Napoleons felttog i Russland 1812

1807: Tilsit-avtalen

Tsar Aleksander I av Russland og Napoléon Bonaparte inngikk fredsavtale og ikke-angrepspakt i byen Tilsit (idag Sovetsk). Dette var ikke noe tsaren ønsket, men han ble tvunget til å alliere seg med Napoleon etter at han hadde støttet den tapende siden i krigene mot Østerrike og Preussen.

1809: Forverring i forholdet mellom Frankrike og Russland

Frankrike gikk til handelsblokade mot Storbritannia. Dette førte til en generell svekkelse av internasjonal handel og økonomisk nedgang. (Storbritannias blokade av norske og danske havner førte til hungersnød i Norge. Dette er bakgrunnen for Henrik Ibsens dikt «Terje Vigen».)
Frankrike annekterte flere tyske stater, blant annet Oldenburg, som var Tsar Aleksanders nære allierte.
Frankrike provoserte Russland ved å etablere det uavhengige Storhertugdømmet Warszawa. 
Russland var i krig mot Tyrkia for å forsøke å drive tyrkerne ut av Balkan, og forventet hjelp fra Napoleon. Men Russland fikk ingen hjelp fra Napoleon.

1810: La grande armée

Napoleon danner en stor hær, «La grande armée», med omtrent 610 000 soldater fra Frankrike og allierte stater – Preussen, Østerrike, Sachsen, Bayern, Italia, Polen og Spania. Under halvparten av soldatene var franske.

Mai 1812: Fredavtale mellom Russland og Tyrkia

Russland forstår at Napoleon forbereder invasjon av Russland, og undertegner fredsavtale med Tyrkia i București for å frigjøre styrker.

Juni 1812

England undertegnet avtaler med Sverige og Russland.
Russland hadde tre armeer med til sammen 240 000 mann langs sin vestlige grense.
Napoleons Grande Armée hadde til sammen 678 000 mann vest for grensen mot Russland.

22.-24. juni 1812 - Nemunas-elva

Uten formell krigserklæring krysset Napoleons Grande Armée grenseelven Nemunas ved byen Kovno (nå Kaunas i Litauen), og gikk inn i Russland. Omtrent 422 000 soldater ble med den franske hæren inn i Russland. Russiske styrker trakk seg langsomt tilbake.

23. juli 1812 - Mogilev

I et slag i Mogilev hindret Napoleons hær en av Russlands armeer i å slutte seg til hovedstyrken. Napoleon rykket stadig østover mot Moskva.

26. juli - 1. august 1812 - Polotsk

Napoleons hær erobret Polotsk den 26. juli. De forsøkte å gå videre, men møtte motstand fra russiske styrker, og måtte trekke seg tilbake til Polotsk. Napoleon satte igjen en betydelig styrke i Polotsk, som etter dette blir et strategisk punkt i Napoleons forsyningslinjer.

29. juli - 6. august 1812 - Smolensk

I Smolensk var de russiske troppene overlegne. Moralen i de franske troppene var dårlig, og de hadde ikke tro på at de kunne vinne. Mismotet spredde seg, og de fant lite oppmuntring i forsøkene på framrykk. Napoleon lot de franske troppene hvile i 7-8 dager mellom Velizj og Mogiljov.

16.-18. august 1812 - Smolensk

Russerne hadde samlet sine styrker og hadde 120 000 soldater samlet under ledelse av Barclay de Tolly. Tsaren var utålmodig, og presset Barclay til å yte sterkere motstand. Barclays styrker forsøkte å rykke frem mot Napoleons hær. Heldigvis for russerne gikk ikke fremrykkingen så raskt som planlagt – dermed ble Napoleons hær hindret i forberedelsene til en felle de hadde lagt opp. Hadde fellen lyktes, kunne det ha knust det russiske forsvaret. Russerne skyndte seg å trekke tilbake til Smolensk. Russerne evakuerte Smolensk og satte fyr på byen.

19. august 1812 - Valutino

Ved Valutino forberedte Napoleon en felle med 120 000 tropper. Marskalk Michel Ney med sine 30 000 mann angriper Barclays styrker på 40 000. Russerne hadde sterke stillinger i myrlendt terreng, og klarte å holde unna. Til slutt gjorde franskmennene en feil som gjorde at russerne kunne slippe unna.

20.-29. august 1812

Nå hadde Napoleon kommet to tredjedeler av veien fra elven Nieman til Moskva. Tsar Aleksander var misfornøyd resultatene til Barclay de Tolly, og erstattet ham med prins Kutusov den 20. august 1812. 
På veien var Napoleons tropper blitt kraftig redusert, mens russernes styrker bare vokste. Nå hadde Napoleon bare 135 000 menn og 587 kanoner igjen. Napoleon forsto at det var for mye strekk i forsyningslinjene, så han bestemte seg for å presse videre mot Moskva istedenfor å overvintre ved Smolensk. Gjennom å flytte seg videre mot hjertet av Russland, fikk Kutusov forsterkninger med nye styrker. For første gang var ikke russerne tallmessig underlegne – de hadde nå 132 000 menn og 624 kanoner.

7. september 1812 - Slaget ved Borodino

Kutusov stanset tilbaketrekkingen ved Borodino, bare 100 kilometer utenfor Moskva. Her stod det store slaget om Moskva. Slaget varte i 15 timer, og begge sider led store tap. Omtrent 40 000 franske og 50 000 russiske soldater døde. Om kvelden, i ly av mørket, trakk russerne seg tilbake mot Moskva. Napoleon hadde vunnet slaget, men kanskje var seieren for dyr.

14. september - Moskva

Den 14. september rykket Napoleon inn i Moskva. Men innmarsjen ble kanskje ikke den triumfen han hadde drømt om. Russerne hadde evakuert Moskva og tømt byen for forsyninger. Etter at Napoleon hadde kommet inn i byen, ble den satt i brann. 
Og like utenfor byen sto Kutusov med 100 000 mann klar til å angripe. Selv om de tapte slaget ved Borodino, var de ikke knust. De russiske styrkene var nå bedre rustet til kamp enn den franske hæren. Tusener av soldater frøs i hjel.

19. oktober 1812 - Tilbaketrekningen fra Moskva

Napoleons menn i Moskva hadde store problemer. De var avhengig av å få forsyninger sendt fra vest, men det var store avstander. Polotsk, som var viktig for forsyningene, ble angrepet av russiske styrker. Napoleons soldater var utslitte og lei av krigen. De manglet både mat og husrom. Til slutt bestemte Napoleon seg for å forlate Moskva, og trekke seg tilbake vestover. Den 19. oktober begynte tilbaketrekkingen fra Moskva, og den 22. oktober kunne russiske styrker igjen innta byen uten kamp. 
Omtrent samtidig – den 20. oktober, ble de franske styrkene drevet ut av Polotsk. Dermed var forsyningslinjene fra vest definitivt brutt, og Napoleon kunne ikke få andre forsyninger enn det de kunne plyndre på tilbaketoget.

24. oktober 1812 - Malojaroslavets

Napoleon forsøkte å gå en rute litt lengre sør enn den veien han hadde brukt under framrykkingen. Ved Malojaroslavets måtte Napoleon krysse elva Luzja. Der ventet den russiske hæren, og det ble store kamper. Napoleons hær klarte til slutt å ta seg over elva, men 5 000 franske og 6 000 russiske soldater ble drept. 
Men det var en annen ting som skulle vise seg å være enda verre for Napoleon. De ble avskåret fra den sørlige vegen de hadde planlagt å ta vestover, og ble tvunget til å trekke seg tilbake den samme vegen de hadde kommet. Dette var uheldig av to grunner. For det første var den mer nordlige ruten vestover kaldere, og de franske styrkene var dårlig utrustet for å møte en streng russisk vinter. For det andre var de avhengig av å plyndre området de gikk gjennom for å få forsyninger. Denne veien hadde de gått før, da de rykket fremover mot øst, så det var ikke så mye igjen å plyndre. Det som var igjen ble systematisk tømt eller satt i brann av russiske hæren eller av sivilbefolkningen.

16.-17. november 1812 - Krasnoi

Nå hadde vinteren satt inn med temperaturer rundt 20 kuldegrader. Soldatene var slitne, sultne og kalde. I Krasnoi ble de angrepet av Kutusovs styrker med 50 000 mann. Marskalk Neys styrker, som nå var redusert til 9 000 mann, forsøkte å avskjære angrepet. Kun 800 av Neys menn overlevde slaget.

26.-28. november 1812 - Borisov

Den siste store hindringen var ved Borisov, der Napoleons hær måtte krysse elva Berezina. Mellom Krasnoi og Borisov møter restene av Napoleons hær fra Moskva styrken som var drevet ut fra Polotsk. De franske ingeniørtroppene klarte å lage to flytebroer som de kunne bruke for å krysse elva. Men de ble kraftig beskutt av russiske styrker, og det oppsto panikk når titusenvis av soldater med hester og vogner. Mange måtte klatre over døde og skadde kropper for å komme over på den andre siden. Det var en desperat kamp for å forsvare broene mot russiske angrep. Om morgenen den 28. november ble broene sprengt. Da var det fremdeles flere tusen franske soldater forsvarsløse igjen på østbredden av elva. Noen ble tatt til fange, mange ble drept av russerne, og mange druknet eller frøs ihjel når de forsøkte å svømme over elva i 20 kuldegrader.

Desember 1812 - Nemunas-elva, igjen

Krysningen av Berezina ble en katastrofe for Napoleons hær. De siste dagene av tilbaketoget ble det i tillegg enda kaldere, mellom 30 og 40 minusgrader. Da fikk Napoleon meldinger om et mulig kuppforsøk i Paris. Den 5. desember forlater han hæren sin og skynder seg tilbake til Paris. 
Noen dager senere krysset restene av Napoleons Grande Armée grenseelven Nemunas igjen. Det var bare sørgelige rester igjen av den stolte hæren som gikk inn i Russland ett halvt år tidligere. Minst 400 000 franske soldater mistet livet, kanskje så mange som 550 000. Russland mistet omtrent 300 000 soldater i krigen. Et sted mellom 10 000 og 30 000 soldater var igjen da Napoleons hær til slutt nådde fram til Kaunas og Königsberg (idag Kaliningrad).

Etterspill

Napoleon var nå kraftig svekket, og det ble opptøyer i de okkuperte landene, og både Preussen og Østerrike undertegner avtaler med Russland. 
Den 18. oktober 1813 gikk Napoleons hær på nok et viktig nederlag i folkeslaget ved Leipzig. Etter dette ble Napoleon tvunget til å abdisere, og han ble sendt i eksil til øya Elba utenfor Italia. Kong Ludvig XVIII ble konge i Frankrike.