google/wiki40b huggingface dataset:
Nøkkelart

En nøkkelart er en art (organisme) som spiller en unik og helt avgjørende rolle for balansen i et økosystem. Det er en art som mange andre arter er direkte avhengig av for å overleve. Nøkkelarter er ofte predatorer, men ikke alltid. Det er oftere arter som er vanlige enn sjeldne, som blåbærlyng og osp i skogen og krill og plankton i havet. Ofte er nøkkelarten nede i næringskjeden og har god spredningsevne. Noen få predatorer kan helt eller delvis kontrollere distribusjonen og populasjonen til et stort antall byttearter.

Opprinnelse

Begrepet nøkkelart (av en. keystone species) oppsto da den amerikanske zoologen Robert T. Paine (født i 1933) i 1969 lanserte teorien om at balansen i økosystemet kunne være avhengig av en enkelt art. Paines studie viste (1966) at å fjerne en art, i dette tilfellet sjøstjernen Pisaster ochraceus, fra ei tidevannsslette i Mukkaw Bay på Tatoosh Island i delstaten Washington i USA, fikk store konsekvenser for det omliggende økosystemet. Sjøstjerner er som kjent betydelige predatorer på muslinger. Da sjøstjernene forsvant overtok muslingene, som fortrengte andre arter og dominerte tidevannssletten fullstendig. Sjøstjernen var altså en nøkkelart.

Kritikk

Zoologen John D. C. Linnell, seniorforsker (økologi) ved Norsk institutt for naturforskning (NINA), har uttalt (ResearchGate, 2013-07-17) at han mener nøkkelartbegrepet er et dødspor, siden det er nærmest umulig å demonstrere eller teste i naturen. Han sier videre at begrepet dessuten er så misbrukt i debatter og og populærvitenskapelige media at det nesten ikke har noen mening lenger. I stedet mener han at begrepet «sterkt interaktive arter» bør benyttes.
FNs buffersone på Kypros

FNs buffersone på Kypros, også kalt den grønne linjen, er en demilitarisert sone etablert etter Tyrkias invasjon i 1974. Den deler øya i to, med Republikken Kypros i sør og Den tyrkiske republikken Nord-Kypros i nord.  Sonen løper skrått over øya fra Kato Pyrgos i nordvest, gjennom hovedstaden Nikosia i innlandet, til rett sør for Famagusta i sørøst. Det lille tyrkiskkypriotiske Kokkina-området i nordvest har også buffersone. I sørøst er sonen avbrutt av britiske militærbaseområder.  Buffersonen er kontrollert av United Nations Peacekeeping Force in Cyprus (UNFICYP).

Etablering og utstrekning

Den demilitariserte buffersonen ble etablert etter at tyrkiske styrker erklærte våpenhvile 16. august 1974. FNs fredsbevarende styrke UNFICYP, som hadde vært på Kypros siden 1964, fikk i oppdrag å patruljere linjen mellom de to partene og etablere en buffer mellom dem.
Buffersonen er omkring 180 kilometer lang. Den varierer i bredde fra 20 meter til sju kilometer. Til sammen dekker buffersonen 3 % av arealet på Kypros.

Virksomhet i sonen

Det er begrenset sivil virksomhet inne i buffersonen, men UNFICYP har avsatt særskilte områder til sivil bruk. UNFICYP utsteder tillatelser til å drive byggevirksomhet og landbruk, samt arbeide og avlegge besøk i sonen.
Nikosia internasjonale lufthavn ligger inne i buffersonen, ble stengt og er ikke benyttet til trafikk siden 1974.

Grenseoverganger

I april 2003 åpnet den første grenseovergangen mellom de to delene av Kypros. Kyprioter fra de to sidene fikk da anledning til å besøke hverandres områder for første gang siden delingen av øya i 1974.
Shunichiro Okano

Japans herrelandslag

Shunichiro Okano spilte 2 landskamper for Japans herrelandslag.
Ullared

Ullared er et tettsted i Falkenberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 791 innbyggere.
Ullared ligger rundt 30 kilometer nordøst for Falkenberg og 30 kilometer øst for Varberg.
Ullared er kjent for sitt store varehus Gekås Ullared.
Bondage Fairies

Bondage Fairies (ボンデージフェアリーズ) er en erotisk manga som handler om seksualiserte alver. Den ble først gitt ut i Young Lemon i 1990, og het der Insect Hunter. Den ble tegnet av Teruo Kakuta under pseudonymet «Kondom». Serien ble siden publisert i USA med engelsk oversettelse, og var en av de første seksuelt eksplisitte mangaene som ble sluppet ut kommersielt i USA, i 1994. Det var også den første oversatte voksenmangaen som ble en suksess i USA.
Jinghe

Jinghe (kinesisk: 精河县; pinyin: Jīnghé Xiàn; uighur : جىڭ ناھىيىسى / Cing Nahiyisi) er et fylke i la den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Bortala.
I 1999 hadde det en befolkning på 119 006 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Shu (stat)

Historie

Shu fremstår for første gang i kildene som en av forbundsfellene med Zhou da Shang-dynastiet ble styrket, og ved sin deltagelse under slaget ved Muye. Arkeologiske funn viser at Shu var i besittelse av en relativt utviklet militærteknologi, akkurat som de andre Zhou-statene. Likevel stagnerte Shu militært i århundredene etter Muye. 
Legendene forteller ay Shu til å begynne med var regjert av den mytiske kong Duyu og hans etterfølgere. Senere ble Shu ledet av Kaiming-kongene. Under annen halvdel av Vår- og høstannalenes tid overtok Shu mer og mer Chu- og Ba-statenes kultur. For eksempel kopierte Shu fra Ba skikken om begravelse i vanns. Arkeologiske bevis avdekker også kulturutveksling mellom Shu og de sørlige kulturer i Yunnan og Guizhou.
Når staten Qin klarte å erobre Shu, skyldes det i stor grad at angrepet kunne finne sted langs galleriveier i fjellene mellom statene. De første galleriveier ble bygget i de stridende staters tid (476 f.Kr.-221 f.Kr.).
Shangguan Jie

Shàngguān Jié (hanzi: 上官桀; død 80 f.Kr.) var en viktig politiker under det kinesiske Han-dynastiet. Han var faren til Shangguan An og bestefaren til keiserinne Shangguan, kona til keiser Han Zhaodi, som han sammen med Huo Guang og Jin Midi fra 87 til 80 var regent for. I 80 gjorde Shàngguān Jié og Shàngguān Ān opprør, men dette opprøret mislyktes.
Gulløyer

Utseende

Gulløyer er kanskje den mest kjente gruppen av nettvinger.  De er stort sett lys grønne, men kan være lys brunlige, noen arter har mørke flekker, særlig på hodet. De har gyllenrøde, metalliske fasettøyne. Gulløyene har bitende munndeler, lange, trådformede antenner og to par vinger som ofte er ganske like hverandre. Vingene er vanligvis klare med et tett årenett.
Larvene er avlange, bredest litt foran midten, bakkroppen kjegleformet. Hodet er tydelig avsatt med lange, framoverrettede, sigdformede kjever (mandibler). Beina er forholdsvis lange.

Levevis

Gulløyer er ofte å se ved utlampen eller de kommer de inn i hus for å overvintre. De besøker gjerne blomster for å spise pollen. De voksne insektene kommuniserer ved hjelp av feromoner og lyd, og det er vist at ulike arter har ulik "sang" på samme måten som sangfugler. Disse insektene har stink-kjertler som trolig gir dem et visst vern mot rovdyr.
Eggene legges på blader og sitter ytterst på en lang stilk som dannes av et sekret som hunnen skiller ut, som størkner umiddelbart i kontakt med luften. Denne stilken hindrer at eggene blir spist av maur og andre krypende rovinsekter inkludert gulløynenes egne larver. De har fullstendig forvandling og må gjennom et puppestadium før de blir kjønnsmodne (imago). Larvene lever i stor grad av bladlus og er derfor regnet som viktige nyttedyr i hagebruk og fruktdyrking.
Den første schlesiske krig

Forhistorie

Den første schlesiske krig begynte etter Karl VIs død, som i sin pragmatiske sanksjon hadde muliggjort sin datter Maria Theresias arvefølge.
Selv de fleste stater i Karl VIs levetid hadde anerkjent den pragmatiske sanksjon, ble den etter hans død i 1740 bestridt av Fredrik II av Preussen og Karl Albert av Bayern (den senere keiser Karl VII)
Karl Albert av Bayern gjorde krav på keisertronen og de fleste habsburgske landene, mens Fredrik II gjorde krav på Schlesien.
Fredrik II begrunnet sitt krav med Schwibus-traktaten av 1537s bestemmelse om at de schlesiske fyrstedømmene Liegnitz, Wohlau og Brieg etter Piastdynastiets utdøelse skulle tilfalle Brandenburg. Selv om Piastdynastiet utdøde 1675 hadde ingen forsøkt å gjøre traktaten gjeldende.
Det kom til et forbund mellom Preussen og Bayern, Frankrike, Sachsen, Kurköln, Spania, Sverige og Napoli. Disse maktene ønsket en svekkelse av det habsburgske riket.
Med Habsburg-riket sluttet på den annen side Storbritannia, Sardinia, Nederland og Russland forbund.
Tilda Swinton

Bakgrunn og utdannelse

Hun ble født i London som datter av Sir John Swinton (en skotsk generalmajor i Scots Guards) og hans australskfødte kone Judith. Tilda Swinton gikk på samme skole som den senere prinsesse Diana, West Heath Girls' School, og senere på Fettes College i en periode. Hun studerte statsvitenskap og engelsk litteratur. i New Hall ved Cambridge-universitetet frem til 1983.
Hun har fått et internasjonalt omdømme som risikovillig, og har alltid unngått konvensjonelle kvinnelige hovedroller. Hun arbeidet ved Traverse Theatre i Edinburgh og Royal Shakespeare Company før hennes filmkarrière begynte på midten av 1980-tallet. Hun bor i nærheten av Inverness i Skottland. Hun har barn med den skotske dramatikeren og bildekunstneren John Byrne.

Filmkarrière

Hennes tidlige arbeider inkluderte en rekke filmer regissert av Derek Jarman, og også titelrollen i Sally Potters filmversjon av Orlando i 1992, som hun fikk en massiv oppmerksomhet for og der hun spiller en adelsmann på 1500-talletsom viser seg å være udødelig og som i åras løp forvandles til en kvinne. I 1995 deltok Swinton i en levende utstilling i en uke, hvor hun sov eller lot som hun gjorde det i en glasskasse. Året etter ble utstillingen, kalt The Maybe, gjentatt i et kunstgalleri i Roma. Hun opptrådte i en musikkvideo for bandet Orbitals The Box.
I senere år har hun hatt roller i mer mainstream-filmprosjekter, inkludert hovedrollen i den kritikerroste amerikanske filmen The Deep End. Hun opptrådte også i mindre fremtredende roller i filmer som Vanilla Sky med Tom Cruise, Constantine med Keanu Reeves og The Beach med Leonardo DiCaprio. Nylig har hun også hatt roller i britiske filmer, som Young Adam (2004) og The Statement (2003).  I 2004 var hun medlem av juryen ved filmfestivalen i Cannes.
I 2005 hadde hun rollen som Jadis (den hvite heksen) i filmversjonen av Narnia-bøkene Løven, heksa og klesskapet fra 2005, Prins Caspian fra 2008 og Reisen til det ytterste hav fra 2010. Swinton har de seneste årene kjent for et større publikum via filmer som Michael Clayton, Narnia-serien, Adaption og i 2008 Burn After Reading.
Swinton vant i 2007 en Oscar for beste kvinnelige birolle som Karen Crowder i filmen Michael Clayton.
Trirhabda

Utseende

Middelsstore (5 - 12 millimeter), avlange, oftest gule og svarte bladbiller. Antennene er tynne, litt over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er firkantet, ofte gult med svarte flekker, dekkvingene jevnbrede, ofte svarte med gule lengdestriper. Beina er slanke. Larvene er ofte purpuraktig metallisk fargede.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på planter i kurvplantefamilien.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Mexico.
Peter Pan (1906)

Peter Pan (engelsk Peter Pan in Kensington Gardens) er en barnebok fra 1906 av den skotske forfatteren J.M. Barrie (1860–1937). Den er det tredje av Barries bøker om Peter Pan, og skildrer Peters liv som spedbarn blant alvene i Kensington Gardens.
Barrie introduserte Peter Pan i et av kapitlene i The little white bird (1902); Peter ble deretter hovedperson i skuespillet Peter Pan (1904). Stoffet fra The little white bird ble videreutviklet til boka Peter Pan in Kensington Garden i 1906, mens historiene fra skuespillet, om Peters opplevelser i Neverland, ble utgitt i prosa i Peter Pan og Wendy (1911). Peter i Kensington Gardens er vesentlig yngre og annerledes enn Peter i Neverland, men guttens nære forbindelse til og likhet med alvene er et fellestrekk.
Historiene om Peter Pan er fantasier om hva som foregår i Kensington Gardens etter stengetid. Peter Pan er et spedbarn bare noen uker gammel; han har rømt hjemmefra for å unngå å vokse opp. I parken omgås han alvene og den fire år gamle jenta Maimie. I parken har Peter også andre roller; «omtrent som skogguden Pan. […] boken antyder noen mørke fantasier om blomsterpinner og plakater, som fortelleren har kalt små barnegraver. Og det er Peter Pan som har begravd barna i løpet av natten.»
Boka er oversatt av Zinken Hopp som Peter Pan, 1946, og av Tormod Haugen som  Peter Pan, 1981.
Middelhøytysk

Middelhøytysk eller mellomhøytysk (ty. Mittelhochdeutsch, Mhd.) betegner det høytyske språket mellom 1050 og 1350. Dets forgjenger kalles gammelhøytysk (ca. 750-1050), og for perioden 1350-1650 taler man om tidlig nyhøytysk. Middelhøytysk er fremfor alt overlevert som litteraturspråk, men også som hverdagsspråk er det gjennom litteraturen godt dokumentert. Til de mest kjente middelhøytyske diktverker hører Nibelungenlied, Wolfram von Eschenbachs Parzifal, Gottfried av Strassburgs Tristan og Isolde, Walther von der Vogelweides dikt samt tallrike minnesanger.
Torsvåg fyr

Torsvåg fyr ligger på den lille øya Kåja på nordvestsiden av øya Vanna i Karlsøy kommune i Troms. Det er adkomst til fyret på fylkesvei over en molo.
Den første fyrlykten i Torsvåg ble satt opp i 1904 for å trygge innseilingen fra storhavet. Denne ble erstattet med et større fyr i 1916.
Fyret slik det er i dag ble bygd i 1922 og var i mange år bebodd som familiestasjon, men er i dag ett av de få fyr som fremdeles har turnus-betjening.
Fyret har målestasjon for Meteorologisk institutt.
Torsvåg fyr har lenge vært et viktig sted for navigasjonshjelpemidler, og i tillegg til selve fyrlykta, var det i mange år en Decca-mast som nå er borte. I dag er det stasjon for DGPS satellittnavigasjon på fyret.
Huy

Historie

Huy oppstod som en romersk castrum og tidlig i middelalderen var Huy en av de mest velstående byane ved Maas. På 900-tallet fikk Huy status som grevskap, men ble snart en del av fyrstebispedømmet Liège for de neste åttehundre årene. 
Det ble bygd en borg på en ås midt i sentrum av byen. Med den strategiske plasseringeb ved Maas ble byen mange gonger utaett for angrep, særlig mot slutten av 1600-tallet under Ludvig XIVs kriger. Dette førte til at de frustrerte innbyggerne til slutt rev borgen i 1715. 
En ny festning ble bygd av nederlenderne i 1818 på det samme strategiske stedet.

Severdigheter

Byen er kjent for sine fire underverker: Li Pontia (brua over Meuse fra 1294, ødlagt under 2. verdenskrig), Li Rondia (rosevinduet i Collégiale Notre-Dame de Huy), Li Bassinia (fontenen på Grand place fra 1600-tallet) og Li Tchestia (slottet fra 900-tallet, ødelagt i 1717).

Sykkelritt

Byen har også vært start og mål  i det klassiske sykkelrittet La Flèche Wallonne flere år (1983–1985 og mål fra 1986). Den har vært start for flere  etapper (8. etappe 1995, 4. etappe 2001, 4 og etappe 2006) og mål i 2015 i Tour de France.
Chavez Island

Chavez Island er en øy som ligger like vest for Magnier Peninsula, mellom Leroux Bay og Bigo Bay, utenfor vestkysten av Graham Land. Den ble oppdaget og navngitt av Den franske antarktisekspedisjonen, 1908–10, under ledelse av  Jean-Baptiste Charcot, trolig etter kommandør Alfonso Chaves i Ponta Delgada på Asorene, men stavelsen Chavez har blitt brukt i lang tid.
Paroreomyza

Beskrivelse

Paroreomyza består av tre småvokste monotypiske arter, som måler omkring 11 cm. Artene har et kort, rett og relativt tynt nebb, og hannene har hovedsakelig gul fjærdrakt med grønn til olivengrønn overside og stjert. Hos dvergklatrefinken (P. montana) ligner hunnens fjærdrakt mye på hannens, men grønnfargen på oversiden dekker også nakken og issen. Hos rødklatrefink (P. flammea) var hannen rødlig i fjærdrakten med mørk overside, mens hunnen var grå og gråbrun på oversiden og hvit med rød strupe og rød markering i overgangen til undergumpen. Hos oahuklatrefinken (P. maculata) er hunnens fjærdrakt hovedsakelig hvit til lett gulhvit i buken med mørk grønn overside, nakke og isse.
Artene er standfugler og habitatet består i hovedsak av fuktig skog og regnskog. Maten består i hovedsak av leddyr, insekter og nektar, men mens dvergklatrefinken hovedsakelig gjør næringsopptaket sitt i den tette underskogen, gjør oahuklatrefinken det i trekronene. Rødklatrefinken vet man dessverre svært lite om, annet enn at den spiste insekter og holdt til i fuktig skog i høyder på mer enn 450 moh.

Annet

Alle artene er i henhold til IUCNs rødliste enten truet av utryddelse eller alt utryddet. Det siste gjelder rødklatrefinken, som ikke har blitt observert siden 1963 og med det regnes som utdødd. Mest truet er oahuklatrefinken, som regnes som kritisk truet med benevnelsen mulig utdødd. Den ble sist dokumentert i live i 1985. Dvergklatrefinken har status som sterkt truet.
Dansens dag

Den internasjonale Dansens dag finner sted den 29. april hvert år, på fødselsdagen til den franske danseren Jean-Georges Noverre (1727-1810), som regnes som grunneleggeren av den moderne ballett. Markeringen ble etablert i 1982 av International Dance Committee (CID; Conseil International de la Danse på fransk) under UNESCO. Dagen er en verdensomspennende markering av alle danseformer, og har til hensikt å feire mangfoldet innen dans og kjærlighet til dans på tvers av kultur, alder, hudfarge, ferdighetsnivå og danseform.
Blant målene for Dansens dag er å øke oppmerksomheten rundt viktigheten av dans som kunstform i den generelle befolkningen, samt å påvirke myndigheter verden over til å inkludere dans i alle utdanningssystemer, fra grunnskole til høyere utdanning. 
Mens dans har vært en integrert form av menneskenes kultur opp gjennom historien, blir det fortsatt nedprioritert av myndighetene i store deler av verden. Blant annet uttalte ICD-president Alkis Raftis følgende ved markeringen av Dansens dag i 2003: «I mer enn halvparten av landene i verden forekommer ikke dans i offentlige lovtekster, på godt og vondt. Det er ingen midler som allokeres til statsbudsjettet for å støtte denne kunstformen, og det er ikke noe som heter danseutdannelse, verken privat eller offentlig.»
I Norge har Dansens Dag blitt markert siden 1999, og i denne perioden har det utvklet seg en økt bevissthet rundt og synliggjøring av dans i skoler, på gater, på scener, i film og TV – og også skriftlig i media, tekster og i akademia. Det har blitt opprettet flere mastergradsutdanninger innen dans ved høgskoler og universiteter de siste årene. 
Dansens Hus sto ferdig 2008, hvor man også finner Senter for dansekunst - en pådriver for dans i Norge.
I 2005 fokuserte Dansens dag på grunnleggende utdannelse. CID manet utdanningsdepartementer og -institusjoner til å markere dagen ved alle skoler ved blant annet å skrive essays om dans, tegne bilder av dans, og å danse i gatene. 
I 2006 uttrykte CID en advarsel mot danseres motvilje mot å delta i felles organisasjoner, og presidenten uttalte at dette er en viktig årsak til mangelen på anerkjennelse av dans innen lovgivning, finansiering og generell synlighet i samfunnet. Budskapet var: «Verdens dansere, forén dere!» 
Dansens dag 2007 tilegnes barna.
Hvert år er det en ny dansekunstner som blir ambassadør for Dansens dager, og som koreograferer en egen dans i anledning markeringen.
Bellbank Bridge

Historie

Bellbank Covered Bridge ble bygget i 1850 over Octoraro Creek av Robert Russell (som også gjenoppbygget Pine Grove Covered Bridge i 1846). 
Den fikk navn etter oberst James Patterson Bell fra  den amerikanske uavhengighetskrigen, som hadde sitt hjem, mølle, og sagbruk på et landstykke på 4,9 km² som broen ble bygget på. I juni 1860 tok broen fyr etter å ha blitt truffet av lyn. Russell fikk en kontrakt for å gjenoppbygger broen til en pris på $ 1 739.
En gang på 1960-tallet ble det planlagt å rive broen, men den ble i stedet for rehabilitert.  Etter at den ble ødelagt av brann den 19. mars 1979, ble broen som tidligere var eid av Chester County, til slutt erstattet av en åpen stålbjelkebro. En underskriftskampanje for å gjenoppbygge broen hadde dermed  mislyktes. Brannen ble ansett å være en brannstifting da en sotet bensinkanne ble funnet i midt i den nedbrente broen. I 2006 var det i gang en bevegelse for å erstatte den nåværende boren med en kopi av den overbygde broen.
Yonggwang (Sør-Hamgyong)

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), en rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 24 ri (landsby).
Havbunnsspredning

Havbunnsspredning oppstår ved midthavsrygger, som er langstrakte sprekkesoner og fjell på bunnen av de store verdenshavene, der ny havbunn blir skapt gjennom vulkansk aktivitet. Bevegelsen skjer fra midthavsryggen og utover i hver retning mot kontinentene på hver side av verdenshavet. Teorien om havbunnsspredning inngår sammen med teorien om kontinentaldriftens som vitenskapelige byggverk i det fagfeltet av geologien som kalles platetektonikk.
Tidligere teorier om kontinentaldrift fremsatt av blant annet Alfred Wegener og Alexander du Toit gikk ut på at kontinentene «ploget» seg gjennom sjøen. Siden 1960 har forskere gjort oppdagelser som underbygde teorien om platetektonikk, ikke minst gjennom kartleggingen av havbunnens relieffer ved hjelp av seismologi. På 1940- og 1950-tallet ble teoriene tillagt nye kunnskaper om havbunnen etter grundige undersøkelser gjort av National Geographic. Under deres organisering ble bunnen av jordens hav kartlagt av Bruce Heezen, Maurice Ewing, Marie Tharp og andre som avslørte at Den midtatlantiske ryggen hadde en merkelige batymetri av daler og høyder, med dens sentrale dal som seismologisk aktiv og et episentrum av mange jordskjelv. Ewing og Heezen avdekket at ryggen var en del av en 40 000 km lang i hovedsakelig kontinuerlig verdensomspennende fjellryggsystem
Tanken om at det var havbunnen i seg selv som flyttet på seg (og tok med seg kontinentet) ble lagt frem av Harry Hess fra Princeton University i 1962. Teorien er nå allment akseptert, og fenomenet er kjent som å bli skapt av konvektive strømmer i den svake øvre mantelen eller asthenosfæren. Det velter opp magma fra jordas indre, og magmaen størkner og danner ny havbunn etter hvert som den gamle beveger seg ut til sidene. Hvis havbunnen beveger seg bort fra midthavsryggene og et kontinent og havbunnen utenfor kontinentet utgjør en enhet, kan også bevegelsen av kontinentet forklares ved at havbunnen beveger seg. Med oppdagelsen av marine magnetiske anomalier fikk man for alvor håndfaste empirisk data for å underbygge teorien om havbunnsspredning. I 1968 var forskningen rundt havbunnsspredning kommet så langt at den ga et paradigmeskifte med allmenn aksept av teorien om platetektonikk og kontinentaldrift.
Salzwelten

Salzwelten, er en fellesbetegnelse for tre saltgruver ved Salzburg i Østerrike som er åpne for publikum. 
I området er det dypt nede i fjellet utvunnet salt i flere tusen år. 
Salt er også blitt kalt det hvite gull. De tre stedene hvor det ble utvunnet salt er Hallein 
Bad Dürrnberg ved Salzburg, Hallstatt og Altaussee. For skandinaviske turister er saltgruven i Hallein den mest kjendte.
Saltgruven i Bad Dürrnberg/Salzburg het tidligere Dürrnberg eller "Salzbergwerk Hallein"
Tidligere, på 1950-tallet fikk turister som besøkte gruvene utlevert beskyttelsestøy, svart overtrekksdrakt og svart kalott. I den senere år, en stor lærlapp over baken, lik den gruvearbeiderne brukte. Turistene ble transportert inn i gruvene med et minetog, 400 m inn i gruven. På den lærlappen turistene fikk utlevert skulle de skli ned en lang renne.
Dekanat

Dekanat er en enhet innenfor den katolske kirke og flere anglikanske kirkesamfunn, deriblant den engelske kirke. Et dekanat ledes av en dekan og utgjør et mellomnivå mellom et sogn og et bispedømme. Et prosti utgjør en tilsvarende enhet i den norske kirke.
Rathbone Hills

Rathbone Hills er en rekke av lave åser eller nunataker, 14 nautiske mil (26 km) lang fra øst til vest, 4 nautiske mil (7 km) nord for Guthridge Nunataks i Gutenko Mountains sentralt i Palmer Land. De ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) i 1974, og ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter major David L. Rathbone fra United States Marine Corps (USMC), som var kaptein på LC-130-flyet i U.S. Navy-skvadronen VXE-6 under Operasjon Deep Freeze i 1970 og 1971.
Tverrelvdalen Idrettslag

Fotball

A-laget i fotball spiller i 2011 i 3. divisjon.