William Wordsworth

Barndom

Wordsworth ble født som det andre av fem barn i Cockermouth i Cumberland – en del av den pittoreske regionen i nordvestlige England som blir kalt for Lake District. Da hans mor døde i 1778 sendte hans far ham til den private kostskolen Hawkshead. Selv om han stort sett hadde en positiv barndom dvelte han senere på ensomme og melankolske stunder. Det tok ham også mange år og mye skriving å komme over at foreldre døde og at han blir skilt fra søsknene. Hans søster var poeten og dagbokskriveren Dorothy Wordsworth.

Universitet, kjærlighet og revolusjon

Wordsworth begynte ved St John's College i Cambridge i 1787. I 1790 besøkte han det revolusjonære Frankrike og støttet den republikanske bevegelsen. Det neste året sluttet han på Universitet i Cambridge uten å utmerke seg. Hans yngre bror Christopher hadde derimot tatt mastergrad ved Trinity College.
I november dro han tilbake til Frankrike og vandret rundt i Europa til fots, spesielt Italia og Alpene. Han ble forelsket i en fransk kvinne, Annette Vallon, og i 1792 fødte hun deres datter, Caroline. På grunn av pengemangel og den politiske spenningen mellom Frankrike og England reiste han hjem det samme året. Terrorstyret i 1793 fremmedgjorde ham overfor den republikanske bevegelsen og krigen mellom Frankrike og England hindret ham å se Annette og Caroline igjen på flere år. Med Freden i Amiens kunne han igjen reise tilbake til Frankrike og i 1802 reiste han sammen med sin søster Dorothy og besøkte Annette og Caroline som han fikk en felles enighet med angående sine økonomiske forpliktelser.

Debut som dikter

Året 1793 så Wordsworth sine første utgivelser med poesi, samlingene An Evening Walk (En kveldstur) og Descriptive Sketches (Beskrivende skisser). Han fikk et legat fra Raisley Calvert i 1795 slik at han kunne fortsette å skrive dikt. Det samme året møtte han Samuel Taylor Coleridge i Somerset. De to dikterne utviklet fort et nært vennskap. I 1797 flyttet Wordsworth og søsteren Dorothy til Somerset, bare noen få kilometer fra hjemmet til Coleridge i Nether Stowey.
Sammen skapte Wordsworth og Coleridge (med bidrag fra Dorothy) diktsamlingen Lyrical Ballads i 1798 som ble et betydningsfullt verk for den engelske romantiske bevegelsen og som samtidig var med på å starte den. Et av de mest kjente diktene til Wordsworth, «Tintern Abbey», ble utgitt i dette verket, tilsvarende med Coleridges «Ancient Mariner». I den andre utgaven i 1802 la Wordsworth til et forord som ble sett på som et poetikk for den romantiske bevegelsen. Her drøftet Wordsworth det som han så på som grunnleggende i en ny type diktning, basert på menneskenes ekte språk og som skal unngå den poetiske diksjonen som fantes i det meste av poesien fra 1700-tallet. Wordsworth ga også sin kjente definisjon av poesi i dette forordet: «the spontaneous overflow of powerful feelings from emotions recollected in tranquility».

Dikteren fra innsjøene

Wordsworth, Dorothy og Coleridge reiste så til Tyskland. Den harde vinteren 1798–1799 bodde Wordsworth med Dorothy i Goslar, og til tross for stress og ensomhet begynte å skrive på et selvbiografisk stykke som siden ble gitt tittelen The Prelude. Han skrev også flere kjente dikt, blant annet «Lucy-diktene». Han flyttet deretter tilbake til England sammen med Dorothy og bosatte seg ved Grasmere i Lake District. Her hadde han dikteren Robert Southey nært ved. Wordsworth, Southey og Coleridge ble kjent som «innsjødikterne» («Lake Poets»). Gjennom denne perioden dreier mange av diktene hans om tema som død, å holde ut, atskillelse og sorg.

Dikteren etter døden

Hans enke Mary ga ut det lange selvbiografiske diktet som nå fikk tittelen The Prelude noen måneder etter hans død. Det vakte dog liten interesse i 1850, men har siden blitt sett på som hans mesterverk.
Livene til Wordsworth og Coleridge og særlige deres samarbeid om Lyrical Ballads har dennet handlingen i filmen Pandaemonium.
Noen korte dikt av Wordsworth er også verd å legge merke til, og viser hans enkle, men kraftfulle bruk av det engelske språket. Av disse diktene kan «I Wandered Lonely As A Cloud», «O Nightingale!», «Thou Surely Art» og «We Are Seven» nevnes.