Zodiac-morderen

Mordene

I brevene som Zodiac sendte inn til avisene, hevdet at han hadde begått 37 mord. Til dags dato er etterforskere sikre kun på fem av dem i tillegg til to mordforsøk som Zodiac var ansvarlig for.

Lake Herman Road

De første mordene som ble forbundet med Zodiac-morderen, var skyteepisoden som involverte de to videregående skoleelevene Betty Lou Jensen og David Faraday den 20. desember 1968. Episoden fant sted på Lake Herman Road like innenfor bygrensen til Benicia.
Paret var på sitt første stevnemøte og hadde planlagt å gå på en konsert på Hogan High School, omtrent tre kvartaler fra hjemmet til Jensen. Men paret dro istedenfor på besøk til en venn, og gikk deretter til en lokal restaurant før de til slutt dro ut til Lake Herman Road. Omtrent klokka 22.15 parkerte Faraday sin mors Rambler på en velkjent Lovers Lane (kjærlighetsmøteplass).
Ikke lenge etterpå (rundt klokka 23.00) ble likene deres funnet av en nærboende. Solano County Sheriff's Department etterforsket forbrytelsen, men det ble ikke funnet noen ledetråder.
Med utgangspunkt i tilgjengelig tekniske data, har forfatteren Robert Graysmith foreslått et mulig scenario: en annen bil stoppet på stoppeplassen like før kl. 23.00 og parkerte ved siden av paret. Tilsynelatende gikk drapsmannen deretter ut av den andre bilen, mot Rambler-en, og beordret også muligens paret ut av den. Det virket som Jensen hadde forlatt bilen først, mens Faraday ble skutt i hodet da han trolig var på vei ut av bilen. Jensen ble skutt ned åtte–ni meter fra bilen i det hun forsøkte å rømme fra drapsmannen. Hun hadde blitt skutt fem ganger i ryggen.

Blue Rock Springs

Like før midnatt den 4. juli 1969, kjørte Darlene Ferrin og Michael Mageau inn til Blue Rock Springs Park i Vallejo og parkerte omtrent seks og en halv kilometer fra stedet der drapene på Lake Herman Road hadde funnet sted. Mens paret satt i Ferrins bil, kom en annen bil inn på plassen og parkerte bak dem. Sjåføren gikk ut av bilen og langsmed passasjersiden på Ferrins bil. Han hadde en lommelykt og en ni mm Luger. Drapsmannen lyste inn i Mageaus og Ferrins øyne før han avfyrte totalt fem skudd mot dem. Flere av skuddene gikk gjennom Mageau og inn i Ferrin. Deretter gikk morderen bort fra bilen, men i det han hørte Mageaus stønn, gikk han tilbake og skjøt hvert av ofrene to ganger til før han til slutt dro sin vei.
Den 5. juli 1969, klokka 00.40 ble Vallejo Police Department ringt opp av en mann som sa: «Jeg ønsker å rapportere et mord. Hvis dere går en mile [=1609 meter] øst på Columbus Parkway vil dere finne noen unger i en brun bil. De ble skutt med en ni-millimeter Luger. Det var også jeg som drepte de barna i fjor. Farvel.» Politiet sporet telefonen til en telefonkiosk på en bensinstasjon på Springs Road and Tuolumne. Dette er litt under en halv kilometer fra Ferrins hjem, og kun et par kvartaler unna Vallejo Police Department.
Ferrin ble erklært død på sykehuset. Til tross for å ha blitt skutt i ansiktet, nakket og brystet, overlevde Mangeau skadene og kunne gi beskrivelser av gjerninsmannen. Ifølge Mageau var mistenkte «en hvit voksen mann, kortvokst – kanskje 170 centimeter høy, grov kroppsbygning... ikke kvapset, men ganske grov – muligens 90–100 kilo eller mer... kort og krøllete, lysebrunt, nesten blondt hår... og et stort ansikt.»

Lake Berryessa

Den 27. september 1969 hadde Pacific Union College-studentene Bryan Hartnell og Cecelia Shepard en piknik ved Lake Berryessa på ei lita øy som var forbundet til Twin Oak Ridge. En mann kom bort til dem ikledd en svart hette med påklippede solbriller over øynene i tillegg til et brystplagg med et hvitt kryss-sirkel-symbol på seg. Han hadde en pistol som Hartnell antok å være en .45 ACP (dvs. en pistol av typen .45 Autmatic Colt). Den ukjente mannen sa at han var en rømt forbryter fra Deer Lodge i Montana, hvor han skal ha drept en vakt og stjålet en bil. Videre forklarte han at han trengte deres bil og penger for å komme seg til Mexico. Shephart ble så tvunget til å binde Harnell med forhåndsoppkuttede lengder av ei klesnor som mannen hadde tatt med, før mannen selv bandt Shepard. Drapsmannen ettersjekket bindingene, og strammet Hartnells bånd etter å ha oppdaget at Shepard hadde bundet Hartnells hender løst. Hartnell trodde først at dette var et merkelig ran før mannen dro fram en kniv og knivstakk dem begge flere ganger. Gjerningsmannen gikk deretter de 450 metrene tilbake til Knoxville Road, tegnet kryss-sirkel-symbolet på Harnells bildør med en svart tusjpenn og skrev under det: «Vallejo/den 20-12-68/ den 4-7-69-18:30/av kniv»
Omkring 50 minutter senere ringte gjerningsmannen sheriffens kontor i Napa County for å rapportere sine siste forbrytelser. I denne korte samtalen rapporterte han dobbeltmordet, omtrentlig hvor likene befant seg, og hvilken bil de kjørte.
Telefonen, som var en betalingstelefon, ble funnet med røret hengende i lufta noen minutter senere på Napa bilvask i Napa. Dette var bare få kvartaler fra sheriffens kontor, men hele 43,5 kilometer unna åstedet. Detektivene sikret et vått håndbak-avtrykk fra telefonen, men fant ingen som det passet til.
En mann og sønnen hans som fisket i nærheten, hørte rop om hjelp og fant de knivstukkede ungdommene. Napa County Sherrifs nestkommanderende Dave Collins og Ray Land var de første konstablene fra politiet som ankom stedet. Cecelia Shepard var ved bevissthet da Collins ankom, og gav ham en rekke detaljerte beskrivelser av gjerningsmannen. Hartnell og Shepard ble brakt til Queen of the Valley Hospital i Napa i ambulanse. Shepard falt i koma på vei til sykehuset og kom aldri til bevissthet igjen. Hun ble erklært død to dager etter. Hartnell overlevde, og fortalte historien til pressen. Napa County Sheriff-detektiv Ken Narlow, som ble satt på saken fra starten av, jobbet med å løse saken helt til han ble pensjonert i 1987.

Presidio Heights

To uker senere, den 11. oktober 1969, satte en passasjer seg inn i passasjersetet til en taxi kjørt av Paul Stine i krysset Mason Street og Geary Street i San Francisco. Passasjeren ba om å bli kjørt til Washington Street og Maple Street i Presidio Heights. Av ukjente grunner, kjørte Stine et kvartal forbi Maple Street, til Cherry Street. Passasjeren skjøt deretter Stine en gang i hodet med en ni mm, tok Stines lommebok, bilnøklene, og rev av en del av Stines blodige skjorte. Dette ble observert av tre tenåringer på andre siden av gaten klokka 21.55. Disse ringte politiet mens forbrytelsen fortsatt holdt på. De så også at mannen tørket blod i taxien før han gikk nordover mot Presidio.
To kvartaler fra åstedet så konstabel Don Fouke en hvit mann som kom gående på fortauet. Mannen gikk oppover ei trapp som ledet til forgården til et av hjemmene på den nordlige siden av gaten, og ble borte etter fem-ti sekunder. I etterkant har det blitt spekulert i om dette var morderen. Det var blitt gitt en beskjed over radio om å være på utkikk etter mistenkte som hadde svart hud, noe som førte til at konstabelen kjørte forbi ham uten å stoppe. Hvorfor dette rotet i beskrivelsene skjedde, er det ingen som har kunnet forklare. Et søk gjort like etter, ga ingen mulige mistenkte. De tre tenåringsvitnene jobbet med en polititegner for å lage et fantombilde av Stines drapsmann. Etter et par dager returnerte tegneren for å utarbeide en andreskisse av morderen. Detektivene Bill Armstrong og Dave Toschi ble satt til å etterforske mordsaken.

Stine-brevet og busstrusselen

Den 14. oktober 1969 mottok The Chronicle enda et brev fra Zodiac. En bit av Paul Stines skjorte medfulgte som bevis på at det var den virkelige morderen som hadde skrevet brevet. Zodiac skrev at han faktisk hadde snakket med politiet på mordnatten. Senere i brevet truet han med å drepe skolebarn på en skolebuss. Framgangsmåten var følgende: «bare skyt fremdekket, og plaff ned smårollingene i det de kommer hoppende ut.»
Dette ble tatt på alvor, og skolebussene ble fulgt av politipatruljer med bevæpnede konstabler samt tidvis politifly til og fra skolen.

Innringing til talkshow

Klokka 14.00 den 20. oktober 1969 ringte noen som hevdet å være Zodiac til Oakland PD. Innringeren krevde at enten L. Lee Bailey eller Melvin Belli, to framstående advokater, skulle møte opp på Jim Dunbars morgentalkshow på tv. Belli møtte opp, og programlederen oppfordret alle seere til å holde linja åpen. Etter hvert ringte det en som hevdet å være Zodiac flere ganger. Telefonsamtalene ble sporet av politiet, og innringeren ble identifisert til å være en pasient fra et psykiatrisk sykehus.

Det andre Stine-brevet

Den 9. november 1969 sendte Zodiac-morderen et sjusiders langt brev hvori han påsto at to politimenn faktisk stoppet og snakket med ham tre minutter etter han hadde skutt Stine. Chronicle publiserte den 12. november både et utdrag fra brevet og påstanden hans.

Melvin Belli-brevet

Den 20. desember 1969, nøyaktig ett år etter mordet på David Faraday og Betty Lou Jensen, sendte Zodiac et brev til Belli, og vedla enda et tøystykke fra Stines skjorte. I dette brevet framholdte Zodiac at Belli skulle hjelpe ham. Han skrev blant annet at han hadde en «ting» inni seg som påvirket ham, og som han syntes var vanskelig å holde kontroll over. Barna foreløpig var trygge fra bomben fordi det var så mye jobb med den, men han ville miste all kontroll over seg selv hvis han holdt seg tilbake fra å myrde flere. Han ba derfor Belli om hjelp før dette skjedde.
Selv om brevet ble autentifisert av den medsendte tøystykkebiten fra Stines skjorte, var det likevel forskjeller fra tidligere brev og dette brevet. Mens tidligere brev hadde blitt skriblet vilkårlig, var Melvins brev skrevet mye mer omhyggelig. Det inneholdt likevel de samme uregelmessige stavelsene og tegnsettingen som i de tidligere Zodiac-brevene. Belli prøvde flere ganger å få Zodiac til å kontakte ham igjen, noe som ikke skjedde.

Bortføringen av Kathleen Johns

På natta 22. mars 1970 var Kathleen Johns på vei fra San Bernardino til Petaluma for å besøke moren sin. Hun var gravid i 7. måned og hadde også med seg sin ti måneder gamle datter. I det hun svingte mot vest på Highway 132 nær Modesto, begynte en bil bak henne å tute og blinke med lysene. Hun svingte til siden av veien, og stoppet. Mannen i bilen bak henne mente han hadde observert at hennes høyre bakhjul slingret. Han tilbød seg å stramme hjulmutrene hennes. Etter å ha gjort seg ferdig, kjørte mannen sin vei. Likevel, da Johns startet bilet for å kjøre ut på veien igjen, datt hjulet nesten umiddelbart av bilen. Mannen kom imidlertid tilbake, og tilbød seg å kjøre henne til nærmeste bensinstasjon for å få hjelp. Hun og hennes datter ble med i bilen. I løpet av reisen kjørte bilen forbi flere bensinstasjoner, men mannen stoppet ikke. I omkring 90 minutter kjørte han fram og tilbake på veiene nær Tracy. Da Johns spurte hvorfor han ikke stoppet, forandret han samtaleemne. Da føreren omsider stoppet i et veikryss, hoppet Johns ut av bilen med datteren og gjemte seg på et jorde. Føreren lukket døra og kjørte av gårde. Johns haiket til politistasjonen i Patterson.
Under forklaringen til politisersjanten på vakt, bemerket hun politiets fantomtegning av Paul Stines drapsmann som hang på veggen på politistasjonen, og gjenkjente ham som mannen som bortførte henne og hennes barn. Da bilen hennes ble funnet senere, var den utbrent
Gjennom årene har Johns' versjon av hva som skjedde den natten, forandret seg. I de fleste rapporter står det at han truet med å drepe både henne og datteren hennes da han kjørte dem rundt, men det er minst én politirapport hvor det ikke står det. Johns' beretning til Paul Avery hos The Chronicle indikerer at bortføreren gikk ut av bilen og lette etter henne i mørket med ei lommelykt. Imidlertid, i annen en beretning hun gjorte til politiet, nevnte hun ikke noe om at han forlot bilen. Noen setter spørsmålstegn ved om hun virkelig var et Zodiac-offer grunnet alle de forskjellige versjonene hun har fortalt. Dette var den siste gangen noen rapporterte å ha sett Zodiac.

Videre Zodiac-kontakt

Zodiac fortsatte å kommunisere med myndighetene resten av 1970 via brev og korthilsener til pressen. I et brev poststemplet 20. april 1970 skrev Zodiac «Mitt navn er _____» fulgt av 13 tegn. Zodiac hevdet i brevet at det ikke var han som var ansvarlig for den nylige bombingen av politistasjonen i San Francisco (han refererer her til den 18. februar 1970 og politisersjant Brian McDonnels død to dager etter bombingen i Park Station i Golden Gate Park ). Han la likevel til at «Det er mer ære i å drepe en purk enn en sivilperson fordi en purk kan skyte tilbake». Sammen med brevet fulgte det med et diagram av en bombe som Zodiac sa at han skulle sprenge en skolebuss med. Nederst på diagrammet skrev han:  « = 10, SFPD = 0.» (SFPD = San Francisco Police Department [politiet i San Francisco]).
Zodiac sendte en korthilsen til Chronicle som var poststemplet den 28. april 1970. Påskrevet kortet var «Jeg håper dere koser dere når jeg får mitt SMELL» etterfulgt av Zodiacs kryss-sirkel-symbol. På baksiden av kortet truet Zodiac med å bruke bomben ganske snart med mindre avisen publiserte alle detaljer de ble tilskrevet. Han ville også se at folk begynte å ha på seg «noen fine Zodiac-pins».
I et brev som var poststemplet den 26. juni 1970, uttalte Zodiac at han var opprørt over at han ikke hadde sett noen med Zodiac-pins på seg. Han skrev videre: «Jeg skjøt en mann som satt i en parkert bil med en .38.». Det er mulig at han her henviste til mordet på politisersjant Richard Radetich den 19. juni, ei uke tidligere: klokka 05:25 skrev Radetich ei parkeringsbot i patruljebilen sin i det noen skjøt ham i hodet med en .38-kaliber pistol. Radetich døde 15 timer senere. SFPD hevder at Zodiac ikke var involvert i dette mordet som har forblitt uløst. Inkludert i brevet var også et Phillips 66-veikart over San Francisco Bay. På Mount Diablo-fjellet hadde Zodiac tegnet en kryss-sirkel lik dem han tidligere hadde tegnet for å vise sin identitet. På toppen av kryss-sirkelen hadde han plassert siffrene: null - tre - seks - ni. Medfølgende instrukser forklarte at nullen skulle «settes til Mag. N». I tillegg inneholdt også brevet et 32-tegns budskap som drapsmannen hevdet ville, i sammenfall med koden, lede til lokaliseringen av bomben han hadde gravd ned og stilt inn til å gå av på høsten. Budskapet ble aldri avkodet, og den omtalte bomben ble aldri lokalisert. Drapsmannen signerte med « = 12, SFPD = 0».
I et brev til Chronicle stemplet 24. juli 1970 tok Zodiac på seg ansvaret for å ha bortført Kathleen Johns. Dette var fire måneder etter hendelsen.
Den 26. juli 1970 hadde Zodiac tatt utgangspunkt i en sang fra The Mikado: I've Got a Little List hvortil han hadde funnet på sin egen tekst om å lage en «liten liste» over måtene han skulle torturere «slavene» sine på i «paradis». Dette brevet var signert med et stort overdrevet kryss-sirkel-symbol og en ny score: « = 13, SFPD = 0.». Avslutningsvis stod det i brevet: «P.S. Mt. Diablo-fjell-koden dreier seg om Radians + # tommer langsmed radiansene.» I 1981 ble det gjennomført en grundig undersøkelse av radian-hintet av Zodiac-etterforsker Gareth Penn. Dette førte til oppdagelsen av at en radian-vinkel pekte til stedene der to av overfallene hadde funnet sted når den ble plassert over kartet i henhold til Zodiacs instrukser.
Den 7. oktober 1970 mottok Chronicle et kort i samme format som et kartotekkort signert av Zodiac og  skrevet i blod. Kortets beskjed var formet av sammenlimte ord og bokstaver fra en utgave av Chronicle og det var ihullet 13 hull i kortet. Inspektørene Armstrong og Toschi var enige om at det var ganske sannsynlig at kortet kom fra den ekte Zodiac.

Riverside-saken

Den 13. mars 1971, nesten fire måneder etter Paul Averys første artikkel om denne saken, sendte Zodiac et brev til Los Angeles Times. I brevet gav han politiet (ikke Avery) æren for å oppdage hans «Riverside-aktivitet, men de finner bare de lette. Det er helsikes mange flere av dem der nede.».
Koblingen mellom Cheri Jo Bates, Riverside og Zodiac er fremdeles uavklart. Paul Avery og Riverside Police Department mener at Bates-mordet ikke ble gjort av Zodiac, men sier at noen av Bates-brevene kan ha vært Zodiacs verk for å ta æren på falskt grunnlag.
Den 30. oktober 1966 tilbrakte 18 år gamle Cheri Jo Bates kvelden i biblioteket på campus til det stengte klokka 21.00. Naboer fortalte at de hørte et skrik rundt 22.30. Bates ble funnet død neste morgen bare et lite stykke fra biblioteket mellom to forlatte hus som det var planlagt at skulle rives. I bilen hennes, en Volkswagen, hadde wirene i fordelerlokket blitt dratt ut. Bates selv hadde blitt banket opp og stukket til døde. Verken voldtekt eller ran så ut til å ha vært motiv ettersom det ikke var tegn til at klærne hennes var blitt tvunget av henne og lommeboka hennes var der med kontanter i. En manns Timex-klokke med et slitt armbånd ble funnet i nærheten. Klokka hadde stoppet på 00:24, men politiet mener at overfallet fant sted mye tidligere.
En måned senere, 29. november 1966, ble det sendt nesten identiske maskinskrevne brev til Riverside politi og Riverside Press-Enterprise. Brevet hadde tittelen «The Confession» (Tilståelsen). Forfatteren tok ansvaret for Bates mord og oppga detaljer om mordet som ikke var gjort offisielle. Forfatteren advarte om at Bates «er ikke den første, og hun vil ikke være den siste.» 
Den 30. april 1967, akkurat seks måneder etter Bates' mord, mottok Joseph Bates (Cheris far), Press-Enterprise og Riverside politi nesten identiske brev. I et håndskrevet rabbel, stod det i brevene til Press-Enterprise og politiet at: «Bates måtte dø. Det vil bli flere». Brevene hadde et uforståelig tegn i bunnen av noe som kunne likne bokstaven Z. I Joseph Bates' brev stod det det samme som i de to andre brevene, men signaturen manglet.

Donna Lass' forsvinning

Den 22. mars 1971 kom et brev antatt å være sendt fra Zodiac til Chronicle, adressert til Paul Averly. Forfatteren ga inntrykk av at det var han som var ansvarlig for Donna Lass' forsvinning den 6. september 1970. Brevet var laget som en collage av reklame- og magasinbladbokstaver og tok en scene fra en annonse for Forest Pines kondominat med teksten «Sierra Club», «søkte offer 12», «kikk gjennom[/blant] furuene» , «gå forbi Lake Tahoe-områdene» og «omkring i snøen». Zodiacs kryss-sirkel-symbol var på returadressestedet. Det var imidlertid ikke med noe fast bevis, noe som Zodiac var kjent for å legge ved.
Lass var sykepleier hos Sahara Tahoe. Den 6. september jobbet hun til ca. kl. 02:00 og hadde sin siste oppføring i sykepleierloggen kl. 01:50. Senere samme dag, mottok både Lass' arbeidsgiver og hennes utleier telefonsamtaler fra en ukjent mann som feilaktig hevdet at Lass hadde forlatt byen grunnet en nødsituasjon innen familien. Lass ble aldri funnet. Intet bevis foreligger som henviser til Donna Lass' forsvinning til å være ett av Zodiacs drap. Det eneste som kan utgjøre en kobling til Zodiac er at hun bodde bare noen kvartaler unna mordåstedet til Paul Stine.

Santa Barbara-saken

Den 13. november 1972 hevdet en pensjonert detektiv i Santa Barbara County, Bill Baker, at mordene på det unge paret Robert Domingos og Linda Edwards i Santa Barbara County muligens kan ha vært en forbrytelse begått av Zodiac-morderen.
Tirsdag 4. juni 1963 ble videregående-elevene Robert Domingos og Linda Edwards skutt og drept på en fjern strand. De var ikke på skolen den dagen fordi det var Senior Ditch Day, en lokal tradisjon blant studenter som nærmer seg å bli ferdig å skolen. Istedenfor å feire med klassekameratene sine, valgte Domingos og Edwards å være alene på en isolert sandstrekning. Det virker som om drapsmannen ankom mens de badet. Edwards ble tvunget til å binde Domingos med tynt tau med en viss lengde (antakeligvis forhåndsklippet). Begge orfrene forsøkte imidlertid å flykte, og ble skutt flere ganger. Grunnet omstendighetene rundt skytingen antas det at drapsmannen hadde en viss erfaring med våpen. Likene ble lagt i et tomt skur som befant seg rundt ti meter fra åstedet. Edwards ble plassert oppå Domingos med ansiktet opp. Toppen av badedrakten var skåret opp med en skarp gjenstand (antakeligvis en kniv) slik at brystene hennes syntes. Drapsmannen hadde forsøkt å tenne på skuret med fyrstikker, men mislyktes. Likene ble ikke funnet før neste kveld på grunn av at stranden lå ganske isolert.
De iøynefallende likhetene mellom dette drapet og Zodiacs drap på Lake Berryessa i 1969 er: kniven, pistolen, forhåndsklippet tau og tilsynelatende motivløst overfall på tenåringer på et fjernt sted. I tillegg var ammunisjonen var den samme i begge drapene.

Det siste Zodiac-brevet

Etter «Pines»-kortet forble Zodiac stille i nesten tre år. Chronicle mottok så et brev fra Zodiac, poststemplet den 29. januar 1974 der Zodiac roser The Exorcist som «den beste satiriske komedien» som han noensinne hadde sett. Brevet inneholdt også ei remse av et vers fra The Mikado og et uvanlig symbol i bunnen av brevet som etterforskere ikke har klart å forklare. Zodiac konkluderte brevet med en ny score: «Meg = 37, SFPD = 0».

Senere brev med mistenkelig opphav

Av senere brev sendt av allmennheten til mediapersoner, er det noen som har likheter med tidligere Zodiac-brev. The Chronicle mottok et brev med poststemplingsdato den 14. februar 1974 i hvilket skriveren informerte redaktøren om at initialene for Symbionese Liberation Army var et norrønt ord, sla, som betyr å drepe. Håndskriften ble dog ikke identifisert som Zodiacs.
I et brev til Chronicle, poststemplet den 8. mai 1974, klaget en anonym sender over en av spalteskriverne som brukte pseudonymet Count Marco. Avsenderen hevdet at «Marco led av en alvorlig psykisk lidelse» og at han «alltid måtte føle seg overlegen». Signaturen lød «Det røde fantom (rød av sinne)». Det er uenighet om hvorvidt brevet er skrevet av Zodiac eller ikke (FBI mente at det sannsynligvis var det).
Et brev datert 24. april 1978 ble til å begynne med erklært autentisk, men ble erklært falskt av tre eksperter mindre enn tre måneder etterpå. Dave Toschi, mordetterforsker fra San Francisco Police Department, som hadde jobbet med saken fra og med Stine-mordet, var antatt å ha lagd brevet. Dette blant annet fordi forfatteren Armistead Mauphin syntes at skriften var lik den i et fan-brev han hadde mottatt i 1976 som han trodde Toschi hadde skrevet. Toschi medgikk å ha skrevet fan-brevet, men nektet for å ha lagd Zodiac-brevet. Alle siktelser mot ham frafalt. Det er fortsatt usikkert hvem som skrev brevet.
Det ble sendt et amerikansk julehilsen-kort til Chronible den 3. mai 2007. På utsiden av kortet: «Fra din hemmelige venn. Har du ikke gjettet hvem jeg er ennå? Vel, se inni og du vil finne ut...» – inni kortet: «...At jeg skal la deg få fortsette å gjette! Uansett, god ferie».
Poststemplingen var imidlertid «1990» i Eureka, California og hadde nylig blitt oppdaget i deres fotofiler av en redaksjonell assistent. Inni konvolutten, sammen med kortet, lå en fotokopi av to U.S Postal-nøkler på en nøkkelring. Håndskriften likner på Zodiacs, men ble erklært inautentisk av dokumentkontrolløren Lloyd Cunningham. Dette er imidlertid ikke alle Zodiac-eksperter enig med ham i. Konvolutten var verken merket med returadresse eller et kryss-sirkel-symbol. The Chronicle har gitt alt materiale til Vallejo Police Department.

Mistenkte

Mer enn 2500 mistenkte har blitt etterforsket uten å ha blitt siktet. Detektiver får fortsatt inn telefoner hver uke med forskjellige tips, teorier og spekulasjoner.

Arthur Leigh Allen

Arthur Leigh Allen var en dømt barnemishandler fra Vallejo i California. I forbindelse med Zodiac-mordene, pekes Allen ofte ut som en av de hovedmistenkte. Dette er muligens på grunn av oppmerksomheten rundt navnet hans i bøkene til Robert Graysmith: Zodiac og Zodiac Unmasked. 
Mistanken bygger på en del indisier. Blant annet var det en bekjent av ham som rapporterte ham til politiet på grunn av mistanke om at han var Zodiac. Grunnen til dette var at Allen hadde fortalt ham at han skulle til Lake Berryessa den natten mordene skjedde der. Det ble funnet blodige kniver i bilen hans under en etterforskning av dette. Under et forhør med politiet forklarte han at de blodige knivene i bilen hans hadde blitt brukt til å drepe kyllinger. Han fortalte dette selv om etterforskerne ennå ikke hadde spurt ham om det. Bryan Hartnell, som overlevde mordforsøket på Lake Berryessa, ble tatt med til Allens arbeidsplass på midten av 70-tallet. Der mente Hartnell at Allens høyde og stemme var den han husket fra Lake Berryessa.
Allen eide et armbåndsur som var lagd av Zodiac-selskapet som han hadde fått i julegave fra moren sin i 1967. Denne hadde et kryss-sirkel-symbol som bakgrunn. Dette var det samme symbolet som senere skulle bli kjent som signaturen til Zodiac.
Andre ting som Allen ifølge politirapporter skal ha sagt til vennen bare dager etter at han fikk klokka var at han ville drepe par tilfeldig, kalle seg selv for «Zodiac» og erte politiet via brev som omhandlet forbrytelsene hans. Disse brevene skulle han signere med kryss-sirkel-symbolet som han hadde på klokka. Videre ville han ha på seg sminke for å forandre utseende og sette på en lommelykt til løpet på geværet sitt for å kunne skyte om natten. I tillegg ville han lure kvinner til å stoppe bilene sine ved å hevde at det var et problem med dekkene deres, for deretter å løsne hjulmutrene deres og til slutt bortføre dem.
Selv hevdet Allen at han ikke var Zodiac-morderen. I et intervju med ham, spurte journalisten flere ganger om han var Zodiac og om han var klar til å tilstå. Allen hevdet han ikke hadde noe med dette å gjøre. Lloyd Cunningham, en pensjonert håndskriftekspert fra politiet som jobbet i flere tiår med Zodiac-saken, har uttalt at «de ga meg bananbokser som var fulle av Allens håndskrift. Ingen av dem var så mye som i nærheten av Zodiacs». Heller ikke DNA funnet på konvoluttene (fra Zodiac-brevene) stemte overens med Arthur Leigh Allens DNA-profil.

Richard Gaikowski

I april 2009 undersøkte en episode fra tv-serien MysteryQuest på History Channel den avdøde redaktøren Richard Gaikowski nærmere. Sendingen ble sendt den 30. september 2009. I perioden Zodiac-morderen myrdet, jobbet Gaikowski for en motkulturavis i San Francisco ved navn Good Times. Politikvinnen som ble ringt opp av Zodiac like etter Blue Rock-hendelsen, har identifisert et opptak av Gaikowskis stemme for å være den samme som Zodiacs i tillegg til at Gaikowskis ansikt likner på fantomtegningen. Det finnes flere indisier, men de kan ikke utvilsomt binde Gaikowski til mordene. For eksempel hadde han i flere av artiklene han publiserte for Good Times, for vane å korte ned navnet sitt til fire bokstaver, som «Gike» eller «Gaik». «GYKE» er synlig midt i Zodiacs tre-delte kode som han sendte til avisene den 31. juli 1969.

Lawrence Kane

Den pensjonerte etterforskeren Harvey Hines mener Lawrence Kane er Zodiac-morderen. Kanes sist kjente bosted er i Nevada tidlig i 1999. Under Zodiac-morderens aktive periode, bodde Kane i Eddy Streed i San Francisco.
Det som peker mot Kane som Zodiac-morderen, er at Darlene Ferrins søster hevder at Kane ofte skal ha forfulgt Ferrin i tiden før hun ble myrdet i tillegg til å hevde at Kanes håndskrift matcher Zodiacs. Kathleen Johns identifiserte Kane som hennes bortfører sent på 1980-tallet.

Michael O' Hare / Gareth Penn

I boka Times 17 anklaget Gareth Penn professoren Michael O'Hare for å være zodiac-morderen. Ifølge Penn, var O'Hares grunn for å drepe en del av et prosjekt der åstedene lagde geometriske formasjoner. Penn hevdet også at O'Hare skulle begå flere drap i famtiden, og at han skulle slutte Zodiac-historien med å begå selvmord. Ifølge FBI-rapporter sendte Penn flere merkelige beskjeder til O'Hare for å tilsynelatende framprovosere et svar. Penns merkelige oppførsel har i løpet av årene fått flere til å tro at Penn selv er Zodiac-morderen.

Ted Kaczynski

Theodore «Ted» Kaczynski, også kjent som «Unabomberen», er en dømt amerikansk terrorist av polsk opprinnelse. Han er kanskje mest kjent for brevbombene som han sendte til flere universiteter og flyselskaper fra slutten av 1970-tallet frem til begynnelsen av 1990-tallet.
Enkelte trekk ved Kaczynski peker i retning zodiac-morderen. Han bodde i San Francisco Bay Area på slutten av 1960-tallet, hadde kunnskapen til å konstruere bomber og kommuniserte med media etter å ha begått et mord. Han skal også ha ført ei kodet dagbok over sitt kriminelle liv den tiden Zodiac var aktiv. Både San Francisco Police Department og FBI hevder imidlertid at Kaczynski ikke har noe med Zodiac-mordene å gjøre. Kaczynskis fingeravtrykk og håndskrift passer ikke til Zodiacs. Han nevner ikke Zodiac i dagbøkene sine, og kilder avkrefter at han befant seg i California under fem av Zodiacs forbrytelsesdatoer.

Bruce Davis

Bruce Davis er et tidligere medlem av Mansonfamilien. Mange etterforskere som jobbet med Zodiac-saken spekulerte i om Bruce Davis var Zodiac-morderen på grunnlag av likheter mellom mordene Mansonfamilien hadde begått og de Zodiac begikk. Han kunne ha vært i San Francisco Bay på slutten av 60-tallet og han er er en dømt morder. Det som ikke passer så bra, er at Davis hadde langt hår i perioden der Zodiac-morderen var aktiv. Vitner forteller at Zodiac var kortklippet.
Forøvrig ser ikke Davis' håndskrift ut til å matche Zodiacs.

Jack Tarrance

I 2007 påsto Dennis Kaufman at stefaren hans, Jack Tarrance, var Zodiac-morderen. Kaufman gav FBI flere gjenstander. Blant dem, ei hette som liknet den som Zodiac brukte. Ifølge nye kilder, ble DNA-analysene gjort av FBI på disse gjenstandene erklært resultatløse i 2010. I senere tid har mange tvilt på Kaufmans påståelser. Kaufman hevdet å ha bevis på filmruller tatt av stefaren hans. Fotoene viste angivelig ofrene av forbrytelsene. Kaufman publiserte senere noen av disse bildene på sin egen webside. Bildene var veldig små, hadde lav oppløsning, og var så uklare at ingenting kunne identifiseres sikkert. FBIs hoveddokumentetterforsker i Quantico erkærte at sammenlikningen av håndskriftene var ukonkluderbar i 2010.

Robert Tarbox' mistenkt

I 2009 sa advokaten Robert Tarbox at en sjøhandelsmann kom inn på kontoret hans i 1972 og tilsto at han var Zodiac-morderen. Ifølge Tarbox framsto sjømannen som klar i hodet og beskrev sine forbrytelser kort men troverdig nok til å overbevise advokaten. Mannen hevdet at han prøvde å stoppe seg selv fra mordtokt. Han kom aldri tilbake for å snakke med Tarbox igjen. Tarbox fikk en helsides annonse i Vallejo Times-Herald, der han renvasket Arthur Leigh Allen, noe som var hans eneste grunn for å avsløre historien 30 år etterpå. Robert Graysmith, forfatter av flere bøker om Zodiac, har uttalt at Tarbox' historie kunne være sann.

Steve Hodels far

Den pensjonerte detektiven Steve Hodel hevder i sin bok The Black Dahlia Avenger at hans far, George Hill Hodel, var den mistenkte i Black Dahlia-saken (herunder blant annet drapet på Elizabeth Short). Denne boken gjorde at tidligere konfindensielle filer og opptak fra Los Angeles statsadvokatkontor ble frigitt. Disse viste at han var en hovedmistenkt i Shorts mord. I en oppfølgerbok, hevdet Hodel at hans far også var Zodiac-morderen basert på blant nnet politifantomtegningen, likheten mellom Zodiacbrevene og Black Dahlia Avenger-brevene.

Nåværende status

I april 2004 ble Zodiac-sakene merket som inaktive av politiet i San Francisco fordi andre saker som trengte mer ressurser. Dette er første gang San Francisco-politiet har avsluttet en uløst mordsak. Saken ble gjenåpnet på et tidspunkt i mars 2007. I andre politidistrikt har saken vært aktiv helt siden den ble åpnet. California Department of Justice har opprettholdt en åpen sak på Zodiac-drap siden 1969.
Den 19. februar 2011 viste America's Most Wanted en sending om Zodiac-morderen. Et bilde har nylig dukket opp som avbilder Darlene Ferrin og en mann som likner veldig på politiets fantomtegning av Zodiac-morderen. Politiet tror at bildet ble tatt i San Francisco sommeren 1966 eller 1967, og håper at noen kan identifisere mannen på bildet. Man lurer på om mannen på bildet er Darlene Ferrins eks-mann, men dette er ikke bekreftet. Politiet ser ikke på Ferrins eks-mann som en mulig mistenkt per dags dato.