google/wiki40b huggingface dataset:
Gråbrødretorv (København)

Gråbrødretorv er et smalt og langstrakt torg i sentrale København, oppkalt etter gråbrødrene i et nærliggende fransiskanerkloster. Gråbrødreklosteret ble opprettet i 1238.
Torget ligger ikke så langt fra Rundetårn, og støter opp til Kejsergade, Klosterstræde og Niels Hemmingsens Gade. 
Gråbrødretorv utmerker seg ved en helhetlig, gammel bebyggelse, og all bebyggelse omkring torget er freda. Særlig verdifull er husrekka 1-9, som kan sises å være en tidlig form for typehus, oppført som bolighus for borgere etter den store bybrannen i 1728, tegna av overlandbyggmester J.C. Krieger. Mot torget er de fleste av disse husene grunnmurt med glattpussa fasader uten relieff og med markerte arker. De er malt i originale, kraftige farger i rødt, gult og grønt. Fasadene mot gården og sidehusene er i bindingsverk.

Brann og bombardement

Da København brant i 1728 ble de fleste husene rundt Ulfeldts Plads flammenes rov og derfor er de fleste av husene man ser i dag fra tiden etter. På folkemunne ble husene ofte kalt «ildebrandshuse». Husene som ligger på vestsiden av torvet ble oppført etter bombardementet i 1807.

Gråbrødretorv i dag

Gråbrødretorv fikk status som gågate i 1968 og er preget av alle restaurantene og kaféene hvor man gjerne sitter ute i sommerhalvåret.
British Aerospace

Historie

Selskapet ble dannet i Storbritannia 29. april 1977 som et resultat av den såkalte Aircraft and Shipbuilding Industries Act. Denne loven medførte at man nasjonaliserte og slo sammen selskapene British Aircraft Corporation, Hawker Siddeley Aviation, Hawker Siddeley Dynamics and Scottish Aviation.
I 1999 kjøpte selskapet så Marconi Electronic Systems (MES) som hadde vært forsvars- og skipsbyggingsavdelingen til General Electric Company (GEC), og slo så sammen disse selskapene til dagens BAE Systems.
Lyr

Beskrivelse

Lyren kan bli inntil 130 cm lang og 13 kg. Den mangler skjeggtråd og er underbitt. Sidelinjen er mørk og tydelig. Den buer markant nedover under første ryggfinne og dette kan brukes til å skille lyren fra sei som har en rett og lys sidelinje.
Lyr er en god matfisk som tåler noe tid før den tilberedes. Lett å filetere, og egner seg til steking.

Utbredelse og habitat

Lyren er utbredt nordøst i Atlanterhavet, fra nord i Marokko til Finnmark i Norge og Island. Den er mest tallrik rundt De britiske øyer. Lyren er også registrert sør i Østersjøen. I Norge finnes den langs hele kysten, men er mest vanlig langs vestlige og sørlige deler.
Lyren finnes fra overflaten og ned mot 200 meters dyp og er bentopelagisk. Liker seg best over hard bunn gjerne i nærheten av land.

Adferd

Lyren lever hovedsakelig av andre fisker. Den kan også ta krabber og reker. Lyren samles i stimer i gytetiden. Gytingen skjer om våren eller tidlig på sommeren.
Attribusjon

Attribusjon er et sosialpsykologisk begrep som betegner det å gi spontane årsaksforklaringer av hendelser vi opplever i dagliglivet. Attribusjoner kan gis om andres atferd (interpersonlig attribusjon) og om egen atferd (selvattribusjon). Attribusjon innebærer at vi gir en mening til hendelser som skjer mer enn objektivt korrekte forklaringer. Mye av forskningen på attribusjon har derfor fokusert på de "feil" vi gjør i attribusjoner (attribusjonsbias).  
Attribusjoner viser typisk til personlige forhold eller til noe i situasjonen. Førstnevnte betegnes som disposisjonelle eller personlige attrbusjoner; sistnevnte kalles situasjonelle. Om jeg snubler på fortauet, kan jeg tenke at årsaken var at det var ujevnt underlag (situasjonell attribusjon) eller at jeg er en klums (disposisjonell attribusjon). Samme skille ses når vi forklarer en annens snubling. 
Attribusjoner har, ved siden av nevnte dimensjon (som angår lokus: Hvor plasseres årsaken, internt eller eksternt) også andre dimensjoner: Kontrollerbarhet (opplevd kontroll vs. mangel på kontroll), stabilitet (stabil-ustabil) og spesifisitet (spesifikk-uspesifikk). 
Attribusjonspsykologien har viktige forløpere i Gestaltpsykologien og fenomenologisk psykologi, i og med at vekten er på opplevelse og meningsskaping. Sosialpsykologen Fritz Heider, i boken «The psychology of interpersonal relations» (1958) la grunnlaget for attribusjonspsykologien. Senere forskere, spesielt den amerikanske sosialpsykologen Harold Kelley, utviklet feltet videre ved å undersøke betingelser som gjør at vi velger situasjonelle eller disposisjonelle forklaringer.  
Mens Heider og Kelleys tilnærming undersøkte hvorfor vi velger situasjonelle eller disposisjonelle forklaringer, vektla andre forskere de konsekvenser bestemte attribusjoner har. Eksempelvis undersøkte den amerikanske psykologen Bernhard Weiner hvordan nederlag i skolesammenheng forklares. Hvis en elev forklarer dårlig prestasjon med en intern, stabil attribusjon («Å, jeg er så dum») impliserer en slik forklaring at det er lite man kan gjøre for å gjøre det bedre neste gang. En attribusjon til ytre, ustabile årsaker («Oppgavene var så vanskelige») gir et helt annet grunnlag for forbedring. Et annet eksempel på forskning som fokuserer på konsekvenser av attribusjoner er forskningen på lært hjelpeløshet. Her fører personens attribusjon til mangel av kontroll i situasjonen til passivitet.  
Et viktig bidrag til attribusjonspsykologien er Daryl Bems selvpersepsjonsteori (ca. 1965). Denne fokuserer på hvordan vi oppfatter oss selv, våre holdninger og meninger i situasjoner der vi er usikre.Bem hevder at vi i slike situasjoner gjennomfører attribusjoner på samme måte som andre (observatører) ville gjøre det. Spørsmålet "Er du sulten" kan være vanskelig å besvare hvis man verken er sulten eller mett. Men hvis man spiser mye ved måltidet, trekker man gjerne slutningen "Jeg var mer sulten enn jeg trodde" - akkurat slik en ekstern observatør ville tolke atferden. Paradoksalt nok var Bems teori basert direkte på Skinners teori om hvordan selvkunnskap etableres.
45. VDV-spetsnaz-brigade

45. VDV-spetsnaz-brigade (russisk: 45-я отдельная гвардейская бригада специального назначения) er en VDV SPETSNAZ-brigade i det russiske forsvaret. Brigaden er underlagt de russiske luftlandestyrkene, og er forlagt til Kubinka. Som de fleste SPETSNAZ-brigader er den operativt kontrollert av GRU.
MT «Prestige»

«Prestige» var en enkelskroget oljetanker som sank utenfor Galicia (Spanias nordkyst) den 19. november 2002. Prestige var lastet med 77 000 tonn råolje.
Trouble (Elvis Presley-sang)

«Trouble» er en amerikansk bluessang, skrevet av Jerry Leiber og Mike Stoller. Den ble opprinnelig fremført av Elvis Presley i 1958 og en rekke artister har laget coverversjoner av sangen i de senere år, mest notabelt av Amanda Lear.

Bakgrunn

Presley fremførte sangen i spillefilmen King Creole fra 1958. Han spilte inn Trouble 15. januar 1958. Den ble 19. september 1958 utgitt på LP-platen med filmens soundtrack (RCA Victor LPM 1884). Scotty Moore spilte elektrisk gitar. Den var én av tre sanger som ble skrevet av Leiber og Stoller til King Creole.
Presleys opptreden i filmen alluderer til Muddy Waters og Bo Diddley: «If you're looking for trouble», resiterer han, «then look right in my face. Because I'm evil. My middle name is Misery».
Musikkanmelderen Maury Dean antyder at Trouble, med Presleys knurrende snerring er én av de første protopunk-rocksangene.
Ti år etterpå åpnet Presley sin comeback-special i 1968 med dette nummeret. Med mørk og dyster belysning som fremhevde hans hånlige flir, henspilte sekvensen på Presleys brokete fortid og image som «farlig» og tjente som et bevis på at sangeren fortsatt var «sexy, sprø og direkte provoserende».
Stykket gled deretter over i «Guitar Man» med «Jailhouse Rock» som bakteppe med mannlige dansere i celler.
Presley fremførte låta flere ganger på turnéer i begynnelsen av 1970-årene og uoffisielle innspillinger av disse fremførelsene har vært i omløp. I 1975 spilte Presley inn «T-R-O-U-B-L-E» på single, men dette er en helt annen låt.
Sangen var med i den musikalske revyen Smokey Joe's Cafe.
Don't be evil

«Don't be evil» (vær ikke ond) var Googles uformelle verdimålsetting, først foreslått av de to Google-ansatte Paul Buchheit og Amit Patel på et møte. Buchheit, grunnleggeren av Gmail, sa at han «ønsket noe som, når det var bestemt, ville være vanskelig å fjerne», og la til at slagordet «også [var] et stikk mot andre firmaer, spesielt våre konkurrenter, som på den tiden, etter vår mening, på en måte utnyttet brukerne til en viss grad.»
Norsk Koksverk

Norsk Koksverk A/S ble grunnlagt i Mo i Rana 1961 som et statsaksjeselskap etter stortingsvedtak. Koksverket skulle sikre avsetning av produksjonen ved de norske kullgruvene på Svalbard, samt etablere en innenlandsk koksproduksjon for å gjøre smelteindustrien mindre avhengig av import. Anlegget ble lagt til Mo i Rana fordi Norsk Jernverk ble regnet som den store avtager. Det ble også bygget en ammoniakkfabrikk som utnyttet gassen fra koksproduksjonen. Norsk Koksverk var i drift fra 1964, og ble nedlagt etter stortingsvedtak i 1988. Samme år ble stedets andre hjørnesteinsbedrift, Norsk Jernverk nedlagt og videreført i selvstendige enkeltbedrifter, som er samlet i Mo Industripark.
Skyting under Middelhavslekene 1951

Skyting under Middelhavslekene 1951. Skyting var en av tretten sporter under de første Middelhavslekene som ble arrangert i Alexandria i Egypt i perioden 5. oktober til 20. oktober 1951. Det ble konkurrert i fem øvelser i skyting, kun for menn. Egypt ble beste nasjon med to gullmedaljer foran Italia som også vant to gull.
Verdensegget

Verdensegget eller det kosmiske egg er et mytologisk motiv funnet i skapelsesmyter i mange kulturer og sivilisasjoner. Skapelse betegner i mange religioner den prosess hvor man så for seg eller forklare hvordan verden ble skapt. Typisk for verdensegget er at det handler om en begynnelse i en eller annen form, og universet eller et opphavlig vesen fikk sin eksistens ved å bli «klekket» fra egget.
Med dette mytologiske motivet som metafor utviklet teoretikere på 1930-tallet en tankegang om at universet utvider seg. Nåværende kosmologiske modeller fremmer at for mange milliarder år siden var universets masse komprimert til et volum rundt tredve ganger størrelsen av vår sol og fra dette utvidet seg til sin nåværende størrelse (Big Bang), se Kosmisk egg-teorien.

Kinesisk mytologi

I myten om Pangu, utviklet av taoistmunker, flere hundre år etter Lao Zi, begynte universets som et egg. En gud ved navn Pangu ble født på innsiden av et egg, brakk det i to halvdeler: den øverste delen ble himmelen mens den nedre delen ble jorden. Etterhvert som guden vokste seg større, vokste himmelen og jorden tykkere og ble delt fra hverandre. Til slutt døde Pangu og hans kroppsdeler ble ulike deler av jorden.

Egyptisk mytologi

I opprinnelsesmyten om Ogdoaden framsto Melkeveien fra vannene som en jordhaug og som ble guddommeliggjort av Hathor. Ra var oppbevart inni et egg som ble lagt i denne jorden av en himmelsk fugl. I de tidligste versjonene av denne myten var fuglen en gås (uten å forklare hvor gjessene kom fra). Imidlertid etter at Tot-kulten utviklet seg ble det sagt at egget hadde vært en gave fra Tot og lagt i jorden av en ibis, den fugl som han selv var assosiert med.

Finsk mytologi

I Kalevala, det finske nasjonalepos, er det i innledningen en myte om at verden blir skapt fra fragmentene av et egg som kom fra en dykkand og gitt til Ilmatar, luftens gudinne. Dykkanden bygger reir og legger egg på hennes kne, ett av eggene blir ødelagt, og av bitene oppstår himmelen, jorden og stjernene. Vannets mor føder Väinämöinen som fullfører skapelsen.

Vedanta og sanskrits hellige skrifter

De tidligste tanker om et «eggformet univers» finnes i noen av de hellige sanskritskriftene. Sanskrit er et av de eldste språkene i den indoeuropeiske språkfamilien og er i dag fortsatt det liturgiske språket til hinduismen, buddhismen og flere andre indiske religioner. Sanskrits begrep for universets egg er Brahmanda hvor første del, Brahm, betyr «kosmos» eller «utvidelse», og siste del, Anda, betyr «egg». Purana («gamle tider») er en litterær sjanger fra oldtiden i hinduistisk litteratur som har flere fortellinger som detaljert forteller om verdensegget, blant annet Brahmanda Purana. Et annet, men tilsvarende indisk konsept er Hiranyagarbha, at verden ble skapt fra den gylne livmor.
Francesco Maria Piave

Bakgrunn

Francesco Maria Piave var sønn av det velstående ektepar  Giuseppe Piave og Elisabetta Casarini Murano under det korte napoleonske Kongedømmet Italia.

Librettist

Han etterfulgte Salvatore Cammarano som Giuseppe Verdis viktigste librettist midt i dennes karriere. Piave forble regissør (og dermed librettist) fra 1844 til 1860 ved Teatro La Fenice i Venezia, og skiftet over etter Verdis anbefaling til Teatro alla Scala i Milano. 
Han skrev librettoene til Verdis operaer Ernani (1844), I due Foscari (1844), Attila (1846), Macbeth (1847), Il Corsaro (1848), Stiffelio (Verdi, 1850), Rigoletto (1851), La traviata (1853) Simon Boccanegra (1857) og La forza del destino (1862). 
Verdi satte pris på Piave, som produserte ikke mindre enn 9 (med Aroldo 10) libretti, og ikke minst fordi han var en tro tjener for mesteren. Hva Verdi bad om, utførte han omgående; han hadde imidlertid ikke den åndelige selvstendighet eller selvtillit til å gestalte virkelig innovative tekster som var ubundet av  litterariske om musikksramatiske konvensjoner. Men han gjorde hvqa Verdi forlangte av ham. 
Samtidig ble Piave i Verdis private korrespondanse gitt  en nedlatende omtale, tildels spottende.
I 1867 ble han rammet av slag, og var så lammet til utgangen av sitt liv. For å støtte ham og hans hustru planla Verdi i 1869 et album med seks romanser med komposisjoner av Daniel François Esprit Auber, Ambroise Thomas, Luigi Ricci, Saverio Mercadante ogg ham selv; til syvende og sist ble ikke planen virkeliggjort.
Francesco Maria Piave skulle sikkert også ha skrevet librettoen til Aïda, en bestilling Verdi aksepterte i 1870, hvis han ikke hadde blitt sterkt svekket av slag.
Mindre kjent er at Piave også skrev librettoer for Giovanni Pacini, Saverio Mercadante, Federico Ricci og én for Michael Balfe.
Piave døde i Milano i 1876, 65 år gammel. Han ble begravet fra Cimitero Monumentale i samme by.
Mnemosyne

Hukommelsens basseng

Mnemosyne hadde også herredømme over et basseng i Hades, motpart til elven Lethe, i henhold til en rekke av greske gravinskripsjoner fra 300-tallet f.Kr. som ble skrevet i daktylisk heksameter. Døde sjeler drakk fra Lethe slik at de ikke skulle glemme sine tidligere liv når de ble reinkarnert. Innvidde ble oppmuntret til å drikke fra elven Mnemosyne når de døde framfor Lethe. Disse inskripsjonene kan ha vært forbundet med orfisk poesi.
Tilsvarende, de som ønsket å konsultere undergrunnsorakelet til Trofonios i Boiotia ble oppfordret til å drikke vekselvis fra to kilder som ble kalt for «Lethe» og «Mnemosyne». Hun var således en mindre orkelgudinne. Et tilsvarende opplegg er beskrevet i Myten om Er på slutten av Platons dialog Staten, ca 380 f.Kr.. Teksten gir en redegjørelse for kosmos og for livet etter døden som i stor grad har preget ettertiden.
Mnemosyne er tidvis forvekslet med gudinnen Mneme eller sammenlignet med Memoria.
Lithurgini

Utseende

Små til store (5 – 21 mm), nokså kraftige bier uten metalliske farger og lyse flekker, ofte forholdsvis hårete. De kan minne om slekten Megachile men er gjerne noe mer langstrakte. Særlig hunnene har ofte et framspring midt i ansiktet. Munndelene er nokså lange.

Levevis

Lithurgini er solitære bier, det vil si at hunnene lager reirene sine hver for seg, bortsett fra at i slekten Microthurge kan flere hunner av og til dele på en forgrenet gang. Reiret legges vanligvis i tørr, råtten ved men kan også finnes blant annet i tørre kuruker. Det er en ufôret gang, noen ganger forgrenet, det er vanligvis ikke skiller mellom de ulike larvekamrene, hvert med et egg lagt i en masse av pollen. Noen ganger kan en gang brukes av flere generasjoner.
Som vanlig for solitære bier er de oligolektiske, det vil si at de samler pollen fra bare én eller noen få plantearter. En del amerikanske arter ser ut til å spesialisere seg på arter i kaktusfamilien (Cactaceae).

Utbredelse

Av de tre slektene forekommer to bare i det sørlige Sør-Amerika, mens slekten Lithurgus er videre utbredt og også er representert med tre arter i Sør- og Mellom-Europa.
Marcelle Tascher de la Pagerie

Bakgrunn

Hon var datter av Etienne-Francois Clary (1757-1823) og hans hustru Catherine-Marguerite-Marseille Guey (død 1804). Hun var brorsdatter ill Désirée Clary (dronning Desideria) og giftet seg med greve Henri de Tascher de la Pagerie (død 1816), en nevø til Frankrikes keiserinne Josephine de Beauharnais.

Til Frankrike

Tascher de la Pagerie bekjentgjorde i 1827 sin intensjon om å forlate Sverige på grunn av hjemlengsel. Desideria kommenterade Tascher: «”förstår du, att jag i min tillbakadragna ställning föredrar att vara ensam, jag sysselsätter mig då bättre, så mycket mer som hon sällan delar denna avskildhet med mig, och hennes nöjen kom mig att skarpare känna avsaknaden av mina egna; jag stannade alltid i skuggan, och hon var solen.»  
Da hun returnerte til til Frankrike ble hun dypt savnet av Desideria, som deretter bare hadde svenske hoffdamer og skal ha kjent seg isolert av å ikke ha noen å samtale med om sine minner fra Frankrike. 
Desideria erstattet henne med grosshandler Carl Abraham Arfwedson, som hadde vært gjest i hennes hjem under hennes oppvekst og som hun deretter ofte snakket med om Frankrike, noe som gav opphav til ryktrn at de en gang skal ha hatt en romanse.  Ved sin kröning i 1829 erklærte Desideria at hun hadde trengt Tascher -- «Det blir mycket besvärligt, och jag skulle behövt Mar celle här för att ge mig mod, men det måste jag avvara.»
Shambala

Shambala, også kalt sambaa, shambaa, sambala eller sambara, er en etnisk og språklig gruppe som holder til i Usambara-fjellene i nordøstre Tanzania. I 2001 var shambala-befolkningen på omtrent 664 000.
Småbrekke

Småbrekke er et sted i Bergsdalen, ved Dale i Vaksdal kommune i Hordaland. Gården Småbrekke fikk Vaksdal kommunes miljøvernpris for 1995.
Vaksdal kommune arrangerer vilkmarksleir for barn ved Småbrekkevannet hver sommer.
Fra Småbrekke kan man gå langs en delvis vei/sti kalt Militærvegen. Da vil man først nå Moastølen, en idyllisk liten seter som egner seg for turer med små barn. Følger man stien videre i et variert og vakkert landskap, vil man etter ca. 2,5 timers gange nå DNT-hytten Gullhorgabu. Denne turen kan man gå både sommer og vinter. Egner seg også for pulk om vinteren.
Strofisk form

Strofisk form er en komposisjonsform hvor en enkelt blokk (verset) gjentas med få eller ingen variasjoner. Det brukes ofte i viser og musikk med røtter i blues eller folkemusikk.
Det er en form for lied. Når stykket har samme karakter eller stemning hele veien, kan komponistene gi alle strofene samme melodi.
Et eksempel på dette er Heidenröslein av Franz Schubert.
Morgan Schneiderlin

Landslaget

Han kom med i den franske bruttotroppen til VM. Han kom opprinnelig ikke videre til 23-mannstroppen, men han kom allikevel med i troppen på grunn av at Franck Ribéry og Clément Grenier måtte melde forfall på grunn av skade. Debuten for landslaget kom den 8. juni 2014 i en 8-0 seier hjemme mot Jamaica i Lille. 
Han ble tatt ut i Frankrikes EM-tropp til EM i Frankrike 2016. Han erstattet Lassana Diarra etter skade.
Musikkfesten i Bergen

Musikkfesten i Bergen var en norsk musikkfest som ble avholdt fra 26. juni til 3. juli 1898.

Bakgrunn

I mange europeiske byer ble det avholdt musikkfester på 1800-tallet. Den første nordiske musikkfesten ble avholdt i København i 1888. Den andre nordiske musikkfesten ble avholdt i Stockholm i juni 1897.
Ifølge Aimar Grønvold var det Johan Bøgh som fikk ideen til å holde en norsk musikkfest samtidig med den store landsutstillingen i Bergen i 1898. Men det var Edvard Grieg som kom til å lede planleggingen. Han planla å invitere det nederlandske Concertgebouw-orkesteret til Bergen i forbindelse med festen. Da det kom melding fra Amsterdam om at Grieg hadde engasjert dette orkesteret, oppsto det en lang pressefeide om valget av orkester. Komiteen for musikkfesten hadde egentlig villet bruke norske musikere. Grieg kom særlig opp i uenigheter med komponisten Johannes Haarklou. Men da Grieg satte sin stilling inn på valget, fikk han det som han ville.

Musikkfesten

Musikkfestens konserter fant sted i en provisorisk sal på Nygårdshøyden.
Grieg dirigerte selv sin klaverkonsert op. 16 med Agathe Backer Grøndahl som solist (29. og 30. juni), samt operafragmentet Olaf Trygvason (op. 50, 1. og 2. juli) med Thorvald Lammers og andre. Erika Nissen spilte Christian Sindings klaverkonsert, og Agatha Backer Grøndahl sin egen klaversuite I Blaafjellet. Johan Svendsen oppførte sin 1. symfoni. Videre ble oppført Johan Selmers «Tyrkerne gaar mod Athen», Christian Sindings klaverkonsert, Iver Holters orkestersuite «Götz von Berlichingen», Johan Halvorsens «Vasantasena», Gerhard Schjelderups orkerstersuite «En hellig aften» og Ole Olsens symfoniske dikt «Asgaardsreien».
Det ble oppført mindre verker av Edmund Neupert, Thomas Tellefsen, Halfdan Kjerulf, Rikard Nordraak, Eyvind Alnæs, Johan Backer Lunde, Per Winge, Otto Winter-Hjelm og Christian Cappelen. De fleste komponistene dirigerte sine egne verker, mens korene ble dirigert av Ingolf Schjøtt.
I ettertid ble musikkfesten ansett som en suksess og en begivenhet i norsk musikkhistorie. Den kan anses som en tidlig forløper for de senere Festspillene i Bergen.
«U-537»

Tysk ubåt «U-537» var en ubåt i Nazi Tysklands Kriegsmarine under andre verdenskrig Kjølen ble strukket 10. april 1942 ved Deutsche Werft i Hamburg. Hun ble tatt i bruk  27. januar 1943 under kommndo av Kapitänleutnant Peter Schrewe. Schrewe hadde kommandoen over båten i nesten to år, inntil den gikk tapt.
'«U-537» gjennomførte tre tokt og er den eneste tyske ubåt som gjennomførte en landgang i Nord-Amerika under krigen da dens besetning installerte den automatiske værstasjonen Kurt i Martin Bay i Labrador den 22. oktober 1943. Hun ble sendt til Det fjerne østen Den 10. november 1944 sank hun i Javasjøen, øst for Surabaya. U-537 sank med alle om bord— 58 offiserer og mannskap. Senket av torpedoer fra det amerikanske krigsskipet  USS Flounder.

1. tokt

«U-537» forlot Kiel 18. september 1943 og seilte til Bergen, hvorgts hun dro på sin første patrulje den 30. september. Hun seilte over Nord-Atlanteren hvor hun den 22. oktober satte opp en værstasjon i Martin Bay i Labrador (Wetter-Funkgerät Land-26) med kodenavnet "Kurt". Værstasjonen  ble ikke oppdaget sv canadiske myndigheter før i 1981.
Hun ble angrepet utenfor Newfoundland 31. oktober av et canadisk Hudson fly RCAF med åtte raketter, alle bommet. Den 10. november ble hun angrepet av en canadisk Catalina fra RCAF med fire dypvnnsbomber utenfor Cape Race. Ubåten unnslapp uten skader, men neste dag ble hun angrepet av en annen Catalina med fire dypvsnnsbomber som i noen grad påførte henne skader. Overflateskip sluttet seg til i jakten, men klarte ikke å lokalisere «U-537» og hun anløp Lorient 8. desember.

2. tokt

«U-537» seilte fra Lorient 25. mars 1944 og seilte rundt Afrika, tvers over Det indiske hav til Batavia  2. august etter en seilas som varte i 131 dager.

3. tokt

Ubåten forlot Batavia med kurs for Soerabaja den 1. oktober 1944 og seilte på sitt tredje og siste tokt 9. november da hun ble senket med  alle ombord — 58 offiserer og mannskap i Javasjøen av torpedoer fra USS Flounder.
Papirdragen

Papirdragen er en norsk animert kortfilm fra 1963 regissert av Ivo Caprino. Den var rettet mot barn og var en oppdragsfilm om UNICEFs arbeid og ble vist over hele verden på 1960-tallet. Egil Monn-Iversen komponerte musikken, Odd Børretzen skrev manus, mens Ingse Gude skapte alle de 30 dukkene sammen med sin elev Ingeborg Isdahl.
Filmen regnes som teknisk vellykket og fikk mye ros da den kom. Samtidig møtte den motforestillinger for å være naivistisk i framstillingen. Filmen var imidlertid tidstypisk i sin avspeiling av datidens bistandsarbeid.
Den hadde premiere på Scala kino den 18. juni 1964. Den ble vist på norsk TV i 1969.