google/wiki40b huggingface dataset:
Edlin

Edlin er en linjeeditor og den eneste teksteditor som fulgte med tidligere utgaver av operativsystemet MS-DOS. Edlin var inkludert i versjonene 1.0 til og med 5.0 av MS-DOS, men fra og med versjon 6.0 til og med 8.0, ble den erstattet av teksteditoren edit. Den ble også tidligere benyttet i OS/2. Editoren ble også introdusert i Windows NT 3.1 og er fortsatt i bruk i Windows 10.
Edlin ble skrevet av Tim Paterson i løpet av to uker 1980, for Seattle Computer Products's operativsystem 86-DOS (QDOS) basert på linjeeditoren ED for CP/M. I sin tur var denne inspirert av ed som benyttes i Unix og Unix-liknende
Chenpi

Chenpi eller chen pi (tradisjonell kinesisk: 陳皮, forenklet kinesisk: 陈皮, pinyin: Chénpí, jyutping: Can4 pei4) er soltørkede skall fra tangerin som benyttes som smakssetting i det kinesiske kjøkken og også benyttes i tradisjonell kinesisk medisin. De tørkes og eldes, og får en skarp og bitter smak. 
Noen tong sui-desserter som for eksempel rød bønnesuppe tilberedes av og til med chenpi. Chenpi benyttes også i den hunanesiske rett appelsinkylling.
Kongsfjord

Geografi

Fiskeværet ligger med Berlevåg i vest og Båtsfjord i øst. I øst ligger Kongsfjorden. I vest ligger Raggonjargga og litt lenger sørvest Rákkočearru. I området finner man i dag flere fuglefjell.

Demografi

Grunnkretsen Kongsfjord hadde 32 fastboende pr. 1. januar 2017.

Tilstand i dag

Postnummeret var 9982 Kongsfjord. I dag er både postkontor og butikk nedlagt.
Kongsfjord skole ble stengt i 2004 på grunn av få skoleelever. I dag drar disse elevene til Berlevåg (ca. 3 mil unna) for å få utdanning.
Kongsfjord har fremdeles et fiskebruk i aktivitet. Kongsfjord har i dag en liten café, et gjestehus og et bedehus.

Historie

Kongsfjord var et av få steder som ikke ble brent eller bombet under andre verdenskrig. På grunn av dette har fiskeværet flere bygninger bevart fra tiden før 1940. Under andre verdenskrig ble det anlagt et tysk kystbatteri på Veidenes. Batteriet, Heeres Küsten Batterie Kongsfjord 4/448, ble oppsatt med fem 15,5 cm kanoner med skuddvidde 17 000 m, i desember 1941. 
I 1946 ble det åpnet et kraftverk i Kongsfjordelva ved Store Buevatnet som er regulert som magasin.
Nedgangstidene kom på midten av 1980-tallet da fiskeværet ble rammet av fraflyttning.
I senere tid har privatpersoner begynt å kjøpe feriehus i Kongsfjord-området.
Senere åpnet det en café i fiskeværet og senere ble det en turistattraksjon med fugletitting og andre naturopplevelser.
Simon Donnelly

Klubbkarriere

Donnelly startet sin fotballkarriere hos Queen's Park i 1992, men klarte ikke å spille seg inn på førstelaget. I 1993 dro han videre til Celtic, hvor han fikk sin endelige seriedebut mot slutten av 1993/1994-seseongen i en kamp mot Hibernian. Donnelly spilte seg omsider inn til fast førstelagsplass under 1995/1996-sesongen, hvor han bare gikk glipp av én seriekamp for Celtic.
Under 1997/1998-sesongen var Donnelly en av bidragsyterne til at Celtic vant både Scottish Premier League og Scottish League Cup. I juli 1999 dro han sammen med lagkamerat Phil O'Donnell på en fri overgang til den engelske klubben Sheffield Wednesday. Hos Wednesday ble han rammet av flere skader, og på fire sesonger fikk han kun 53 seriekamper før han ble frigitt av klubben sommeren 2003. Etter først å ha prøvespilt for Coventry City returnerte Donnelly til hjemlandet i august, hvor han skrev under på en ettårskontrakt for St. Johnstone.
Hos St. Johnstone spilte han samtlige seriekamper og scorte åtte seriemål før kontrakten hans gikk ut. Han gikk deretter videre til Dunfermline Athletic i juli 2004, hvor han igjen ble rammet av skader, slik at han kun fikk 39 seriekamper over to sesonger. I juni 2006 dro han til Partick Thistle, hvor han spilte mer eller mindre fast på førstelaget frem til slutten av 2008/2009-sesongen, hvor han også ble spillende trener.

Internasjonal karriere

Donnelly fikk sin landslagsdebut for Skottland mot slutten av 1996/1997-sesongen, hvor han kom inn som innbytter mot Wales og Malta. I 1998 var Donnelly mer eller mindre fast i den skotske troppen som spilte flere vennskapskamper i forkant av VM i fotball 1998. Han ble også tatt ut i VM-troppen av landslagstrener Craig Brown, men fikk ikke spille en eneste kamp under mesterskapet. Donnelly endte til slutt med ti landskamper og ingen scoringer for Skottland.
Johannes II Orsini

Biografi

Johannes var sønn av grev Johannes I Orsini av Kefallinia og hans kone Maria, datter av despoten Nikeforos I Komnenos Dukas av Epirus og Anna Palaiologina Kantakouzene. Hans eldre bror Nikolas Orsini hadde blitt despot i Epirus i 1318 ved å ta livet av sin onkel Thomas I Komnenos Dukas. I 1323 myrdet Johannes II sin bror Nikolas og etterfulgte ham som hersker i både Kefallinia og Epirus.
I 1324 stanset Johannes II den angevinske lederen Johannes, herskeren i blant annet Kongeriket Albania, ved Kefallinia da han var på vei mot bysantinerne på Peloponnes og han avsatte Johannes Orsini som hersker i Kefallinia og overtok makten der selv. Da han mistet støtten fra sitt eget familiedynasti måtte han slutte fred med keiser Andronikos II Palaiologos i Konstantinopel og fikk kontroll over Epirus mot å anerkjenne bysantinsk suverenitet. Han giftet seg med Anna Palaiologina som tilhørte Komnenos Dukas-dynastiet, en gren av den bysantinske keiserfamilien. I likhet med broren Nikolas tilhørte Johannes II den ortodokse kirken og ble tildelt tittelen despot av den bysantinske keiseren.
I 1331 ble Johannes II angrepet av hertug Walter av Athen som var svigersønn av den angevinske Filip I av Taronto og Thamar Angelina Komnene (datter av den tidligere despoten i Epirus, Nikeforos I Komnenos Dukas). Da Walter beleiret den viktige byen Arta i Epirus ble Johannes II tvunget til å akseptere angevinsk suverenitet i området. Da Walter returnerte til sitt hovedsete i Italia så imidlertid Johannes muligheten til å fri seg fra overherredømmet og han invaderte Thessalia som var uten lederskap etter Stefan Gabrielopoulos’ død. Dette provoserte den bysantinske keiser Andronikos III Palaiologos som også hevdet retten til de østlige deler av Thessalonia. Johannes II sto nå usikkert mellom de pro-bysantinske og pro-angevinske fløyene blant adelen i Epirus.
Johannes II døde plutselig i 1335, og enkelte mener han ble forgiftet av sin kone Anna.
Si Nakharin vannkraftverk

Si Nakharin vannkraftverk, noen ganger kalt Sri Nagarindra, er en demning bestående av en betongdemning og en steinfyllingsdam – Si Nakharin-demningen – hvor vann ledes fra førstnevnte dam til et stort pumpekraftverk i det vestre Thailand, vest for Bangkok. Det ligger i provinsen Kanchanaburi, som grenser til Burma. Vassdraget som demmes opp er Mae Klong, hvor anlegget liger midtveis i den østre tilførselselva Khwae Yai («Kwai»). Hele reservoaret er omkranset av et omland som er vernet med en 1 523 km² stor nasjonalpark – Kheaun Si Nakharin nasjonalpark. 2 km sørvest for kraftverket starter Erawan nasjonalpark.
Installert effekt i kraftverket er 720 MW, derav 360 MW i pumpekraftverket. Årsproduksjonen er ca. 1,97 TWh. Betongdammen i vestenden av reservoarets sørlige begrensning er en rett gravitasjonsdam som er 140 meter høy, mens steinfyllingsdammen i øst er 170 meter høy og 610 meter lang. Mellom disse er det et ca. 10 mål stort naturlig fjellplatå med besøkssenter for anlegget. Reservoaret er på 17 km³ (17 milliarder m³).
Lengre nedre i elva Khwae Yai er det en langt mindre demning – Thung Na-demningen – med et mindre vannkraftverk.
Eodalis

Utseende

Middelsstore, nokså kraftige, blanke, mørke trebukker med noe metallisk glans, dekkvingene lyst brunlige. Antennene er fortykkede mot spissen, omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er sylindrisk til tønneformet, dekkvingene avsmalnende bakover, gulbrune eller rødbrune med svart kant. Baklårene er sterkt klubbeformede (kraftig oppsvulmet i spissen).

Utbredelse

Artene er bare kjent fra Borneo.
Heka

Navnet

Hans navn var det egyptiske ordet for magi, men Heka betyr bokstavelig å aktivisere Ka, slik egypterne tenkte seg at magi virket, ved at Ka som et aspekt av sjelen. Mer betydningsfylt enn sjelen var makt og påvirkning, spesielt i henhold til gudenes Ka.
Hieroglyfen for Hekas navn var tvinnet lin med et par oppreiste armer, skjønt det kunne også vagt minne om et par sammentvinnede slanger innenfor ens armer. Således ble det sagt at Heka hadde kjempet med og overvunnet to slanger og ble vanligvis avbildet som en mann med to sammentvinnede slanger. Medisin og leger ble tenkt på som en form for magi, og Hekas prester utførte disse aktivitetene.

Legenden

I gravkistetekstene fortelles det at Heka ble skapt ved tidens begynnelse av skaperguden Atum. Det ble også sagt at han var sønn av Khnum, den som skapte den spesifikke og individuelle Ba, et annet aspekt av sjelen. Som sønn av Khnum ble det sagt at hans mor var Menhit.
Edward Hooper

Teorier om aids og OPV

Hooper fattet interessen for emnet da han i 1992 leste en artikkel i det amerikanske magasinet Rolling Stone skrevet av journalisten Tom Curtis. Curtis beskrev en teori utviklet av Louis Pascal, som gikk ut på at hiv ble utilsiktet overført til mennesker i forbindelse med testing av oral poliovaksine på mennesker i Belgisk Kongo på slutten av 1950-tallet. Dette er kjent som den såkalte «OPV-aids-teorien».
Hooper gjorde undersøkelser i Afrika i syv år før utgivelsen av The River. I likhet med Pascal, mistenker han at OPV-testing i sjimpansenyrer og blod kan ha vært veien for SIV (simian immunodeficiency virus) inn i mennesket, som deretter muterte til hiv i perioden 1957-1959. I boken beskrives også flere tilfeller på slutten av 1950-tallet og begynnelsen av 1960-tallet hvor personer har dødd av typiske aids-symptomer, som eksempelvis PCP (Pneumocystis pneumonia), candidiasis, og CMV (cytomegalovirus).

Kritikk

Hooper ble invitert til å delta ved et symposium ved Royal Society i London, den første gang en ikke-vitenskapsperson ble invitert til en slik diskusjon. Hoopers presentasjon og data ble kraftig kritisert og avvist av forskerne. Vaksineeksperten Stanley Plotkin skrev at på denne tiden at «Vitnemål fra øyenvitner, tidsdokumenter, epidemiologiske analyser, og tilhørende fylogenetiske, virologiske og PCR-data er alle overens om å avvise [OPV AIDS] hypotesen som falsk og uten faktisk grunnlag.» Det vitenskapelige samfunnet har generelt stilt seg bak denne konklusjonen.
Hooper fortsetter likevel å fremme hypotesen på sitt nettsted, aidsorigins.com, og hvor han kritiserer forskningen og holdningen til mange forskere, og mener det er konspirasjon for å hindre at hypotesen blir kjent.
Dicheirotrichus placidus

Utbredelse

Dicheirotrichus placidus finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sør og vest. Den er utbredt østover i Asia.  Finnes i Norge.

Utseende

Dicheirotrichus placidus  er 4-5,5 mm lang.  Oversiden er mørk brun, brystskjoldet ofte lysere med en mørkere midtflekk.  Dekkvingenes ytterste (langs siden) rille-mellomrom med fine lyse hår. (Sett fra siden, krever forstørrelse) Dekkvingene mangler den korte (avkortede) skutullar-rillen. Dekkvingene er brunlig, nesten litt gul-brune, med en langsgående mørkere farge på hver av dekkvingene. Antennene med noe av de første leddene (rotleddene) lysere.

Levevis

Dicheirotrichus placidus lever på fuktige enger og i skog. Under busker, blant løv og i mose. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Epitrichius bowringi

Utseende

Middelsstore, svært langbeinte, avlange gullbasser. Denne slekten er lite hårete på oversiden, men undersiden er tett kledt med lyse hår. Hode og pronotum har litt matt, grønnlig metallglans, dekkvingene, som ikke dekker bakkroppsspissen, er svarte med oransje tegninger. Pronotum er nesten sirkelrundt sett ovenfra, "snuten" er litt forlenget, svakt innbuktet foran. Beina er svarte, leggene på bakbeina med lange sporer.

Levevis

De voksne billene, som har en overflatisk likhet med humler, besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Arten er kjent fra det nordlige Laos, Vietnam, Taiwan og det sørlige Kina (Guangxi).
One Penny

Design

Baksiden av mynten er designet av Christopher Ironside. Motivet er av et kronet fallgitter med kjettinger. Under fallgitteret står tallet 1. Over står det enten NEW PENNY (1971-1984) eller ONE PENNY (1982–>).
Det har opp gjennom tidene blitt designet tre forskjellige fremsider. I alle tilfeller har inskripsjonen vært ELIZABETH II D.G.REG.F.D. (årstall) Begge sidene på mynten er omringet av punkter.

1971–1984

Fra 1971 til 1984 ble Arnold Machins portrett i profil av Donning Elisabeth II brukt. Hun hadde på seg 'Girls of Great Britain and Ireland' Tiaraen.
Ordene NEW PENNY ble brukt inntil 1981. I 1982 skiftet det til ONE PENNY.
I denne perioden ble mynten produsert i bronse.

1985–1997

I denne perioden ble Raphael Maklouf portrett av dronningen brukt. Her bruker dronningen George IV State Diadem.
Denne versjonen ble produsert i bronse frem til 1992 da bronsen ble erstattet av kobberbelagt stål.

1998–2007

Siden 1998 har et dronningportrett laget av Ian Rank-Broadley blitt brukt sammen med initialene til designeren (IRB).

Nytt design

I april 2007 rapporterte BBC at mynten skulle få et nytt design som skulle reflektere det «moderne Storbritannia». En uttalelse er ventet fra Royal Mint senere i år. Til sammen er seks milliarder 1 penny mynter forsvunnet siden den ble introdusert i 1971.
Spanias kvinnelandslag i strandhåndball

VM i beachhåndball

Spania deltok første gang i VM i beachhåndball da de selv arrangerte VM i beachhåndball 2008 i Cádiz i Spania. Der kom de på 2.-plass, etter at de tapte finalen 0-2 for Kroatia. To år senere kom de på 9.-plass ved VM i beachhåndball 2010 i Antalya i Tyrkia.
De deltok ikke ved VM i beachhåndball 2012, men deltar ved VM i beachhåndball 2014.

EM i beachhåndball

Spania deltok ved det første EM som ble arrangert - EM i beachhåndball 2000. Her kom de på 8. og sisteplass, etter at de avslutningsvis tapte plasseringskampen om 7.-plassen 0-2 mot Tyrkia. To år senere kom de på 8.-plass ved EM i beachhåndball 2002 i Cádiz i Spania, denne gangen deltok det 16 lag i EM. 
Ved EM i beachhåndball 2004 kom de på igjen på 8.-plass, og i 2006 kom de på 7.-plass ved EM i beachhåndball 2006 i Tyskland. Ved EM i beachhåndball 2007 i Italia vant de alle sine fem kamper i gruppespillet, men vant bare to av fem kamper i hovedrunden, og måtte spille plasseringskamp om 7.-plassen mot Ukraina, en kamp Spania vant 2-1, og endte med det på 7.-plass av de 18 lagene som deltok.  
De kom på 5.-plass ved EM i beachhåndball 2009 i Larvik, der de tapte kvartfinalen mot Italia, og etter at de slo Danmark og Ungarn i plasseringsspillet om 5. til 8.-plassen. De kom på 6.-plass ved EM i beachhåndball 2011. 
I juli 2013 deltok de ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, der de kom på 7.-plass.
Tveita skole

«Tveitasangen»

Tveita mitt - Tveita ditt (Tveitasangen) ble skrevet av daværende lærer Jan Wang Engedahl (melodi) og rektor Jens Brovold (tekst) i 1986. Sangen ble spilt inn med elevsolister og alle skolens elever og lærere i Studio Nova og Raibow studio og utgitt på vinylsingel da skolen fylte 20 år i 1986. Platen ble solgt i 3.000 eksemplarer, og overskuddet (ca 60.000 kroner) ble gitt til Kirkens Nødhjelps arbeid for barn i Afrika. Dette var starten på det som i mange påfølgende år ble Tveita skoles «Barn-Hjelper-Barn» aksjon. Tveitasangen er like populær i dag som den ble i 1986, og den har fått status som en «nasjonalsang» for Tveita. Den synges på alle større skolearrangementer på Tveita. 
Tveita skole fylte 50 år i 2016, og dette ble markert med mange arrangementer gjennom skoleåret 2015/16.
Spaghetti alla puttanesca

Spaghetti alla puttanesca er en tradisjonell italiensk pastarett med en saus bestående av knuste tomater, olivenolje, hvitløk, oliven, kapers og ansjos. Retten er relativt ny; først på 1960-tallet begynte den å bli alment kjent, i henhold til Unione Industriali Pastai Italiani, de italienske pastaprodusentenes forening.

Navnet

Det finnes mange historier om bakgrunnen for navnet, blant annet den journalisten Annarita Cuomo offentliggjorde i 2005 i lokalavisen Il Golfo for øyene Ischia og Procida: at retten ble oppfunnet på 1950-tallet av arkitekt og restauratør Sandro Petti på Ischia for noen sultne venner en sen sommerkveld.
Årets Villmarking

Årets Villmarking er en årlig utmerkelse som deles ut på Camp Villmark (Villmarksmessa).

Tidligere vinnere

2018: Jens Kvernmo
2017: Tursøstre, Hege og Stine Schultz Heireng
2016: Tonje Blomseth
2015: Villmarksbarna
2014: Arne Nævra og hans partner Torgeir Lande
2013: Maria Grøntjernet
2012: Olav Thon
2011: Kristoffer Clausen
2010: Cecilie Skog
2009: Børge Ousland
2008: Lars Monsen
Wang Zheng (mandarin)

Wang Zheng (født 1571 i Jingyang i Shaanxi i Kina, død 1644) var en kinesisk stormandarin som konverterte til katolisismen (dåpsnavn: Philippus) og ble en av de mest fremtredende og innflytelsesrike kristne i Kina mot slutten av Ming-dynastiet.

Liv og virke

I 1594 tok han den høye embedsmannseksamen som gav ham graden juren, og (etter ni mislykkede forsøk) i 1622 tok han den aller høyeste graden, jinshi, og ble stormandarin. Han ble døpt av pater Diego de Pantoja S.J. i Beijing ca. 1616. Etiske overveielser synes å ha spilt en stor rolle for hans beslutning om å bli kristen.
Wang Zheng samarbeidet med de utenlandske jesuittmisjonærene blant annet for at de skulle få utformet og utgitt sine verker på høyverdig språk, og forberedte og organiserte deres ankomst og misjonsarbeid i hans hjemprovins Shaanxi. Han var også aktivt engasjert i karitative organisasjoner (fangshenghui); blant annet grunnla han i Xi'an Den karitative forening ca. 1634 som han i skriftet Renhui yue gav grundige og detaljerte anvisninger ut fra kristen lære og dyd.
Hans personlige religiøse forfatterskap er betydningsfullt. Han var også en oppfinner som utviklet eller tilpasset maskineri særlig til nytte for landbruket. Nevnes kan en møllemaskin (zixingmo) og en selvdrevet vogn (zixingche). Som han fremholdt om den selvdrevne møllemaskinen: Selv kvinner og barn kunne håndtere dem.. Hans nyttige tekniske oppfinnelser ble faktisk med på å øke interessen for kristendommen.
I 1623 ble han prefekturaldommer (tuiguan) i Guangping i provinsen Nanzhili. Han måtte frasi seg embedet etter kort tid fordi hans stemor døde og han måtte reise hjem. Så ble han i 1627 prefekturaldommer i Yangzhou i Nanzhili, men så døde hans far året etter og han sluttet igjen. I 1631 ble han assisterende oppsynskommisjonær (ancha qianshi) i provinsen Shandong med ansvar for Liaohaihærenes krets, men trakk seg tilbake et år etter fordi han ikke hadde maktet å forhindre oppstand.
Wang Zheng er også kjent som en av de kristne mandariner som ikke helt klarte monogamiet. Først hadde han vært svært standhaftig. Selv om han ikke hadde noen sønn nektet han å ta seg noen konkubine. Men senere ombestemte han seg, og ble da prompte ekskommunisert fra den katolske kirke. Men flere år etter, i 1637, angret han seg og lovde å anbringe sin konkubine i et separat kammer, i håp om å kunne bli tilgitt av Gud og Himmelen, som han skrev. Det førte til at han ble gjenopptatt i det kirkelige fellesskap.
Da Li Zichengs styrker nærmet seg nektet han å ta til seg mat, og etter syv dager døde han.
James Baldwin

Bakgrunn

Da James Baldwin var et spedbarn, flyttet hans mor, Emma Berdis Joynes, til Harlem, New York, hvor hun giftet seg med en predikant, David Baldwin, som adopterte James som sin sønn. Familien var fattig, og James og adoptivfaren hadde et svært stormfullt forhold. James Baldwin ble utdannet ved den prestisjetunge DeWitt Clinton High School i Bronx, der han arbeidet med skoleavisen. Da han var 17 år gammel, flyttet Baldwin til Greenwich Village, et område i New York City som er  kjent for sine kunstnere og forfattere.
I løpet av tenårene mens han bodde i Harlem og Greenwich Village, begynte Baldwin å anerkjenne sin egen homoseksualitet. I 1948 var han desillusjonert av amerikanske fordommer mot svarte og homofile, forlot Baldwin USA og dro til Paris, Frankrike. Denne reisen var ikke bare et ønske om å distansere seg fra fordommer som rådet i det amerikanske samfunnet.

Forfatterskap

Han flyktet for å se seg selv og sitt forfatterskap utover en afroamerikansk kontekst.   Baldwins første roman, Go Tell It on the Mountain, som er en delvis selvbiografisk roman, ble publisert i 1953. Baldwins første samling av essays, dukket opp to år senere. Baldwin fortsatte å eksperimentere med forskjellige litterære former gjennom hele sin karriere, og han publiserte flere dikt og skuespill samt fiksjon og essays. 
Baldwins andre roman, Giovanni's Room, vakte strid da den ble utgitt i 1956 grunnet dens likeframme homoerotiske innhold. Balwin nektet igjen å sette merkelapp på utgivelsen av romanen, til tross for at det lesende publikums forventninger om at han ville skrive om den afroamerikanske erfaring, er Giovanni's Room utelukkende om hvite romanfigurer. Baldwins neste to romaner, Another Country og Tell Me How Long the Train's Been Gone, er sprikende, eksperimentelle verker som handler om svarte og hvite figurer og med heteroseksuelle, homoseksuelle og biseksuelle legninger. Disse romanene kjempet med å forholde seg til 1960-tallets uro: de er mettet med en følelse av voldelig uro og sinne.
Baldwins lange essay handlet om den sydende misnøyen i 1960-tallets USA. Essayet ble opprinnelig publisert i to deler i magasinet The New Yorker og denne publikasjonen gjorde at Baldwin kom på forsiden av Time Magazine i 1963, mens Baldwin var på turné der han snakket om sivile rettigheter. Essayet tar for seg det urolige forholdet mellom kristendom og den gryende muslimske bevegelsen. Baldwin bodde for det meste i eksil i Frankrike i den senere tiden av livet. Han tilbrakte også en del tid i Sveits og Tyrkia i løpet av disse årene. 
I løpet av sitt liv og senere ble Baldwin i all hovedsak husket som en innflytelsesrik afrikansk-amerikansk forfatter, men også som en innflytelsesrik forfatter i eksil, særlig på grunn av hans tallrike erfaringer utenfor USA og virkningen av disse erfaringene på Baldwins liv og forfatterskap. Baldwin deltok på Oslos internasjonale poesifestival i juni 1985. Baldwin døde av kreft i Saint-Paul-de-Vence, Frankrike i desember 1987, da han var 63 år gammel. Han ble fraktet tilbake til USA og gravlagt i Ferncliff Cemetery i Hartsdale, i nærheten av New York City.