Astypalaia

Historie

Navnet på øya er avledet fra den mytiske figuren Astypalaia. Hun hadde et forhold til havguden Poseidon og hadde to sønner med ham, i henhold til gresk mytologi. Poseidon forførte henne i form av en havpanter. Men navnet kan bety «gamlebyen» i henhold til gammelgreske ἄστυ, «by». I den østlige delen av øya, særlig i bukten Vathy, er bosetninger fra kykladisk kultur avdekket. I den vestlige delen er det funnet mykenske gravkamre. Senere ble øya bosatt av grekere fra Megara. Dens konstitusjon og bygninger er kjent fra tallrike inskripsjoner. Astypalaia deltok i det athenske sjøforbundet. Øyas polis var lokalisert på stedet for dagens Kora (også skrevet Chora). I antikken var øya kjent for sin overflod med fisk. De romerske keiserne anerkjente øya som en fristat (se nedenfor).
I senantikken og tidlig middelalder tilhørte øya Det bysantinske rike fram til 1207 da den i kjølvannet av det fjerde korstog ble underlagt som føydalt len av familien Querini fra republikken Venezia, noe som varte fram til 1522. Queriniene bygde en festning som fortsatt står og la navnet på øya til sitt familienavn som ble Querini Stampalia. I 1522 ble den erobret av det muslimske osmanske rike som besatte øya fram til 1912, kun med to avbrytelser: fra 1648 til 1668 under Kretakrigen da den var okkupert av Venezia, og fra 1821 til 1828 hvor øya deltok i den greske selvstendighetskrigen for å kaste av seg det osmanske åket.
Den ble okkupert på nytt av osmanerne i 1828 inntil den 12. april 1912 da øya under den italiensk-tyrkiske krig gikk fra vondt til verre ved å bli okkupert av Italia. Den italienske marine, Regia Marina, gikk i land på øya, og den ble den første av de greske øyene i Dodekanesene som ble okkupert av italienerne. Derfra dro italienerne videre til Rhodos og gjorde landgang om natten mellom 3. og 4. mai. Øya ble underlagt Italia fram til slutten av den andre verdenskrigen da britene frigjorde den og hadde den under midlertidig administrasjon inntil øya ble sammen med resten av Dodekanesene gjenforent med Hellas i 1947.

Avtalen med Roma

Teksten for Astypalaias avtale med Roma, gjort i 105 f.Kr., har overlevd ved at den var nedskrevet på et monument som ble avdekket av arkeologer.
Hovedtrekket i avtalen er den formelle antagelsen av fullstendig likhet mellom Roma og Astypalaia. Øyboerne skulle ikke gi støtte til romernes fiender eller tillate at slike fiender passerte gjennom deres område eller områder under deres kontroll, og likeledes skulle ikke romerne gi støtte til Astypalaias fiender, eller tillate at slike fiender passerte gjennom deres område eller områder under deres kontroll. I tilfelle av angrep på Astypalaia, skulle romerne komme øya til unnsetning, og i tilfelle ved angrep på Roma skulle Astypalaia komme til unnsetning. Og videre.
Om ingen annen historisk vitnemål hadde blitt bevart, ville funnet av denne teksten muligens ha ført til slutningen om at Roma og Astypalaia var to stater av lik størrelse og makt. Faktum er, selvfølgelig, at det er mengder av vitnemål som viser at på den tiden da denne avtalen ble inngått var Roma allerede en stormakt som dominerte Middelhavet mens Astypalaia var en svært liten politisk og militær makt i denne som i alle andre historiske epoker. Det faktum at Roma behold avtalens form, om enn ikke dens substans, om likhet er en antydning til romerske politikken overfor alle grekere på denne tiden. Avtalen som romerne ga Astypalaia var således ikke unik, men en standardform, selv om antatte andre avtaler med greske byer ikke har blitt bevart.