Oljeutslippet fra Statfjord desember 2007

Oljeutslippet fra Statfjord desember 2007 skjedde da tankskipet «Navion Britannia» lastet om bord råolje fra en lastebøye på Statfjordfeltet 12. desember 2007.

Omfang

12. desember klokka 09.17 ble det oppdaget at olje lekket fra en undersjøisk ledning ved lasting fra Statfjord A til tankskipet «Navion Britannia», fra rederiet Teekay Shipping, via en lastebøye. En regnet med at det lekket olje ut i Nordsjøen i mellom 20 og 45 minutter, men ingen av målerne på tankskipet klarte å registrere at det kom inn mindre olje inn i skipet enn det som gikk ut av lastebøyen. Det var ikke før mannskapet på oljetankeren observerte olje på havet at alarmen gikk.
Petroleumstilsynet meldte til å begynne med at utslippet dreide seg om 3840 kubikkmeter (ca. 25 000 fat) råolje, til en verdi av 12 millioner kr. Det gjorde det til da, det nest største oljeutslippet i norsk oljehistorie, WWF uttalte at det var 10 ganger så stort som Server-forliset. Oljeflaket dekket dagen etter utslippet et område på 23 km².
Norges Miljøvernforbund  sin fagansvarlige Jan Hugo Holten anmeldte hendelsen til politiet i Stavanger. Forbundet anslo i sin anmeldelse et utslippet var underestimert. Forbundet henviste til at slangene som brukes på Statfjord kunne ta 8-12000 kubikkmeter i timen, samt at det ikke var hverken tilsyn med slangen eller kubikkmeter måler i hver ende av slangen. Tilsynet med lastingen var kun en gang i timen. 
Dagen etter utslippet, fryktet en at det ikke hadde stoppet opp, da deler av oljeflaket ikke flyttet seg i det hele tatt. Overvåking av utslippet viste samme dag, at oljeflaket var på vei nordøstover, i retning mot Mørekysten, og ikke nærmet seg land, slik en opprinnelig fryktet.
Om kvelden 13. desember observerte Kystverkets overvåkingsfly oljeflaket og konstaterte at det var blitt redusert kraftig i løpet av dagen. I løpet den 14. desember ble aksjonen med lenser avsluttet da oljelagene var for tynne til å hentes opp fra sjøen. Den 16. desember ble det ikke registrert noe oljesøl av et overvåkingsfly.

Årsak

Den 13. desember uttalte StatoilHydro hva de mente var den mest sannsynlig årsaken til uhellet. Lastesystemet UKOLS «Ugland-Kongsberg Offshore Loading System» installert tilbake i 1986. Et brudd i en slange i dette systemet ble vurdert til å være den sannsynlige årsaken til lekkasjen.
14. desember bekreftet StatoilHydro, etter sine undersøkelser med ubåt, at det var brudd på den fleksible slangen som ble brukt under lasting, mellom havbunnen og endestykket mot tankskipet. Bruddet skjedde ca. 30 m fra der slangehodet var festet til lastefartøyet «Navion Britannia».
StatoilHydro erstattet i 2002 en del av den oljeslangen på Statfjord A til en noe enklere og billigere slange. Det ble antatt noen dager etter ulykken at det var i denne gummislangen at bruddet skjedde. Et slikt brudd hadde aldri før skjedd på norsk sektor, iflg Petroleumstilsynet, og eksperter spekulerte i om bruddet kunne skyldes eksterne årsaker. Eksperter hevdet uken etter uhellet at slangen som ble revet over, ble utviklet og designet kun til bruk over, og ikke under vann. Dette ble imidlertid tilbakevist av StatoilHydro.
NTB fortalte 21. desember at det skulle ha vært et uhell ombord på «Navion Britannia» før selve utslippet. En hydraulikkslange til bøyelastesystemet hos bøyelasteren skal ha revnet, ventilen stengte deretter ikke umiddelbart, slik at det ble pumpet olje mot en stengt ventil. Slangen ombord på skipet revnet så. Den ble byttet ut og lossingen fortsatte. Deretter ble utslippet i sjøen oppdaget.

Gransking

Petroleumstilsynet bestemte seg for å granske oljeutslippene, og etablerte en gruppe som startet sine undersøkelser to dager etter utslippet. Granskingen gjennomføres i samarbeid med Statens forurensningstilsyn (SFT), samt bidrag fra Kystverket, og gruppen ble ledet av Roger Leif Leonhardsen fra Petroleumstilsynet.

Mangel på varsling

Petroleumstilsynet uttalte litt over en uke etter uhellet at StatoilHydro ikke alarmerte de slik de er pålagt. Først da rederiet til oljetankeren «Navion Britannia», Teekay, tok kontakt med tilsynet kl. 11.00 fikk Petroleumstilsynet vite om uhellet. Da var en time og 43 minutter gått siden lekkasjen ble oppdaget.

Skadevirkninger

Forskere uttalte tidlig at minst 40 % av den oljen ville fordampe før den nådde norskekysten. Det forventes også at vind og bølger vil granulere svært mye av oljen, og at oljepartiklene deretter vil synke uten å nå bunnen, slik det er skjedd med tidligere utslipp til havs.Per samme dag er det uklart hvorvidt noe av oljen i det hele vil nå kysten av Norge. En beregning som SINTEF gjorde dagen etter utslippet, på oppdrag for StatoilHydro, viste at så masse som 81 % av oljeutslippet ville løse seg opp naturlig og synke ned i havet, mens 16 % ville fordampe vekk innen to døgn.
Havforskningsinstituttet uttalte at siden det ikke er fiskeegg eller fiskelarver i det rammede området, så er det liten fare for at utslippet ville gjøre stor skade på fisken som lever der.

Opprydningsarbeidet

Like etter utslippet var det for mye vind på Statfjordfeltet, slik at det var umulig å komme ut med båter for å lense. Ingen av dagens lensekonstruksjoner kan stoppe drivende oljeflak ved større bølgehøyder. Det ble også raskt uaktuelt med å forsøke kjemisk oppløsning av oljen på grunn av den høye vindstyrken på ca. 45 knop og tilsvarende høy bølgehøyde på opptil syv meter.
Et oljevernfartøy ble sendt til Statfjordfeltet samme dag, og tre andre ble sendt innen 2 dager av ulykken. StatoilHydro sendte dagen etter utslippet ut et spesialfartøy med en fjernstyrt miniubåt til feltet for å undersøke den ledningen som forårsaket lekkasjen nærmere. Tre kystvaktskip deriblant KV ”Ålesund” og KV ”Lafjord”, begge med oljevernutstyr om bord, ble også sendt til området.
To dager etter ulykken begynte StatoilHydro arbeidet med å samle inn olje. Etter tre dager var flaket så tynt at StatoilHydro avsluttet oppsamlingen.

Reaksjoner

«Utslipp av denne typen skal ikke forekomme», sa olje- og energiminister Åslaug Haga i en uttalelse til NTB, mens regjeringskollega Miljø- og utviklingsminister Erik Solheim uttalte at «Dette er en utrolig stor ulykke med svære utslipp».
Flere stortingspolitikere, deriblant lederen for Stortingets energi- og miljøkomité, Gunnar Kvassheim fra Venstre, mente at utslippet trolig ville få konsekvenser for fremtidig norsk oljepolitikk.
Guro Hauge i Bellona uttalte at «Dette viser at vi ikke har en oljevernberedskap som fungerer, og at kravene fra myndighetene ikke er gode nok», mens Naturvernforbundet mente at  ulykken viste at oljeselskapene ikke egentlig hadde den kontrollen som firmaene hevdet at de hadde. Bellona krevde også en gjennomgang av praksis med bøyelasting i hardt vær i Nordsjøen. Generalsekretær Rasmus Hansson i WWF sa på sin side at oljeutslippet burde være slutten på diskusjonen rundt oljeboring i Lofoten.
Norges Fiskarlag sa i en uttalelse at oljeutslippet fra Statfjorfeltet viser at en har god grunn til å bekymre seg for norsk oljevirksomhet i sårbare gyte- og fiskeområder.
Norsk Ornitologisk Forening uttrykte sin bekymring i en pressemelding 13. desember: «Oljeutslippene fra Statfjord A-plattformen vil kunne medføre store konsekvenser for sjøfuglene i området. Det er spesielt artene alke, lomvi og alkekonge og til dels havhest som overvintrer i store antall i disse åpne havområdene». Denne bekymringen ble delt av Norsk institutt for naturforskning (NINA) som også mente at det var sannsynlig at oljeutslippet kunne ramme flokker av lomvi og andre alkefugler.
Havforskningsinstituttet sin direktør Reidar Thoresen uttalte i dagene etter utslippet at hendelsen viste at «Oljenæringen har ikke kontroll og bør ikke få bore etter olje nærmere land».

Politianmeldelse og etterforsking

Norges Miljøvernforbund anmeldte 13. desember StatoilHydro til Politiet. Organisasjonen mener at StatoilHydro har brutt Internkontrollforskriften og forurensningslovens paragraf 7 og opptrådt grovt uaktsomt. Miljøvernforbundet påstod senere at oljeutslippet var langt høyere enn det StatoilHydro ville innrømme, og varslet et tillegg til anmeldelsen.
Politiet bestemte seg, uken etter uhellet, for å starte etterforsking i saken. Etterforskingen ble avsluttet fra politiet den 28. februar 2009. Den ble deretter oversendt til Petroleumstilsynet for faglig vurdering. Det er rettet kritikk mot politiet og tilsynet på grunn av treg saksbehandling.

Ansvar

StatoilHydro sendte 8. februar 2008 sin egen granskingsrapport etter oljeutslippet på Statfjordfeltet til Petroleumstilsynet. I denne rapporten tar StatoilHydro på seg all skyld etter oljeutslippet. «Granskingen har avdekket svakheter både av teknisk og organisatorisk art som vi umiddelbart har grepet fatt i», uttalte konserndirektør for Undersøkelse og produksjon Norge i StatoilHydro, Tore Torvund.