Johan Galtung

Virke

Etter å ha avlagt cand.real.-graden i matematikk (1956) og magistergraden i sosiologi året etter, ved Universitetet i Oslo, ble Galtung utnevnt til universitetslektor (instructor) i sosiologi ved Columbia University. I 1959 dro han tilbake til Oslo, der han grunnla Institutt for fredsforskning (PRIO), det første av sitt slag i Europa, sammen med flere andre samfunnsforskere. Han var forskningsleder og senere direktør for PRIO frem til 1969. Han tok initiativ til etableringen av Journal of Peace Research i 1964. Galtung ble professor i konflikt- og fredsforskning ved Universitetet i Oslo i 1969, og innehadde denne lærestolen til 1977. 
Johan Galtung regnes ofte som grunnlegger av freds- og konfliktforskningen, og han har bidratt til en rekke områder av sosiologien. Han har bidratt til over tusen artikler og mer enn hundre bøker. Fredsforskeren Kenneth Boulding har skrevet at Galtungs «virksomhet er så stor og så variert at det er vanskelig å tro at det kommer fra ett menneske». På 1950-tallet samarbeidet Galtung med filosofen Arne Næss. Artikkelen «The Structure of Foreign News», fra 1965 og skrevet sammen med Mari Holmboe Ruge, er en av hans ofte siterte arbeider.
Galtung er direktør for det internasjonale Transcend-nettverket for fred og utvikling, som han grunnla i 1993, og grunnlegger av Transcend-metoden. I 1987 ble han tildelt Right Livelihood Award. Han har virket som megler i blant annet Sri Lanka, Afghanistan, Nord-Kaukasus og Ecuador. I 2000 skrev han selvbiografien Johan uten land og mottok samme året Brageprisen i faglitteratur. Han er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi, og mottok den første av i alt ni æresdoktorgrader i 1975.
Galtung ble, sammen med (hovedsakelig) en rekke tidligere utenriksministre fra ulike land, invitert til konferansen «Conference of Foreign Ministers 1991-2001» i det tsjekkiske utenriksdepartementet 28. mai 2001. Konferansen markerte tiårsdagen for Sovjetunionens sammenbrudd.

Arbeid

Galtung hevder i sitt teoretiske arbeid at konflikt kan oppstå på fire måter: innen en person eller mellom personer; mellom etniske grupper, kjønn, generasjoner eller klasser; mellom stater; og mellom sivilisasjoner eller flerstatlige regioner, slik som den kalde krigen.
Galtung beskrev fenomenet og introduserte begrepet fredsbygging (peacebuilding). Med dette søkte han å bidra til å fremme «fredsbyggende strukturer» som tok for seg røttene til konflikt, og som innebar «kapasitetsbygging» på lokalt nivå for å håndtere fred.
Galtung er særlig kjent for sitt arbeid med konseptet strukturell vold og distinksjonen mellom negativ og positiv fred.

Galtungs syn på USA som republikk og imperium

Galtung beskriver USA som samtidig både en republikk og et imperium, et skille han ser som sentralt. USA er på den ene siden elsket for sine republikanske kvaliteter, men samtidig hatet av sine fiender i utlandet for det som oppfattes som landets militære aggresjon.
Blant de republikanske kvalitetene nevner Galtung «arbeidsmoral og dynamikk, produktivitet og kreativitet, frihetsideen, og en pionérånd», mens de imperiale egenskapene bl.a. er «aggressivitet, arroganse og vold, hykleri og selvrettferdighet, og kunnskapsløshet om andre kulturer og ekstrem materialisme».
I 1973 kritiserte Galtung USAs og vestens «strukturelle fascisme», som han brukte om landenes bruk av krigføring for å sikre råvare- og markedstilganger. Han uttalte at «such an economic system is called capitalism, and when it’s spread in this way to other countries it’s called imperialism».
Ifølge Galtung skaper «USA-imperiet» (som Galtung ser som den ene siden ved USA) «unbearable suffering and resentment». Galtung mener at «USA-imperiets» fall ikke vil bety «USA-republikkens» fall, men en frigjøring som kan lede til «a blossoming of the US Republic». Galtung har spådd at «USA-imperiet» (dvs. ikke USA som land) vil gå under rundt 2020.
Galtung har uttalt til Democracy Now at han elsker den amerikanske republikken, men hater det amerikanske imperiet.

Galtung i samfunnsdebatt

Galtung er kjent som en frittalende samfunnsdebattant på den politiske venstresiden, og har ofte inntatt markante ståsteder som gjentatte ganger har blitt møtt med kritikk. Spesielt hans kritiske uttalelser om USA og Israel har vært omstridt i noen miljøer, og hans vurderinger av Sovjetunionen og venstreorienterte land som Cuba og (senere) Venezuela har møtt endel motstand.
Galtung har gjennom sin karriere argumentert for at det er likheter mellom USA og Sovjetunionen. Han har senere også sammenliknet EU med Sovjetunionen. I 2010 utga han samtaleboken Hva var det du prøvde å få til sammen med Arne Treholt, hvor han uttalte at «det skulle vært tusener av slike T-T, Titov-Treholt dialog-par».
I 2010 kritiserte han utdelingen av Nobels fredspris til den kinesiske menneskerettighetsaktivisten Liu Xiaobo for å være en støtteerklæring til en «amerikanisering» av Kina, og for ikke å ha noe med fred å gjøre. Professor i statsvitenskap Bernt Hagtvet kritiserte i den forbindelse Galtung for å «å løpe diktaturets ærend». 
I september 2011 holdt han foredraget «Ti teser om 22. juli» på Blindern, som sammen med en påfølgende kommentar førte til kritiske reaksjoner på Galtungs omtale av konspirasjonsteoretisk tankegods og Sions vises protokoller. I kommentaren skrev Galtung: «Jeg lurer på hvor mange som har så sikre meninger om Sions Vises Protokoller som har lest dem? Det er umulig å gjøre det i dag uten å tenke på Goldman Sachs.» Professor i historie ved Universitetet i Bergen Christhard Hoffmann uttalte at det «ikke var tvil» om at Galtung «sprer antisemittiske påstander», hvilket Galtung avviste som «vås og vrøvl». Human-Etisk Forbund og Miljøpartiet De Grønne, som begge har tildelt Galtung utmerkelser, tok avstand fra Galtungs uttalelser. Saken vakte internasjonal oppmerksomhet etter at Galtung utdypet sitt syn på de aktuelle spørsmål i et intervju med Haaretz. Redaktør i Transcend, Antonio C. S. Rosa, publiserte korrespondansen mellom Haaretz og Galtung og anklaget avisen for å ha fremstilt Galtungs svar på en feilaktig måte. Rhodes-stipendiaten og professoren Richard Rubenstein forsvarte Galtungs uttalelser som et forsøk på å bryte ned akademiske tabuer, men karakteriserte samtidig formuleringene som lite fintfølende.

Familie

Galtungs far og farfar var begge leger. Han tilhører den yngre norske slekten Galtung, kjent siden 1519, som tidligere ble regnet som adelig, men hvor adelskapet senere er blitt ansett å ha falt bort på grunn av ulikebyrdige ekteskap i perioden 1670–1870 og som i samme periode levde i bondestand.
Johan Galtung var først gift med Ingrid Eide (tidligere Galtung), og senere med Fumiko Nishimura. Juristen og billedkunstneren Andreas Galtung er sønn av Galtung og Ingrid Eide og i 2004 gav far og sønn sammen ut barneboken En flyveappelsin forteller.

Spådommer

Johan Galtung har flere ganger kommet med spådommer om samfunn og samfunnsendringer. I 1980 spådde han, ifølge egne utsagn, at Berlinmuren ville falle innen 10 år, den falt i 1989.
Om Jugoslavia før folkemordet: «Men jeg tror at blodtørsten nærmer seg slutten. I Jugoslavia tror jeg løsningen ligger i å sende inn fredsbevarende FN-tropper, som må bli i en del år.»