The Sun Always Shines on T.V.

Opphav og innspilling

Låtskriver Paul Waaktaar-Savoy sa, 

… vi skrev «The Sun Always Shines On T.V.», som Andrew Wickhams sekretær følte var en hit. Hun overbeviste ham om å lage plass til den. Da vi spilte den inn var vi veldig syke med influensa. Magne og Morten lå i studio på feltsenger med høy feber.
Waaktaar-Savoy skrev og komponerte hele trommesporet til låta. Basslinjen ble fremført med en Yamaha DX7. Andre synthesizere som ble brukt var blant annet PPG Wave, Roland Juno-60 og samplede instrumenter som for eksempel oboen under introen av låta.
Deler av tekstens hovedelementer ble først brukt på den uutgitte låta «Never Never», som i senere tid har blitt utgitt på gjenutgivelser av debutalbumet.

Utgivelse og mottagelse

«The Sun Always Shines on T.V.» ble sluppet høsten 1985, og ble den andre hiten fra Hunting High and Low og en av bandets mest gjenkjennelige og populære låter. Den nådde nummer 20 på Billboard Hot 100-listen. Den havnet også blant topp 5 på listene i Tyskland, Sverige, Nederland og Norge. Singelen nådde førsteplassering i Irland og på den britiske singlelisten.

Tim DeGravine hos Allmusic skrev senere om låta, 
«The Sun Always Shines on T.V.» er like spennende [som «Take on Me»]. Den starter som en trist ballade og eksploderer inn til noe mye mer, i det tøffe gitarer og opera-aktige synther holder tritt med Harkets stemningsfulle vokalstiler. Hvis det er en 80-tallslåt som kvalifiserer som Wall of Sound, er «The Sun Always Shines on T.V.» den.
Ingen av versjonene utgitt på single er den samme som på albumet. Singleversjonen ble kortet ned til 4:30, mens 12-tommeren var en forlenget miks og en instrumentalversjon, mikset av Steve Thompson. B-siden, «Driftwood», er et ikke-albumspor produsert av bandet. Denne ble senere utgitt som bonusspor på gjenutgivelser av Hunting High and Low.
Det er to versjoner av den forlengede miksen. Den første er på 8:25, mens den andre og mer sjeldne versjonen er 7:09 og starter med en rolig pianointro.

Musikkvideo

A-ha spilte inn en video for låta tidlig oktober 1985 på Saint Alban the Martyr Church og Udney Hall Gardens i Teddington, Middlesex, i England. Den ble filmet over tre dager med regissør  Steve Barron.
Videoen åpner med en epilogscene til den suksessrike videoen for «Take on Me», hvor de fortsetter med rotoscopinganimasjon. De unge elskerne, spilt av  Morten Harket og Bunty Bailey, har overlevd brasene i den første videoen og møter nå en ny en i mørk skog. Plutselig begynner den mannlige hovedrollen å fysisk revertere tilbake til hans originale animasjonsform fra menneske, slik han først var i «Take on Me»-videoen. Kvinnen i nød innser at han ikke kan fortsette å være i hennes verden. I smerte flykter han fra scenen og langt inn i bakgrunnen til tegnserieverdenen han kom fra, mens hun blir igjen, forlatt. På dette punktet går kameraet vertikalt vekk fra henne og rulleteksten, som etterligner klassiske Hollywood-filmer, begynner å gå: «The End, A Warner Bros. First Picture», etterfulgt av en animasjon av en TV-grafikk med teksten: «you are watching channel 3»,  fulgt av den stiliserte A-ha-logoen. Neste scene åpner med bandet som fremfører «The Sun Always Shines on TV», i tillegg til trommeslager Lindsay Elliot  og en bassist, i en engelsk nygotisk kirke. Opptredenen er filmet i for det meste svart og hvitt, med kladder av pastellfarger. Tilskuerne av konserten er utstillingsdukker spredt rundt i kirken, noen kledt i formelle konsertantrekk og holder musikkinstrumenter for representere sangens klassiske instrumentering. Videoen ender med A-ha som blir kuttet fra bakgrunnen og fryser i bildet. Musikkvideoen til bandets neste single, «Train of Thought», kom til å fortsette fra dette bildet,  noe som gjør «Take On Me», «The Sun Always Shines on TV» og «Train of Thought» til en visuell trilogi.
Under MTV Video Music Awards i 1986 vant videoen kategorien prisen for beste cinematografi (Cinematograf: Oliver Stapleton) og prisen for beste klipping (Klipper: David Yardley). Den mottok også en nominasjon for beste art direction (Art director: Stefan Roman).