google/wiki40b huggingface dataset:
350-klubben

350-klubben er en klubb i Det frivillige Skyttervesen (DFS) for alle skyttere som har skutt 350 poeng som rekrutt, eldre rekrutt eller junior. Alle rekrutteringsskyttere som oppnår 350 poeng på mesterskapsprogrammet i baneskyting tildeles gravert plate med diplom. Resultatet må være oppnådd i terminfestede stevner eller offisielle lagskytinger, herunder også stevner internt i skytterlag. Lagene fører register og sørger for bestilling av merke og diplom. Skytteren skal registreres via tillitsnett slik at resultatet vises på DFS sine Internettsider.
José Carreras

Biografi

Josep Carreras far, Josep Carreras Soler, var en overbevist republikaner, og fikk etter Den spanske borgerkrigen ikke utøve sitt yrke som gymnaslærer. I 1951 emigrerte familien til Argentina i et forgjeves håp om et bedre liv. De vendte tilbake til Barcelona etter bare et år, og faren arbeidet deretter som trafikkpoliti mens moren Antonia Coll Saigi drev en liten frisørsalong. 
Carreras studerte først kjemi, men fra 1963 skiftet han over til sangstudier med Jaime Francisco Puig og ved Conservatori Superior de Música del Liceu i Barcelona. Han debuterte i Barcelonas Gran Teatre del Liceu i 1970 hvor han sang i Verdis Nabucco. I 1971 vant han sangkonkurransen i Busseto, ble engasjert ved operaen i Madrid og debuterte med Montserrat Caballé i London i Donizettis Maria Stuarda.
Tallrike gjestespill førte ham fra 1972 til New York City Opera, Teatro Colón i Buenos Aires, operaen i Chicago, Metropolitan Opera, Royal Opera House, Wiener Staatsoper og Teatro alla Scala. Etter hans internasjonale gjennombrudd som lyrisk tenor fulgte ytterligere invitasjoner fra Salzburger Festspiele, Hamburg, München, Brussel, San Francisco, London og andre.
8. mai 2009 bekjentgjorde Carreras at han trakk seg tilbake fra operascenene, men at han fortsatt ville opptre på konserter.

Sosialt arbeid

Under karrierens høydepunkt ble han i 1987 rammet av akutt lymfatisk leukemi. Tross en dårlig prognose overvant han sykdommen etter en stamcelletransplantasjon utført av nobelpristakeren Edward Donnall Thomas i Seattle og kunne gjenoppta sangkarrieren.
I takknemlighet for den medisinske hjelpen han fikk grunnla han i 1988 Fundación Internacional José Carreras para la lucha contra la leucemia med hovedsete i Barcelona, og fra 1995 også den München-baserte stiftelsen Deutsche José Carreras Leukämie-Stiftung e.V.
Waldenburg (Attendorn)

Waldenburg er en borgruin i nærheten av byen Attendorn i Kreis Olpe i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Borgen ble oppført omkring 1100. På 1600-tallet var den for en kort tid en såkalt kommende for Den tyske orden.
Nazitysklands kjernekraftprogram

Nazitysklande kjernekraftprogram hadde sin begynnelse kort tid før utbruddet av annen verdenskrig. Det var fremfor alt et prosjekt for å utvikle kjernekraft og kjernevåpen, etter at fisjon var blitt oppdaget i 1939. Dette prosjekt ble uoffisielt kalt Uranverein - «Uranforeningen».
Prosjektets hoveddeler var byggingen av en kjernereaktor, produksjon av tungtvann og isotopseparering. Det ga aldri noen kommersielle eller militære resultater.

Oppdagelsen av fisjon

I desember 1938 sendte de tyske kjemikere Otto Hahn og Fritz Strassmann inn et manuskript til det vitenskapelige tidsskriftet Naturwissenschaften som rapporterte at de hadde funnet grunnstoffet barium etter å ha bombardert uran med nøytroner. Samtidig delte de resultatene med Lise Meitner som i juli samme år hadde flyktet fra Tyskland til Sverige. Meitner og hennes brorsønn Otto Robert Frisch tolket resultatene som kjernespalting. Frisch kunne senere bekrefte resultatene eksperimentelt den 13. januar 1939.

Den første Uranverein

Ved et møte på Reichserziehungsministerium den 29. april 1939 diskuterte man muligheten av en kontinuerlig nukleær kjernereaksjon. Etter dette møte begynte et uformelt samarbeid ved Universitetet i Göttingen mellom Georg Joos, Wilhelm Hanle og Reinhold Mannkopff. Denne gruppe ble uformelt kalt Uranverein eller mer formelt for Arbeitsgemeinschaft für Kernphysik. Gruppens arbeide opphørte i august 1939 da alle tre ble innkalt til militærtjeneste.
ESSRs hymne

Den estiske sosialistiske sovjetrepublikks hymne eller ESSRs hymne var Den estiske sosialistiske sovjetrepublikks hymne, dvs. sovjetrepublikkens «nasjonalsang», frem til 1991, da den gamle, Mu isamaa, mu õnn ja rõõm, nasjonalsang fra 1920, overtok som ESSRs hymne. Sistnevnte sang ble også Estlands nasjonalsang etter friheten fra Sovjetunionen i 1990/91.
Komponist var Gustav Ernesaks, og tekstforfatter var Johannes Semper. Hymnen ble første gang fremført i ESSRs øverste sovjet den 21. juli 1956.

Tekst

Jää kestma, Kalevite kange rahvas,

ja seisa kaljuna, me kodumaa!

Ei vaibund kannatustes sinu vahvus,

end läbi sajanditest murdsid sa

ja tõusid õitsvaks sotsialismimaaks,

et päikene su päevadesse paista saaks.
Nüüd huuga, tehas, vili, nurmel vooga,

sirp, lõika, alasile, haamer, löö!

Nõukogu elu, tuksu võimsa hooga,

too õnne rahvale, me tubli töö!

Me Liidu rahvaste ja riike seas

sa, Eesti, sammu esimeste kindlas reas!
Sa kõrgel leninlikku lippu kannad

ja julgelt kommunismi rada käid.

Partei me sammudele suuna annab

ja võidult võitudele viib ta meid.

Ta kindlal juhtimisel kasva sa

ja tugevaks ning kauniks saa, me kodumaa!
Paul Rader

Beordringer

Han og hans kone tjenestegjorde i flere korps før de dro til Korea i 1962. Han tjenestegjorde i Korea med opplæring (1962 – 1973), var rektor ved offisersskolen (1973) og studiesekretær (1974 – 1976). Han ble assisterende sjefssekretær (1976) og sjefssekretær (1977 – 1984). Videre var han rektor ved offisersskolen, USA øst territoriet (1984 – 1987), divisjonssjef (1987 – 1989), sjefssekretær (1989) og territorialleder USA vest (1989 – 1994).
Ironcollo

Ironcollo er en by i departementet Cochabamba i Bolivia.
Ironcollo hadde et ved den offisielle folketellingen i 2001 et innbyggertall på 4 778. I 2010 ble innbyggertallet anslått til 6 394.
Trøndelag Teater

Trøndelag Teater er et institusjonsteater i Trondheim. Elisabeth Egseth Hansen har vært teatersjef siden 1. januar 2019.

Historie

Fra 1911 til 1927 hadde byen Trondhjems Nationale Scene. Så fulgte ti år uten.
I 1937 åpnet Henry Gleditsch et fast teater i Trondheim, Trøndelag Teater. Åpningsforestillingen Kvinnene på Niskavuori av Hella Wuolijoki med regi av Henry Gleditsch hadde premiere 14. oktober. Økonomien var stram, så ulike metoder ble tatt i bruk for å få driften til å gå rundt. For å få inn mest mulig inntekter pr. forestilling, ble det solgt billetter for ståplasser. 
Da krigen kom møtte teateret harde tider. Gleditsch ble henrettet av nazistene, og de fikk kontroll over teatere. Publikum boikottet forestillingene, men det ble innført tvangssalg av billetter. 19. oktober 1944 gikk teppet ned for siste gang under krigen, etter det stadig synkende publikumsbesøket. 
Driften kom imidlertid i gang igjen etter krigen. Victor Huseby ble ny teatersjef i 1951, og han satt 15 år i sjefsstolen. Han var en økonomiens mann. Alle forestillingene skulle settes opp på en billigst mulig måte. Det gikk sjelden en kveld uten at det foregikk en eller annen form for underholdning på scenen. Huseby innførte en tradisjon på teateret. Hver vår oppførtes en musikal eller operette, som ofte fikk strålende kritikker i pressen.
I 1966 overtok den unge og ukjente Erik Pierstorff sjefsstolen ved teateret. Hans kjennemerke var at han nesten daglig sørget for medieomtale om teateret i avisene. Innføringen av nye arbeidsformer og yngre, friskt blod til teateret vil alltid bli husket som en av Pierstorffs mange ideer.

Tall

I 2003 hadde teatret 75 millioner kroner i inntekter. Av dette kom 60 millioner som tilskudd fra eierne, stat, kommune og fylke, og 15 millioner var egne inntekter.
Rally Sverige 2007

Rally Sverige 2007 som var det 56. i rekken ble arrangert mellom den 9. og 11. februar i 2007. Det ble vunnet av Marcus Grönholm med Sebastien Loeb på 2.-plass. Norske Henning Solberg kom på 4.-plass. Det var 58 lag som stilte til start, 46 lag fullførte rallyet.
Diez

Historie

Navnet Diez utviklet seg fra den opprinnelige formen Theodissa. Under dette navnet ble byen første gang nevnet i et dokument av Karl den store i 790.
Liksom nabobyen Limburg har Diez sitt opphav på en klippe. Der bodde grevene i mer enn sekshundre år. Greveslottet kan beundres inntil i dag. Slottkirken er hoveddominanten i Diez. I dag tjener slottet som ungdomsherberge.
Under klippen bosatte seg nedre adel og grunnla byen.
I 1329 fikk Diez byrettigheter fra Ludwig fra Bayern. På 1700-tallet ble Diez en viktig markedsplass for korn.
I 1924 ble et naturlig bad anlagt, det såkalte Felke-Bad.
Etter at hertugdømmet Nassau ble annektert av Prøyssen, ble der innført det prøyssiske forvaltningssystemet og distrikter (Kreise) ble grunnlagt. Diez ble distriktshovedstad i det nytt grunnlagte distriktet Unterlahnkreis. Til Unterlahnkreis hørte i begynnelsen også Limburg; men i 1886 fikk Limburg setet i det nytt grunnlagte distriktet Kreis Limburg.
Mellom 1969 og 1977 ble i den forhenværende forbundsrepublikken gjennomført en forvaltningsreform. Ved den ble antallet av distrikter og kommuner forringet. Distriktene Unterlahnkreis og Loreleykreis ble lagt sammen og dannet det nye distriktet Rhein-Lahn-Kreis. Derved mistet Diez sin posisjon som Kreisstadt, for kurstedet Bad Ems ble oppnevnt som ny distriktshovedstad.

Slottet Oranienstein

Én av severdighetene i Diez er slottet Oranienstein som er setet til ætten Nassau-Oranien som den nederlandske dronningen Beatrice stammer fra. Slottet ble påbegynt i 1684 av fyrstinnen Albertine Agnes på ruinen til det forhenværende benediktinerklosteret Dierstein. I begynnelsen tjente slottet som hjem for enker. I årene 1704 til 1709 ble slottet ombygd og fikk derved sin betydning som slott.
Inntil den andre verdenskrigen ble slottet brukt som militærinternat. Inntil i dag har det  tjent som kaserne til den tyske arméen.
TOP500

TOP500 er et prosjekt som rangerer de 500 kraftigste datasystemene i verden. Prosjektet startet i 1993 og publiserer en oppdatert liste over superdatamaskiner to ganger i året. Den første av disse to faller sammen med International Supercomputing Conference i juni, mens den andre blir presentert ved ACM/IEEE Supercomputing Conference i november. Prosjektet har som formål å gi et troverdig grunnlag for å oppdage trender innenfor superdatamaskiner, og baserer sine rangeringer på HPL en portabel implementasjon av LINPACK benchmark, som er skrevet i programmeringsspråket Fortran.
I november 2016 var den kinesiske Sunway TaihuLight verdens raskeste superdatamaskin, med en ytelse på 93.015 petaFLOPS.
Rufulosophronica

Utseende

Middelsstore, avlange, rødlige trebukker. Antennene er litt kortere enn kroppen. Pronotum er forholdsvis lite, bredere enn langt, med rundede sider med sn skarp, litt bakoverrettet tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede.

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.

Utbredelse

Artene lever på Madagaskar.
Beridarebanan

Beridarebanan er et kvartal i Stockholm som ligger mellom Hötorget, Slöjdgatan, Mäster Samuelsgatan og Sveavägen, og er i dag bebygget av Hötorgscity (med unntak av Hötorgsskrapan som ligger i kvartalet Stigbygeln) som ble innviet i 1959. Navnet Beridarebanan kommer av bygningen ved samme navn som sto her på 1600-tallet.

Historie

I middelalderen lå landsbyen Väsby sannsynligvis i nærheten av det nåværende kvartalet Beridarebanan der Sveavägen møter Kungsgatan. I denne landsbyen bygde Gustav Vasas regjering et kongelig fjøs for kuer, og Gustav Vasa lot senere sin sønn Johan III, bruke det til å huse en løve som han hadde fått fra England. Gustav II Adolf likte sporten Dysting og bygget på 1620-tallet Beridarebanan for disse ridderleker. Det er fra denne sporten som foregikk her at navnet er avledet. Norrmalms første reguleringsplan ble utarbeidet av stadsingenjören Anders Torstensson året 1637 Der kalles det Ridarebanan.
I 1644 ble deler av kvartalet og torget jevnet med jorden. Torget, senere Hötorget ble stensatt i 1670. Den nordlige delen var Bondtorget hvor det ble omsatt kjøtt og melk, mens i den sørlige delen ble det solgt grønnsaker og brød. I 1881 åpnet PUB sin første butikk på torget, og etter hvert åpnet de filialer på alle sider av torget.
På 1690-tallet ble det på stedet etablert virksomhet, et støperi for produksjon av statuer som skulle pryde det nye Stockholms slott. Fra 1786 lå i en av bygningene billedhuggeren Sergel's studio. I 1859 flyttet han til Nye Elementarskolan i nybygde lokaler tegnet av Johan Fredrik Åbom. Kvaralet Beridarebanan omfattet i løpet av første halvdel av 1900-tallet av den nye barneskolen, Sergelhuset og Det nasjonale kunstakademi.p
På begynnelsen av 1950-tallet, ble de tidligere bygninger revet for bygging av den nye Hötorgscity som en del av Norrmalmsreguleringen og for utvidelse av Stockholms T-bane. Kvartalsnavnet  Beridarebanan ble senere brukt til nyoppførte bygg som ble bygget  i kjølvannet av et stort antall blokker rundt i byen. For å få rett til å bruke gatenavnet i forbindelse med den totale utbyggingen av kvartalet brukte byen juridisk ekspertise for å fastslå om en kunne gi disse gaten, kvartalet og det store antall av blokker samme navn. Etter forespørsler fra publikum fikk gatene tilbake sine opprinnelige navn i 1985. Noen justeringer måtte gjøres med de nye gatestrekninger og kvartalsstrukturen. Kvartalet Beridarebanan kom dermed til å bli utvidet 
mot nordøst til Sergelgatan, til også å omfatte Torvhallen og fire av de fem høybyggene i deler av de andre kvartalet,  Uppvaktaren og Putten. Bygningerne i den sørlige delen mot Slöjd- och Mäster Samuelsgatora ble det først gjort lite med å få kontrast mot de høye bygninger, men det har på 2000-tallet blitt bygget fler-etasjes bygninger med leiligheter.
Levanger videregående skole

Historie

Skolen har sin opprinnelse i byens borgerskole, etablert i 1851, og oppstod som Levanger offentlige høiere almenskole, senere Levanger gymnas. I 1970-årene ble betegnelsen «videregående skole» innført. Den 1. august 1997 ble Levanger videregående skole (allmenne fag), Frol videregående skole (yrkesfag) og Levanger tekniske fagskole slått sammen til dagens Levanger videregående skole. Den 1. august 2002 ble Staup gartnerskole også innlemmet. Levanger videregående skole tok i bruk Levanger lærerhøgskoles tidligere lokaler i Kirkegata 1 høsten 2000, og høsten 2005 tok man også i bruk det tilknyttede nybygget.
Kari Simonsen

Karriere

Simonsen er en original og temperamentsfull skuespiller med bred publikumsappell såvel på teater som film, TV og radio. Hun var ansatt på Oslo Nye Teater fra 1960 til 1972, hvor hun bl.a. spilte Sally Bowles i Cabaret. I 1972 ble hun fast ansatt ved Nationaltheatret, men har også spilt ved både Edderkoppen teater og Chat Noir. Hun kom tidlig med i Wesenlund-sfæren og gjorde utallige sketsjer sammen med Wesenlund/Heide Steen i bl.a. radioserien Hørerøret, Vårt Partis våroffensiv 1968 og senere i flere episoder av Fleksnes. Hun hadde dessuten stemmen som Solan Gundersen i Ivo Caprino-Filmen Flåklypa Grand Prix fra 1975.
Hun har vært med i flere filmer og i forestillinger på ABC-teatret, Victoria Teater, Black Box Teater, Chateau Neuf og Bryggeteatret.
I 1998 spilte hun i Tolvskillingsoperaen av Bertolt Brecht i rollen som Fru Peachum, tiggerkongens kone. Forestillingen gikk på Nationaltheatrets Amfiscene i 65 fulle hus. Hun har også i mange år hatt rollen som Mor Åse i teateroppsetningen av Peer Gynt-stemnet ved Gålåvatnet, og var i oktober 2006 med på en konsertversjon av denne forestillingen i Central park i New York.
A Song for You (Carpenters-album)

A Song for You er et musikkalbum med The Carpenters, utgitt 13. juni 1972.
Albumet ble innspilt i 1971 og 1972.
Gamle Sachsen

Historie

I sitt verk De Origine et situ Germanorum fra år 98, beskrev den romerske historikeren Tacitus syv germanske stammer som bebodde de nordlige kystene og det innlandet i det som senere ble kalt gamle Sachsen. Han omtaler stammene under navnene reudigni, aviones, anglii (anglere), varini, eudoses (jyder), suardones og nuithones, og skrev at de var beskyttet av elvene og skogene. Tacitus skrev at de dyrket den germanske gudinnen Nerthus, som han identifiserte som moder jord.
Aviones knyttes til sakserne, og deres navn kan indikere at de bebodde den jyllandske halvøya, og muligens de nordfrisiske øyene, i nærheten av anglerne.
I det 2. århundre skrev den greske historikeren og astronomen Klaudios Ptolemaios om stammen Saxones nord for de nordlige delene av elven Elben. Navnet er noen ganger tolket som avledet av ordet Sax eller steinkniv. I enkelte kopier av teksten er navnet på stammen skrevet Axones, og det har vært spekulert i om dette er en feilstavelse av dem som Tacitus kalte aviones.
De befolket det «nordlige Albingia», en region som grenset mot de nordlige bankene til Elbens munning det som idag utgjør det vestlige Holstein. Gradvis ekspanderte de sørover, hvor de absorberte andre germanske stammer: Cheruskere, chamavi og chatti, såvel som de resterende delene av langobarderne og sveberne. Det er også mulig at de absorberte, eller var identiske med Chauci, en germansk stamme som ifølge Tacitus bebodde området og var høyt respektert blant germanske folk. Han beskrev dem som fredfulle og nøkterne.
Fra dette området ble de østlige kystene av De britiske øyer plyndret av saksiske «pirater» i løpet av 200-tallet og 300-tallet, og tvang frem byggingen av marine forsvarsverker langs «den saksiske kysten» i det østlige Britannia. I åt 407 brøt det romerske forsvaret ved Rhinen sammen. Saksere, anglere og jyder reiste vestover og invaderte de fruktbare lavlandsområdene i Britannia. Den tradisjonelle datoen for denne invasjonen er år 449 og er kjent som Adventus Saxonum. Den innledet en fire hundre års lang okkupasjonskrig og førte til dannelsen av flere saksiske kongedømmer i Britannia. Sussex (det sørlige Sachsen), Wessex (det vestlige Sachsen), Essex (det østlige Sachsen), sammen med andre nasjoner som ble dannet av anglere og jyder, utgjør fundamentet for det moderne England.
Etter Vestromerrikets undergang i året 476, var sakserne bosatte i Germania i et løselig forbund med merovingerne og det frankiske kongedømmet. Sakserne forble likevel uavhengige og dyrket deres gamle germanske religion. Sentralt i den saksiske religionen stod dyrkelsen av Irminsul, «den mektige pillar», et hellig tre som knyttet sammen himmelen og jorden og som antas å ha eksistert i nærheten av det moderne Obermarsberg.
Nordraaks plass (Oslo)

Nordraaks plass er en plass i Oslo ved Slottsparken oppkalt etter komponisten Rikard Nordraak (1842–66). 
Bautaen i klebersten med portrettstatuen av Nordraak som står på plassen, er laget av Gustav Vigeland og ble avduket da barnetoget marsjerte forbi 17. mai 1911. Bautaen er Vigelands første offentlige verk. Rundt bautaen står et gjerde i smijern, utført i art nouveau-stil, og anlegget voktes av to sittende drager ved trappen foran monumentet, et høydepunkt i norsk smijernskunst. Smijernsarbeidene ble utført av kunstsmedmester C.F. Andersen.  
Edvard Grieg tok initiativ til monumentet i 1902, og dannet en komité med Erik Werenskiold som sakkyndig. 
Følgende gater går til Nordraaks plass: Holbergs gate, Wergelandsveien, Kristian IVs gate og St. Olavs gate.
Áshreppur

Áshreppur er en tidligere kommune (sveitarfélag) i regionen Norðurland vestra på Island, med 63 innbyggere ved utgangen av 2005. Kommunen er nå en del av Húnavatnshreppur.
Portal Rock

Portal Rock er en tårnliknende klippe (1 990 moh) i Queen Alexandra Range, som ligger 3 km nordvest for Fairchild Peak, like sør for munningen av Tillittbreen. Den fikk dette navnet av en geologisk gruppe fra Ohio State University (1966–67) fordi det var den eneste trygge ruten til Tillittbreen som ligger mellom denne klippen og Fairchild Peak.
Gunnar Løkkens Minnefond

Gunnar Løkkens Minnefond ble opprettet i 1995 i samarbeid mellom Alvdal Musikkråd og Alvdal kommunale musikkskole, nå Alvdal Kulturskole. Grunnkapitalen er på 100 000 kr., og fondet deler ut stipend av avkastningen av fondet til barn og unge i Alvdal som søker videreutvikling innen musikk ut over det ordinære kulturskoletilbudet.
Styret for fondet utgjøres av leder av Alvdal Musikkråd og rektor ved Alvdal Kulturskole.
Stipend er tildelt:

2003: Simen Nyhus og Guro Nyhus

2004: Lars Borkhus
Jeg savner deg, jeg savner deg!

Jeg savner deg, jeg savner deg! er en ungdomsroman av 1992 av Peter Pohl og Kinna Gieth.

Handling

Boken handler om Tina og Cilla er identiske tvillinger. De bor i et stort hus, kjent som Rose Garden med sin far, stemor og stebror. En dag forandres alt. Når de løpe over veien for å ta bussen til skolen er Cilla truffet og drept. Tina gjør sitt beste for å takle livet, startet som venner imponert over hvor sterk hun er, men i virkeligheten knapt mestre Tina seg selv og etter hvert begynner å tvile på sin egen identitet.

Om boken

Boken er en reality-basert. Så Gieth var tretten år gammel hun mistet sin tvillingsøster Jenny. Hun kontaktet forfatteren Peter Pohl, og ba ham om å skrive en bok om søstre. Søstrene har tidligere lest hans bok Alltid om hvor Anette, og tenkte på hvor forferdelig det ville være å miste søsteren.
Boken ble tildelt august-prisen for barn og unge 1992, den første i klassen.
Bridgepiercing

Navn

Denne piercingen er også kjent som «Erl-piercing», etter den første representanten av piercingen Erl Van Aken.

Risiko

Risikoen for at piercingen forflytter seg er stor sammenliknet med andre piercinger. Det er fordi dette er en overflatepiercing. Det er også en stor sannsynlighet for å få arr dersom man fjerner smykket. Desto løsere hud man har i dette området, desto mindre blir mulighetene for disse skadene.
Plasseringen av denne piercingen er også noe vanskelig og bør gjøres av en profesjonell piercer.

Kontroversi

Mange påstår at denne piercingen kan skape øyeproblemer, eller at en infeksjon i en slik piercing kan skade hjernen. Disse utsagnene er ikke bevist og av erfaring har profisjonelle piercere opplevd få tilfeller av problemer med øyet.

Smykket

Piercingsmykket som passer til denne piercingen er en rett barbell, men også en krummet barbell og overflatebarbellen kan brukes. Når piercingen har grodd til er det også mulig å bruke en ballukkingsring, men man bør merke seg at en slik ring er mer skarpere enn en barbell og kan derfor øke muligheten for piercingmigrasjon.
Peter Sarstedt

Bakgrunn

Peter Sarstedt ble født i Britisk India som sønn av britiske kolonialembedsfolk. Foreldrene Albert og Coral Brhhr foreldrene hadde opplæring som klassiske musikere.
Sarstedt gikk på Victoria Boys' School, en kostskole i Kurseong i distriktet Darjeeling i West Bengal, der hans foreldre drev en teplantasje.
I 1954, noen år etter at India ble uavhengig, vendte familien tilbake til England. Faren hadde reist på forhånd.
Peter var bror til sangerne Eden Kane (Richard Graham Sarstedt) og Robin Sarstedt (Clive Robin Sarstedt).

Karriere

Før Peter Sarstedts karriere hadde allerede broren Richard (under pseudonymet Eden Kane) blitt til et tenåringsideol tidlig på 1960-tallet.
Peters største suksess var i 1969  «Where Do You Go To (My Lovely)?» , som han viet til en Marie-Claire, en sang som ikke bare var influert av den av den gryende rock/pop-bevegelsen, men også oppviser tydelige elemener fra de franske chansons.
Hans lyriske tekster har ofte et sterkt autentisk preg i sin historieforelling (Beirut, Mulberry Dawn, Hemingway, Love Among the Ruins).
Fra midten av 1970-årene kom også broren Robin på hitlistene.
Sangen The Last of the Breed fra albumet England’s Lane (1997) har som undertittel Lovely 2 og griper på nytt tilbake til bakgrunnshistorien til hans gamle slager Where Do You Go To (My Lovely), rundt hovedskikkelsen Marie-Claire. Hun er en jente født til fattigdom som blir medlem i jet-setmiljøet.
I løpet av sin karriere skrev Sarstedt mer enn hundre sanger.