google/wiki40b huggingface dataset:
Joy Ogwu

Faglig karriere

Joy Ogwu har bachelor- og mastergrad i statsvitenskap fra Rutgers University. Senere tok hun doktorgrad fra Lagos Universitet i Nigeria. Da hun tok denne, var hun ansatt ved Institutt for internasjonale saker ved Universitetet i Lagos. 
Ogwu startet sin karriere som assisterende foreleser ved Nigerias nasjonale krigsskole og Nigerias institutt for politikk og strategiske studier (NIPSS). Deretter ble hun foreleser samme sted og fikk en forskerstilling mens hun skrev sin første bok, Nigerian Foreign Policy: Alternative Futures (Macmillan, 1986). Etter hvert fikk hun ledelsen av avdelingen for internasjonal politikk, noe som ledet henne til rollen som den første kvinnelige generaldirektør.
Hennes karriere har vært tydelig i sitt fokus på utviklingslandene i Latin-Amerika hvor hun har undersøkt mulighetene for en sør-sør-forbindelse mellom Afrika sør for Sahara og Latin-Amerika. For dette formålet hadde hun et stipendopphold ved University of Londons institutt for latinamerikastudier. Hennes bøker er gitt ut på portugisisk, spansk, fransk og kroatisk. Som ekspert på sikkerhetsspørsmål er hun en av rådgiverne til FNs generalsekretær om nedrustning. 
Som kvinne i en fremskutt posisjon i sitt spesielle fag har Ogwu blitt en røst for kvinnesak og menneskeretter. For dette formålet strekker hennes perspektiv seg over Asias Stillehavskyst, Latin-Amerika og Afrika sør for Sahara med en rekke publikasjoner om regionale sider av disse spørsmålene. Hennes deltaking i regjeringen gav positive bidrag til praktisk regjeringspolitikk så som bygging av Nigeria-Sør-Amerika forhold på makronivå og UNESCO-støttede program for å undervise i menneskerettigheter i nigerianske skoler på mikronivå. Videre har hennes varige rolle i delegasjonen til FNs generalforsamling utvidet hennes bidrag som en innflytelsesrik skikkelse i å bygge Nigerias relasjoner med resten av verden.
Pseudochironitis

Utbredelse

Slekten er utbredt i Kenya og Tanzania.
SAI KZ I

SAI KZ I var det første i en rekke av danskkonstruerte og danskbygde fly fra Kramme & Zeuthen, det senere Skandinavisk Aero Industri (SAI). SAI ble først etablert i august 1937, så KZ I er teknisk sett ikke et SAI-bygget fly.

Historie

Karl Gustav Zeuthen designet flyet, og i fellesskap bygde han og Viggo Kramme dette en-persons fly som fløy for første gang den 24. februar 1937 med registreringen OY-DYL. Under andre verdenskrig ble det ikke bygget flere maskiner av typen, og dette eneste eksemplar forsvant i løpet av krigen. Dets skjebne er aldri blitt oppklart.
I 1972 ble det satt igang bygging av en duplikat av KZ I av Gunnar Fjord Christensen, men han fikk aldri gjort prosjektet ferdig pga. sykdom, og i stedet ble flyet solgt til Danmarks Flymuseum i 1977. Her ble duplikaten gjort ferdig, og den 20. november 1988 kunne KZ I igjen sees i luften over Danmark, nå med registreringen OY-KZI. Denne kan stadig sees på flymuseet.

Utførelse

KZ I var et lavvinget en-motors fly med åpen cockpit til én person. Den underliggende konstruksjon var utelukkende av tre med en ytre bekledning av finér. Som motor ble brukt en engelsk ABC Scorpion motor på 38 h/k. (den senere reproduksjonen fikk en større 50 hk motor pga. økt vekt).
Salutogenesis

Salutogenesis er et begrep som viser til en tilnærming til medisinsk behandling som fokuserer på faktorer som støtter opp under menneskers helse og velvære, fremfor faktorer som forårsaker sykdom. En «salutogenetisk modell» fokuserer på forhold mellom helse, stress og mestring. Begrepet ble første gang brukt av Aaron Antonovsky, professor i medisinsk sosiologi ved Ben-Gurion University of the Negev.
Antonovskys teori avviser den tradisjonelle dikotomien mellom helse og sykdom. Han beskrev forholdet som et kontinuum, som han kalte «health-ease versus dis-ease»-kontinuumet.
Ordet salutogenesis er avledet av latin salus (helse) og gresk genesis (opprinnelse). Antonovsky utviklet begrepet gjennom sin forskning på «hvordan mennesker takler stress og har det bra».
Wenxi (Yuncheng)

Wenxi (kinesisk: 闻喜县; pinyin: Wénxǐ Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Yuncheng.
Befolkningen var på 374 110 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Festningsbyen og Qiujiazhuang-gravene (Shangguo chengzhi he Qiujiazhuang muqun, 上郭城址和邱家庄墓群) fra Zhoudynastiets til Handynastiets tid såvel som Houji-tempelet (Houji miao, 后稷庙) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Roing

Roing er å drive en båt fram med årer som blir lagt på relingen. Rosport er kapproing med lange og slanke spesialbåter. Roerne sitter med ryggen mot seilretningen.

Roing som idrett

Roing er en idrett der det gjelder å bevege seg fremover raskest mulig i en båt ved hjelp av to eller flere årer. Fédération Internationale des Sociétes d'Aviron (FISA) er det Internasjonale roforbundet som er det styrende organet for internasjonal roing.
Moderne kapproing stammer fra England. De berømte roregattaene på Themsen mellom universitetslag fra Cambridge og Oxford skriver seg helt tilbake til 1829.
Nicola Sanders

Junior

Nicola vant bronsemedalje på 400 m hekk ved Junior-EM 1999 i Riga. Samme år kom hun på 4.-plass på 400 m hekk ved Ungdoms-VM i friidrett. I 2000 greide hun en 5.-plass ved Junior-VM i friidrett, men vant gull i Commonwealth Youth Championships.
I 2005 kom hun på sjetteplass på 4 x 400 meter stafett i World Student Games.

Senior

Under VM i friidrett 2005 i Helsingfors nådde Sanders semifinalen. Sammen med Lee McConnell, Donna Fraser og Christine Ohuruogu vant hun bronsemedalje på 4 x 400 meter stafett. Hun kom på 4.-plass på 400 m hekk i Commonwealth Games 2006, og vant gull på 4 x 400 m stafett, men ble senere diskvalifisert.
Siden den tid har hun fokusert på 400 m på grunn av skade problemer, og deltar sjelden i hekkeløp.
Sanders kom på sjetteplass i 400 m finalen ved friidretts-EM 2006 i Göteborg. I 2007 tok hun gull på 400 m ved EM innendørs 2007 i Birmingham, med en personlig rekord og nasjonal rekord på 50,02 sekunder. Dette var det femte raskeste løpet innendørs i historien. Hun vant også bronse på 4 x 400 m stafett.
I 2007 skadet hun kneet, og hadde akilles-problemer, men 27. august 2007 brøt hun 50-sekundersgrensen for første gang i sin karriere, da hun løp på 49,77 sekunder i semifinalen på 400 m ved VM i Osaka, en tid som ga henne tredjeplass på den britiske bestenoteringslisten. Hun gikk til finalen, der hun endte på andreplass bak Christine Ohuruogu. Sanders satte også ny personlig rekord på 49,65, noe som plasserer henne som den fjerde raskeste britiske friidrettsutøveren noen sinne på 400 m, etter Kathy Cook, Katharine Merry og Ohuruogu, som også satte ny personlig rekord i VM-finalen.
Under den siste dagen av mesterskapet, 2. september, løp Sanders sisteetappen, og sikret bronsemedaljen til det britiske laget på 4 x 400 m. Der ble hun den første kvinnelige britiske løperen til å bryte 49-sekundergrensen i en 400 meter stafettetappe, med tiden 48,76 sekunder. Hun slo da Sally Gunnells tidligere rekord på 49,46 sekunder.
Sanders ble slått ut i den tredje semifinalen på 400 m ved Sommer-OL 2008, med tiden 50,71 sekunder, med en tøff banetrekning, der hun fikk bane 9. 
Ved EM i friidrett 2010 i Barcelona fikk de britiske jentene bronse. De andre tre på laget var Marilyn Okoro, Perri Shakes-Drayton og Lee McConnell.
Asialekene 2006

Asialekene 2006 ble avholdt i Doha i Qatar 1.–15. desember 2006.
Dette var de 16. lekene, eller XV Asiade. Hovedarena var Khalifa internasjonale stadion. Vel 13 000 deltakere fra de 45 medlemmene i Asias olympiske råd var påmeldt til lekene.
Sing It to Me

Sing It to Me er et musikkalbum med Gary Holton, utgitt i 1989.
Albumet kom fire år etter hans død og ble hans første og siste plate som soloartist.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011/Troms

Kommunevise kommentarer

Fargekoder for partia:
Apostelen Mattias

Mattias var ifølge Det nye testamente den personen som ble innsatt som apostel istedenfor forræderen Judas Iskariot. 
Han ble utvalgt gjennom en loddtrekning som ble foretatt av de elleve gjenværerende apostlene, for at antallet apostler skulle bli fullt, ifølge Apostlenes gjerninger 1:21-26.
Ifølge en tradisjon led Mattias martyrdøden i Jerusalem, og hans relikvier skal finnes i Trier.
Helgendagen hans er 14. mai.
Filip Helander

Klubbkarriere

Helander spilte sin første kamp i Allsvenskan da Malmö FF møtte Syrianska FC 17. oktober 2011. Helander spilte i midtforsvar sammen med Pontus Jansson, men ble etterhver erstattet av Daniel Andersson. Den 17. juli 2012 signerte Helander en kontrakt med førstelaget som løper ut 2015-sesongen. Etterhvert som Andersson spilte gradvis færre kamper etter sommeravbrekket i 2012, etablerte Helander seg på førstelaget. Helander spilte sammenlagt tolv kamper for Malmö FF denne sesongen.
2013-sesongen ble et gjennombrudd for Helander, med 18 spilte kamper og seriegull i Allsvenskan. Helander ble skadet tidlig i sesongen, og erstattet i startoppsettet av Erik Johansson, men var tilbake i startoppsettet i andre halvdel av sesongen.

Landslaget

Han ble tatt ut i Sveriges tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Idrettslaget Sverre

Idrettslaget Sverre er et idrettslag i Levanger i Trøndelag. Laget ble stiftet den 26. september 1886, og er et av landets eldste idrettslag. Idrettslaget Sverre har avdelinger innen blant annet fotball, tennis, turn og sykkel.
På fotballsiden har Idrettslaget Sverre lag opp til 16 år. Hjemmebanen heter Eldberg stadion. I 1996 slo senioravdelingene i Idrettslaget Sverre og Sportsklubben Nessegutten seg sammen og dannet Levanger Fotballklubb.
Den mest kjente utøveren som har representert Idrettslaget Sverre, er syklisten Knut Knudsen, som vant OL-gull i 1972. Av kjente fotballspillere er Vegard Voll, Kristoffer Paulsen Vatshaug og Per Verner Vågan Rønning spillere som har hatt sine barndomsår i Idrettslaget Sverre.
Stadsfullmäktige

Stadsfullmäktige var i perioden 1863–1970 benevnelsen på det høyeste besluttende valgte organet i en by i Sverige. Ved kommunereformen i 1971 ble stadsfullmäktige erstattet, i likhet med motsvarende organ i tidligere landskommuner og köpinger, kommunalfullmäktige, av kommunfullmäktige. I Norge er tilsvarende organ kalt herredsstyre, kommunestyre og bystyre.

Forholdene i Finland

I Finland finnes det en passus i kommunallagen (§ 5 andra avsnitt) med følgende lydelse: Kommunen kan bruke benevnelsen by når den anser seg å oppfylle de krav som stilles til et bysamfunn. Derfor blir benevnelsen stadsfullmäktige fortsatt brukt i Finland.
Solymus

Utseende

Tragocephalini er små til middelsstore trebukker, oftest svarte, ofte med gule tegninger.
Mange av artene er ganske fargerike.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.
Prosent

Prosent, representert ved tegnet %, betyr hundredel eller per hundre.  Én prosent er én hundredel av en gitt mengde. Eksempelvis vil én prosent av 100 være 1, én prosent av 1 000 være 10, osv.
Prosenter angis som regel i intervallet null til hundre, men det er også mulig med negative prosenter ( −10 % av 42 er −4,2 ) og prosenter større enn hundre ( 200 % av 42 er 84 ).
Differansen mellom to prosentverdier har benevning prosentpoeng. Dette medfører blant annet at standardavviket til verdier målt i prosent skal ha prosentpoeng som benevning.

Typografi

I løpende tekst anbefaler det norske Språkrådet å skrive ut ordet prosent i stedet for å bruke prosenttegnet. Skal man bruke prosenttegn, for eksempel i tabeller, er det anbefalt å ha et helt mellomrom mellom tallet og prosenttegnet. I engelsk typografi er det vanlig å droppe mellomrommet mellom tallet og prosenttegnet, eventuelt å ha et lite mellomrom.

Fallgruver

Prosentregning er i utgangspunktet ikke spesielt komplisert, men det er allikevel en rekke aspekter en bør merke seg.

Manglende referanse

En prosent krever som regel en referanse for å være nyttig. Når det for eksempel står «20 % mindre fett» på et matprodukt er det ikke mulig å vite utfra dette utsagnet hvor mye fett det faktisk er i produktet. Når referansen ikke er oppgitt gis det også rom for tolkning av betydningen av utsagnet. Er det 20 prosent mindre enn konkurrenten, 20 prosent mindre enn i fjor, 20 prosent mindre enn anbefalt dagsbehov, osv.

Prosent og prosentpoeng

En endring i prosent og i prosentpoeng er som regel svært forskjellig. Se artikkelen om prosentpoeng.
Perlemorvinger

Utseende

Perlemorvingene er nokså ensartede med hensyn på farge og kroppsform, og vanligvis lette å kjenne igjen. Middelsstore (vingespenn 30 – 80 mm) sommerfugler, brunoransje med regelmessige svarte flekker og tverrbånd. Kroppen er foholdsvis slank, antennene omtrent halvparten så lange som forvingene og tydelig klubbeformede. Sugesnabelen er velutviket. Vingene er forholdsvis brede (bredere enn hos andre Heliconiinae), forvingene avrundet trekantede, bakvingene nokså store og avrundede. Forvingenes underside er ofte blekt grågul, bakvingens underside har ofte sølvhvite flekker eller bånd. Larvene er tornete.

Levevis

De fleste nordlige artene har larver som lever på fioler (slekten Viola), unntaket er slekten Brenthis hvis larver lever på planter i rosefamilien og erteblomstfamilien. Selv om de store Argynnis-artene flyr godt er perlemorvingene stort sett ganske stedbundne. De små artene i slekten Boloria er ganske hardføre og er blant de sommerfuglene som går høyest opp i fjellet og lengst mot nord.
Formula Student

Formula Student er en internasjonal konkurranse for ingeniørstudenter arrangert av Institution of Mechanical Engineers i samarbeid med industribedrifter og høyprofilerte ingeniører. Konkurransen består av en rekke statiske og dynamiske tester som foregår på Silverstone i Storbritannia. Formålet med konkurransen er å designe, utvikle, bygge og teste en énseters racerbil for det ikke-kommersielle markedet.
Formula Student 2012 ble avholdt på Silverstone 11. til 15. juli 2012.
Formula Student er verdens største ingeniørkonkurranse for studenter innen motorsport. I 2012 deltok team fra 134 forskjellige universiteter og 34 land.

Bedømming

Bilene blir vurdert av spesialister fra bil- og racingindustrien i følgende kategorier (maksimal poengsum i parentes):
Vår Frue av Meritxell

Vår Frue av Meritxell (katalansk: Mare de Déu de Meritxell) er en statue av jomfru Maria og barnet, som også er Andorras skytshelgen. Statuen står i en helligdom i kommunen Canillo.

Statuen

Den opprinnelige statuen stammet fra det 12. århundre og ble oppbevart i et kapell i den lille landsbyen Meritxell i kommunen Canillo. 
Kapellet og statuen ble ødelagt i en brann i 1972. En ny statue ble laget av Sergi Mas. En ny helligdom viet Vår frue av Meritxell, tegnet av arkitekten Ricardo Bofill, ble reist og innviet i 1976.

Vernehelgen

Vår frue av Meritxell feires 8. september. I 1873 ble hun erklært som Andorras vernehelgen av Consell General og i 1921 ble festdagen gjort til nasjonaldag.

Sagn

Til Vår frue av Meritxell er det knyttet en overlevering om en åpenbaring: På veg til messe tidlig i januar skal folk ha kommet over en blomstrende villrose. Ved blomsten oppdaget de en statue av Maria og Jesusbarnet. Statuen ble plassert i et kapell, men neste dag var den borte og ble gjenfunnet ved rosebusken. Dette gjentok seg og underet ble tatt som et tegn på at folk skulle bygge en ny kirke til statuen. Det gjorde de, på et jordstykke som lå bar etter et snøfall.
Arbeider-Foreningernes Blad

Innhold

Arbeider-Foreningernes Blad utkom ukentlig med fire sider, og hadde i hovedsak artikler som skulle fremme thranebevegelsens politiske grunnsyn. Redaksjonen ble på grunn av sine radikale standpunkter, og for sin agitasjon om nødvendigheten av at arbeiderne organiserte seg, utsatt for omfattende forfølgelser. Som ledd i virksomheten, og for å skape leselyst, ble avisen dessuten utstyrt med satiriske illustrasjoner i xylografisk gjengivelse ved Norges første xylograf Haakon Adelsten Lunde. Marcus Thrane var selv en dyktig tegner og synes å ha vært mester for det meste av bladets billedstoff. Et par tegninger er også trukket frem som mulige verk av Henrik Ibsen.
7. juli 1851 ble flere personer knyttet til bladets virksomhet arrestert. Bladet utkom nå i Drammen. Samtidig bidro politiske uenigheter i bevegelsen til å marginalisere bladet, og det var også nedlagt en periode i 1854. Året etter flyttet bladet til Kristiania.
Redaktør fra januar 1851 var Theodor Abildgaard fram til han ble arrestert i juli. Bladet kom fremdeles ut med ulike redaksjoner og redaktører, men ble stadig utsatt for beslagleggelser fra politiets side. Hans Hanssen var redaktør fram til sin død i 1853, og ble erstattet av Bastian Paulsen. Bladet ble lagt ned av sentralstyret i bevegelsen i 1854 fordi Thrane vant en rettssak mot sentralstyret om eiendomsretten til bladet. Thranes støttespillere reetablerte bladet i Drammen med Paulsen som redaktør, men etter fire utgaver overlot han Thranes kone Josephine Thrane var redaktør fram til nedleggelsen ved utgangen av 1856.
Opplaget varierte naturlig nok, og var trolig høyest like før myndighetene startet arrestasjonene av arbeiderforeningenes ledere sommeren 1851. Tallene for 15 uker i 1851, for perioden 16. juni til 29. september er kjent og gjengitt i Arbeider-Foreningernes Blad. I denne perioden var det gjennomsnittlige distribuerte opplaget 5 096 eksemplarer pr. uke. Videre er opplagene kjent for perioden 18. april til 1. juli 1852 da det i 10 utgaver ble trykket 32 375 blader som gir et gjennomsnitt på 3 237 trykte blader pr. uke.
Etter nedleggelsen og reetableringen ble bladets utbredelse svekket.
Alexander Whitaker

Alexander Whitaker (1585–1616) var en engelsk teolog som bosatte seg i Nord-Amerika i kolonien Virginia i 1611 og etablerte to kirker i nærheten av kolonien Jamestown. Blant sine samtidige var han kjent som «Apostelen fra Virginia».

Bakgrunn

Whitaker var født i landsbyen Holme i Cambridgeshire og fikk sin akademiske utdannelse på Trinity College ved University of Cambridge og ble deretter prest i nordlige England. Han var sønn av William Whitaker (1548–1595), en kjent protestantisk lærd og mester ved St John's College ved Universitet i Cambridge.

Virke i Amerika

I 1611 reiste Whitaker til Virginia i Den nye verden hvor han ble en populær og godt like religiøs leder hos både nybyggerne som de innfødte indianerne. Han var den som var ansvarlig for konverteringen og dåpen til algonquian-indianerkvinnen Pocahontas. Richard Bucke fra Wymondham tilbød henne som ektefelle til John Rolfe i 1614. Whitakers relative toleranse for indianerbefolkningen er også gjenspeilt i hans prekener, en del av disse ble sendt tilbake til England for vinne støtte for nye kolonier i Nord-Amerika. Den mest kjente av disse prekenene var Good Newes from Virginia (1613), hvor han beskrev den innfødte befolkningen som «servants of sinne and slaves of the divill», («tjenere av syndere og treller av djevelen»), men anerkjente dem også som «sønner av Adam» som var en meget forståelsesfull generasjon, «quicke of apprehension, suddaine in their despatches, subtile in their dealings, exquisite in their inventions, and industrious in their labour.» («rask i oppfattelsen, brå i avsendelsen, subtil i handling, fortreffelig i oppfinnelser, og flittig i arbeid.»)
Som mange av de tidlige bosetterne fikk Whitaker ikke et langt liv. Han druknet i 1616 (tilfeldigvis det samme år som William Shakespeare døde). Før han forlot England hadde Whitaker krysset spor med Christopher Levett, en handelsmann fra York som senere ble sjøkaptein og utforsker av New England. I Whitakers testamente fra 1610 hadde han bemerket at han skyldte «Christopher Levite, a linen draper of the city of York», et draperi av lin, verd 5 pund.
Levett grunnla senere den første bosetningen i Portland i Maine hvor han ble gitt landeiendommer tilsvarende 24 km² av kongen, men bosetningen feilet.
Shogun's Ninja

Handling

Under indre konflikter i 1500-tallets Japan blir en lokal høvding og hele hans familie drept av en maktsyk krigsherre som jakter på to dolker som skal fortelle hvor en gullskatt befinner seg. Bare en av sønnene overlever (Shiranui), og han flykter til Kina hvor han lærer seg å kjempe. 20 år senere søker han hevn gjennom å organisere et opprør mot styresmaktene.

Om filmen

Filmen gikk ikke på kino i Norge, men ble utgitt på video i 1982 av CCV Video.
Electric Blue

Electric blue var et britiskprodusert erotisk videomagasin-serie produsert fra 1980 til 1987. I alt ble 57 videoprogrammer produsert og utgitt. Hver film var på ca. 60 minutter, og var produsert av de britiske sexmagasinene Men Only og Club International. Flere av de første utgivelsene av videoserien var produsert og regissert av Adam Cole.
Electric Blue regnes som det første sexmagasinet i videoformat og kom på et tidspunkt da videospilleren for alvor begynte å få utbredelse i Europa. Det første videoprogrammet ble utgitt i januar 1980 i Storbritannia, men fikk straks problemer med sensuren. Dette til tross for at programmet ikke inneholdt hardpornoscener. En del av de første filmene ble også solgt i Norge.
Serien viste flere klipp fra aktuelle pornofilmer og inneholdt også div. egenproduserte innslag, kortfilmer, musikkvideoer og humoristiske innslag. Hvert videoprogram ble ledet av en kjent kvinnelig pornostjerne. I tillegg vises også klipp av sensuelle filmscener med ordinære skuespillere.
Forsvarets seniorforbunds hederstegn

Forsvarets seniorforbunds hederstegn er en norsk medalje innstiftet 8. juni 2011 av Forsvarets seniorforbund til belønning av foreningens æresmedlemmer og andre som har gjort en ekstraordinær innsats for foreningen eller for Forsvarets seniorer. Hederstegnet tildeles etter beslutning av foreningens landsstyre.
Forsvarets seniorforbunds hederstegn består av en medalje i forgylt metall og har en diameter på 35 mm. Medaljen har foreningens emblem, en flamme av tre ildtunger, som motiv på avers. Motivet er omgitt av innskriften «FORSVARETS SENIORFORBUND». På reversen står innskriften «FORTJENESTEFULL INNSATS FOR FORSVARETS SENIORER» omkring en eikegren. Medaljen er opphengt i et rødt bånd med en hvit stripe i midten og to blå striper utenfor dette.
Forsvarets seniorforbunds hederstegn erstattet æresmedlemskap innstiftet av Forsvarets pensjonistforbund (FPF), seniorforbundets forløper. Alle dalevende æresmedlemmer fra FPF ble i 2011 tildelt Forsvarets seniorforbunds hederstegn.
Kloostrimetsa

Distrikt

Kloostrimetsa («Klosterskogen») er som bydistrikt det tynnest befolkede i byen. Her var det i 2010 bare 81 innbyggere - det dreier seg om et skogsområde. Kloostrimetsa ligger ved elven Pirita (Pirita jõgi).
Navnet har sammenheng med at den er et skogareal nær ved ruinene etter det en gang meget innflytelsesrike katolske klosteret Pirita (Sankta-Birgitta-klosteret, pirita klooster). Klosteret tilhørte birgittinerordenen, og ble ødelagt under den livlendiske krig på 1500-tallet. 
I Kloostrimetsa ligger Tallinns botaniske have, likeså Tallinns fjernsynstårn på 314 m høyde, og gravlunden Metsakalmistu («skogsgravlunden») der det ligger mange fra landets prominens.