google/wiki40b huggingface dataset:
21st Century Breakdown

Forvirring rundt sangene «21st Century Breakdown» og «East Jesus Nowhere»

Det ble skapt en del forvirring rundt hvilken sang som skulle lanseres som den tredje singelen fra albumet. I begynnelsen av september 2009 offentliggjorde Green Day på sine hjemmesider at «21st Century Breakdown», ble den tredje singelen fra albumet, og at den skulle utgis 19. oktober 2009. De skulle også spille inn musikkvideo til sangen med Marc Webb som regissør. I slutten av september derimot, ble det offentliggjort at «East Jesus Nowhere» skulle utgis som singel 19. oktober 2009. Musikkvideo til sangen ble også lagt ut på Green Days hjemmesider. «East Jesus Nowhere» ble utgitt kun i USA og Storbritannia, mens «21st Century Breakdown» ble utgitt i resten av verden.
Andrew E. Lee

Familie og yrke

Han ble født på gården Li i Haus prestegjeld som sønn av gårdbruker Eirik (Erich) Andersen Vaksdal og hustru Ågota Johannesdatter Dale, som begge kom fra Vaksdal. Han ble døpt Anders Lie. Han var i fireårsalderen da familien utvandret til Amerika. De slo seg ned på en gård i et område med mange andre norsk-amerikanere i Dane County i Wisconsin.
Lee kom tidlig i handelslære i Wisconsin og Iowa, og fikk tatt noen kurs ved videregående skoler. Han dro lengre vest, til Dakotaterritoriet, og slo seg ned i Vermillion i det nåværende Sør-Dakota i 1867. I 1869 gikk han i kompaniskap med Charles E. Prentis om en forretningsvirksomhet innen landbruket. De drev blant annet med storfeavl. Lee giftet seg i 1871 med Annie Chappell, som døde i 1918, og deretter i 1920 med Myrtle Sophia Shepard, som overlevde ham. I sitt første ekteskap fikk han en datter som vokste opp, Jessamine (gift Fox).
Lees søster, Isabel, var gift med norsk-amerikaneren Hans Gunderson, som satt i Representantenes hus i Dakotaterritoriet. Deres sønn var Sør-Dakotas senere guvernør Carl Gunderson.

Politisk arbeid

Lee var medlem av bystyret og senere borgermester i Vermillion. Han ble først og fremst valgt for sin iherdige kamp mot de urimelige kontraktsvilkårene som byens vannverk forlangte av borgerne. Det til tross for at han selv hadde interesser i vannverket.
Lee lot seg overtale til å stille som guvernørkandidat i Sør-Dakota for Populistpartiet i 1896. Han vant over en annen norsk-amerikaner, republikaneren Amund O. Ringsrud, med bare 319 stemmers margin. Det året vant også den demokratiske og populistiske presidentkandidaten William Jennings Bryan stort i Sør-Dakota og de andre præriestatene på løftet om fri sølvutmynting. Populistpartiet gikk gradvis opp i Det demokratiske partiet.
Lee ville effektivisere forvaltningen og utøve sterkere offentlig kontroll over jernbanen, som hadde avgjørende betydning for leveranser til landbruket i delstaten. Disse initiativene mislyktes, men Lee ble gjenvalgt i 1898 som kandidat for Samlingspartiet, en kortvarig allianse av demokrater, populister og republikanere som støttet fri sølvutmynting. Han var en pådriver bak at Sør-Dakota ble den første delstaten som åpnet for borgerinitiativ. Han søkte ikke gjenvalg i 1900.
Populistpartiet vant begge plassene i Representantenes hus fra Sør-Dakota i 1896, men tapte dem til republikanerne i 1898. I 1900 ble Lee nominert som kandidat til Representantenes hus og talte på populistenes delstatsmøte, men tapte i det som ble et valgskred for republikanerne. Hermed mistet populistene sin politiske innflytelse i Sør-Dakota.
Lee stilte som demokratenes guvernørkandidat i 1908, men måtte se seg slått av republikaneren Robert S. Vessey.
Isla del Caño

Isla del Caño er ei øy sørvest i Costa Rica. Den befinner seg om lag 20 km fra Bahía Drake på Osahalvøyas stillehavskyst. Øya har et areal på rundt 3 km², og dens høyeste punkt er 123 meter over havet.
Øya ble en del av Corcovado nasjonalpark i 1976, og fikk status som biosfærereservat i 1978. Den er omgitt av korallrev, og er et populært turistmål, blant annet for dykking.
Isla del Caño ble brukt som gravplass av førkolumbiske kulturer fra Chiriquí fra 1500 til 700 f.Kr. Man har funnet flere store steinsfærer på øya som ble frakta dit fra fastlandet. Øya fikk sitt nåværende navn i 1519 av spanjolen Juan de Castañeda.
Eskimogås

Taksonomi

Arten var tidligere klassifisert i slekten Chen, men ble nylig omklassifisert til Anser.

Beskrivelse

Eskimogås har hvit og lys gråhvit fjærdrakt, men unntak for vingespissene som er sorte. Nebb og lemmer er svakt rosa. Øynene mørke. Gassen er moderat større enn gåsa og veier typisk 1224–1880 gram. Gåsa veier cirka 1270–1660 gram og har noe kortere hals enn gassen. Begge kjønn har tydelige furer i fjærdrakta langs nakken, men gåsas er litt mindre framtredende enn gassens.
Eskimogås er svært lik den hvite varianten av snøgås (Anser caerulescens), som imidlertid er betydelig større og har annen farge på nebbet.

Utbredelse og habitat

Arten hekker i Canada og overvintrer i det sørlige USA og det nordlige Mexico. Arten hekker på predatorfrie øyer med stein, buskas og gress i den arktiske tundrasonen. Fuglene overvintrer på lavtliggende kultiverte beiter og jordbruksarealer, nær vann og våtmarker, i det nordlige Mexico i høyder opp mot 1200–2500 moh.
TIF Viking Volleyball

Historie

Nyborg Volleyballklubb (stiftet 14. mai 1981) fusjonerte med Ulriken Volleyballklubb i 1990. Ulriken hadde spilt i eliteserien siden 1984, og rettighetene til elitevolleyball ble da overført til Nyborg.
I august 2016 fusjonerte Nyborg med TIF Viking og er nå en volleyballavdeling i turn- og idrettsforeningen.

Kvinner

Siden 2014/15-sesongen har klubben også hatt et elitelag for kvinner. Laget ble nr. 6 i debutsesongen og fulgte opp med bronse i 2015/16-sesongen. Laget ble fra starten trent av Geir Vangen og Kristian Mjelde Bjelland.
Siden 2016/17-sesongen har Eivind André Pettersen vært hovedtrener, og endte sin første sesong på 5.-plass i serien.
Siden 2017/18-sesongen har Thomas Wold vært hovedtrener.

Menn

Ivar Bakken ledet klubbens eliteserielag for menn kontinuerlig fra Ulriken i 1984 til Nyborg i 2015, da han ga seg som hovedtrener. I en glidende overgang fra 2013 til april 2017 overtok Scott Olsen som hovedtrener.
Siden 2017/18-sesongen har Jon Eirik Liseth vært hovedtrener. I sesongen 2018/19 tok Ivar Bakken igjen over som hovedtrener.
10. november

Navnedag

Gudbjørg, Gudveig

Merkedager

Verdens vitenskapsdag for fred og utvikling
Lambertseter skole

Arkitektur

Skolen ble oppført i årene 1953 – 57 etter tegninger av arkitekt Fredrik Winsnes som en paviljongskole, en moderne skoletype på den tid. 
Den ble bygget for 900 elever, men hadde over 1600 i 1960. Elevtallet ble senere redusert til 500.
Skolen består av fire opprinnelige bygninger, en ny bygning (oppført på midten av 1990-tallet), en brakke for første trinn, og to SFO-brakker. De opprinnelige bygningene har alle mye bruk av takvinduer og vinduer generelt.
Skolen har en oversiktlig og stor skolegård med god plass mellom bygningene.
Monero (kryptovaluta)

Historikk

Den underliggende CryptoNote-protokollen som Monero bruker, ble opprinnelig lansert av pseudonymforfatteren Nicolas van Saberhagen i oktober 2013. Monero ble opprinnelig lansert av en Bitcointalk forum bruker bare kjent som "thankful_for_today" under navnet BitMonero som er en sammensatt av Bit (som i Bitcoin) og Monero (bokstavelig talt betyr "mynt" på esperanto). Fem dager senere valgte valutaens tilhengere navnet til å bli forkortet til Monero. I september 2014 ble Monero angrepet da et ukjent parti utnyttet en feil i CryptoNote som tillot opprettelsen av to delkunder som nektet å anerkjenne gyldigheten av transaksjoner på hverandre. CryptoNote lanserte senere en oppdatering for feilen, som Monero implementerte. Monero opplevde en rask vekst i markedsverdi og transaksjonsvolum i løpet av 2016, delvis på grunn av valutaens popularitet i 2016 på ett av de store mørkemarkedet AlphaBay, som ble stengt i juli 2017. Den 10. januar 2017 ble personvernet til Monero-transaksjonene styrket ytterligere ved vedtakelsen av Bitcoin Core-utvikleren Gregory Maxwells algoritme konfidensielle transaksjoner, og gjemmer beløpene som blir gjennomført i kombinasjon med en forbedret versjon av ringesignaturer.
Jan Amor Tarnowski

Bakgrunn

Jan Amor Tarnowski var sønn av Jan Amor Junior Tarnowski, Krakóws kastellan, og hans annen hustru Barbara av Rożnów, barnebarn av adelsmannen Zawisza den sorte. Han nedstammet fra en viktig familieklan som ble startet på midten av 1300-tallet av Spyrimir Leliwita, kastellan av Kraków.  Tarnowski hadde fem halvsøsken fra farens første ekteskap: Jan Amor den eldre, Jan Aleksander (død 1497), Katarzyna, Zofia og Elżbieta. Han hadde også fem halvsøstre fra sin mors første ekteskap. 
Han tilbragte sine tidligste år i Rożnowo og Stare Sioło.  Det var opprinnelig planen at han skulle bli prest, men etter farens død  i 1500 overbeviste hans mentor Maciej Drzewiecki Barbara av Rożnowo om å oppgi den planen. I 1501 ble Tarnowski sendt til kongens hoff. Men den 17. juni 1501, døde kong Johan I Albrekt og han vendte tilbake til Rożnowo, til morens gods.

Militær

I 1508 kjempet Tarnowski mot moskovittene i slaget ved Orsja; i 1509 mot Moldavia i slaget ved  Chocim, og langs Dnestr som kommandant for sitt eget chorągiew (banner/kompani). I 1512 var han med på slaget ved Łopuszna, der tatarene ble beseiret av de polske styrker.
Jan Amor Tarnowski foretok vidstrakte reiser i middelhavslandene. Han dro på en pilegrimsreise til Det hellige land og ble 1518 ridder og Gravridderordenen i Jerusalem. Han ledet, på oppdrag av kong Manuel I av Portugal, et felttog mot maurerne. For dette fikk han av Karl V som romersk riksgreve. I å 1521 førte han overkommando i krigen mot tyrkerne og slo i 1531 hospodaren Petru Rareș (Petrila av Moldau) i slaget ved Obertyn nær småbyen Obertyn. Han ble i 1526 utnevnt til vojvod av Rus och kort derpå til storkronehetman. 
I øst kjempet han med fremgang mot storfyrstedømmet Moskva. Under den litauisk-moskovittiske krig 1534–1537, som Polen deltok i på litauisk side, klarte han å gjenerobre de severiske byene Homel og Starodub for storfyrstedømmet Litauen, byer som i 1503 var gått tapt for storfyrst Ivan III.
Under den såkalte hanefeiden i 1537 stod Tarnowski trofast på den polske konges side mot dronning Bona og Peter Kmita. Han var en aristokratisk oligark, motsatte seg alle reformer og konsesjoner overfor Roma, men forvaltet energisk sitt vojvodskap og innførte i krigsvesenet mange forbedringer, deriblant den fra Böhmen komne vognborgstaktikken. Tarnowski utviklet også hesteartilleri, felthospitaler finansiert av regjeringen, hovedkvartertjenester og feltsappører. Under hele tin tid som hetman la han stor vekt på å understreke behovet for fleksibilitet.
Tarnowski grunnla i 1540 byen Tarnopol som polsk militærstøttepunkt og festning, og anla i den forbindelse også Ternopildammen.
Han forfattet de militære skriftene O gotowności wojennej og Consilium rationis bellicæ samt den statsrettslige Ustawy prawa ziemskiego polskiego (utgitt av M. Malinowski i 1864).
Kölnische Zeitung

Historie

Avisens virksomhet hadde røtter i en trykkeribedrift etablert i 1626 av Bertram Hilden, trykker for det juridiske og teologiske fakultet i Köln. 
Trykkeribedriften ble i 1871 overtatt av Gertrude Schauberg fra Düsseldorf. Schauberg trykket også Postzeitung (Reichs-Ober-Post-Amts-Zeitung) grunnlagt 1651, og utgitt i Köln fra 1762. Avisen var kjøpt fra Thurn und Taxisschen Zeitungsexpedition.
I perioden etter 1794, da franskmennene regjerte over Köln og avisen ikke hadde noen forbindelse til det tyske riket, ble avisens navn endret til Postamts-Zeitung. I 1798 ble avisen omdøpt til Kölnische Zeitung.
Marcus DuMont (1784–1831) som var gift med Katharina Schauberg (1779–1845), overtok i 1805 avisen fra firmaet Schauberg Erben (Schaubergs arvinger). 
I napoleonstiden ble avisen undertrykt og en periode også forbudt. Ved frigjøringen fra Napoleon, sto den tyske avisbransjen foran en blomstringstid. Likevel var myndighetens sensur i perioden kalt Vormärz et problem. 
Mens Marcus og Katharinas sønn Michael videreførte trykkeriet, interesserte sønnen Joseph seg mer for avisen. Joseph DuMont bidro sterkt til avisens utvikling redaksjonelt så vel som kommersielt.  Han regnes som den egentlige grunnlegger av avisen, i sin endelige form. DuMont innførte lederartikkelen, la vekt på nyhetsformidling og innførte både avisromanen og et fast kulturbilag (Feuilleton). Kölnische Zeitung utviklet seg fra å være en lokalavis for Köln, til å bli en riksavis.
I revolusjonsåret 1848 steg opplaget fra 9 500 i februar til 17 400 i april. Etter revolusjonen fulgte reaksjon og ny undertrykking av pressen. Kölnische Zeitung ble tidvis forbudt i Østerrike og kurfystedømmet Hessen og kongedømmet Hannover.
Under den fransk-tyske krig 1870/71 var avisens holdning klart patriotisk, sett med tyske øyne. Den ga grunn for Otto von Bismarck til å si at –Kölnische Zeitung er like meget verdt for oss, som et armeekorps ved Rhinen!
Navnet DuMont er fremdeles knyttet til et av Tysklands største forlagshus, DuMont Mediengruppe. Avisen Kölner Stadt-Anzeiger som er eid av DuMont Mediengruppe, fikk i 1962 undertittelen Kölnische Zeitung.
Valentin Novikov

Meritter

Se oversikten over medaljer til høyre på skjermen.
Epålett

En epålett (av fransk épaulette, egentlig «liten skulder»), også kalt skulderklaff, er en skulderpryd i form av en plate eller klaff på uniformer. Epåletter ble særlig brukt på militære uniformer på 1800-tallet og på parade- og gallauniformer.
Zambisk mesterskap i terrengløp 2018

Zambisk mesterskap i terrengløp 2018 ble arrangert i Kabwe i Zambia 27. januar 2018.
Hot Spring gasskraftverk

Hot Spring gasskraftverk er et varmekraftverk i Hot Spring County i Arkansas, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 746 MW, fordelt på 3 turbiner. Operatør er energiselskapet Hot Spring Power Co Ltd. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2006. Brenselkilden er naturgass, subsidiært fyringsolje.
Refleksjonståke

Refleksjonståker er gasståker som er synlige ved at de reflekterer lys fra nærliggende stjerner. Refleksjonståker er som regel blå da kortere bølgelengder blir reflektert bedre enn lengre. Refleksjonståker skiller seg fra emisjonståker ved at gassen i refleksjonståkene ikke sender ut lys selv da stjernelyset ikke er kraftig nok til ionisere atoma.
Havoverflatetemperatur

Havoverflatetemperatur (også kalt SST etter «Sea surface temperature» på engelsk) er temperaturen i vannoverflaten. I praksis vil betydingen av overflaten variere litt etter hvilken målemetode som er brukt.

Måle SST

Forskjellige måleteknikker av SST kan av og til gi forskjellige resultater. De tidligste teknikkene gikk ut på å sette et termometer i en bøtte med vann man hadde tatt opp fra sjøen. De første automatiske teknikkene gikk ut på å måle temperaturen i vannet som ble tatt ombord på store skip. Disse målingene var inkonsistente, siden vannet som blir pumpet inn blir tatt fra forskjellige dyp fra båt til båt og kunne også variere etter hvor tungt et skip var lastet. 
De mest eksakte målemetodene er nok målinger fra stasjonære bøyer der målingene tas omtrent 1 m under havoverflaten. Det finnes også mange bøyer som driver rundt med havstrømmene, og disse målingene blir sendt opp til satellitter for videre distribusjon. Data fra disse drivende bøyene kan riktignok være noe uåplitelige. Særlig i Stillehavet er det plassert ut mange bøyer for å studere og varsle El Niño-fenomenet.
Satellitter blir mer og mer brukt til å måle havoverflatetemperaturen, siden de kan måle temperaturen over store områder. Satellittene måler varmestrålingen, som er den infrarøde delen av det elektromagnetiske spekteret, fra overflaten. Bølgelengdene de måler er valgt empirisk, og er bølgelengder som kan gå gjennom atmosfæren uten å bli absorbert (med mindre det er skyer), og som har maksimal svart legemsstråling. Problemet med satellittmålinger er at de bare måler det øverste 10 mikrometer tykke laget av overflaten, og vil kanskje ikke representere den «virkelege» havoverflatetemperaturen i det øverste metertykke laget. Siden satellittene ikke kan måle gjennom skyer, vil temperaturen som måles alltid være i fint vær. Fordelene med å kunne måle temperaturen over så store områder som satellittar kan, er likevel mye større enn ulempene.

SST og tropiske sykloner

SST over 26,5ºC er regnet for å være ideelle temperaturer for å danne tropiske sykloner, og som regel får man kraftigere sykloner jo høyere havoverflatetemperaturen er. Det er riktignok flere faktorer som skal til for å danne tropiske sykloner.
En tropisk syklon tar til seg såpass mye varme og rører om overflatelaget i havet så pass mye at havoverflatetemperaturen ofte er lavere enn i omgivelsene etter at en tropisk syklon har passert. Dette kan av og til hindre at nye tropiske sykloner oppstår.
Endringer i SST kan være viktig for livet i havet. Organismer som plankton, sjøgress, skalldyr, fisk og pattedyr kan alle bli påvirket av slike endringer, men man har ennå ikke full oversikt over hvor stor rolle slike endringer spiller.
Spurter (syklist)

En spurter i sykling er en landeveissyklist eller banesyklist som kan levere en eksplosiv avslutning på et løp ved å akselerere hurtig til en høy hastighet, ofte ved hjelp av dragsuget til en annen syklist eller en gruppe syklister i en taktisk manøver for å spare krefter og energi.

Landeveissykling

Sprintere har et større antall hurtigrykkende muskelfibrer enn andre typer syklister. Sprintere har også ofte en større kroppsbygning, og den store beinstyrken og sterke overkroppen spurterne har, gjør at de kan komme opp i stor fart i kortere perioder, noe som er nødvendig i jevne avslutninger. Noen sprintere har en høy toppfart, men trenger en lang strekning for å nå denne, mens andre kan akselerere til en høy hastighet på noen få meter.
En spurter er vanligvis tyngre enn andre syklister, og er derfor begrenset til flate løyper. Det er vanlig at sprintere faller av hovedfeltene i løp med kategoriserte stigninger.
Ulike spurtere foretrekker ulike typer spurter. Noen foretrekker å skyte fart, mens andre liker å ligge i dragsuget bak lagkamerater eller motstanderer. Noen spurtere foretrekker lette stigninger i avslutningene, mens andre foretrekker flate spurter, eller til og med i nedoverbakker. En spurter som Mario Cipollini for eksempel, kunne vinne alle typer spurter, utenom de med stigninger.
Larsbakken

Larsbakken er et gårdstun i Fjaler.
Gården Larsbakken sin historie kan spores tilbake til senmiddelalder, men går trolig lenger tilbake. Av tidligere navneformer finner en Bakkjen, Hauge og Maurhaug, trolig av maur og haug. Gården ligger på en høyde over Dalsfjorden i Fjaler kommune i bygda Tysselandet.
Gården var tidligere et klyngetun, og utfra det en finner av hellelagde gangveier og grunnmurer har det trolig vært langt over 20 hus i tunet.
I dag består tunet av fire gjenværende hus: Løe, stue, ildhus og stabbur. Ellers står det flere utløer som i sin tid hørte til gården. Disse har i 2007 fått omfattende restaurering, men mye arbeid gjenstår fremdeles. Ved restaureringsarbeidet blir det lagt stor vekt på tilbakeføring i form og ved materialvalg. Man bruker for eksempel håndsmidd spiker og håndsmidde treplugger. Kledning er av nordvendt, seintvokst malmfuru. Taktorv er så langt håndskåret på gården.
Ved avviklinga av klyngetunet (1895–1905) ble mange av husene flyttet til nye tun i umiddelbar nærhet til det gamle. Det er i dag fire gårder på det som før falt inn under tunet. Det er kun drift på en av disse. Andre bygninger ble derimot demontert og solgt og man vet ennå den dag i dag hvor flere av disse er. En finner gamle stover som har sin opprinnelse på klyngetunet bl.a i Dale i Sunnfjord og i Hyllestad.
Bjøllånes

Bjøllånes er et gammelt gårdsnavn i Rana kommune på Helgeland i Nordland. Gården befinner i grenden Storvoll i Dunderlandsdalen, like sør for Saltfjellet. Ole Tobias Olsen, «Nordlandsbanens far», ble født på Bjøllånes i 1830.
Bjøllånes var også begynnelsen på Telegrafruta, ei historisk vandrerute nordover til Russånes i Saltdal. I 1860-årene ble det strukket en telegrafline over Saltfjellet langs denne ruten, som dermed bandt Nord-Norge og Sør-Norge sammen.
Retslægerådet

Retslægerådet er en instans under Justitsministeriet som på begjæring av offentlige myndigheter uttaler seg om medisinske spørsmål vedrørende enkeltpersoners rettsforhold.
Rådet ble sammen med Sundhedsstyrelsen opprettet i 1909 da Det Kongelige Sundhedskollegium ble nedlagt.
Rådet består av opptil tolv medlemmer (leger), samt et stort antall særlig sakkyndige innenfor en rekke spesialområder.
Rådet uttaler seg hvert år om ca. 2000 saker, hvorav over en fjerdedel handler om vurdering av psykiatriske problemstillinger, for eksempel mentalerklæringer og anmodninger om farlighedsdekreter.
Alkymi

Alkymi var en middelaldersk forløper for den moderne kjemien (ordet er sammensatt av arabisk «al-» = den, det (bestemt artikkel) og gresk «chymeia» = kjemi), ofte blandet sammen med magiske forestillinger, jakten på de vises sten, som skulle kunne brukes til å omdanne metaller til gull, samt til å fremstille livseliksirer som skulle gjøre en udødelig.
Realiteten er at mange av middelalderens alkymister var seriøst arbeidende kjemikere. De var henvist til å arbeide ut fra den religiøse og magiske forståelsesramme som var gjeldende i samtiden, og de måtte bygge på den sum av faktisk viten som var tilgjengelig. Alkymien var en holistisk åndsretning, hvor argumentasjon og bevisførsel kom an på evnen til å påvise sammenhenger mellom de kjemiske stoffer og for eksempel de fire temperamenter, de fire elementer, kosmologien og gudstroen.  På 1700-tallet utgav Johann Becker Physica subterranea, et upåklagelig verk om mineralogi – samtidig som han arbeidet med å finne en metode til å kunne gjøre seg selv usynlig. 
Mange av alkymistene støttet seg til gnostiske skrifter, til kabbalaen og tarot, og de var overbevist om at astrologiske forhold hadde betydning for stoffene og menneskenes temperamenter. En del var regelrette svindlere, som søkte å utnytte tidens overtro og frykt for det ukjente til egen vinning. Til gjengjeld ble flere alkymister anklaget for hekseri, svart magi og trolldom og innstevnet for inkvisisjonen.
Selv om man i dag ikke kan anerkjenne undersøkelser på det grunnlaget som forskning, lyktes det alkymistene å legge en solid basis for den senere, objektive kjemiske vitenskap. 
Den siste alkymist var samtidig den første moderne kjemiker. Hans navn var Aureolus Philippus Theophrastus Bombastus Paracelsus von Hohenheim, og han levde mellom 1493 og 1541, i stadig søken etter viten innenfor medisin og kjemi.
Det første arbeidet som skilte mellom kjemi og alkymi, var The Sceptical Chymist av Robert Boyle ved Oxford, utgitt i 1661. 
Noen mener at alkymistenes arbeid skal forstås åndelig, at det var et forsøk på å oppnå en spirituell forvandling, hvor målet blant annet var å bli et helt, og åndelig talt androgynt menneske. Blant andre Carl Gustav Jung og Jes Bertelsen arbeidet i flere år med alkymi ut fra en slik psykologisk forståelse.
De fleste alkymister bruker Smaragdtavlen av Hermes Trismegistus i sitt arbeid. Hermes Trismegistus er ofte kalt alkymiens far. Alkymien kan spores tilbake til det gamle Egypt, og finnes også flere hundre år før vår tidsregning blant sjamanistiske taoister i Kina. 
Alkymi sies å være en transmutasjonskunst, hvor det dreier seg om å kontrollere og styre vibrasjoner i både mikro- og makrokosmos.
Medister

Medister eller medisterdeig (via dansk, fra middelnedertysk met, som betyr svinekjøtt og ister, som betyr innvollsfett ) er et næringsmiddelprodukt som består av en deig kvernet av kjøtt fra svin tilsatt spekk eller annet ister fra svin eller storfe og ulike krydderier (ofte ingefær, allehånde, oregano, kryddernellik, muskatnøtt, kepaløk, sort pepper og salt, samt oksebuljong).
Medister inneholder som regel omkring 25 prosent fett. Is eller isvann tilsettes i produksjonsprosessen for å holde temperaturen nede, og dermed begrense bakterieveksten.
Medisterprodukter slik som medisterkaker regnes tradisjonelt som julemat i Skandinavia.