Boeing 314

Konstruksjon og utvikling

Boeing 
314 kom som et svar på Pan Americans anmodning om en flybåt med en rekkevidde som kunne sammenliknes med  selskapets stillehavsmaskiner; Martin M-130. og etter Boeings tilbud signerte Pan American i juli 1936 en kontrakt for seks maskiner.
Flyene ble utstyrt med 1 600 h/k Wright Twin Cyclone. Første modellen var utstyrt med et enkel sideror, men eksperimenter førte til at man endte opp med tre halefinner for å få et større areal på siderorene og et bedre kontrollerbart fly. Pan Am bestilte ytterligere seks fly med større motorkraft og med større kapasitet for 77 passasjerer. Denne ble benevnt Boeing 314A. Prototypen i denne serien fløy første gang 20. mars 1941. 
For å bedre manøvereringen og stabiliseringen under taksing på vann ble flyene utstyrt med sidepongtonger, såkalte sponsoner, noe som var kjent og benyttet på Dorniers flybåter, bl.a Dornier Do X. Disse tjente også som en plattform for passasjerene under ombordstigning og  var formet med et profil som gjorde at de gav ytterligere løft, som en annen flyvinge.

Flyene i bruk

Pan Ams "Clippers" var bygget for «one-class luxury air travel», en dyd av nødvendighet for de lange turene over Stillehavet eller Atlanterhavet. Stolene kunne omdannes til 36 køyer for natt-flyvning. Med en marsjfart på bare 300 km/t varte en typisk tur i over 12 timer.
Clipper 314 hadde et oppholdsrom og et område hvor maten ble servert. Det var egne omkledningsrom for menn og kvinner og stuerter i hvite jakker serverte fem eller seks retters måltider på porselen med blankt sølvservise. Det var en luksusstandard som ikke har  vært høyere siden. Det var en måte å reise på, kun for de super-rike. Med en billettpris på $675 fra New York til Southampton, kan bare sammenliknes med tur med Concorde i 2006. De fleste flyvningen var over Stillehavet med en en-veis billettpris fra San Francisco til Hongkong med mellomlandinger på stillehavsøyene $760 (eller $1 368 tur/retur).
Bare de aller beste og mest erfarne av Pan Ams flyvere fikk gjøre tjeneste ombord Boeing 314 flybåter.  Alle Pan Am kapteiner og styrmenn hadde flere tusen flytimer bak seg i andre sjøfly og flybåter før de fikk gjøre tjeneste ombord i en Clipper.  Omfattende trening i navigasjon, trening i å bedømme avdrift, navigasjon og navigering ved hjelp av radio ble gjennomført. Under forhold med dårlig sikt foretok pilotene ofte landing utenfor havneområdet i åpen sjø og takset sin Clipper inn til havnen.
Den første av  314, Honolulu Clipper, gikk inn i regulær service på ruten  San Francisco – Hongkong i januar 1939. En enveis tur på denne ruten tok seks dager å gjennomføre. Denne ruten varte i mindre enn tre år og ble stoppet da USA fikk inn i andre verdenskrig i desember 1941.
Ved krigens utbrudd i Stillehavet var en Clipper underveis til New Zealand. Man tok ikke risikoen på å fly tilbake av frykt for å bli skutt ned av japanske jagerfly og det ble besluttet å fly vestover til New York. Startet 8. desember 1941 i Auckland, New Zealand,  Pacific Clipper. som flyet het tilbakela over  8 500 miles via slike eksotiske steder som Surabaya, Karachi, Bahrain, Khartoum og Léopoldville. Flyet landet på Pan Americans LaGuardia Field sjøflyhavn nesten en måned senere, om morgenen den 6. januar 1942. Flyet hadde da i realiteten fortatt en jordomflyvning.
Yankee Clipper ble brukt i atlanterhavsruten fra Southampton til New York med mellomlandinger i  Foynes, Irland, på Newfoundland og Labrador og i New Brunswick. Jomfruturen skjedde den 24. juni 1939.

Andre verdenskrig

Clipperflåten ble tatt til å gjøre tjeneste under andre verdenskrig og flybåtene ble brukt til å frakte militært personell og utstyr til frontene i Europa og Stillehavet.  I realiteten så var det bare merkingen på flyene som ble endret. Flyene ble fortsatt fløyet av de erfarne Pan Ams sivile mannskaper.  Amerikansk militært utstyr ble fraktet via) Natal i Brasil til Liberia for å forsyne de britiske styrker ved Kairo og også russiske styrker via Teheran. Clipper 314 var den gang det eneste fly som kunne gjennomføre en flyvning på  2 150 sjømil over åpent hav. De fikk den militære betegnelsen C-98. Siden  Pan Ams flyvere og mannskaper hadde erfaring og ekspertise i å bruke flyene på disse lange distanser fortsatte de som militære mannskaper. President Franklin D. Roosevelt reiste til Casablanca-konferansen i en Boeing 314 med Pan Am mannskaper. Winston Churchill benyttet dem også ved flere anledninger og bidro til å holde vedlike flyenes gode rykte under krigen.

Etter andre verdenskrig

Etter krigen ble alle Clippers returnert til Pan American.  Likevel, enda før krigens slutt ble det klart at disse flyene hadde blitt avleggs og utspilt sin rolle.  Nye landbaserte langdistanse fly, slike som  Lockheed Constellation og Douglas DC-4, sammen med et godt nett av landingsbaner som var anlagt under krigen gjorde sjøflyene avleggs. De nye landbaserte fly var forholdsvis enklere å operere og krevde ikke den omfattende pilottrening som det å operere sjøfly. De landbaserte fly var dessuten sikrere.

Pensjonering

Den siste 314 som ble pensjonert i 1946, California Clipper NC18602, hadde akumulert mer enn en  million miles. Av de tolv Boeing 314 Clippers  som ble bygget gikk tre tapt under havarier, dog bare et av disse med tap av menneskeliv.  "Yankee Clipper" havarerte under landing i Lisboa, Portugal den  22, februar 1943. Alle 314 ble tatt ut av rutegående trafikk i 1946 og de siste syv som ennå var driftsklare ble  kjøpt opp av et nytt selskap, New World Airways. Selskapet kom aldri i drift og alle flyene ble solgt som skrap og hugget opp i 1951.
Ingen av et dusin  Boeing 314 som ble bygget mellom 1939 og 1941 finnes i dag. Alle 12 er blitt skrotet, kanibalisert eller gått tapt på annen måte. Det finnes en replika i full størrelse på flymuseet i Foynes (Flying Boat Museum), Limerick, Irland. Museett ligger der hvor den opprinnelige transatlantiske sjøflyhavn lå.