google/wiki40b huggingface dataset:
Bastrop gasskraftverk

Bastrop gasskraftverk er et varmekraftverk i sørvestre Texas i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 534 MW, fordelt på 1 blokk. Operatør er energiselskapet Direct Energy. Utstyret er vesentlig levert av General Electric og Toshiba.
Kraftverket ble utbygd omkring årene 2000–2002. Brenselkilden er naturgass.
U.S. European Command

Organisasjon

De største kampforbandene i EUCOM er Syvende armé, Sjette flåte og Sekstende flyvåpen.
Syvende armé inngår i U.S. Army, Europe og har hovedkvarter i Tyskland. Den består av ett korps med to divisjoner. Under den kalde krigen hadde den imidlertid to korps og fire divisjoner.
Sjette flåte patruljerer i Middelhavet og dekket således NATOs sydlige flanke. Den viktigste oppgaven nå er å beskytte skip fra terroranslag mens de seiler gjennom Gibraltarstredet og Suez-kanalen.
Sekstende flyvåpen har hovedkvarter i Italia og inngår i U.S. Air Forces Europe (USAFE) sammen med Tredje flyvåpen.
Neasden

Etymologi

Stedsnavnet er dokumentert i 939 som Neasdun, og angelsaksiske neos, «nese» + dūn, «høyde». Betydningen er en neseformet høyde som referanse til et kjent landemerke i området som lå ved enden av Dollis Hill. Av strategiske grunner bygde oldtidens samfunn bygdeborger på høyder, i keltiske språk, som i irske dún, skotsk-gælisk dùn, gammelwalisiske din, hadde dette ordet betydningen festning, borg. I 1750 ble skrivemåten Needsden brukt, og den nåværende skrivemåten er således av senere dato.

Historie

I begynnelsen av 1850-årene var Neasden en liten landsby med omkring 110 innbyggere. I 1875 ble Dudding Hill stasjon åpnet, og kort tid etter ble Metropolitan Railway ført gjennom Neasden. Det ble bygget hus til jernbanearbeiderne, og i 1911 hadde befolkningstallet nådd 2074. I 1909 åpnet en annen stasjon like ved, Dollis Hill.
North Circular Road ble anlagt i 1930-årene, og dette førte med seg en ny runde med utvikling av området. Den siste gården i Neasden ble erstattet av boliger i 1935. I 1936 åpnet det første kjøpesenteret, som var et av de mest moderne i omegnen. Sør for Neasden ble det etablert industri, og i 1949 var det mer enn 13 000 innbyggere.
I etterkrigstiden fulgte nedgangstider. På grunn av trafikkproblemer ble North Circular Road lagt om, og den nye traséen kuttet i praksis Neasden i to. Dette hadde en katastrofal effekt på kjøpesenteret. Industrien led også, med mange nedleggelser. Utover i 1960- og 1970-årene flyttet mange afro-karibiere, søramerikanere, irer og senere østeuropeere til området. I 2004 gjennomførte bydelsforvaltningen en delvis ombygging av kjøpesenteret for å gjøre det mer attraktivt.  
Neasden regnes som et av Londons mest kriminelt belastede områder, i likhet med naboområdene Stonebridge og Harlesden. 
Neasden Temple er det største hindutempelet utenfor India. 
På grunn av det britiske satiremagasinet Private Eye har Neasden fått et spesielt ry. Bladet begynte tidlig i sin historie å bruke Neasden som et eksempel på forstadsmiljø, og har for eksempel funnet opp University of Neasden og taperlaget Neasden FC.
Vereinigte Aluminium-Werke

Vereinigte Aluminium-Werke AG (VAW) var en tysk aluminiumsprodusent og -bearbeider. Hovedkontoret var i starten i Berlin, fra den 20. september 1923 i Lauta i Sachsen og til sist i Bonn. I 2002 ble VAW kjøpt av Norsk Hydro og fusjonert inn i selskapet.
Islandsmot Meistaraflokks

Historie

Ishockey ble først spilt på Island rundt 1950, på dammer og elver. Været gjorde det svært vanskelig å spille, så islandsk ishockey utviklet seg langsomt. I 1987 ble den første banen med kunstig is laget, og den andre kom tre år senere. Den første innendørsarenaen ble bygget i 1997, den andre i 2000.
Ligaen ble dannet i 1991, med tre lag. Sesongen starter vanligvis i begynnelsen av oktober og slutter i mars/april.
Sputnik 5

Sputnik 5 er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 1989.
Ole Amund Gjersvik

Utdannelse

Gjersvik er utdannet kontrabassist ved Bergen Musikkonservatorium, Griegakademiet i Bergen.

Musikerkarriere

Han er kjent både som soloartist og som bassist i blant annet Trang Fødsel og i Rune Larsens Lollipop. 
I 1990 startet Gjersvik enkeltpersonsforetaket Acoustic Records, som blant annet utgir plater. Samme år debuterte han med sin første soloplate A Voice from the Past. I 2009 sluttet han i Trang Fødsel.
Gjersvik har samarbeidet med en rekke andre norske artister. Han har også hatt egne bandprosjekter, med navn som Ole Amund Gjersvik Quintet, Ole Amund Gjersvik Quartet, Ole Amund Gjersvik Trio og Combo Tango. Dessuten har han vært orkesterleder og arrangør for Britt Synnøve Johansens tangoprosjekt Skyt meg med tre roser.
Han har videre spilt jevnlig på oppsetninger ved Den Nationale Scene og på diverse kabaret og revyoppsetninger. Eksempler på dette er «Sound of Newsweek» og «Norge mitt Norge» med Ole Paus, «Sweet Charity» med Wenche Myhre, «Evyen» med Frode Rasmussen, «Alltid til Stede» med Jan Eggum, Anne Marit Jacobsen og Marit Voldsæter. I tillegg til dette har han spilt i en rekke husorkestre i NRK og TV 2, blant annet i Rune Larsens Lollipop, Casablanca, God ettermiddag Norge, i Gunnars Bakgård, og under åpningen av TV 2. Han har også samarbeidet med Frode Grytten; Gjersvik og Grytten har blant annet hatt oppdrag for Den kulturelle skolesekken sammen.

Priser

I 2000 mottok Gjersvik Gammleng-prisen for sin innsats som studiomusiker.
Grunnkretser i Hadsel kommune

Grunnkretser i Hadsel kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Hadsel kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Ludwig Windthorst

Bakgrunn

Windthorst kom fra en katolsk familie i et katolsk område i det ellers protestantisk pregede Kongeriket Hannover. Familien hadde i noen generasjoner arbeidet for områdets katolske biskop. Windthorst mistet sin far i 1822, da han var ti år gammel. Han ble utdannet ved Gymnasium Carolinum i Osnabrück og tok der en utmerket abitur. Fra 1830 studerte han jus ved universitetene i Göttingen og Heidelberg. 
Han ble influert av fremveksten av liberalismen under den såkalte Vormärz-tiden og Hambachfestivalen i 1832, så vel som av den katolske teolog Georg Hermes. Med denne ballast søkte Windthorst å utvikle sin katolske bekjennelse i samsvar med frihetens, borgerrettighetenes og den nasjonale enhets idealer.

Karriere

Windthorst var utdannet jurist og ble i 1848 råd ved overappellretten i Celle. Mellom 1851 og 1853 og igjen fra 1862 til 1865 var han justisminister i Kongeriket Hannover. Han var også juridisk rådgiver og fullmektig for kong Georg V av Hannover frem til kongen ble avsatt av Preussen i 1866. Han ble innvalgt i Riksdagen og i det prøyssiske parlamentet fra 1867.
Som parlamentarisk formann for Sentrumspartiet gikk han inn for skolevesenets religiøse grunnlag. En rekke katolske skoler i Tyskland er derfor oppkalt etter ham. Hans grav befinner seg i St. Marienkirche i Hannover.
Sentrumspartiets ungdomsorganisasjon Windthorstbund ble oppkalt etter Windthorst. Ludwig-Windthorst-Stiftung i Lingen arbeider for sentrumspolitikerens idealer.
Schanzen am Papengrund

Historie

Den gamle Papengrundschanze eksisterte fra 1930 til 1970. Birger Ruud (Norge) satte bakkerekord med 40,5 meter i 1936.
Rundt 2000 ble det lagt planer for et nytt hoppanlegg der den gamle bakken sto. To småbakker med K20 og K10 sto ferdig i 2001, og i 2003 ble K40-bakken bygd. Byggingen av K60-bakken startet i april 2007. Den bakken, konstruert av arkitekt Werner Schertel, var planlagt åpnet i juni 2008. Vanskelige grunnforhold samt et kraftig regnvær sommeren 2007 som vasket ut deler av bakken, gjorde imidlertid at åpningen ble noe forsinket. K60-bakken ble innviet 23. august 2008. I forbindelse med byggingen av K60-bakken ble også de mindre bakkene modernisert, og K40- og K20-bakkene ble utvidet til K42 og K21.
Det finnes planer om å utvide anlegget med normal- og storbakke (ca. K90 og K120), med tilskuerkapasitet 40 000.
Maridalsspillet

Maridalsspillet ble etablert i 1974 og er Oslos friluftsspill med ruinene av Margaretakirken i Maridalen som scene.
Trilogien «Tre Maridalsspill» inneholder «Kirkebyggeren», «Svartedauen» og «Kirkesølvet» og ble skrevet av Carl Fredrik Engelstad nettopp for kirkeruinene. Disse tre samt flere andre spill har vært spilt nesten årlig siden 1974.
Maridalsspillet ble etablert av Maridalens Venner, Markautvalget og mange ildsjeler, og har vært spilt av både frivillige og profesjonelle skuespillere.
Med stor suksess og høye besøkstall var Maridalsspillet en særegen del av kulturen i Maridalen. På åttitallet var spillet det nest største friluftsspillet i Norge.
8-timers arbeidsdag

8-timers arbeidsdag er historisk sett den mest kjente normalarbeidsdagen.
Ettersom normalarbeidsdagen er generelt gjeldende innenfor et gitt land eller en bransje, hindrer den at arbeiderne spilles ut mot hverandre eller tilbyr å arbeide lenger for å beholde jobben sin. Prinsippet om normalarbeidsdag innebærer dessuten at en arbeider ikke behøver å arbeide ut over det normale for å brødfø seg selv og sin familie.

Historikk

Kampen for åttetimersdagen startet under den industrielle revolusjon i Storbritannia, hvor det var dårlige arbeidsforhold og lange arbeidsdager i fabrikkene. Arbeiderne sleit med dårlig helse, velferd og moral. Barnearbeid var også vanlig. Arbeidsdagen kunne vare fra ti til opptil 16 timer i en seks dagers arbeidsuke.
Åttetimersdagen var et hovedmål for arbeiderbevegelsens kamp i de fleste land fra 1880-åra til omkring 1920. Fra 1890 var demonstrasjoner hver 1. mai der deltakerne agiterte for åtte timers arbeidsdag. I alle industriland ble arbeidstida etter hvert forkortet, men før første verdenskrig var åttetimersdag vanlig bare i Australia og New Zealand.
Da Den internasjonale arbeidsorganisasjonen, ILO, ble opprettet i 1919, var en av hovedoppgavene å få i stand felles regler for en åttetimersdag. Samme år ble ILO-konvensjon nr. 1 vedtatt der en fastsetter 8-timers arbeidsdag og 48-timers arbeidsuke for industriell virksomhet og liknende.
På slutten av første verdenskrig ble åttetimersdag gjennomført dels ved lov, dels ved tariffavtaler i de fleste industriland i Europa og Amerika. Arbeidsgiverne og statsmakten godtok ofte kravet om åttetimersdag for å bremse de sterke revolusjonære strømningene etter den russiske revolusjonen i 1917. Dette gjaldt også i i Norge der åttetimersdagen ble gjennomført i 1919. Samme år ble ordningen ført inn i loven om arbeidervern.
Sølvdykker

Beskrivelse

Sølvdykkeren blir omkring 23–28,5 cm lang og minner svært mye om P. juninensis, som tidligere ble regnet som én av to underarter. Hodet er gråbrunt og framsiden på halsen er hvit. Nakken og oversiden er gråbrun. Sølvdykkeren skiller seg fra P. juninensis dusere kontraster og mer gyldne øredekkere, som starter bak øyene og sprer seg bakover i vifteform. Disse er mørkere sølvgrå hos P. juninensis.

Utbredelse

Sølvdykkeren hekker i Argentina, Falklandsøyene, Chile og overvintrer noe lenger nord (Paraguay, kanskje også såvidt i Brasil og Uruguay). Arten hekker i åpne ferskvannsinnsjøer og svakt alkaliske innsjøer med tett siv i strandsonene.

Hekking

Sølvdykkeren hekker i små grupper i innsjøer. Reirene lages ofte på flytende plattformer av vegetasjon. I Colombia legger sølvdykkeren eggene oftest i februar, og i Peru blir de som regel lagt mellom september og mars, hvor de fleste blir lagt mellom november og januar.
Gżira

Gżira (maltesisk: Il-Gżira
) er en by i den Sentrale Regionen av Malta. Det ligger mellom Msida og Sliema, også grenser på Ta' Xbiex. Det har en befolkning på 8 029 i (mars 2014). ordet Gżira betyr "øya" på maltesisk, og byen er oppkalt etter Manoel-øya som ligger like ved siden av byen. Strandpromenaden av Gżira er berømt for sin utsikt over den befestede byen Valletta, som er opplyst om natten, og danner en pittoresk bakteppe til Manoel-øya, marinaen og strandpromenadens offentlige hage. Kappara ligger nær Gżira.

Manoel-øya

Manoel-øya i Gżira er Marsamxetts havn,  opprinnelig kjent som l'Isola del Vescovo eller il-Gżira tal-Isqof i Malta (bokstavelig oversatt som "the Bishop's Island"). I 1643 bygde Jean Paul Lascaris, Stormester av Johanitterordenen, et karantene sykehus (Lazzaretto) på øya, i et forsøk på å kontrollere den periodiske tilstrømningen av pest og kolera fra besøkende skip.
Øya ble omdøpt etter António Manoel de Vilhena, en portugisisk Grandmaster av Knights of Malta. Under hans lederskap ble Fort Manoel  bygget i 1726. Fort Manoel er ansett som et vidunder av det 18. århundres militære ingeniørkunst. De opprinnelige planene for Fortet er tilskrevet Louis d'Augbigne Tigné, og er sagt å ha blitt endret av hsns venn og kollega Charles François de Mondion som ligger begravd i krypten under Fort Manoel. Den gang bestemte johanitterordenen  seg for å bygge en befestet by på Manoel-øya, men i stedet bygde de et fort beregnet på å huse opptil 500 soldater. Fortet har en fantastisk kvadratisk paradeplass og arkade. Nå ligger det et kapell der. Det er viet til Antonius fra Padova.
Under andre verdenskrig ble Manoel-øya og fortet brukt som en marinebase for Royal Navy, da  omtalt som "HMS Talbot" eller "HMS Phœnicia". St. Anthonys kapell  ble nesten ødelagt etter et direkte treff av Luftwaffe bombefly i mars 1942.
I flere år nå har Manoel-øya vært et  fristed for ender og andre vadefugler. Dette er anlagt og opprettholdes av frivillige, og er finansiert i sin helhet av private donasjoner..
I november 2006 ble den historiske festningen betydelig restaurert og renovert, og en ny boligutbygging var under oppføring på Manoel-øya. Dette prosjektet har imidlertid blitt  sterkt kritisert på grunn av sin nærhet til øyas viktigste historiske bygninger.

Byens historie

I midten av det 19. århundre  bygget Chevalier Jakob Tagliaferro en villa her. Langsomt begynte Gżira å utvikle seg til en arbeider-klassen forstad i Sliema. Frem til 1970-tallet I  Gżira lå det bordeller her, med navn som  Snake Pit, Britannia og Granada . En blomstrende økonomisk aktivitet som ble avsluttet da britene forlot Malta 31. mars 1979. Område har nå endret karakter og i Gżira finnes nå hotelleier, restauranter, finansielle institusjoner, juridiske firmaer, online tippeselskaper og kontorer midt i et multietnisk/-kulturelt fellesskap av beboere. I løpet av det siste tiåret, har Gżira opplevet en boom, og nye bygninger, hovedsakelig leiligheter er bygget til  erstatning for de gamle bygningene. 
.

Gżira i dag

Den viktigste årsaken bak områdets popularitet er at det er ganske sentralt i Malta, med nærhet både til Universitetet i Malta og hovedstaden Valletta.
Fjotland

Fjotland er en tidligere kommune i Vest-Agder fylke, i dag en del av Kvinesdal kommune. Fjotland var egen kommune fra 1837 til 1840 og fra 1858 til 1962. 
Fra 1841 til 1857 var Fjotland en del av Kvinesdal formannskapsdistrikt og i fra 1963 har Fjotland vært en del av storkommunen Kvinesdal. I denne nye kommunedannelsen inngår også den tidligere kommunen Feda. 
De eldre kommunale arkivkildene for kommunen finnes i dag hos Interkommunalt arkiv i Vest-Agder IKS (IKAVA). Dette inkluderer protokoller fra for eksempel kommunestyre, formannskap, fattigstyre, skolestyre og arkiver med blant annet personopplysninger i form av klientarkiver, skatteprotokoller og skoleprotokoller.

Den norske kirke

Fjotland er et sogn i Kvinesdal prestegjeld, under Lister prosti i Agder og Telemark bispedømme.

Veier

Fylkesvei 42 går gjennom Fjotland. På Kvinlog krysser den med fylkesvei 465
James Taylor (album)

James Taylor er debutalbumet til James Taylor, utgitt i 1968.
Super Bowl XLIII

Super Bowl XLIII var den 43. utgaven av Super Bowl, finalen i den amerikanske amerikansk fotball-ligaen NFL. Kampen ble spilt 1. februar 2009 på Raymond James Stadium i Tampa og stod mellom vinnerne av de to avdelingene AFC og NFC, henholdsvis Pittsburgh Steelers og Arizona Cardinals. 
Pittsburgh Steelers vant kampen 27-23.  Det var lagets sjette Super-Bowl-seier.  De er med dette alene om rekorden for antall seire i Super Bowl, en plassering de tidligere delte med 49ers fra San Francisco og Cowboys fra Dallas, som har fem seire hver.  Wide receiver for Steelers Santonio Holmes ble kåret til kampens mest verdifulle spiller.
Grytastranda

Historie

Gårdene på Grytastranda tilhørte Gryta skipreide før 1822.
Området var opprinnelig del av Borgund kommune. 1. januar 1965 ble deler av Borgund kommune (Møre og Romsdal) med 1.191 innbyggere (Hamnsund, Grytastranda, Søvik og Gamlem med øyene vestafor) slått sammen med det meste av Haram og Vatne kommuner til den nye Haram kommune.
Grytastranda ligger solvendt og lunt til, og byr dermed på gode gartnerforhold. Her blir det dyrket både tomat, agurk og jordbær.
Grytastranda har lange tradisjoner innen fiske, og er idag et av de områdene fiskerinæringen står sterkest i Haram kommune. Mange moderne linebåter som driv fiske i fjerne farvann hører hjemme her, og de fleste har sine egne kaianlegg og sjøbuer langs stranda. Det finnes også to fiskeforedlingsanlegg på stranda.
De fleste som bor på Grytastranda jobber likevel i nabobygdene Søvik og Brattvåg. 
Grytastranda har egen barneskole på Gryta med ca. 40 elever, og barnehage på Gjerset.
Matrikkelgården Uggedal er nevt som Wgedall  i et diplom datert 16. september 1570 
Sogneprest Augustinus Meldal,  i Borgund  beskriver fjellene  Grytefieldet som et av det største på fastlandet i sin Innberetning til det Danske Kanselli i 1743.
Idrettslag: Norborg IL

Kirke

Hamnsund kirke
Kirka er felles for bygdene Gamlem Grytastranda Hamnsund, Søvik, Terøy, Store Kalvøy, Bjørnøy og Torholmen. Tidligere tilhørte også Lorgen på nordsida av Ellingsøya til Hamnsund kirke.

Natur og miljø

Kjepina er freda som naturreservat
Marerittet

Om serien

Opptakene ble gjort på Mærvoll, Vestvågøy i løpet av fire uker sommeren 1989.
Serien hadde høye seertall, men ble dårlig mottatt av TV-anmelderne. Enkelte seere fra Nord-Norge mente i tillegg at befolkningen i landsdelen ble fremstilt på en negativ måte. Tromsø-advokat Knut Skjærgård og turistspromotør for Lofoten, Karsten Berg, var særlig krass i sin kritikk overfor NRK og truet med politianmeldelser med henvisning til Grunnlovens beskyttelse mot hets overfor folkegrupper.

Mottakelse

Serien ble ikke den suksessen NRK hadde regnet med og både kritikerne og store deler av seerne mislikte serien. Det reiste seg også kritiske røster fra Nord-Norge som mente at landsdelen og beboerne ble uthengt.
Seertall og karakter
Serien hadde høye seertall og siste episode ble sett av så mye som 62% av befolkningen, noe som tilsvarer omtrent 2 millioner seere. VGs lesere gav imidlertid lave karakterer: Første episode fikk karakteren 3,3 (av 5), andre episode 3,1, tredje 2,9 og siste episode kun 2,8. Det som var noe uvanlig var at seertallene økte for hver episode samtidig som karakteren dalte.
Bergens Stiftstidende

Bergens Stiftstidende var en norsk avis som ble utgitt i Bergen.
Bergens Stiftstidende utkom første gang i 1840, men gikk inn allerede i  1855. Redaktører var Hans Holmboe og presten Peter Albert Sagen, fra 1848 August Theodor Brömel.
Soilrør

Soilrør er avløpsrør i støpejern eller plast som fører kloakk fra toaletter og avløpsvann fra dusj og vaskeservant. Soilrør i plast kom på begynnelsen av 1960-tallet, men det installeres fortsatt soilrør i støpejern på grunn av deres branntekniske kvaliteter.
I bygårder går soilrørene vanligvis fra taket, hvor røret ofte står åpent i en kasse eller beskyttet med en overdekkende hatt for å beskytte mot regnvann, som gir lufting av røret for å unngå vakuum i rørsystemet. Videre går det nedover og forbi alle nedenforliggende leiligheter som kobles på med en forgrening til hver leilighet og ned til kjelleren. I land med varmere klima så kan rørsystemet også være montert på utsiden av bygget, men Norges klima forhindrer dette, da frossent vann i rør kan medføre store ødeleggelser.
Også røret fra kjeller og ut til det offentlige kloakknettet kalles soilrør.

Plassering og levetid

Som regel er soilrørene bygget inn i vegger på våtrom / bad eller kjøkken.  Levetid på soilrør kan være alt fra 35 år og oppover, avhengig av soilrørenes kvalitet. For å unngå lekkasjer bør man bytte eller rehabilitere soilrørene når rørenes levetid er utløpt.

Vedlikehold

For å undersøke kvaliteten på rørene er det vanlig å benytte seg av kamera for inspeksjon. Dersom utskifting er nødvendig har man to hovedvalg; bytte av rør eller rehabilitere rør. Rehabilitering av rør betyr at man for eksempel kjører inn en foring som blir ved hjelp av trykkluft presset igjennom det eksisterende røret, før denne såkalte "strømpen" herdes ved hjelp av varmluft. En slik type rehabilitering kalles også for "relining".
Andre former for rehabilitering kan være å bruke et Epoxy-basert sprøytemiddel for å lage veggene på innsiden av røret glattere. Eldre soilrør blir ofte preget og ødelagt av rust, og slik sprøyting kan forlenge brukstiden til røret og er en noe mindre omfattende jobb enn å legge en ny foring inn i røret.
Å bytte soilrør kan føre til et relativt stort inngrep i bygningsmassen og det kan være kostbart. Dersom man ønsker rehabilitering uten inngrep i bygningsmassen er ovennevnte metoder godt egnet. Da mange av soilrørene går skjult bak vegger er det mange borettslag, boligselskap og/eller sameie som beslutter å gå for rehabilitering for å unngå å ødelegge rom som er pusset opp.
Nästan som reklam

Nästan som reklam er et musikkalbum med Stefan Sundström, utgitt i 1995.
Efferent

Efferent (fra latin efferentem, nominativ efferens) er et anatomisk begrep som viser til noe som leder utover, eller bort fra, eksempelvis nerver eller blodårer. Motsatt av afferent, som leder inn til eller innover.
Ischnoscelis cervantesi

Utseende

En middelsstor (ca. 17 millimeter), langbeint, svart gullbasse uten metallisk glans. Hannene har to utoverbøyde, krokformede, korte horn i pannen. Pronotum er svart, dekkvingene svarte, opphøyde lengderibber.

Utbredelse

Arten er utbredt i sentrale deler av Mexico (Estado de México).
Andre Sennwald

Biografi

Sennwald ble uteksaminert fra Columbia University School of Journalism. Han ble ansatt i The New York Times i 1930. Sennwald overtok som filmkritiker i avisen etter at Mordaunt Hall sluttet i stillingen i oktober 1934.
Sennwald døde av kullosforgiftning 12. januar 1935 i takleiligheten sin på Upper West Side i New York, før leiligheten eksploderte på grunn av en gasslekkasje. Eksplosjonen ødela både leiligheten hans og de tre øverste etasjene i 17-etasjesbygget. Sennwald ble funnet av sin kone Yvonne Beaudray og hennes søster, som gikk for å se etter ham da han ikke møtte opp til en avtale. Ifølge politiet hadde han både slitt med iritis, som truet synet hans, og søvnløshet og obduksjonen konkluderte med at han mest sannsynlig hadde begått selvmord. Det ble ikke funnet noe selvmordsbrev og politiet utelukket ikke at det kunne ha vært en ulykke.
Sennwalds siste filmanmeldelse var for Spøkelset flytter med (1935). Frank S. Nugent tok over som filmkritiker for The New York Times.
State Library of Victoria

State Library of Victoria er delstatsbiblioteket for Victoria i Australia. Det ligger i et kvartal avgrenset av Swanston Stree, La Trobe Street, Russel Street og Little Lonsdale Street i den nordlige delen av Melbourne sentrum. Biblioteket har over 1,5 millioner bøker og 16000 tidsskrifter, samt dagbøkene til Melbournes grunnleggere John Batman og John Pascoe Fawkner.
Biblioteket ble grunnlagt i 1854 og bygningen er tegnet av arkitekten Joseph Reed som også tegnet Melbourne Town Hall og Royal Exhibition Building. Bygningen som biblioteket ligger huset også National Gallery of Victoria (inntil slutten av 1960-årene) og Melbourne Museum (frem til åpningen av museumsbygget i Carlton Gardens på slutten av 1990-årene). 
Plenen foran biblioteket er en populært samlingssted og lunsjsted.
Be File System

Be File System (BFS) er et 64-biter journalførende filsystem som er standard i operativsystemet BeOS. BFS ble utviklet av Dominic Giampaolo og Cyril Meurillon; arbeidet startet i september 1996, og filsystemet ble lansert 10. mai 1997 sammen med BeOS.
Huehuetoca

Huehuetoca (otomi: Däthuhu) er en kommune nordøst i den meksikanske delstaten México. Administrasjonssentrum er tettstedet Huehuetoca. Kommunen har 59 921 innbyggere (2005) og et areal på 161,98 km².