google/wiki40b huggingface dataset:
New London

New London er en havneby og havneinngang til USAs nordøstkyst. Den er lokalisert ved munningen av elven Thames i fylket New London County i sørøstlige Connecticut.
Byen var en gang en betydelig hvalhavn før denne virksomheten ga plass til annen skipsfart og fabrikkindustri. Byen har gradvis mistet sitt kommersielle og industrielle hjerte. I byen ligger lærestedene Connecticut College, Mitchell College, United States Coast Guard Academy, og The Williams School. I havnen ligger også den amerikanske kystvaktflåten United States Coast Guard Cutter og den historiske seilskuten «Eagle», som tidligere het «Segelschulschiff Horst Wessel», før det ble overtatt av kystvakten i 1936.
New London har en befolkning på 27 620 ved folketellingen i 2010. Metropolittområdet Norwich-New London (NECTA) består av 21 byer og 274 055 mennesker.
Arktisk perlemorvinge

Levevis

Arktisk perlemorvinge flyr på steinete fjellvidder, mest over tregrensen. Lite er kjent om biologien, men det antas at næringsplanter kan være fioler, viere og kanskje også tyttebær.
Europamesterskapet i aking

Europamesterskapet i aking ble arrangert første gang i 1914 i Reichenberg, og arrangeres annenhvert år. Per 2015 konkurreres det i singel menn, singel kvinner, dobbel menn og stafett.
Troens seier

Innhold

«Troens seier» viser begivenheter fra NSDAPs rikspartidager i kronologisk rekkefølge fra 30. august til 3. september 1933. Filmen har ikke voiceover og få forklarende titler. Den benytter isteden et både ekspressivt og romantisk bildespråk med imponerende tablåer, dramatiske vinkler og dvelende, følelsesladde nærbilder.

Erstattet av «Viljens triumf»

Filmen viser Ernst Röhm, leder for partiets «gatetropper» Sturmabteilung (SA), som på den tiden var den nest mektigste personen i det tyske riket.  Året etter, under de lange knivers natt i  juni 1934, ble Röhm og flere av hans løytnanter i den paramilitære styrken henrettet etter ordre fra Hitler. Alle henvisninger og forbindelser til Röhm skulle fjernes fra tysk historie. Det innebar en destruksjon av alle filmkopier av «Troens seier». Den enda mer storslåtte propagandafilmen fra rikspartidagene året etter, Leni Riefenstahls «Viljens triumf», ble laget for å erstatte «Troens seier».  Disse filmene har en del felles scener, selv om «Viljens triumf» i hovedsak inneholder opptak fra  rikspartidagen i 1934.
Filmskaperen Leni Riefenstahl besøkte Storbritannia i april 1934 for å diskutere sine filmteknikker på et stort universitet.  Det er under denne reisen at et eksemplar av filmen blir kopiert.  Denne ble funnet igjen etter over 60 år og er den eneste kjente overlevende kopien. Denne kopien er under beskyttelse av Das Bundesarchiv og rettighetene er administrert gjennom Transit Film München.
Jakob Schetelig

Familie

Han var sønn av skipsreder Harald Fredrik Schetelig (1846–1918) og Magnhild Pedersen (1850–1920) som var søster av Tord Pedersen (1857–1926) ved Drammen latinskole. Lillebroren Haakon Shetelig (1877–1955) ble arkeolog mens søsteren Thea Louise Schetelig (1878–1973) ble mor til meteorologiprofessor Jørgen Holmboe (1902–1979).
Han giftet seg i 1903 med Borghild Jentoft-Larssen (1878–1925) og i 1927 med Borghild Alida Steen Larssen (1887–1962). Med førstnevnte hadde han sønnen Kaare Shetelig.
Ilsviklinja

Historie

Ilasporet fra Skansen stasjon til Fagervika var på rundt 2,3 kilometer og ble anlagt i 1884. Sporet gikk langs industriområdet ved Nedre Ila og forbi Trondheim kornsilo og Ila pir før den møtte Steinbergsporet rett øst for reservekraftverket i Ilsvika, hvor de sammen gikk videre som ett spor mot Fagervika. 
Steinbergsporet fra Marienborg til Fagervika var på rundt 1,2 kilometer og ble anlagt under andre verdenskrig. Sporet gikk gjennom Steinberget tunnel (612 meter) og Møllehaugen tunnel (90 meter) før den møtte Ilasporet ved reservekraftverket i Ilsvika. Begge disse sporene ble stengt høsten 1995, og har i senere tid blitt fjernet helt, blant annet gjennom byggingen av Nordre avlastningsvei og gjenåpningen av Ilabekken. 
Trondheim kommune satte igang med opprydding av områdene rundt (pga sterk forurensning fra området) i april/mai 2010 med tanke på å opparbeide friområder. I dag eksisterer det om lag 100 meter av skinnegangen ved tankanlegget i Fagervika, samt at banens opprinnelige trasé fra Ilsvika til Fagervika er åpen som gang- og sykkelsti.
Norvegia

Produksjon

Pasteurisert melk blir fylt opp i store ystekar og blir varmet opp til ca. 30 °C. Deretter tilsettes løpe og syrningskultur. Det er syrningskulturen som er avgjørende for hvilken smak, konsistens og hullsettingen osten får. Syrningskulturen for Norvegia er spesiell og hvordan man har kommet frem til akkurat denne kulturen er en hemmelighet. Løpen får melken til å stivne, den får en konsistens på linje med gele. Geleen blir deretter skåret opp i små terninger av langsgående og tversgående kniver. Etterhvert trekker terningene seg sammen til faste ostekorn, i denne prosessen blir mysen skilt ut. Ostekornene blir så presset sammen i store kaker som blir lagt i former for der å bli saltet og satt til modning. Vanlig Norvegia modnes i 3 måneder, mens en variant som kalles vellagret Norvegia modnes i fra 8 til 15 måneder.
Skeidoksene

Skeidoksene er den uavhengige supporterforeninga til Skeid Fotball og har som formål å støtte Skeids a-lag i fotball i hjemme- og bortekamper. Skeidoksene går ofte bare under betegnelsen «Oksene» og gir ut medlemsbladet «Okseblod». Per 2008 hadde foreningen rundt 200 betalende medlemmer.
Oksenes stampub er Magneten pub på Torshov. Fram til 2003 var Lincoln pub skeidoksenes vannhull, men dette tok brått slutt da stedet begynte å servere øl i Vålerenga-glass.
Leder av Skeid-oksene pr. 4.mai 2017 er Jonny Olsen.
Primera División 2002–2003

Primera División 2002-03 var den 72. sesongen i spansk fotball siden ligaen ble innført. Sesongen ble innledet 27. august 2002 og avsluttet 26. juni 2003. Roy Makaay fra Deportivo de La Coruña ble toppscorer med 29 ligamål. Real Madrid vant sin 29. ligatittel denne sesongen.
Chromoptilia

Utseende

Nokså små, hårete, svært langbeinte gullbasser. De ligner overflatisk på artene i gruppen Trichiinae. På farge er de svarte eller brunlige med hvite flekker. Hodet er fremstrakt, pronotum mye smalere enn dekkvingene, med to lengdekjøler. Dekkvingene er tydelig innsnevret bak "skuldrene" slik at disse blir svært markerte, hver dekkvinge har en lengdekjøl. Bakbeina er svært lange, føttene (tarsene) utvidete med frynser av svarte og røde hår. Bakbeina holdes ofte opp og føttene ligner da på små flagg.

Levevis

Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Madagaskar.
Bjellesau

Bjellesau er sauer på beite som er utstyrt med bjelle festet til en klave. Bjellesau kan også brukes i overført betydning i finansnæringen og underholdningsindustrien.

Bjellesauer på beite

Tidligere var det bare den eldste sauen som fikk bjelle og flokken fulgte denne. I dag er det vanlig å utstyre voksne sauer på beite med bjelle. Bjelle gjør det enklere å lokalisere dyrene og er dermed et hjelpemiddel både under tilsyn og sankingsarbeidet. Noen steder merkes søyene med fargekoder som angir lammetallet. Dette gir et mer effektivt tilsyn, idet man raskere blir oppmerksom på lam som er blitt borte. Det finnes dessuten radiobjeller, der sauene kan peiles på en svært effektiv måte. Bjeller påfører dyrene vedvarende støy, men det er uvisst om dette har negativ velferdsmessig betydning.
Bjellesauen får skiftende navn på norsk, avhengig av dialektenes ord for hunsau, søye: bjellesøye, bjelleskjedde, bjelletikse, osv.

Bjellesauer i finansnæringen

Bjellesau er et begrep brukt i overført betydning innen finans om profilerte investorer som innehar en ledende rolle i markedet, og dermed er i stand til å dra med seg andre, mindre kjente investorer. Både private  og institusjonelle investorer kan fungere som bjellesauer, hvis de er i stand til å øke omsetningen i gjeldende finansielle instrument utelukkende på grunn av sin kjøpsposisjon. Det er ikke mulig å slå fast at økt omsetning på et visst tidspunkt skyldes bjellesauens handel, men empirien tilsier at noen personligheter, som regel folk/institusjoner med bevist høy avkastning over tid, klarer å dra med seg større grupper ved gjentatte anledninger.
Begrepet stammer fra bjellesauens rolle i virkeligheten, ettersom investorene viser vei og har andre investorer «på slep». Kjente norske bjellesauer er Arne Fredly, John Fredriksen, Kjell Inge Røkke, Petter Stordalen, Jens Ulltveit-Moe, Tore Aksel Voldberg, Jan Haudemann-Andersen og Øystein Stray Spetalen.

Årets bjellesau

Bjellesau brukes også i overført betydning innenfor kulturområdet og blant annet kårer Nye Takter Årets Bjellesau med mellomrom siden 1994.
Agnes av Merania

Agnes av Merania (ukjent f.år, født ca.1175–1180, død 1201) var fransk dronning gjennom sitt ekteskap med Filip II August av Frankrike som ble inngått i 1196. Hun var datter av Berthold IV av Meran og Agnes av Rochlitz.
Ekteskapet ble erklært ugyldig av pave Innocent III ettersom Filip August ikke var skilt fra sin andre ektefelle Ingeborg av Danmark. I 1200 ble paret tvunget til å skille seg og Agnes forlot hoffet for å slå seg ned i Poissy. Hun døde i barselseng.
Filip August og Agnes fikk to barn: Filip, hertug av Clermont (d. 1234) og Marie, som giftet seg med Filip I av Namur.
Diktatoren

Handling

Diktatoren handler om en jødisk barberer (Charlie Chaplin) som pådrar seg hukommelsestap etter en krigsskade under første verdenskrig. Som pasient i diverse sykehus er han derfor beskyttet for forandringene i hjemlandet Tomania (omskrivining av Tyskland). I mellomtiden har Adenoid Hynkel (også Chaplin) tatt over makten i Tomania og opprettet ghettoer for uønskede, da særlig jøder. Når den jødiske barbereren kommer tilbake, er salongen spikret igjen, og ordet «jøde» står på alle vinduer. I en typisk slapstick-scene kommer barbereren seg unna stormtropperne ved hjelp av Hannah (Paulette Goddard), og senere Schultz, en tidligere soldatkollega som barbereren reddet livet til. 
Samtidig har Hynkel, som trenger å låne penger fra jødiske finansfolk, begrenset jødeforfølgelsen noe, mens han, egget frem av innenriksminister Garbitsch (Henry Daniell) får vyer om verdensherredømme. Det er her den kjente dansen med en oppblåsbar globus forekommer. Imidlertid nekter de jødiske finansfolkene å støtte regimet, og Hynkel fortsetter dermed ufortrødent videre med sin jødeforfølgelse. Dette går ut over Schultz, som selv ikke ønsker å forfølge jøder, og dermed blir anklaget for å være forræder. Schultz gjemmer seg hos barbereren og de to og flere andre planlegger et håpløst selvmordsangrep som Hannah får en slutt på. Etter hvert blir barbereren og Schultz arrestert og sendt til en konsentrasjonsleir de senere rømmer fra.
Hynkel bestemmer seg for å møte Bacterias president Benzino Napaloni for å diskutere begges naboland Osterlitch. Møtet, som i hovedsak er til for å gi Napaloni en følelse av mindreverdighet, mislykkes totalt, men det blir en ikke-angrepsavtale mellom de to landene i forhold til Osterlitch. Hynkel bryter avtalen hurtig, og angriper og okkuperer Osterlitch. I forvirringen rundt okkupasjonen blir imidlertid barbereren, i uniform etter utbruddet fra konsentrasjonsleiren, tatt for å være Hynkel, mens Hynkel, i jaktklær for å gi inntrykk av å ikke planlegge en invasjon, tatt for å være barbereren. Barbereren blir tatt med til Tomanias hovedstad for å holde en imponerende triumftale. Barbereren i Hynkels plass leverer i stedet en tale basert på egne erfaringer, som er i hovedsak pasifistisk og fremtidsoptimistisk, og alt annet enn det man vanligvis forbinder med Hynkel. Barbereren adresserer også Hannah direkte i talen, der han oppfordrer henne til å se opp og få et glimt av menneskets sjel mens det flyr over hatet og oppover. Der slutter filmen.
Kristenretten

Kristenretten var i førreformatorisk tid den del an norsk rett som omhandlet kirkelige forhold. De gjaldt organisering av kirken, regulering av forholdet mellom kirken og det verdslige samfunn brudd på kirkens moralbud der disse var støttet av lovbud. Den første kirkeretten skal ha blitt satt av Olav Haraldsson og biskop Grimkjell på Mostratinget i 1024, men den eldste versjonen som er bevart er i fra den senere Gulatingsloven. Fram til Magnus Lagabøtes tid var kristenretten del av landskapslovene.
Olsen-Banden operasjon Egon

Handling

Egon Olsen har planer. Store planer. Denne gangen dreier det seg om en tysk keiser som eide en gullfigur verdt 12 millioner norske kroner. Den står på et museum i Oslo by. Men så lett som han tror blir det ikke når de finner ut at kriminalbetjent Hermansen (Sverre Wilberg) skal være vakt for denne oppsatsen. Så dette blir ikke lett.
Egons plan blir slik:
Egon, Kjell & Benny sniker seg inn gjennom en brønn som de skal sprenge seg gjennom for å finne gullskatten. Hvis den nemlig blir rørt på synker den ned i et hull under jorda. Men ingen vil ta på den. Å det er derfor Basse (Pål Johannessen) skal hjelpe dem. Først skal Venninen til Egon få Hermansen til å komme ut. Så skal Basse gi en gutt en tyggegummi hvis han tar på glasset til gullet. Når han gjør det synker skatten ned under jorda der Olsenbanden har sprengt seg gjennom. Så tar de skatten å rømmer.
Når det kuppet er gjort gjemmer de gullet oppi barnevogna til Kjells sønn. Men når de går opp til et ordhus lar de vogna stå igjen utenfor. Men når Valborg går en tur ser hun barnevogna å tenker at Kjell er utro. Så nå drar hun til moren sin på landet. Når olsenbanden finner ut dette må de etter henne. Men Benny mista et brev i brønnen fra Ulla (Solfrid Heier). Å det hadde Hermansen funnet. Så nå visste han at Olsenbanden sto bak kuppet. Nå ble det en biljakt for å se hvem som finner skatten først.

Mottakelse

Den ble svært dårlig mottatt av anmelderen i Verdens Gang, som gav den terningkast én. «Resultatet er et produkt som ligger langt under grensen for den flateste folkekomedie», skrev anmelderen. Han gav imidlertid noe ros til filmens sjefsfotograf Mattis Mathiesen og musikken til Egil Monn-Iversen.
Richmond (Victoria)

Landemerker og bygninger

Rådhuset i Richmond som ble bygget på 1880-tallet er et av landemerkene og er fremdeles i bruk av City of Yarra. Med sine mange små hus i trange gater har Richmond noen av Melbournes beste eksempler på privatbolig arkitektur fra de fleste periodene.

Sport

Richmond er hjemsted til den australske fotballklubben Richmond Football Club (Tigers) som spiller i Australian Football League. Klubben spiller sine hjemmekamper ved MCG som ligger rett utenfor bydelsgrensen og tiltrekker seg vanligvis mer enn 40 000 tilskuere (så mange som 80 000 under viktige kamper). Klubbens administrasjon, treningsbane og tidligere hjemmebane er Punt Road Oval.
Richmond har også en fotballklubb Richmond SC som spiller i Victorian Premier League. Richmond SC spiller sine hjemmekamper ved Kevin Bartlett Reserve i Burnley.

Utdanning

Richmond har tre High school (St. Kevin's College, Lynal Hall Community School og Melbourne Girls' College) og tre barneskoler (Richmond Primary School, Richmond West Primary School og Yarra Primary School.
Melba Memorial Conservatorium of Music som ligger under Victoria University ligger i York Street i Richmond.
Alan Lee

Tidlig liv

Alan Lee er født og oppvokst i London der han studerte grafisk design på Ealing Art College. Han var veldig interessert i folklore og myter.
Han jobbet i London som bokillustratør til midten av 1970-tallet da han flyttet til Chagford, Dartmoor sammen med kona si, Marja Lee Kruyt, og kollegaen Brian Froud. Etter en oppfordring fra Ian Ballantine, en kjent amerikansk forfatter, lagde Froud og Lee boka Faeries – inspirert av landskapet i Dartmoor. Faeris er ei bok med illustrasjoner og forklaringer av mytiske skapninger.

Senere liv

Alan Lee er kjent for sine illustasjoner i Tolkiens bøker, men han har illustrert mange andrebøker som The Mabinogion, Castles, Merlin Dreams, and Black Ships Before Troy: The Story of the Illiad The Mabinogion, Castles, Merlin Dreams og Black Ships before Troy
Alan Lee dro til New Zealand for å hjelpe til med filmen Ringenes herre-trilogien. Han skulle designe hvordan Midgard skulle se ut. Hans illustrasjoner for boka Ringenes Herre ga et bilde på hvordan han forestilte seg Midgard. Ringenes Herre var ikke den eneste filmen han designet. Også Legend, Erik the viking og Merlin.
Lee var en av grunnleggerne av den årlige Mythic Garden, en utstilling av steinskulpturer, i Stone Lane Garden. Han har to barn; Virginia og Owen.
NM i bryting 1920

NM i bryting 1920 ble arrangert i Drammen. Arrangør var Drammens Atletklubb. Kongepokalen ble vunnet av Sjur Johnsen.
Retthvaler

Beskrivelse

Retthvaler er store bardehvaler som normalt blir omkring 13-20 meter lange og kan veie mer en 100 metriske tonn. Kroppen er relativt kort og kompakt, nærmest rumpetroll-lignende, i forhold til andre bardehvaler. Det enorme hodet kan utgjøre nærmere en tredjedel av kroppslengden og mangler strupefurer på undersiden, slik finnhvalene har. De enorme kjevene er sterkt buet og bardene lange og spisse. Halsvirvlene er sammenvokste. Retthvalene mangler dessuten ryggfinne og sveivene er korte og runde i formen. De har alle et spekklag som er så tykt at de flyter når de dør, noe som gjorde disse hvalene attraktive for hvalfangere. Denne egenskapen ga også opphav til fellesbetegnelsen retthval, siden de på grunn av flyteegenskapene ble regnet som «de rette hvalene å fange».

Utbredelse og habitat

Retthvalene finner man først og fremst i tempererte- og arktiske farvann på nordlige- og sørlige halvkule, både i Atlanterhavet, Stillehavet, Indiahavet og Sørishavet. Disse hvalene er kjent for å gå nærmere isen enn finnhvalene, herunder også inn under lettere is og drivis. Den enorme størrelsen gjør at noen av disse hvalene kan bryte igjennom is på opp mot 23 cm.

Atferd

Retthvaler lever enten alene eller i små grupper på 3-4 individer. De tilbringer vintersesongen i varmere farvann, men migrerer til polområdene i sommerhalvåret, der de også parer seg og føder. Disse hvalene er ikke særlig hurtige. Mesteparten av føden inntas i sommerhalvåret. De spiser for det meste zooplankton, som loppekreps, som de fanger mens de svømmer nær overflaten med munnen åpen. Mens de beiter er farten gjerne omkring 2-8 km/t. Planktonet filtreres over bardene under fart og sveipes ned i svelget med tungen.
Paul Bodin

Spillerkarriere

Bodin startet som 15-åring i Chelsea, men fikk ikke proff-kontrakt. Etter et kort opphold i Newport County, signerte han for klubben fra hjembyen; Cardiff City. Debuten var åpningskampen i 1982-83 sesongen. I sin første sesong rykket Cardiff City opp til andre divisjon. Han fikk ikke forlenget kontrakt etter tre sesonger og signerte for Bath City som spilte utenfor de fire øverste divisjonene. Etter en kort periode i Newport County, signerte Swindon Town han for £30.000 som andrevalg på venstre back hvor Phil King spilte fast. Da King ble solgt til Sheffield Wednesday i november 1989, ble Bodin førstevalget og spilte nesten samtlige seriekamper og var med på å vinne play-off finalen til den øverste divisjonen på Wembley mai 1990 med Osvaldo Ardiles som manager.
Da Swindon Town ble dømt for ulovlige betalinger til spillere sommeren 1990 og fratatt opprykket, måtte klubben selge spillere og Bodin ble solgt til Crystal Palace for £550.000. Han fant seg ikke til rette i London og ble lånt ut til Newcastle hvor Ardiles nå var manager. 10 månedere etter han forlot Swindon, ble han kjøpt tilbake til Swindon Town for halvparten av salgssummen av den nye manageren i Swindon, Glenn Hoddle. Han fikk en mer offensiv rolle som venstre back og skårte 12 seriemål hvorav 5 på straffespark i 1992-93 sesongen. Swindon Town spilte seg fram til play-off finalen mot Leicester City den sesongen og Bodin skårte vinnermålet på straffespark i det 85. minutt som gjorde at Swindon Town vant finalen 4-3 og rykket opp til Premier League for første gang i klubbens historie.
Han fortsatte i klubben i to sesonger og var med på å vinne tredje divisjon før han gikk gratis til Reading sommeren 1996. Etter to sesonger i Reading, gikk han tilbake til Bath City som spillende manager inntil 2001 da klubben var i økonomiske problemer og måtte redusere hans stilling. Han trakk seg da fra stillingen og gikk til Swindon Town igjen som trener for juniorlaget.

Trenerkarriere

Bodin var midlertidig manager i Swindon Town i to kamper da Paul Hart trakk seg i april 2011. Det endte med ett tap og en seier. Bodin var en av flere søkere på stillingen som manager. Da Paolo Di Canio ble ansatt, fortsatte Bodin som trener for juniorlaget.  Forholdet mellom Bodin og Di Canio var ikke bra og i juni 2013 trakk Bodin seg fra jobben og ble assistenttrener for U18 og U21 i Southampton.  Per 2015 jobber han med Wales' 
ungdomslag.

Landslagskarriere

Paul Bodin debuterte på det walisiske langslaget 20. mai 1990 mot Costa Rica og spilte 23 kamper fram til september 1994. Han skårte 3 mål.

Annet

Sesongen 2009-10 stemte leserne av lokalavisen Swindon Advertiser fram sitt favorittlag gjennom tidene og Bodin ble stemt fram som tidenes beste venstreback på Swindon Town.
Trieste bispedømme

Historie

Siden det 6. århundre er det dokumentert biskoper i Trieste, men sannsynligvis har byen vært bispesete mye tidligere. Trieste lå i kirkeprovinsen til patriarkatet Aquileia. Biskopen av Trieste var også på patriarkens side i striden med paven, som førte til at Aquileia og patriarkatets suffraganbispedømmer løsrev seg fra Roma i 567. 607 forsonet en del av patriarkatet seg med paven, deriblant biskopen av Trieste. Trieste ble dermed suffragan under «det nye Aquileia» (Aquileia nova) med sete i Grado. Først i 1180 – lenge etter at også «det gamle Aquileia» hadde forsonet seg med paven igjen – ble Trieste tilbakeført til Aquileias kirkeprovins.
948 hadde biskop Johan II fått tildelt den verdslige makten over byen og omegnet av kong Lothar II av Italia, og ble dermed fyrstbiskop. Byens befolkning krevde i tidens løp flere og flere rettigheter, og i 1295 ga biskop Brissa di Toppo avkall på sin verdslige makt, slik at Trieste ble en fristad. Fra 1459 falt retten til å velge biskopen til den tysk-romerske keiseren.
Da partriarkatet av Aquileia i 1751 ble delt i erkebispedømmene Udine og Gorizia, ble den habsburgske delen av kirkeprovinsen, som inkludert Trieste, lagt under Gorizia (tysk Görz). I tiårene som fulgte, ble bispestrukturene i Istria omstrukturert: Først ble Pedena bispedømme (kroatisk Pićan) opphevet og slått til Trieste i 1778. 1828 ble Capodistria bispedømme (slovensk Koper) fusjonert med Trieste til Trieste-Capodistria bispedømme i 1828 (slovensk Tŕst-Koper, kroatisk Trst-Kopar, tysk Triest-Gafers). Og til slutt ble Cittanova d'Istria bispedømme (kroatisk Novigrad) opphevet og slått til Trieste-Capodistria i 1831. Dermed hadde bispedømmet oppnådd sin største utstrekning og omfattet hele den nordlige istriske halvøy.
Etter første verdenskrig hadde Istria blitt avstått fra Østerrike-Ungarn til Italia, og på grunn av irredentismen ble den slovensk(språklig)e biskopen Andrej Karlin presset til å gå av i 1919. Bispedømmet har siden hatt italiensk(språklig)e biskoper. Etter andre verdenskrig kom Istria til Jugoslavia, mens Triestes omegn ble en fristat. 1947 ble det opprettet to apostoliske administrasjoner med sete i Koper og Pazin for den slovenske respektive kroatiske delen av bispedømmet. Disse delene ble i 1977, to år etter Osimotraktaten, definitivt løst fra Trieste-Capodistria bispedømme, som dermed fikk tilbake sitt opprinnelige navn, Trieste bispedømme. Den slovenske delen ble opphøyet til det gjenopprettede Koper bispedømme, og den kroatiske delen ble forent med Poreč-Pula bispedømme.