google/wiki40b huggingface dataset:
Partihøyskolen «Karl Marx»

Partihøyskolen «Karl Marx» (Tysk:Parteihochschule „Karl Marx“ (PHS)) var en høyskole opprettet i juni 1946 i den okkuperte tyske øst-sonen (SBZ) som snart skulle bli DDR. Skolen var underlagt sentralkomiteen i SED og var dette partiets høyeste læreinstitusjon. Institusjonen ble nedlagt 30. juni 1990.
Partihøyskolen ble bygget opp etter sovjetisk modell for utdanning av partikadere. Den lå først i Liebenwalde nord for Berlin, men flyttet i 1948 til nytt, større anlegg. Opprinnelig var skolen basert på halvsårskurs og kurs over to år. Etter hvert ble høyskolen bygget ut, og representerte det ypperste utdanningstilbudet innen partiapparatet. Alternativet var parti-akademiet i Moskva.
I de mer enn førti år skolen eksisterte hadde den over 25 000 studenter. Blant disse kom ved 1200 fra andre land og partier som hadde vennskapsbånd til DDR.
Karl Marx-skolen videreførte noe av kaderutdanningen som i mellomkrigstiden ble drevet i Komintern-regi ved Lenin-skolen i Moskva, - og for Nordens vedkommende også på svenske Björknäs Folkhögskola. Fra 1947 til 1949 sendte også Norges Kommunistiske parti studenter til Karl-Marx-skolen.

Norsk dramatikk

I 1947 ba NKPs partileder Peder Furubotn om anledning til å sende norske studenter til kaderskolen. De to nærmeste årene gikk åtte NKP-studenter på Karl Marx-skolen. Den første tiden tegnet dette undervisningsopplegget bra, både sett med skolens og NKPs øyne.
I mars 1949 ble imidlertid skolen rammet av en liten skandale: En av lærerne rømte til Titos Jugoslavia. På denne tiden var det vokst fram et skisma mellom Jugoslavia og resten av den Sovjet-dominerte østblokken, så «avhoppingen» ble betraktet som noe ala forræderi. For de norske studentene fikk det umiddelbart følger. Avhopperen hadde nemlig hatt nære forbindelser til partileder Furubotns datter, noe som førte til at søkelyset også ble rettet mot nordmennene. I første omgang tyder alt på at de ble «frikjent».
I oktober samme året eksploderte imidlertid motsetningene i NKP i Norge, i det dramatiske Furubotn-oppgjøret. To av de fem norske som da gikk på skolen var kjent som Furubotns menn. En av de to var den senere NKP-lederen Hans I. Kleven. Det norske oppgjøret ble til slutt behandlet i SEDs sekretariat, som besluttet å sende hjem alle skandinaviske studenter. De to «furubotnikkene» ble imidlertid holdt tilbake en tid, så de ikke skulle reise sammen med de andre.
For det norske partiets vedkommende ble dette slutten på en lang tradisjon med internasjonal kader-skolering etter Sovjet-modell.
Trainspotting

Handlingen

Filmens handling foregår for det meste i en av Edinburghs forsteder og dreier seg om en kameratgjeng. De fleste er heroinavhengige, én er alkoholisert psykopat og én er faktisk «en god gutt». Historien blir sett gjennom  «Mark Renton» (Ewan McGregor) som er leder i gjengen og sentral i handlingen. Vi følger «Renton»s kamp for å bli kvitt sin heroinavhengighet og starte et nytt liv samtidig som kameratene gjør sitt til å komplisere forsøket. 
Filmen har ingen referanser til begrepet «trainspotting», men i boken er det en episode hvor «Begbie» og «Renton» treffer «Begbie»s far på en jernbanestasjon i Edinburg hvor han tilsynelatende «bare ser på togene», og hvor de går. Filmens tittel henspiller muligens i overført betydning på de forskjellige karakterenes mer eller mindre fatale skjebner som man etterhvert får innblikk i gjennom boka eller filmen.
Skogsumpbiller

Utseende

Middelsstore (4 – 14 mm) biller, forholdsvis brede og flate, blanke. Hodet er fremstikkende og godt synlig ovenfra. Antennene er forholdsvis lange og trådformede, uten en tydelig avsatt kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, forholdsvis lite (mye smalere enn dekkvingene). Dekkvingene er brede, blanke, hver med ni punktstriper men uten opphøyde ribber. Beina er lange og slanke. Larvene er pølseformede, med to ganske lange børster på det bakerste leddet, og ganske korte bein.

Levevis

Lite synes være kjent om biologien til disse billene, som lever i temperert områder på den nordlige halvkulen. De finnes helst på litt fuktige steder i skog. De voksne billene finnes ved råtnende organisk materiale av ulike slag, og det er trolig at larvene også lever der. De lange beina tyder på at de er gode løpere.
Alan Hirsch

Tidlig liv

Hirsch ble født inn i en jødisk familie i Johannesburg i Sør-Afrika i 1959.  Han flyttet til Cape Town i 1963, og tilbragte barndommen og ungdomstiden der. På Universitetet i Cape Town studerte han økonomi og markedsføring. I 1983 flyttet han med familien til Australia.  Selv om familien ikke praktiserte den jødiske troen i stor grad, ble Hirsch veldig påvirket av sin jødiske arv. Som 13-åring ble han politisk aktiv i kampen mot rasisme fordi han så på det som moralsk forkastelig. Han avtjente to års verneplikt i det sørafrikanske forsvaret, der han «først ble introdusert for narkotika og så for Jesus». Selv om han ikke hadde mange kristne rundt seg i oppverksten, hadde han som tenåring en sterk fascinasjon for Jesus og dypt religiøse opplevelser. Etter at han flyttet til Australia hadde han en livsforvandlende opplevelse av Den hellige ånd som påvirket ham. Kort tid etter at han flyttet til Australia giftet han seg med Debra, som «levde i utkanten av samfunnet» på samme måte som Alan.  De har vært gift i over 20 år, og vært i kristen tjeneste sammen like lenge.

Utdannelse og tjeneste

Første år på Australian College of Theology (ACT) var Hirsch leder for en smågruppe for nyomvendte kristne, som inneholdt “homofile, lesbiske, Gothere, rusavhengige, prostituerte og noen relativt vanlige mennesker.” Han fortsatte engasjementet for denne gruppen gjennom hele sin teologiske utdannelse.
I 1989 ble Hirsch-paret kalt til tjeneste for South Melbourne Church of Christ, senere under navnet South Melbourne Restoration Community. Hirsch ledet dette fellesskapet i 15 år. I 1994 ble han leder for Avdeling for misjon, utdanning og utvikling for distriktene Victoria og Tasmania hos Churches of Christ in Australia. I løpet av disse årene plantet han og konen to kirker i randsonen av samfunnet, for vanskeligstilte og fattige i Melbourne. Det var her han fikk førstehåndskunnskap om  misjonal livsstil og å leve inkarnert i kulturen. Hirsch kaller dette den «misjonal-inkarnasjonelle impulsen» i sin bok The Forgotten Ways. Dette paradigmet har blitt sentralt for hans liv og forfatterskap. I løpet av denne tiden startet Hirsch det misjonale opplæringssystemet Forge Mission Training Network.  Forge utvilket seg til å bli den kraftigste stemmen og det største aktøren for å gjenoppdage misjonale former for kristendom i Australia. Selv om Forge nå har avviklet driften i Australia har nettverkets påvirkning spredd seg til Nord-Amerika. Det finnes i dag aktive nettverk i Canada og USA.
Etter femten års tjeneste for South Melbourne Restoration Community ønsket Debra og Alan Hirsch en bredere tjeneste for kirken. Paret flyttet til Los Angeles, hovedsakelig for at Alan kunne forsette sine studiene ut over den lavere graden i teologi. Søknaden til Fuller Theological Seminary ble ikke godkjent, men Alan underviser ved Fullers Doctor of Ministry-program. Paret mener at kirken i Nord-Amerika har en avgjørende rolle for fremtidens kirke i Vesten.
Det filosofiske fakultet

Det filosofiske fakultet, eller filosofi, er den fjerde av de tradisjonelle disiplinene ved europeiske universiteter, og har sine røtter i middelalderen. De andre tradisjonelle disiplinene er teologi, jus og medisin. Filosofi hadde lavest rang, men også flest studenter, siden studenter først måtte studere filosofi for å bli tatt opp ved de høyere fakultetene.
På engelsk er fakultetsinndelingen filosofi kjent som Faculty of Arts, med navn etter de syv frie kunster, dvs. trivium (grammatikk, retorikk, dialektikk) og quadrivium (aritmetikk, musikk, geometri og astronomi). Betegnelsen filosofi som fakultetsinndeling stammer fra det tyskspråklige Europa, og brukes i Skandinavia og ellers i Sentral-Europa (Tsjekkia, Slovenia, Slovakia etc.).
Alle andre fag enn teologi, jus og medisin hørte under filosofi. I løpet av det 19. og 20. århundre ble det ved mange universiteter opprettet egne fakulteter for f.eks. matematisk-naturvitenskapelige fag og for de nye vitenskapene som vokste frem, f.eks. samfunnsvitenskap. Men i flere land bestod den tradisjonelle inndelingen likevel på den måten at man også i disse fagene avla den filosofiske doktorgrad.
De universitetsenheter som idag kalles filosofisk fakultet eller tilsvarende, eller deres arvtagere, omfatter som regel bare humaniora, med faget filosofi (i snever forstand), historie osv., som kan oppfattes som kjernen i den klassiske universitetsdisiplinen filosofi.
Miami Fort kullkraftverk

Miami Fort kullkraftverk  er et kullkraftverk i North Bend 35 km vest for Cincinnati, Hamilton County i delstaten Ohio i det østlig-sentrale USA. Anlegget ligger nær trestatsgrensa mot Indiana og Kentucky, og over grensen ligger Tanner's Creek kullkraftverk. Miami Fort kraftverk har en installert produksjonskapasitet på 1 378 MW, fordelt på 2 like store blokker / turbiner og 2 mindre. Operatør er Duke Energy Ohio Co.
Anlegget ble bygget ut i årene 1949–1978. Brenselkilden er bitumenøst kull.  Utslippene av CO2 i 2007 var totalt 7,546 mill tonn.
Saxotech Online

SAXOTECH Online var et publiseringssystem for nettaviser, distribuert av danske Saxotech. Systemet ble solgt både enkeltstående og som pakkeløsning, sammen med avisproduksjonssystemet SAXOTECH Mediaware Center. 
Systemet har tett integrasjon mellom delsystemene, basert på RESTfulle vevtjenester («web services»). Artikler produsert i SAXOTECH Mediaware Center utveksles dermed enkelt med SAXOTECH Online og vice versa. All bearbeiding av innhold skjer i SAXOTECH Mediaware Center, uavhengig om den aktuelle artikkelen skal publiseres til skriver, vev/web, nettbrett eller mobil.
SAXOTECH Online, tidligere Publicus, er opprinnelig et norskutviklet system, og var pr. mars 2012 ett av verdens mest utbredte publiseringssystemer til mediebransjen og betjener på dette tidspunktet over 1600 nettsteder.
I juli 2013 ble selskapet del av Newscycle Solutions, som har sentral i Saint Paul, Minnesota i USA.
Agder lagmannsrett

Agder lagmannsrett er en av seks lagmannsretter i Norge. Lagmannsretten er ankedomstol i så vel sivile saker som straffesaker og dekker fylkene Vestfold (unntatt Svelvik og Sande kommune), Telemark, Aust-Agder og Vest-Agder (unntatt Sirdal kommune), jf. oversikten nederst på siden over de tingretter som hører til Agder lagdømme.
Agder lagmannsrett holder til i Skien med kontorer og rettslokaler i Statens Hus. Den holder også rettsmøter i tinghusene i Tønsberg, Arendal og Kristiansand. Når det er behov settes det også rett andre steder, særlig gjelder dette saker der det er nødvendig med befaring. Domstolen ledes av en førstelagmann, (for tiden Dag Bugge Nordén) og har i tillegg en lagmann og nitten fast utnevnte lagdommere. Domstolen ble etablert i 1936 i forbindelse med at lagmannsrettene ble ankedomstoler i sivile saker i stedet for overrettene. Ved etableringen hadde den en lagmann og tre lagdommere samt funksjonærer.
Lagmannsretten behandler alle anker over avgjørelser i de tingretter som hører til lagdømmet – både i straffsaker og sivile saker, se nærmere om saksbehandlingen i artikkelen lagmannsrett. Lagmannsrettens avgjørelser kan – i noe begrenset utstrekning – ankes til Høyesterett.
Scipione Cerreto

Liv

Scipione Cerreto bodde i Napoli hele livet. Han var komponist og musiker, men da bare få komposisjoner er bevart etter ham, er han i dag framfor alt kjent som musikkteoretiker. Han kan knapt betegnes som en pionér, eksempelvis tilbakeviste han Glareanus' forslag om tolv modi mot de åtte som hadde vært i bruk til da, men Cerretos skrifter er av stor betydning fordi de kaster lys over mange aspekter ved musikkutøvelsen tidlig på 1600-tallet.

Virke

Cerretos konservative legning gav seg uttrykk i at han fulgte de strenge retningslinjene til  contrapunto osservato. Han fikk publisert to avhandlinger, Dell'arbore musicale (Napoli, 1608) og Della prattica musica vocale et strumentale (Napoli, 1601, repr. 1611), dessuten to avhandlinger om kontrapunkt på manuskriptform: Dialoghi armonici pel contrapunto e per la compositione (1626) og Dialogo armonico … di tutte le regole del contrappunto et anco della compositione de più voci, de' canoni, delle proportioni, et d'altri (1631).
Caleta

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 25-30 millimeter) blåvinger. Oversiden er mørkbrun med en hvit skråstripe. Undersiden er hvit med mørkbrune til svarte tegninger.
Bakvingene har gjerne et par hårfine, bøyelige stjerter.

Levevis

Larvene lever gjerne på planteslekten Zizyphus (trollheggfamilien).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Ny-Guinea i øst.
Umbukta

Umbukta er den norske delen av innsjøen Över-Uman i Rana kommune i Nordland fylke. Den er ei bukt som strekker seg rundt fire kilometer nordover fra riksgrensa. E12 følger østsida av innsjøen. Området rundt sjøen er mye brukt som friluftsområde for befolkningen i Ranaområdet.

Umbukta fjellstue

Ved nordenden av sjøen, en kilometer sør for Umskartunnelen, ligger Umbukta fjellstue. Som fjellstue har den vært i bruk siden 1873, men det tilhørende gårdsbruket ble ryddet allerede på 1830-tallet. Fjellstua var et viktig stoppested for bønder og jegere som skulle fra Lappland til og fra Mo i Rana med sine handelsvarer. Under andre verdenskrig ble fjellstua inntatt av tyskerne, som brukte den som grensestasjon. Gårdsdrifta ble lagt ned i 1973 og fjellstua overtatt av Rana kommune, men driften ble lagt ned på 1980-tallet. Etter årtusenskiftet er fjellstua blitt overtatt av private og restaurert, og den drives i dag som serverings- og overnattingssted. Folk får også ha campingvognene og bobilene sine her, mot betaling.
British Ally

British Ally (Britansky Soyuznik) var en britisk, russiskspråklig ukeavis, utgitt i Moskva fra 1942 til 1950. Avisen var talerør for den britiske regjeringen både under krigen, i de første par årene med politisk tøvær etter krigen og da jernteppet senket seg mellom østblokken og vestblokken.
Avisen var en enkel tolvsiders trykksak uten farger. Den ble utgitt fra den britiske ambassaden, stort sett redigert basert på materiale sendt fra myndighetene i England. 
Da avisen ble lansert i 1942 framsto den i Sovjet som et sant talerør for et alliert land. Avisens faste symbol-illustrasjon viste en britisk og en russisk soldat marsjerende side ved side, hver med sitt flagg. Under krigen kunne British Ally fortelle russerne om engelskmennenes heroiske liv under bombingen av London og Storbritannia.
Etter krigen endret det politiske bildet seg dramatisk, da kontakten mellom de to allierte maktene i løpet av få år ble erstattet av kald krig. Som talerør for regjeringa i London tegnet British Ally nå et glansbilde av det britiske samfunn, og prøvde å kontrastere det til virkeligheten i Moskva. I 1949 forlot avisredaktøren Archie Johnstone både avis og ambassade i protest, og erklærte i et brev til Pravda at han heretter ville bruke alle kreftene på å «kjempe for fredens sak». I sitt Moskva-eksil fortalte han senere om sitt liv og om redaktørjobben i British Ally da han utga boken In the Name og Peace i 1951-52.
Også avisens ansvarlige britiske oversetter Robert Daglish fikk nok, forlot British Ally og vendte kald-krigs-politikken ryggen.
Avisens neste redaktør var mer på linje med den nye politikken London førte. Likevel gikk British Ally inn alt året etter. Mens man i London etter hvert stilte spørsmål ved den politiske nytten av avisen, sank avisens salgstall i Sovjet fra om lag 50 000 eksemplarer til 15 000. I siste halvdel av 1950 endte derfor avisutgivelsen både som en politisk og økonomisk fiasko.
Mêdog

Mêdog (tibetansk: མེ་ཏོག་རྫོང་, Wylie: me tog rdzong, kinesisk: 墨脱县; pinyin: Mòtuō Xiàn) er et fylke i prefekturet Nyingchi i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. 
Det har en befolkning på 9 868 innbyggere i 1999.
Elven Yarlung Zangbo renner gjennom dette veiløse fylket, og danner en dyp canyon rundt fjellet Namcha Barwa. Første vei inn i fylket med fast veidekke ble ikke åpnet før i 2010.
Dylket er også kjent under navnet Pemakö.

Mêdog forkastningssone

Fylket ligger i et seismisk aktivt område kalt Mêdog-forkastningssonen (墨脱断裂带). Den skyldes kollisjonen mellom den indiske plate og den eurasiske plate. Dette utløser stadige jordskjelv. På 1900-tallet er det blitt registrert en rekke større jordskjelv i fylket, hvorav to hadde en momentmagnitude høyere enn 7.
Shirley MacLaine

Bakgrunn

MacLaines mor, Kathlyn Corinne, var dramalærer. Faren Ira Beaty var professor i psykologi. Skuespilleren Warren Beatty (som endrete sin staving av etternavnet til to t da han ble skuespiller) er hennes yngre bror.

Karriere

Hun fikk danseundervisning fra hun var tre år. Etter skoletiden flyttet hun til New York City i håp om å få en teaterjobb på Broadway. Hun arbeidet som erstatter av Carol Haney i musikalen The Pajama Game. Da Haney uventet skadet ankelen fikk Mac Laine tre inn for henne for en tid. En dag satt filmregissøren Hal B. Wallis blant publikum og han overtalte henne om å begynne å arbeide for Paramount Pictures i Hollywood.
Hennes første film var The Trouble with Harry av Alfred Hitchcock fra 1955. I 1960 ble hun nominert til en Oscar for sin innsats i Billy Wilders Ungkarsleiligheten og i 1984 vant hun Oscar for beste kvinnelige hovedrolle i Tid for ømhet. I 1976 og 1984 var hun på nytt på Broadway med showet Shirley MacLaine.
Hun har også spilt rollen som Martha Levinson, Lady Coras mor, i Downton Abbey.

Karriere

I 1960-årene var hun politisk aktivist, og i 1970-årene begynte hun å interessere seg for new age. Gjennom lesning av Edgar Cayces bøker ble hun interessert i reinkarnasjon, og under en reise i Andesfjellene ble hun introduserte  for tema som UFOer og ekstraterrestiale. I boken Ut på en gyngende gren (1983) skriver hun om «et stort spekter av New Age-temaer fra reinkarnasjon til UFO-er. Boken ble til tv-serie, og gjorde New Age kjent for et større publikum.».
Gionee

Gionee i India

I august 2016 lanserte Ginoee planer om å bygge en fabrikk i India. På samme tid introduserte de også sin første smarttelefon laget i India, Gionee F103, som ble produsert i en Foxconn-fabrikk i Sricity i Andhra Pradesh.

Forbindelser med BLU Products

BLU Products, en mobiltelefonprodusent fra Miami i Florida, selger mange Gionee-telefoner under sitt merkenavn i USA og andre nord-Amerikanske markeder, og lager telefoner sammen med Gionee Kina og Gionee India.
Norsk Idretts Æresgalleri

Norsk Idretts Æresgalleri er et æresgalleri på Lillehammer dedikert til de største norske idrettsutøverne gjennom tidene. Galleriet som eies av Norske Idrettsleder-Veteraner (NIV) henger i Håkons hall hvor også Norges Olympiske Museum (NOM) var tidligere. NOM ble stengt 7. april 2015 for flytting til Maihaugen og vil åpne tidsnok til Vinter-OL for ungdom 2016, den 12. februar 2016. Norsk Idretts Æresgalleri henger inntil videre i Håkons Hall siden avtalen fra 1998 mellom NIV og Stiftelsen Lillehammer Museum (SLM) løper i en ny 10-års periode fram til 2018. I Håkons hall henger også Gullklubbens mange unike portretter av norske OL-vinnere. Men hverken Norsk Idretts Æresgalleri eller Gullklubben-portrettene er ønsket i det nye muséet på Maihaugen.
Reisen til månen

Handling

Filmen begynner med en forskerkongress der professor Barbenfouillis (spilt av Méliès selv) prøver å få med kollegene sine på en reise for å utforske månen. De lar seg etterhvert overtale, organiserer en ekspedisjon og blir sendt til månen i et rakettlignende romskip. Kort tid etter at de blir skutt ut fra Jorden, lander romskipet i sentrum av månen som framstilles som en menneskelig skapning. Fra Jorden ser det ut som om de har landet i månens høyre øye. På måneoverflaten treffer forskerne de fiendtligsinnede innbyggerne, selenittene, som tar dem med til kongen sin. Da franskmennene finner ut at fiendene ganske enkelt fordufter når de blir stukket av en paraply, klarer de å unnslippe og vender tilbake til Jorden. De faller i havet og utforsker det bunnløse dypet før de omsider blir reddet og hyllet som helter i Paris.
Herluf Trolle

Bakgrunn

Trolle ble født som det tolvte av den skånske adelsmann Jakob Trolles femten barn. Som 19-åring ble Trolle sendt til København for å studere ved Vor Frue for deretter å studere i Wittenberg. 
Han giftey srg med den rike hoffjomfru Birgitte Gøye, som var datter av rikshoffmester Mogens Gøye. En håndfull hjertelige brev fra ham til henne er bevart.  Både Trolle og hans kone var kjent for sine ydmyke liv og gode kirkevaner.
Cavalcade

Handling

Filmen skildrer familien Marryot og deres tjener Bridges liv fra boerkrigen, hvor Robert Marryot var kaptein og Bridges korporal, da jane Marryot og Ellen Bridges gråtende tar avskjed med sine ektemenn. Senere følger vi familiene til verdenskrigen. Marryot mister begge sine sønner, Bridges datter blir en kjent danserinne og filmen slutter med at Robert og Jane drikker inn året 1933 som to gamle mennesker.
Handlingen strekker seg fra 1899 til 1933. Flere historiske hendelser tjener som bakgrunn for filmens handling, inkludert boerkrigen, Dronning Victorias død, Titanics forlis og første verdenskrig.

Popularitet og økonomi

Cavalcade ble en stor publikumssuksess og innbrakte rundt $8 millioner på verdensbasis. Produksjonskostnadene var på $1,18 millioner.

Filmkritikerne

Cavalcade har fått 58 % på Rotten Tomatoes.
Journalist Sven Egil Omdal beskrev den i 2010 på følgende måte: «Upstairs-downstairs i en tidlig utgave, britisk klasseskille gjennom kriger og depresjon».

Priser

Den ble belønnet med tre Oscar (beste film, beste kulisser og beste regissør). Den ble i tillegg nominert i klassen «beste kvinnelige hovedrolle» (Diana Wynyard).

Annet

Den franske filmen En nasjons hjerte (Untel père et fils), fra 1940, var inspirert av Cavalcade. På grunn av andre verdenskrig ble denne ikke vist i USA før 1943, og senere i Europa.
Skinneprofil

Skinneprofil er tverrsnittet av en jernbaneskinne, sett loddrett i forhold til skinnens lengde.
De første skinner ble laget av tre, støpejern eller smijern. Alle moderne skinner er varmvalset stål med et bestemt tversnitt. Typiske tverrsnitt (profil) er tilnærmet lik en I-bjelke, men er asymmetrisk rundt en horisontal akse. Hodet er profilert for å motstå slitasje og for å gi den reisende en behagelig tur, foten er profilert å passe til festet på svillene.

Skinnevekter og størrelser

Jernbaneskinner klassifiseres etter vekt pr. løpemeter, en viktig faktor for å kunne bestemme skinnens styrke og dermed akseltrykk og hastigheter.
Vekten måles i pund per yard eller kilo per meter. Pund per-yard tallet er nesten nøyaktig det dobbelte av kilo per meter. Skinnene i Canada, Storbritannia og USA er beskrevet ved hjelp av imperial enheter. I Australia er metriske enheter brukt som i Fastlands-Europa.
Ellen Arnstad

Karriere

Arnstad var tilknyttet bladet Allers 1989–1993, først som reportasjesjef, deretter som redaktør. I 1994 grunnla hun motemagasinet Henne, hvor hun var redaktør frem til 2012. Hun var sjefredaktør i Kvinner og Klær 1997–2001. I 2000 ble hun forlagsdirektør i Allers Familie-Journal AS. Ellers har hun arbeidet som journalist i Akers Avis/Groruddalen, Allers, Norsk Ukeblad og Billedbladet NÅ og som frilansjournalist i TVNorge. Hun har også vært styremedlem i Norsk Redaktørforening i to perioder og er varamedlem i Pressens Faglige Utvalg.
I 2019 var hun bidragsyter til antologien Abortkamp/Maktkamp på forlaget Res Publica. I oktober 2019 ga hun ut boka Alt du ikke ser - Historien om Joachim på forlaget Aschehoug.

Privatliv

Ellen Arnstad er norgesmester i rytmisk sportsgymnastikk for lag fra 1984.
Hun er gift med Stein Støa. Sammen har de tre barn. Arnstad har vært åpen om hvordan det er å leve med en sønn som er multifunksjonshemmet.
Arnstad deltok høsten 2009 i programmet Skal vi danse på TV2.
Ellen Arnstad er sønnedatter av Peder J. Arnstad, niese av Per Magnar Arnstad og kusine av Eli Arnstad og Marit Arnstad.

Utmerkelser

I 2005 ble hun kåret til «Årets kvinnelige medieleder» av Medienettverket – forum for kvinner i ledelse.