George Wallace

Familie og oppvekst

George Wallace ble født i landsbyen Clio i Barbour County i det sørøstlige Alabama som sønn av George Corley Wallace sr. og Mozell Smith. Han var den fjerde generasjonen med navnet George Wallace, men ettersom ingen av foreldrene likte betegnelsen «junior», ble sønnen kalt «George C.» for å skille ham fra faren, farfaren og oldefaren. I likhet med en stor del av den hvite befolkningen i Alabama var han av overveiende engelsk og skotsk-irsk (nordirsk) avstamning.
Oldefaren pådro seg store skader under den amerikanske borgerkrigen og døde som 24-åring. Han etterlot seg en ung enke, små barn og en gjeldstynget gård. Farfaren, «Doc Wallace», ble landsbyens eneste lege. Farmoren Mary døde kort tid etter å ha født sitt åttende barn i 1915. Barnebarna hadde fikk kjærlig forhold til Doc Wallace og hans nye hustru i Bakerhill utenfor Eufaula. George C. fulgte ofte farfaren på pasientbesøk.
Mozell Smith ble født inn i en middelklassefamilie i Florida i 1898, men mistet faren tidlig, og moren kunne ikke ta seg av ungene. Mozell ble tatt hånd om av slektninger, og siden av et kristent barnehjem i Mobile i Alabama. Hun gikk college, men tok aldri eksamen. Den jevngamle George Wallace sr. avsluttet college og begynte å livnære seg som bonde da prisene var høye under den første verdenskrig. Etter å ha møtt hverandre, var Mozell lærervikar i Clio frem til giftemålet.
George C. vokste opp med tre yngre søsken i fattige kår i et trehus uten innlagt vann eller elektrisitet. Moren deltok i misjonsarbeid og foreningsliv og underviste landsbybarn i pianospill. Hele Wallace-familien var metodistiske kristne. Faren kjøpte i 1924 den 912 dekar store eiendommen som han hittil hadde forpaktet for Doc Wallace, og drev med storfe, villsvin, mais, bomull og noe peanøtter sammen med tre svarte leilendinger. Faren slet med sviktende helse, alkoholmisbruk, raseriutbrudd og tilbakevendende hodepine som følge av en hodeskade fra en slåsskamp. Den store depresjonen rammet gårdsdriften hardt.
I 1930 arvet faren en større pengesum, hvoretter familien bygde seg et nytt hus. I forhold til middelklassen i resten av landet levde familien fremdeles i fattigdom, men i Barbour County var de mer velstående enn de fleste hvite og samtlige svarte. I 1935 vant George C. en konkurranse for å være visergutt i Alabamas delstatssenat, og forutså selvsikkert at han kom til å bli guvernør. Mens han var elev ved Barbour County High School, vant han et mesterskap i amatørboksing på delstatsnivå. Han spilte også på skolens amerikanske fotballag frem til han ble uteksaminert året etter. Wallace skulle senere få tilnavnet fighting little judge, «den slossende, lille dommeren», som hentydet til hans kroppshøyde og fortid som bokser.

Utdannelse og militærtjeneste

Faren døde av tyfoidfeber i 1937, og moren ble nødt til å selge jorden for å betjene gjeld. Wallace ønsket å avslutte collegestudiene og flytte tilbake til Clio, men moren insisterte på at han skulle fullføre. Etter college begynte han å studere jus ved University of Alabama Law School i Tuscaloosa. For å finansiere studiene, arbeidet han som profesjonell bokser, servitør, kjøkkenhjelp og drosjesjåfør. Han ble uteksaminert med bachelorgrad i jus i 1942.
Umiddelbart etter studiene ble han opptatt som kadett i United States Army Air Forces. Han bestod ikke flyverutdannelsen, men som stabssersjant deltok han i kampoppdrag med Boeing B-29 Superfortress over Japan i 1945. Wallace tjenestegjorde i den 10. bombekommando under general Curtis LeMay, som senere skulle bli hans visepresidentkandidat i 1968. Wallace døde nesten av hjernehinnebetennelse i tjeneste, men en rask antibiotikakur reddet livet hans. Som følge av sykdommen fikk han delvis hørselstap og permanent nerveskade, og ble dimittert før tiden med en uførepensjon. Senere samme år ble han oppnevnt til staben til justisministeren i Alabama.

Guvernør

Wallace var kjent i Alabama både som en liberal politiker og liberal dommer. Han stilte til valg som guvernør i 1958, men tapte mot en mer konservativ kandidat. Wallace fikk i dette valget støtte fra den svarte borgerrettighetsorganisasjonen NAACP (National Association for the Advancement of Colored People). Wallace erkjente at han tapte valget på grunn av rasespørsmålet, og lovet sine medarbeidere at han ikke skulle bli «out-niggered again». Fra da av regnes Wallace som en raseskillepolitiker.
I 1962 vant Wallace guvernørvalget gjennom bevisst utnyttelse av rasespørsmålet. I innsettelsestalen i januar 1963 sa han:
«I navnet til det største folket som noengang har tråkket på denne jorden, trekker jeg en linje i støvet, og kaster stridshansken foran føttene på tyranniet. Og jeg sier segregasjon nå, segregasjon i morgen, og segregasjon for alltid.»
Ettersom loven i Alabama hindret ham i å ta gjenvalg som guvernør, lot han istedenfor sin kone Lurleen Wallace stille som kandidat. Lurleen Wallace vant valget som de facto gjeninnsatte George Wallace som guvernør. Lurleen Wallace døde i av kreft i mai 1968, og viseguvernør Albert Brewer rykket opp i guvernørstillingen.
Wallace stilte på nytt til guvernørvalget mot sittende guvernør Brewer (som kunne stille til gjenvalg ettersom loven var blitt endret). Det demokratiske primærvalget mellom Brewer og Wallace er blitt karakterisert som den mest negative valgkamp noensinne i USA. Wallace ble gjenvalgt som guvernør i 1976, og senere valgt for sin siste fireårsperiode som guvernør i 1982.

Presidentkandidat

Da Wallace stilte som presidentkandidat i 1964 fanget han opp blant hvite velgere 1960-tallets frykt og uro over endringene i samfunnet. I 1968 stilte han som kandidat for American Independent Party og bidro til å splitte demokratiske velgere. Richard Nixons knappe valgseier seier over Hubert Humphrey kan delvis tilskrives splittingen av de demokratiske velgerne. Wallace er den siste presidentkandidat fra et tredjeparti som har vunnet valgmenn til valgmannskollegiet.
Da Wallace stilte til valg i 1972 ble han skutt ned av Arthur Bremer. Tre andre personer ble også truffet.  Wallace overlevde, men ble lam og måtte sitte i rullestol resten av livet. Ifølge Bremer selv skjøt han Wallace for å oppnå berømmelse. Bremer ble dømt til 53 års fengsel, men ble løslatt på prøve den 9. november 2007.
Wallace stilte også som presidentkandidat i 1976 og kom på andreplass etter Jimmy Carter i det demokratiske presidentvalget i Florida. Men det var ingen mulighet for en mann i rullestol til å bli valgt til president i USA en gang til, selv om Franklin D. Roosevelt klarte nettopp det i 1932. Wallace ga senere i valgkampen sin støtte til Carter.