google/wiki40b huggingface dataset:
Sassyk-sjøen

Sassyk-sjøen, eller Kunduk-limanen (ukrainsk Сасик, russisk Сасык), ligger i Ukraina og er en gjennomsnittlig 2,5 m dyp liman, en brakkvannslagune med tilgang til Svartehavet. Den er 35 km lang og opptil 11 km bred, og dekker et areal på 210 km². 
Etter at det i 1978 ble bygd et dike som skilte lagunen helt fra havet, har Sassyk endret seg til en ferskvannssjø. Den tilføres vann fra elvene Sarata og Kohylnyk, og ved Donau-Sassyk-kanalen fra Donau. 
I 1996 ble sjøen erklært til Ramsarområde, og i 1998 til del av et 262 km² stort naturvernområde.
Åbo Svenska Teater

Åbo Svenska Teater er et svenskspråklig teater i Åbo. Teaterbygningen fra 1839 ligger i Eriksgatan i sentrum av Åbo. Bygningen er den eldste teaterbygningen i Finland som fortsatt er i bruk. 
Teaterhuset har to scener: Stora scenen og Studioscenen. De rommer henholdsvis 365 og 100 tilskuere. Dessuten spilles mindre forestillinger på kaféscenen Tiljan. Teateret er også et regionteater hvilket innebærer turneringer med forestillinger i Åboland, i Raseborgsregionen og på Åland.
Teateret har åtte faste skuespillere. Fra 2006 har Joachim Thibblin vært teatersjef.
Teaterhuset eies av Stiftelsen för Åbo Akademi, og teateret drives av Åbo Svenska Teaterförening.

Historie

Teaterhuset fra 1839 ble på 1800-tallet benyttet av omreisende teaterselskap (mest svenske). I 1894 ble det et fast punkt for det omreisende Svenska inhemska teatern. Dette ble i 1919 omdannet til Åbo Svenska Teater. I 1980 fikk teateret status som regionteater.
Nordisk mesterskap i fotball 1948–51

To kamper på samme dag

Turneringen hadde tre tilfeller av lag som spilte to kamper på samme dag og på forskjellig spillested; to ganger for Sverige og en gang for Danmark.

Sverige

10. september 1948 spilte Sverige bortekamp både i Oslo og i Helsingfors. Norge ble slått 3 - 5, mens svenskene bare klarte 2 - 2 mot et normalt svakere Finland.
Andre gang dette skjedde, 2. oktober 1949, hadde Sverige hjemmekamp i Malmö hvor de slo Finland hele 8 – 1. Samme dag spilte de med sitt antatt sterkeste mannskap mot Norge i Stockholm. Her klarte de bare 3 – 3. Aftenposten omtalte dette som Norges beste landskamp etter krigen. Samme dag møttes Sverige og Norges B-lag til landskamp på Bislett stadion i Oslo. Her vant svenskene 0 – 1 i en relativt svak kamp. Sverige hadde med andre ord 3 landslag i aksjon på en og samme dag. Dette gir en viss pekepinn om svenskenes styrke og dominans i nordisk fotball etter krigen.

Danmark

Danmark hadde sin dobbeltkamp 11. september 1949. På Ullevaal Stadion i Oslo slo de nordmennene 2 – 0. Hjemme på Idrætsparken i København gikk de imidlertid på et tap 0 – 2 for det mindre spillersterke laget fra Finland.
Heini Klopfer

Livsløp

Etter gymnaseksamen i Oberstdorf og krigstjeneste i Russland tok Klopfer arkitektstudiet ved den tekniske høyskolen i Darmstadt. Deretter arbeidet han særlig med å bygge hoppbakker over hele verden. Han konstruerte rundt 250 hoppbakker, deriblant den første skiflygingsbakken i Oberstdorf, som i dag bærer hans navn. Bakgrunnen for denne spesialiseringen var Klopfers begeistring for skihopping, som han hadde hatt siden guttedagene. På slutten av 1940-tallet og begynnelsen av 1950-tallet var Klopfer en av «Oberstdorf-trioen» i verdenstoppen i skihopping, sammen med Toni Brutscher og Sepp Weiler. Han oppnådde imidlertid ikke de aller største sportslige plasseringene, blant annet fordi Tyskland ble nektet å delta i vinter-OL 1948 i St. Moritz og andre internasjonale konkurranser like etter 2. verdenskrig.
Under den første tysk-østerrikske hoppuka i 1952 ble Heini Klopfer nummer 9 i rennet i Oberstdorf og nummer 17 sammenlagt. Året etter kunne han ikke delta på grunn av skade, og i 1954 greide han ikke å kvalifisere seg. Etter at han la opp i 1955, engasjerte han seg enda mer i hoppbakkebygging. Som leder av FIS' komité for bygging av hoppbakker planla han og holdt oppsyn med byggingen av et stort antall hoppbakker over hele verden. Han døde natt til 18. november 1968 etter et hjerteinfarkt, nettopp hjemkommet fra en anstrengende reise til skiflygingsbakken i Planica.
Stanislao Torrente

Stanislao Torrente (kinesisk navn: 瞿篤德, Qu Dude, zi: 天齋, Tianzhai; Ch'ü Tu-te, T'ien-chai; K'iu Tou-Tö, T'ien-Tchai; født 1616 i Orvieto, død 1680) var en italiensk asiamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Han reiste ut fra Europa 26. mars 1640, og ankom Salsette i India i september 1641. Han fortsatte til Malacca, 1646 og virket i Tonkin 1647-1659.
Han kom til Macao i Kina i 1659 og deretter til Guangdong og Hainan 1660. Så var han i Ganzhou. I 1664 var han ordenens superior i Guangzhou og deretter i Hainan. Frem til sin død fortsatte han sitt virke i Guangdong og på Hainan.
Fylkesvei 5510

Fylkesvei 5510 går mellom Fedje kai og Æskjær i Fedje kommune. Veiens lengde er 3,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv423.
Lagavulin

Lagavulin (uttales ordrett på norsk) er en skotsk maltwhisky. I likhet med Laphroaig og Ardbeg blir den produsert på den sørlige delen av den skotske øya Islay. Lagavulin er en kraftig whisky i det øvre prissjiktet, som kjennetegnes av en sterk og distinkt torvsmak. Også røyksmaken kjennes sammen med salt og tang.
Lagavulin-destilleriet ble offisielt opprettet i 1816, men ulovlig destillering er dokumentert å ha eksistert på stedet så langt tilbake som 1742. Destilleriet ligger i tettstedet ved samme navn.
Lagavulin blir produsert av White Horse Distillers som er eid av United Distillers & Vintners, som igjen er eid av Diageo plc.
Skumgummi

Skumgummi er et porøst og mykt gummiprodukt. Det blir framstilt ved at oppkonsentrert, naturlig eller syntetisk, gummilateks som er tilsatt såpe, vulkaniseringsmidler, koagulant og annet, blir pisket til et skum som helles i former og vulkaniseres. Skumgummi kan «puste» fordi porene er åpne. Produktet brukes mest til stopping av møbler, teppeunderlag, madrasser og liknende, men er i stor grad erstattet av myk skumplast. Ofte kaller en skumplast for skumgummi. Materialet brukes også til emballasje, isolasjon og lydisolering.
Psilodon

Utseende

Middelsstore, sylindriske, svarte hjortebiller. Hannenes kjever er moderat forstørret og ganske slanke. Dekkvingene har dype punktrekker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den nordlige halvdelen av Sør-Amerika.
Vlad Chiricheș

Landslaget

Han ble tatt ut i Romanias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
9. april (illegal avis)

9. april var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Initiativet til avisen kom etter en skolestreik i Oslo. Elevprotestene kom da departementet krevde at skolene skulle arrangere besøk på en Hitlerjugend-utstilling i hovedstaden. Etter skolestreiken dannet elevene ved de høyere skolene et hemmelig elevråd. En gruppe gymnasiaster tok samtidig fatt på arbeidet med å utgi en illegal avis til utdeling på skolene. Bak dette initiativet sto Paal Brekke, Sven Gjems, Gunnar Mack og Jan Rustad.
De skaffet seg skrivemaskin ved å gjøre innbrudd på Ullern skole, og finansierte avisen med penger de fikk fra en skipsreder. Den ble mangfoldiggjort i en hytte på Jaren på Hadeland.
9. april kom med sitt første nummer nettopp 9. april 1941. Undertittelen var: «må aldri bli glemt».
Avisen brakte blant annet en liste over nazi-lærere og nazi-elever ved de høyere skolene, og ga konkrete anvisninger: «Man bør ikke provosere disse mennesker, men vi skal holde oss fullstendig borte fra ethvert samkvem med dem og la dem føle at de har stilt seg helt utenfor.»
9. april rakk bare å komme med tre nummer. En av de som sto bak avisen ble arrestert, og de andre måtte flykte til Sverige.
64. motoriserte infanteribrigade

64. motoriserte infanteribrigade (russisk: 64-я отдельная мотострелковая бригада) er underlagt 35. kombinerte armé i den russiske hæren. Brigaden er forlagt til Knjaze-Volkonsoje i Khabarovsk kraj.
The Masters Tournament 2006

The Masters Tournament 2006 var den 70. utgaven av The Masters Tournament, en av de fire store turneringene i golf. Turneringen fant sted på Augusta National Golf Club i den amerikanske delstaten Georgia 3.–9. april 2006. Tittelforsvarer var Tiger Woods.
Selve turneringen fant sted torsdag 6. til søndag 9. april. Premiepotten var 7 millioner dollar. Startfeltet bestod av 90 spillere. Mandag 3. til onsdag 5. ble det holdt treningsrunder, og onsdagen ble det tradisjonen tro arrangert en par 3-konkurranse. Amerikaneren Ben Crane vant konkurransen med 23 slag.
Det var dramatikk i forkant av turneringen da bilen til spilleren Tom Lehman ble beskutt mens han var på vei til flyplassen for å hente sin sønn. Lehman kjørte i vestlig retning på Bobby Jones Expressway da en bil passerte ham og han hørte en eksplosjon. Det ble senere funnet kulehull i vinduet. Lehman kom ikke til skade, og stilte til start i turneringen. Politiet arresterte og siktet en 26 år gammel mann for udåden neste dag.
Tittelforsvarer Tiger Woods var bookmakernes favoritt før turneringen, men Phil Mickelson, som vant BellSouth Classic på 28 under par én uke tidligere, ble også av mange regnet som favoritt. Begge hadde vunnet The Masters tidligere.
Banen var forlenget med 142 meter til 6808 meter foran 2006-turneringen, noe som gjorde Augusta til den nest lengste major-banen i historien.

Andre runde

Etter andre runde leder Chad Campbell på 6 under par, tre slag foran Rocco Mediate, Vijay Singh og Fred Couples. Cutten gikk på +4. Blant spillere som misset cutten var Ben Crane (74-75), Colin Montgomerie (74-75), Michael Campbell (75-74), Lee Westwood (75-75), Chris DiMarco (76-74), David Toms (72-78), Tom Lehman (76-75), Henrik Stenson (77-74), Nick Faldo (79-74), Bernhard Langer (79-74), John Daly (74-79), Mark O'Meara (82-72) og Fred Funk (76-81). Phil Mickelson og Ernie Els er på −2, mens Tiger Woods og Retief Goosen er ett slag under par. David Howell og Darren Clarke er beste europeere på delt femteplass, mens svensken Carl Pettersson ligger på delt 30.-plass.
Mauritius under VM i friidrett 2017

Resultater

(q – kvalifisert, NM – ingen resultat (no mark), SB – sesongbestenotering)
Nohoch Che'en

Nohoch Che'en, også alminnelig kjent som Caves Branch (grottegreinene), er et arkeologisk reservat i Belize som består at et nettverk av kalksteinsgrotter.
Keine Experimente

Keine Experimente (tysk for «ingen eksperimenter») var CDU/CSUs slagord i det tyske føderale valget i 1957. 
CDU/CSU ønsket med det å oppfordre velgerne til å fortsette den kursen CDU/CSU hadde staket ut de siste årene. Vest-Tyskland hadde opplevd et økonomisk «Wirtschaftswunder». 
Samtidig mente CDU/CSU at en sosialdemokratisk seier ville være et stort usikkerhetsmoment under den kalde krigen. Innmarsjen i Ungarn i 1956 var i frisk erindring. SPD gikk under valgkampen i 1957 inn for utmelding fra NATO, for å få til en rask tysk gjenforening. SPD ønsket et nøytralt Tyskland som hverken var del av vest- eller østblokken. Konrad Adenauer sa på CSUs partidag i Nürnberg: «En seier for SPD betyr Tysklands undergang».
CDU/CSU gjorde sitt beste valg noensinne i 1957, og fikk 50,2 % av stemmene og nesten 55 % av mandatene. Unionen inngikk likevel i koalisjon med FDP. SPD fikk bare 31,8 % av stemmene. Slagordet regnes som det mest kjente av alle tyske valgkampslagord.
Slagordet ble utformet for CDU/CSU av et reklamebyrå, og Konrad Adenauer skal ha sagt: «Wenn die Reklamefritzen dat meinen, dann machen wa dat so!» («Når reklamegutta mener det, da gjør vi det sånn!»).
Jørgen von Cappelen

Forretningsvirksomhet

Jørgen von Cappelen startet sin virksomhet som kjøpmann på Kongsberg og leverandør til Kongsberg Sølvverk. Hele godset Fossesholm med sagbruk og skogeiendommer kjøpte han i 1762, etter at deler av eiendommene hadde vært eid av hans far Gabriel og bror Diderich. Jørgen flyttet til gården i 1763 og sørget for store ombygninger og utvidelser slik at hoved- og uthusbygningene framsto omtrent slik de er idag.
Til godset hørte fem sagbruk med samlet skurd på 107 800 bord om året. Tømmeret fra skogene utgjorde ca. 3 000 tylfter om året inntil 1780 da de ble pålagt redusert til halvparten. Jørgen kjøpte også tømmer fra andre skogeiere. Godset hadde sitt eget fattigvesen og Jørgen fikk oppført et eget skolebygg.
Jørgen og ektefellen Magdalena Darjes ga messehagel og antependium med sitt alliansevåpen brodert på, til Kongsberg kirke. Han fikk bygd et eget, privat gravkammer for sin nærmeste familie og seg selv, inntil tårnet på Haug kirke (Eiker).
Portrettmalerier av Jørgen og Magdalena er eid av familien og kopier henger på Fossesholm. Portrettene er malt av Eric Gustav Tunmarck som også har malt lerret veggtapeter i flere stuer på Fossesholm. I storstuen har tapetet bilde av bl.a. Jørgen som rir ut av en inngangsportal.

Familie

Med Jørgen von Cappelens farfar, fogden Johan von Cappelen (d. 1688), innvandret familien Cappelen i 1653 til Norge fra Tyskland. Jørgens far var kjøpmann Gabriel von Cappelen (1674–1758) fra Bragernes som kjøpte større deler av Fossesholm og var bosatt der fra 1740. Moren var Maren Jørgensdatter (Neumann) (1688–1747) hvis far kjøpmann Jørgen Poulsen (død 1709), eide deler av Fossesholm.
Jørgen von Cappelen var gift med Magdalena Larsdatter Darjes (1718–1769) som hadde etternavnet og våpenskjoldet fra sin stefar. Hun var datter til Lars Ottesen og Magdalene Arntsdatter von Kampen. Magdalena Larsdatter var gift 1. gang med kjøpmann Knud Thorsen Berg (død 1745) på Kongsberg. Det er antatt at hun bragte med seg en formue inn i ekteskapet med Jørgen.
Jørgen og Magdalena hadde ikke barn og Fossesholm ble overtatt av hans søstersønn, Otto Omsted.

Etatsråd Jørgen von Cappelens gravlegat

Jørgen von Cappelen opprettet i sitt testamente av 2.11.1780 et gravlegat for å ivareta det gravkapellet, med slektsmedlemmers graver, som han i 1771 fikk bygd ved Haug kirke. Legatkapitalen var på 400 riksdaler som ble stående som panteheftelse på gården Fossesholm. I stedet for å betale renter, skulle eieren vedlikeholde gravkammeret. Imidlertid var vedlikeholdet ganske dårlig i 1949, og legatkapitalen ble da utløst med det beskjedne beløpet kr. 800,-. Deretter har legatet vært ledet av medlemmer av slekten Cappelen inntil legatet i 2013 ble overtatt av Stiftelsen Fossesholm.
Zefevazia

Utseende

Små til middelsstore, brede og hvelvede, brunrøde, glatte og blanke tordivler. Hannen har ett horn i pannen, hunnen mangler horn men har en liten knøl. Antennene har en halvsirkelformet klubbe ytterst. Pronotum hos hannene har innskjæringer på hver side foran. De hvelvede dekkvingene har sju fine punktstriper, og en tverr-list ved roten. Beina er kraftige gravebein.

Levevis

I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt. De lever mest i tørre, ørken- eller halvørken-områder der de graver dype ganger i jorda.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.
«Draken» (1541)

Stora Galejan

Den svenske kongen, Gustav Vasa, bygget opp et sterkt militærvesen i det nye kongedømmet i sin regjeringstid, og anså galeiene som et fortreffelig forsvarsvåpen mot et dansk angrep mot Stockholm, som effektive forbindelsesfartøyer for kommunikasjoner mellom slottene eller festninger og som et transportmiddel med amfibiske kapasitet for troppene i arméen. Det ble bygd 32 galeier i løpet av årene mellom 1540 og 1560. Etter Gustav Vasas død i 1560 opphørte galeibyggingen for lang tid med få unntak fram til 1580-årene.
Den største galeien i den svenske historien fram til 1700-tallet er «Draken» som ble bygd og sjøsatt i Stockholm, også kjent som «Stora Galejan» ettersom den var flere ganger større enn den vanlige galeien i Gustav Vasas tid. Den normale størrelsen på galeiene i perioden 1540-62 var fra 75 til 150 tonn, de største opptil 200 tonn. «Stora Galejan» i sammenligning er oppgitt å ha et deplasement på 400 tonn som en «stor galei», som muligens ikke var bygd som en klassisk galei, men som en galeass, en krysning mellom en galei og et større seilskip.
«Draken» ble ombygd eller klassifisert om til et seilskip i 1553-54. Lite er kjent om dette skipet, også hvilken skjebne den hadde fått etter å ha vært sist nevnt sent i året 1563. I dette året brøt den nordiske syvårskrigen ut mellom Danmark-Norge og Sverige, og dette skipet som kan ha deltatt i sjøslagene, var aldri nevnt igjen. I en inventarliste fra 1566 over skipene i Flottan er et skip med navnet «Svenske Draken» nevnt som et tømte skip uten egne inventar. Året etterpå var et annet skip navnet «Sundske Draken».
Erobringen av et skip fra Lübeck under slaget ved Bornholm 15. juli 1564 kan ha fulgt til et nytt navn på det svenske skipet, den lybske bojorten het «Flygande Draken» i svensk tjeneste.
Divinycell

Devinycell® er et PVC-basert konstruksjonsmateriale som primært brukes som kjernemateriale i lag med komposittmaterialer som polyester, vinylester eller epoxy armert med glass-, aramid- eller karbonfiber.
ESO 550-2

ESO 550-2 eller ESO 550-IG02 er et par vekselvirkende spiralgalakser som ligger rundt 400 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Floden.
Den ene galaksen i ESO 550-2 er større, og har fått den ene spiralarmen deformert på grunn av tidevannspåvirkning fra den mindre galaksen. Sterk stjernedannelse foregår i den deformerte spiralarmen og i en ringstruktur rund kjernen til galaksen. Begge galaksene er omgitt av gløden fra svakt skinnende stjerner og interstellar materie som har blitt spredt i rommet på grunn av gravitasjonspåvirkningen fra en tredje galakse i nærheten.
Paul Henreid

Bakgrunn

Paul Henreids mor var Maria-Luise (Lendecke) og hans far, Carl Alphons, far var østerriksk baron og bankmann. Henreid ble oppdaget av regissøren Otto Preminger mens han arbeidet som direktør for Max Reinhardts teatergruppe, og begynte å spille teater med Reinhardt i Wien.

Filmskuespiller

Han filmdebuterte i Wien i 1933. Han flyttet fra hjemlandet og var i britisk film fra 1935. Ved utbruddet av andre verdenskrig risikerte Henreid deportasjon eller internering i Storbritannia som borger av fiendestat, men Conrad Veidt talte hans sak for britiske myndigheter og overbeviste dem om Henrieds fiendtlige innstilling til Det tredje rike, og fikk lov til å forbli og til å arbeide i britisk filmindustri.
Der gjorde han seg bemerket i roller i blant annet Adjø, Mr. Chips (1939) og Night Train to Munich (1940).
I 1942 spilte Henreid i sine to viktigste filmer. I Under nye stjerner skapte han sammen med Bette Davis en av tidenes mest imiterte filmscener, når han tenner to sigaretter og gir den ene til henne. Henreids neste rolle var Victor Laszlo, en heroisk anti-Nazi-leder, i filmen Casablanca med Humphrey Bogart og Ingrid Bergman. 
Han spilte gjerne tyskere, opposisjonelle eller ofre for nazismen, men nektet å fremstå i rolle som nazist.
I 1946 ble Henreid amerikansk statsborger.
Henreid spilte ofte elegante aristokrater, men også sensible kunstnernaturer, som i 1947 pianisten Robert Schumann i filmen Song of Love. Fra 1950-årene var han for det meste å se i biroller, og hans siste filmrolle var i 1977 kardinal i annen del av Eksorsisten.
Henreid har to stjerner på Hollywood Walk of Fame, en (for film) på 6366 Hollywood Boulevard og den andre (for TV) på 1722 Vine Street.
Mücke Motorsport

Mücke Motorsport er et tysk motorsportsteam. Per 2014 konkurrerer de i Deutsche Tourenwagen Masters (DTM), det europeiske Formel 3-mesterskapet, og den tyske rekrutteringsserien ADAC Formel Masters. Mücke Motorsport er Tysklands største private racingteam.
Teamet ble opprettet i 1998 av den tidligere føreren og tredobbelte autocross-europamesteren Peter Mücke, og de skaffet seg først erfaring fra diverse regionale og nasjonale løpsserier. De påfølgende år stilte Mücke-teamet til start i Formel BMW ADAC og det tyske Formel 3-mesterskapet, som fra 2003 ble til Formel 3 Euro Series. Begge seriene ble kjørt som supportløp til DTM-mesterskapet. Blant førerne som kjørte for Mücke på denne tiden var de fremtidige Formel 1-førerne Christian Klien, Robert Kubica, Sebastian Vettel, Markus Winkelhock og Sébastien Buemi. 
Fra 2005 stilte Mücke Motorsport også til start i DTM, som fabrikksteam for Mercedes-Benz
«Uredd» (P 41)

Oppdrag

Første oppdrag startet 8. mars 1942 og gikk ut på oppklaring langs Nordlandskysten. Mannskapet observerte to jagere i sleipner-klassen samt to fly. Andre oppdrag var eskortetjeneste for en konvoi til Murmansk. 30. april 1942 møtte «Uredd» opp ved konvoien sammen med ubåtene «Minerve» og «Jastrząb». Tyske fly angrep konvoien 1. og 2. mars, men mislykkes grunnet godt forsvar fra allierte jagerfly. «Jastrząb» ble senket av disse jagerne, da den ble tatt for en tysk inntrenger, da den hadde forvillet seg inn i selve konvoien. 15. mai kom konvoien til Murmansk, og «Uredd» var tilbake i Lerwick 7. mai.
«Uredd» var så med på to konvoier til. 2. september var den på nytt oppdrag, Andfjorden skulle dekkes. Ubåten returnerte fra oppdrag 29. september. 12. oktober var det nytt oppdrag på norskekysten. I Åfjorden senket hun sitt første skip, et tysk handelsskip av middels størrelse. Hun returnerte til Lerwick 27. oktober. 11. november ble hun nok engang sendt ut, denne gangen i kraftig storm, og selv på 200 fots dybde slingret hun godt. Hun fikk returordre 25. november. På nytt oppdrag på norskekysten fikk mannskapet se en større krysser 17. januar 1943. Hun klarte ikke å senke denne, ved å sende ut fire torpedoer. Dagen etter fikk hun returordre.

Siste oppdrag

I februar 1943 var «Uredd» på et oppdrag der hun skulle landsette Kompani Linge-mannskaper i Bodø. Disse skulle sabotere kraftforsyningen til Sulitjelma gruber («Operasjon Seagull»). «Uredd» skulle så til Senja for å hente to franskmenn og to norske SIS-agenter («Operasjon Upsilon II»). De hadde fått informasjon fra britisk etterretning at Fugløyfjorden ikke var minelagt, noe som var feil. «Uredd» traff en tysk mine, og hele mannskapet inkludert løytnant Rolf Q. Røren og alle mannskapene fra kompani Linge omkom, sammen med SIS-agenten Paul Kristjern Nygaard, som også var ombord som maskinist.
Ubåten ble funnet sørvest for Fugløyvær på 105 meters dyp i 1985, ved hjelp av en miniubåt. Man kunne se at den hadde blitt sprengt av en mine ved maskinrommet. 13. mars 1986 ble vraket erklært som krigsgrav, og en minnebauta ble satt opp på Haakonsvern.
Hypanartia

Utseende

Middelsstore, oransje eller brunlige sommerfugler. Hos de fleste artene er bakvingen trukket ut til en stjert ved bakhjørnet.

Levevis

Larvene kan leve på en rekke ulike planter, blant andre i neslefamilien, almefamilien og pepperfamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen, fra Texas i nord til Bolivia i sør, også i Vestindia.
De er vanligst i litt høytliggende områder, gjerne i tåkeskog.
Cupfinalen i fotball for menn 1903

Cupfinalen i fotball for menn 1903 var en fotballkamp som ble spilt 22. september 1903 på Gamle Frogner stadion og var den siste kampen i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1903. Finalistene var Grane og Odd. Odd vant kampen og ble dermed norgesmester for første gang.