spilte han blant annet med sin landsmann Papa Bouba Diop. Faye har spilt flere landskamper for Senegal og scoret ett mål.
Den 15. august 2007 trykket flere aviser at Faye var på vei til Newcastle United for rundt £2 millioner (ca. 23 millioner kroner). Den 30. august bekreftet Newcastles manager Sam Allardyce at Faye var i Newcastle for sin medisinske test, men at det fortsatt gjenstod noen detaljer med Bolton Wanderers. Helt på tampen av overgangsvinduet, den 31. august 2007, var overgangen i boks, og Faye signerte en treårsavtale med Newcastle United.
Det ble med en sesong i Newcastle for Faye. Den 15. august 2008, på dagen ett år etter at ryktene begynte å gå om at han var på vei fra Bolton Wanderers til Newcastle United, ble han klar for nyopprykkede Stoke City i Premier League. Overgangssummen lå på cirka £2,25 millioner, og han skrev under på en treårskontrakt.
Messerschmitt

Etter andre verdenskrig

I etterkrigstiden fikk selskapet forbud mot å produsere fly, og det gikk over til å produsere biler, lisensproduserte Vespa-scootere og prefabrikkerte hus. På 1960-tallet gikk de imidlertid igjen over til flyproduksjon. 6. juni 1968 fusjonerte Messerschmitt AG med det mindre sivile engineering / luftfart firmaet Bölkow, og ble Messerschmitt-Bölkow. Følgende år, i mai 1969, kjøpte så dette firmaet Hamburger Flugzeugbau (HFB), luftfartdivisjonen til Blohm & Voss. Firmaet endret så navnet sitt til Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB).
Heimdal prosti

Heimdal prosti er et tidligere tjenestedistrikt i Nidaros bispedømme i Den norske kirken. Prosten hadde sete i Trondheim der Heimdal kirke er prostikirke. Prostiet er for tiden (2019) i et forsøk med samarbeidsområdet "Storprostiet i Trondheim", som omfatter hele Trondheim unntatt domprostiet. 
Prostiet er inndelt i sokn. Soknet er grunnenheten i Den norske kirke. De som arbeider i kirken er enten tilsatte av soknet gjennom kirkelig fellesråd, eller de er tilsatte i prostiet. De fleste prester er tilsatte i prostiet, og har tjenesten si tilsluttet et eller flere sokn.
Frem til 2004 var prestetjenesten lokalt organisert i prestegjeld. Dette begrepet er gått ut av praktisk bruk.
Høllefjorden

Høllefjorden er en fjord i Søgne kommune i Vest-Agder. Den ligger sør for Høllen og Tangvall, kommunesenteret i Søgne. Fjorden har tre innløp, sundet Springdansen, nord for Ny-Hellesund, som går østover til Hellesundfjorden, et mellom Ny-Hellesund og Skarpøya, og et vestlig innløp mellom Skarpøya og Kjeholmene.
Fjorden strekker seg rundt tre kilometer nordover til Høllen. Her er det marina og en mindre havn for småbåter. Søgnes største småbåthavn ligger på vestsiden av Høllebakken, i Solta, lengst nord i fjorden. På Høllen Vest er det industrivirksomhet og et privateid kaianlegg som kan betjene skip i Nordsjø- og kysttrafikk. Årosstranda ligger på østsida av fjorden. Ved Høllen går det en fjordarm inn til munningen av Søgneelva. Ei rundt 100 meter lang bru går over denne fjordarmen. Vest for Høllefjorden ligger Torvefjorden.
Scone (Perthshire)

Skjebnesteinen

«Skjebnesteinen» eller «Steinen fra Scone» har stor symbolsk betydning for Skottland. Steinen ble sagt å ha vært hodepute for Jakob da han hadde sin bibelske drøm om engler og trappen opp til himmelen. Det antas at den ble fraktet til Irland av fønikiske handelsmenn som flyktet fra religiøs forfølgelse. Den ble senere tatt av irske Dalriada og fraktet til Skottland og benyttet til å krone skotske konger ved Iona, Dunadd og senere Dunstaffrage.
Kong Kenneth mac Alpin var den som endelig brakte den til Scone. Dens viktighet for skottene ble ikke oversett av den harde Edvard I av England som stjal den og fraktet den til England i 1296 og oppbevarte den i Westminster. På 1960-tallet ble den igjen stjålet tilbake av skotske idealister under begrunnelsen at den var skotsk. Da den senere ble gjenfunnet ble den levert tilbake fordi den tilhørte det engelske kongehus som hevdet eiendomsretten på ‘grunnlag av erobring’. Steinen skulle likevel bli ført tilbake til Skottland på selveste Sankt Andreas-dag den 30. november 1996, nær 700 år etter at den først ble stjålet av engelskmennene. Den er nå plassert i Edinburgh Castle. Mange betviler på at denne steinen er den ekte og at den har blitt erstattet av en replika.
Den siste skotske konge som ble kronet på steinen er den kongen som skottene synes minst om; John Balliol.

Scone Palace

Slottet ligger 1,5 km nord for Perth og 3 km vest for Scone. Slottet er idag familiehjemmet til jarlene av Mansfield. Til tross for den historiske innfatningen er det palasset som vi ser i dag bygget i 1802 av den engelske arkitekten William Atkinson som deretter bygde Abbotsford House for Walter Scott.
Stedet var opprinnelig setet til kirke på 500-tallet, deretter erstattet av augustiniansk kloster på 1100-tallet og biskopens festning som ble benyttet som periodisk bolig for skotske konger.
Både slottet og klosteret ble ødelagt i 1559 av bander fra Perth som var blitt opphisset av en seremoni av John Knox. Området ble deretter overtatt av jarlen av Gowrie som bygde et nytt hus, men etter Gowrie-konspirasjonen i 1600 som forsøkte å kidnappe kong Jakob VI av Skottland (1566–1622) ble området gitt til David Murray i 1604, som også fikk tittelen lord av Scone, som belønning for hans lojalitet til kongen.
Studentmållag

Studentmållag er lokale foreninger eller lag som skal fremme nynorsk skriftspråk og bruk av dialekter blant studenter ved norske universiteter og høyskoler. Studentmållagene er tilknyttet Norsk Målungdom (NMU) i Oslo som igjen er en del av Noregs Mållag. For tida har NMU studentmållag i Oslo, Bergen, Trondheim, Volda, Kristiansand og Rauland. Studentmållaget i Oslo ble dannet som det første i 1900, Studentmållaget i Nidaros i 1916, og Studentmållaget i Bergen i 1946.
Elizabeth Berkley

Karriere

Berkley fikk anerkjennelse for sin rolle som «Jessica ‘Jessie’ Myrtle Spano» i situasjonskomedien Saved by the Bell, en rolle hun hadde fra 1989 til 1992.
Ved siden av sitt arbeid i Saved by the Bell er Berkley mest kjent for å ha hatt hovedrollen som «Nomi Malone» i filmen Showgirls fra 1995. Filmen fikk ekstremt dårlige kritikker, og gjorde det dårlig i kinosalene, og er derfor gjerne ansett som den filmen som ødela Berkleys filmkarriere.
Etter som tiden har gått siden den beryktede filmen har hun fått noen moderat gode kritikker for små opptredener i uavhengige filmer som The Real Blonde, Hva sier man til en kvinne?, og Woody Allens The Curse of the Jade Scorpion.
Berkley fikk gode kritikker og mye anerkjennelse for sin rolle som «Honey Bruce» i teaterversjonen av Lenny i London i 1999. Hun fikk også gode kritikker for sin siste rolle som «Bonnie» i teaterversjonen av Hurlyburly i 2005.
I 2002 hadde hun en tilbakevendende rolle i den tredje sesongen av situasjonskomedien Titus, som Christopher Titus' søster Shannon. Serien ble kansellert etter at sesongen var over, og siden har hun stort sett opptrådt i dramaserier, med gjesteroller i serier som CSI, Without A Trace og Threshold.
Cypa

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 50-80 millimeter), brune svermere. Forvingene er forholdsvis små og smale, og tydelig flikete. Vingenes underside er ofte brunrød, oversiden ensfarget gulbrun.

Levevis

De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.
I alle fall én av artene har larver på trær i bjørkeslekten, men denne forekommer ikke i mye av slektens utbredelsesområde, så det må finnes andre vertsplanter. Andre lever på eikeslekten og på Castanopsis.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Ny-Guinea i øst.
Denison University

Rangeringer

U.S. News & World Report rangerte Denison University som nummer 51 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 96.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 62 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.
Denison University var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.
Huaying

Huaying (kinesisk: 华蓥市; pinyin: Huāyíng) er et byfylke i byprefekturet Guang'an i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Byfylket hadde 344 766 innbyggere i 1999.

Kulturminner

An Bing-klanens slektsgraver (An Bing jiazu mudi, 安丙家族墓地) fra Det sørlige Songdynastis tid ble i 1996 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Jostein Stalheim

Bakgrunn

Han begynte med akkordeon hos Olav Ullestad og har siden studert med Mogens Ellegaard og Matti Rantanen. Som komponist har han studert hos Ib Nørholm, Lasse Thoresen og Olav Anton Thommessen. Han debuterte i 1986 med Danmarks radio Symfoniorkester i urfremføring av Ib Nørholm akkordeonkonsert Spiraler. Han har siden spilt med en rekke orkestre i og utenfor Norden og vært sentral i videreutvikling av norsk musikk for akkordeon.

Karriere

Han har spilt med orkestre i og utenfor Norden, blant annet med Oslo filharmoniske orkester. Han har spilt inn flere CD-er med norsk musikk for akkordeon bl.a solo-CD Kast. 
Som komponist har han gjestet festivaler i inn- og utland og hadde høsten 2005 premiere på helaftens ballett De vilde Svaner over eventyret av H.C. Andersen. Hans verker har vært å finne på programmet til festivaler som Borealisfestivalen og Festspillene i Bergen. 
Stalheim har også laget musikk til opera, teater og utstillinger foruten en rekke verk for symfoniorkester, kammerensembler og soli. Musikken hans er spilt inn av en rekke artister bl.a Postures for strykesekstett og Hidden Music for fløyte og klaver. Orkesterverket TANchoreiÁRDÁstev finnes på CD-en Ung Symfoni og ble spilt på turne til St. Petersburg. 
Stalheim var med å starte konsertserien Avgarde som er oppkalt etter hans verk for solofiolin. Han fikk Fartein Valen-stipendet i 2001. Han ble 2019 nominert til The American Prize for operaen Rosetta´s Stone sammen med John G. Bilotta, John McGrew og Oded Ben-Horin.