Carl Adolph Agardh

Botaniske arbeider

Agardhs første faglitterære verk, i botanikk, utkom 1806 (Caricographia scanensis), hvoretter han publiserte en avhandling innen matematikken.Under et studiebesøk i Stockholm fikk han møte botanikeren Olof Swartz, som ble viktig for hans senere botaniske studier. Agardhs lærere ved universitetet var tilhengere av Carl von Linnés skole. Professorene konsentrerte seg om hver sine grupper innen botanikken, og det falt på Agardh å studere algene, med bl.a verket Dispositio algarum Sueciæ (1810-1812). Med støtte i utenlandske algestudier utviklet Agardh algeologien videre på en måte som satte ham på kartet innen senere botanikk. Han gav 1812-1815 ut verket Algarum decas, og i 1817 Synopsis algarum Scandinaviæ, som begge vakte stor oppmerksomhet i andre land. Han satte seg nå fore å beskrive alle kjente algearter og -familier i Species algarum (1820-22) og Systema algarum (1824). Han foretok studiereiser til Venezia og Trieste i 1827, hvor en rekke nye arter ble tatt med i arbeidet Icones algarum europæarum (Leipzig, 1828-1835) og et bind 2 av Species algarum.
Agardh offentliggjorde også bredere, generelle botaniske oversikter med Classes plantarum (1825) og Aphorismi botanici (1826), hvor han på en ny måte klassifiserte plantearter og -grupper, med en bedre taksonomi enn i tidligere verker. Han behandlet også plantenes anatomi og fysiologi, et arbeid som hadde vært neglisjert innenfor den taksonomisk orienterte Linné-tradisjonen. Han utga en lærebok i botanikk som ble oversatt til tysk, og befattet seg med praktiske avlings- og landbruksspørsmål.

Økonomiske arbeider

I 1812 ble Agardh utnevnt til Lunds universitets professorat i statsøkonomi og botanikk. Han har vært beskrevet som den første betydelige økonom i dette professoratet siden det ble opprettet i 1750. Under botaniske studiereiser fulgte han i 1820 forelesningene til Jean Baptiste Say i Paris. Ved overgangen til 1830-tallet dreide Agardhs sitt forskningsfokus stadig mer over mot statsøkonomien. Agardh var sterkt influert av de klassiske økonomene. I 1929 utgav han den akademiske avhandlingen Granskning af statsekonomiens grundläror, og publiserte i 1831 i tidsskriftet Svea en avhandling Om absolut och subjektiv rikedom. Han kritiserte Adam Smith for å ha tilegnet staten en altfor passiv rolle i økonomien. Agardh mente at staten aktivt skulle stimulere økonomisk vekst, bekjempe fattigdom og arbeidsløshet.
I aviser i Skåne fikk han trykket kronikker om Opinionens makt, Om spannmålshandeln (Om kornhandelen) og Om möjligheten af hypoteksinrättningar, og tok til orde for nasjonale fond og forbedringer i bankvesenet, med det mål å redusere innflytelsen til utenlandske kapitaleiere over Sverige. Han var blant grunnleggerne av Lunds sparbank og en hypotekforening i Skåne. Agardh tok til orde for en aktiv og regulert skogpolitikk, og for livsforsikringsordninger. Han ønsket en aktiv kreditt- og pengepolitikk, og så flere argumenter for offentlige investeringer i infrastruktur: økt vekst, mindre arbeidsløshet og fattigdom, og økt konkurranse om arbeidskraften hvilket førte til økte lønninger.
Han ble i 1828 medlem av en komite som skulle foreslå reformer av undervisningssektoren i Sverige, hvor han sammen med Esaias Tegn~er blant annet tok til orde for en større vektlegging av moderne naturfag i skolen, og mindre vektlegging av klassiske dannelsesfag. Politisk tok han derimot til orde imot politiske rettigheter for jøder i Sverige.