google/wiki40b huggingface dataset:
Lilleklosteret

Lilleklosteret er navnet på bebyggelsen som i dag er på hovedeiendommen til Gråten vegen 11A-11E, gnr. 300 bnr. 4771, Skien. Eiendommen ligger i den tidligere Solum kommune. Navnet kommer av at herregården Gjemsø kloster på den nærliggende Klosterøya i Skien, ble kalt for «Storeklosteret». Begge de to eiendommene tilhørte eierne av godseiendommen Gjemsø kloster, men det er ikke kjent at noen av eierne eller deres familier bodde der eller benyttet stedet selv, i tiden før ca. 1861. Navnet «Lilleklosteret» ses brukt fra ca. 1861 da Didrik Cappelen (1836–1914) med familie flyttet til eiendommen. Betegnelsen «Husebygninger ved Tolleskoven» ble tidligere brukt om bebyggelsen på eiendommen, i regnskapene til firmaet Hans Cappelens Enke som var eier av Gjemsø kloster.
På en amatørtegning fra 1800-tallet er det bare en mindre en etasjes bygning på eiendommen. Antakelig var det Didrik Cappelen (død 1914) som fikk bygget det to etasjes hovedhuset med fløyer som fortsatt står på eiendommen. Han hadde tidligere bodd på Gjemsø kloster hos sin mor Benedicte Cappelen (1804–1881). Didrik ble den 5. februar 1861 gift med Benedicte («Benny») Marie født Wessel (1837–1904), og deres seks barn er alle født på Lilleklosteret. Det eldste barnet var Marie («Maja») som var født den 23. desember 1861 på Lilleklosteret, og ble gift den 3. oktober 1882 med Carl Thorvald Schiøtt, Skien.
Etter at enken Benedicte Cappelen døde den 18.november 1881, flyttet Didrik med familie til Storeklosteret, mens den yngre broren, banksjef og ingeniør Hans Cappelen (1842–1924), med familie flyttet til Lilleklosteret. Etter at brødrene måtte gå fra hele godseiendommen Gjemsø kloster ca. 1897, og andre eiere overtok, fortsatte Hans Cappelen med familie å bo på eiendommen. I 1899 kjøpte ektefellen til Hans, Anna Margaretha født Schiøtt (1859–1929), Lilleklosteret for kr. 35 000,-, og de bodde der så lenge de levde. Senere er bebyggelsen på eiendommen blitt inndelt i flere boliger.
Opprinnelig omfattet eiendommen et betydelig større areal, bl.a. også «Klosterstranda» ned til Skienselva. Flere eiendommer er skilt fra og blitt bebygget, bl.a. det runde, store bygget, som lokalt er kalt for «Sing Sing», og andre arbeider- og personalboliger for bedrifter.
Lekestue fra Lilleklosteret står nå i Brekkeparken, Telemark Museum.
Quiche

Quiche er en pai laget av egg og fløte i en butterdeigsform. Andre ingredienser som hakket kjøtt eller grønnsaker tilsettes ofte eggene før quichen stekes. I Quiche Lorraine tilsettes fløte og stekt bacon og ost.
Lignende småretter selges dypfryst under tittelen «Pai» i mange dagligvarebutikker.
Humli

Humli var en (mytisk) konge over hunerne som etter sagalitteraturen skulle ha levd i folkevandringstiden og kampene mellom hunere og gotere i det 4. århundre. Han er omtalt i Hervors saga og det episke diktet Hlöðskviða. I et slag ble hunerne beseiret og Humlis datter Sifka ble tatt til fange av goterkongen Heidrek. Sifka ble voldtatt av Heidrek og sendt tilbake til hunerne og Humli, hvor hun fødte sønnen Hlod.
Da Heidrek døde overtok hans sønn Angantyr Heidreksson kongeriket. Etter oppfordring fra Humli dro Hlod til goternes hovedstad Arheim og krevde halvdelen av riket etter sin far. Angantyr tilbød først Hlod en tredel av arven, men Angantyrs rådgiver Gizur avviste kravet og kalte Hlod en frillesønn. Humli ble rasende og mobiliserte en hunerhær på 300.000 krigere som marsjerte mot goterne. Underveis drepte de Hlods halvsøster Hervor. Kampen mellom hunerne og goterne varte i åtte dager med store tap på begge sider, før goterne med Angantyr i spissen klarte å bryte hunernes linjer. Hunerne skal ha flyktet da Angantyr red fram og drepte for fote med sitt magiske sverd Tyrfing. Både Humli og hans dattersønn Hlod ble drept i kampen.
Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité

Centralforeningen for utbredelse av legemøvelser og vaabenbrug (1861)

15. mars 1861 ble Centralforeningen for utbredelse av legemøvelser og vaabenbrug grunnlagt og det er i denne organisasjonen at Norges Idrettsforbund har sine røtter. Bakgrunnen for opprettelsen av organisasjonen var en oppblomstring av skytterlag opp mot 1861. Det hadde tidligere eksistert skytterlag, men nytt for denne perioden var at idretten, det vil si selve skytingen ble tillagt større verdi enn det sosiale aspektet ved å samles i lag. Bakgrunnen for denne oppblomstringen kan ha vært den utenrikspolitiske usikkerheten og utbredelse av en nasjonalpolitisk bevissthet. Skyting hadde dessuten fått en bred tilslutning i folket, noe som kom til uttrykk i skolens læreplaner. Det var også rundt midten av 1800-tallet at den allmenne verneplikten ble gjort gjeldende, det betydde at staten så en verdi i at folket ble oppøvd i rifleskyting. Medlemmer av skytterlag kunne få redusert tjenestetiden, noe som av mange ble brukt som et lokkemiddel for å trekke medlemmer.

Splittelse i Centralforeningen for ubredelse av legemøvelser og vaabenbrug

I 1880-årene begynte en splittelse i centralforeningen å gjøre seg synlig, noe som skulle prege den norske idretten i de neste tiårene. I fylkene samlet medlemmer av Centralforeningen seg i folkevæpningssamlag som var mer opptatt av det idrettslige aspektet ved skytingen, mens centralforeningen og Stortingets militærkomite ville at skytingen skulle ha militær nytte. Folkevæpningssamlagene samlet seg i starten av 1880-årene i et eget styre og brøt offisielt med Centralforeningen i 1883.
I 1881 hadde Stortinget vedtatt å skjære ned statsstøtten til Centralforeningen til fordel for folkevæpningssamlagene som nå skulle få mer av støtten . Regjeringen nektet å utbetale statsstøtten, noe som førte til at Stortinget fikk regjeringen Selmer dømt for riksretten i 1884 for ikke å ha fullbyrdet Stortingets beslutning. Etter dommen fortsatte begge organisasjonene å motta statsstøtte, men det var ikke klart hvem som skulle organisere skytterbevegelsen og idretten. Uenigheten fortsatte i ti år til, før forsvarsdepartementet i 1893 bestemte at  folkevæpningssamlagene, som fikk navnet Det frivillige skyttervesen, skulle organisere skytingen og Centralforeningen, nå under navnet Centralforeningen for utbredelse av idræt, skulle organisere annen idrett. Dette var første gang staten grep inn for å løse en konflikt i den organiserte idretten.

Priser og utmerkelser

Idrettsforbundet deler ut priser på Idrettsgallaen.
Ausevika

Ausevika (bestemt form av bygdenavnet Ausevik) er mest kjent som et helleristningsfelt i Flora kommune.  Feltet har Riksantikvarens ID nr. 25845. Det er et av Norges største og ligger på nordsiden av Skålefjellet som reiser seg til 765 meters høyde. Fjellet danner enden på et fjellområde som strekker seg helt inn til Jotunheimen. Det har sannsynligvis vært et viktig jaktområde så lenge der har bodd folk i Ausevik.
Feltet består av flere bergpaneler, som dekker tilsammen i overkant av 1 500 m². Her er det registrert mer enn 300 figurer.  I tillegg mener man at det kan finnes flere figurer som ennå ikke er avdekket. Motivene kan være lett gjenkjennbare, som dyr og mennesker, men også mer vanskelig tolkbare abstrakte figurer, men det er hjort som er oftest avbildet. Det er tydelig at dette dyret hadde en viktig plass i jaktkulturen her for ca. 4 000 år siden.
Feltet er nylig oppdatert med informasjonstavler, plattformer for publikum, parkeringsplass, toalett og gangveier.

Bygda Ausevik

Bygda ligger på sørsiden av Høydalsfjorden, og var tidligere (eks. på 1960-tallet) stoppested for lokale båtruter i kommunen. Navnet Ausa kommer av den karakteristiske ause-formen på den lille vika like vestenfor helleristningsfeltet. Stedet kan ha vært bebodd kontinuerlig etter steinalderen, og det finnes fantastiske muntlig overleverte historier fra storgården i Ausevika. Tor Grønevik kjente disse historiene og nyttet noen ganger anledningen til å fortelle. 
I dag inkluderes Ausevika geografisk i bygdelagene Store- og Likkje-Høydal.

Ausevikstølen

En halv times gange rett sørover og oppover mot Skålefjell ligger Ausevikstølen. Denne stølen var aktiv lenge etter 1930, men i dag står bare de gamle stølsmurene igjen. Imidlertid er stien opp til stølen i meget god stand etter nyrestaurering. Stien fortsetter derfra vestover til den felles gjeterhytta som sauebøndene i området har reist. Beiteområdet fra Ausevikstølen og oppover på Skålefjellet er utmerket.
Cricket under Stillehavslekene 2007

Cricket under Stillehavslekene  2007. Cricket var en av flere sporter som var med i de trettende stillehavslekene som ble arrangert i Apia på Samoa i perioden 25. august til 8. september 2007. Det var femte gangen som cricket var med på programmet under stillehavslekene. Det var kun en turnering for menn.
Drag the Waters

«Drag the Waters» er en populær heavy metal-sang, skrevet av Pantera. Den dukket først opp på albumet The Great Southern Trendkill i 1996, og senere på bandets samlealbum, The Best of Pantera: Far Beyond the Great Southern Cowboys' Vulgar Hits!. 
Dimebag Darrell har sagt at denne sangen "is about a lifetime of dealing with people that you can't tell what they're really comin' at you for, or what their motives really are. You've got to drag the waters to get to the bottom and find out the truth." 
«Drag the Waters» er en advarsel til lytterne om å alltid stille et spørsmål med folks motiv. Musikkvideoen starter opp med en advarsel fra en ukjent mann, som sier "In everyday life, there is more than meets the eye. To reach the depths of truth, we must drag the waters".
«Drag the Waters» er en av de få Pantera-sangene som har en kubjelle.
Qaidam

Qaidam eller Tsaidam (fra mongolsk: Цайдам, «saltmyr» eller «bred dal»; forenklet kinesisk: 柴达木盆地; tradisjonell kinesisk: 柴達木盆地; pinyin: Cháidámù Péndì) er et svært tørt bekken som består av ørken, steppe og myrlendt mark i det vestlige Kina. Det ligger på et nivå innimot 3 000 moh.
Qaidam er omkranset av Kunlun i sør og Altyn-tag og Nanshan i nord. Politisk ligger det i det geografisk meget store prefekturet Haixi i provinsen Qinghai.
Navnet Qaidam benyttes også om en saltholdig myr i området (2700 moh.). Sør for det passerte den svenske forskningsreisende Sven Hedin i oktober 1896 på vei fra Tarimbekkenet gjennom det nordlige Tibet og sørlige Mongolia til Beijing.

Naturressurser

I områdets saltsjøer finnes det koksalt og kalium-, magnesium-, bor- og litium-salter. Nordøst i området er det bly-zink-forekomster, og i vest petroleum og naturgass. Området har også asbest, boraks og gips.
Arne Arnesen (politiker)

Politiker

Som handelsmann og væreier var Arnesen spesielt interessert i fiskeripolitikken.Han var i flere år ordfører og varaordfører i Kristiansund. Han ble valgt som suppleant (varamann) for Venstre i flere stortingsperioder. Møtte som representant for Venstre første gang i 1900. og som suppleant (vara)i 1906. Ble forespurt om å være fiskeriminister, men takket nei til denne stillingen. Stemte for unionsoppløsningen, og for republikk ved kongevalget i 1905. Arnesen var ordfører i Kristiansund og innehadde flere tillitsverv i byen, blant annet bestyrer av Norges Banks avdeling.Døde ved ankomst i Kristiania 1908,etter å ha vært innkalt til stortinget.

Medaljer

Innehaver av 7. juni-medaljen.
Arne Arnesen ble begravet i Kristiansund. Det ble holdt minnetale i  Stortinget over ham.
Cabuyao

Cabuyao er en kommune i Filippinene som ligger i provinsen Laguna i regionen CALABARZON. Den hadde 205 376 innbyggere ved folketellingen i 2007.
Einar Engelstad (arkitekt)

Arkitekten

Engelstad var elev ved Kunst- og håndverksskolen i Kristiania og fullførte i 1900 arkitektutdannelsen i Dresden. Han var assistent for Herman Backer fram til 1904 da han etablerte egen virksomhet i Kristiania. Hans første selvstendige arbeid var en villa i Dagaliveien 17.
Blant Engelstads kjente arbeider finner man «Brydevillaen», eller «Forbrydelsen», i Kristinelundveien (1916). Villaen var monumental, i nordisk nybarokk stil og har blitt omtalt som det fremste monument over jobbetiden. En annen av bygningene hans er Iveland kraftstasjon (1949). I 1932–1933 fullførte han arbeidet med Klemetsrud kirke etter sin forgjenger Herman Backers død.

Fotballspilleren

Einar Engelstad var blant pionérene i fotball-Norge. I sin ungdom var han aktiv fotballspiller på Spring, en av de første fotballklubbene i Norge. Han var med på det kombinerte Grane/Spring-laget som i 1897 spilte mot Örgryte i Göteborg i den første kampen et norsk lag spilte utenlands. Hans tvillingbror Trygve Engelstad spilte på det samme laget.
Anapausa

Utseende

Homonoeini er middelsstore, stort sett lyst brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Ny-Guinea og Molukkene.
Hyperseksualitet

Hyperseksualitet er en psykisk lidelse hvor en kvinne (nymfoman) eller mann (satyroman) plutselig føler seg tvunget til å ha seksuelt samkvem, uansett hvor de befinner seg.
Santa's Little Helper

Santa's Little Helper er hunden til familien Simpson i tv-serien Simpsons. Den ble medlem av familien fra episode en, Simpsons Roasting on an Open Fire. Der lette Homer etter gaver til familien, men hadde for lite penger. De siste pengene han hadde, brukte han på hundeveddeløp. Han hadde fått et tips fra innsiden om vinneren, men tippet på Santa's little helper, på grunn av at han så på navnet som et lykketegn. Dessverre vant ikke Homers hund, og hundens eier ville ikke ha noe med den å gjøre. Bart ville så ha med seg hunden hjem, noe de gjorde, og det ble den perfekte julegave til familien.

Trivia

I ettertid, da Santa's Little Helper ble kjendis og tjente store penger, ville den opprinnelige eieren ha hunden og alle pengene tilbake, for familien hadde nemlig ikke kjøpt hunden, og juridisk sett eide han fortsatt hunden. Til slutt fant de ut at det var best familien Simpsons fikk beholde hunden.
Huacachina

Huacachina er en oase om lag ti kilometer vest for byen Ica i Peru med en befolkning på om lag 200 personer. Den er et av landets mest ettertraktede turistmål. Folk kommer hit for å renne på brett i de høye sanddynene som omgir oasen, noen av dem er over 100 meter høye.
Oasen ligger i tilknytning til en liten innsjø midt i ørkenen. Folk fra Ica har brukt stedet for rekreasjon i lang tid, men det er etter hvert oppdaget også av turistene, som kaller stedet «Amerikas oase». Noen grunneiere har prøvd å bore etter grunnvann i området, noe som førte til at vannet i innsjøen sank. For å opprettholde nivået har man derfor begynt å pumpe vann inn i oasen fra byen. 
Helt fra tidlig på 1900-tallet har stedet vært brukt til rekreasjon. Det ble bygget hoteller her. To av disse, Salvatierro og Mooon, som var favorittstedet til president Augusto Leguía, har overlevd.
På baksiden av 50 Sol-seddelen er motivet fra Huacachina.
Prosopocoilus doesburgi

Utseende

En middelsstor til stor (hannene 32-72 millimeter), slank, halvmatt, brun hjortebille. Hannens kjever er lange og slanke, nokså rette med tre-fire tenner på innersiden. Hodet er stort og bredt, slett uten tydelige kjøler eller knøler, pannen er bredt U-formet innbuktet foran. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, betydelig innsnevret ved roten. Undersiden er samme farge som oversiden, beina rødlige. Hunnen er mindre, bredere og blankere, uten forstørrede kjever, forkroppen tydelig punktert..

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Arten er utbredt på Sulawesi.
Malte Jacobsson

Slekt

Han var sønn av Nils Jacobsson og Anna Persson, som begge var medlemmer av vekkelsesbevegelsen Evangeliska Fosterlandsstiftelsen. I 1912 ble han gift med den østerrikske botanikeren Emma Charlotte Stiasny. Etter skilsmisse i 1950 giftet han seg igjen i 1951 med politikeren Ingrid Osvald.

Liv

Jacobsson studerte ved Lunds universitet og fikk doktorgraden i filosofi i 1910. Som student var han med i den radikale kretsen Den Yngre Gubben, og regnet seg som sosialist. Fra 1912 underviste han i praktisk filosofi og pedagogikk ved lærerinneskolen under Kjellbergska flickskolan i Göteborg, samt i filosofi og pedagogikk ved Göteborgs högskola. Fra 1920 var han professor ved høyskolen.
Fra 1919 var han medlem av byrådet i Göteborg, som representant for sosialdemokratene. Fra 1927 til 1934 var han byens ordfører. I 1934 forlot han høyskolen for å overta stillingen som landshövding i Göteborgs og Bohus län, og beholdt denne stillingen til han gikk av med pensjon i 1950. I 1964 utga han erindringsboken Minnesbilder.
Jacobsson hadde som ung studert under filosofen Ernst Cassirer i Berlin. Da Cassirer flyktet fra Tyskland etter nazistenes maktovertakelse i 1933, kunne Jacobsson i egenskap av landshövding hjelpe ham til å få et professorat ved Göteborgs högskola.
Canadys kraftverk

Canadys kraftverk er et kullkraftverk i Colleton County, delstaten Sør-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 427 MW, fordelt på 3 blokker / turbiner. Operatør er energiselskapet SCANA.
Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1960–1967. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull. Utslippene av CO2 i 2007 var totalt 2,9480 mill tonn.
Subud

Subud er en internasjonal, åndelig organisasjon som henvender seg til mennesker med alle religiøse bakgrunner såvel som folk uten noen religiøs bakgrunn. Sentralt i Subuds lære står spontane inngivelser kalt latihan kejiwaan (indonesisk: «åndelig øvelse») der en opplever oppvåkning av sitt indre selv og en økt evne til å finne og fullføre sine veier i livet. Mange knytter dette opp mot det guddommelige. Denne øvelsen utføres i separate rom for kvinner og menn, hvor Guds kraft, eller en høyere energi, kommer til uttrykk gjennom spontan aktivitet. Lathian inkluderer spontan synging, dans, roping og latter.
Navnet «Subud» er sammensatt av elementer fra tre javanesiske ord med bakgrunn i sanskrit: «Susila Budhi Dharma».
«Susila Budhi Dharma» uttrykker at mennesket har evnen til å overgi seg selv til Gud (Dharma), og oppleve en vederkvegelse av den livskraft som gjennomstrømmer og omfavner alt (Budhi), og at den høynede nærhet til denne kraft kan forbedre selvet slik at ens adferd blir mer ekte menneskelig (Susila).
Seljedvergmåler

Utseende

En liten (vingespenn 14 – 17 mm), slank, grå måler. Som andre dvergmålere (Eupithecia spp.) hviler den med vingene bredt spredte. Begge vingepar er nokså mørkt grå, forvingen med to smale, mørke tverrstriper og en liten, svart flekk midt i vingen. Larven er kort og trinn, blek med gråsvarte lengdestriper.

Levevis

Larvene lever i hannblomster (gåsunger) av selje (Salix caprea), der de spiser pollen tidlig på våren. De voksne målerne flyr i juni – juli.

Utbredelse

Arten er funnet over hele Europa. I Norge er seljedvergmåleren funnet nord til det sørlige Nordland.
Laba

Laba (russisk: Лаба́) er ei elv i Krasnodar kraj og republikkene Adygia og Karatsjajevo-Tsjerkessia i Russland. Den er ei venstre sideelv til Kuban, og er 214 kilometer lang, med et nedbørfelt på 12 500 km².
Elva dannes ved samløpet av tilløpselvene Bolsjaja Laba og Malaja Laba, som har utspring på nordhellingen av det vestlige Kaukasus. Den munner ut i Kuban i byen Ust-Labinsk. Elva brukes til irrigasjon og tømmerfløting. Den er også velegnet til rafting.
Foruten Ust-Labinsk ligger også byene Kurganinsk og Labinsk ved Laba.
Cerium

Historie

Metallet ble oppdaget i 1803 i oksidet Ceria, av Martin Heinrich Klaproth, Jöns Jakob Berzelius og Wilhelm Hisinger. Carl Gustaf Mosander og Friedrich Wöhler klarte å fremstille metallet i uren form omtrent 30 år senere. Det ble framstilt i tilnærmet ren form i 1875 av W. F. Hillebrand og T. H. Norton.
Cerium er oppkalt etter asteroiden Ceres, som ble oppdaget 2 år før oppdagelsen av cerium.

Egenskaper

Cerium er et bløtt, formbart, stålgrått transisjonsmetall med heksagonal eller kubisk krystallstruktur. Det tilhører lantanoidene og er noe hardere enn bly. Cerium er blant de mest vanlige av de sjeldne jordmetallene fra gruppe 3 i det periodiske system. Det har det største temperaturområdet i væsketilstand (798 til 3 426 °C) av de ikke-radioaktive grunnstoffene.
Av sjeldne jordmetaller er det bare europium som er mer reaktivt enn cerium. Det oksiderer lett i luft, og løses opp av fortynnede baser og syrer. I kaldt vann oksiderer det relativt sakte, mens oksidasjonsprosessen går raskere i varmt vann. Rent cerium antennes i luft hvis det skrapes, og brenner med en klar flamme under dannelsen av ceriumoksid. Dette oksidet blir hvitglødende ved oppvarming og brukes sammen med thoriumoksid i glødehetter i gasslamper (Auer-brenner etter oppfinneren Carl Auer von Welsbach). Ceriumsalter er orangerøde, gule eller hvite.
I likhet med de andre sjeldne jordmetallene er cerium svakt giftig.
Oksidasjonstilstander er +3 eller +4.

Forekomst

Selv om det tilhører sjeldne jordmetall (gruppe 3 i periodesystemet) er ikke cerium et sjeldent metall. Andelen av cerium i jordskorpen er 68 ppm. Det er det vanligste av sjeldne jordmetallene, og er vanligere enn bly. Cerium forekommer ikke i ren form naturlig, men finnes i mineraler sammen med andre sjeldne jordmetaller. De viktigste kommersielle cerium-mineralene er monazitt og bastnäsitt.
Cerium fremstilles ved elektrolyse av ceriumklorid eller ved reduksjon av et fluorid bestående av kalsium og cerium. I 1991 ble det på verdensbasis fremstilt anslagsvis 24 000 tonn ceriumoksid.

Anvendelse

Cerium brukes sjelden i ren form. En legeringer med cerium og jern kalles auermetall og brukes som ildstål i sigarettennere. Små partikler av denne legeringen antennes i kontakt med luft når de skrapes vekk fra overflaten av flint-materialet. Cerium brukes som tilsetningsstoff i spesialglass for UV-filter.
Hoplopleuridae

Liv og utvikling

De fleste av artene er knyttet til gnagere, og denne familien forekommer på minst åtte forskjellige gnagerfamilier. det er også noen få arter som lever på spissmus og én enkelt art på pipeharer (pikaer).
Gnagerfamilier som er brukt som verter av disse lusene omfatter rotter og mus (Muridae), ekorn (Sciuridae), marsvin-lignende gnagere (Caviidae) og syvsovere (Gliridae).

Utbredelse

Familien ser ut til å værer utbredt over det meste av verden, men ingen av artene er registrert fra Norge.
Heis

Heis er en innretning for å transportere et objekt eller menneske vertikalt.
Prinsippet for heis er en heisstol som går på stålføringer, opphengt med ståltau/wirer over en drivskive på en motor, og ned igjen til en motvekt som går på egne stålføringer ved siden av heisen i sjakten. Motvektens vekt er oftest vekten av tom heisstol + 50 % av heisens oppgitte merkelast. Dette vil da i prinsippet medføre at strømforbruk og mekaniske belastninger vil bli relativt lave.
Det finnes også andre prinsipper for heis, f.eks hydraulikk, trommel-, paternoster-, skrue-, skråbane- og på forskningsstadiet; -heiser med magnetisme som energikilde. 
Alle heiser skal være utstyrt med sikkerhetsanordninger som sørger for at heisen ikke skal kunne gå fortere enn heisens nominelle hastighet. Dette vil på elektriske tauheiser gjerne være et såkalt fangapparat, som ved hjelp av en overhastighetsbegrenser vil stanse heisen ved aktivering.
Det finnes i Norge mange leverandører av heiser, og de fleste større produsenter i verden, slik som KONE, ThyssenKrupp, Otis, Schindler og Mitsubishi er representert. 
Heiser er ofte påbudt enkelte steder av hensyn til funksjonshemmede.
Heiser i Norge har et omfattende regelverk for oppføring og er underlagt krav til regelmessig kontroll. Heisanlegg kontrolleres av blant annet Norsk Heiskontroll, Oslo Heiskontroll og Det Norske Veritas 
Heisfaget og krav til opplæring er regulert. Mange av Norges heismontører er organisert i Heismontørenes fagforening  
1853: Det store teknologiske gjennombruddet for moderne heisinnretninger kom ved amerikaneren Elisha Graves Otis sin oppfinnelse av fangapparatet i 1853, noe som forhindret at heisen ville falle ned ved brudd på bæremidlene.
1857: Verdens første kommersielle heis blir introdusert i et kjøpesenter i New York. Før dette ble heiser kun benyttet innen industri da de ble oppfattet som altfor utrygge blant folk flest. Dette endret seg etter nødbremsen til Otis ble standard i heiser.
1896: Norges første registrert heisanlegg i Kristiania.