google/wiki40b huggingface dataset:
Ingen grunn til begeistring

I Norge

I Norge var Harald Eia en av de som jobbet for å få serien hit. Da serien hadde premiere på NRK2 den 26. januar 2006 var det Harald Eia som introduserte serien for seerne. Repriser av serien er blitt vist på NRK1 og nå på NRK3. Serien vises også på Canal+ under tittelen Slapp av Larry!.
Rocco og hans brødre

Handling

Filmen handler om familien Parondi som består av mor og fire sønner. De kommer til Milano fra Sør-Italia. Den eldste sønnen Vincenzo er der alt og har forlovet seg. Den andre sønnen, Simone, blir bokser og slår seg sammen med gatepiken Nadja som imidlertid forlater ham. Den tredje, Rocco, blir soldat og treffer senere Nadia. Når Rocco også gjør karriere som bokser, tar Simones sjalusi overhånd og det oppstår en bitter feide mellom brødrene som leder til vold og drap.
Sagaen om Isfolket

Sagaen om Isfolket er en bokserie av Margit Sandemo, utgitt i perioden 1982–1989. Bokserien er en slektssaga som starter på 1500-tallet og ender i 1961. Den består av 47 bøker, alle på ca. 250 sider, som samlet er utgitt i et opplag på over 6 millioner eksemplarer i Norge. Serien er skrevet på svensk fra begynnelsen og oversatt til dansk, norsk, islandsk, finsk, polsk, ungarsk, tysk og engelsk.
Sandemo fikk ideen til serien da hun i en avis fikk se et kirkemaleri fra Småland, hvor en djevel sto bak en kvinne. På bare et kvarter hadde hun de tre første bøkene i serien klart for seg. Opprinnelig hadde hun tenkt seg at det bare skulle bli seks bøker totalt. Da satanismen i Norge på begynnelsen av 90-tallet fikk mye oppmerksomhet, ble Sagaen om Isfolket beskyldt for å ha en betydelig del av ansvaret.
Historien begynner i Trondheim i 1581, med historien om Silje Arngrimsdatter, og hvordan hun kommer i kontakt med Isfolket, et lite samfunn som lever i en isolert fjelldal. Derfra følger serien historien om Isfolket opp gjennom århundrene, både i Skandinavia og på reiser i Europa og Asia.
Isfolket lever under en slektsforbannelse som begynte med forfaderen Tengel den Onde. Forbannelsen gjør at én person i hver generasjon – en "rammet" – vil tjene det onde. De rammede individene kjennetegnes av gule katteaktige øyne, og mange har også misformede skulderblad som ender med en spiss oppover, og fremtredende mongolske trekk. Andre igjen er usedvanlig vakre. De har alle magiske evner, men også potensialet for bunnløs ondskap. Noen av de rammede velger å kjempe mot ondskapen inni seg, mens andre omfavner den.
Hver bok forteller en separat historie, og det er historien til en eller noen få medlemmer av slekten. Veldig ofte er hovedpersonen en kvinne, noen ganger et medlem av Isfolket, men noen ganger en som gifter seg inn i slekten senere. Mange av bøkene er også fokusert på de forbannede individene av slekten, deres kamp mot eller for sin egen ondskap, og også om hvordan de bruker kreftene sine, enten det er til godt eller ondt.

Foreninger

Det finnes opptil flere interesseforeninger for Margit Sandemos forfatterskap, ofte med særlig fokus på Sagaen om Isfolket. I Finland har de hatt foreningen Fiff, I Sverige er Sviff (Svenska Isfolketföreningen) og NMSS (Nordic Margit Sandemo Society) verdt å nevne, og i Norge var Niff (Norsk isfolketforening) den første som startet opp tidlig på nitti-tallet, fulgt av nifs (nordisk Isfolket-samfunn) i 2003.
Kveldsstell

Kveldsstell er et norsk underholdningsprogram som gikk på NRK Radio siden 2016. Programmet ledes av Ingrid Gjessing Linhave og Kåre Magnus Bergh. Det baserer mye av sendingen på hyppig interaktivitet med lytterne, spesielt gjennom sin Facebook-side. Kveldsstell sendes på P1 og går onsdagskvelder klokken 22. Det har en varighet på ca to timer.   
Programmet hadde sin første sending onsdag 13. januar 2016 og den siste den 18. juni 2018.
Verdenscupen i langrenn 2016/17 — 4x5 km stafett kvinner — La Clusaz

Verdenscup poeng

1 pl = 200 - 2 pl = 160 - 3 pl = 120 - 4 pl = 100 - 5 pl = 90 - 6 pl = 80 - 7 pl = 72 - 8 pl = 64 - 9 pl = 58 - 10 pl = 52 - 11 pl = 48 - 12 pl = 44 og 13 pl = 40.

Premiepenger

1 pl = 12.000 chf - 2 pl = 8.000 chf - 3 pl = 4.000 chf - 4 pl = 3.000 chf - 5 pl = 2.000 chf og 6 pl = 1.000 chf.
HivNorge

HivNorge er en partipolitisk og religiøst uavhengig nasjonal interesseorganisasjon for hivpositive, med hovedsete i Oslo. Formålet til HivNorge er å ivareta hivpositives rettigheter og interesser i samfunnet. Organisasjonen jobber for større forståelse for hivpositives situasjon, samt for å bekjempe frykt, fordommer og diskriminering. HivNorge arbeider også med forebygging av hiv og aids. Anne-Karin Kolstad er leder for HivNorge. Blant medlemsorganisasjonene finner man også Actis-medlemmet Rusmisbrukernes Interesseorganisasjon (RIO).
HivNorge er et resultat av sammenslåingen av Pluss og Landsforeningen mot aids (LMA) i 1999. Pluss ble startet i 1988 som en selvhjelpsorganisasjon for hivpositive. Landsforeningen mot aids ble stiftet i 1987 av en rekke frivillige organisasjoner i Norge som ville gjøre en innsats for informasjon om hiv og aids.
HivNorge har både organisasjonsmedlemmer og enkeltmedlemmer, og alle kan være medlem.
K League 1

Struktur

I dag er K-League den eneste profesjonelle fotballigaen i Sør-Korea og består av tilsammen 14 klubber. Nivået under K-League heter Korea National League (tidigere K2 League) og ble etablert i 2003. Det tredje nivået heter Challengers League.
Det finnes ikke noe offisielt system for å rykke opp eller ned fra de ulike ligaene, men siden 2006 har vinnerne av National League blitt flyttet til K-League dersom lagene oppfyller visse kriterier. Goyang Kookmin Bank og Ulsan Mipo som vant National League i 2006 og 2007, takket begge nei til å bli flyttet til K-League.

Sesongen

En sesong i K-League starter i mars eller april og pågår til november/desember. Antall kamper og klubber, samt spillesystem, har variert men fra 2008 spiller alle klubber en vanlig sesong der alle lag møter de andre lagene to ganger, tilsammen 26 kamper per sesong per klubb. Dette avsluttes med et sluttspill der de seks beste lagene deltar.
I de første to kampene i sluttspillet spiller laget på tredjeplass mot sjetteplass, og fjerdeplass mot femteplass. Vinnerne møter deretter hverandres og skal spille mot laget på andreplass. Vinneren her spiller to finalekamper mot laget på førsteplass.
Vinneren i K-League får spille i AFC Champions League kommende sesong.
Jazzland

Jazzland Recordings (etablert 1996 i Oslo) er et norsk plateselskap for jazz og elektronika (ofte kalt nu jazz), drevet av jazzmusiker Bugge Wesseltoft som selv gir ut sine plater der. De fleste utgivelsene er laget i Bugge's Room, et platestudio lokalisert samme sted (etablert 1995), forøvrig også med to andre plateselskap, Punkt Recordings og Village Studio Records.
Copridaspidus

Levevis

Disse billene har larver som lever på møkk som de voksne billene har gravd ned.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika (Angola, Gabon, Den demokratiske republikken Kongo).
Carolyn Keene

Carolyn Keene er psevdonymet Edward Stratemeyer og hans Stratemeyer Syndicate brukte som forfatter av bøkene om «Frøken Detektiv» Nancy Drew og Dana-pikene. Disse seriene ble utgitt i USA fra og med 1930 og i Norge fra henholdsvis 1941 og 1955.
Forfatterne som ble leid inn for å skrive bøker under dette navnet fikk en engangsutbetaling på 125 USD, og forpliktet seg så til å avstå fra alle rettigheter til verket, og å ikke stå fram som forfatter. Det har senere blitt kjent at Mildred Benson, Harriet Adams, James Duncan Lawrence, Walter Karig, Nancy Axelrod, Priscilla Doll, Charles Strong, Alma Sasse, Wilhelmina Rankin, George Waller Jr., Margaret Scherf og Susan Wittig Albert er blant dem som brukte dette pseudonymet når de skrev Nancy Drew-historier.
I forbindelse med filmen Frøken detektiv – Nancy Drew i 2007 er psevdonymet reaktivert, og det har kommet ut nye titler, med samme forfatternavn. Bøkene har det samme persongalleriet, men samfunnsbildet er modernisert.
P.C. Hooft

Bakgrunn

P.C. Hooft var født i Amsterdam som sønn av borgermester Cornelis Hooft. P.C. Hooft var også onkel til Cornelis og Andries de Graeff.

Liv og virke

Hooft hadde i embeds medfør fått slottet i Muid som bolig. Der la han grunnen til det som senere ble kjent som, «de Muiderkring», Muiderkretsen, en gruppe kunstnere og lærde som møttes på slottet for å diskuterte litteratur og vitenskap. Det var her snakk om tilfeldige besøk mer enn ordnede sammenkomster. Blant disse var Anna Roemersdochter Visscher, Jan Pieterszoon Sweelinck, Maria Tesselschade Visscher, Gerardus Vossius, Casparus Barlaeus, Albert Burgh, Laurens Reael, Roemer Visscher, Jan Vos og Joost van den Vondel
Sammen med Samuel Coster og G.A. Bredo var han grunnleggeren av Eerste Nederduytsche Academie.

Verker

Hooft var en produktiv forfatter av skuespill, dikt og brev, men fra 1628, ti år etter han fikk ideen, konsentrerte han seg om arbeidet på verket Nederlandsche historiën, et faglitterært verk om Nederlands historie fra 1555 til 1584. Hooft hadde lagt hovedfokus åttiårskrigen som på den tiden het faderlandskrigen. Han fikk imidlertid aldri fullført sitt store livsverk. Den ble allikevel publisert i 1654. 
Som poet var han inspirert av renessansen i Frankrike og Italia og hadde et humanistisk tankesett.

Ettermæle

P.C. Hooft har gitt navn til Amsterdams største mote- og handlegate, P.C. Hooftstraat. I den sørvestlige enden, ender den i byens største park, Vondelpark, som har fått navn etter Hoofts venn Joost van den Vondel. P.C. Hooft har fått ei egen gate i flere store og små nederlandske byer. 
I 1947, 300 år etter hans død, bestemte den nederlandske regjeringa å opprette en litterær pris i hans navn. En uavhengig forening gir hvert år ut prisen til en forfatter. I starten gikk prisen til et spesifikt verk, men i de siste årene har den blitt mer basert på alle bøkene til en forfatter.

I andre media

Han blir også nevnt som «Danmarks mest kjente poet» i episode tre av TV-programmet Metalocalypse.
Philippa Boyens

Biografi

Boyens var deltidsstudent ved University of Auckland, der hun fikk sin bachelor-grad i engelsk og historie i 1994. Hun fikk utmerkelsen Distinguished Alumni Award fra universitet i 2006.
Boyens ble i 2004 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden.
Ilich Ramírez Sánchez

Bakgrunn

Sánchez er fra Venezuela, faren var en marxistisk advokat som oppkalte ham etter Lenin. I 1959 ble han medlem av det kommunistiske partiets ungdomsorganisasjon, og dro i 1966 til London med moren, etter at foreldrene var blitt skilt. Senere studerte han i Moskva, men ble kastet ut på grunn av «utsvevende livsstil».
Senere skal han ha oppholdt seg i treningsleiren til Folkefronten for Palestinas frigjøring i Amman i Jordan, hvor han fikk pseudonymet «Carlos». Etter at han forlot Jordan dro han til London, hvor han sannsynligvis arbeidet for Folkefronten for Palestinas frigjøring og fulgte universitetsforelesninger. I 1973 begikk han sin første terrorhandling, et feilslått drapsforsøk på den jødiske forretningsmann Joseph Sieff.
På 1970- og 1980-tallet deltok han i et stort antall terroraksjoner og oppholdt seg i en rekke land. I løpet av denne tiden ble han en av verdens mest fryktede og ettersøkte terrorister. I 1994 ble han arrestert i Sudan, og utlevert til Frankrike.

Rettssaker

Saken mot ham for mord begått i Paris i 1975 begynte i 1997, og han ble samme år funnet skyldig og dømt til fengsel på livsstid.
Fra han ble varetektsfengslet i 1994 og frem til 2002 (i 8 år og 2 måneder) ble han holdt i isolasjon, fordi han ble ansett som en fare for orden og sikkerhet i fengselet og av hensyn til rømningsfaren. I 2002 ble han overført fra La Santé-fengselet i Paris til et annet fengsel og underlagt det ordinære fengselsregimet, men i 2004 ble han på nytt satt i isolasjon. Denne varte til i 2006.
I 2011 mottok han sin andre livstidsdom, og anken ble forkastet i 2013. Dommen gjaldt flere angrep i 1982 og 1983 mot jernbanetog og -stasjoner og en tidsskriftredaksjon i Frankrike. Elleve mennesker omkom under angrepene og 150 ble skadet.
Sánches ble 28. mars 2017 på ny dømt til livsvarig fengsel, denne gang for i 1974 å ha kastet en håndgranat inn i et kjøpesenter.

Tilnavn

I media gikk han under tilnavn som «sjakalen Carlos» og «Carlos sjakalen». Han fikk trolig tilnavnet «sjakalen» etter Frederick Forsyths roman The Day of the Jackal (filmatisert i 1973 og 1997). Denne boken ble angivelig funnet på Sánchez' rom under en politirazzia.

Annet

Sánchez er siden 2004 forlovet med sin franske forsvarer Isabelle Coutant-Peyre. Hun er kjent for sitt samarbeid med den kontroversielle franske forsvarsadvokaten og diplomatsønnen Jacques Vergès, som blant annet også forsvarte nazisten og krigsforbryteren Klaus Barbie (1987), kjent som «slakteren fra Lyon» og hauptsturmführer i SS og Gestapo under 2. verdenskrig, og Slobodan Milošević (2002), kjent for sine grusomme handlinger under Kosovokrigen i 1999.
Den tyske terroristen Johannes Weinrich gikk for å være Carlos' høyre hånd.
I juni 2003 publiserte Sánchez boken Revolusjonær islam, hvor han prøver å forklare og forsvare terrorisme som et middel i klassekampen. Han uttalte sin støtte til Osama bin Laden og terrorangrepet 11. september 2001 i New York.
Bronica

Bronica eller Zenza Bronica var et japansk firma som produserte profesjonelle mellomformatkameraer for rullefilm i vanlig 60 mm bredde.
Bronica kameraer dukket først opp i 1958, da selskapets grunnlegger, Zenzaburo Yoshino, introduserte firmaets første kamera: Bronica Z. Tidlige Bronica kameraer brukte Nikkor objektiver laget av Nikon, men gikk på senere modeller over til egenproduserte objektiver under betegnelsen Zenzanon. Firmaet produserte i første rekke speilreflekskameraer i formatet 6x6 cm, men introduserte senere kameraer med formatene 6x4,5 cm (ETR-serien) og 6x7 cm (GS-serien). I 2000 kom Bronicas siste nye kameramodell, målsøkerkameraet RF645.
I 1995 ble Bronica tatt over av Tamron. Produksjonen av SLR-kameraer, dvs. kameraseriene ETR, SQ og GS, ble lagt ned i oktober 2004. I oktober 2005 ble også produksjonen av målsøkerkameraet RF645 innstilt.
Kameraene ble fort populære til portrett- og bryllupsfotografering. Selv i dag er brukte kameraer etterspurt.

Fokalplanlukkermodeller

Fellesnevnere for de tidlige Bronica modellene er at de har fokalplanlukker, en felles objektivfatning med både skru- og bajonettfatning, samt speilmekanismer som muliggjør objektiver som stikker forholdsvis langt inn i kamerahuset.

Objektiver

I starten var kun Nikkor objektiver tilgjengelige for Broncia kameraene. Etter hvert begynte også Komura å levere objektiver. På slutten av sekstitallet lanserte Broncia sin egen Zenzanon serie. Listen over objektiver er ikke komplett.

ETR-serien (6x4.5 cm)

Et modulært kamerasystem for formatet 6x4,5 cm, med utskiftbare søkere, mattskiver, objektiver og filmbakstykker (det siste unntatt ETR-C). Hvert objektiv har en elektronisk styrt sentrallukker.

SQ-serien (6x6 cm)

Et modulært kamerasystem for formatet 6x6 cm, med utskiftbare søkere, mattskiver, objektiver og filmbakstykker. Hvert objektiv har en elektronisk styrt sentrallukker. Med SQ-serien ble den siste modellen med fokalplanlukker, EC-TL, faset ut.

GS-1 (6x7 cm)

Introdusert i 1982. Et modulært kamerasystem for formatet 6x7 cm, med utskiftbare søkere, mattskiver, objektiver og filmbakstykker. Hvert objektiv har en elektronisk styrt sentrallukker. Kamerahuset har mulighet for lysmåling for elektronblitz gjennom objektivet. Med AE Prism Finder G & AE Rotary Finder G kan lyset måles og lukkertidsautomatikk er mulig.

RF645

Introdusert i 2000. Et målsøkerkamera for formatet 6x4,5 cm med utskiftbare objektiver.
Foreningen til Dyrenes Beskyttelse

Foreningen til Dyrenes Beskyttelse ble stiftet i 1859 etter initiativ av David Graah og var den første dyrevernorganisasjonen i Norge. Organisasjonen slo seg sammen Foreningen Dyrenes Beskytter (stiftet i 1893) i 1985, under navnet Dyrenes Beskyttelse. Dyrenes Beskyttelse slo seg videre sammen med Norges Dyrevernforbund i 1992, under navnet Dyrebeskyttelsen Norge.
Pachydemocera

Utseende

En liten (ca. 9 millimeter), avlang, blank, gulbrun oldenborre. Oversiden er ikke påfallende hårete. "Snuten" (clypeus) er ovalt forlenget. Antennene er 10-leddete, de sju ytterste leddene deltar i viften, som har lange blader. Pronotum har avrundede sidekanter og noe innbuktet forkant slik at forhjørnene er tydelige, spredt og nokså fint punktert. Dekkvingene er parallellsidige med læraktig struktur og tre svake lengderibber.

Utbredelse

Arten forekommer i Syria og på Rhodos (dermed sannsynligvis også i Tyrkia).
Gunnar fra Lidarende

Gunnar fra Lidarende, eller Gunnarr Hámundarson, var en høvding på Island på 900-tallet. Han levde på gården Lidarende (Hlíðarendi). Gunnar er en faktisk, historisk skikkelse, og opptrer som en hovedfigur i den første halvdelen av Njåls saga som forteller om de kjeder av hendelser som fører fram til hans død.

Gunnars ætt og ekteskap

Gunnar var i henhold til Njåls saga sønn av Hámund Gunnarsson og Rannveig Sigfúsdatter, men i henhold til Landnåmabok var hans mor Rannveig Sigmundsdatter. Han hadde to brødre, Kolskegg (Kolskeggr) og Hjort (Hjörtr) og en søster ved navn Arngunn som var gift med Roar Tungugode (Hróarr Tungugoði).
Gunnar ble gift med Hallgjerd Hoskuldsdatter (Hallgerðr Höskuldsdóttir) fra Hoskuldstad i Laksdøla. Han var hennes tredje ektemann. Gunnar har sett Hallgerd på Alltinget og blitt bergtatt, ikke minst av håret hennes. Onde spådommer følger Hallgerd. Det ble sagt at hun var mannvond og at hun hadde drept begge sine tidligere ektemenn. Gunnars venn Njål Torgeirsson advarer sin gode venn mot denne kvinnen, men det blir bryllup.

Gunnar som helt

Gunnar var en stor kriger med lyst hår og beskrevet som bortimot uslåelig. I henhold til Njåls saga var han en mektig og atletisk mann som kunne hoppe sin egen høyde i full rustning, både forover og bakover. Som Odyssevs var han en dyktig bueskytter og i nærkamp brukte han en ‘atgeir’, som var en kombinert spyd og øks for både å kunne stikke og hogge. Han var også en dyktig svømmer, og det var tilsynelatende ikke en eneste idrett hvor han hadde sin likemann. I framtreden var han alltid høflig, men bestemt. Han ga gode råd og var vennlig mot andre, og trofaste mot venner.
Sammenlignet med Odyssevs som stadig kastet seg ut store følelsesutbrudd var det samme helt umulig for Gunnar. Når han blir beskyldt for å gråte svarer han: «Vi skal ikke hisse oss opp over ord.» Deretter gjør han seg klar for å vaske av seg skammen. Når han griper atgeiren synger den. «Nå er du vred, min sønn,» sier hans mor, «aldri før har jeg sett deg slik.»

Gunnar som litterær figur

Gunnar fra Lidarende blir vanligvis betraktet som en arketypisk «lys helt» i det islandske ættesagaene – i motsetning til de «mørke heltene» som eksempelvis Egil Skallagrimson. Hans mandighet, mot og heroiske atferd er overdrevet, og han synes ikke å ha noen synlige svakheter. Han blir således noe endimensjonal.
Gunnar er sannsynligvis den helt i sagalitteraturen som er mest beundret: en mann som er heltemodig, energisk, dydig og med en dyp lojalitet til sitt fødeland. Han betraktes også som en litterær klisjé og blir stundom referert til for sine overdrevne eller lite troverdige beskrivelser.
Iparretarrak

Historie

Iparretarrak oppsto i utkanten av organisasjonen Enbata på begynnelsen av 1970-tallet. Etter en generasjonskonflikt og uenigheter om strategi med de eldre medlemmene av Enbata, startet yngre medlemmer Iparretarrak. Enbata gikk inn for oppretelsen av et baskisk departement, mens IK ønsket større grad av autonomi, inspirert av den autonome regionen Baskerland i Spania. Organisasjonen var også særlig opptatt av det de anså som franske myndigheters ensidige satsing på turisme, mens andre næringer som fiske, landbruk og industri ble neglisjert.
Iparretarraks forhold til spanske ETA er omstridt og var lenge preget av konflikt mellom det to organisasjonene. IK drev i sine tidlige år støttearbeid for ETAs medlemmer i eksil i Iparralde. Fordi ETAs medlemmer kunne bo og leve forholdsvis åpent på fransk side, ønsket ikke ETA noen væpnet kamp i Iparralde. Det er liten tvil om at IKs aktivitet gjorde det vanskeligere for ETAs medlemmer i eksil på 1980-tallet.
I november 1992 ble den antatte lederen av IK, Filipe Bidart, og fem medtiltalte ført for retten for drapene på to politimenn 10 år tidligere. Bidarte ble dømt til fengsel på livstid. IK responderte med bombeangrep flere steder på fransk territorium.
I 1998 erklærte IK en ensidig våpenhvile som ble brutt da IK i 2000 angrep en politistasjon i Lecumberry og et turistmål i Baiona. Etter dette har ikke IK påtatt seg ansvaret for noen flere aksjoner, men andre grupper, som Irrintzi, har fortsatt med angrep mot turistmål.
I 2007 ble det siste fengslede IK-medlemmet, Filipe Bidart, løslatt etter 21 år i fengsel.
Baileys

Baileys er et registrert varemerke for en irsk whiskey-/fløte-likør. Varemerket eies av det britiske drikkekonsernet Diageo. Baileys ble lansert i Irland på 1970-tallet, og ble skapt av Tom Jago og David Gluckman.
Baileys inneholder ca. 17 % alkohol. I de siste årene har det blitt lansert tre nye versjoner av Baileys, med smak av mintsjokolade, karamell og kaffe.
I 2008 ble det solgt 783 785 flasker Baileys i Norge. Norge har det 4. høyeste konsumet pr kapita på verdensbasis. 43 % av norske menn og 62 % av norske kvinner drikker Baileys. Det konsumeres 2 260 glass Baileys hvert minutt på verdensbasis.
Rena kartonfabrikk

Rena kartonfabrikk ASA, ofte bare kalt Rena kartong og liknende, var en bedrift på Rena i Åmot kommune i Hedmark som drev med papir- og kartongproduksjon. Selskapet ble grunnlagt av Tollef Kilde 1. januar 1913 og nedlagt i 1998. Rena kartong hadde på det meste ca. 550 arbeidere.

Historikk

Bedriften drev sin virksomhet basert på tømmer fra østerdalsregionen. I 1916 startet produksjonen av kartong og i 1932 startet fabrikken, som den første i Norge, med produksjon av pappkasser.
Under andre verdenskrig i Norge ble fabrikken bombet, men bygd opp igjen i 1943. Under det meste av virksomheten hadde fabrikken økonomiske problemer som følge av hardt konkurranseutsatt marked. På grunn av forurensing har bedriften gjennom hele dens historie hatt pågang fra miljøvernorganisasjoner.
Fabrikken er nå revet og det er blitt bygget blokker på området. Noen renainger mener nok fortsatt at fabrikken burde vært ivaretatt og blitt brukt videre etter restaurering.
Paulen naturreservat

Paulen naturreservat er et skogreservat i Vennesla kommune i Vest-Agder. Området ble vernet i 1993 for å ta vare på et variert og forholdsvis urørt barskogsområder med stor variasjon av naturtyper, økosystemer og arter. Etter en skogbrann i 2007 ble området utvidet med 859 daa. Deler av naturreservatet er tydelig preget av brannen.
VM i kunstløp 1897

VM i kunstløp 1897. Det andre verdensmesterskapet i kunstløp ble arrangert i Stockholm i Sverige 13. og 14. februar 1897. Det var kun en konkurranse for menn og det var seks utøvere fra tre nasjoner som deltok. Gustav Hügel fra Østerrike ble den andre verdensmesteren i kunstløp, han ble nummer to i det første VMet i St. Petersburg.
Ruuthska palatset

Ruuthska palatset er en bygning i Bootes-kvartalet på Skeppsbron 4 i Stockholm.
Huset ble oppført på midten av 1600-tallet av Israel Lagerfelt d.ä.. Han var på det tidspunktet videpresident i handelskollegiet og visepresident i Åbo hovrätt. Etter Israel Lagerfelts død i 1684 ble eiendommen solgt til kammerråd Bartold Ruuth. Etter ham kalles bygningen i dag Ruuthska palatset.
Ruuthska palatset ble bygd som et pakkhus som så mange andra bygninger i Skeppsbroraden. Mot bakgården er fremdeles lastebommen over takvinduet synlig, og også gatesidens høye midterste loftsvindu indikerer at det en gang i tiden har blitt brukt til innlasting av varer.
Bygningens fasade mot Skeppsbron med tekst «Huma Nova» er tre vindusakser bred og fire etasjer høy inkludert en lavere attikaetasje. Taket er utformet som et seteritak og dekket med glasert svart taktegl. Fasadefargen er varmhvit og sokkeletasjen er lysegrå. Huset har blitt ombygd på 1700- og 1800-tallet, en forsterkning av fundamentet ble utført i 1973.