google/wiki40b huggingface dataset:
Domenico Ginnasi

Bakgrunn

Han ble født som den tredje i en barneflokk på sju barn. Hans far var Francesco Ginnasi, pavelig arkivart, og moren var Caterina Pallantieri. En av hans yngre brødre, Achille Ginnasi (1553-1594), fungerte som apostolisk protonotar, utnevnt i 1593 som guvernør av grevskapet Venaissin av pave Klemens VIII. Dette området var en pavelig enklave nær Avignon i Provence, helt omgitt av Frankrike.  
I 1585-86 ble Domenico nominert som guvernør av territoriet Campagna, som i dag er hovedsakelig provinsen Frosinone.

Biskop

Domenico ble valgt til biskop av Manfredonia (1587-1600) i konsistorium den 14. juni 1587 holdt av pave Sixtus V. Han opprettet i 1592 i Manfredonia klosteret St Clair og instituerte et presteseminar. Han virket deretter som apostolisk nuntius (pavelig sendebud) i Toscana (1598-1600) og deretter i Madrid i Spania (1600-1605).

Kardinal

Klemens VIII eleverte ham til kardinal den 9. juni 1604. Han deltok ikke i det første konklavet i 1605, som valgte den 69 år gamle kardinal Alessandro Ottaviano de' Medici til pave Leo XI, men var med på det andre bare noen uker senere, som valgte pave Paul V (kardinal Camillo Borghese, 52 år). 
Det er sagt at Domenico ga viaticum («vandringsbrødet») til den døende presten Camillus de Lellis den 2. juli 1614. Camillus ble saligkåret i 1742. 
I 1630 restaurerte kardinal Domenico Ginnasi middelalderkirken Santa Lucia alle Botteghe Oscure som sto i nærheten av hans families palass i sentrale Roma. Kirken ble dekorert med malerier av hans niese, Caterina Ginnasi. Niesen var blitt foreldreløs i ung alder, og kardinalen tok seg av henne fra da av. Han arrangerte også at hun skulle fiftet seg med en fjern slektning, men hun hadde valgt å forbli ugift og hengav seg selv til malerkunsten. 
Kardinal Ginnasi døde fra et anfall fra podagra (ekte gikt) og ble gravlagt i kirken Santa Lucia alle Botteghe Oscure.
Jarlenes flukt

Jarlenes flukt var en viktig hendelse i Irlands historie.
I september 1607 flyktet Hugh O'Neill, 2. jarl av Tyrone og Rory O'Donnell, 1. jarl av Tyrconnel fra Rathmullan ved Lough Swilly i Donegal sammen med 90 følgesvenner.
Jarlene vendte aldri tilbake til Irland, og det maktvakuum de etterlot seg kunne fylles av engelskmennene. Dermed var grunnlaget lagt for bosetningen i Ulster, hvor irske katolikker ble fordrevet fra Ulster og erstattet med engelske og skotske protestanter som fikk tildelt jord.
I Draperstown er det en permanent utstilling til minne om jarlenes flukt og bosetningen i Ulster. Det er også et senter viet til jarlenes flukt i Rathmullan.
Den flanderske transgresjon

Den flanderske transgresjon er en stigning av havnivået som skjedde mellom ca 9 000 og 5 000 f. kr. og som førte til en endring av nordsjøkysten. Transgresjonen skyldtes at Nordsjøen ble tilført store mengder smeltevann da innlandsisen tinte vekk under temperaturstigningen i begynnelsen av holocen.
Dagens mudderflater på nordsjøkysten (Vadehavet) ble dannet under den påfølgende stillstands- og regresjonsfasen.
Melanostoma

Utseende

Små, slanke blomsterfluer, svarte (inkludert ansiktet), blanke med mer eller mindre omfattende lyse støvflekker, vanligvis med gule flekker på bakkroppen som hos hunnen gjerne er trekantede. De skiller seg fra den nærtbeslektede slekten Platycheirus på at beina alltid er slanke. Vingene er glassklare. Larvene er litt gjennomsiktig grønne.

Levevis

Gressblomsterfluene er ofte meget tallrike på gressenger, men også på våtmark, i lysninger i skogen og på ulike slags kulturmark. De besøker mange slags blomster,  og kan være aktive ved så lave temperaturer som 8 ° celsius. De spiser mest pollen. I likhet med svært mange andre Syrphinae lever larvene av bladlus. De overvintrer som larver, voksne fluer kan påtreffes hele sommerhalvåret.
Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.
Skytsborg

Skytsborg (i dag kjent som Svartskjeggs borg eller Blackbeard's Castle) er en liten borg bygd i 1679 og ligger i Charlotte Amalie på St. Thomas, De amerikanske Jomfruøyer. Fortet ble bygd under ledelse av den danske guvernøren Jørgen Iversen Dyppel som et vakttårn over byens havn. Skytsborg ble i 1994 tatt opp på listen over nasjonale historiske landemerker og er i dag en av fem slike landemerker på De amerikanske Jomfruøyer. Fortet går i dag under navnet ’’’Blackbeard's Castle’’’, men det er ukjent når borgen fikk dette navnet.
Skytsborg var sammen med Fort Christian og Schmidtsbjerg en del av Charlotte Amalies vakttårn. Opprinnelig hadde Fort Christian også et vakttårn, Trygborg, men dette ble revet på 1870-tallet i forbindelse med renovering av festningen. På 1930-tallet fikk Schmidtsbjerg omfattende oppgraderinger, med blant annet større vinduer. Skytsborg er dermed det eneste gjenværende vakttårnet på St. Thomas og Karibia som har beholdt sitt opprinnelige utseende.

Tre feilaktige sagn

På 1800-tallet ble Skytsborg assosiert med tre forskjellige, men gale, sagn. Det første går ut på at Skytsborg ble bygd på 1600-tallet av sjørøvere og senere brukt av Edward Teach, også kjent som Blackbeard (Svartskjegg). Det kan ikke dokumenteres at Edward Teach noen gang har besøkt St. Thomas, men derimot var han aktiv i det øvrige Karibia. Et annet sagn er at borgen ble bygd under det første danske koloniseringsforsøket (1665-1666), men det er rikelig med dokumentasjon på at guvernør Jørgen Iversen Dyppel var ansvarlig for byggingen under det andre danske koloniseringsforsøket. Det siste sagnet er at nederlenderen Carl Baggaert bygde borgen på 1670-tallet på det høyeste punktet nord for Fort Christian i forbindelse med en uenighet med guvernør Jørgen Iversen Dyppel, noe som heller ikke kan dokumenteres.
Acestrilla

Utseende

En ganske liten, blank, svart trebukk, dekkvingene med gulbrune tegninger. Oversiden er påfallende kledt med oppstående, mørke hår. Antennene er en del lengre enn kroppen, med lange, mørke hår. Pronotum er lengre enn bredt, tett og kraftig punktert, tønneformet med en liten tann litt bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede, med nokså tydelige punktrader, de har gulbrune lengdeflekker i den fremre delen eller kan også være helt lyse.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Guatemala i nord til Bolivia i sør.
Hestebønne

Hestebønne (latin: Vicia faba), også kjent under navnene åkerbønne, bondebønne, fababønne, favabønne, er en ettårig art i erteblomstfamilien. Blomsten er hvit og vanligvis fra 40 til cirka 90 cm høy. Planten inneholder rundt 32% proteiner, noe som gjør den godt egnet til dyrefôr. Utover 2000-tallet har det vært en økende interesse for dyrking av denne planten i Norge.
Fababønner brukes, sammen med kikerter, til å lage falafel, som er en populær form for hurtigmat i Midtøsten. De kan også brukes til å lage grøt og brød, mens stekte fababønner blir brukt som snacks.
T:kort

t:kort er et elektronisk reisekort som brukes på kollektivtransporten i Trøndelag. Kortet ble introdusert i juni 2008, og fra januar 2009 er alle periodebilletter overført til t:kort. Det elektroniske billettsystemet er et samarbeidsprosjekt mellom fylkene Nord- og Sør-Trøndelag og de daværende involverte kollektivselskapene: Gauldal Billag, Klæburuten, Nettbuss Trøndelag, Steinkjerbuss og Team Trafikk, Veolia Transport Bane (som driver Gråkallbanen) samt ferjeselskapene Fosen Trafikklag, Kystekspressen og Namsos Trafikkselskap. t:kort periode kan også benyttes på Vys tog innenfor «sone Stor-Trondheim». AtB er ansvarlig for systemet.
Kortet kan bestilles over internett eller på et kundesenter. Billetter legges i kortet over internett via reisekonto, ved et av kundesentrene eller på bussen (sistnevnte gjelder ikke AtBs ruter i Trondheim). Billetten aktiveres ved å holde kortet foran en kortleser («validator»). Systemet har mottatt en del kritikk, blant annet for at det tar lang tid fra man setter inn penger på reisekonto til pengene faktisk er inne på reisekontoen. Systemet er levert av det norske IT-selskapet FARA. Samme system benyttes også i Troms, Nordland, Møre og Romsdal, Rogaland, Hedmark, Oppland, Vestfold, Telemark, Aust-Agder og Vest-Agder.
3 av 4 reisende i Trondheim benytter t:kort. Kundetilfredshet blant de som bruker t:kort var i april 2010 totalt på 83. Over halvparten av kundene som benytter t:kort er under 30 år, og over 9 av 10 kunder befinner seg i Trondheim og Trondheimsregionen.
Holmholmen naturreservat

Holmholmen naturreservat ligger ved Holmholmen i Hemnes kommune i Nordland. Naturreservatet består av Holmen og gruntvannsområdet mellom holmen og fastlandet (Hemnesøya) på sørsiden. Området har et areal på 189 dekar, hvorav 165 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta en av de største og tetteste ærfuglkoloniene som idag finnes i Nordland. Denne lokaliteten inne i fjorden er et unntak fra regelen om at de største hekkeplassene for ærfugl vanligvis finnes ute på kysten.
Tollak B. Sirnes

Biografi

Sirnes tok examen artium i 1942 og ble cand.med. i 1950 og dr.med. i 1954. Han studerte psykologi hos professor Harald Schjelderup og ble spesialist i psykiatri i 1962.  Han var lege ved Farmakologisk institutt, Oslo og hadde privatpraksis i Mandal. Deretter var han psykiater ved Ullevål sykehus og Dikemark sykehus. Han bygget opp Farmakologisk institutt ved Universitetet i Bergen og gjorde en banebrytende innsats for norsk psykiatri.
Barychelidae

Utseende

Små til middelsstore (5-20 mm), kraftige, gjerne mørke edderkopper med kraftige bein. Kroppen er fint hårkledt. Øynene sitter samlet i det lite område oppe på forkroppen.

Levevis

Disse edderkoppene lever, i likhet med mange andre Mygalomorphae, i utgravde ganger som vanligvis er lukket med et hengslet lokk av silke. Disse gangene kan ligge på litt uvanlig steder, som i fjæra eller gravd ut i råtten ved. Noen av artene kan lage lyd ved stridulering, men disse lydene er knapt hørbare for mennesker.

Utbredelse

Familien er utbredt over hele Jorden unntatt i Nord-Amerika, Europa og det nordlige Asia. Den er godt representert på øyer som Madagaskar og Ny-Caledonia.
Zaghawa

Zaghawaene er en afrikansk etnisk gruppe eller stamme som tradisjonelt holder til øst i Tsjad og nordvest i Darfurregionen i Sudan. De omtaler seg selv som beriene, men de er mere kjent som zaghawaene, et navn de har fått av arabere i området. Samlet utgjør de rundt 450 000 mennesker, hvorav 310 000 i Sudan og 130 000 i Tsjad. I tillegg lever anslagsvis 10 000 som innvandrere i Libya.
Drøyt 340 000 zaghawaer snakker et eget språk, som også kalles zaghawa, som tilhører den nilosahariske språkfamilien. Rundt 110 000 av zaghawaene i Sudan har blitt arabisert. Tradisjonelt har zaghawaene delvis vært nomader, og særlig livnært seg gjennom oppdrett av kameler og sauer. I løpet av de siste par tiårene har en stor del av zaghawaene forlatt de tradisjonelle hjemområdene nordvest i Darfur og slått seg ned i de mer nedbørrike områdene lenger sør i regionen, i områder som tradisjonelt har vært befolket av andre folkegrupper. Mange har også bosatt seg i Sudans hovedstad Khartoum eller utvandret til Libya.
Tross sitt beskjedne antall, dominerer zaghawaene politisk i Tsjad. Den nåværende presidenten, Idriss Déby, og flere tidligere statsministre og andre regjeringsmedlemmer i Tsjad er zaghawaer. I Sudan danner zaghawaene kjernen i opprørsbevegelsen Justice and Equality Movement (JEM). Darfur-konflikten har gjort 100 000 opprinnelig sudanesiske zaghawaer til flyktninger i Tsjad.
Kota Minami

Karriere

Kota Minami startet sin profesjonelle karriere i Nippon Steel Oita i 1998. Han har også spilt for Profesor Miyazaki og Mito HollyHock.
Xuanhua (distrikt i Zhangjiakou)

Xuanhua (kinesisk: 宣化区, Xuānhuà Qū) er en kinesisk by og et bydistrikt i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Det ligger under byprefekturet Zhangjiakou. Det er nesten fullstendig omsluttet av et fylke av samme navn, Xuanhua.
Xuanhua ligger 180 km nordvest for Beijing, og har en befolkning på 274 000.

Historie

Xuanhua er en svært gammel by med en rik militær og landsbrukshistorie. I moderne tid er distriktet blitt et industrielt område med en høyteknologisone som promoteres av Hebeis provinsregjering.
Zhu Di, før han ble Yongle-keiseren (Ming), regjerte Xuanhua som Prinsen av Yan.

Kulturminner

Xuanhua har en grav fra Liao-dynastiet (960–1127) dekorert med et fargelagt himmelkart med 268 stjerner, solen, månen og fem planeter: Merkur, Venus, Mars, Jupiter og Saturn.
Dapson

Historikk

Dapson ble oppdaget som kjemisk slektning til sulfonamider, og ble interessant på grunn av effekten mot tuberkulosebakterien og mot leprabakterien.

Virkningsmekanisme

Virker på samme måte som sulfonamider, er analog til para-aminobenzosyre, som er deres antagonist.
&

& er en ligatur for konjunksjonen og. Opprinnelsen er ordet et som betyr «og» på latin og fransk. Skrives et for hånd, vil dette ofte ligne tegnet &. Det finnes mange utgaver av &-tegnet, der alle har sitt opphav i ordet et, og i noen kan man tydelig se at E-en henger igjen, som når & skrives som et speilvendt tretall med en strek igjennom. Ordet «et» er kjent fra litteraturhenvisninger i vitenskapelige artikler hvor et al. betyr «og andre forfattere».
Tegnet kalles «og-tegn», «et» eller «ampersand».
Nordvik skole

Historie

Nordvik er en fådelt skole. Det vil si at det er elever fra flere klassetrinn samlet i én klasse, på grunn av at det er en liten skole med få elever. Det har vært holdt skole i Nordvik siden 1750. Den startet som omgangskole fra 14. mai til 14. juli for skolekretsen til Nordvik. Hans Henrik Eliasson Milde var den første skoleholder i kretsen. Betegnelsen skoleholder ble brukt om læreren. Det var ofte en ung ugift mann, opplært av sognepresten, som holdt skole, eller han ”skulet” som de sa i Nordvik. Skoleholderen tjente dårlig, så da han giftet seg slo han seg ned som bonde. Omgangskolen ble holdt på omgang mellom fem kretser, med to måneder på hvert sted, og på omgang på kretsens gårder, med to til fire dager på hver gård. Alle gårdene hadde plikt til å holde husvære enten de hadde skolebarn eller ikke. Barna satt rundt et langbord med læreren i ene enden. Gårdens andre beboere satt gjerne i stuen med småarbeid og hørte på.   
Mot slutten av 1800-tallet var det en økende forståelse for behovet for skolegang. Flere skolekretser økte skoletiden utover minstemålet på 12 uker, noen hadde helt opp til 15 uker undervisning i året. Skolekretsene ble mindre, slik at skoleholderen kunne være lengre i hver krets. Skoletilbudet ble også utvidet fra kristendomsundervisning og lesing. Skriving og regning kom til i første omgang, samt historie og naturfag etter hvert. 
Det ble holdt omgangskole i Nordvik frem til 1866, men først i 1907 fikk de eget skolebygg. I mellomtiden ble det holdt skole i en stue på en av gårdene. Skolens første rektor, Arnt Løkling, bodde på skolen, det samme gjorde den neste rektoren, Ola Bønes. Det sies at de hadde en omsorg for bygdefolket som var helt spesiell.
Dagens skolebygg ble bygget i 1985 og videre utbygd i 2004. Skolen veksler mellom å være tredelt og firedelt. 5., 6. og 7. klasse deler det største rommet i det nyeste bygget. 
Nordvik skole har en vennskaps-skole i byen Condanglegi på Java i Indonesia. Skolen dro til Java på besøk i 2006, og året etter kom to lærere og to elever fra Condanglegi på besøk til Nordvik. 
Det historiske arkivet etter Nordvik skole er oppbevart ved Bergen Byarkiv. Selv om skolen ble opprettet som fastskole i 1907, inneholder arkivet en del materiale fra tiden som omgangskole. Det eldste arkivstykket er fra 1867. Før 1880-tallet hadde presten hovedoppsynet med skoleholdet. Derfor kan det også finnes opplysninger om omgangskolen i Nordvik i prestearkivene ved Statsarkivet i Bergen.
Queanbeyan

Queanbeyan er en by i delstaten New South Wales i Australia. Ved folketellingen i 2006 hadde byen cirka 34 000 innbyggere. Queanbeyan ligger rundt 15 kilometer øst for Australias hovedstad Canberra. Navnet Queanbeyan er fra aboriginenes ord for «klart vann».
Osman I

Bakgrunn

Han arvet tittelen bey, eller høvding, for landsbyen Söğüt fra sin far, Ertugrul, som døde i 1281. Osman er den som Osmanrikets innbyggere, tyrkerne, kalte seg selv for. Denne betegnelse forsvant etter Osmanerrikets sammenbrudd i det 20. århundre og stiftelsen av Tyrkia.
Osmans far, Ertoghrul, anså seg selv som en vasall og løytnant for sultanen av Iconium.

Herskertid

Da Osman i 1281 var 24 år døde hans far, og han etterfulgte faren som høvding. Etter en beleiring mellom 1288 og 1291 erobret han Karacahisar og lot der byens leder Dursun Fakih utrope seg til herre. År 1299 ble så byene Yarhisar og Bilecik erobret fra Det bysantinske rike, og Osman utropte da sitt rikes selvstendighet fra seldjukkene. Samme år lot han gifte bort sinn sønn Orhan med den bysantinske keisers datter Nilüfer (Holofira på gresk)
Osman seiret over den tyrkiske stamme Eskenderum i 1301–1303. Selv hadde Osman allerede i 1299 erklært landets selvstendighet fra det seldjukkiske rike.
År 1301 grunnla han byen Yenişehir, ved det bysantinske fortet der som han da først hadde erobret. Da det seldsjukkiske rike ble oppløst i 1308 utropte Osman sitt rike som arvtaker av den seldjukkiske makt. År 1313 sluttet høvdingen Mihal seg til Det osmanske rike med sine byer Mekece, Akhisar og Göpazari. 
Nå var tyrkerne klare til at påbegynne en beleiring av byene Proussa (nå Bursa) og Nikæa, (nå Iznik). I 1317 overdro Osman overkommandoen for styrkene til sin sønn Orhan.

Død og ettermæle

Osman I døde etter overleveringen i 6. april 1326, kort tid etter at Proussa falt. Men senere forskning mener at han døde allerede i 1324. 
Etter sin død ble han gitt tittelen ghāzī, («kriger av troen») av hans etterfølgere. Når en ny sultan blev kronet, ropte folk, «Måtte han bli like så stor som Osman».
Fossheimgardane mikrokraftverk

Skei elektrisitetsverk

Kraftverket erstatter det gamle Skei elektrisitetsverk fra 1916, som ble nedlagt i 1968. Det gamle likestrøm maskineriet er beholdt som en del av interiøret. Det er et lokalhistorisk kulturminne, og nybygget fungerer som et lite museum.
Rekke (maritim)

Rekke eller reling på en båt er den delen av skroget som står opp over dekk.
Robert N. Hartzell

Bakgrunn

Romert N. Hartzell studerte for å bli ingeniør ved University of Cincinnati, men forlot studiet i 1917 for å hjelpe faren i hans trelastfirma.

Flypropeller

Et embargo forårsaket av første verdenskrig gjorde tilgangen på varer problematisk og firmaet måtte improvisere. De gikk da over til produksjon av geværkolber, samtidig som de leverte trelast til firmaer som produserte flypropeller. Orville Wright, som bodde i nærheten og kjente til Hartzells interesse for fly og flygning, foreslo at firmaet selv begynte med propellproduksjon. Hartzell gikk i gang, og fikk en ordre fra US Navy på propeller til Liberty-motorer, en av datidens vanligste flymotorer. 
Krigen sluttet, og ordrene opphørte. Hartzell begynte da produksjonen av sitt første fly, FC-1. Flyet av kryssfiner deltok i 1923 i et flyrace som det vant. En forbedret utgave, FC-2, vant et annet race året etter. Men Hartzell syntes det var problematisk å konkurrere mot kunder av hans egne propeller, og avsluttet flyproduksjonen.
På 1920-tallet måtte firmaet igjen se på andre måter å tjene penger. Han oppdaget at det lå penger i takvifter, og startet firmaet Hartzell Propeller Fan Company. Firmaet lagde også kabinetter til radioer og platespillere, og bilratt. Samtidig fikk flypropellfabrikken ordre fra marinen på propeller til luftskipene Macon og Shenandoah. 
Med andre verdenskrig kom ny pågang med ordre fra forsvaret. Hartzell gikk over fra valnøttrepropeller og begynte å produsere propeller i metall for Curtiss-Wright og Hamilton Standard. Etter krigen ble han markedsledende på propeller med variabelt pitch av aluminium, samtidig som han utviklet propellblader i komposittmaterialer. I 1949 tok han patent på komposittet Hartzite.
Takket være lett vekt og lave kostnader, var Harzells propeller markedsledende på 60- og 70-tallet, med markedsandeler på over 90 prosent på tomotors småfly. 
Hartzell døde i 1968. 
I 2015 ble han innlemmet i National Aviation Hall of Fame.
Slaget ved Karkemisj

Bakgrunn

Da den assyriske hovedstaden Ninive ble erobret av babylonerne i 612 f.Kr., flyttet assyrerne hovedstaden til Harran. Da Harran ble inntatt av i 610 f.Kr. ble hovedstaden flyttet enda en gang, denne gangen til Karkemisj ved elven Eufrat. Egypt var alliert med den assyriske kongen Ashur-uballit II, og marsjerte inn i 609 f.Kr. for å hjelpe mot babylonerne. 
Den egyptiske armeen til farao Neko II ble forsinket ved Megiddo av styrkene til kong Josjia av Judea. Josjia ble drept og armeen hans ble beseiret. Det døde legemet til Josjia ble umiddelbart fraktet til Jerusalem og gravlagt etter skikkene for Judeas konger, nær graven til kong David.
Egypterne og assyrere krysset sammen Eufrat og beleiret Harran, som de ikke klarte innta på nytt. De trakk seg da tilbake til det nordlige Syria.

Slag

Egypterne ble møtt av den fulle styrken til den babylonske armeen ble ledet av Nebukadnesar II ved Karkemisj, hvor de kombinerte egyptiske og assyriske styrkene ble ødelagt av babylonerne og det assyriske riket kollapset.

Resultater

Assyria opphørte å eksistere som en selvstendig makt.
Egypt trakk seg tilbake og var ikke lenger en betydelige kraft i oldtidens Midtøsten. Babylon kontrollerte territoriet opp til Wadi i Egypt og etter flere etterfølgende tilbakeslag forlot farao Neko ikke lenger Egypt for å øve innflytelse i regionen.
Babylonia nådde sitt økonomiske høydepunkt etter 605 f. Kr. og ble den dominante militære makten i  regionen, fra slaget ved Karkemisj inntil nederlaget ved Nabonidus for perseren Kyros omtrent sekstifem år seinere. (Se Slaget ved Opis.)

Nedtegnelser av slaget

Jerusalem-krøniken, del av babylonske krønike, som nå er i British Museum, hevder at Nebukadnesar «krysset elven for å flytte seg mot den egyptiske hæren som var i Karchemiš. De kjempet mot hverandre og den egyptiske hæren trakk seg foran ham. Han førte til deres nederlag og slettet dem nesten helt ut. Restene av den egyptiske armeen som hadde flyktet etter nederlaget så raskt at de unngikk å bli direkte angrepet. I Hamath-distriktet ble de tatt igjen de babylonske toppene av og beseiret av slik at ikke en eneste mann klarte å flykte tilbake til hjemlandet. På den tiden Nebukadnesar erobret hele Hamath-området.»
Slaget er også nevnt og beskrevet i Det gamle testamente, Jeremias bok 46:3-12. og Andre krønikebok 35:20-24.
Cupeyalia

Utseende

En ganske liten, hvelvet, mørkt rødbrun trebukk. Kroppsformen er kort og bred, høyt hvelvet. Oversiden er ganske kraftig punktert. Antennene er kortere enn kroppen, med lys spiss.

Levevis

Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.

Utbredelse

Arten lever på Cuba.
Walla Walla Distillery

Walla Walla Distilling Company' er et typisk amerikansk mikrodestilleri i staten Washington. Destilleriet ligger i byen Walla Walla i Walla Walla County i USA. Virksomheten er etablert i en tidligere vokterbolig innenfor en område som tilhører Walla Walla Regional Airport. Området ligger tett opp til en industripark, hvor bl.a. en lang rekke vinprodusenter holder til.
Navnet Walla Walla er hentet fra sahaptin-indianernes språk.

Historie

Destilleriet ble etablert i 2006 av Jeremy W. Barker og Katrina Roberts Barker, to vinprodusenter som ønsket å utvide virksomheten med brennevin når alkohollovgivningen i delstaten Washington ble endret i 2005. Virksomheten startet opp i 2008. Destilleriet har helt fra etableringen kun benyttet lokalt korn (hvete) i produksjonen. Kornet vokser på jorder rett ved siden av destilleriet. Vannet kommer fra fjellområdet Blue Mountain, like nord for Walla Walla og som flyter forbi byen som Walla Walla River. Jeremy W. Barker har selv bygget utstyret som benyttes i destilleringen.

Destillatør

Jeremy W. Barker er destillatør og står ansvarlig for all brennevinsproduksjonen. Det er ingen andre fast ansatte i virksomheten.

Produkter

Destilleriet produserer flere ulike sorter whiskey, vodka og gin. Produktene bærer destilleriets og stedets navn og er i hovedsak bare tilgjengelig i nærområdet rundt destilleriet.