Slaget ved Granikos

Bakgrunn

Som følge av at Aleksanders far Filip II av Makedonia ble myrdet, og den påfølgende konsolideringen av Aleksanders makedonske besittelser, kunne han gjenoppta sin fars planer om invadere Perserriket. Han satte ut med en hær tidlig i 334 f.Kr. Før han forlot Makedonia utnevnte Aleksander sin fars erfarne general Antipatros som regent i sitt fravær. Det er ulike kilder til størrelsen på den makedonske hæren. Arrianos, som benyttet Ptolemaios som kilde, skrev at Aleksander krysset Hellespont med mer enn 5 000 hester og 30 000 menn til fots; Diodorus Siculus benytter omtrent samme antall, men noe ulik, 5 100 hester og 32 000 menn til fots. Diodorus refererer også til en framskutt hær allerede i Anatolia, som Polyainos i hans verk Om strategier hevder var på 10 000 menn. En moderne beregning antar at Aleksander til sammen hadde en hær på rundt 47 000.

Samling av persiske styrker

Før Aleksander og hans hær kunne krysse Hellespont, hadde de persiske satrapene samlet sine styrker, rundt regnet 10 000 kavalerister og 5 000 infanterister ved byen Zelda. Memnon var en framstående gresk leiesoldat på persisk side. Han behersket en hær som var underlegen i antall. Antallet soldater er vanskelig å beregne grunnet motstridende kilder for begge sider, men det er overensstemmelse at den makedonske hæren var overlegent størst. Det laveste antall på persiske soldater er på rundt 6 000 og det høyeste er 15 000, og i tillegg kom den tyngden delen av hæren med greske leiesoldatene, rundt regnet fra 10 000 greske kavalerister og fra 5 000 til opptil 10 000 greske hoplitter.
Memnon hadde en plan for å angripe Aleksander. Han beordret den persiske hæren om å ødelegge mat og midler for å produsere mat i landsbyene som Aleksander måtte passere. De persiske satrapene stolte ikke på Memnon og utførte ikke hans ordrer. Perserne hadde to hovedmål: de ville tvinge Aleksander mot en posisjon som de valgte, en defensiv posisjon som kunne minimalisere Aleksanders fordel med infanteriet. De valgte krysningspunktet for elven Granikos i håp om den makedonske hæren ikke ville holde informasjonen her. De ventet med hele kavaleriet i første frontlinje. Aleksander, etter å ha krysset Hellespont, marsjerte 100 km mot perserne.

Revisjonistisk syn

Historikeren Peter Green, i hans biografi fra 1974 av Aleksander, her foreslått en måte å forsone de motstridende redegjørelsene til Arrianos og Diodorus. I Greens tolkning var elvebredden voktet av infanteriet, ikke kavaleriet, og Aleksanders styrker fikk store tap i forsøket på å krysse elven, og ble tvunget til å trekke seg tilbake. Aleksander skal da motstrebende ha akseptert Parmenions råd og krysset elven om natten på et ubevoktet sted, og utkjempet slaget om morgenen den neste dagen. Den persiske hæren raste av sted mot stedet hvor Aleksander hadde krysset elven. Kavaleriet nådde først fram foran de langsommere infanteriet. Slaget utkjempet seg deretter i stor grad som beskrevet av Arrianos og Plutark.
Greens begrunnelse for forskjellene mellom hans framstilling og de antikke kildene ved å foreslå at Aleksander senere tildekket hans innledende feilskjær i å krysse elven. Green har gitt en hel appendiks til støtte for sin tolkning. Hovedårsaken var politisk, Aleksander kunne ikke innrømme selv et midlertidig nederlag. Hans innledende nederlag ble tildekket av hans propagandister med et meget heroisk (og homerisk) angrep mot en sterk hær. I forordet til en ny utgivelsen av sin biografi (2012) skrev Green at teorien har forblitt uangripelig.