google/wiki40b huggingface dataset:
Personlighetstype

En personlighetstype er et sammenhengende system av personlighetstrekk, som har en høy innbyrdes sammenheng med hverandre og som til sammen vil utgjøre en måte et individ vil handle og tenke på i ulike situasjoner. En forståelse av skillet mellom psykologiske typer og psykologiske trekk kan være å si at der psykologiske trekk viser til egenskaper ved individers atferd, vil personlighetstyper referere til bakenforliggende psykologiske prosesser som til sammen utgjør et menneskes personlighet. Det er dessuten antatt at personlighetstyper gir uttrykk for de kvalitative forskjellene mellom folk, mens trekkene refererer til kvantiative forskjeller. Denne distinksjonen mellom kvalitative og kvantitative forskjeller innebærer i denne sammenheng at hvor personlighetstyper forklarer en vesensforskjell i personligheten, kommer personlighetstrekkene til uttrtykk i form av gradsforskjeller mellom individer. En slik gradsforskjell kan for eksempel være det mye benyttete kontinuumet mellom utadvendt og innadvendt. På dette kontinuumet kan et individ variere fra å være helt fullstendig utadvendt til fullstendig innadvendt og alle nyansene mellom disse to ytterpunktene. En vesensforskjell kan være skillet mellom en sangviniker og en melankoliker, der sangvinikeren er den som blant annet ser lyst på livet mens melankolikeren derimot er den som ser mørkt på livet.
Personlighetstyper kan bestemmes ut ifra personlighetstester. Det nevnes ofte at det er to fundamentale typer av mennesker, introverte og ekstroverte. Typeteorier bygger blant annet på arbeider til Carl Jung.
Byssus

Byssus er hornaktige tråder (filamenter) av keratin og ulike proteiner som utvikles hos ulike mollusker for at det vannlevende dyret skal kunne feste seg til ulike overflater.
Emily Davison

Bakgrunn

Davison fikk universitetsutdannelse, først fra Royal Holloway College i London, og deretter fra studier i engelsk språk og litteratur ved St Hugh's College i Oxford. Kvinner kunne på det tidspunkt ikke få en universitetsgrad i Oxford, og Davison fikk beste resultat på sine eksamener uten å få den tittel og de muligheter en mann i tilsvarende situasjon ville fått.

Kvinnesak

I 1906 fikk hun inn i Women's Social and Political Union (WSPU), og tok straks del i organisasjonens mer militante aktiviteter. Hun ble arrestert og fengslet for forskjellige forhold, blant annet fysisk angrep på en person hun trodde var David Lloyd George, som da var Chancellor of the Exchequer. Mens hun satt i Holloway fengsel begynte hun en sultestreik, og da hun ble tvangsmatet forsøkte hun å begå selvmord i protest.
Natten folketellingen i 1911 ble foretatt gjemte hun seg i et skap i Palace of Westminster, slik at hun lovlig kunne oppgi adressen «House of Commons» på skjemaet. Tony Benn har avslørt at han i hemmelighet plasserte en minneplakett i dette skapet. 
Det er uklart hva som var hennes umiddelbare mål med protesten i Epsom. Tradisjonelt har det blitt sagt at hun kastet seg under hesten, men film fra hendelsen og andre indisier har senere fått en rekke historikere til å mene på at hun ikke hadde tenkt seg å begå selvmord, men bare ville stoppe kongens hest, eller til og med bare ville krysse banen, for å skape publisitet. Hun hadde kjøpt en tur/retur-billett til toget, og filmen av hendelsen antyder at hun gikk ut i banen på et tidspunkt hvor hun kan ha trodd at alle hestene hadde passert. 
Noen vitner hevdet at de så at hun prøvde å rive kongens hest overende; andre mener at dette er vanskelig å forene med at hun bar et banner og dermed ikke hadde hendene fri. Uansett hva hennes tanke med protesten var ble hun trampet ned av hesten og fikk et alvorlig kraniebrudd. Hun døde etter fire dager på sykehus, uten å ha kommet til bevissthet. 
Davison er gravlagt på kirkegården til St. Mary the Virgin kirke i Morpeth i Northumberland. En stor folkemengde fulgte hennes båre. På gravstenen står WSPUs slagord «Deeds not words» («Handlinger, ikke ord»).
RNA-spleising

RNA-spleising er en prosess som skjer etter at DNA har blitt transkribert til RNA, der introner fjernes og eksoner skjøtes sammen. Eukaryote budbringer-RNA (messenger RNA, mRNA) kan ikke oversettes direkte til et protein. Etter transkripsjonen kalles RNAet forløper-mRNA (pre-mRNA) og det inneholder overflødige ribonukleotider (intron) som må fjernes. Gjenværende fragmenter (ekson) blir skjøtet sammen og utgjør modent mRNA som et ribosom kan oversette til et protein. Slik blir de modne mRNA kolineære med proteinene de koder for.
Spleisingsprosessen blir katalysert av et spleiseosom, som er et stort RNA-protein-kompleks. Spleiseosomet gjenkjenner intron-ekson grenser og fjerner mellomliggende intron slik at to omkringliggende eksonene blir limt sammen. I sjeldne tilfeller kan spleising katalyseres av RNA-trådene på egen hånd. Denne prosessen kalles selv-spleising.

Alternativ spleising

Alternativ spleising er et vanlig fenomen i Eukaryota. Ekson fra pre-mRNA kan kobles sammen på mange måter under spleising: noen ekson kan være utelatt, andre skjøtet med bruk av alternative spleisesteder eller intron kan beholdes. Dette resulterer i ett gen kan kode for flere proteinprodukter (isoformer), ofte med ulike funksjoner. Hos familien av gener kalt neurexiner kan hver pre-mRNA bli spleiset på tusenvis av forskjellige måter, og tusenvis av varianter av proteinet kan dermed bli laget fra en primærtranskripsjon.
Sphaenognathus metallifer

Utseende

En stor (hannen 31-33 millimeter), nokså bred, blankt mørkbrun hjortebille med bronseaktig metallglans på hode og pronotum. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de middels lange og sigdformede, sagtakkede på innersiden. Hode og pronotum er hårete på sidene, hårene lange, gule og ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner". Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er nokså jevnbrede med litt ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, med ganske korte torner på leggene. Hunnen er kortere og bredere enn hannen, kjevene brede.

Levevis

Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord.

Utbredelse

Arten er kjent fra Ecuador.
Birds åpning

Annet

Vær oppmerksom på at Birds åpning innebærer en risiko for en annen åpningsfelle som kan føre til en rask matt. Se matt i åpningen om idiotmatten.
Christian Hartmann

Bakgrunn

Han var sønn av skolebestyrer Johannes Marius Hartmann (1869–1946) og Astrid Magnus (1884–1967). Broren Alf Hartmann (1915–2004) ble journalist.
Hartmann lærte seg piano hos Nils Larsens klaverskole, hos Erling Westher, og gikk på Oslo handelsgymnasium, mens han fikk teoritimer av Fartein Valen, dette var 1928-29.

Komponist

Sin komponistdebut fikk han i Njård-revyen 1929.
Fra 1933 til 1935 gikk han hos Inge Rolf Ringnes og Reidar Brehmer og lærte mye.
Hartmann er særlig kjent som slagerkomponist for filmer (blant andre Bedre enn sitt rykte), for revyer og for melodiene til flere populære barneviser, blant andre av Alf Prøysen  og Vidar Sandbeck. Mest utbredt er melodiene han skrev for Thorbjørn Egner til opplesningene og dramatiseringene Egner lagde for barnetimen i NRK Radio: Ole Brumm, Doktor Dyregod, Karius og Baktus og store deler av Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen.
Hartmann var aktiv i TONO som viseformann og propagandasjef.  I 1945 akkompagnerte han Per Aabel i Universitetets Aula, og i noen år hadde han flere programposter for NRK radio, blant annet retroserien Melodier fra.... I tiden før Maj Sønstevold, Gunnar Sønstevold (de var gift) og Egil Monn-Iversen fikk han mange filmmusikk-oppdrag.  Hartmann arbeidet som regnskapssjef på en familiebedrift på Hvalstad, samt en tid i 1954 som avdelingssjef hos Grøndahl.
Karl Arnold (politiker)

Liv og virke

Arnold engasjerte seg for de kristelige fagforeningene fra 1920-årene. Fra 1933 kom han konflikt med det nasjonalsosialistiske regimet, og ble arrestert etter attentatet mot Hitler, 20. juli 1944.
Etter andre verdenskrig deltok han i oppbygningen av partiet Christlich Demokratischen Union (CDU), og grunnla sammen med Hans Böckler Deutscher Gewerkschaftsbund (DGB), den største tyske landsorganisasjonen.
Arnold fikk i 1946 lisens av okkupasjonsmyndighetene til å drive avisen Rheinische Post, og ble samme år valgt til overborgermester i Düsseldorf.
Karl Arnold var kristelig sosialist. Som ministerpresident i Nordrhein-Westfalen valgte han for sin første regjering fra 1947, ikke bare medlemmer fra de katolske og høyreorienterte partiene Zentrum og CDU, men også det sosialdemokratiske SPD og det kommunistiske KPD. KPD gikk riktignok ut av regjeringen allerede i 1948. Da Arnold i 1950 ikke tok med sosialdemokratene i sin regjering, var det etter påtrykk fra den mer konservative partifelle, forbundskansler Konrad Adenauer. Arnold var fra 7. september 1949 til 6. september 1950 den første president i Forbundsrådet.
Etter andre verdenskrig var Tyskland delt i fire okkupasjonssoner. Arnold gikk i 1948 sterkt inn for en samling av samtlige av de fire okkupasjonssonene, til én tysk stat.
I 1956 ble Arnold en av fire nestledere i CDU, visstnok mot ønsket til daværende leder Konrad Adenauer. Arnold ble i det følgende ansett som en opponent til Adenauer, og ble i denne periode dessuten vurdert som Adenauers naturlige etterfølger som kansler. Ved valget i Tyskland i 1957 fikk Arnold 72 % av stemmene i sin valgkrets. I 1958 etterfulgte han Jacob Kaiser som leder av Christlich-Demokratische Arbeitnehmerschaft
Arnold døde etter et hjerteinfarkt, under valgkampen i Nordrhein-Westfalen i 1958.
Klaus Fuchs

Bakgrunn

Klaus Fuchs var tredje av fire barn av den sosialdemokratiske lutherske teologe Emil Fuchs, og var fadderbarn til Harald Poelchau, senere fengselsprest og medlem av den antinazistiske Kreisauer Kreis.
Fuchs gikk både på universitetet i Leipzig og universitetet i Kiel, og mens han gikk i Kiel ble han aktiv innen politikken.
Klaus Fuchs ble medlem av Tysklands sosialdemokratiske parti, og i 1932 av det kommunistpartiet i Tyskland. Han forlot Tyskland og sine studier ved Universitetet i Kiel etter den nazistiske maktovertagelse i 1933 og et stormfullt sammenstøt med den nye ledelse og flyktet via Frankrike til Bristol i England.
Han tok sin doktorgrad i fysikk fra University of Bristol i 1937, studerte under Nevill Mott, og tok en DSc ved University of Edinburgh mens han studerte under Max Born. Hans oppgave om kvantemekanikk, publisert i Proceedings of the Royal Society i 1936, bidro til at han fikk en pedagogisk stilling ved universitetet i Edinburgh året etter.
Som tysk statsborger i Storbritannia ble Fuchs internert da krigen brøt ut, og han ble forflyttet til Canada. Fysikeren Max Born formidlet at interneringen ble opphevet allerede i 1941, og Fuchs kunne så vende tilbake til Edinburgh.

Spionasje

Han deltok i arbeidet med å utvikle en britisk atombombe, noe som gjorde ham interessant for Sovjetunionen. Senest i august 1941 etablerte den sovjetiske militære etterretningstjeneste GRU kontakt med Fuchs. Han tilsto senere at han begynte å utlevere militære hemmeligheter til Sovjetunionen umiddelbart etter at den tyske invasjon på Østfronten ble innledet. Kontakten med GRU var ifølge Fuchs formidlet av et medlem av det tyske kommunistparti.
Høsten 1943 ble Fuchs tilknyttet USAs kjernevåpenprogram, Manhattanprosjektet, og startet i august 1944 med å arbeide ved Los Alamos-laboratoriet primært med konstruksjonsdetaljer for en plutoniumbombe. I 1945 vendte Fuchs tilbake til England, hvor han fikk en fremtredende stilling i Atomic Energy Research Establishment i Harwell. 
I årene 1947-49 utleverte Fuchs trinnvis de teoretiske grunnberegninger for atombomber til Sovjetunionen sammen med resultatene ab de amerikanske prøvesprenginger ved Eniwetok. Fuchs utleverte også opplysninger om den amerikanske uranfremstillning, noe som medførte at Sovjetunionen kunne beregne antallet av amerikanske atombomber med stor presisjon.

Avsløring, dom

Fuchs ble tiltalt for spionasje i 1950 og ble idømt 14 års fengsel for spionasjen under Manhattanprosjekt-perioden, noe som var maksimumstraff for overdragelse av militære hemmeligheter til en alliert stat. Han mistet også sitt britiske statsborgerskap. Russerne benektet umiddelbart offisielt at Fuchs arbeidet for dem.
Fuchs ble løslatt i 1959 og flyttet til DDR der han fortsatte sin vitenskapelige karriere og arbeidet med atomforskning frem til sin pensjonering i 1979.
Fuchs ble gravlagt på Zentralfriedhof Friedrichsfelde (Pergolenweg) i Berlin.
Uroelementer

Uroelementer er en musikk-EP med Uro og Apollo, utgitt i 2001.
Grumman JF Duck

Grumman JF "Duck" var et en-motors amfibiefly, en todekker, bygget av Grumman Aircraft Engineering Corporation for den amerikanske marine på 1930-tallet.

Konstruksjon og utvikling

Grumman  Duck JF ble bygget fra 1934 til 1936, da produksjonen ble konsentrert om  J2F Duck og senere varianter.
På en Duck er pongtongen en del og skroget, den er nærmest en fly-båt, selv om den også ligner et "vanlig" fly med en ekstra flottør under skroget. Den generelle utformingen ligner de tidligere Loening flybåter hvis prototype fløy første gang  24, april 1933 av Grummans test pilot Paul Hovgard

Bruk av flyet

Den amerikanske marine  bestilte 27 Duck og fikk de første levert i mai 1934. Denne første serien hadde fester for montering av et maskingevær ved baksetet, pekende bakover samt et enkelt bombefeste under hver vinge, istand til å holde en dypvannsbombe på 45.4  kg). Hovedflottøren var også en Grumman-konstruksjon .(Grumman Model "A") og som på prototypen, hadde den opptrekkbart understell som gjorde at Duck var et virkelig amfibium. Disse Duck ble brukt til ulike formål. som speiding, foto-oppdrag, taruing av slepemål, søk og redning.
Rhythm of the Rain

«Rhythm of the Rain» er en amerikansk sang, skrevet av medlem av bandet The Cascades, John Claude Gummoe. Singleversjonen med The Cascades ble utgitt på singlen Valiant Records 6026 i november 1962. Sangen ble arrangert av Perry Botkin Jr.. Produsent var Barry De Vorzon.
The Cascades' innspilling ble anvendt i soundtracket til filmen Quadrophenia (1979) og inkludert i dens soundtrackalbum.
I 1999 listet BMI den som den niende mest fremførte sangen på radio og TV i det 20. århundre.

Norsk versjon

Lasse Hovd har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Regnets rytme».
Agonum scitulum

Utbredelse

Agonum scitulum finnes i  Mellom-Europa.  Finnes ikke i Norge.

Utseende

Agonum scitulum er i underkant av 10 mm lang. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen)  har vanligvis tre børstepunkt (stive hårbørster). Antennenes fjerde ledd med fine korte hår, hos noen arter også på det tredje leddet, og noen lange børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).  Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene). Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen  i spissen av leggen (tibia).

Levevis

Agonum scitulum  tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Hokksund bru

Hokksund bru er en 187 meter lang veibru over Drammenselva. Brua ligger i Hokksund sentrum, og er en del av riksvei 35. Brua er en platebærerbru i stål, og det største spennet er 52 meter langt.
Østerrikes forfatning

Østerrikes forfatning (tysk: Österreichische Bundesverfassung) er betegnelsen for de forfatningslover, som utgjør den samlede forfatning for Østerrike på føderalt nivå. 
Det finnes i dette lovverket en grunnlov kalt Bundes-Verfassungsgesetz (B-VG), som inneholder forfatningsrettens viktigste deler. I tillegg til denne består forfatningen av mange forfatningslover, forfatningsbestemmelser og statstraktater med forfatningsrang. Østerrikes samlede forfatning består således av en hel rekke forfatningskilder.
Republikken Østerrike ble utropt 12. november 1918 etter at habsburgmonarkiet Østerrike-Ungarn brøt sammen da Karl I av Østerrike-Ungarn dagen før hadde abdisert.
Den nye republikkens forfatning (Bundes-Verfassungsgesetz (B-VG)) ble vedtatt 1. oktober 1920 av en konstituert nasjonalforsamling, valgt ved republikkens første frie valg 1. februar 1919.
Rettsfilosofen og statsrettsteoretikeren Hans Kelsen var hovedforfatter til forfatningen, med bidrag fra den kristelig-sosiale politiker Michael Mayr og den daværende statskansler Karl Renner.
Margit Lindegård Solem

Skuespiller

Fra 1935 til 1943 var hun skuespiller ved Det Nye Teater. Hun medvirket i 1938 i den norske filmen «Lenkene brytes», og står oppført på rollelisten som Mai Lindegård.

Forfatter

I 1940 debuterte hun som romanforfatter med boken Jeg lever videre. Dette er en tidstypisk roman for unge kvinner, der forteller-jeget «Inger Sofie Wilhelmine Holter» i en frisk og humoristisk tone forteller om sin familie og sitt liv, som ikke er fritt for motgang. I 1943 flyktet Mai Lindegård til Sverige der hun fortsatte forfatterkarrieren. Ved siden av forfattere som Nordahl Grieg, Sigrid Undset, Cora Sandel, Johan Borgen, Sigurd Hoel og Inger Hagerup ble hun i 1943 publisert i antologien Utenfor norskegrensen - norske forfattere i dikt og prosa som ble utgitt på Bonniers forlag i Sverige. Med bidraget «En liten historie» står hun oppført under forfatternavnet Synnøve Christensen. I denne novellen skriver hun innledningsvis om verdenssituasjonen i 1943, der fire millioner jøder og halvannen million polakker allerede var blitt myrdet.
Etter at det ble fred i Norge i 1945 vendte hun tilbake til hjemlandet. Hun utga både romaner, noveller og en barnebok på norske forlag. Den svenske lyrikeren Gunnar Ekelöf omtalte henne i en av sine bokanmeldelser for Bonniers Litterära Magasin (BLM) som en «Oslo-bohem», og skrev at hun var en forfatter «allvarligt att rekna med».

Bestyrer av behandlingshjem for barn

I 1949 kjøpte Mai Lindegård og hennes ektemann, legen Odd Solem, gården «Eidene» eller «Eiane» på Tjøme. Der etablerte de «Mai Lindegaards Stiftelse, dr. Solems Klinikk for nervøse barn», og drev Norges første behandlingshjem for barn med psykiatriske lidelser. Institusjonen tok imot barn av begge kjønn, og ekteparet Solem var sammen ansvarlige for driften frem til Mai Lindegård Solem døde. I 1974 ble eiendommen skjenket til Norges Røde Kors.
Neoprosopocoilini

Utseende

Små til ganske store (oftest 10-60 millimeter), avlange, brunlige eller svarte hjortebiller, de fleste forholdsvis spinkelt bygde. Hannene har betydelig forstørrede mandibler (kjever). Antennene er vanligvis forholdsvis lange. De fleste av artene er nokså langbeinte.

Levevis

Hjortebillene er skogsinsekter med larver som utvikler seg i morken, død ved, for eksempel gamle stubber. Disse artene finnes mest i ikke altfor høytliggende, tropiske skoger.

Utbredelse

Gruppen er hovedsakelig utbredt i Sør-Amerika, men forekommer også på Hawaii. De fleste av artene lever i Brasil.
Bundesarbeitsgericht

Bundesarbeitsgericht (BAG) er Tysklands føderale høyesterett i arbeidsrettssaker. Domstolen som ble opprettet i 1950, har sine lokaler på Hugo Preuss-plass i Erfurt i Thüringen.
Domstolen avgjør bl.a. anker over dommer avsagt av delstatenes arbeidsrettsdomstoler (Landesarbeitsgerichte). Bundesarbeidsgericht behandler saker både i individuell arbeidsrett (mellom arbeidsgiver og arbeidstaker) og kollektiv arbeidsrett (saker mellom partene i arbeidslivet).
Bundesarbeitsgericht har ti avdelinger, kalt senater. Hvert senat settes med tre juridiske dommere og to legdommere fra henholdsvis arbeidsgiver- og arbeidstakersiden. I spesielle saker sammenkalles et storsenat med ti juridiske dommere heriblant domstolens president og i tillegg seks legdommere med lik representasjon fra arbeidsgiver- og arbeidstakersiden.
Domstolen er administrativt underlagt Bundesministerium für Arbeit und Soziales (Ministeriet for arbeids- og sosialspørsmål).
Røabanen

Historikk

Begynnelsen til Røabanen var åpningen av Smestadbanen 17. november 1912. For­lengelsen frem til Røa ble åpnet 24. januar 1935. Røabanen går i dag til Østerås i Bærum og trafikkeres av T-banelinje 2, som har sitt østlige endepunkt ved Ellingsrudåsen. Den var opprinnelig bygget for luftledningsdrift, men fikk i 1995 «metrostandard». Dette innebærer at den har strømskinne, lange plattformer og ingen planoverganger. I forbindelse med dette ble også en del stasjoner nedlagt. Pr. 2015 har banen to avganger pr. kvarter og retning en stor del av driftsdøgnet på hverdager. Om kvelden, først på morgenen og i helger, sommerferien m.m. kjøres én avgang pr. kvarter og retning. 
En rekke ganger har banen vært foreslått forlenget. I Bærum kommunes arealdelplan er banen foreslått forlenget til Hosle og videre til Gjønnes-Bekkestua.
Antihale

En antihale er et begrep i astronomien som beskriver en av tre haler, som alle peker i forskjellig retning, på en komet som nærmer seg solen. Sett fra jorden vises antihalen foran kometens koma, og er derfor i motsatt retning av støvhalen og ionehalen. Antihalen dannes av større støvpartikler, som er mindre påvirket av solens strålingstrykk og solvinden. Antihalen er normalt synlig i et kort tidsintervall når jorden passerer gjennom kometens baneplan.
De færreste kometer danner en synlig antihale, men eksempler er kometen Arend-Roland i 1957, Hale-Bopp i 1997 og PANSTARRS i 2013.
Burknop

Burknop er en stoppeknop.

Utforming

Burknop kan slåes ved å la tampen lage en løkke og tre enden gjennom den.
Samiske valgkretser

Sametingsvalg i Norge er, siden Sametingsvalget 2009, inndelt i sju samiske valgkretser. Totalt 39 representanter velges til Sametinget, og hver valgkrets velger inn mellom tre og ni representanter.
Regjeringen de Maizière

Regjeringen de Maizière var den første og siste demokratisk utpekte regjeringen i DDR. Den ble ledet av den kristeligdemokratiske toppkandidaten Lothar de Maizière, og var en ren overgangsregjering. Det skyldtes at regjeringspartienes fremste politiske mål var den tyske gjenforeningen.
Regjeringen ble dannet etter det frie valget til Folkekammeret den 18. mars 1990, som en koalisjonsregjering bestående av den tidligere demokratiske opposisjonen i DDR. Med den tyske gjenforeningen den 3. oktober samme år opphørte DDR å eksistere.

Endringer i regjeringen

Den 24. juli 1990 trådte Bund Freier Demokraten (Die Liberalen) ut av koalisjonsregjeringen. Årsaken var uenighet om detaljene ved det forestående fellestyske Forbundsdagsvalget 2. desember 1990.
Lothar de Maizière avskjediget den 15. august avskjediget noen ministre, som han gav ansvaret for den økonomiske misèren i DDR. Dette var finansminister Walter Romberg (SPD), ernærings-, landbruks- og skogsminister Peter Pollack (partiløs) og næringsminister Gerhard Pohl (CDU). 20. august trakk SPD seg fra koalisjonsregjeringen.
Dong Wang Gong

Dong Wang Gong (kinesisk: 東王公) er i kinesisk mytologi den mannlige motpart til Xi Wang Mu. Xi Wang Mu knyttes til Vesten, og Dong Wang Gong med Østen. De møttes hvert år, hvorved de to motsatte prinsipper Yin og yang ble forenet.
Pantograf (jernbane)

En Pantograf er en type strømavtaker på taket av elektrisk rullende materiell på jernbane, forstadsbaner eller sporvogner for å gi elektrisk kontakt med strømførende luftledning. 
Navnet pantograf er tatt fra de parallellogramformede tegnemaskinene som brukes for å kopiere tegninger (se pantograf (tegnemaskin)). Imidlertid kalles (noe feilaktig) ofte alle typer strømavtakere på taket av jernbane- og sporvognsmateriell for pantografer, selv om de ikke har form som parallellogrammer.
Ved bruk av kontaktledning (luftledning) og pantograf benyttes skinnene og jord som den andre overføringen av elektrisk strøm til motorene.
Lynx Communications

Lynx Communications AS er et norsk PR-byrå etablert i 1988 som holder til på Aker Brygge i Oslo. Lynx driver med strategisk PR, produkt-PR, krisekommunikasjon, medietrening og generell omdømmebygging. Lynx er norsk representant for det verdensomspennende PR-nettverket Porter Novelli (del av Omnicon-gruppen), og for det europeiske PR-nettverket Pleon, som i 2007 ble kåret til Europas beste PR-selskap av The Holmes Report.