Il Milione

Il Milione er en reiseskildring av Marco Polo. Den er skrevet i år 1298 til 1299. Boken er både en reiseskildring og en verdensskildring basert på Marco Polos egen reise 1271 til 1295 til Det fjerne østen og fremfor alt til Kina. Boken inneholder meget detaljerte beskrivelser av historiske hendelser, bygninger og foreteelser, og regnes i dag som en viktig historisk kilde. Mange foreteelser ble beskrevet for første gangen i vesten i Marco Polos reiseskildring.

Navn

Milione var sannsynligvis kortformen av tilnavnet til Polo-familien, Emilione. Men boktittelen er ikke entydig forklart, for man mener at det dessuten kan sikte til at Marco Polos samtidige anså beretningene fra Det fjerne østen og de sagnomsuste rikdommer og skatter der som lite troverdige. Boken er også kjent som Le meraviglie del mondo eller Devisament du monde (Verdens vidunderligheter eller Verdens oppdeling). 
Den opprinnelige tittelen var fransk, og antagelig lød den Le livre de Marco Polo citoyen de Venise, dit Million, où l'on conte les merveilles du monde («Boken til Marco Polo, borger av byen Venezia, kalt Milione, hvori det berettes om verdens forunderligheter»).

Tilblivelse

Ifølge hva Polo gav opplysning om muntlig ble hans reiseberetning til mellom september 1298 og juli 1299 ved at Rustichello da Pisa (også kalt Rusticiano da Pisa) nedtegnet den på det gammelfranske språk. De begge satt angivelig i fengsel sammen i 1298 i republikken Genova etter sjøslaget ved Curzola. De satt fengslet i Palazzo San Giorgio som ble slik benyttet, og da skal Polo ha diktert det hele til sin medfange, som allerede hadde utmerket seg som samler og som utgiver av bretonske ridderepos. Det var slett ikke uvanlig at man i det italienske språkområde den gang benyttet seg av det franske språk for det skriftlige. Det opprinnelige skriftet er siden gått tapt, men på det bygger ca 150 senere, noen sterkt forfalskede, manuskripter. Det var først den moderne litteraturvitenskap med sine rekostruksjonsteknikker som med møye og besvær kom frem til en tekst som ble utgitt i 1928 og som man mener turde være tett opp til den opprinnelige.

Analyse

Selv om verket i det store er en saklig reiseberetning, inneholder den også blodige fortellinger om slag, levende presentasjoner av overdådige palasser, magiske haver med fremmedartede blomster og planter, storslagne seremonier, avguder og potentater. Med sine fortellinger hadde Polo klart å skape et verk som lar seg sammenligne med de franske ridderromaner. Et høydepunkt i boken er en episode vedrørende «Den gamle fra fjellet», som i varierende former har i flere hundre år ansporet til mange spekulasjoner. Av historisk verdi er i særdeleshet fortellingene om livet i Storkhanens storslagne sommerpalass, og om det gamle kinesiske keiserrikes skikk og bruk. Forfatterskikkelsen holder seg her verdig i bakgrunnen. At han er trollbundet av sine fremmedarede omgivelser er likevel fremdeles merkbart.

Verkets betydning

Av Polos samtidige ble skildringen oftest sett på en ren eventyrsamling. Men under de store oppdagelses tid ble den ikke desto mindre av stor verdi, på grunn av dens fylde av geografiske og etnografiske beskrivelser. Kristoffer Columbus hadde et eksemplar av boken, og noterte flittig i det.
Hva som er troverdig og ikke er imidlertid forblitt et omdiskutert emne for historieforskningen.