google/wiki40b huggingface dataset:
Venke Knutson

Bakgrunn

Knutson vokste opp i en musikalsk familie i bygda Birkeland i Aust-Agder. Hun opptrådte som vokalist for første gang i 1996, og begynte på lærerutdanningen i 1998. Hun jobbet som barneskolelærer på Bryn skole, men la den jobben på hyllen for å bruke mer tid på musikken.

Musikkarriere

I begynnelsen av musikkarrieren koret hun for andre artister, blant annet i bandet S.P.O.O.N med Erik Faber som vokalist da bandet vant NM i rock i 1999. Hun dro senere til USA sammen med familien, og bodde på sjømannskirken i Houston, der de ble boende noen år. Hun sang på denne tiden i kor, og det var da hun virkelig fikk smak for musikk. Før Knutson fikk platekontrakt, var hun bl.a. leder for lovsangen i Storsalen menighet i Oslo. Våren 2003 fikk Knutson platekontrakt med plateselskapet Universal, i samarbeid med hennes gamle manager Jan Fredrik Karlsen. Den første singelen hun ga ut het Panic. Albumet Scared kom i 2004. Singelen «Kiss» ble en stor hit sommeren 2004 og lå flere uker som nummer 1 på radiolisten. Høsten 2005 ga hun ut singelen «Just A Minute» fra sitt andre album Places I Have Been. Etter 4 uker på VG-lista ble dette hennes første singel som klarte å kapre førsteplassen.
Knutson har Bon Jovi som sitt forbilde, og har en forkjærlighet for gitarer. Hun har selv også spilt trommer.
I 2008 var Knutson med på barneplaten «Magiske kroker & hemmeligheter» produsert av Linn Skåber og Jacob Young, med sangen «Vinteren er her».
I januar 2010 var hun med som deltaker i Melodi Grand Prix. Hun gikk videre til den norske finalen via «Siste sjansen» som ble arrangert i Sarpsborg 30. januar, med låten «Jealous 'Cause I Love You» skrevet av Laila Samuelsen, Alexander Kronlund og Lucas Hilbert.
Knutson driver i dag Poprommet Musikkskole, med avdelinger i Oslo, Ås og Bodø, i tillegg til at hun er aktiv som artist.
Agallissini

Utseende

Middelsstore, slanke trebukker. Grunnfargen er svart, mange har røde eller oransje tegninger. Oversiden er vanligvis ikke påfallende hårete.
Antennene er kortere enn kroppen, gjerne omtrent halvparten så lange.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i det sørlige Nord-Amerika og Mellom-Amerika, fra Georgia i nord til Costa Rica i sør, også på Cuba.
Snow Hill-tunnelen

Snow Hill-tunnelen er en jernbanetunnel i det sentrale London mellom City Thameslink stasjon og Farringdon stasjon.
Fra 1916 til 1990 var tunnelen bare åpen for godstrafikk, og togene fra Blackfriars stasjon gikk til endestasjonen Holborn Viaduct stasjon, mens lokaltog fra Midland Main Line hadde endestasjon på St Pancras. I 1990 ble tunnelen igjen tatt i bruk for persontog som skulle gjennom London, slik det hadde vært før 1916. Linjen brukes nå av Thameslink.
Holborn Viaduct stasjon ble revet tidlig i 1990-årene som en følge av at tunnelen ble gjenåpnet for persontrafikk.
Cricket under Stillehavslekene 2003

Cricket under Stillehavslekene  2003. Cricket var en av flere sporter som var med i de tolvte stillehavslekene som ble arrangert i Suva på Fiji i perioden 28. juni til 12. juli 2003. Det var fjerde gangen som cricket var med på programmet under stillehavslekene. Det var kun en turnering for menn.
La Isla de las Calmas

«La Isla de las Calmas» opus 21 (norsk: «Stillhetens øy») er et ènsatsig orkesterverk av Fartein Valen og det åttende av i alt ni slike stykker han skrev. Verket ble komponert i 1934 og hentet sin inspirasjon fra Valens opphold på Mallorca vinteren 1932/33.

Besetning

Verket er skrevet for et orkester bestående av 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 1 valthorn og strykere. 
En typisk framføring varer omtrent 6 minutter. Verket er tilegnet Ellen Sandvik og er utgitt av Harald Lyche & Co. Musikkforlag.

Bakgrunn

«La Isla de las Calmas» er ifølge notemanuskriptene komponert i Valevåg mellom 25. juni og 25. august 1934. Valen oppholdt seg vinteren 1932/33 på Mallorca, et opphold som var både lykkelig og svært produktivt for ham. Orkesterverkene «Cantico di Ringraziamento», «Nenia», «An die Hoffnung» og store deler av «Epithalamion» ble skrevet på øyen. Dessuten ga oppholdet ham inspirasjonen til ytterligere to ènsatsige orkesterverk: «Kirkegården ved havet» og «La Isla de las Calmas». 
Impulsene til «La Isla de las Calmas» fikk Valen da han sto på skipsdekket på vei hjem fra Mallorca om ettermiddagen den 24. mai 1933. Da skipet var kommet et godt stykke fra land ble en mengde hvite brevduer sluppet fri. Duene kretset først over skipet før de satte kursen inn mot katedralen i Palma. Synet av de hvite fuglene mot den blå himmelen, av Palma innhyllet i tåkedis og av det duvende havet skapte en eiendommelig stemning. Trolig ble Valen også minnet om Keats’ dikt «To hope» med strofen «Lyft din sylvveng yver panna mi».
Selve tittelen på verket, La Isla de las Calmas (norsk: Stillhetens øy), lånte Valen fra en roman av maleren og forfatteren Santiago Rusiñol (1861–1931) fra 1922, som hentet sin handling fra Mallorca.
«La Isla de las Calmas» ble urfremført den 6. mars 1949 av Filharmonisk Selskaps Orkester ledet av Odd Grüner-Hegge. Konserten besto av et helnorsk program. I tillegg til «La Isla de la Calmas» ble Harald Heides Symphonie romantique og Eyvind Alnæs’ Klaverkonsert i D-dur framført.
Marie Louise Mignot

Bakgrunn

Hun var datter av Voltaires søster og giftet seg med hans materielle assistent Denis i 1737, noe som førte til hennes ekteskapsnavn Madame Denis. Etter hennes ektefelles altfor tidlige død i 1744 ble hun tatt vare på av Voltaire og ble hans husholderske, følgesvenn og elskerinne.

Med Voltaire

Helt fra begynnelsen i 1744 var hans tiltrekning til Marie Louise Mignot opplagt seksuell; han skrev brev til henne (som først ble oppdaget i 1957) som var av en slik privat art at de oppfattes som pornografiske av utenforstående, eksempelvis «Min sjel kysser din; mitt lem, mitt hjerte, er forelsket i deg. Jeg kysser din vakre rumpe...» Senere levde de sammen, og forble sammen til Voltaire døde i 1778.
Marie Louise Mignot adopterte også Voltaires protesjé Reine Philiberte de Varicourt, senere en kjent brevforfatterinne, da dennes ekteskap med marki de Villette ble oppløst grunnet hans homofili. Hun nektet å følge Voltaire til Fredrik II av Preussens hoff hvor han ble i noen år, og kom først tilbake til ham ved hans gods i Ferney hvor hun ble husfrue og hvor de levde som et gift ektepar, skjønt til tross for at Voltaire elsket henne ble de aldri gift. Ved hans død i 1778 arvet hun mesteparten av hans eiendom, men hun foretrakk sosieteten i Paris og solgte herregodset for å kunne flyttet til hovedstaden. Hun døde tolv år etter ham.
The Leaky Cauldron

The Leaky Cauldron er en Harry Potter-fanside. Den inneholder nyheter, fora og en podcast de kaller «PotterCast». Den nåværende redaktøren for siden er Melissa Anelli, en journalist for Staten Island Advance.
J.K. Rowling, forfatteren av Harry Potter-bøkene, har priset The Leaky Cauldron på sin hjemmeside, og gitt den sin «Fan Site Award». Etter lanseringen av Harry Potter og Halvblodsprinsen inviterte Rowling Anelli (sammen med Emerson Spartz, redaktøren på MuggleNet) til sitt hjem i Edinburgh i Skottland for at de skulle få intervjue henne. Nettsiden mottar også informasjon fra andre viktige kilder i Harry Potter-verdenen, slik som Arthur A. Levine Books, Bloomsbury og Warner Bros.
I tillegg til nyheter og diskusjonsfora, inneholder The Leaky Cauldron intervjuer, omtaler og annen informasjon og underholdning. Nettsiden er medlem av «Flumnettverket», et nettverk som består av en del sider som omhandler Harry Potter.
En av nettsidens mest karakteristiske trekk innen Harry Potter-sider er veldedighetsarbeidet den driver med. Den stifter regelmessig nye fond for å øke verdens lese- og skriveferdigheter, et prosjekt som ble startet i 2002. The Leaky Cauldron holder en veldedighetsinnsamling et par ganger i året, og har samlet inn mer enn $30 000 til dags dato.
Grunnkretser i Lurøy kommune

Grunnkretser i Lurøy kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Lurøy kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Tomas Ledin

Diskografi

Oversikt over Ledins utgivelser:
Quetta

Quetta er en by i provinsen Balutsjistan i Pakistan. Byen ligger 1675 moh. og har ca. 653 000 innbyggere. Byen strategisk plassert i forhold til Afghanistan. Den afghanske motstandsbevegelsen har brukt byen som en base. Byens næringsliv omfatter blant annet tekstilindustri, næringsmidler og handel. Det bor omkring 500.000 Hazaraere som flyktet fra Afghanistan til Britisk India, og som nå bor i Quetta.
The Amazing Race 24

The Amazing Race 24, også kjent som The Amazing Race: All-Stars, er den 24. sesongen av den amerikanske realityserien The Amazing Race. The Amazing Race 24 fulgte elleve lag med to personer, som tidligere hadde deltatt i The Amazing Race, i et kappløp rundt i verden.
Far og sønn Dave og Connor O'Leary vant denne sesongen av The Amazing Race, og ble det første far og sønn-laget til å vinne den amerikanske versjonen. I tillegg, i en alder av 58 år, ble Dave den eldste deltageren til å vinne i The Amazing Race-franchisen.

Produksjon

The Amazing Race 24 strakk seg over 37 000 km i løpet av 20 dager. Innspillingen startet 16. november og endte 6. desember 2013. Denne sesongen besøkte de åtte land på tre kontinenter. Blant dem, ble Kina, Malaysia, Sri Lanka og Italia besøkt. I tillegg ble Wales for første gang besøkt.
Det brukne geværs politikk

Det brukne geværs politikk er navnet på det norske Arbeiderpartiet sin antimilitaristiske førkrigspolitikk som gikk ut på å bygge ned Forsvaret i den tro at opprustning og militarisering ville være konfliktskapende overfor den politiske klimaet i Europa. Uttrykket brukes fortsatt i dag om anti-militaristisk politikk.

Bruk som symbol

Jakkemerker med brukne gevær har historisk sett blitt båret for å markere politisk ikkevold, både i internasjonal sammenheng og helt ned på lokalnivå.
I jubileumsåret for den norske grunnloven var det spent i Europa og samtidig en stor debatt i Norge om forsvaret burde bygges ned eller opp. Norges Kommunistiske Ungdomsforbund (NKU) annonserte i Klassekampen den 4. mars 1914 et brevmerke med et brukket gevær. Etter en stortingsdebatt fikk Norges postreglement et tillegg som sa at det ikke skulle sendes «noget, hvorved landets forsvar haanes eller søkes skadet». Posten nektet å distribuere brev med merket påklistret, noe som førte til at NKU erstattet gevær-tegningen med teksten «censur».

Før andre verdenskrig

Johan Nygaardsvold (Ap, statsminister 1935–1945) og Halvdan Koht (Ap, utenriksminister fra 1935 til 1940, formelt til 1941) har blitt kritisert for den manglende forsvarspolitikken og beredskapen, feilslått nøytralitetspolitikk, samt selve håndteringen av Tysklands invasjon av Norge i 1940. Særlig Koht ble gjort til syndebukk, men nyere forskning har moderert dette bildet. Undersøkelseskommisjonen av 1945 konkluderte i sin rapport til Stortinget at selv om man ikke kunne frita Nygaardsvold for en del av ansvaret for den manglende beredskapen før og ved krigsutbruddet, så måtte han også berømmes for sitt arbeid i Storbritannia i krigsårene.
NORMOVCON

Norwegian Movement Control (NORMOVCON) var en norsk militær avdeling utplassert i Kroatia, Bosnia-Hercegovina, Serbia og Makedonia i årene 1992–1996. Avdelingen var en del av UNPROFOR (senere UNPF og UNCRO) og hadde ansvaret for transportkontroll. Hovedansvaret var flyplassene i Zagreb, Split, Sarajevo, Beograd og Skopje. I tillegg ble det utført transportkontroll i forbindelse med båt, bil og jernbane.
Hovedkvarteret ble i 1992 plassert i Sarajevo, men måtte senere flyttes til Pleso, en tidligere jugoslavisk militærleir ved flyplassen i Zagreb, på grunn av krigshandlingene. 
NORMOVCON ble kjent i store deler av verden på grunn av sitt avdelingskontor på flyplassen i Sarajevo som etter hvert fikk tilnavnet «Maybe Airlines» på grunn av hyppige kanselleringer og svært usikre flytider.
Sicklauddsbron

Sicklauddsbron (også kalt Apatébron) er en 62 meter lang gang- og sykkelbru over Sickla kanal i Hammarby sjöstad i Stockholm. Brua ble innviet i 2002 og har en seilfri høyde på 2,6 meter ved middelvannstand.
Forut for byggingen ble det i 1998 avholdt en internasjonal arkitektkonkurranse. Det vinnende forslaget var «Bro Apaté», herav det alternative navnet Apatébron. Forslaget ble utformet av Erik Andersson, Jelena Mijanovic og Magnus Ståhl. Den ferdige brua mottok The European Steel Design Award for 2003 og også det svenske Stålbyggnadspriset.

Konstruksjon

Den 80 tonn tunge brukroppen er sveist sammen av 25 millimeter tykke plater av rustfritt stål som senere er glassblåst. De utenpåliggende spennkablene er festet på sørsiden i et landkar, som er innfarget med svart jernoksid og har en ballast av diabas. Herfra går den sentrale delen av brua, en buet trekantformet buet kasse. Brua fungerer som en enkelspent sentralt plassert bærebjelke som sammen med kablene opptar den vertikale belastningen. Kablene bidrar også til bruas stivhet. Gjennom å la bjelkehøyden være størst ved kaia og minske suksessivt mot parkstranden i nord ble den asymmetriske situasjonen løst. Belysningen er bygget inn i rekkverket av rustfritt stål, mens slitebanen er belagt med asfalt.
Brua er framstilt i Trollhättan og ble fraktet til Stockholm i tre deler på 20 meter hver.
Arild Sandvold

Priser

I 1949 ble Sandvold utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. I 1953 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av Finlands løves orden. I 1964 ble han utnevnt til medlem av det svenske Kungliga Musikaliska Akademien. I 1965 ble Sandvold utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. I 1970 var han en av mottakerne av St. Hallvard-medaljen. Arild Sandvold var frimurer og mangeårig kantor i Den norske Frimurerorden.
Olympic Oval

Bakgrunn

Da Calgary i 1981 ble tildelt de olympiske vinterlekene for 1988, lå det inne i søknaden at de ønsket å bygge en overdekt skøytebane "hvis ISU aksepterte ideen". Ideen om å legge skøyteløpene innendørs var for så vidt ikke ny i olympisk sammenheng; Denver hadde dette inne i sine planer for 1976-lekene, men dette var blant de kostnadskrevende prosjektene som gjorde at byen til slutt sa fra seg lekene. 
I november 1985 startet grunnarbeidene til hallen. Arbeidet ble ferdigstilt i april 1987, og 27. september 1987 ble hallen offisielt åpnet. I mellomtiden hadde man startet arbeidet med å bygge tak over eksisterende skøytebane både i Berlin og i Heerenveen, som begge ble åpnet i november 1986. Olympic Oval ble dermed verdens tredje innendørs skøytebane.

Verdens raskeste skøytebane

Verdenscupløpene i Heerenveen i 1986/87-sesongen hadde vist at det var mulig å oppnå glimrende forhold i klimakontrollerte haller. Olympic Oval har i tillegg til dette en svært høy beliggenhet, 1035 moh., og banen viste seg allerede i åpningsstevnet som en rekordbane. Under verdenscupløpene i desember 1987 ble det satt seks verdensrekorder, bl.a på 5000 m og 10000 m ved Geir Karlstad. Under det påfølgende OL ble det satt verdensrekord på 8 av 10 distanser.
Statusen som verdens raskeste skøytebane var ubestridt frem til Utah Olympic Oval i Salt Lake City ble bygd for vinter-OL 2002. Denne banen ligger drøyt 300 meter høyere, noe som gir ytterligere lavere luftmotstand for løperne. Banen i Calgary er likevel fortsatt å regne med som en hall det er mulig å sette verdensrekord på; siden åpningen er det satt over 150 verdensrekorder her, hvorav rundt 30 etter at hallen i Salt Lake City åpnet. 
Siden 2001 har Olympic Oval Finale vært et populært sesongavslutningsstevne for løpere fra hele verden på jakt etter personlige rekordforbedringer.

Anlegget

Foruten hurtigløpsbanen er det i hallen to ishockeyflater på indre bane, en 450 meter lang løpebane rundt hurtigløpsbanen, lengdegrop og treningsfelt for stavsprang, samt en 110 meter lang sprintstrekke med 8 baner. I hallen er det sitteplass for 2000 personer på permanente tribuner, men ved skøyteløpe er det mulig å fordoble kapasiteten ved hjelp av flyttbare seter.
Etthjulssykkel

"MUnicycle"

En "MUnicycle" er en etthjulssykkel som brukes til terrengsykling på ett hjul. Det finnes ikke et ord på norsk for disse etthjulssykler. Disse sykler er i klassen 20" (for barn), 24" og 26". De har forsterkede gafler og tykke (som oftest over 2" brede) felger laget av stål eller aluminium, håndtak under setet foran og bak, og kraftige dekk. Noen "MUnicycles" har bremser og gir.

"Impossible Wheel"

Et Impossible Wheel eller en BC Wheel er et hjul med en stang ut fra senter av hjulet. Disse entres lettest ved å sette fart på hjulet, løpe etter og hoppe på begge sider av hjulet samtidig.

Lære å sykle etthjulssykkel

Å lære å sykle etthjulssykkel kan ta en del tid, ca. 15 timer. Det handler vel så mye om det psykiske som det fysiske. Du trener dermed balanse, styrker bein, armer og rygg og får en god utfordring. Guider for etthjulssykkel kan du finne under «Eksterne lenker» til denne siden.
Busshotell

Busshotell eller hotellbuss er en buss som fungerer som et rullende hotell. Bussene har en begrenset overnattingskapasitet, med små tverrstilte soverom med vindu mot den ene siden av kjøretøyet. Bussene fungerer som mobile hotell for mellom 20 og 40 reisende, og kan flyttes etter behov. Det finnes tre varianter; buss med sengeplass i ordinært karosseri, buss med tilhenger og buss med semitrailer. Bussene er utstyrt med kjøkken og toalett, og kan kjøre til steder som ellers er utilgjengelige for turistgrupper. 
Det tyske hotellselskapet Rotel Tours, rotel står for rullende hotel, har spesialisert seg på langturer med busshotell. De første reisene med busshotell startet etter krigens slutt i 1945, og over de neste ti årene spredte de konseptet over store deler av verden. Allerede i 1969 krysset det første rullende hotellet Sahara. Selskapet har i dag 3 400 sengeplasser på hjul på tre kontinenter (Europa, Asia, Afrika) og arrangerer blant annet charterreiser til Nordkapp. Andre busselskap har adopterte det samme konseptet, men Rotel Tours har en dominerende posisjon og over femti år med erfaring. I årenes løp har de brukt busser med forskjellig design, for eksempel en toetasjesbuss utviklet av Neoplan på 1960-tallet.
Felix Genzmer

Liv

Felix Genzmer stammet fra en juristfamilie. Faren, Stephan Genzmer, var senatspresident i Preußisches Oberverwaltungsgericht, og hans yngre bror, Erich Genzmer, ble professor i romer- og sivilrett ved universitetet i Hamburg.
Genzmer studerte retts- og statsvitenskap i Berlin og Marburg fra 1896 til 1898. Før første verdenskrig hadde han forskjellige stillinger i retts- og statsapparatet, og under krigen tjenestegjorde han som soldat og ble belønnet med Jernkorset. I 1920 ble han utnevnt til professor i offentlig rett ved universitetet i Rostock, og fra 1922 hadde han samme stilling ved universitetet i Marburg. Etter nazistenes maktovertagelse i 1933 ble han medlem av SS, og fra 1937 var han medlem av NSDAP. Fra 1940 hadde han en stilling ved universitetet i Tübingen. Han trakk seg tilbake i 1945.

Virke

Genzmer er mest kjent for sin tyske oversettelse av Edda, som utkom 1912–1920, og siden ble utgitt i en rekke ny opplag. Han skrev også en rekke oversettelser og artikler innenfor norrøn og germansk filologi, samt tysk retts- og religionshistorie.
Gynaephora selenitica

Utseende

En middelsstor (vingespenn 26 – 37 mm), kraftig, mørkegrå spinner. Hannen har fjærformede antenner, hunnen trådformede. Kroppen er kledt med ganske lange, mørkegrå hår og rundt bakkroppsspissen har den en dusk av lange hår (analull). Forvingen er mørkegrå, tynt skjellkledt og delvis gjennomsiktig, med en lys, strekformet flekk omtrent midt i vingen og et ujevnt, lyst tverrbånd nær ytterkanten. Hårfrynsene langs kanten er vekselvis lysegrå og mørke. Bakvingen er ensfarget mørkegrå. Hos hannen er den kantet med ganske lange, gulaktige hårfrynser, hos hunnen er disse grå. Larven er svart med tufser av lange, grå hår. Den har to bunter av lengre, svarte hår i forenden og en slik bunt bak. På ryggen har den fem "barberkoster" av tette, oppstående hår som er hvite på sidene og svarte i midten. Den ligner sterkt på larven til heibørstespinner (Calliteara fascelina), men er litt mørkere på afreg.

Levevis

Denne sommerfuglen er knyttet til myrer. Larvene lever på ulike slags busker, mest på lyng-arter. De voksne sommerfuglene flyr om dagen, helst i solskinn, i mai – juni. Hunnen sitter mest stille og sender ut feromoner, som kan lokke hanner på lang avstand. Hun flyr meget sjelden, blant annet på grunn av den tunge eggmassen hun har i bakkroppen. Sommerfuglene tar ikke næring til seg og lever bare noen få dager. Som hos mange andre børstespinnere ser man larvene mye oftere enn de voksne sommerfuglene. Etter parringen legger hunnen 150 – 220 egg fordelt på flere eggklynger. De dekkes med noen av hårene fra hunnens bakkroppsspiss. En stor del av larvene blir ofte angrepet av parasitter, og mange dør i løpet av vinteren på grunn av soppangrep. Larven overvintrer, og forvandler seg til en puppe tidlig neste vår, denne klekkes etter omtrent en måned.

Utbredelse

Arten forekommer bare i Europa, fra det sydøstlige Frankrike gjennom Mellom-Europa østover til Uralfjellene. I Norden finnes den bare i det sydligste Finland, der bestandene har svinget sterkt. Til tider har arten vært tallrik, andre ganger nesten helt borte.
Bahia di Santa Ana

Bahia di Santa Ana (nederlandsk: Sint Annabaai) er en dyp kanal eller et sund på øya Curaçao som deler hovedstaden Willemstad i de to delene Punda og Otrobanda.
Den er halvannen kilometer lang og 90-300 meter bredt. Mot sør munner den ut i det karibiske hav; innerst i kanalen ligger lagunen og havna Schottegat.
Rhizoplatys mucronatus

Utseende

En middelsstor (ca. 25-35 millimeter), avlang, blank, svart hornbille. Dekkvingene er ofte brune. Hannen har et ganske kort horn på hodet og et par ganske små knøler foran på pronotum, forøvrig er kjønnene nokså like. Hodet er kort og bredt, litt tilspisset. Pronotum er rundet, kraftig punktert og ganske blankt. Dekkvingene er jevnbrede, uten punktstriper, fint og middels tett punktert.

Levevis

Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i Afrika.
Kronprinsesse Märthas allé

Kronprinsesse Märtas allé er en gate i Trondheim, som går på baksiden av Studentersamfundet mellom Klostergata og Høgskoleveien. Ingen bygninger har adresse til gatestubben, som bare er omtrent 50 meter lang og enveiskjørt fra Høgskoleveien mot Klostergata. Gatenavnet er heller ikke skiltet på stedet.
På andre siden av gaten for Studentersamfundets bygning ligger Fengselstomta der Samfundet over lengre tid har planlagt å oppføre et nybygg. Vollan kretsfengsel lå tidligere på stedet som ble revet i 1972. Gaten ble kalt opp etter Märtha av Norge (gift med Olav V) i 1932.
Drängsmark

Drängsmark er et tettsted i Skellefteå kommune i Västerbottens län i landskapet Västerbotten i Sverige. Det ligger rundt 20 kilometer nord for Skellefteå. I 2010 hadde tettstedet 333 innbyggere.