google/wiki40b huggingface dataset:
Felix von Wimpffen

Liv og virke

Wimpffen ble tidlig fenrik i Regiment Zweibrücken, som stod i fransk tjeneste. Han ble så kaptein i Regiment Lamark. 
I 1769 hadde han befalet for et frikorps i Korsika som kjempet mot Pascal Paoli. Han ble så oberstløytnant og kommanderte Regiment Bouillon, og med dette utmerket han seg i 1782 ved beleiringen av Gibraltar. Etter freden trakk han seg tilbake til et gods i Normandie. 
Fra dette området ble han i 1789 deputert for adelen til riksstendenes forsamling, og der sluttet han seg som en av de første til tredjestanden og forfattet protesten mot flertallet av adelen som ønsket å forbi atskilt fra tredjestanden. Dette skritt førte ham inn i de revolusjonæres rekker, men han forble moderat og gikk inn for at landet skulle ha et demokratisk monarki. Han var medlem av komiteen for det militære og for pensjonene og var med på å offentliggjøre den røde bok, men han motsatte seg den fullstendige avskaffelse av adelen, selv om han stemte for opphevelsen av deres privilegier.
I 1792 gikk Wimpffen atter inn i hæren, som general, og forsvarte i september samme år Thionville mot Preussen. Etter beleiringens opphevelse ble han kalt til krigsministeriet, men avslo og fikk i stedet påta seg i stedet kommandoen over kystarmeen ved Cherbourg. 
Etter girondistenes fall den 31. mai 1793 erklærte han seg imot nasjonalkonventet, arresterte dets deputerte i Caen og kalte de nordlige departementene til våpen. Han hadde liten fremgang, ble slått ved Vernon og flyktet til England. 
I 1799 vendte han tilbake og fikk av Napoléon Bonaparte en stilling som divisjonsgeneral. Senere fikk kan stilling ved det keiserlige stutteri, som han beholdt i til sin død i 1814 i en alder av 69 år. 
Han var gift med Therese (neé Bayeule de St. Germain).
Han forfattet blant annet verket Manuel de Xépholius (Paris 1788).
Kvernstein

Kvernstein ble brukt i kverner. Det dreide seg om håndkverner eller bekkekverner, der drivkraften var henholdsvis menneskelig muskelkraft eller vannkraft. Kvernsteinene var av ulik størrelse, men prinsippet kvernene virket på var den samme. Det viktige bruksområdet til både håndkvern og bekkekvern var å male korn til mel. Ei kvern besto av to steiner, understeinen lå stille og oversteinen ble dreid rundt. Kverna ble formet slik at korn kunne fylles på i midten, og mel ble samlet opp rundt ytterkanten. 
På norsk skiller vi vanligvis mellom kvern og mølle, og kvernstein og møllestein. En møllestein er vesentlig større, og ble formet på en annen måte.
Det var bare harde steinsorter som egnet seg for å unngå (i størst mulig grad) at det kom steinstøv i melet. Særlig glimmerskifer med harde krystaller av staurolitt eller granat ble bruket til kvernsteiner. Krystallene gjorde at steinene beholdt maleevnen selv etter at de begynte å bli slitt.
Kvernsteiner var en svært verdifull handelsvare. De var helt nødvendige for å male korn, som var den viktigste næringskilden. Produksjon av kvernstein var bortimot en storindustri i Norge, og det ble produsert kvernsteiner i nærmere 1 500 år. Helt fra vikingtiden ble det eksport kvernstein fra Norge til Danmark og Sør-Sverige, senere også til Russland og til en viss grad til resten av Europa. Det meste av produksjonen tok slutt på 1930-tallet.
Kvernsteinsbruddene i Selbu og Hyllestad var dominerende i Norge, men også i Salten, Brønnøy og Vågå var det stor produksjon. Det store uttaket over lang tid har forandret terrenget i områdene. Et område som egnet seg til kvernstein ble kalt for kvernberg.
Kvernsteinsbruddene i Selbu og Hyllestad vernes som kulturminner.  
I Hyllestad har man i 1990-åra drevet et forskningsprosjekt på hogging av kvernstein, slik det ble gjort den gang da steinen ble hugget ferdig ut av fjellet.
Francesco Maria Brancaccio

Bakgrunn

Francesco Maria Brancaccio  var sønn av baron Muzio II Brancaccio, guvernøren av Apulia og av hans hustru Zenobia de Constanza. Han ble utdannet av jesuittene i Napoli.

Prest, biskop

Han ble presteviet i 1619 og steg i rang til han i 1627 så ble biskop av Capaccio som den gang var i kongedømmet Napoli. Han ble bispeviet 8. september 1627 av kardinal Cosimo de Torres, med medkonsekreatorene biskop Giuseppe Acquaviva, titularerkebiskop av Thebae, og av Francesco Nappi, biskop av Polignano. Som biskop kom han i konflikt med de lokale fotgardister vedrørende lokal kirkelig jurisdiksjon. Da tvisten eskalerte til væpnet konflikt drepte en castrato i Brancaccios tjeneste en gardekaptein. Visekongen beordret biskopen stilt for retten og denne adlød, og forberedte seg på å reise til Napoli for å avgi forklaring. Men i stedet for å dra til Napoli, flyktet han i en felucca til Roma, og vel fremme søkte han audiens hos pave  Urban VIII for å forklare sin side av saken. Pave Urban gikk med på å forsvare biskopen, og en rasende konge av Napoli tok i besittelse alle verdier knyttet til  Brancaccios bispesete.
I sin tid i Roma opprettet han Biblioteca Brancacciana (som senere flyttet til Napoli og ble byens første offentlige bibliotek), og huset kunstneren Salvator Rosa.
Pave Urban absolverte Brancaccio fra enhver forbrytelse og beordret ham tilbake til Capaccio. Men visekongen motsatte seg det, og bad paven sende ham annetsteds hen. Men paven, som var i behov av flere kardinaler lojale til Barberini-slekten, holdt på Brancaccio i Roma, og eleverte ham til kardinal i konsistioriet av 28. november 1633.

Kardinal

Nå som han var kardinal var det få som var beredt til å tale ille om ham, selv om de måtte ha ønsket å gjøre så. Han fikk igjen styre sitt bispedømme der han forble til 1635. Da oppstod det nok en konflikt mellom ham og visekongen, og han fratrådte. Mens han var i Napoli samarbeidet han tett med kardinalene Francesco Boncompagni og Ippolito Aldobrandini.
Han ble biskop av Viterbo i 1638; da ble han kardinal-biskop av Sabina (1666–68), av Frascati (1668–71), og til sist av Porto e Santa Rufina (1671-75).
Han deltok under pavevalgene i 1644, 1655, 1667 og 1669, som valgte pavene Innocens X, Alexander VII, Klemens IX og Klemens X.
Francesco Maria Brancaccio hadde et omfattende forfatterskap, blant annet en bok i 1652 der han han forsvarte spising av sjokolade ettersom det etter hans vurdering ikke innebar noe brudd mot fasten. Bruken av sjokolade var kommet til Europa fra misjonene i Den nye verden, og spredte seg raskt takket være blant annet jesuittene. På kirkelig hold oppstod da problemstillingen om drikking av sjokolade kunne anses som et brudd på fasten, og saken ble ansett som avklart med kardinal Brancaccios granskning. Han mente forøvrig at sjokoladen hadde nyttige medisinske egenskaper ved at den «gjenoppretter den naturlige varme, genererer rent blod, oppkvikker hjertet [og] konserverer de naturlige evner».
Monosacra

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
338 skvadron

Historie

Da Norge ble medlem av NATO i 1949, gikk det to år før Stortinget vedtok å gjøre Ørland hovedflystasjon til en permanent flystasjon i henhold til NATO-standard. I 1954 var arbeidet kommet så langt at den kunne taes i bruk, og den 31. mai landet den første jagerskvadronen på Ørlandet. I oktober samme år flyttet 338 skvadron fra Sola til Ørland, og hadde siden sitt faste tilholdssted på stasjonen. Oppsetningen var da på 5 piloter, 15 teknikere og 5 F-84 Thunderjet. Fra 1960 til 1966 var skvadronen oppsatt med F-86F Sabre. I 1966 ankom F-5 Freedom Fighter. Primæroppgaven var luft-til-bakke operasjoner. F-5-ene regjerte helt frem til i 1985, da F-16 Fighting Falcon kom.
1. august 2001 ble 338 Norges nye offisielle tigerskvadron, og trente jevnlig sammen med tigerskvadroner fra hele verden.

Oppdrag i Afghanistan

Fra 1. oktober 2002 til 31. mars 2003 deltok Norge og 338 skvadron (og begge skvadronene i Bodø) med 6 F-16 AM, og til sammen rundt 120 personer i kampen mot terrorisme ut fra Manas Air Base i Kirgisistan. Oppdraget var tilstedeværelse og støtte for bakkestyrker i Afghanistan (CAS), og resulterte i flere skarpe leveringer av våpen for skvadronens flygere.

Nedleggelse

14. juni 2012 vedtok Stortinget at 338 skvadron skulle legges ned. Driften ble avsluttet 1. april 2019.
Temple Grandin

Bakgrunn

Grandin ble født i Boston i Massachusetts, til Richard Grandin og Eustacia Cutler. I 1949 ble hun diagnostisert med autisme i en alder av 2 år. Denne diiagnosen og merkelappen hjerneskadet gjorde at hun i ung alder ble plassert i en strukturert barnehage med det hun selv anser for å ha vært gode lærere. Grandins mor snakket med en lege som foreslo taleterapi. Hun leide en barnepike som brukte timer på å spille turn-taking spill med Grandin og hennes søster.  Grandin led av forsinket språkutvikling, og hun begynte først å snakke da hun var fire år.

Karriere

Etter eksamen fra Hampshire Country School, en kostskole for begavede barn i Rindge i New Hampshire i 1966, begynte Grandin på sin bachelor-grad i psykologi fra Franklin Pierce College i 1970, en mastergrad i husdyrfag fra Arizona State University i 1975, og en doktorgrad i Animal Science fra University of Illinois i Urbana-Champaign, i 1989.
Grandin er en fremtredende og mye sitert talsmann for autistiske menneskers rettigheter og dyrs rettigheter.  Hun har snakket mye om sine førstehånds erfaringer av hvordan det er å føle seg truet av alt i sine omgivelser, og å bli avvist og fryktet, noe som motiverer hennes arbeid i humane håndteringsprosesser for husdyr. 
Grandin snakket først offentlig om autisme på midten av 1980-tallet, på anmodning fra Ruth C. Sullivan, en av grunnleggerne av Autism Society of America. Hun har beskrevet sin overfølsomhet for støy og andre sensoriske stimuli. Hun hevder at hun er en primært visuell tenker og har sagt at ord er hennes andre språk.
Grosssiedlung Siemensstadt

Beskrivelse

Boligområdet ble oppført i bydelen Charlottenburg-Nord omkring Goebelplatz. Deler av området langs Jungfernheideweg hører til Spandau.
Scharoun virkeliggjorde i samsvar med progressive ideer fra 1920-årene, et område omgitt av friområder og grønne områder og som skulle bli retningsgivende for boligbyggingen etter den andre verdenskrigen.
Blokkene er i det vesentlige i fem etasjer og ligger på linje i nord-sørlig retning. Innenfor denne formen har de ulike arkitektene gitt de enkelte bygningene et ulikt formspråk. Karakteristisk er Scharouns skipsliknende bygning kalt Panzerkreuzer (panserkrysseren).
Gater, plasser og selve boligområdet ble oppkalt etter teknikere, oppfinnere og fysikere som hadde gjort en særlig fortjeneste i firmaet Siemens.
Jianyang (Ziyang)

Jianyang (kinesisk: 简阳; pinyin: Jiǎnyáng) er et byfylke i byprovinsen Ziyang i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 1 434 651 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Shengde-tempelets pagode (圣德寺塔, Shèngdé sì tǎ) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Jernbane

Chengdu-Chongqing-jernbanen betjener området; den fører fra Chengdu til Chongqing.

Vei

Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Kinas riksvei 321 løper også gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i Sichuan.
France Football

France Football er et franskspråklig fotballmagasin. Det kommer ut to ganger i uka i et opplag på ca. 200 000 eksemplarer.
Sandfly

Utseende

Middelsstore (vingespenn 35 – 50 mm for de norske artene), kraftige nattfly, forvingene omtrent ensfarget grå. Bakvingene er skinnende og hvit- eller gråaktige.

Levevis

Larvene lever på ulike urter. Disse artene finnes mest i åpne områder. De voksne sommerfuglene flyr om natten på sensommeren og høsten. De kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den palearktiske økosonen, dessuten i Nord-Amerika, også på Grønland.
Rothaugen

Rothaugen er en høyde mellom Skuteviken og Sandviken i Bergenhus bydel i Bergen kommune. På høyden er det en skole med navn Rothaugen skole. Denne skolen er fungerende for hele Bergenhus bydel (som består av hele Bergen sentrum og litt av området rundt).
I Ludvig Holbergs roman Nils Klims reise til den underjordiske verden havner Nils Klim i en underjordisk verden gjennom Mareminehullet under Rothaugen (omdiskutert ut fra at det og kan være via en ukjent huleinngang på Fløien).
Fianna Éireann

Opphav

Den første organisasjonen med navnet Fianna Éireann ble grunnlagt i 1909 av Constance Markiewicz og Bulmer Hobson. Den hadde den samme paramilitære profil som Baden-Powells speidere, med byttet ut britisk nasjonalisme mer den irske varianten. Innen utbruddet av den irske uavhengighetskrig i 1919 hadde mange av de tidligste medlemmene gått videre inn i IRA. Under den irske borgerkrig var Fianna Éireann knyttet til traktatmotstanderne i IRA.

Splittelser

I tiårene som fulgte etter borgerkrigen har Fianna Éireann blitt splittet i flere mindre grupper, etter omtrent det samme mønsteret som IRA. Den mest fremtredende av gruppene i 2006 er den som er forbundet med Continuity IRA, Cumann na mBan og Republican Sinn Féin. Det finnes også en gruppe som er knyttet til 32 County Sovereignty Movement og muligens til Real IRA. Den provisoriske IRA hadde i 1970-årene en ungdomsgruppe med dette navnet, etter bruddet med Det offisielle IRA, men den ble senere lagt ned.
En annen gren som brøt ut itviklet seg etter en sosialistisk modell på linje med Official Sinn Féin. I midten av 1970-årene fikk den navnet Irish Democratic Youth Movement (IDYM), og sluttet med paramilitær trening. IDYM fikk bånd til speiderlignende grupper i kommunistiske land som Freie Deutsche Jugend i Den tyske demokratiske republikk. Da Sinn Féin The Workers Party i 1982 ble reorganisert som The Workers Party skiftet IDYM navn til Workers' Party Youth. Denne organisasjonen er tilknyttet World Federation of Democratic Youth.

Bånd til speiderbevegelsen

Ettersom speiderbevegelsen utviklet seg til en organisasjon som la vekt på fredsarbeid, og ble helt upolitisk, kan det nå vanskelig sies at de forskjellige Fianna Éireann-gruppene er speidergrupper. Ingen av dem har noensinne blitt anerkjent av World Organization of the Scout Movement.
Pietro Gasparri

Bakgrunn

Pietro Gasparri var yngste bar til en familie av gjetere. Hans foreldre var Bernardino Gasparri og Giovanna Sili, som hadde også åtte andre barn. Han studerte filosofi og teologi ved forskjellige romerske universiteter.

Prest

Den 31. mai 1877 mottok han prestevielsens sakrament og arbeidet deretter som personlig sekretær for kardinal Teodolfo Mertel og senere som professor for kanonisk rett i Roma og i Paris. I 1896 tilhørte han den pavelige kommisjon som unsersøkte gyldigheten av de anglikanske prestevielser.

Titularerkebiskop

I 1898 utnevnte pave Leo XIII ham til titularerkebiskop av Caesarea in Palaestina og til apostolisk delegat for Peru, Ecuador og Bolivia. Han ble bispeviet av kardinal François Richard, som var  erkebiskop av Paris; medkonsekrerende var Louis François Sueur, erkebiskop av Avignon, og Charles Turinaz, biskop av  Nancy. 
I 1901 ble han kurialsekretær for ekstraordinære kirkelige anliggender, i 1904 sekretær for den pavelige kommisjon for kodifiseringen av kirkeretten.

Kardinal

I 1907 opptok pave Pius X ham i kardinalskollegiet. Som kardinalprest dikk gan tittelkirken San Bernardo alle Terme, i 1915 ble dette endret til San Lorenzo in Lucina. Fra mai 1914 til januar 1915, og fra desember 1916 til sin død innehadde kardinal Pietro Gasparri embedet som camerlengo. 
Han deltok ved konklavet i 1914 og ble høsten samme år kardinalstatssekretær. Fra 1914 til 1918 var han samtidig prefekt for Det apostoliske palass.
I 1917, kort etter offentliggjørelsen av Codex Iuris Canonici, utnevnte pave Benedikt XV til president for Den pavelige kommisjon for autentisk tolkning av Codex Iuris Canonici.
Etter konklavet i 1922 bekreftet den nyvalgte pave Pius XI ham i hans embeder. I 1925 ble Pietro Gasparri utnevnt til kardinalprefekt for kurialkongregasjonen for ekstraordinære kirkelige anliggender. Han var den fra Kirkens side som undertegnet Laterantraktatens med Benito Mussolini og Italia den 11. februar 1929, som avsluttet striden mellom Italia og Vatikanet. I desember 1929 ble han president for kardinalskommisjonen for forberedelsen av kodifiseringen av de orientalske kirkers lovverk. Han trådte tilbake fra embedet som karidnalstatssekretær i februar 1930.
Pietro Gasparri døde den 18. november 1934 i Roma og ble begravet i Ussita.
Petar Nadoveza

Karriere

Petar Nadoveza startet sin profesjonelle karriere i HNK Šibenik i 1959. Han har også spilt for HNK Hajduk Split og KSC Lokeren Oost-Vlaanderen.
Texola

Utseende

Små (vingespenn 22-32 millimeter), brune og oransje sommerfugler. Den brune fargen danner et nettmønster på vingene.

Levevis

Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. De finnes særlig på blomsterenger. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr. De overvintrer som larver.
Larvene lever på planter i kurvplantefamilien og akantusfamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mexico og i de sørligste delstatene av USA.
Bryn kirke

Historikk

Kirken var ferdigbygget i 1861 og ble åpnet med stor seremoni 28. juni 1861. Gunder Kristensen Krydsby fra Lommedalen fraktet de to kirkeklokkene fra Kristiania med hest og vogn.
Ringeriges Ugeblad (nå Ringerikes Blad) skrev: «Alledere tidlig paa Morgenen saaes store Skarer ad alle Veie at begive sig til Kirken. Omtrent 800 Adgangstegn vare uddelte. Kl 9½ aapnedes Kirken, hvorved de, som havde Adgangstegn kom ind og indtog sine Pladse. Kl 10 avgik Processionen fra Gaarden Bryn. Den bestod af Provstiest Præster, 10 i Tallet. Bygdens nye og særdeles vakre Kirke blev indviet.»
Noe av inventaret ble kjøpt nytt, noe ble mottatt som gaver og noe ble overført fra den mye eldre kirken Tanum kirke. Utsmykkingen av koret i kirken ble utført av Emanuel Vigeland, som var bror til den  mer berømte Gustav Vigeland.
Kirken ble restaurert i 1959-60 ved arkitekt Finn Bryn. I 2007-2008 ble kirkespiret reparert, og det ble da funnet en gammel skriftrull i bjelkelaget, som fortalte hvor kirkens grunnstein var lagt, hvem som hadde deltatt i byggingen av kirken og hvem som hadde bekostet arbeidet.
Den 70 mål store kirkegården er planlagt utvidet med 60 mål og gravearbeidene er igang. Gravingen avdekket en rekke arkeologiske funn fra eldre jernalder fra 500 år f. Kr. og frem til middelalderen, bl. a. to automatisk fredede kulturminner bestående av graver og bosettingsspor fra jernalderen.

150-årsjubileet

I jubileumsåret 2011 vil det bli arrangert konserter, utstillinger og jubileumsgudstjeneste i kirken. Jubileumsskrift redigeres av Bjørn Sandvik.
Leucographus

Utseende

Middelsstore, kraftige, mer eller mindre brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er nærmest sekskantet med en butt tann midt på hver sidekant.

Utbredelse

Slekten finnes bare på Madagaskar.
Cotyabanycha

Utseende

En middelsstor, avlang, brun trebukk, dekkvingenes spiss svart. Antennene er tynne, nær dobbelt så lange som kroppen, svarte bortsett fra det fjerde leddet som er gult. Pronotum er tønneformet, dekkvingene jevnbrede.

Utbredelse

Arten er kjent fra Costa Rica.
Saken Ruth Vang

Handling

Ruth Vang bor i en gammel bygård i Oslo sentrum. En morgen kommer hun løpende ut av leiligheten, faller i trappen og blir liggende bevisstløs. To naboer kommer til stedet og tilkaller hjelp. I leiligheten hennes finner man liket av gårdeieren, Otto Hagenberg. Journalist Per Høøk, som leier en leilighet i samme bygård, fatter interesse for saken. Han innhenter verdifull informasjon som til slutt gir Helmer og Sigurdson muligheten til å avsløre en morder.
Marcel Wawrzynkiewicz

Karriere

Wawrzynkiewicz kom til Norge og Vålerenga da han var 14 år gammel, og spilte aldersbestemt fotball for Vålerenga frem til sommeren 2010, da han flyttet tilbake til Polen med familien.
Etter å ha hospitert for Vålerenga under Carnegie Elite Tournament og JET-turneringen flyttet Wawrzynkiewicz tilbake til Oslo høsten 2012, og ble en del av Vålerengas juniortropp.
16. april 2013 fikk Wawrzynkiewicz sin debut for A-laget i første runde av NM 2013 mot Frigg, og sin første kamp i eliteserien kom mot Aalesund den 27. april 2013.
10. mai 2013 signerte Wawrzynkiewicz proffkontrakt med Vålerenga.
14. januar 2014 signerte Wawrzynkiewicz for den polske klubben, Cracovia Kraków.
Erling Finne

Familie

Han var sønn av Gabriel Grubbe Dietrichson Finne (1844–1907) og Alette Sophie Cappelen (1852–1897) som var datter av Severin Diderik Cappelen fra Gjerpen. Blant søsknene var OL-fekter og advokat Severin Finne (1883–1953).  Som broren var også Erling medlem av Oslo Fekteklub. Selv giftet Erling seg i 1917 med Astrid Larsen (1892–1918) som var datter av vingrosserer Alfred Larsen.  Kona døde i spanskesyken.
Newton Longville

Historie

Navnet Newton er av angelsaksisk opprinnelse, og betyr ny gård. Stedet er nevnt i Domesday Book (1086) som Nevtone. Tillegget Longville kom i 1200-tallet ettersom et kloster i Longueville i Normandie eide området. Det ble lagt til for å skille landsbyen fra andre steder som het Newton, og spesielt fra Newton Blossomville som også ligger i Buckinghamshire. 
På 1300-tallet ble landsbyen inndratt av Kronen ettersom den var på utenlandske hender, og gitt til New College ved Universitetet i Oxford.
Sognekirken er viet til sankt Fides av Agen, på engelsk kalt sankt Faith, en fransk helgen.
Revista de Filología y Lingüística

Revista de Filología y Lingüística er et akademisk tidsskrift utgitt av Universidad de Costa Rica. Det ble gitt ut første gang i 1975, og kommer ut to ganger i året med forskningsartikler innen filologi, lingvistikk og litteratur. Alle publikasjonene gjennomgår dobbel fagfellevurdering.
Connétable de France

Connétable de France (latin: comes stabulari «stallbror») («konstabel av Frankrike») var i middelalderen det høyeste militære embete og militær øverstkommanderende i Frankrike. Vedkommende hadde i teorien som kongens stedfortreder en høyere rang og myndighet enn alle de øvrige adelsmenn, og var kun underlagt kongen. I virkeligheten kunne det være gnisninger, dersom eksempelvis connétable de France var av lavadelig slekt. Dette var én av flere faktorer som bidro til det franske nederlaget i slaget ved Agincourt i 1415.
Embedet ble opprettet første gang i 1060 av Philip I, og den første som bar tittelen var Alberic. I 1627 ble embetet lagt ned av Richelieu og erstattet av Doyen des maréchaux, den eldste marskalk av Frankrike, og hadde etter dette kun seremoniell betydning.
Connétables symbol var et kunstferdig utformet sverd, som var i en blå skjede utsmykket med liljer (fleur de lys). Tradisjonelt ble sverdet overrakt i forbindelse med innsettelsen i embedet.
TV-reklame

TV-reklame er reklame som formidles til målgruppen med TV som medium. For kommersielle TV-kanaler er reklame den viktigste inntektskilden.

Reklamefilm

Kommersielle kanaler har sekvenser med reklame både i og mellom programmene. Ofte hvert kvarter eller hver halvtime.

Sponsing

Sponsing er betaling i form av penger, varer eller tjenester til en TV-produksjon. Gjenytelsen til sponsoren er eksponering av navnet på et produkt eller bidragsyteren. Sponsing har økt mye de siste ti årene. Sponsing kan virke inn på innholdet på to måter. Det kan ha innvirkning på det enkelte stoffet og det kan ha innvirkning på hvilke produksjoner som blir laget.
I Norge er NRK en statseid kanal, og skal hovedsakelig få sine inntekter gjennom lisens og statsstøtte. Derfor bestemte Stortinget i 1995 at sponsing kun kan stå for 1 % av driftsinntektene til kanalen.

Produktplassering

Produktplassering er et eksempel på direkte sponsing, som ikke er så vanlig i Norge. Annonsørene betaler for at en kanal skal bruke deres produkter i programmer. Om dette ikke annonseres i rulleteksten er det skjult reklame.