Karibert I

Brødre mot brødre

Klotars eldste sønn var Kram, som fikk militært ansvar, noe han utnyttet til å frigjøre seg fra faren og søke politisk allianser med andre. Klotar selv var opptatt på nytt med opprørske saksere. Han sendte sine sønner Karibert og Guntram til å føre en hær mot Kram. De marsjerte til Auvergne og Limoges, og fant til sist broren ved Saint-Georges-Nigremont. Hærene møttes ved et «svart fjell» hvor de krevde at Kram frafalt alle landområder som tilhørte Klotar. Han nektet, men dårlig vær forhindret at det kom til slag. Kram sendte deretter beskjed til sine halvbrødre hvor han bevisst feilaktig informerte dem om at deres far var død i kampene med sakserne. Karibert og Guntram oppga beleiringen og marsjerte til Burgund. I 558 døde Klotars bror Kildebert I, og Kram mistet sin viktigste allierte. Han søkte tilflukt i Bretagne, hvor han ble nedkjempet og drept.

Fordeling av Frankerriket

Ved Klotars død i 561 ble Frankerriket etter germansk tradisjon og salisk lov delt mellom hans fire gjenværende sønner. Karibert I mottok det gamle riket til onkelen Kildebert I, beliggende mellom elven Somme og Pyreneene, med Paris som hovedstad og omfattet også Aquitaine og Provence.
Hans tre brødre fikk følgende: Sigibert I mottok kongeriket Metz med dens hovedstad Reims og Metz. Kilperik I mottok områdene nord for kongeriket Soissons. Guntram mottok Burgund med en del av kongeriket Orléans hvor han etablerte sin hovedstad.
Frankerriket etter Klodvig I (død 524) ble foredelt mellom hans fire sønner, og den siste overlevende, Klotar I, hadde gjenforent og gjenopprettet Frankerriket. Klotar sørget for at den nye delingen skjedde etter en ny struktur. Hver sønn fikk styre et særskilt rik som ikke var nødvendigvis geografisk sammenhengende, men kunne inneholde to store regioner som ikke var sammenhengende. De styrte sine områder fra en hovedby som deres riker fikk navn etter. Til tross for delingen ble Frankerriket oppfattet som en enhet, slik som også Romerriket ble oppfattet som enhet selv i tider med flere keisere.

Kongen av Kent

Karibert giftet sin datter Bertha med Ingoberga til den hedenske kong Æthelbert av Kent. Hun tok med seg biskop Liudhard og det er blitt tradisjonelt framstilt som at det var Bertha som overbeviste sin angelsaksiske mann om å bli kristen, og var medvirkende for Augustins misjon i 597.

Død

Kirken, som gjengitt av Gregorius av Tours, framstilte kongen som utsvevende og tøylesløs, men det kommer også fram at han var veltalende og kunnskapsrik i loven. Konflikten med kirken og hans ekskommunikasjon kunne ha blitt alvorlige problem om det ikke var for hans tidlige død i 567. Han ble gravlagt i Blavia castellum, en militær festning i Tractatus Armoricani (Armorica). Brødrene ble først enige om å holde Paris i fellesskap. De inngikk derfor en overenskomst om å dele skatteinntektene fra Paris i tre like deler, og avla løfte om at ingen av dem skulle besøke byen uten de to andres samtykke. Også Senlis forble udelt.
Kariberts dronning, Teodogild, foreslo ekteskap for Guntram, men et kirkeråd i Paris i 557 hadde bedømt ekteskap med enken til en bror som incestuøst. Guntram besluttet isteden å plassere Teudekhild i trygghet et annet sted enn i sin husholdning, og hun havnet uvillig i klosteret i Arles.