google/wiki40b huggingface dataset:
Podengo português

Opprinnelse og alder

Hvor gammel denne hunderasen er vet man ikke, men man har lenge antatt at den nedstammer fra såkalte urhunder (tesem). Som type har den en rekke fellestrekk med ibizahund, podenco canario, faraohund og etnahund, men aller mest ligner den på den andalusike podencoen – podenco andaluz. Kynologene har derfor antatt at disse har et felles opphav, og mange mener til og med at de er varieteter av samme hund.

Bruksområde

Podengo português er en utpreget hurtig og utholdende jakthund, som i hjemlandet først og fremst har vært benyttet til småviltjakt. Denne hundetypen bruker syn, lukt og hørsel like aktivt når den jakter, og den har derfor kvaliteter innen mange jaktformer, herunder også som ledhund. Rasen er også en ypperlig brukshund. Den er energisk og har høyt utviklet luktesans og kan med fordel benyttes som ettersøkshund, sporhund, narkotikahund og en rekke andre formål. Den er også en godt vakthund. Rasen har på grunn av sin hurtighet og spenstighet dessuten en rekke egenskaper innen hundesport, og den regnes som en god og stødig familiehund.

Lynne og væremåte

Podengo português regnes som en ekstremt livlig og svært lojal hund. Den krever mye mosjon og trives best når den får nok psykiske utfordringer og oppgaver i hverdagen. Som rase er den normalt noe tilbakeholden og skeptisk til fremmede, men den skal ikke være aggressiv. Den har et tydelig kroppsspråk og vil trolig varsle når det kommer fremmede. Den regnes som en god familiehund som passer best sammen med erfarne hundefolk som liker å ferdes mye ute i skog og mark.

Annet

Rasen regnes som meget sunn og har få eller ingen arvelige sykdommer. Den ruhårede/langhårede varianten krever daglig pelsstell.
Isolepronota

Utseende

Middelsstore, kraftige, hvelvede, halvmatt svarte bladbiller, dekkvingene gjerne brunrødlige.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika, fra Peru og sørover.
Tusi-par

Tusi-par er et matematisk verktøy der en liten sirkel roterer inne i en større sirkel med to ganger diameteren til den lille sirkelen. Sirklenes rotasjon skaper et punkt på den lille sirkelens omkrets som svinger frem og tilbake i en lineær bevegelse langs en diameter for den store sirkelen.
Den ble utviklet i det 13. århundre av den persiske astronomen og matematikeren Nasir al-Din al-Tusi som en del av en planetarisk modell som gikk bort fra ekvanten som ble introdusert i Ptolemaios' Almagest tusen år tidligere.
(en) Kategori:Tusi-couple – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Hests kommuna

Hests kommuna var en kommune på Færøyene som omfattet øyene Hestur og Koltur. Området var opprinnelig en del av Kirkjubøur sogn, men ble utskilt fra dette i 1920. Sognet ble senere utskilt som en egen kommune fra Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna i 1930, med et areal på 9 km². Den gikk inn i Tórshavnar kommuna den 1. januar 2005, etter en folkeavstemning foråret. Hests kommuna hadde ved sammenslåingen 41 innbyggere.
Niederaussem kraftverk

Niederaussem kraftverk er et varmekraftverk i byen Bergheim sørvest i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på brutto 3 864 MW. Utslippet av CO₂ er blant de største i hele Europa fra ett enkeltpunkt, med 27,4 millioner tonn CO₂ i 2007, eller halvparten av Norges totale klimagassutslipp. De totale CO₂-utslippene i 2008 var ca. 22 300 000 tonn. 
Utbyggingen startet i 1960 og nådde 2 700 MW i 1974. Et tilleggsanlegg ble bygd 1986–88, med kalksteinsbasrt rensing som gir biproduktet gips. Sommeren 2002 åpnet den hittil siste enheten. Anlegget opplevde en brann den 6. juni 2006.
Brenselkilden er steinkull, naturgass og fyringsolje, og det ble i perioden 2004–06 i gjennomsnitt produsert 25,43 TWh årlig. Enhet I ble stengt i 2000, men fortsatt drives de eldre enhetene II (93 MW) og III (303 MW). Enhet nr IV er en gassblokk på 390 MW med kogenerasjon, slik at anlegget også leverer fjernvarme. Operatør er energiselskapet RWE Power AG.
John Colet

Bakgrunn

John Colet var den eldste sønn av Sir Henry Colet, Lord Mayor of London i 1486 og 1495, og født i London i januar 1467. Han fikk utdannelsen sin på St Anthony's School og ved Magdalen College i Oxford hvor han tok sin M.A. i 1490.

Prest, humanist

Han var allerede rektor ved Dennington i Suffolk og sogneprest ved St Dunstan's i Stepney før han ble prest for Thurning i Hunts. I 1493 dro han til Paris og deretter til Firenze og til Roma hvor han studerte kirkelov og sivil jus, skriftene til de første kristne og gresk.
I løpet av sin tid i utlandet ble han kjent med Budaeus (Guillaume Budé) og Erasmus av Rotterdam. Han studerte også skriftene til Girolamo Savonarola, og korresponderte med «renessansens far» Marcilio Ficino. Han kom tilbake til Oxford i 1496, og hans forelesninger der over Paulus-brevene, særlig Romerbrevet og Korinterbrevene var nybrottsarbeid for humanistisk eksegese (bibeltolkning). 
John Colet var en sentral skikkelse i «Platonist-kretsen» i Oxford, som også omfattet William Grocyn, Thomas Linacre, som begge var hans studiekamerater under Marcilio Ficino i Firenze, Thomas More, William Latimer og nederlenderen Erasmus av Rotterdam. Erasmus var kommet til Oxford for videre studier av gresk. Han har sagt at «Når jeg lytter til Colet er det som å lytte til Platon selv». 
Colets metode for å trenge inn i bibeltekster, inkluderte forberedelse med faste og bønn, var lesning av teksten og deretter mediterte han lenge over den. 
Likesom kretsens øvrige medlemmer flyttet Colet tidlig på 1500-tallet til London, der ble han dekan ved St. Paul-katedralen. Farsarven gjorde ham velstående, og satte ham i stand til å grunnlegge St. Pauls skole. Som overlærer valgte han en annen platonist og gresklærd, William Lily. Selv forfattet han en forenklet latinsk grammatikk som, med tillegg av Erasmus og Lily, ble standard i det engelske skolevesen i noen hundre år.  
Colet ble senere Henrik VIII av Englands personlige kapellan, og i 1512 holdt han en berømt preken mot misforholdene i kirken. 
Han døde i 1519. Hans samtidige skattet han som en fremstående lærd, og mente som Thomas More at det i flere generasjoner ikke hadde vært i deres midte «en mann som var mer lærd og hellig».
Bat Out of Hell

Struktur

Albumet har et lydbilde som preges av dramatikk og er til tider pompøs og svulstig, og minner av og til om opera. Samtidig er det lagt stor vekt på melodi og rytme, med rytmiske passasjer som tidvis grenser til progressiv rock. Flere av sangene starter stille og bygger seg opp til dramatiske crescendo, sterkt underbygget av dramatiske tekster. 
Tekstene omhandler i all hovedsak «tenåringsangst» og dels tragiske historier dratt ut i det nesten parodiske, noe som faktisk var Steinmans intensjon. De skulle være ekstreme og grense til det latterlige, samtidig som de skulle røre ved lytternes følelser. Noe av kritikken som kom fra musikkpressen var bruken av «pubertale klisjeer», da de fleste ikke så det parodiske ved dem. Tittellåten «Bat Out of Hell» er albumets beste eksempel på dette, der Steinman ville presentere «den ultimate bilkræsj-sangen». «Paradise By the Dashboard Light» var Steinmans versjon av «den ultimate bilsex-sangen». 
På albumet finnes også ballader som  «Two out of Three Ain't Bad» og «You Took the Words Right out of My Mouth (Hot Summer Night)». Tekstmessig er de godt på linje med resten av albumet, med sine lett tragiske kjærlighetshistorier. Steinmans tekster er personlige, uten å være biografiske. Meat Loafs intense sangstil reflekterer det personlige i både musikken og tekstene.

Bakgrunn

Jim Steinman startet innspillingene med tre låter som han hadde skrevet til en musikal, Neverland, med ønsket om å videreutvikle disse sangene – «Bat Out of Hell», «Heaven Can Wait» og «All Revved Up with No Place to Go» (som da hadde tittelen «The Formation of the Pack»), med dette nye prosjektet. Steinman, Rundgren, Meat Loaf og medlemmer fra Rundgrens band Utopia spilte inn albumet over en tidsperiode på omtrent to år, da enkelte av musikerne de ønsket å ha med var opptatt på annet hold. Steinman ville at Roy Bittan og Max Weinberg, som kom fra Bruce Springsteens E Street Band, skulle spille på så mange sanger som mulig. 
Dermed måtte innspillingen også foregå utenom disses forpliktelser overfor Springsteen. Samtidig tok det tid å skaffe et plateselskap som var villig til å gi ut albumet. Etter en rekke avslag fikk de kontrakt med Cleveland International, en underavdeling av Epic Records. Albumet ble, etter mye om og men, utgitt 21. oktober 1977. Albumet solgte dårlig og sangene ble lite spilt på radio, og hovedpersonene bak albumet, Steinman, Rundgren og Meat Loaf, klaget på plateselskapet og mente det var for dårlig markedsføring rundt utgivelsen. Det ble heller ikke spesielt godt mottatt av musikkritikere, som ikke helt forsto Steinmans «humor». Derfor tok det relativt lang tid før albumet begynte å selge. 
Gjennombruddet kom først i Storbritannia og i Australia der musikkvideoen til «Bat Out of Hell» ble en publikumsfavoritt. Først langt inn i 1978, etter en lang rekke konserter og stor egeninnsats fra de tre «hovedpersonene», begynte Bat Out of Hell å selge i hjemlandet USA og er nå blitt et av verdens mest solgte musikkalbum.
Samuel Johnson Prize

Samuel Johnson Prize er en litteraturpris for sakprosa. Den ble innstiftet i 1999 gjennom en anonym donasjon, og administreres av BBC. Hver vinner mottar 30 000 britiske pund og hver finalist 2 500 britiske pund. Prisen er oppkalt etter Samuel Johnson.
United States Fleet Forces Command

United States Fleet Forces Command (USFLTFORCOM) er Den amerikanske marinen sin kommando med ansvar for operasjoner i og rundt Atlanterhavet. Kommandoen ble opprinnelig opprettet som United States Atlantic Fleet (USLANTFLT), Atlanterhavsflåten, i 1906.
Sandarnakulturen

Sandarnakulturen er en vestsvensk arkeologisk kultur som er oppkalt etter en funnplass i Göteborg. Sandarnakulturen er en steinalderkultur som en regner med eksisterte mellom 8400 og 6000 år f.Kr.

Kjennetegn og levninger

Typebestemmende levninger for kulturen er blant annet hakker med skaftehull, sandarna-økser, kjerneøkser, skiveøkser, pilspisser av flint (hullingspetsar), lansettmikrolitter, runde skrapere, koniske flintkjerner og små smale flintflak med store plattformer. Pilspisser av flint anses å være en led artefakt for kulturen til tross for at de ikke er særlig vanlige. De forekommer først og fremst i den eldre fasen av Sandarnakulturen, men forekommer allikevel også seinere.
På funnplassene for Sandarnakulturen har man funnet rester etter både land- og marinejaktbytter. Ved en boplass ved Balltorp har man funnet villsvin, urokse, kronhjort og rådyr mens andre lokaliteter oppviser funn av sjøfugl, fisk, sel, niser og hvitsnutet delfin.
Moland prestegård (Fyresdal)

Moland prestegård eller Fyresdal prestegård (gnr. 36) ligger like nordøst for Moland kirke i Fyresdal. Navnet Moland ble tidligere brukt også om kommunen.
Prestegården har en lang historie, og det antas at kirkestedet ble flyttet til prestegården på 1300-tallet. På 1700-tallet var de gamle prestegårdsbygningene svært medtatt, og nye bygninger ble oppført mot slutten av århundret etter mønster av Kviteseid, der den gamle prestegården hadde brent på 1700-tallet. Også på 1800-tallet og senere har det vært betydelige utskiftninger i bygningsmassen, inkludert hovedbygningen.
Jorden er etterhvert fradelt og lagt under nabogårdene, og prestegårdsanlegget består av hovedbygning med garasje, hage og stabbur, mens driftsbygningen er solgt sammen med jorden. Som ved en rekke andre prestegårder har stabburet vært brukt som kornkammer for lokalsamfunnet. I de senere år har Opplysningsvesenets fond leid ut prestegården til Fyresdal gjestegard.
Jon Lauritz Qvisling var prest i Fyresdal i 1879–1893, og sønnen Vidkun Quisling tilbragte tidlige barneår på prestegården.
Kikut

Kikut er en ås midt i Nordmarka i Oslo kommune. Høyeste punkt er Kikuttoppen (612 moh.), som er Oslos fjerde høyeste topp. Her er det fantastisk utsikt spesielt om en går litt nordover langs Kikuthøgda.
På sydsiden av Kikut, ved Bjørnsjøen, ligger Kikutstua (350 moh.). Betegnelsen «Kikut» brukes ofte også som en kortform for Kikutstua.
Pukavik

Pukavik er et tettsted i Sölvesborg- og Karlshamn kommune i Blekinge län i Sverige. I 2005 hadde tettstedet 279 innbyggere hvorav 149 i Sölvesborg kommune og 130 i Karlshamn..
Frank Løke

Biografi

Løke begynte karrieren i Idrettslaget Runar i Sandefjord. I 1999 og 2002 ble han norgesmester med klubben. I 2003 gikk han til den tyske klubben SV Post Schwerin, der han scoret over 200 mål i sin første sesong. Klubben rykket opp, men Løke forlot klubben til fordel for den danske klubben FCK Håndbold. Han hadde kontrakt med den tyske storklubben SG Flensburg-Handewitt, som blant andre Johnny Jensen spilte i. Fra 2005 til 2007 var han utlånt til den sveitsiske klubben Grasshopper-Club Zürich. Han ble i 2007 utlånt til ZMC Amicitia Zürich som i 2008 kjøpte han fri fra kontrakten med SG Flensburg-Handewitt og inngikk en toårskontrakt med Løke. I 2009 gikk han til RK Zagreb etter først også å ha skrevet kontrakt med danske Skjern Håndbold. EHF ila Løke en bot på 10000 euro og suspenderte han fra internasjonale klubbkamper i ni måneder for å ha skrevet kontrakt med to klubber, noe som er brudd på forbundets regelverk. I 2010 ble han utleid fra RK Zagreb til TuS N-Lübbecke som spiller i tysk Bundesliga. Han debuterte for klubben 17. februar 2010. i 2015 kom Løke tilbake til Norge der han spilte for Drammen Håndballklubb en halv sesong. Fra 2016 har han kontrakt med Runar Håndball. Han gav seg med håndballen i 2016.
Frank Løke debuterte på landslaget 6. januar 2001 og har spilt 167 landskamper for Norge. Han var en av lagets sentrale spillere under EM 2008 der han ble kåret til beste strekspiller. Han deltok også i VM 2005,  EM 2006,  VM 2007, VM 2009 og EM 2010. 
Frank er storebror til Heidi Løke som spiller for Vipers Kristiansand, og Lise Løke som spiller for Larvik.
Rølsvika

Rølsvika er den sydlige delen av en slak innbuktning på vestsiden av Ytterøya i Trondheimsfjorden. Rølsvika ligger ut mot Nordviksundet som skiller Ytterøya fra Mosvik på nordsiden av fjorden. Den nordlige delen av bukten kalles Nordvika.
Skrekkulv

Bakgrunn

Skrekkulven var trolig beslektet med amerikansk ulv og rødulv, men den er ikke en direkte forfar til noen av dagens ulvearter. En rekke fossile funn gjør at man vet at den sameksisterte med vanlig ulv i Nord-Amerika for omkring 100 000 år siden. Noen mener den innvandret dit fra Sør-Amerika, der en teori er at den kan ha vært en etterkommer av Canis ambrusteri som fantes på det amerikanske kontinentet for omkring 800 000 år siden. Denne arten forsvant imidlertid relativt tidlig fra Nord-Amerika, men overlevde trolig mye lenger i sør. En annen teori er at skrekkulven kan ha vært en etterkommer av andre små søramerikanske ulver. Fossile funn bekrefter at skrekkulven fantes i Nord-Amerika for ca. 400 000 år siden, og at den fortsatt var i live for omkring 16 000 år siden, omtrent samtidig med innvandringen av de første bølgene med amerikanske urbefolkning. Det er ikke funnet yngre bevis for denne ulvens eksistens. Man antar derfor at den døde ut i siste istid, som følge av artens spesialisering på byttedyr som kan ha dødd ut i samtid.
Det første funnet av skrekkulv ble gjort av Francis Lick, langs bredden av Ohioelven, i nærhheten av Evansville i Indiana, USA, i 1854, men majoriteten av funn (ca. 3 600 individer i alt) stammer fra de legendariske tjærepyttene ved Rancho La Brea i California, et sted der man også har gjort en rekke andre fossile funn av dyr og planter. Fossile rester etter skrekkulv har blitt rapportert fra 136 lokaliteter, fra Alberta i Canada i nord, til Muaco i Venezuela; Talara i Peru; og Tarija i Bolivia i sør.
Det høye antallet funn på et og samme sted gjør at forskerne tror denne ulven var et flokkdyr, som kanskje ernærte seg på samme måte som dagens hyener. Med sine korte ben var skrekkulven åpenbart ikke særlig hurtig, men tannutrustningen var formidabel sammenlignet med dagens ulver. Man kan derfor tenke seg at denne ulven i mye større grad utnyttet kadavere etter andre rovpattedyr i sin ernæring.

Beskrivelse

Skrekkulven var i snitt noe større enn dagens ulv, men det hersker en viss uenighet om hvor mye større den var. Trolig veide den omkring 68 kg i snitt, noe som i størrelse tilsvarer omtrent de største av dagens ulver.
Til tross for stor likhet med ulv var det også distinkte forskjeller mellom artene. Skrekkulven var blant annet mer kortbent og hadde et tyngre bygget skjelett. Hodeskallen var bredere og mer massiv, men den hadde en markant mindre hjernekasse enn dagens ulv. Tennene var dessuten betydelig større og grøvre. Paleontologene mener at den i større grad var utrustet for å knuse bein, noe som kan være noe av forklaringen til at arten døde ut. Det har også blitt antydet at skrekkulven kan har fylt en nisje som minner om dagens hyener i Afrika. Den kan ha levd på store planteetere som døde ut samtidig.
Bahiaxenos relictus

Utseende

Bare hannen er kjent. Denne utmerket seg blant annet ved å ha en åtte-leddet antenne (andre viftevinger har maksimalt sju ledd) og en velutviklet labrum ("overleppe", denne er redusert hos alle andre kjente viftevinger). Disse og andre trekk tyder på at arten representerer søstergruppen til alle andre kjente viftevinger.

Liv og utvikling

Det ene, kjente eksemplaret ble funnet mellom gamle sanddyner. Ingenting er kjent om biologien til denne arten.

Utbredelse

Familien er hittil bare funnet i Bahia-provinsen, Brasil.
Trampoline under Sommer-OL 2000 – Kvinner

Kvalifisering

Tolv deltakere kjempet om åtte plasser i finalen.
Kaya Serkan

Idrettskarriere

Serkan kom på fjerdeplass på 3000 meter under det tyrkiske mesterskapet i friidrett i 2009, og kom også på fjerdeplass på denne distansen i 2010. Han fikk bronse på 3000 og 5000 meter under Turkish Clubs Super League Final i 2010. I 2012 fikk han bronse på 5000 meter i det tyrkiske mesterskapet for klubblag. Samme år satte han personlig rekord på halvmaraton, da han kom på ellevteplass i Tarsus Half Marathon i Tyrkia, med tiden 1:05:09. 
I Turkish Clubs Super League kom han på tredjeplass på 3000 meter i stevnet i Ankara i august 2013, og fjerdeplass i stevnet i Mersin i september. Året etter kom han på fjerdplass i Turkish Clubs Super League-stevnet i Ankara, og i 2015 kom han på tredjeplass. Han kom på 28.-plass i Frankfurt Marathon 2015, med ny personlig rekord på 2:17:27. 
I 2016 kom han på 20.-plass i Rotterdam Marathon. Han deltok også i EM i friidrett 2016 i Amsterdam, der han kom på 46.-plass i halvmaraton. I desember løp han Mersin Marathon, og kom der på 13.-plass. Han kom på 24.-plass i Istanbul Halvmaraton, og vant Balkanmesterskapet i halvmaraton 2017, der Tyrkia også vant lagkonkurransen.
Abbey Road (gate)

Abbey Road er en gate i London. Selv om det er mange andre gater med samme navn, totalt 20 i London alene, er det denne Abbey Road som The Beatles har gjort berømt, som er den mest kjente.
Veien går nordvest til sørøst gjennom de velstående nordlige boligområdene St John's Wood. Den nordvestlige enden av Abbey Road, NW8, begynner med trafikkrysset Quex Road og West End Lane; den fortsetter sørøst flere kilometer, krysser Belsize Road, Blendheim Terrace og Marlborough Place, og ender i krysset mellom Grove End Road og Garden Road. Den sørlige delen av gata ligger i bydelen City of Westminster og den nordlige i Camden.
I desember 2010 ble krysset gitt grad II i bygningsvernet i Storbritannia av English Heritage.

Berømmelse

The Beatles spilte i løpet av 1960-årene inn mer enn 90% av sine sanger i EMIs Abbey Road Studios, som ligger som et av det første husene i gaten, tett ved en fotgjengerovergang. Adressen er nr. 3 Abbey Road. Denne er blitt en yndet turistattraksjon etter at gruppens fire medlemmer lot seg fotografere da de gikk over denne, og brukte fotoet som omslag på sitt album fra 1969 med navnet Abbey Road.
Det finnes et webkamera på plassen, slik at man hele tiden kan følge med på hva som skjer i fotgjengerfeltet. Abbey Road er blitt markert i guiden The Amazing Race 7 som et turistmål.
Den enkleste måten å finne Abbey Road Studios til fots er å ta undergrunnen til stasjonen St. John's Wood. Fra denne er det omtrent hundre meters gange til Abbey Road`s studio. Da vil man lett finne fotgjengerovergangen som The Beatles gikk på. Studioet ligger rett ved på venstre side og er lett å gjenkjenne på grunn av all graffitien på muren.
Lærlingsenter

Lærlingsenter er et samarbeid mellom ulike opplæringskontorer for å tilrettelegge for lærlinger som skal opp til fag- og svenneprøver innen byggfag, tekniske byggfag og elektrofag
Lærlingsenteret for byggfag i Oslo er et opplæringstilbud administrert av opplæringskontorene, lokalisert på Kuben yrkesarena på Økern 2013.
Lærlingsentrene legger til rette for opplæring og informasjon til lærlinger som skal opp til fag- eller svenneprøve i rørleggerfaget, murerfaget, malerfaget, elektrikerfaget, tømrerfaget, forskalingsfaget, kobber- og blikkenslagerfaget.
Mykporno

Myk- og hardporno

Betegnelsen mykporno stammer fra det engelske soft porn eller softcore som oppstod i motsetning til hardcore pornografi (hardporno) i annen halvdel av 1900-tallet.
Både mykere softcore og grovere hardcore  viser nakenhet og seksuelle situasjoner for å stimulere betrakterens seksuelle lystfølelser. Mykpornoen gjengir imidlertid ikke noen av de følgende elementer: Bilder av  erigert penis, eksplisitt samleie, penetrasjon av forskjellig slag, ejakulasjon og munnsex. Det kan også være andre eksplisitte situasjoner som klart må tilregnes hardcore-siden. En annen forskjell er at seksualakten i softcore ofte (men ikke alltid) er simulert. Men også simulerte fremstillinger ved hjelp av tegninger eller digital manipulasjon kan klart falle innen kategorien hardcore.  
Softcore er i utgangspunktet tilpasset en strengere pornolovgivning og beregnet for salg i land der det for eksempel tillates nakne glamourmodeller og skriftlige sexbeskrivelser, men ikke avbildninger av direkte sexscener som «erigert penis i bevegelse». Pornofilmer og -bilder kan sensureres ved hjelp av sladding eller klipping slik at de pornografiske produktene kan vises flere steder og dermed får et bredere marked.
Tradisjonelle mannfolkblader med nakenmodeller og sexnoveller betegnes ofte som mykporno. Det samme gjelder triviallitteratur der sexscenene er dominerende, klisjefylte eller spekulative. Mykpornoen spilte tidligere en mer diskret rolle i populærkulturen, for eksempel som diskret innslag med halvnakne kvinner eller stereotypiske seksuelle hentydninger i populære filmer, eller den var beregnet for smalere målgrupper gjennom blader og bøker. Pornografiens visuelle kjennetegn og klisjeer har imidlertid blitt tatt opp i den moderne massekulturen, ikke minst kommersielle kulturuttrykk beregnet for ungdom. Dette er særlig synlig i seksualisert reklame og musikkvideoer .
Underholdende dameromaner og ukebladnoveller med overdreven romantikk, ikke nødvendigvis sex, har ofte litt nedsettende blitt kalt «husmorporno». På tilsvarende måte har tabloidpressens kommersielle utnyttelse av tragiske menneskeskjebner blitt omtalt som «sosialpornografi», selv om dette ikke har med seksualitet å gjøre.