google/wiki40b huggingface dataset:
Christian Sommerfelt (amtmann)

Privatliv

Christian Sommerfeldt var sønn av sorenskriveren på Toten, David Sommerfeldt og Benedicte Christine Hoff. Alt som ung viste Sommerfeldt intellektuelle evner. Bare tretten år gammel ble han student ved universitetet i København, og 19 år gammel tok han teologisk embedseksamen (1765). Etter dette studerte han historie og geografi i Sorø.
Sommerfeldt var gift to ganger, (1) i 1784 med Karen Magdalene Mandal (1764–1791) og (2) i 1793 med Anne Sophie Hagerup (1775–1849), datteren til byfogd Hagerup i Christiania. I det siste ekteskapet fikk han sønnen Søren Christian Sommerfeldt, prest og botaniker.

Yrkesliv

I 1776 ble Sommerfeldt ansatt i økonomi- og kommercekollegiets norske kontor. I 1779 ble han kammerråd og ble ansatt som renteskriver i Rentekammeret. Den 27. april 1781 ble han amtmann i Kristians amt, som da ble opprettet ved at det store Oplandenes Amt ble delt i to, Kristians amt og Hedemarkens amt. I sin embedsperiode bodde på han på Sukkestad på Toten, den gård hvor han var født og som han selv eide.
Sommerfeldt var også en produktiv forfatter, og skrev bl. a. i 1776 Geographie – en lærebok i geografi som ble brukt i skolen i årevis. I 1790 utga han Efterretninger angaaende Christians amt, som var en del av opplysningstidens topografiske litteratur.
I 1955 ble det reist en minnestøtte over ham på Toten.
Guillaume Gille

Klubb

Han spilte som bakspiller på det tyske laget Hamburg 2002–2012. Han har en yngre bror, Bertrand, som også var profesjonell håndballspiller, og som han spilte sammen med både på klubblag og på landslaget.

Landslag

Gille debuterte på det franske landslaget 26. november 1996. Han spilte på laget som vant VM 2001, EM 2006, OL 2008, VM 2009, EM 2010 og OL 2012. Han har dessuten bronsemedaljer fra VM 2003, VM 2005 og EM 2008.
Xi'an Xianyang internasjonale lufthavn

Lokalisering

Flyplassen er lokalisert innenfor det administrative området av byen Xianyang, som har gitt flyplassen sitt navn. Den ligger 41 km nordvest for bysentrum i Xi'an og 13 km nordøst for sentrum av Xianyang.
Xinyi (Xuzhou)

Xinyi (kinesisk: 新沂; pinyin: Xīnyí) er et byfylke i byprefekturet Xuzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 945 948 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Det neolittiske Huatingfunnstedet (Huating yizhi, 花厅遗址) av Dawenkoukulturen ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.
Hagby by

Historie

Området kalles også bare Hagby og stedet omtales i skriftlige handlinger første gangen 1220, da pave Honorius III utstedte et beskyttelsesbrev for prosten og kirkens jord i Hagby by. I 1295 godkjente Johan Engel (Finsta-ætten) sin mors testamentering av 6 øreland jord i Hagby til Uppsala domkirke. Fra 1489 til 1503 hadde Sko kloster to bønder på stedet. Den besto 1538-69 av en kirkehjemm (prestegård), en kirkeutjord (fra 1555 kirketorp, som virket som klokkergård), et Sankt Erikshemman og to gårder tilhørende Sko kloster (angitt som øde i 1572, det ble senere kronjord).
Quanjiao

Quanjiao (kinesisk: 全椒县; pinyin:  Quánjiāo Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Chuzhou. Befolkningen var på 450 390 innbyggere i 1999.
En museum til minne om bysbarnet Wu Jingzi, en kjent embedsmann og forfatter under Qing-dynastiet, befinner seg i fylket.

Samferdsel

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender på grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Edward Albee

Bakgrunn

Albee ble født enten i Washington, D.C. eller i Virginia som sønn av Louise Harvey og ble satt ut til adopsjon atten dager etter fødselen. Han ble adoptert ti måneder senere av Reed og Frances Albee, et ektepar bosatt i Larchmont, New York.
Albees adoptivfar var sønn til vaudevillemagnaten Edward Franklin Albee II – eier av et par teatre som skapte Edwards teaterinteresse. Hans adoptivmor var Reeds tredje hustru.
Albee studerte ved Rye Country Day School i Westchester County, New York, og deretter ved Lawrenceville School i New Jersey. Han ble da sendt til Valley Forge Military Academy i Wayne i Pennsylvania, og ved Choate School (nå kalt «Choate Rosemary Hall») i Connecticut. Hans utdannelse fortsatte ved Trinity College i Hartford i Connecticut, hvorfra han ble utvist i 1947 etter å ha skulket og nektet å delta i den obligatoriske gudstjenesten.

Forfatter

Etter utdannelsesårene forsøkte Edward Albee seg uten større suksess som forfatter av lyrikk og romaner. Fra 1959 begynte han i stedet å skrive teaterstykker. Én-akteren The Zoo Story fra 1959 var påvirket av det absurde teatret, og med uroppførelse i Berlin ble han raskt plassert i det amerikanske teaters avantgarde.
Hans største suksess var Broadway-produksjonen Who's afraid of Virginia Woolf? (1962), som han fikk en Tony-pris for. Skuespillet ble i 1966 filmatisert i filmen av samme navn med Elizabeth Taylor og Richard Burton i hovedrollene.
Walk Right In

«Walk Right In» er en amerikansk sang, skrevet av bluesmusiker og -sanger Gus Cannon og Hosie Woods. Den ble opprinnelig spilt inn på plate av Cannon and His Jug Stompers i slutten av 1920-tallet. Sangen ble en hit for den amerikanske folktrioen The Rooftop Singers i 1963. 
Albumet som inneholdt denne sangen ble også kalt Walk Right In og ble nominert til en Grammy Award i kategorien Best folk Recording.
Gruppemedlem Eric Darling rekrutterte to venner til å spille inn en folkversjon av «Walk Right In» etter å ha hørt Cannons originalinnspilling. Darling ønsket at platen skulle ha en særpreget sound, så han og gruppemedlemmet Bill Svanoe spilte begge tolvstrenget gitar, seløv om de hadde visse vanskeligheter med å anskaffe instrumentene. Darling blir sitert for å ha sagt dette før innspillingen: «Du kunne ikke kjøpe en tolvstrenget gitar. Jeg bestilte én fra the Gibson Company, men for å spille inn [sangen] med to tolvstrengete, måtte vi vente på at selskapet bygde en andre til Bill»
Sangen ble en velsignelse for Cannon, som var i slutten av syttiårene og hadde vært tvunget til å stampe sin banjo vinteren før for å betale varmeregningen. Han mottok royalties som låtskriver og opplevde en fornyet interesse for sin musikk, som førte til en platekontrakt for ham selv.
Andre artister som har spilt inn eller fremført «Walk Right In» innbefatter: Chet Atkins, Sammy Davis jr., Ella Fitzgerald, Earl Grant, Dr. Hook and the Medicine show, Janis Joplin, Jerry Lee Lewis, Trini Lopez, Otis Taylor samt The Ventures.
Versjonen til The Rooftop Singers finnes også på soundtracket til filmen Forrest Gump.
Roger D. Branigins kampanje antok den underveis til den sluttlige seiren i guvernørvalget i Indiana i 1964.

Norsk versjon

Dizzie Tunes er kreditert for å ha skrevet den norske teksten. Den norske tittelen er «Ann Kristin». Dizzie Tunes fremførte den sammen med Wenche Myhre i et TV-show i 1966.
Stine Bodholt Nielsen

Privatliv

Hennes tvillingsøster Sidsel Bodholt Nielsen spiller håndball for Viborg.
Gheorghe Chișleag

Biografi

Gheorghe Chișleags far var bonde. Chișleag gikk på barneskole i sin hjembygd, på «A.T. Laurian»-gymnaset i Botoșani og studerte deretter medisin i Iași. Han fikk medisinsk doktorgrad i 1938. I 1962 ble han universitetsprofessor, og i 1979 rådgivende professor.
Han grunnla «Radiologi- og kreftinstituttet» i Iași, som siden 2000 bærer hans navn.
Han er bisatt i Eternitatea-gravlunden i Iași.
Pseudogeniates

Utseende

Middelsstore (12-19 millimeter), avlange, brunlige skarabider. Pronotum er avrundet, hvelvet med kraftig, tverr-rynket mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrader. Slekten ligner på slekten Geniates, men er ikke i nær slekt med denne.

Levevis

Disse billene holder til i tørre områder. De voksne billene er aktive om natten og kommer til lys. Slitasjen på forbeina tyder på at disse blir brukt til graving, og at larvene lever i jorda.

Utbredelse

Slekten lever bare i Argentina.
Joseph Delaney

Forfatterskap

Delaney er forfatteren bak den internasjonale bokserie-suksessen Den siste lærling. Bøkene er solgt til 25 land og har solgt flere millioner eksemplarer.  Han har også skrevet en rekke andre bøker for barn og ungdom. Den siste lærling-serien ble filmatisert i 2013 med skuespillerne Ben Barnes, Julianne Moore og Jeff Bridges i hovedrollene.
Salamandergården

Salamandergaarden er en bygning i gamle Fredrikstad oppført like etter bybrannen i 1764. I tråd med pålegg fra kongen ble den bygget i tegl for brannsikkerhetens skyld. Funn på loftet forteller at gården har inneholdt salmakerverksted og skredderverksted. I uthusbygningen var det kyr, hest, utedo, bryggerhus og et værelse.
Den tidligst registrerte eieren er Giermund Bruun (-1799) som kom til byen som fallent og fikk asyl innenfor vollene. Historien forteller at han ble en holden mann og borgermesterens rådgiver.
Gårdens navn kan føres tilbake til en gammel tro på at salamanderne var ildånder som kunne beskytte mot brann. Man mente at om man kastet en salamander på ilden ville den slukne. Liknende historier finner man også i andre kulturers mytologi. Salamanderne vokter fremdeles eiendommen og overvintrer i gjemmesteder langs uthusveggen. Dermed har huset ifølge mytene en brannforsikring.
Mocedades

Bakgrunn

Gruppens historie strekker seg tilbake til 1967 i Bilbao i Baskerland. De tre unge søstrene Amaya, Izaskun og Estibaliz Uranga dannet vokalgruppen Las Hermanas Uranga (Uranga-søstrene), og de opptrådte på ulike steder i Bilbao. Under prøvene deltok også søstrenes brødre og venner, og etter hvert dannet de vokalgruppen Voces y guitarras (Stemmer og gitarer) inspirert av The Beatles, folkmusikk og spirituell musikk. Medlemmene i Voces y guitarras var Amaya Uranga, Izaskun Uranga, Estibaliz Uranga, Roberto Uranga, Rafael Blanco, Sergio Blanco, José Ipiña, Javier Garay og Francisco «Paco» Panera. 
Etter et års tid sendte gruppen en demokassett til den spanske produsenten Juan Carlos Calderón i Madrid. Han fattet umiddelbart interesse for gruppen og omdøpte dem til Mocedades, som kan oversettes til ungdommer eller unge mennesker. Javier Garay måtte stå over i starten på grunn av førstegangstjeneste, og Mocedades startet dermed opp som ett åttemannsband.
De neste årene var det flere utskiftninger i gruppen, og i 1972 besto gruppen av søsknene Amaya Uranga, Izaskun Uranga og Roberto Uranga, samt José Ipiña, Carlos Zubiaga og Javier Garay. Besetningen omtales i Spania som «De historiske seks», og det var med denne besetningen Mocedades fikk størst suksess.
Det store gjennombruddet kom i 1973, da gruppen representerte Spania i Eurovision Song Contest med balladen «Eres tú» (Er du). Sangen endte på andreplass, like bak Luxembourgs «Tu te reconnaîtras». «Eres tú» ble likevel en stor slager og nådde en niendeplass på den amerikanske Billboard-listen. Sangen ble også spilt inn på en rekke språk, også norsk «I mitt liv» – fremført av Inger Lise Rypdal. 
I kjølvannet av Eres tú-suksessen, fulgte gruppen opp med en rekke hiter og slagere i Latin-Amerika og Spania. Blant låtene var «Tómame o déjame» (Ta meg eller forlat meg), «El vendedor» (Kramkaren), «La otra España» (Det andre Spania) og «Me siento seguro» (Jeg føler meg trygg). I 1980 signere Mocedades platekontrakt med CBS Records, i dag Sony, og spilte inn flere sanger til det spansktalende markedet, som «¡Ay amor!» (Åh, kjærlighet!) og «Amor de hombre» (Menneskets kjærlighet), som var gruppens andre hit utenfor det spansktalende markedet.
Utover i 1980- og 1990-årene skiftet besetningen medlemmer flere ganger, og etter 2010 har gruppen stort sett turnert rundt i Latin-Amerika og Spania. I juni 2014 forlot det siste originale medlemmet, Izaskun Uranga, Mocedades. Hun hadde imidlertid rettigheter til å bruke bandnavnet, og dannet en ny versjon av Mocedades samme med med tidligere medlemmer Rosa Rodríguez, Fernando Gonzalez og Arsenio Gutierrez, samt José María Santa María. Den opprinnelige Mocedades består av Javier Garay, Luis Hornedo, Begoña Costa, Aitor Melgosa og Icíar Ibarrondo, og de spilte inn et nytt album i 2014.
Nærsøkjen huldrejente

Nærsøkjen huldrejente er et vandresagn som er kjent i Norge og Sverige. Sagnet er spesielt knyttet til skogsområder eller områder med seterdrift. I Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog har dette sagnet nr. ML 5095.
Sagnet forteller at ensomme menn, kullbrennere, skogsarbeidere eller noen som har ærend på setra om vinteren, blir oppsøkt av en innpåsliten huldrejente. Mannen oppdager etter hvert at det ikke er ei vanlig jente – han ser kanskje kurompa hennes, og klarer å bli kvitt henne ved å kaste stål over henne, nevne Guds navn, ved å jage henne ut, slå kokende vann over henne eller til og med skyte henne. I enkelte sagn hevner hun seg.
Gamle Ola Helldal låg og brende mile ein gong på Ostebakkje nedanfor Åsebru. Da kom huldra til han i skikkelsen av kona hans. «Men kjære vene, korleis ber det til at du kjem her da?» sa han. «Eg ville berre sjå om deg,» svara ho. Ho låg med han om natta, men da ho reiste seg om morgonen fekk han sjå rompa på henne. Han fortalte sjølv at ho kyssa han om natta au, og med det same sleikte ho han over haka. Der voks det aldri skjegg meir.
Gjenfortalt etter Moltke Moes Folkeminne frå Bøherad. Oslo 1924: Norsk folkeminnelag IX
Rio–Niterói-broen

Rio–Niterói-broen er en kassebro i armert betong som forbinder byene Rio de Janeiro og Niterói i Brasil. 
Broen ble åpnet i 1974, og har det offisielle navnet Ponte Presidente Costa e Silva, til ære for den brasilianske presidenten som tok beslutningen om at broen skulle bygges. Kallenavnet «Rio–Niterói» ble fort mer kjent enn det offisielle navnet.
Broen er 13290 m lang, hvorav 8836 m over vann. Hovedspennet er 72 m høyt, og hundretalls skip passerer under hver måned for å komme til og fra Guanabarabukten. Trafikkmengden er på 140 000 kjøretøyer per dag, og det betales bompenger kun i én retning. Broen driftes av firmaet Ponte S.A.
Corcovado (bille)

Utseende

Middelsstore, mursteinsrøde trebukker. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, litt smalere enn de jevnbrede dekkvingene.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Costa Rica, Peru og Brasil.
Beate Peters

Privat

Beate Peters er åpent lesbisk og bor sammen med den tidligere mangekjemperen Sabine Braun.
Pseudoscaptobius

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Kamerun.
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk 2015

Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk 2015 for senior ble arrangert 14. november 2015 i Reykjavík på Island. Dette mesterskapet er for klubblag, ikke for landslag. 
Konkurranseformen er TeamGym, slik at det konkurreres sammenlagt i trampett, tumbling og frittstående.
Klintsy

Klintsy (russisk: Клинцы) er en by i Brjansk oblast i Russland. Den ligger ved elva Turosna (i Dneprs nedbørfelt, rundt 160 km sørvest for Brjansk. Innbyggertall: 66 100 (est. 2005), 67 325 (folketelling 2002), 60 000 (1972).
37 og et halvt

Handlingen

Selma (Helén Vikstvedt) er journalist, 37 og et halvt år, aldringsprosessen er i full gang og hun er definitivt ikke der hun vil være i livet… men hun har en drøm, som riktig nok er justert ned fra å bli Norges kronprinsesse til å bli spaltist i Dagbladet. Da venneflokken iversetter en plan for å virkeliggjøre Selmas drøm, setter de i gang noe som absolutt ikke går slik de hadde tenkt seg…
Rævkrok

Rævkrok er en brytelek utført som en duell mellom to personer. De to utøvende personene ligger på rygg, andføttes med hoftene omtrent ved siden av hverandre. Utøverne løfter det beinet som er nærmest den andre og hekter beina i hverandre ved kneleddet. Målet med leken er da å presse den andre personen ut av balanse, gjennom beina som er i kontakt.
Steinar Bø

Politiske verv

Steinar Bø var med å starte Alta Senterparti og var lokallagets første formann. Han var medlem av kommunestyret og formannskapet i Alta i én periode. Han var nestformann i fylkesstyret i Finnmark Senterparti, og var nummer 2 på listen til Stortingsvalget i 1969. Steinar Bø har vært formann i Fana hagelag og ordfører i representantskapet i Hageselskapet. For sin innsats for hagesaken er han tildelt Hageselskapets Hederstegn. Steinar Bø har vært klubbpresident i både Alta Lionsklubb og Fana Lionsklubb, og har vært medlem av Lions Clubs International i over 50 år.

Forfatterskap

Steinar Bø gav ut boken: Takk for maten, kulturhistorie om mat og drikke på N.W. Damm & Sønn AS i 2002, og en kortere paperback-versjon, under navnet Takk for maten talen, på samme forlag i 2005.
Port Vila

Historie

Området rundt Port Vila har vært bebodd av melanesiere i tusenvis av år. I 1606, kom de første europeerne kom til øya, ledet av Pedro Fernández de Quiros og Luis Váez de Torres. I det 19. århundre, etablerte franske nybyggere byen Franceville, som erklærte seg uavhengig i 1889 og ble den første selvstyrte nasjonen til å praktisere stemmerett uavhengig av kjønn og rasetilhøringhet. Selv om befolkningen på den tiden besto av om lag 500 innfødte øyboere og mindre enn 50 hvite, fikk bare sistnevnte lov til å stille til valg. En av landets presidenter, RD Polk ble født amerikansk statsborger.
Etter 1887 ble territoriet administrert i fellesskap av Frankrike og Storbritannia. Området ble i 1906 formalisert som et anglo-fransk kondominium. Under andre verdenskrig, var Port Vila en amerikansk og australsk flybase. I 1987, ødela en syklon deler av byen og i januar 2002 førte et kraftig jordskjelv til omfattende ødeleggelser i byen og omkringliggende områder.

Økonomi

Port Vila er Vanuatu viktigste havn og landets handelssentrum. Den internasjonale flyplassen, Bauerfield internasjonale lufthavn ( 'VLI') ligger også i byen.
Store næringer i byen er jordbruk og fiske. Turisme er også blitt viktig, særlig fra Australia og New Zealand. Byen hadde over 50.000 besøkende i 1997.
Vanuatu er et skatteparadis, og offshorefinansiering i Port Vila er en viktig del av økonomien.
Vanuatu er fortsatt avhengig av bistand, hvorav det meste kommer fra Australia og New Zealand, men i de senere årene har det også kommet bistand fra Kina. Eksempler på bistand er for eksempel at New Zealand betaler for å utdanne leger fra lokalsamfunnet, for deretter å betale deler av lønnen deres det første året etter endt utdanning. Australia har betalt leger for å jobbe på Port Vila Central Hospital.
Air Vanuatu har sitt hovedkontor i Vanuatu House i Port Vila.
35,7% av Vanuatus eksport og 86,9% av importen går igjennom Port Vila.

Demografi

Befolkningen er rundt på rundt 38 000, hovedsakelig melanesiere, og en liten andel polynesiere, asiater, australiere og europeere, hovedsakelig franske og britiske.

Språk

Bislama snakkes av alle i dagligtale. I tillegg er engelsk og fransk også utbredt. Andre urfolks snakkes også i byen.

Religion

Kristendommen er den dominerende religionen på Vanuatu, med over 90% av befolkningen som tilhengere. Det største trossamfunnet er den Presbyterianske kirke, som en tredjedel av befolkningen er medlemmer i. Romersk katolisisme og den Melanesiske kirke er også vanlig, med en oppslutning på ca. 15% hver.

Utdanning

Port Vila har en av campusene til University of the South Pacific, et universitet som er eid av tolv Stillehavsland. Campusen har universitetets eneste juridiske fakultet og underviser også i språk.
Stavanger Høyre

Historie

Stavanger Høyre ble dannet som Grundlovsforeningen i Stavanger, senere Stavanger Konservative Forening, den 17. september 1883. Foreningen skulle «virke for bevarelsen af landets konstitutionelle forfatning,» og valgte havnefogd og tidligere stortingsmann Thomas Natvig til sin første formann. Ungdomsorganisasjonen Stavanger Unge Høyre er landets eldste Unge Høyre-forening, stiftet den 27. januar 1892. I 1914 ble Høirekvinners Forening i Stavanger etablert. Like etter unionsoppløsningen fikk partiet konkurranse fra Moderate Venstre og Frisinnede Venstre, men ble samlet i Høires Fællesorganisation i Stavanger i 1918.
Høyre og Frisinnede Venstre hadde en felles organisasjon i byene i Rogaland og Vest-Agder, som var en egen valgkrets til Stortinget. Med opphevelsen av bondeparagrafen i 1952 ble byvalgkretsene avskaffet. Etter fire års tid med et fellesutvalg gikk Stavanger Høyre inn i Rogaland Høyre fra 1954.
Cary Hill

Historie

Skiklubben ble stiftet av norske immigranter i 1905. En av stifterne, Karl Hovelsen, fant området der hoppbakken skulle bygges, og konstruerte den.
Cary Hill var i 1933 den første amerikanske bakken norske Johanne Kolstad hoppet i, etter at hun var blitt invitert til USA av Norge Ski Club for å delta i oppvisningsrenn. Hun hoppet siden i en mengde bakker over store deler av Nord-Amerika fram til 1938.
I 1937 og 1954 bygde skiklubben en midlertidig hoppbakke på stadionet Soldier Field i Chicago (i dag hjemmebanen til amerikansk fotball-laget Chicago Bears), og arrangerte oppvisningshopprenn der. Bakken var bygd av tre, og skal ha hatt K-punkt 50 meter. Til underlag i bakken ble det brukt knust is.
Den største bakken i Cary Hill ble i 2003 utbygd fra K60 til K70. K72-bakken Hidden Valley Ski Jump i Ely, Minnesota ble revet, og tårnet i bakken ble flyttet til Fox River Grove og satt opp der.
USAs nasjonale mesterskap i skihopping er blitt arrangert i Cary Hill seks ganger, i 1912, 1918, 1922, 1931, 1934 og 1962.
Moai

Moai er betegnelsen på de store steinstatuene på Påskeøya. De fleste statuene er hugget ut i ett stykke, men noen av dem har løse steinpukauer på hodet.

Steinstatuene

Det finnes mer enn 600 kjente moaier, fordelt over hele øya. Ved Rano Raraku, der de fleste moai ble hugget ut av klippen, finnes det nesten 400 mer eller mindre ferdige statuer. Det kan virke som arbeidet i steinbruddet stoppet brått, ettersom det finnes flere halvferdige statuer igjen i klippen. Alle de oppstilte moaiene har blitt veltet av de innfødte øyboerne.
Statuene har ofte blitt omtalt bare som «hodene», men mange av moaiene har skuldre, armer og kropper. Flere av dem står nedsunket i jorden slik at bare hodene stikker opp.
Statuenes funksjon er ikke fullstendig kjent og det er mange teorier om hvorfor de ble laget.
En statue som skiller seg betraktelig fra de øvrige er den som kalles Tukuturi, som befinner seg ved Rano Raraku. Den er hugd ut i rød stein og forestiller en knelende skikkelse med tydelig skjegg. Den kan ha hatt sammenheng med den seremonielle fugleegg-konkurransen.

Moais historie

Den vanligste teorien er at statuene ble hugget ut av en polynesisk befolkning på øyene, for 1000 år siden eller enda tidligere. De blir sagt å representere døde forfedre eller viktige personer, som merke på gravene deres. Kanskje de i stedet avbilder personer som var viktige når statuen ble reist, eller statuer over personer i familien til den som reiste statuen. Uansett måtte de ha vært vanskelige å fremstille; ikke bare er arbeidet med å hugge ut hver statue noe som tok flere år, men statuene måtte dessuten slepes tvers over øya fra stedet den ble laget til stedet den skulle stå på. Hvordan statuene ble flyttet er ikke kjent, men sannsynligvis ble sleder av tre eller kanskje også ruller brukt.

Sagn om moai

Gamle øylegender forteller om en klanhøvding på jakt etter et nytt hjem. Plassen han ble boende på ble Påskeøya. Da han døde ble øya delt mellom sønnene hans. Når en høvding for en av disse klanene døde ble en moai plassert på høvdingens grav. Øyboerne trodde at statuen skulle holde igjen høvdingens «mana» (overnaturlige krefter). Gjennom at manaen ble holdt igjen på øya trodde øyboerne at gode tider kom, regn skulle komme og grødene skulle vokse.
Esoteric Warfare

Esoteric Warfare er et studioalbum med det norske black metal-bandet Mayhem, utgitt i juni 2014.
Norske bunader

Norske bunader er en liste over norske bunader og folkedrakter fra ulike landsdeler i Norge, ordnet etter fylke. Bunader er nykonstruerte festdrakter som ofte er løst basert på folkedrakter, lokale klesdrakter som var i bruk blant bønder og andre fram til 1900-tallet.
Ʒ

Ʒ og ʒ er den sjette bokstaven i det skoltesamiske alfabetet. Den representerer en stemt alveolar affrikat: /d͡z/.
Denne bokstaven brukes også i lydskrift, men da representerer den en stemt, postalveolar frikativ.