Fauske

Beliggenhet

Fauske ligger innerst i Salten og grenser til Bodø kommune i vest, Saltdal kommune og Skjerstadfjorden i sør, Sørfold kommune i nord og mot Sverige i øst. Administrasjonssenteret ligger 50 km øst for Bodø sentrum.

Natur

Fauske er preget av fjord og fjell. Kommunen ligger på nord- og østsiden av Skjerstadfjorden, som går inn i landet ved Saltstraumen sør for Bodø og ender i Saltdalsfjorden i Saltdal. Langs fjorden er terrenget preget av lave åser og skog. I vest går dalførene Jordbrudalen og Fauskeeidet fra fjorden og nordover. I den østlige delen av kommunen går Sulitjelma-dalføret fra fjorden og østover mot Sverige. Dalførene er omgitt av fjell, og i øst stiger fjellene mot svenskegrensen. Høyeste topp er Suliskongen, 1907 moh. Her ligger også isbreene Blåmannsisen nord for Sulitjelma-dalføret og Sulitjelmabreen helt i øst. 14 % av kommunens areal er dekket av is og snø hele året, og 8 % er ferskvann. Våtmarksområdet Kvitblikkvatn i Fauskeeidet er fredet på grunn av sitt rike fugleliv.

Bosetning

Halvparten av befolkningen bor i kommunesenteret Fauske, som ligger i Fauskevika helt i nordøst av Skjerstadfjorden, og har bystatus. Andre tettsteder er Finneid, like sør for og nå sammenvokst med Fauske by, Sulitjelma i Sulitjelma-dalføret og Valnesfjord i vest der Jordbrudalen begynner. Resten av befolkningen bor stort sett langs Skjerstadfjorden eller på Fauskeeidet, som strekker seg nordover fra Fauske by.

Samfunn

Fauske har videregående skole, helsestasjon, sykehjem og aldershjem. Valnesfjord Helsesportsenter er et rehabiliteringstilbud som tar i mot brukere fra hele Nord-Norge. Kommunevåpenet har siden 1988 vært en rød båtsmannsknute mot sølv bakgrunn, og symboliserer Fauske som knutepunkt for kommunikasjon og handel.

Næringsliv

Fauske var tidligere forbundet med Sulitjelma gruber, men er nå kanskje mest kjent for  Fauske-marmor på vestsiden av Fauskeeidet, som blant annet har levert marmor til FN-bygningen i New York. 
Fauske er også en kraftkommune. I Fauske by ligger flere industribedrifter, blant annet (1985) betong-, trevare- og metallvareindustri, mekanisk verksted og steinsliperi. Det produseres fremdeles gaveartikler av malmen fra Sulitjelma. Det er jordbruk på Fauskeeidet og Valnesfjord, med vekt på husdyrhold og melkeproduksjon. Befolkningen er sysselsatt (1990) i jord- og skogbruk (4 %), kraft- og vannforsyning (3 %), bergverk og industri (15 %), bygg og anlegg (11 %), samferdsel (8 %), forretningsdrift (18 %) og tjenesteytende næringer (41 %). Dyrket mark utgjør 2 % av kommunens areal, og produktiv skog ca. 15 % av arealet.

Historie

Kommunen har sitt navn etter gården Fauske som finnes dokumentert tilbake til 1500-tallet. Ifølge Oluf Rygh er navnet av norrøn opprinnelse og kommer av substantivet fauskr som betyr «morken ved». Fauske har også en rik samisk historie, og på Leivset er det en fredet samisk offerplass. Stedsnavn i kommunen vitner om gammel samisk bosetning. Bergverksdriften med Sulitjelma gruber i Sulitjelma ble startet i 1880-årene, og dominerte Fauske kommune gjennom mesteparten av 1900-tallet. Det ble utvunnet kobber og svovelkis i perioden 1887–1991; Sulitjelma hadde en av Norges største kisforekomster. Det hadde vært gruvedrift på mer enn ti forskjellige steder. Kobbermalm og kobberkis ble transportert med Sulitjelmabanen til utskipningshavnen på Finneid. Jernbanen mellom Sulitjelma og Finneid ble nedlagt i 1972. I dag finnes et gruvemuseum i Sulitjelma hvor de besøkende kan få omvisning dypt inn i de gamle gruvegangene.
I 1905 ble Fauske egen kommune ved utskillelse fra Skjerstad.  Mellom 1958 og 1962 var Fauske endestasjon for Nordlandsbanen. En eventuell videreføring av Nordlandsbanen vil være fra Fauske.

Fauske prestegjeld

Fauske er prestegjeld i Salten prosti, og inndelt i sognene Fauske, Sulitjelma og Valnesfjord.