google/wiki40b huggingface dataset:
Napolis Lazzaroni

Ulike motstandere

Selv om de ikke var istand til å møte en kamp mot trenede tropper (en tegning i tiden viser Lazzaronier bli kastet ned en voll av franske skyttere), var deres motstand mot Den partenopeiske republikk som var dannet i Napoli, hadde den ingen støtte i folket, og kunne bare stole på den omfattende støtte fra den franske armé. Således kollapset den da de franske måtte  bytte ut sine tropper, som var hårdt tiltregnt andre steder i Italia—derfor ble Lazzaroniene sett på som republikkens motstandere.
Friedrich Engels skrev om det neapolitanske filleproletariat under revolusjonen Napoli i 1848 "Denne aksjon av det neapolitanske filleproletariat bestemte revolusjonens tap. Sveitsiske, napolitanske soldater og Lazzaroniene sloss sammen mot forsvarerne på barrikadene."

Lazzaronienen og Garibaldi

Under de første ti-år av 1800-tallet mistet Lazzaroniene gradvis støtten fra Huset Bourbon - hvilket ble klart i 1860 da Garibaldi ankom byen i under sin kampanje  for Italias samling. 
Som nevnt i mange rapporter fra øyevitner, da Garibaldi kom til Napoli etter at Bourbonkongen flyktet, ble Garibaldi mottatt med en ovedøvende velkomst fra  Lazzaroniene, så vel som fra andre lag av Napolis befolkning. Journalist Charles Arrivabene skrev dengang :"Garibaldi ble fulgt av en stor skare mennesker langs sjøfronten til Piedigrotta (...) Han ble hilst av fiskere og lazzaronier og kvinner ropte: Må den velsignede Jomfru være med deg, Eccellenza! En annen observatør. Marc Monnier, bemerket at: Garibaldi er en helgen for les lazzarones. Det er Gud som har sendt ham for å redde landet. Fere kalte ham Jesus Kristus og hans offiserer for aposteler. Det ble bedt om almisser i Garibaldis navn".
Såstad

Såstad er et sted og tidligere skolekrets i Stange kommune, hvor man blant annet finner Såstad gård fra Middelalderen.
Den norske forfatteren Hulda Garborg ble født på Søndre Såstad gård i 1862.
Eiliv Austlid drev Søndre Såstad gård.
Måsøy

Historie

Under sitt eksil oppholdt Ludvig Filip av Frankrike seg her sommeren 1795.
Måsøy var inntil 1839 del av Hammerfest.
Måsøy kommune har flere bygder som er fraflyttet. Blant annet Sandvikvær, Burstad, Latøy, Kobbefjord, Kvitnes, Bakfjord og Ryggefjord.

Kultur

Kommunevåpenet viser en klepp, eller høtt, i gull på rød bakgrunn. Våpenet ble godkjent 7. september 1984 og er tegnet av Arvid Sveen. I en fiskerkommune var dette et naturlig valg som kommunevåpen, og det har historisk tilknytning fordi kleppen har hatt samme form i århundrer.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Havøysund torg, som har blitt opprustet som en del av et større opprustingsprosjekt i Havøysund. Prosjektet har for øvrig vært svært omstridt. I hovedsak på grunn av prislappen, om lag 30 millioner kroner, en sum som er sjelden kost i en kommune med så få innbyggere.

Kjente kulturminner i kommunen

I Måsøy kommune er det kjent en mengde kulturminner fra steinalder til nyere tid, men det er mange områder som ikke er undersøkt. Her nevnes bare noen av de stedene med store mengder kjente kulturminner. 
I Selvika er det flere steder med stor konsentrasjon av kjente kulturminner. I Store Sandbukta, som er botn av Selvika, i Bærvika, som ligger videre vestover på nordsiden av Selvika, og i området mellom er det registrert tuftefelt fra yngre steinalder og flere nyere tids kulturminner, som også knyttes til samisk kultur.
Repubblicani Democratici

Repubblicani Democratici («Demokratiske Republikanere», RD) var et lite, var et lite, liberalt italiensk politisk parti, dannet av utbrytere fra Partito Repubblicano Italiano (PRI) som ønsket å gå ut av alliansen med partiene i høyrealliansen Casa delle Libertà. I motsetning til Movimento Repubblicani Europei, som også var en utbrytergruppe fra PRI, stilte de liste sammen med Italia dei Valori, som imidlertid, i likhet med l'Ulivo, også var en del av den større alliansen l'Unione. RD sluttet seg imidlertid til partiene i l'Ulivo når disse dannet Partito Democratico.
Bik Bok

Historie

Klesmerket Bik Bok ble startet i 1973 gründerne Ola Kongshaug, Kenneth Sandvold og Karstein Gjertsvik.  Deres konsept var å tilby unge kvinner moteriktige klær til en rimelig pris. I 1978 ble Bik Boks første butikk åpnet i Oslo. Det første driftsåret hadde Bik Bok en omsetning på 150 millioner kroner, og etter tre år var omsetningen nådd 1 milliard kroner.  Ola Mæle (ofte blandet sammen med Kongshaug) og Skule Eggum kom inn i Bik Bok konsernet senere med herremerket Poco Loco. 
På slutten av 1980-tallet begynte driften å gå dårlig. Da solgte gründerne selskapet til finansmannen Atle Brynestad, som i 1991 solgte selskapet videre til Frank Varner og Varner-Gruppen.

Kolleksjoner

Bik Boks kolleksjoner blir designet ved hovedkontoret i Oslo. I tillegg til sitt eget Bik Bok-merke, fører de også deres andre merker Never Denim, Westhill Redbird og Sassymanii.
Siden 2009 har de hatt flere kolleksjoner i samarbeid med store it-jenter, deriblant Mary-Kate og Ashley Olsen, Whitney Port, Angelica Blick, Lene Orvik og Jenny Skavlan.

Bik Bok Casa

På midten av 80-tallet inngikk Bik Bok et samarbeid med Ekornes om produsere møbler for ungdom. Møbelserien fikk navnet Bik Bok Casa.
Utvidelse av kampsonen

Introduksjon til handlingen

Det er en historie om en deprimert, isolert mann som sitter fast i en kjedelig, men velbetalt programmeringsjobb.

Sammendrag av handling

Hovedpersonen (Harel), kjent bare som Vår helt i hele historien, lever et ensomt liv, og har ikke har hatt sex på over to år. Innen det meste av bok- og filmversjoner av Utvidelse av kampsonen, trekker Vår helt på det han husker etter å ha lest Schopenhauer og Kant. Han benytter det til å skjelle ut kommersialiseringen av den menneskelige kontakt – kjennetegnet av hans indre monolog med anfall av kvalme og onani. Han blir ødelagt av konsekvensene av beslutninger som ville virke små for den gjennomsnittlige personen, for eksempel å avsløre at han ikke har et sexliv ved å kjøpe en enkeltseng. Han jobber sammen med en urovekkende, fortvilet 28 år gammel jomfru, Raphael Tisserand, for å holde en rekke seminarer om bruken av IT. Raphael ser opp til Vår helt for alltid å unngå relasjoner, og lytter til hans betraktninger om kjærligheten med tragisk, men til slutt inspirerende konsekvenser.

Litterær betydning og kritikk

Den franske tittelen Extension du domaine de la lutte er blitt oversatt til engelsk med den mer konsise Whatever (samma det). Selv om dette ordet ikke ligner på den opprinnelige franske tittelen, knytter den an til hovedpersonens nederlags-akseptantistiske syn på livet. Kampen i den opprinnelige tittelen er uttrykkelig knyttet til klassekampen i en parodi av slagord gjort populære av parisiske studentbevegelsen i 1968, som Vår Helt utvider til både seksuelle og økonomiske motsetninger. «Teorien er at den seksuelle revolusjonen på sekstitallet ikke skapte kommunisme, men kapitalisme i det seksuelle markedet, som forviser den frastøtende underklassen mens de privilegerte initiativ munner ut i korrupsjon, apati og overdrivelse.»
Epidichostates

Utseende

Middelsstore, kraftige, brokete trebukker. De er tegnet i grått, svart, hvitt og oker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er mye bredere enn langt, med en kraftig, butt tann midt på hver side. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover og har en opphøyd, mørk knøl i den fremre delen nær sømmen. Beina er kraftige, men uten spesielt tykke lår, middels lange.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i tropisk Afrika.
Wrightsville (Adams County, Ohio)

Historie

Wrightsville ble opprettet i 1847. Postkontoret Wrightsville ble først kalt Mahala og deretter Vineyard Hill. Postkontoret ble etablert med navnet Mahala i 1850; navnet skiftet til Vineyard Hill i 1857 og postkontoret stengte i 1907.
Dine Penger

Dine Penger er Norges største privatøkonomiske fagblad.
Det ble etablert i 1983 av Carl Johan Berg og Carsten O. Five som likestilte redaktører. Senere overtok Christian Vennerød redaktørkrakken fra Berg. Vennerød og Five kjøpte bladet i 1988 og solgte det for nesten 50 millioner kroner til Schibsted i 1996. Dine Penger ble fusjonert med E24 (som også var eid av Schibsted) i 2013, og begge mediene er en del av et felles selskap. 
Vennerød og Five fortsatte som redaktører til henholdsvis 2000 og 2002. Ansvarlig redaktør fra 2002 til 2013 var Tom Staavi. Øyvind Henriksen er for tiden magasinredaktør for Dine Penger, og Gard Michalsen er sjefredaktør og administrerende direktør for både E24 og Dine Penger. Andreas Wolden Fredriksen er redaksjonssjef i magasinet. 
Bladet kommer med 11 utgaver per år, og skriver blant annet om sparing, fond, pensjon, bolig, arv og skatt. Magasinet har en egen seksjon der de gir terningkast på alle fond tilbudt i Norge. Hallgeir Kvadsheim er fast bidragsyter i bladet, og bidrar med ekspertråd på disse temaene. Magasinet har også podkasten Pengerådet, samt en egen nettutgave.
Blomster i Soweto

Blomster i Soweto er en sang og et album utgitt av den norske pop-/countryartisten Marianne Antonsen i 1995. Sangen ble utgitt som singel og ble avspilt mye på NRK radio. Både låten og albumet slo godt an, og kom på VG-lista.

Sangen

Blomster i Soweto er en fornorsket og omarbeidet utgave av den Sør-Afrikanske mbaqanga-sangen Umqombothi, skrevet av Sello "Chicco" Twala og Attie van Wyk i 1987. Den kjente sørafrikanske popartisten Yvonne Chaka Chaka spilte den inn og ga den ut i 1988, og fikk sitt internasjonale gjennombrudd med den. Innspillingen regnes som en av de største klassikerne innen Sør-Afrikansk popmusikk, og ble også brukt i den kjente engelsk-italiensk-sørafrikanske filmen Hotel Rwanda i 2004. Låten bærer navnet til, og handler om, det tradisjonelle Sør-Afrikanske surølet Umqombothi. Versene synges av Chaka på engelsk, mens mannlige korister synger på Xhosa. Antonsens versjon handler i stedet om Hector, som drømmer seg bort fra sin fattigslige eksistens i bydelen Soweto i Cape Town. Versene synges av Antonsen på Norsk, mens mannlige korister synger på Zulu.

Albumet

Albumet er sterkt inspirert av en tur som Antonsen tok til Sør-Afrika i forkant av innspillingen. Alle låtene handler om Afrika, og mange er er kjente, afrikanske sanger som Antonsen har oversatt og omarbeidet. Alle låtene har således et afrikansk musikkuttrykk, og Sør-Afrikanske korister bidrar på flere av dem. Dermed skiller albumets musikalske uttrykk seg skarpt fra Antonsens tidligere og senere utgivelser.
Ole Friele Backer

Krigsfotograf

Backer bodde i Bergen og fotograferte i april 1940 krigshandlinger som følge av det tyske angrepet på Norge. Fotografiene ble trykket i utlandet og Backer måtte flykte til Storbritannia, ombord på MK «Sjølivet». Han ble ansatt som fotograf ved den norske regjeringens informasjonskontor i London. Han dekket det norske kongehuset og regjeringens aktiviteter i eksil, fotograferte norsk militært personell, krigsseilere og andre nordmenn i utlendighet. Backers fotografier fikk bred publisitet og ble trykket i Storbritannia så vel som i USA.
I 1943 seilte Backer med det norske skipet «Montevideo» i konvoi og laget en serie bilder som dokumenterte krigsseilernes hverdagsliv om bord. Kokken i arbeid i byssa med redningsvesten på, og frivakten som hviler i en leider ikledd Nortraships flytedrakter av gummi. 
I juni 1944 dekket Backer landgangen i Normandie. Han var med DS «Vestmanrød» og gikk i land like ved Bernière-sur-Mer i landgangsområdet Juno Beach. Bildene han tok av landgangen ble publisert over hele verden.
I november 1944 ble Backer sendt med en alliert konvoi til Murmansk i Sovjetunionen. Han deltok deretter i frigjøringen av Finnmark. I januar 1945 var Backer med i ekspedisjonen som kom til unnsetning til befolkningen på Sørøya i Finnmark, der omkring 1 000 mennesker lå i skjul etter tvangsevakueringen. I februar 1945 ble befolkningen evakuert. Sammen med Per E. Danielsen og Per Waage utga Backer etter krigen boken Øya i ingenmannsland om denne hendelsen.

Familie

Backer giftet seg med Ina Backer, datter av Edvard Christian Danielsen og søster av Per E. Danielsen. Paret fikk datteren Berit Backer.

Utmerkelser

Backer ble tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren for sin innsats ved evakueringen av befolkningen på Sørøya.
Forsyningsnemnd

En forsyningsnemnd var en nemnd som hadde som sin primære oppgave å sikre forsyningen av de mest nødvendige forbruksvarene som matvarer, brensel og drivstoff. Nemndene delte ut rasjonering til både privatpersoner, institusjoner og forretninger blant annet i form av rasjoneringskort.

Opprettelse og organisering

Lov om forsyningsnemnder ble vedtatt den 9. juni 1939 og satt i kraft ved kongelig resolusjon den 25. august samme år.
Alle landets kommuner fikk slik pålagt oppgaven med å opprette en forsyningsnemnd, med minst tre medlemmer (§ 1). Det står videre at
funksjonærer som mottok lønn for arbeid i nemnda ikke skulle være blant de tre kommunalt valgte medlemmene. Kommunestyrene fikk i oppgave å ansette en funksjonær (leder) for forsyningsnemnda. Denne personen skulle stå for den daglige drift av nemnda, som regnskap og kontorarbeid
Alle fylkene skulle opprette fylkesforsyningsnemnder, med unntak av Oslo og Bergen (§2). Fylkesmannen skulle bestemme antall medlemmer og de ble videre valgt av fylkesutvalget.
Forsyningsnemndene sine innstrukser ble fastsatt av Forsyningsdepartementet 6. oktober 1939. Det ble her beskervet hvordan nemndene skulle ta fatt på arbeidet de var opprettet for å utføre. I § 2 beskrives bestemmelsene for rasjoneringkort og registreringskort. For at myndighetene skulle skaffe seg en god oversikt over forsyningssituasjonen i den enkelte kommune ble det ved hjelp av omfattende rasjoneringstellinger utarbeidet et kortregister over alle husstander, pensjonat, hoteller og forretninger. Og med dette som utgangspunkt fikk en utdelt rasjoneringskort. Skulle for eksempel familiesituasjonen endre seg måtte man søke forsyningsnemnda om fornyet rasjonering.
Da Norge var okkupert i 1940 begynte nemnda også å utføre en rekke tellinger. De viktigste tellingene var arealtellinger, husdyrtellinger, potettellinger og telling av varebeholdningen hos alle typer forretninger. Dette gjorde at nemndene hadde god kontroll over hva som fantes av varer og hvor mye som ble solgt underveis.
Nemndene var også pålagt å utføre tilsyn og kontrollere at lover og regler ble fulgt.

Arkivene etter forsyningsnemndene

Forsyningsenmndene var først og fremst en kommunal- og fylkeskommunalordning. Det betyr at arkivene fra disse nemndene befinner seg hos den enkelte kommune eller hos fylkeskommunen. Det meste av materialet er åpent for innsyn.
Kristen Andersen

Heder

Kristen Andersen var medlem av Det norske Videnskaps-Akademi fra 1947. I 1973 ble han kommandør av St. Olavs Orden.
Oslo bussterminal

Kapasitetsutfordring

Konseptet med en stor felles bussterminal i sentrum av Oslo, ble opprinnelig planlagt av Stor-Oslo Lokaltrafikk for bussrutene mellom Oslo og Akershus med omegn (såkalte regionbusser). Terminalen ble dimensjonert for 450 daglige avganger. 
Kapasitetstaket er for lengst sprengt. I 2010 var det opptil 1100 avganger og rundt 25 000 passasjerer i døgnet. Det ble i 2010 anslått at passasjerantallet ville øke til 35 000 / 40 000 innen 2030 år, om ikke tiltak ble iverksatt.

Lokalisering

Fagmiljøene diskuterer muligheten for å flytte Oslo bussterminal over sporene på Oslo S. Her er uenigheten større. Hovedinntrykket er at Plan- og bygningsetaten har et sterkt ønske om å flytte terminalen, mens Jernbaneverket er tydelig tilbakeholdende. Ruter AS virker pragmatiske; de har støttet /støtter begge forslagene.

Oslo bussterminal beholdes på Vaterland/Grønland?

Hovedargumentet for å flytte terminalen var tidligere kapasitetsutfordringen. Dette argumentet er iferd med å forvitre, all den tid dagens bussterminal er stor nok dersom regionbussene treminerer utenfor indre by, eventuelt ved eller utenfor bygrensen.    
I KUV Oslo-navet 2015 SOM er utarbeidet av Jernbaneverket, Statens vegvesen og Ruter AS, heter det at regionale knutepunkter og terminaler ved Ring 3 i betydelig grad vil «reduserer behovet for terminalkapasitet for buss i Oslo sentrum. Realiseringen av Knutepunkt øst på Bryn er en spesielt viktig forutsetning for dette. Oslo Bussterminal kan da i hovedsak være terminal for langrutebusser og Østlandsekspresser. Arealet på dagens bussterminal er tilstrekkelig for å dekke dette behovet." (se kapittel 13 Anbefaling i KUV Oslo-navet 2015).

Ruter

Ruter til og fra Oslo bussterminal.
Zsuzsanna Tomori

Klubb

Tomori begynte å spille håndball da hun var 12 år gammel. Hun signerte sin første profesjonelle kontrakt med klubben Dunaferr i 2002. Hun blir ansett som en av de beste håndballspillerne i sin posisjon i den ungarske nasjonale ligaen. Hun begynte å spille for det ungarske mesterlaget Győr i 2007.

Landslag

Hun debuterte for det ungarske landslaget den 4. april 2006 i en kamp mot Norge. Hennes første store turnering var under verdensmesterskapet i 2007, og ett år senere ble hun en del av OL-laget som representerte Ungarn i Beijing-OL.
Den Norske Swingklubb

Den Norske Swingklubb var en selskapsklubb for jazzmusikk som ble dannet høsten 1945. Klubben ble som en rekke andre jazzestablissementer stiftet rett etter andre verdenskrig, og da først med navnet Swing – men ble raskt døpt om til Den Norske Swingklubb. Klubben ble en stabil arbeidsplass for jazzmusikere gjennom siste halvdel av 1940-årene. Klubben ble ledet av impresarioen Lasse Gerlyng, og swingklubbens husorkester ble ledet av den da 19-årige pianisten, Egil Monn-Iversen. Husorkesteret var i 1947 en sekstett, men økte til i 15 musikere i 1949. Store musikkarrangementer ble holdt ved klubben; eksempelvis ble det høsten 1949 arrangert et større jazztreff med musikk fra tre scener samtidig.
Klubben ble et startsted for mange musikere. Nye storband fikk prøve seg, da under ledelse av musikere som Alf Søgaard, Hans Backe, Pete Brown og Leiv Flisnes. Den Norske Swingklubb ble også et av de stedene der Sølvi Wang startet sin musikalske karriere.
Ipark

Ipark (Innovasjonspark Stavanger) er lokalisert på universitetsområdet på Ullandhaug i Stavanger. Innovasjonsparken består av ca. 140 selskaper med rundt 800 ansatte. Innovasjon Norge, Stavangerregionen Næringsutvikling og Skape.no har også kontorer i parken. Bak innovasjonsparken står Statoil, IRIS, SIVA, Smedvig Eiendom, Stavanger kommune, Sandnes kommune, Rogaland fylkeskommune og Forus Næringspark.
Sammen med IRIS og Universitetet i Stavanger (UiS) legger Ipark til rette for videreutvikling av eksisterende bedrifter samt etablering og utvikling av nye. Ipark leverer utviklingskraft til innovative bedrifter i tidlig vekstfase og bidrar videre til entreprenørskap og verdiskaping med utgangspunkt i gode ideer, forskningsresultater, avanserte produkter og tjenester.
Ipark investerer hvert år mellom fem og ti millioner kroner i nye gründerbedrifter som en del av utviklingskraften.
Czech-Norwegian Band

Czech-Norwegian Band var en jazzgruppe med utspring i Harald Gundhus' samarbeid med det tsjekkiske Jazznost Orchestra (Kongsberg Jazzfestival, 1988). Den bestod av saksrekka Harald Gundhus, Johan Bergli og Josef Audes; Svatopluk Košvanec trombone, Atle Hammer trompet, Emil Viklický piano, Halvard Kausland gitar, František Uhlíř bass og Ole Jacob Hansen trommer. Med jazztrompetisten Benny Bailey ga de ut Jazznost i studioopptak fra Praha (1989). Samarbeidet fortsatte med enkelte av medlemmene i utgivelsen Bohemian nights (1992) og While my lady sleeps på Gemini Records.
Alexis

Etymologi

Alexis var opprinnelig et mannsnavn. Det var dannet som en latinsk form av det greske navnet Alexis (Αλεξις), som var en kortform av Alexios (Αλεξιος). Dette navnet kan være dannet av aléxein, «forsvare», eller alexo, «forsvare, hjelpe». Alexis ble senere tatt i bruk også som kvinnenavn.

Utbredelse

Alexis kjent brukt som mannsnavn i Sverige siden 1791. Det var i Sverige mest brukt i perioden 1900-1919. I Norge er navnet kjent brukt som mannsnavn første gang i 1811 (Harald Titus Alexis Wergeland).
Alexis er i dag hovedsakelig brukt som kvinnenavn i engelsktalende land og som mannsnavn i fransk- og spansktalende land.
Andre mye brukte former av navnet er mannsnavnene Aleksej, Aleksi og kvinnenavnet Alessia.

Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Fantastiske formidlere

Fantastiske formidlere var en undervisningspris og artikkelserie i Morgenbladet i 2016. En jury utpekte ti fremragende forelesere ved norske universiteter og høyskoler. Juryen bestod av Helene Uri, Erling Sandmo, Victor Norman, Therese Eia Lerøen og Sunniva Rose.
Askrova bedehuskapell

Historie

Huset ble bygget av Kristoffer Stensbakk, men mye arbeid ble også gjort på dugnad. I tillegg til innsamlede midler på 20 000 kroner ble det tatt opp et lån på 40 000 kroner for å finansiere bygget. Allerede etter fem år ble det utvidet med større inngangsparti og toalett på nordsiden av bygningen. I 1964 fikk bygget klokketårn, og i 1965 ble det kjøpt inn nytt orgel. I 1988 ble det innvendige flate taket byttet ut med en hvelvet himling. Altertavla har motivet Jesus frelser Peter og er malt av Wilhelm Bjørknes.

Innvielsen

Selv om man fra begynnelsen hadde tenkt å bygge et tradisjonelt bedehus på Askrova, overbeviste sokneprest Hjalmar Tjelta initiativtakerne om at det ville være mer fornuftig å bygge et bedehuskapell som kunne innvies til kirkelig bruk. Da kunne gudstjenester, dåp, konfirmasjoner og begravelser holdes i lokalet. Slik ble det da også, og 14. april 1957 ble bygget vigslet av biskopen i Bjørgvin bispedømme, Ragnvald Indrebø i nærvær av en rekke geistlige: Hjalmar Tjelta, Salamon Steinhovden, Einar Tuvin og Steinar Ihle, som også spilte orgel. Det var første kirkevigsling i Sogn og Fjordane etter andre verdenskrig.
Evangelisk-lutherska missionsstiftet i Finland

Statistikk

I 2018 var 2099 medlemmer og 34 menigheter i Missionstiftet.
Li Keyong

Li Keyong (kinesisk: 李克用, pinyin: Lǐ Kèyòng; født 24. oktober 852, død 24. februar 908) var en jiedushi og guvernør i det keiserlige Kina under Tangdynastiet.
Li Keyong var krigsherre og overhode for en shatuotyrkisk horde og ble i 879 tilkalt av keiser Xizong (regjerte 873-888) til hjelp da opprørere hadde inntatt hovedstaden Chang'an. Hans kavaleri angrep fra Shanxi og fordrev opprørerne slik at keiseren kunne komme seg unna. Som belønning ble hans guvernørområde Hebei utvidet med Shanxi.
Hans sønn, Li Cunxu, skulle bli grunnlegger av det senere Tang-dynasti.
Rhodesiske dollar

Rhodesiske dollar (R $) var gjeldende valuta i Rhodesia mellom 1970 og 1980. En rhodesisk dollar var inndelt i 100 cent. 
Rhodesisk dollar ble innført i den 17. februar 1970, mindre enn en måned før Rhodesia ble erklært som en uavhengig republikk den 2. mars 1970. Den rhodesiske dollaren viste seg å være en sterk valuta, og ble brukt i Rhodesia frem til 1980, da den ble erstattet av zimbabwiske dollar.
Vatroslav Lisinski

Bakgrunn

Lisinski ble født som Ignatius Fuchs i en tysk-jødisk familie. Han endret senere navn til Vatroslav Lisinski, som er en kroatisk versjon av hans opprinnelige navn. En stund jobbet han som kontorarbeider ved Kroatias høyesterett, Tabula Banalis, i Zagreb.
Lisinski komponerte den første kroatiske operaen, Kjærlighet og ondskap (Ljubav i zloba, 1846), som han skrev etter oppfordring fra den kroatiske komponisten Alberto Ognjen Štriga. I 1851 skrev han operaen Porin, i tillegg til en rekke verk for orkester, kor og solister. Han var også en av grunnleggerne av Illyrismen, en bevegelse som jobbet for å styrke kroatisk og sør-slavisk kulturarv. Bevegelsen var en reaksjon på magyariseringen under det østerriksk-ungarske styret.  
Lisinski døde i Zagreb 31. mai 1854 og er gravlagt på Mirogojkirkegården.

Ettermæle

Konserthuset Koncertna dvorana Vatroslava Lisinskog i Zagreb er oppkalt etter ham. Det samme er den internasjonale toglinjen EN 498/499, som forbinder Zagreb og München.