Ernst Ullring

Utdannelse og tidlig tjeneste

Etter middelskole i Horten gikk Ullring i 1911 til sjøs for å kvalifisere seg til opptak til Sjøkrigsskolen, der han begynte i 1913. I 1916 avsluttet han skolens første avdeling og ble utnevnt til sekondløytnant. Ullring gjorde deretter skipstjeneste og ble i 1918 sjef på en av marinens torpedobåter, fra 1919 som premierløytnant.
Ullring utdannet seg også innen gymnastikk og tok i 1923 Statens gymnastikkskole. Fra 1927 til 1934 var han Marinens idrettsleder.
I 1929 ble Ullring skipssjef på kanonbåten «Sleipner» og i 1931 på mineleggeren «Brage». I 1933 ble han forfremmet til kaptein og tjenestegjorde deretter i forskjellige stillinger på land. Han utviklet også tekniske nyvinninger og tok patent på et apparat, som fikk navnet Ullrings peileskive og som marinens skip ble utstyrt med. Etter å ha tjenestegjort i fiskerioppsynet 1935 til 1936 og på mineleggeren «Laugen», ble Ullring i 1939 sjef på den nye jageren «Sleipner». Den ble i september 1939 satt inn i nøytralitetsvakt.

Innsats i april 1940

«Sleipner» og dets sjef gjorde seg bemerket i kamp i Romsdalsfjorden i aprildagene i 1940, og ble et symbol for kampen mot okkupasjonsstyrkene. Under kampene i Norge etter den tyske invasjonen kom «Sleipner» 11. april til Molde med oppdrag å forsvare innløpet til Romsdalsfjorden. Ullring fikk kommando over Sjøforsvarets styrker i området. Forsvarsinnsatsen ble viktig fordi kong Haakon fra 23. april holdt til i Molde, der regjeringen også var. Byen ble bombet og «Sleipner» ble utsatt for intense flyangrep dag etter dag, men besvarte angrepene og skjøt ned tyske fly. Skipet unngikk å bli rammet av bombene og ingen av besetningen ble skadet i angrepene. Den 25. april besluttet Ullring å føre skipet til Storbritannia. «Sleipner» ankom Lerwick på Shetland 26. april 1940.
I statsråd 18. desember 1942 ble kommandørkaptein Ullring hedret med Krigskorset med sverd «for utrettelig og fremrakende innsats i kampen for Fedrelandet som sjef for «Sleipner» i Romsdalsfjorden og senere i forskjellige oppdrag.» Ullring var en av få norske offiserer som ble tildelt Krigskorset for innsats i Norge under kampene mot de tyske invasjonsstyrkene i 1940.

Andre verdenskrig

I Storbritannia ble Ullring forfremmet til kommandørkaptein og utnevnt til sjef på oppsynsskipet «Fridtjof Nansen», som i august 1940 ble gitt oppdrag på Østgrønland for å holde værstasjoner gående. I september gikk «Fridtjof Nansen» til stasjonen på Jan Mayen, der skipet forliste etter å ha vendt tilbake med nytt oppdrag i november. Ullring ble deretter utnevnt til sjef for den norske marinens styrker på Island, en stilling han hadde til januar 1942.
I juni 1942 ble Ullring utnevnt til militærguvernør på Svalbard. Han ledet deretter operasjonen for ilandsettelse av norske tropper og etablerte garnison i Barentsburg 2. juli 1942. Ullring var militærguvernør på Svalbard til juni 1943.
Etter tjeneste i Sjøforsvarets overkommando i London ble Ullring overført til det britiske Royal Naval Reserve med grad av kommandør (commodore). Han tjenestegjorde deretter resten av krigstiden i konvoieskorte for atlanterhavskonvoier, fra 1944 også med Murmansk som mål.
Etter krigen fortsatte Ullring tjenesten i Sjøforsvaret, der han gjorde en særlig stor innsats i opprenskningen av miner langs norskekysten. Han var sjef for Mineinspeksjonen og ble i 1952 sjef for Marinens minevesen.