Sophie Møller

Oppvekst og utdannelse

Frøken Møller vokste opp i et intellektuelt stimulerende miljø omkring Bergen katedralskoles rektor Hans Holmboe. Rektorens datter Nanna (senere gift Storjohann) var hennes bestevenninne.
Hun fattet spesielt stor interesse for realfagene, og aller mest kjemi og biologi. Men høyere studier kunne ikke komme på tale, ettersom universitetet på denne tid ikke var åpent for kvinner. Dermed valgte hun lærerinneutdannelse i Kristiania i stedet. Ferdig utdannet fikk hun allerede i 1874 ansettelse som lærerinne ved Det praktiske Cursus til Uddannelse af Lærerinder af højere Grad. Under utdannelsen i Kristiania hadde hun også vært en flittig samler av planter i omegnen. Et arbeid hun skulle fortsette med hele livet igjennom.

Botanikk

Høsten 1874 mottok hun dessuten offentlig stipendium for å studere biologiundervisningen i Stockholm, og leverte etterpå en rikholdig rapport om besøket. Hun knyttet også kontakt med botanikerne ved Naturhistoriska riksmuseet.
I 1881 skrev og utga hun en lærebok Om Planternes Grundformer og deres Forvandling, spesielt med tanke på kvinnelige lærere. I de kommende år var hun lærer for diverse pikeskoler i Kristiana, både Frøken Bauers Skole, Frøken Heyerdahls Skole og Hartvig Nissens Pigeskole, også omtalt som guvernanteskolen.

Luftkvaliteten i skolen

Sophie Møller var en flittig debattant i dagsavisene, og var spesielt opptatt av skolepolitikk. Hun var sentral i opprettelse av skolemuseet på Møllergaten skole, i å etablere undervisning i generelt husstell, opprette skolehager og, etter et studieopphold i Tyskland i 1891, å fokusere på hygiene. Etter professor Pettenkofers metode foretok hun også en luftundersøkelse i klasseværelsene, men fikk motbør fra legene Berner og Holst, som sterkt mislikte at en kvinne blandet seg opp i slikt som de betraktet som sitt domene. De karakteriserte kravet om frisk luft som uvesentlig for undervisningen. De rent tekniske sidene ved analysen og graden av målbare resultater trakk oppmerksomheten bort fra de faktiske konsentrasjonsproblemene og deres mulige sammenheng med dårlig ventilasjon og forurensning knyttet til fyring.

Moser

Via moseforskeren, overlege Frantz Kiær, deltok hun i flere ekskursjoner og fjellvandringer for å kartlegge forekomster av moser. 1890 publiserte hun sammen med den britiske presten og moseforskeren C.H. Binstead en avhandling om mosene på Maristuen ved Fillefjell, hvor hun hadde samlet materiale 1886. I hennes moseherbarium fantes det ved overleveringen til Bergens Museum 1889 også moser samlet av henne i Jotunheimen, på Dovre og i Lyngsalpene.

Norske Kvinners Sanitetsforening

I 1896 deltok frøken Møller i etableringen av Norske Kvinners Sanitetsforening, hvor hun i de første årene tjente som organisasjonens materialforvalter og ble en sentral skikkelse i velge ut satsningsområder for sanitetsarbeidet. Hun fikk også opprettet et legat for å hjelpe foreningen. Hun var dessuten med på å stifte Den naturhistoriske Forening i Kristiania.

Det nordiske Naturforskermødet 1916

Så sent som i 1916 holdt hun et engasjert botanisk foredrag for Det nordiske Naturforskermødet i Kristiania, om en merkelig form for strutsevingbregne, med voldsomme sporehoper, som hun hadde blitt klar over under en reise i Telemark allerede høsten 1874, og som hun også hadde lagt atskillig innsats i å undersøke og beskrive i 1885. Selv om hun manglet formell utdannelse på dette felt regnes hun som Norges første kvinnelige botaniker.
Sophie Møller forble ugift.