Baktria

Baktria (Baktriana) var det antikke greske navnet på landet mellom fjellrekken Hindu Kush (Caucasus Indicus) og Amu-Darja (Oxus) med hovedstaden Baktra (nå Balkh) i Afghanistan. I øst grenset det til den antikke regionen Gandhara i det indiske subkontinentet. Baktrias innbyggere snakket baktrisk, et iransk språk. Dagens tadsjiker i Sentral-Asia er deres etterkommere.

Geografi

Oldtidens Baktria var lokalisert mellom fjellene i Hindu Kush og elven Amu-Darja og dekker en flat region som strekker seg overskrevs mellom dagens Afghanistan og Tadsjikistan.
Det er et fjellrikt land med et moderat klima. Vann er det nok av og landet er svært fruktbart. Baktria var hjemmet til en av de iranske stammene. Moderne forfattere har ofte brukt navnet i en videre form, som betegnelse for hele den nordlige delen av Afghanistan.

Historie

Det var i disse regionene hvor den fruktbare jorden i det fjellrike landet som er omringet av Turiani-ørkenen, at profeten Zoroaster forkynte og fikk sine første tilhengere. Det hellige språket som Avesta, den hellige boken i zoroastrisme, er skrevet, ble kalt «gammel baktrisk».

Perserriket

Det er ikke kjent om Baktria var en del av medernes rike, men det ble underlagt av Kyros den store og utgjorde fra da av en av satrapiene i Perserriket. Etter at Dareios III ble slått av Aleksander den store og drept i kaoset som fulgte, forsøkte hans morder, Bessus, satrapen i Baktria, å organisere motstand med grunnlag i sin satrapi.

Aleksander den store

Aleksander den store erobret Sogdiana. Imidlertid møtte han sterk motstand i sør, bortenfor elven Oxos (dagens Amu-Darja). Etter to år med krigføring og et sterkt motstand hadde grekerne ikke klart å etablere større kontroll over Baktria. Etter Aleksanders død informerer historikeren Diodorus Siculus at en Filip hadde fått besittelsen over Baktria, men Junianus Justinus nevner en Amyntas i denne posisjonen. I Triparadeisosavtalen i 321 f.Kr. hvor Aleksanders rike ble fordelt mellom hans arvtakere, er både Diodorus Siculus og Arrianos enige om at satrapen Stasanor fikk kontroll over Baktria, og deretter ble det en del av Selevkideriket.

Selevkideriket

Selevkideriket ble etablert av en av Aleksanders generaler, Selevkos I Nikator og det ble opprettet mange greske byer i det østlige Iran, og det greske språket ble for en tid dominerende der.
Den greske tilstedeværelsen i Baktria kan forklares med at grekere i tidligere tider ble deportert dit, eksempelvis sørget Dareios I av Persia for at innbyggerne av byen Barka i den greske kolonien Kyrenaika i dagens Libya for at de nektet å overgi «attentatmenn». Også Xerxes I av Persia skal ha bosatt branchidæ, en presteslekt som tidligere hadde styrt et orakel for Apollon ved Didyma, rundt 16 km sør for Miletos i vestlige Anatolia. Også Aleksander møtte en gruppe gresktalende i Baktria som fortalte de opprinnelig kom fra Didyma. Disse få eksemplene er likevel ikke noe som antyder større deportering av grekere eller gresktalende til Baktria.

Kontakt med Kina

Baktria (kjent som Ta-Hia for kineserne) ble besøkt av den kinesiske utforskeren Zhang Qian i 126 f.Kr..
Rapportene til Zhang Qian ble skrevet ned i Shiji («nedtegnelsene til den store historikeren») av Sima Qian i det 1. århundret f.Kr. De beskriver en viktig bysivilisasjon med rundt en million innbyggere som levde i befestede byer under små bykonger eller dommere. Ta-Hia var et rikt land med rike markeder, som handlet i en utrolig variasjon av gjenstander som kom så langt bortefra som Sør-Kina.
På tiden da Zhang Qian besøkte Ta-Hia var der ikke lenger noen betydelig konge, og baktrerne var underlagt de nomadiske Yuezhi som slo seg ned i nord av deres terriotorium på den andre siden av Oxus. Overalt møtte Zhang Qian en nokså sofistikert men demoralisert befolkning som var redde for krig.
Disse kontaktene førte umiddelbart til utsendelsen av mange utsendinger fra kineserne, som satte i gang utviklingen av Silkeveien.