Thomas Luckmann

Liv

Luckmann var født i Jesenic (tysk Assling) i det daværende Kongeriket Jugoslavia, nå Slovenia, nær grensen til Østerrike. Familien flyttet til Østerrike etter andre verdenskrig.
Luckmann studerte ved Universitetet i Wien, så i Innsbruck og New York ved New School for Social Research. Han hadde også studieperioder ved Sorbonne, Oxford og Yale. Han bodde i USA fra 1951, i Tyskland delvis fra 1965. Som pensjonert (emeritert) professor budde han i Ossiach i Østerrike fram til sin død.

Virke

Thomas Luckmann ble magister i filosofi med en avhandling om moralfilosofien til Albert Camus, i 1953 ved New School. Han var assistent hos sosiologen Carl Mayer. I 1956 tok han doktorgrad i sosiologi (filosofi og psykologi som støttefag) same sted med et empirisk arbeid om religionsutviklingen i Tyskland i etterkrigstiden.
Han var lærer ved Hobart College i Geneva (Upstate New York) fra  1956 og ved New School i 1960-1965. Fra 1965 var han lærar ved tyske universitet. Luckmann var professor i sosiologi ved universitetet i Frankfurt 1965-1970. Fra 1970 til 1994 var han professor i sosiologi ved universitetet i Konstanz. Han har samarbeidet med flere skandinaviske forskere, først og fremst med Per Linell ved universitetet i Linköping og med Erik Karlsaune ved NTNU i Trondheim. Luckmann ble utnevnt til æresdoktor ved NTNU 1998.

Teorier

Luckmann fikk oppdraget med å redigere, fullføre og publisere et stort manuskript etter sosiologen Alfred Schütz om strukturer i livsverdenen (2 bind på tysk, 1953. eng. oms. jf. bibliografi). I Konstanz utvikla Luckmann et miljø for tolkende sosiologi i Max Webers ånd og for fenomenologisk grunnlag kunnskapssosiologi, delvis i kontrast til den kritiske sosiologien i Frankfurt (jf. Horkheimer, Adorno, Marcuse og Habermas), strukturfunksjonalistisk sosiologi, postmoderne filosofi og fransk strukturalisme. Særlig kjent er han for boka «The social construction of reality» (1966) med Peter Berger. Boka oppmuntrer kunnskapssosiologer til å arbeide hovedsakelig med religion og språk. Trass i tittelen på boka, nekter Luckmann for å bli kalt konstruktivist, han diskuterer konstitusjon snarere enn konstruksjon (jf. Herrschaft og Lichtblau, s. 345ff).
Luckmann har særlig arbeidd med religionssosiologi i tida før Konstanz og i Konstanz med kommunikasjonssosiologi. Han gjennomførte store tverrfaglige prosjekt med videoanalyse av hverdagssituasjoner lenge før tida med digital video og skreiv om konstitusjon av moral i hverdagen ("Moral im Alltag"). Han karakteriserer sin egen sosialfilosofi som sosiologisk prototeori, med teoretisk grunnlag fra fenomenologiske analyser av livsverda.
I religionsosiologien har Luckmann vært en sterk talsmann for en vid religionsdefinisjon der religion blir knyttet til noen antropologiske forutsetninger avdekket gjennom fenomenologisk basert refleksjon. Han knytter religion til det genuint menneskelige som transcenderer sitt rent biologiske vesen. Denne definisjonen gjør vitenskapen mindre bundet til studiet av institusjonalisert religion. Han advarte tidlig på 1960-talet om at religionssosiologien overså den nyreligiøse oppblomstringa og nyorienteringa som vart så tydelig på 1990-tallet.