Norman Cousins

Barndom og utdannelse

Cousins ble født i West Hoboken i New Jersy, et sted som senere gikk inn i Union City. Han gikk ut fra Theodore Roosevelt High School i The Bronx i New York City i 1933. Der var han redaktør for skoleavisen, The Square Deal, og hans redaksjonelle evner var allerede synlige. Cousins tok så en bachelorgrad ved Teachers Collece ved Columbia University i New York.

Journalist- og redaktørkarriere

Han begynte i New York Evening Post (nå New York Post) i 1934, og i 1935 begynte han som litteraturkritiker i Current History. Senere ble han redaktør for magasinet. Han pleiet også vennskap med staben i Saturday Review of Literature (senere omdøpt til Saturday Review), som hadde kontorer i samme bygg, og fikk jobb for denne publikasjonen i 1940. I 1942 ble han sjefredaktør, en stilling han hadde fram til 1972. Under hans ledelse økte opplaget fra 20 000 til 650 000.
Cousins' arbeidsfilosofi kan eksemplifiseres av instruksene han gav staben sin. De skulle ikke bare «nyte litteraturen, men forsøke å tjene den, nære den og beskytte den». Han mente at «det var bruk for forfattere som kunne ta litteraturen tilbake til dens kraftfulle tradisjon med lederskap i kriser.»

Politiske meninger og aktivisme

Politisk var Cousins en utrettelig forkjemper for «amerikanske liberale ideer» som atomnedrustning og verdensfred, noe han argumenterte for i Saturday Review. I et foredrag ved Berkeley i 1984 med tittelen «Quest for Peace», tok Cousins fram en leder han skrev 6. august 1945, samme dag som USA slapp atombomben over Hiroshima. Lederen hadde tittelen «The Modern Man is Obsolete» («Den moderne mannen er overflødig»), og han sa at han følte den dypeste skyldfølelse for at bomben hadde blitt brukt på mennesker. I lederen diskuterte han sosiale og politiske implikasjoner ved atombomben og kjernekraft. Han skyntet seg, slik at den ble publisert i Review dagen etter, og responsen han fikk var stor. Lederen ble trykket i aviser over hele landet, og utvidet til en bok som kom ut på flere språk.
På 1950-tallet spilte Cousins en sentral rolle i å få de såkalte Hiroshima Maidens, Hiroshimajentene, til USA for å få medisinsk behandling. Dette var 25 hibakushaer, altså overlevende etter atombomben. 
På 1960 tallet startet han Darthmouth Conferences, en av de lengst pågående uoffisielle samtaleprosessene mellom USA og Sovjetunionen.
Han var president for World Federalist Association og leder Committee for Sane Nuclear Policy som på 1950-tallet advarte mot at verden var på vei mot en atomkatastrofe og ikke våpenkappløpet ble stoppet. Cousins ble en uoffisiell ambassadør i løpet av 1960-tallet, og var mellommann i kommunikasjon mellom Vatikanet, Kreml og Det hvite hus, noe som var medvirkende til at USA og Sovjetunionen sluttet med tester. Dette ble han senere takket for av president John F. Kennedy og pave Johannes XXIII. Av sistnevnte fikk han også en medalje. 
Cousins fikk Eleanor Roosevelt Peace Award i 1963, Family Man of the Year Award i 1968, FNs fredsmedalje i 1971 og Niwano-prisen i 1990, samme år som han også fikk Albert Schweitzer Prize for Humanitarianism. I 1985 fikk han litteraturprisen Helmerich Award. Hans stolteste øyeblikk var ifølge ham selv, da Albert Einstein inviterte ham til Princeton University for å diskutere nedrusting.

Død

Cousins døde 30. november 1990 av hjertesvikt. Han er gravlagt på Mt. Lebanon Jewish Cemetery i New Jersey.