George Wegner Paus

Liv

Han tok artium ved Aars og Voss' skole i 1900, ble cand.jur. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1904 og fikk bevilling som overrettssakfører (advokat) 12. januar 1905. Han praktiserte som advokat i Christiania til han i oktober 1905 ble konsulatsekretær ved det nyopprettede norske konsulatet i Chicago, en stilling han hadde til 1907.
Han ble ansatt som sekretær i Norsk Arbeidsgiverforening i 1907, som den første jurist ansatt i Norsk Arbeidsgiverforening, og ble en sentral person på det rettslige område på arbeidsgiversiden. Hovedkontoret i Norsk Arbeidsgiverforening bestod fra begynnelsen av ingeniør Axel Krefting som foreningens sekretær (i praksis daglig leder) assistert av en kontordame og en visergutt. Med ansettelsen av overrettssakfører Paus fikk foreningen sin andre ansatte på ledernivå. Ved nyordningen av organisasjonen i 1918 ble hans tittel endret til direktør. Han var den nest øverste funksjonæren i organisasjonen (etter administrerende direktør) og hadde særlig ansvar for juridiske saker. Han var også involvert i internasjonale arbeidsgiverorganisasjoner og var en sentral person i lovspørsmål som gjaldt arbeidslivet. Han var medlem av den norske delegasjonen (sammen med bl.a. Johan Castberg) ved Washington-konferansen i 1919, som etablerte Den internasjonale arbeidsorganisasjonen, og av et regjeringsoppnevnt utvalg som utarbeidet lov om arbeidsforhold.
Han tilhørte «Drammens-grenen» av slekten Paus, og var sønn av teolog og pikeskoleeier Bernhard C. Pauss (f. 1839 på Tangen i Drammen) og pedagog Anna Henriette Wegner (f. 1841 på Frogner Hovedgård). På farssiden var han barnebarn av skipsreder på Tangen Nicolai Nissen Pauss (1811–1877) og Caroline Louise Salvesen. På morssiden var han barnebarn av industriherren Benjamin Wegner og Henriette Seyler, som tilhørte en hanseatfamilie i Hamburg som eide Berenberg Bank. Han ble gift 17. februar 1906 i Chicago med Ragna Løkke (1884–1925), datter av grosserer Charles Victor Fridtjof Løkke. De hadde en datter, barnelege Eva Henriette Paus (1909–1995), gift med barnelege Lars Gram (1908–1993), sønn av medisinaldirektør Harald Mathias Gram. Hans eldre brødre var kirurg og president i Norges Røde Kors Nikolai Nissen Paus og industrilederen Augustin Paus. Han var oppkalt etter sin onkel, den ugifte høyesterettsadvokat George Wegner (1847–1881), som i sin tur var oppkalt etter tidligere britisk konsul i Christiania George Mygind (d. 1844).
Da han ble direktør i Norsk Arbeidsgiverforening var han allerede merket av sykdom, og konsentrerte seg om det som lå hans interesser nærmest, prosedyre i Arbeidsretten og forhandlinger innen sjøfarten. Allerede høsten 1920 måtte han ta permisjon; han døde julen 1923, bare 41 år gammel. Også onkelen George Wegner og ektefellen Ragna Paus døde i ung alder.
I studieårene tidlig på 1900-tallet var han en av Norges mest aktive fjellklatrere på den tiden med flere førstebestigninger, noe som bl.a. er skildret i ungdomsvennen Kristian Tandbergs artikler i Norsk Turistforenings årbøker rundt 1903. Han skrev også dikt. Han var også et aktivt medlem av Norske Studenters Roklub som student.
Han var gudsønn av SSB-direktør Anders Nicolai Kiær (farens barndomsvenn), ekspedisjonssjef David Faye Knudsen og sin kusine Olga Thinn.