Dzyans bok

Dzyāns bok (eller Dzāns bok) er angivelig en urgammel esoterisk tekst som ligger til grunn for 
Helena Petrovna Blavatskys bok The Secret Doctrine («Den hemmelige lære», 1888), og Alice A. Bailey i hennes verk A Treatise on Cosmic Fire («En avhandling om den kosmiske ild», 1923).
Religionsvitenskapen har ikke identifisert Dzyans bok, og det er hevdet at den er fiktiv og kun en fabrikasjon av Blavatsky (og/eller Bailey). Andre har hevder å ha identifisert den i ulike esoteriske verker innen buddhisme, kabbalisme og sufisme. 
Blavatsky forklarer Dzyāns Bok som Jainismens esoteriske og tapte urtekst, og hevdet at den eksisterte i oversettelser til kinesisk, og tibetansk.
I løpet av de årene som er gått siden Blavatskys utga sitt bok har Dzyāns bok fortsatt ikke dukket opp.

Kālachakra Tantra

Under tittelen «Stillhetens røst» utga Blavatsky i 1889 en annen tekst fra «den samme serie [av tekster] hvorfra Stanzene fra Dzyans bok er hentet, og som Den hemmelige lære er basert på». Der finnes utsagnet: «Ønsker du å bli en Yogi av «Tidens sirkel» (kālachakra)»?
I 1927 utga Alice Leighton Cleather og Basil Crump en faksimileutgave av «Stillhetens røst» i Peking, etter forespørsel fra den 9. Panchen Lama (1883–1937), «som den eneste sanne fremstilling på engelsk av hjertets lære i mahayāna». Den 9. Panchen Lama bidro med en kort melding om veien til frigjøring, og var en linjeholder innenfor kālachakra-tradisjonen som etablerte flere sentre for studier av Kālachakra Tantra i Tibet og Mongolia.
Læren i Dzyāns Bok skal stemme overens med Kālachakra Laghu Tantra, selv om ingen vers fra Dzyāns bok ennå er blitt verifiserte eller sett av andre enn innvidde. Jñāna («Dzyān») er også tittelen på den femte og siste seksjonen av Kālachakra Laghu Tantra.
I 1984 ble det fremmet en hypotese om at Dzyans bok kan ha vært en del av den forsvunne teksten Kālachakra mūlatantra.

Dzyāns bok

Blavatsky omtalte Dzyāns bok som første del av Tenguyr i den tibetanske buddhistiske kanon. Den forekommer imidlertid ikke i 12 offisielle versjoner av denne tekstsamlingen. Hva som imidlertid er klart, var at navnet Dzyān − ifølge Blavatsky − var kjent av orientalister i hennes samtid under et annet navn:
«Selv om en stor del av de verker på sanskrit, kinesisk og mongolsk som er sitert i de foreliggende bind visselig er kjente av enkelte orientalister, er hovedverket − det som stanzerne er hentet fra − ikke i europeiske bibliotekers besittelse. Dzyans (eller Dzans) bok er fullstendig ukjent for våre filologer, eller de har ikke under noen omstendighet noensinne hørt om den under dens nåværende navn. ... Størstedelen av de gitte lærdommer finnes spredt omkring i hundrevis og tusenvis av sanskrit-manuskripter, hvorav noen er oversatt ... mens andre venter på å bli det. Enhver filolog har derfor muligheten til å verifisere de utsagnene som her er gjort, og å få verifisert de fleste sitatene. Noen få nye faktaopplysninger ... og passasjer som er sitert fra kommentarene, vil bli funnet vanskelig å oppspore. Flere av lærdommene har dessuten hittil blitt overlevert muntlige; men også de er i enhver henseende funnet i de nesten utallige bind som utgjør braminenes, den kinesiske og den tibetanske tempel-litteratur.»
Dzyān, som moderne orientalister kaller Jain, er nevnt allerede i 1911-utgaven av Encyclopædia Britannica. Det er også nevnt i 5. utgave (1969) av Aschehougs konversasjonsleksikon.

Esoterisk jainisme

Blavatsky betraktet likhetene mellom Jainisme og Buddhisme som store, og hevdet buddhismen opprinnelig sprang ut av jaina-tradisjoner.
«Påviser ikke Plinius dem [Buddhistene] etablerte ved Dødehavets strender i «tusenvis av år»? ... Og er det umulig at deres påvirkning ikke har etterlatt seg dypere spor i alle disse sektene [gnostikere] enn hva som er alminnelig antatt? Jaina-sekten hevder at buddhismen er utgått fra dens læresetninger  at buddhismen eksisterte før Siddhārtha, bedre kjent som Gautama Buddha. ... Hindu Brahman nedtegnelsene viser inkarnasjonen av Jomfru Avany av den første Buddha − guddommelig lys − som å ha funnet sted noen tusen år f.Kr. på øyen Lanka ... Fortellingen om Jomfru Avany og hennes hellige sønn, Sâkyamuni, er nedtegnet i en av de hellige bøkene hos Singalesiske Buddhister – Nirdhasa; og Brahamenes kronologi fastsetter den store Buddhistiske revolusjon og religiøse krig, og den etterfølgende utbredelse av Sâkyamunis lære i Tibet, Kina, Japan, og andre steder til 4 620 år f.Kr.
...Hans [Buddhas] idéer ble utviklet og modnet mens han var i lære hos Tir-thankara, den berømte guru av Jaina-sekten. Den sistnevnte anser dagens Buddhisme som en divergerende grein av deres egen filosofi, og seg selv som de eneste etterfølgere av den første  Buddha, som fikk lov il å forbli i India... Hvis noen uinteressert lærd kunne studere Jaina-litteraturen grundig, i deres tusenvis av bevarte bøker − eller skal vi si skjulte − i Rajpootana, Jusselmere, ved Patun, og andre steder; og spesielt hvis han fikk adgang til de eldste av deres hellige bind, ville han finne en fullkommen likhet mellom den filosofiske tenkning ... hos Jainaene og Buddhistene. Og hvis vi nå sporer Jainaene bakover i tid ...er de de eneste sanne etterkommere av de primitive urinnvånere av det gamle India, fratatt deres eiendom av de erobrende og mystiske horder av hvithudede Bramaner som vi i historiens daggry ser komme til syne først som innvandrere i dalene Jumna og Ganges. Tekstene til Sravakene − de eneste etterkommere av Arhâta'ene eller de tidligste Jaina'er, de nakne skog-eremittene fra eldre tider, kunne kaste et visst lys, kanskje, over mange gåtefulle spørsmål. Men vil våre Europeiske lærde, så lenge som de følger sin egen politikk, noensinne ha tilgang til de korrekte tekster? Vi har våre tvil om dette.»
I en fotnote skrev hun at «Vi er blitt fortalt at der er mer enn 20,000 slike [bortgjemte] tekster.»
Dzyāns bok er, fortsatt utelukkende fra Blavatsky selv, Jainismens tapte og hellige tekst.:
«Det manuskript som disse tilleggs-forklaringer er hentet fra, tilhører den gruppe som er kalt «Tongshaktchi Sangye Songa» (på Tibetansk), eller de «35 Bekjennelses-Buddhaers» nedtegnelser, som de kalles eksoterisk. ... Av disse «Buddhaer»  eller de «Opplyste», Gautama Buddhas forgjengere fra den fjerne fortid til ... tilhører kun 11 Atlantidenes rase, og 24 den Femte rase, fra dens begynnelse. De er identiske med Jaina'enes Tirtankara'er.»
Dersom Jainismens Tirthankaraer skrev kommentarer til hellige tekster, var dette Jain-tekster. Dzyâns bok = Jains bok.