google/wiki40b huggingface dataset:
Fono Fakamua

Fono Fakamua (engelsk: General Fono) er Tokelaus nasjonalforsamling.

Bakgrunn og kompetanse

Hver av de tre atollene i Tokelau, Atafu, Nukunonu og Fakaofo, styrte fra 1800-tallet seg selv i indre anliggender og det fantes ingen fellestokelauiske institusjoner utover den nyzealandske administrasjonen, som ikke grep dypt ned i samfunnet.
I 1963 ble det tatt initiativ til sterkere fellesforvaltning. En fellesforsamling med representanter fra de tre atollene ble innkalt og denne ble senere til Fono Fakamua (engelsk: General Fono). I 1982 ble Fono Fakamua formelt anerkjent som representativ forsamling for Tokelau. Ved innføring av selvstyre i 1996 ble den nyzealandske administratorens fullmakter overført til Fono Fakamua, som fikk myndighet til å vedta lover for Tokelau.
Tradisjon og sedvanerett supplerer lover vedtatt av Fono Fakamua, mens nyzealandske lover gjelder for Tokelau bare dersom det er eksplisitt nevnt.

Sammensetning og valgordning

Fono Fakamua består av valgte representanter og medlemmer som er representanter i kraft av sine posisjoner på hjematollen. Valgperioden er tre år. I tillegg til de valgte representantene, har hver atoll to medlemmer. Den som på en atollene er faipule (utsending) eller pulenuku (ordfører), er medlem av Fono Fakamua i kraft av sine posisjoner.
Antallet representantene fastsettes etter atollenes folketall. Før hvert valg holdes det opptelling av antall innbyggere for å avgjøre hvor mange representanter forsamlingen skal bestå av i neste periode og hvordan mandatene skal fordeles på atollene. I 2014 hadde Fakaofo og Atafu sju representanter i Fono Fakamua, mens Nukunonu hadde seks.
Valgordningen til Fono Fakamua varierer mellom landsbyene. Utgangspunktet er allmenn stemmerett, med stemmerettsalder på 18, 20 eller 21 år. To av landsbyene hadde preferansevalg ved valget i 2014, mens én landsby hadde flertallsvalg i flere omganger.
Representantene er uavhengige. Det finnes ikke politiske partier i Tokelau.

Sesjoner

Fono Fakamua møtes tre til fire ganger om året til sesjoner av tre til fire dagers varighet. 12 utsendinger med minst fire fra hver landsby må møte for at Fono Fakamua skal være vedtaksdyktig. Beslutninger fattes ved flertallsvedtak.
Møtene finner sted på atollen der regjeringssjefen, Ulu o Tokelau, bor og roterer dermed mellom atollene. I 2011 var Fakaofo forsamlingens møtested, i 2012 Atafu og i 2013 Nukunonu. Fono Fakamua møtes i 2014 på Atafu . Etter planen skal Nukunonu være møtested i 2015.
Når Fono Fakamua ikke møtes, ivaretas styret av Tokelau av regjeringen, Fono mo te Malo Fakaauau (engelsk: Council for the Ongoing Government).
Sotlerke

Utbredelse

Den forekommer fra det sørlige Botswana og det sørlige Namibia til det nordlige Sør-Afrika.
Simona La Mantia

Karriere

Hennes første internasjonale medaljer vant hun U23-EM i friidrett, der hun vant sølv i tresteg i 2003, og gull i 2005.
Hun deltok i OL 2004, og kom på syvendeplass i kvalifiseringen, og gikk dermed ikke videre til finalen. Akkurat det samme som skjedde i VM 2005. Hun slet med skader de neste årene, men var tilbake i form i mai 2010, da hun hoppet over 14 meter for første gang på fire år. Hun vant sølv under EM i friidrett 2010 i Barcelona.
Hennes personlige rekord er 14,69 meter, oppnådd i mai 2005 i hjembyen Palermo. I tillegg har hun 6,48 meter i lengdesprang.
Wilson-demningen

Wilson-demningen er en demning med et vannkraftverk fra 1933 i elva Tennessee River, i delstaten Alabama. Installert vannkrafteffekt er 630 MW. Selve demningen ble utbygd fra 1918 til 1924, mens vannkraftverket ble utbygd ni år senere. Dette var prosjektet som ledet til dannelsen av Tennessee Valley Authority i 1933. Dammen var i sin tid verdens største, 42 meter (137 fot) høy og 1 385 meter (4 500 fot) lang.
Den skaper Wilsonsjøen (Wilson Lake) på 63 km², og nedenfor Wilson-demningen starter Pickwicksjøen som er demmet opp av Pickwick Landing-demningen.
Silent Movie

Handling

En alkoholisert filmregissør tror han har fått den helt store ideen: en moderne fargestumfilm. Deretter reiser han rundt om i Hollywood for å rekruttere stjerner som blant annet Burt Reynolds, Paul Newmann, Liza Minelli osv. Flere av skuespillerne spiller en karikert utgave av seg selv i filmen.

Bakgrunn

Silent Movie ble laget som en parodi på stumfilmsjangeren og inneholder mye av den samme slapstickhumoren som man fant i filmene den gang.

Popularitet og økonomi

Den ble en moderat suksess i USA hvor den ble sett av nesten 17 millioner. Den innbragte $36,1 millioner i USA og havnet på en 11-plass over de meste innbringende kinofilmene i USA i 1976.
Produksjonskostnadene var på drøyt $4 millioner.

Anmelderne

Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 82 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 4 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
VG gav den terningkast fem.
Psyllidae

Utseende

Små, kraftig sklerotiserte (harde) insekter. De kan kjennes fra den lignende familien Triozidae på at de tre hovedårene i vingen (R, M og Cu) ikke går ut fra et felles punkt, slik at det ikke dannes noen tre-grenet gaffel i vingens indre del. Ansiktet har to, vanligvis markerte, kjegleformede framspring. Antennene er tynne og vanligvis 10-leddete. Forvingen er glassklar eller flekkete, med markert årenett og to gafler langs ytterkanten. Vingespissen er vanligvis avrundet, i motsetning til mange Triozidae som har spisse vinger. Som hos andre sugere er bakbeina tilpasset hopping. Nymfene er helt ulike de voksne insektene, brede og flate, og de flytter lite på seg. De omgir seg gjerne med en "ull" av fine vokstråder.

Levevis

Alle artene som forekommer i Norge, lever på busker og løvtrær. Hver art går bare på én eller noen få plantearter.
Noen arter har nymfer som utvikler seg i galler, andre under et "lokk" av stoffer som de skiller ut fra bakkroppen.

Skadedyr

En del av artene i denne gruppen lever på frukttrær, og de kan gjøre skade, særlig dersom de angriper blomstene eller sprer virus til trærne.
Xylosybra

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Borneo.
Chrysochus

Utseende

Små til middelsstore (ofte ca. 5 millimeter), ovale, glatte, metallisk fargede bladbiller. Antennene er lange og tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. Disse er gjerne knyttet til giftige planter i familien Asclepiadaceae.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Europa, Asia og Nord-Amerika.
Maughold (Man)

Maughold (mansk Machall) er en landsby og en kommune på Man (kommunenavnet på mansk er Skyll Maghal). Stedet er navngitt etter sankt Maughold av Man, øyas skytshelgen.
Landsbyen Maughold ligger ved kysten, i underkant av 5 km fra byen Ramsey, og med berglendt terreng på landsiden. Kommunen inkluderer det meste av North Barrule, den nest største fjellet på øya. En andel av landet i området er eid av Manx National Heritage siden 1965.
Maughold-kirken, sognekirken for området, inneholder en rekke historisk betydningsfulle manxkors i stein, en aktivitet som viser at dette stedet var av stor kristen betydning, grunnlagt så tidlig som på slutten av 600-tallet. Området har dog bevis for tidligere bosetning. Det finnes neolittiske graver som eksempelvis Cashtal yn Ard («Høydeborgen») i nærheten av Cornaa som er et av de best bevarte megalittiske monumenter på Man, datert til rundt 2000 f.Kr. Åsene fra Ballajora til Barony har gravhauger fra bronsealderen.
Hele 44 steinkors er funnet ved sognekirken Maughold, og mange av steinkorsene har inskripsjoner som minner navnene på prestene og biskopene på det tidligere klosteret her. «Irneit», antagelig en biskop, er minnet på et kors som er datert til rundt 650-700. Flere av korsene har også spor av norrøn innflytelse. De norrøne nordboerne hadde ikke tradisjonen å skulpturere i stein, men å skjære i tre. På Man overtok de den manske praksisen etter at de selv ble kristnet. En stein som er datert fra rundt 1200 har en runeinskripsjon: «Juan prest skar disse runer». En norrøn manxkors som ble funnet her har motiv fra sagnene om Sigurd Fåvnesbane. Minneruner som var inngravert på korsene knytter norrøne navn med keltiske navn, noe som beviser at de to folkene giftet seg med hverandre og ble til ett.
Mange manxkorsene som er funnet her er i dag bevart i Manx museum, men flere er fortsatt oppbevart i kirken. Et av disse fra antagelig 1300-tallet har den tidligste beskrivelsen av Mans våpenskjold, «Three Legs of Man», en triskelion, og er gjort i en sandsteintype kalt «sankt Bees», et minne om Maugholds forbindelse til klosteret Furness Abbey i Cumbria.
Et innløp ved kysten har blitt benyttet sin førhistorisk tid for anløp og fiske, og det er bevis for at mineralressursene rundt Maughold har blitt utnyttet som middelalderen. Det er spor av utvinning av jern i nærheten av Maughold Head som ligger øst for landsbyen. Dette stedet er det mest østlige punktet på Man og har et fyrtårn.
Grunnfag

Grunnfag var innen høyere utdanning i Norge før 2003 et emne ved universiteter og høyskoler som tilsvarte 20 vekttall, det vil si et års studier (60 studiepoeng etter Kvalitetsreformen). Grunnfaget kunne bygges ut til et mellomfag med et mellomfagstillegg på 10 vekttall (30 studiepoeng), det vil si ytterligere et semesters studier. I noen fag kunne mellomfaget bygges ut til et storfag.
Grunnfag, mellomfag, eventuelt storfag med foreberedende prøver gav rett til cand.mag.-graden på mellom 3,5 og 4,5 års studier. Mellomfag eller storfag i ett og samme fag kvalifiserte for å ta hovedfag, som hadde normert studietid på 40 vektall, det vil si to års ytterligere studier (120 studiepoeng).
Grunnfag ble avskaffet med Kvalitetsreformen i 2003, men har en parallell i dagens årsenhet. En viktig forskjell er at grunnfag i historisk-filosofiske, samfunnsvitenskapelige og matematisk-naturvitenskapelige fag før 2003 var den vanlige måten å starte et studium på, i motsetning til årsenhet som er ment som et mer frittstående studium.
Asiamesterskapet i friidrett 2017

Asiamesterskapet i friidrett 2017 ble arrangert fra 6. til 9. juli 2017 i Bhubaneswar i India. Dette var det 22. Asiamesterskapet i friidrett som ble arrangert.
Finnmarkslaget

Finnmarkslaget i Oslo er en norsk organisasjon for utflyttede Finnmarkinger i Oslo og omegn. Organisasjonen ble opprettett 30. januar 1940. En lignende gruppe kalt Finnmarkslaget hi Trøndelag ble etablert i 2011 i Trondheim.
Enniberg

Enniberg (754 moh.) er en havklippe på Viðoy på Færøyene. Enniberg er det nordligste punktet på Færøyene og den nest høyeste havklippen i Europa, etter Hornelen. Enniberg er den nordligste klippen ved Villingadalsfjall (841 moh.), det høyeste fjellet på Norðoyar og det tredje høyeste på Færøyene. Ved den sørlige foten av fjellet ligger bygden Viðareiði.
Ved foten av Enniberg ligger skjæret Seyðtorva, som derfor kan regnes som Færøyenes nordligste punkt. Fra Enniberg til Akraberg på Suðuroy, som oftest regnes som Færøyenes sørligste punkt, er det 112 km i luftlinje.
Enniberg rommer store kolonier av sjøfugl, og har historisk vært et viktig åsted for fuglefangst, spesielt av lunder. Rundt år 1900 kunne det bli fanget opptil 100 000 fugler årlig på Viðoy. Båtturene til Enniberg som arrangeres stort sett hele sommeren, har derfor ikke kun som formål å iaktta klippens størrelse, men også fuglefjellene.
Navnet er sammensatt av færøysk enni, «panne», og berg, som har samme betydning som på norsk.
Enniberg kan observeres fra Kallurin, lengst nord på Kalsoy, i vest og fra Fugloy i øst.
Haywire (film)

Handling

En kvinnelig soldat søker hevn etter at hun har blitt forrådt, og en gruppe soldater forsøker å hindre hevnen.

Produksjon

Filmen ble først annonsert i september 2009, og da under tittelen Knockout. Tittelen ble endret til Haywire før produksjonen startet.
Filmens manus ble skrevet spesifikt for å kunne filmes i Dublin, og filmen er for det vesentligste filmet i Irland i perioden fra 2. februar til 25. mars 2010. Budsjettet var om lag 23 millioner dollar. Produksjonen av filmen skapte over hundre arbeidsplasser i området da den ble filmet, og de første bildene fra filmen ble sluppet den 26. februar 2010.
Husqvarna M/40

Produksjon

Pistolen er en lisensiert utgave av den finske «Lahti L-35» pistol. Den ble laget på Husqvarna Våpenfabrikk i Sverige og ca. 82 000 stk M/40 pistoler ble produsert..
Spread Your Wings

«Spread Your Wings» er en sang av det britiske rockebandet Queen, fra plata deres fra musikkåret 1977, News of the World. Den ble utgitt som A-siden på singelen «Spread Your Wings/Sheer Heart Attack» i musikkåret 1978. Sangen er en rockeballade skrevet av bassist John Deacon. Deacon spiller i sangen piano og bassgitar, Freddie Mercury synger, Brian May spiller gitar og Roger Taylor spiller trommer. Når Queen framførte sangen på konserter var det imidlertid Mercury som spilte piano.
Sangteksta beskriver en ung mann ved navn Sammy som var vaskehjelp på «Emerald Bar». Han er i ei krise og vurderer sjølmord, muligens på grunn av sjefen hans, som alltid gjør narr av drømmene hans. Sangens forteller (sangeren) prøver å få ham i godt humør, og sier han skal «spre sine vinger og fly vekk».
Desmobathrinae

Utseende

For det meste små og spinkle målere, på farge gjerne enten bleke eller brunlige. Vingene er store sammenlignet med den tynne kroppen.

Levevis

Målere er sommerfugler og tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der målerens indre og ytre organer endres.
Kasus-kontrollstudie

En kasus-kontrollstudie er en vanlig studiedesign mest brukt innen epidemiologi. Metoden går ut på å sammenligne en gruppe personer som har en tilstand (oftest en bestemt medisinsk diagnose) med en kontrollgruppe som ikke har denne. De som har diagnosen som skal undersøkes kalles kasus, mens personene som det sammenlignes med kalles kontroller. Ved hjelp av statistisk analyse kan en beregne effekten av en behandling eller en bestemt sykdomsfremkallende faktors betyding.
Kasus-kontrollstudier er relativt billige å gjennomføre sammenlignet med studiedesigner som kohortstudier. Metoden egner seg særlig for å forske på sjeldne sykdommer, siden metoder som følger en gruppe personer over tid for å se hvilke som får en sykdom (såkalte prospektive studier), ofte vil ha for få kasus til å gi en sikker konklusjon. Metoden egner seg også dårlig dersom sykdomsfremkallende faktoren ("eksponeringsvariabelen") som skal undersøkes, er svært sjelden.
Mange gjennombrudd innen medisinen er blitt oppdaget gjennom kasus-kontrollstudier, for eksempel avdekkingen av sammenhengen mellom røyking og lungekreft på 1950-tallet.
En av de vanligste feilkilder i kasus-kontrollstudier er at valget av kontroller ikke er tilfeldig nok. Ukritisk utvalg av kontroller har ført til at mange medisinske studier som har blitt regnet som dårlige, har blitt publisert, noe som til en viss grad har brakt metoden i vanry.
Kosmos 133

Dokking

Dagen etter oppskytningen skulle ytterligere en ubemannet Sojuz ha blitt skutt opp for å gjennomføre en automatisk dokking mellom de to fartøyene. Kosmos 133s styresystem fikk imidlertid problemer og oppskytningen av det andre fartøyet ble lagt på is.

Landing

Etter fem mislykkede forsøk på å få fartøyet til å gå inn i jordens atmosfære lyktes man til slutt med å få igang programmet for gjeninntreden. Programmet ble imidlertid ikke korrekt utført og landingskapselen kom ut av kurs og skulle ha landet i Kina. For å unngå dette ble en kommando for selvdestruksjon sendt 30. november 1966 kl. 10:21 GMT.
Alfianello

Befolkningsutvikling

Tall fra ISTAT
Manfred Mann's Earth Band

Historie

Etter at bandet Manfred Mann ble oppløst i 1969 og Manfred Mann Chapter Three sluttet i 1970, satte Manfred Mann i gang med å samle musikere til et nytt band. Manfred Mann gikk bevisst inn for å danne et band som skulle fjerne seg fra hans tidligere band Manfred Manns popmusikk. Manfred Mann Chapter Three var en slags ekstrem forgjenger, med sin eksperimentelle jazz-rock.
Manfred Mann's Earth Band skulle være et kompromissløst band med musikken i sentrum, men med et litt mere salgbart tilsnitt. Bandets første seks album hadde samme besetning, med Mann på keyboard, Mick Rogers på gitar og vokal, Colin Pattenden på bass og Chris Slade på trommer. Slade skulle senere bli kjent som medlem av bandene AC/DC og Asia. 
Bandets store gjennombrudd kom med en singelhit i form av Bruce Springsteen-låten «Blinded by the Light» fra bandets album The Roaring Silence i 1977. Singelen «Davy's on the Road Again» fra bandets neste album, Watch fra 1978, ble også en stor hit. Dermed var Manfred Mann's Earth Bands rykte som et hitmaker-band etablert, uansett Manfred Manns egne ambisjoner for bandet.
Manfred Mann's Earth Band har også blitt kjent for å spille inn coverversjoner av andre kjente artisters mindre kjente sanger, og har hatt suksess med dette. I tillegg til Springsteen-låter, har bandet spilt inn en rekke låter av Bob Dylan samt låter av blant andre Joni Mitchell, Lennon/McCartney, Randy Newman, Bob Marley og Jagger/Richards. Manfred Mann's Earth Band eksisterer fremdeles, og er stadig vekk på turné rundt om i Europa.
Erythroclea

Utseende

En ganske stor (ca. 30 millimeter), avlang, brunrød og svart trebukk. Antenner, pronotum bortsett fra kantene, to brede tverrbånd på dekkvingene og legger og føtter på beina er svarte, hodet, kantene på pronotum, mesteparten av dekkvingene og lårene brunrøde. Antennene er tynne, rundt to tredjedeler så lange som kroppen hos hunnen. Pronotum er ovalt med en tann på hver side langt bak midten. Dekkvingene er jevnbrede, rundede i spissen, beina middels lange med klubbeformede lår.

Utbredelse

Arten lever på Borneo.
Eusaproecius

Levevis

Artene lever i regnskog eller andre fuktige skoger, trolig mest under jordoverflaten. Ellers er lite kjent om biologien deres, der er trolig ikke spesielt knyttet til møkk men kanskje til termitter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Gaffelkappefly

Utseende

Et middelsstort til ganske stort (vingespenn 43 – 47 mm), grått nattfly med smale forvinger. Forkroppen og forvingen er mørkt blygrå. Forvingen har en kraftig, krum, svart lengdestrek ved roten og en rett, svart lengdestrek som ender i en gaffel (Y) i hver ende, rett under midten av vingen. Like over denne sitter nyremerket, som er brunrødt og kantet med svart i underkant. Ringmerket er lyst og mindre tydelig. Bakvingen er lyst brungrå, lysere ved roten.

Levevis

Arten har larver som lever på svartor (Alnus glutinosa), og forekommer på fuktige steder der denne vokser. De voksne sommerfuglene flyr i september – oktober før de overvintrer og flyr på ny i april – mai.

Utbredelse

Arten lever i Europa og videre østover til Kaukasus og det vestlige Sibir. I Norge er den forholdsvis uvanlig og er funnet nord til Bergen og Oslo, med et ubekreftet funn fra Sunnmøre.
Ferjesambandet Sand–Ropeid

Sand–Ropeid var et fergesamband langs fylkesvei 46 over Sandsfjorden i Ryfylke, mellom Ropeid og Sand ferjekaier i Suldal. Strekningen ble drevet av Norled.
Overfartstiden var 10 minutter, der den siste  tiden ble betjent av MF «Sand»,  med 34 avganger daglig i hver retning om hverdagen. 2014 var årsdøgnstrafikken 574 kjøretøyer.
Sandsfjordbrua har erstattet fergesambandet. Siden 1. januar 2016 betjenes ikke sambandet lenger og all trafikk til Ropeid-halvøya går over brua.
MF «Sand» hadde en toppfart på 11 knop, og en marsjfart på rundt 7-8 knop. Lengden mellom ferjesambandet Sand–Ropeid var på ca. en nautisk mil - 1,8 km. 
Etter Sandsfjordbrua var ferdigbygd og tatt i bruk, har begge ferjekaiene blitt "gradvis- demontert", og det er i senere tid blitt satt opp skilt som forklarer den nye veien via. Sandsfjordbrua.
Nordep Rennesøy

Nordep Rennesøy var et delvis NATO-drevet lageranlegg på Vestre Åmøy og Rennesøy, begge i Rennesøy kommune. Anlegget på Rennesøy var delt i to med et materiell lager på Ormaneset og et ammunisjonslager på Vestre Åmøy. Begge NATO-lagrene ble åpnet i 1964 etter en byggetid på to år og ble finansiert av infrastrukturprogrammet til NATO. Fra før hadde sjøforsvaret et minedepot på Åmøy som var bygget på midten av 50-tallet, NATO depoet var således en forlengelse av det norske lageret. I tillegg til Rennesøy var det liknende materiell & ammunisjonslagre på Håkonsvern og Vestre Bolærne, samt drivstoffanlegg i Langesund, Arendal, Mandal og Risavika. Ansvaret for organiseringen og driften hadde et eget sekretariat ved Sjøforsvarets forsyningskommando, som ble kalt "Norsk Depotservice", forkortet Nordep.
I 1994 ble ammunisjonslageret flyttet fra Vestre Åmøy depot til anlegget ved Ormaneset på Rennesøy, som ble utvidet mellom 1992 og 1994 og som da i alt var på 21 000 kvadratmeter. Allerede i 1995 ble NATO-materielle hentet ut. NATO-delen av lageret ble nedlagt i 1997. Den nasjonale delen, som ble brukt av Rogaland sjøforsvarsdistrikt, hadde lagervirksomhet her helt fram til 1. januar 2009. 
Driften av NATO-anlegget for en stor del bevilget over budsjettet til tyske Bundeswehr, da vesentlige deler av Bundesmarines forsyninger lagret i Nordeps installasjoner. Anlegget ble brukt til å lagre torpedoer og miner, men også deler til blant annet båter og fly. Det rommet dessuten et feltsykehus med inntil 1000 senger,samt et verksted.
Transporttunnelene inn til anlegget er formet som en ring og skal kunne narre angripende missiler. Anlegget skal kunne tåle sprengningen av en middels stor atombombe på kaia utenfor, som forøvrig er blant Europas dypeste.
Forsvaret solgt Vestre Åmøy depot i 2000. Det brukes i dag som lagringsplass av museer i Rogaland.
Anlegget ved Ormaneset på Rennesøy ble solgt til Rennesøy kommune høsten 2009. Det leies ut til Smedvig Eiendom, som planlegger å gjøre anlegget om til et datasenter.
Ingrid Hjelmseth

Biografi

Hjelmseth flyttet til Trondheim og Trondheims-Ørn i 1999 og ble førstekeeper etter at Guri Anne Hansen la opp. Hun spilte i cupfinalen samme år, og ble cupmester for første gang. Året etter ble Hjelmseth tatt ut på U21-landslaget etter å ha vært på U18-landslaget i to år. Samme år ble hun en av seks keepere i Norges Fotballforbunds keeperprosjekt for å finne arvtakeren til Bente Nordby.
Hjelmseth var førstekeeper i Trondheims-Ørn og vant serien i 2000, 2001 og 2003, i tillegg til cupen i 1999, 2001 og 2002. Hun mente at hennes «force» var å være en leder på banen.
Veien inn på A-landslaget var kronglete. Hun debuterte i 2003 i prøve-VM, og ble tatt ut til VM, men brakk håndleddet på trening og ble erstattet av Silje Vesterbekkmo. og var uansett andrekeeper etter Nordby. I Trondheims-Ørn ble Anette Saltskår hentet inn som erstatter. Hjelmseth kom tilbake både på klubblaget og landslaget, men på landslaget ble det svært få kamper så lenge Bente Nordby spilte. Fra 2004 til 2006 hadde hun bare sju landskamper, for det meste treningslandskamper og Algarve Cup. 
Etter 2006-sesongen byttet Hjelmseth klubb til Asker. Hun var førstekeeper i klubben, men fikk fortsatt lite tillit på landslaget, og slet også med en skade. Hjelmseth og Asker tapte knepent både seriegull og cupgull. Bente Nordby la opp på landslaget i 2008. Hjelmseth fikk dermed bedre muligheter, men måtte kjempe om plassen med Christine Colombo Nielsen og Erika Skarbø. Fra 2009 ble Hjelmseth Norges førstekeeper og høstet lovord for sin innsats allerede i EM. Samme år skiftet hun klubb til Stabæk. Med Stabæk har hun tatt to seriegull og tre cupgull (per juli 2019).
Etter å ha vært Norges mest profilerte keeper i to tiår, fortalte Hjelmseth i forbindelse med VM i 2019 at dette ville bli hennes siste mesterskap, og den siste sesongen for Stabæk.