Blastocystis

Klassifisering

Blastocystis har tidligere blitt klassifisert som en grønnsak, sopp, gjær og en cyste av en flagellate, men ble senere klassifisert som en protist. Begrunnelsen var basert blant annet på at parasitten ikke vokste i gjær-medium og var sensitiv mot anti-parasitt midler som metronidazole(Flagyl) og emetine. Ved hjelp av nyere moleklyære metoder har parasitten blitt plassert i gruppen Stramenopiles, og er dermed i slekt med alger og diatomer. Den nærmeste biologiske slektningen ser ut til å være Proteromonas lacertae.

Biologi

De fire vanligste formene som oftest blir beskrevet er den vakuolære-, granuoluære-, amøbeoide- og cysteformen.

Cysteformen

Flere studier har rapportert cysteform av Blastocystis hominis. Allerede i 1996 ble det publisert en studie i Tropical Medicine & International Health at cysteformen var ganske så resistent mot Flagyl/Metrandinazole. En rekke studier har senere også vist at Blastocystis innfeksjoner ofte er resistent mot mono terapi med Flagy/Metrandinazole (se for eksempel Isolate of resistance of Blastocystis hominis to metrandinazole Tropical Medicine and International Health 1999.) som tradisjonelt har vært vanligste medisin skrevet ut mot Blastocystis hominis.
Studien publisert i Tropical Medicine & Internationa Health konkluderte med at man som et minimum bør behandle Blastocystis hominis også med et medikament som også er effektivt mot cysteformen, såkalt cysticidal drugs. Diloxanide Furoate har blitt nevnt i andre studier some et medikament som trolig kan ha god effekt også mot cysteformen. Kombinasjonsbehandling både med Flagyl/Metrandinazole plus Diloxanide Fluroate har ifølge publiserte studier gitt blandet resultat, det vil si noen har blitt bra, men ikke alle.

Vakuolære

Den vakuolære formen er den som oftest blir observert ved mikroskopi av laboratoriekultur og avføringsprøver. Størrelsen varierer fra 2 μm til mer enn 200 μm i diameter, med gjennomsnitt mellom 4 og 15 μm diameter. Karakteristisk for formen er en stor sentral vakuole som opptar ca. 90% av cellens volum. Dette gjør at cytoplasmaet og organellene blir lokalisert i et tynt ytre lag som noen ganger kan være vanskelig å oppdage ved mikroskopi. Organeller er ofte lokalisert i "fortykkede" regioner på motsatte sider av cellen.

Granuloære

Den granuloære likner på den vakuolære bortsett fra at den i granuloære formen finnes granuler i cytoplasma og/eller i den sentrale vakuolen.

Amøbeoide

Denne formen er sjeldent rapportert. Likevel, Tan K.S.W et.al. har med suksess dyrket frem denne formen på "soft agar". Dunn et.al. har gjort en detaljert studie av den amøbeoide formen av Blastocystis. Cellene blir beskrevet som 2,6-7,8 μm i størrelse ofte med "pseudopods"(en bevegelsesmekanisme). Lysosom-liknende strukturer som inneholdt konsumerte bakterier ble også funnet inne i cytoplasma. Dermed er det mulig denne formen har en næringsfunksjon for parasitten.

Diagnostisering

Diagnose av Blastocystis hominis har vist seg å være relativt vanskelig. Ikke minst er det få leger som ser ut til å være oppdatert på den store mengde forskning som er publisert rundt denne parasitten de siste 10 til 20 år.
Blastocystis hominis er vanligst og diagnostisere ved påvisning av parasitten fra avføringsprøver. De fleste laberatorier benytter imidlertid mikroskopi (ved burk av for eksempel trichrome stain). Detektering av Blastocystis hominis i innfiserte individer ved hjelp av mikroskopi har imidlertid vist seg og ha veldig lav detekteringsrate (sensitivitet) ifølge nyere forskning. Ifølge en studie publisert i Parasitologist United Journal i 2008 har mikroskop metoden kun ca 60% detekteringsrate i individer som faktisk har Blastocystis hominis, dyrking av Blastocystis hominis har ca 90% detekteringsrate sett opp i mot PCR (Polymerase chain reaction ) som ble benyttet som gullstandard i denne undersøkelsen. For å få tilstrekkelig hoy detekteringsrate i metoden som de fleste laberatorier benytter kan det derfor være nodvendig og ta en lang serie med avforingsprøver fra samme person for dermed og forbedre senistivitetn på denne testen.
Svært få laberatorier tilbyr PCR som test metode til pasienter, men har blitt brukt i forsknigsammenheng og benyttes av enkelte kommersielle laberatorier i USA.
Amany, R. go Eida. M. (2008) "Indentification of Blastocystis hominis in Patients with Irritable Bowel Syndrom using Microscopy and Culture Compared to PCR," Parasitologis United Journal,  Vol. 1. No 2. July – December 2008
Blastocystis hominis parasitten er også overasskende blitt funnet i leddveske hos pasient (dette hos pasienter som i utgangspunktet ikke har nedsatt immunforsvar) (Rawlins M., Didier M., og DeCeular, K. (1990) Infective arthirtis due to Blastocystis hominis," Annals of the Rheumatic Diseases, 49.)  med klage over leddsmerter (ledd gikt). Om dette dreier seg om noen få untakstilfeller, eller om Blastocystis hominis faktisk kan være betydelig underrapportert i leddveske hos folk med ledd problemer er uklart siden man normalt ikke vil lete etter denne parasitten i leddveske, men kun i avføring. Mer forskning trengs tydeligvis på dette området.

Smitte/Overføring

Parasitten smitter på fecal-oral måte via cystestadiet.
Flere studier har spekulert i om vann kan være en måte for overføring av parasitten.
Cystestadiet av Blastocystis har vist seg å overleve opptil 19 dager ved normale temperaturer, 1 måned ved 25°C og 2 måneder ved 4°C.
Studier av cystestadiet av Blastocystis har vist at parasitten kan overleve tradisjonelle renseteknikker ved vannrensenalegg. En studie har vist at cystestadiet er resistent mot klor.

Forekomst

I 2002 til 2004 (publisert i 2006) ble den første storskala undersøkelsen på utbredelse av Blastocystis hominis foretatt i USA. Studien viser at ca. 11% av befolkningen i USA er bærere av Blastocystis hominis. Det virkelige tallet er trolig større ettersom metodene som ble benyttet for testing har for lav sensitivitet til å detektere alle som har Blastocystis hominis.
En mindre studie i Tyrkia fra 2007 viste at ca. 12% av befolkningen der har Blastocystis hominis.
Det ser ikke ut til at noen publiserte studier foreliger på forekomsten av Blastocystis hominis i Norge, men det er mange grunner til å tro at den ikke er så veldig forskjellig fra det man finner i USA, men dette bør det forskes på.
"The Epidemiology of Blastocystis hominis in the United States" Research Journal of Parasitology, (2006)
"Characteristics of Blastocystis hominis infection in a Turkish university hospital." Turkiye Parazitol Derg. 2007;

Behandling

Center for Digestive Diseases i Sydney, Australia har rapportert suksesfull behandling av Blastocystis ved bruk av tripple behandling bestående av 10 dager med secnidazole (400 mg tds), furazolidone (100 mg tds), og nitazoxanide (500 mg bid) -- plus doxycycline (50 mg bid).
Kilde Reuters
https://web.archive.org/web/20111001192503/http://www.bhomcenter.org/info/BORODY_2007_DRUG_COMBINATION.pdf
Center for Digestive Diseases har utviklet to ulike typer "triple antibiotika" behandlinger som ifølge CDD har ganske så høy grad av suksess med å fjerne parasitten Blastocystis hominis fra infiserte pasienter. Pasienter  behandles for Blastocystis hominis bør testes igjen 4 til 6 uker etter avsluttet behandling. PCR-tester er ifølge litteraturen og foretrekke, da mikroskopi (med trichome fargebehandling eller tilsvarende) har vist seg å kun ha ca. 60% sjanse til å finne Blastocystis hominis i individer som faktisk er bærere av parasitten (Indentification of Blastocystis hominis in Patients with Irritable Bowle Syndrom using Microscopy and Culture Compared to PCR, Parasitologis United Journal Vol.1, No 2. Desember 2008).
I en oppsummeringsstudie i Journal of Clinical Gastroenterology  2010 (Stensvold, C., go Smith, H. go Nagel, R. 2010: "Eradiction of Blastocystis Carriage With Antimicobials: Reality or Delusion?") konkluderes det med at flere studier har vist at Blastocystis kan være resistent til monoterapi med Metrandinazole/Flagy. Studien konkluderer med at behandling for Blastocystis hominis er langt fra enkel og at mer forskning er høyst nødvendig for å finne optimal effektiv behandling.

Sammenhenger med andre sykdommer

Flere studier har antydet at en god andel av passienter med diagnosen irritabel tarm i relatiteten skyldes at de har Blastocystis hominis innfeksjon. Endel leger er uenig i dette.  Det har også blitt foreslått at god endel av personer med såkalt Gulf War Syndrom faktisk har blitt innfeksert av Blastocystis hominis.