google/wiki40b huggingface dataset:
Fylkesvei 3974

Fylkesvei 3974 går mellom Lonelia og Holmen i Søgne kommune. Veien er 4,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 155.
Jørgen Ringnis

Jørgen Ringnis (født før 1630, død etter 1650) var en dansk billedskjærer som hadde eget verksted i nærmere 30 år og som leverte prekestoler og altertavler til mange kirker, særlig på Lolland og Falster.
I regnskaper og andre kilder fra samtiden omtales han ofte som «Jørgen Billedsnider» og i en kontrakt har han tilnavnet «Rincknis». Han benyttet signaturen IR eller IRN.
Man kjenner til store deler av hans produksjon; 23 prekestoler og 8 altertavler.

Verker – utvalg

Prekestoler i Nakskov kirke, Vålse kirke, Kippinge kirke, Brarup kirke, Nørre Kirkeby kirke og Nørre Alslev kirke.
Seier'n er vår (sang)

«Seier’n er vår» er en sang som gjerne blir sunget av norske sportstilhengere når deres utøvere har gjort det godt. Sangen var opprinnelig i bruk etter frigjøringen i 1945.
Melodien er hentet fra et cakewalk-parti i stykket Way down South skrevet for piano av den britiske komponisten W.H. Myddleton (1873–1950) i 1897.
Dublon

En dublon (fra spansk doblón, som betyr «dobbel») var en spansk gullmynt verdt to escudo, og hadde en vekt på 6,77 gram. Escudo ble innført i 1537 av keiser Karl V, og ble brukt frem til 1800-tallet i Spania og de spanske koloniene. Myntenheten var et utbredt betalingsmiddel i Vest-Europa.
Utenfor Spania, inkludert Frankrike og den nye verden, ble dublonen kjent som «pistole» (Pistol).
Den spanske dublonen var en modell for flere andre europeiske gullmynter, som franske Louis-d'or, italienske doppia og sveitsisk duplone.
Astra Linux

Astra Linux er en russisk Linux-distribusjon som er basert på Debian. Den er utviklet for å dekke behovene til den russiske hæren, andre væpnede styrker og etterretningstjenester. Den sørger for databeskyttelse opp mot nivået «topp hemmelig» i det russiske forsvarsdepartementet. Det er offisielt sertifisert av det russiske forsvarsdepartementet, den føderale tjeneste for kontroll av teknikk og eksport og FSB.
Distribusjonen er tilgjengelig i utgaver for og IBM ESA/390.
Robert Edwards

Biografi

Han studerte ved University College of North Wales (UCNW). Han studerte genetikk ved Edinburgh Universitetet mellom 1951 og 1957. Her tok han sin doktorgrad i 1955.
Etter studiene arbeidet i ett år ved California Institute of Technology og i 1958 begynte han å arbeide ved  National Institute for Medical Research i London.  Fra 1963 arbeidet han ved University of Cambridge. I 1968 startet han samarbeidet med legen Patrick Steptoe. Deres banebrytende og omstridte forskning førte til at verdens første prøverørsbarn Louise Brown ble født i 1978. I 1980 grunnla han verdens første IVF-klinikk Bourn Hall i Cambridge. Som følge av metoden som de utviklet har over 4 millioner barn er født ved hjelp av IVF.
Edwards ble i dronningens fødselsdagsliste for 2011 utnevnt til Knight Bachelor og derved adlet. Han fikk dermed også rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn. Han er også kommandør av Den britiske imperieordenen.
Cream

Historie

Cream spilte blues og rock blandet med psykedelisk musikk, de regnes som grunnleggere av formatet «powertrio» (kun tre musikere) og slo igjennom i 1967 med «I Feel Free».
Eric Clapton var blant de første som skaffet seg wah-wah-pedal. Han brukte den effektfullt og med presisjon på låta «Tales of Brave Ulysses», og snart var wah-wah-pedalen fast utstyr for enhver sologitarist med ambisjoner om å bli kjent som dyktig gitarist.

Snart slutt

Trioen var aktiv i bare to år, men i denne tiden var de umåtelig populært. Cream viste også veien for den framtidige hardrocken med låter som «Sunshine of your Love», (med et riff som bare ventet på å bli oppdaget), og med «Strange Brew».
Bandet besto naturlig nok av tre store egoer, som utfordret hverandre og spilte briljant sammen. De var alle enere på sine respektive instrumenter. Utenom musikken hadde de det vanskelig med å omgås hverandre. I 1968 bli de enige om å gå hvert til sitt og oppløse Cream, noe som på alle kanter ble møtt med vantro og forundring, da gruppen uten avbrudd var regnet som den største i sin sjanger.

Gjenforening i 2005

Den 2. mai 2005 ga de sin første av tre gjenforeningskonserter. Den fant sted i Royal Albert Hall, hvor de også 36 år tidligere hadde holdt sin avskjedskonsert.
Hans Pettersson

Liv og virke

Pettersson ble utdannet som atomfysiker ved Instituttet for radiumforskning i Wien. Hans første vitenskapelig publikasjon i 1910 handlet om radium. Det var med disse kunnskapene at han senere ble oseanograf. Ved hjelp av radium kunne prøver av sedimenter som ble plukket opp fra havets bunn dateres. Pettersson ble den første professor i oseanografi i Sverige og opprettet i 1938 Oceanografiska institutet ved Stigbergstorget i Göteborg, gjort finansielt mulig ved støtte fra Knut og Alice Wallenbergs stiftelse. Han var også forstander av Bornös hydrografiske feltstasjon, som hadde blitt opprettet i 1902 av hans far og Gustaf Ekman. Pettersson var professor i oseanografi ved Göteborgs universitet fra 1930 til 1956.
Petterson var en meget god skribent og skrev mange populærvitenskapelige tekster som bidro til å kunnskap om havforskningen til allmenheten. I juli 1947 begynte den svenske dyphavsekspedisjonen Albatross sin jordomseiling med Pettersson som ekspedisjonsleder, en ekspedisjon som han planlagt og finansiert med private sponsorer.
Pettersson ble i 1948 medlem av Kungliga Vetenskapsakademien. Han var også innvalgt som utenlandsk medlem av Royal Academy i 1956.
Pont de Sèvres (Paris Metro)

Pont de Sèvres er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen er endestasjon på linje 9.
Howarthia

Utseende

Middelsstore stjertvinger med en lang, tynn stjert på bakvingene. Oversiden er gjerne brun med et blått felt på forvingen. Undersiden er lyst brunlig med en smal, hvit tverrstrek og et par oransje flekker ved bakhjørnet av bakvingen.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Kina og Indokina.
Vebjørn Tandberg

Bakgrunn

Vebjørn Tandberg var sønn av manufakturhandler i Bodø, Vebjørn Olsen Tandberg (1873–1934) og hustru Anna Therese Johanson (1878–1958).

Tandbergs radiofabrikk

Vebjørn Tandberg viet hele sitt voksne liv til ledelse og utvikling av Tandbergs Radiofabrikk. Gjennom sitt virke viste han seg som en uegennyttig og gemyttlig person, der hensynet til radiofabrikken kom foran egne private interesser. Vebjørn Tandberg var en bestemt person med klare oppfatninger og holdninger innenfor mange fagområder, ikke bare de rent teknologiske. 
Tandberg var en pionér i tenkning rundt det å skape gode forhold for sine arbeidstakere, for derved å oppnå mer innsats, større lojalitet og økt produktivitet. 42 timers uke og tre ukers ferie for alle ble innført i 1937, og en pensjonsordning og en sykeforsikringsordning ble innført i 1938. En fire ukers ferie for alle ansatte over 40 år ble innført i 1947. Arbeidsuken ble redusert til 39 timer i 1948. I sommermånedene var det fem dagers arbeidsuke fra 1955; hele året fra 1969.
Under krigen fikk han i stand en avtale med tyskerne som innebar at han hadde tillatelse til å produsere radioapparater, men ikke til å selge dem før etter at krigen var slutt og okkupasjonen av landet over. I stedet ble de stående på lager, der de etter krigens slutt var lett og raskt tilgjengelige for befolkningen og den sterke etterspørselen etter radioer som nå igjen var blitt lovlige.

Død

Vebjørn Tandberg tok den 30. august 1978 sitt eget liv ved å la bilen stå på tomgang i garasjen den dagen han fikk et brev om at hans nærvær var uønsket i bedriften han selv hadde grunnlagt. Hans livsverk - Tandberg Radiofabrikk - holdt på å gå konkurs grunnet store og voksende økonomiske problemer. Bedriften, som han verken eide eller styrte lenger, hadde også varslet om at den ønsket å frata ham hans hjem i Nordbergveien, som formelt sett var i bedriftens eie. Radiofabrikken ble slått konkurs 14. desember 1978
Buskhyttan

Buskhyttan er et tettsted i Nyköping kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 225 innbyggere.
Elizabeth Blackwell

Liv og virke

Hun reiste i 1831 sammen med sin familie til New York og de slo seg i 1837 ned i Cincinnati. Etter farens tidlige død, hjalp hun sin mor med å forsørge ytterligere åtte barn, ved å drive en internatskole. 
I 1844 klarte hun å komme inn på legestudiet i Geneva Medical College (idag Hobart and William Smith Colleges), i New York. Hun tok eksamen 1849 med beste karakter, og som den første kvinne til å ta medisinsk embetseksamen i USA. Senere studerte hun sammen med sin søster Emily Blackwell i Paris. De to etablerte i 1853 The Infirmary for Women and Children et sykehus for kvinner og barn, forøvrig det første i sitt slag utelukkende med kvinner som ansatte.
Blackwell grunnla i 1868 Woman's Medical College som senere ble sammenslått med Cornell Medical College. Hun deltok i 1869 ved grunnleggelsen av National Health Society of London og  the London School of Medicine for Women.
Wilhelm Zaisser

Liv og virke

I mellomkrigstiden var han hemmelig organisator i Rhinlandet og Ruhrområdet og ble benyttet som inspektør av kommunistorganisasjoner på forskjellig hold i verden. Under den spanske borgerkrig var Zaisser under navnet general Gómez sjef for de internasjonale brigader. Under annen verdenskrig arbeidet Zaisser i Moskva, blant annet med politisk omskolering av tyske krigsfanger. Han dukket opp i Øst-Tyskland i 1947 og ble i 1949 utdannelsessjef for folkepolitiets militære enheter.
I samband med grunnleggelsen av Stasi i februar 1950 ble Wilhelm Zaisser sjef og Erich Mielke hans stedfortreder med rang av statssekretær. Etter folkeopprøret i Øst-Tyskland 17. juni 1953 ble Zaisser avsatt, og Ernst Wollweber ble ny leder.
Plaza España (Bogotá)

Plaza España er en plass i bydelen Los Mártires i Bogotá. Den fikk sitt nåværende navn i 1902. Den befinner seg i nabolaget Voto Nacional, mellom Carrera 18 og 19, og Calle 10A og 11.
Plassen er kjent for de omkringliggende bygningene. Hospital San José ligger ved den sørlige enden, Liceo Nacional Agustín Nieto Caballero i vest og pastafabrikken El Gallo i nord. I øst står det flere republikanske herskapshus.
Plassen ble anlagt under navnet Plaza de Maderas i 1890. I 1916 ble det plassert en marmorbyste av Miguel de Cervantes Saavedra på plassen, og det ble anlagt gressplener.
Bel-Air (Paris Metro)

Bel-Air er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 6.
Tone Hulbækmo

Biografi

Hulbækmo vokste opp i en familie med sterke musikalske tradisjoner, på Tolga i Østerdalen. Det var det mye sang og musikk i hjemmet, og folkemusikken stod like sterkt som andre musikktradisjoner. Hun fikk undervisning i pianospill, noe som har kommet til nytte i forbindelse med hennes utstrakte bruk av trøorgel i folkemusikkproduksjoner. I 1977 startet hun ved Universitetet i Oslo, der hun fullførte mellomfag i musikk og grunnfag i sosialantropologi. I musikkmiljøet knyttet til universitetet møtte hun musikerne som senere kom til å danne middelaldermusikkgruppen Kalenda Maya.
Hulbækmo er en musiker med et stort musikalsk spekter, som spenner fra europeisk middelalder- og renessansemusikk via norsk folkemusikk, til melodier og viser med mer moderne referanser, inkludert barnesanger. Hennes bidrag som folkesanger har sine røtter i hjemtraktene på Tolga der hun lærte tradisjosmusikken fra eldre utøvere. Hun har også adoptert sangtradisjoner fra andre steder i Norge, og dekker hele den vokale tradisjonen fra bånsuller, kjærlighetsviser, slåttetralling, barneregler, lokk og ballader til religiøse folketoner. Hulbækmo akkompagnerer ofte seg selv på norsk harpe, en harpetradisjon som døde ut for omtrent 200 år siden i Norge, men som hun har blåst liv i på nytt. Hun har utviklet en helt personlig spillestil på dette instrumentet, og spiller også harmonium og middelalderlyre.
Hulbækmo er kjent som en artist som går sine egne veier med folkemusikken og gir den et svært personlig preg uten å være bundet av tradisjon. Hun blander ofte tradisjonen med elementer fra andre musikkstiler som jazz, klassisk og etnisk musikk. Musikken hennes karakteriseres likevel oftest som folkemusikk. Hun har gitt ut åtte musikkalbum og fått to Spellemannpriser. Hun har også laget mye musikk og forestillinger for barn. Sammen med ektemannen Hans Fredrik Jacobsen er hun medlem av middelaldermusikkgruppen Kalenda Maya, som også har vunnet en Spellemannpris. Hun står i tradisjonen etter Brita Bratland. De har også sønnene Hans (f. 1989) og Alf Hulbækmo (f. 17. mars 1992), og sammen hodt de flere konserter i 2014 med sitt familieorkester der sønnene Hans spiller på slagverk, munnharpe og sag, og Alf på tangenter, altsax og munnspill. Mor Tone synger og spiller på harpe, lyre og trøorgel, mens far Hans Fredrik spiller på sine fløyter, sopransax, torader og gitar.
Johanne Andersdatter (Panter)

Johanne Andersdatter (Sappi eller Panter, ca. 1400 – 1479) var en dansk adelsfrue og godsejer, gift med Niels Eriksen Banner.
Hun var datter av Anders Nielsen Panter, til Asdal og Ide Lydersdatter Holk. Hun tillegges ofte slektsnavnet Sappi, men hører egentlig til slekten som førte en panter i sitt våpen. Da alle hennes brødre døde som små, var hun eneste arving og hadde derfor mange friere. En av disse, hr. Bonde Due til Torp, ble hun angivelig voldtatt av. Senere giftet hun seg dog med ham. De fikk fire barn, deriblant sønnen Mikkel Due. 
Senere giftet hun seg med riksråd Niels Eriksen til Vinstrup, med hvem hun ble stammor til hele den senere slekten Banner. De fikk til sammen fjorten barn. Hun overlevde sin ektemann i mange år og nøt megen anseelse; 1462–63 forekommer hun som kongelig høvedsmann i Vendsyssel. Hun tilbrakte sin enkestand som borgfrue på farsslektens gård Asdal sydøst for Hirtshals. Som den siste av sin en gang berømte slekt, døde hun i 1479 og ble begravet i Dueholm kloster ved siden av sin siste ektemann. Her fantes hennes gravsten frem til det 18. århundre, men er nå vekk.
Hyperpigmentering

Hyperpigmentering er en dermatologisk tilstand der huden eller negler får mørkere områder fordi fargepigmentet melanin akkumulerer.

Årsaker

Hyperpigmentering kan komme av solskader, betennelse eller andre hudskader, eksempelvis relatert til akner  
Andre sykdommer som kan lede til hyperpigmentering  er Addisons sykdom, Cushings syndrom eller diabetes.
Universal Product Code

Universal product code (UPC) er den originale strekkoden, brukt i USA og Canada for vareartikler. Første koden som ble lest av en UPC-scanner var en 10-pakning Wrigley's Juicy Fruit i juni 1974. Koden hadde tolv sifre (elleve sifre og ett kontrollsiffer). Etter at Europa innførte sitt eget strekkodesystem (European Article Number), har dette systemet blitt verdensledende. Den originale UPC-koden har i EAN-systemet fått betegnelsen EAN.UCC-12.
Friidrett under Paralympiske sommerleker 2016 – 200 meter menn

200 meter for menn under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro i Brasil ble arrangert på Estádio Olímpico João Havelange fra 8. til 16. september 2016.
Parnassius phoebus

Utseende

Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. 
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler).  I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.  Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.  Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.

Levevis

Parringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene.  Eggene legges på næringsplanten. 
Larven lever som plantespiser på ulike planter i slektene nellik og sildre, som Saxifraga aizioides, S. calycina og S. nivalis. Men også i takløkslekten, Sempervivum, som S. montanum, S. tectorum, samt slekten bergknapp, Sedum, som S. album, S. debile, S. lanceolatum, S. obtusatum, S. stenopetalum, S. wrightii, og arten rosenrot, Rhodiola rosea.
Parnassius phoebus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen.
You've Got to Hide Your Love Away

«You've Got to Hide Your Love Away» er en sang av rockegruppen The Beatles. Sangen er mest skrevet av John Lennon (men offisielt kreditert Lennon/McCartney). Den ble utgitt 6. august 1965 på albumet Help!.
«You've Got to Hide Your Love Away» var inspirert av Bob Dylans sanger. Det har blitt hevdet at sangen handler om The Beatles' manager Brian Epstein som var homofil, men Lennon hverken bekreftet eller avbekreftet dette i intervjuer. Sangen ble innspilt 18. februar 1965 i Abbey Road Studios, og med unntak av Andy White på Love Me Do og diverse keyboard av George Martin, var «You've Got to Hide Your Love Away» den første av gruppens innspillinger hvor de benyttet en ekstern musiker.
En alternativ tagning ble utgitt på Anthology 2 i 1996.
Fagpressenytt

Fagpressenytt er medlemsbladet til Den Norske Fagpresses Forening. Bladet dekker deler av mediebransjen som omhandler fagpresse, ansatte, nye fagblader, tidsskrifter og lignende.
Ansvarlig redaktør per november 2008 er Berit Nyman.
Irsk vannspaniel

Opprinnelse og alder

Irsk vannspaniel er trolig en etterkommer av tilsvarende hundetyper fra Mellom-Europa. Noen har også indikert at irsk setter kan ha bidratt som progenitor for hunderasen, uten at dette har latt seg kan bekrefte. Også barbet, storpuddel og portugisisk vannhund blir nevnt som mulige bidragsytere, men en nyere studie viser nå at dette trolig ikke er tilfellet og at slektskapet med disse rasene faktisk er ganske fjernt.
Det man vet om rasen i dag er at irsk vannspaniel danner en naturlig klade sammen med retrievere og newfoundlandshund, som altså er dens nærmeste slektninger. Som sådan ser rasen ut til å være nærmest beslektet med curly coated retriever, som trolig er et søstertakson. Det nære slektskapet mellom disse to rasene forklarer også pelsen på curly coated retriever.
Arbeidene med å forme rasen startet i Irland i 1834 og har blitt kreditert Justin McCarthy fra Dublin, men han etterlot seg ingen dokumentasjon. Den ble anerkjent av The Kennel Club i 1862, i forbindelse med en hundeutstilling i Birmingham.
Irsk vannspaniel er en utpreget brukshund som kan brukes til en rekke formål. Den høyt utviklede luktesansen kan gjøre denne hunden til en glimrende trøffelhund, ettersøkshund, narkotikahund eller lignende. Den trenger mye mosjon og mental stimulering for å trives godt. Daglig stell av pelsen er nødvendig.
Hunderasen virker dessverre å være predisponert for visse kreftformer og har i snitt relativt kort levealder for sin størrelse. En studie (publisert i ISRN Veterinary Science) fra 2012 viser at av 95 dødsfall var hele 53 (55,8 %) relatert til kreft. Gjennomsnittsalderen var 9,33 år.

Utseende, anatomi og fysikk

Irsk vannspaniel er robuste hunder, og noe høyere enn andre spanieler. Hannene skal være mellom 56 og 61 centimeter, og hunnene skal være 53 til 58 centimeter. Hannene veier 25 til 30 kg, og hunnene 20 til 26 kg. Pelsen skal være medium brun eller mørk brun eller mørk gul.
Irmtraud Morgner

Bakgrunn

Irmtraud Morgner var datter av en lokomotivfører. Hun tok Abitur (artium) i 1952 ved det som i dag kalles Agricola-Gymnasium i Chemnitz og studerte deretter germanistikk og litteraturvitenskap ved Universitetet i Leipzig. 
Morgner var gift to ganger, først med Joachim Schreck, en senere redaktør ved Aufbau-Verlag som hun i 1967 fikk en sønn med, og fra 1972 til 1977 med forfatteren Paul Wiens. Sistnevnte var Inoffizieller Mitarbeiter (IM) i Stasi og leverte dem rapporter om Morgner inntil hun oppdaget dobbeltlivet hans og skilte seg fra ham.

Litterær karriere

Fra 1956 til 1958 arbeidet hun i redaksjonen til litteraturtidsskriftet neue deutsche literatur og levde senere av forfattervirksomheten.
Morgner startet opp med fortellende verk holdt i en relativt konvensjonell sosialistisk-realistisk stil. Gjennombruddet blant publikum i DDR kom med Hochzeit in Konstantinopel (1968) der hun for første gang viser sin karakteristiske virtuose blanding av fantastisk litteratur og realistiske hverdagsskildringer sett fra et feministisk perspektiv. Disse virkemidlene videreutviklet hun i det som regnes som hovedverket, den uvanlig bredt anlagte romanen Leben und Abenteuer der Trobadora Beatriz nach Zeugnissen ihrer Spielfrau Laura (1974). Med denne og etterfølgeren Amanda. Ein Hexenroman (1983), fikk hun et stort publikum blant hovedsakelig kvinnelige lesere i DDR og Forbundsrepublikken.
I 1987 fikk Morgner en kreftdiagnose og ble i årene etter operert en rekke ganger. De to sistnevnte verkene var ment å inngå i den såkalte Salman-Trilogie med Laura (Amanda) Salman som gjennomgangsfigur, men Morgners arbeidskapasitet sank etter kreftdiagnosen og hun fullførte aldri det tredje verket. Fragmentene ble utgitt posthumt under navnet Das heroische Testament (1998).
Fortet ved Vuren

Fortet ved Vuren er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen. Det befinner seg i kommunen Lingewaal i den nederlandske provinsen Gelderland, der det er plassert ved elven Waal mellom landbyen Vuren og byen Gorinchem.
Fortet ble bygget på elven Waals nordlige dike, rett ovenfor Slott Loevestein. Det var omgitt av en vollgrav og på diket mot elven lå en enkel redutt av jord. Fortet hadde tre hovedoppgaver: sammen med Slott Loevestein skulle det stenge tilgangen til elven, videre beskytte slusene som befant seg foran og bak fortet og dessuten beskytte den gamle festningsbyen Gorinchem mot direkte angrep.
I 1844 ble en redutt og en lunett føyet til, og i løpet av årene 1847 til 1849 ble fortet utvidet med et nytt, bombesikret tårn med kjeller og to etasjer og en diameter på 40 meter. Dette ble bygget i fortets redutt, og rundt dette ble en vollgrav med vindebro anlagt.
De neste omfattende forandringene fant sted i 1873-'79 da tårnets øverste etasje ble revet fordi det på grunn av høyden kunne fungere som et enkelt mål. En dekningsvoll av jord med et Artilleribatteribatteri ble føyd til, redutten ble føyd sammen med lunetten og østsidens forsvar ble forbedret ved at et frittstående contrescarpgalleri ble bygget. Videre ble en bombesikret kaserne med remiser bygget nord i fortet. På denne tiden kunne opptil 500 soldater forlegges her.

Fortet idag

Fortet ved Vuren eies av Staatsbosbeheer, mens stiftelsen Wandel & FietsForten driver et overnattingssted og kafé her. I den varme årstiden finner ulike arrangementer sted, som for eksempel sykkelturer og vandringer med basis i fortet, mens flaggermusene overtar fortet om vinteren og bruker det til vintersøvn. Blant fugleartene som finnes rundt fortet er kattugler og isfugler.
Lysefjorden Rundt Extreme Ultra Trail

Lysefjorden Rundt Extreme Ultra Trail er et årlig ultraterrengløp som arrangeres rundt Lysefjorden i Forsand kommune i Rogaland. Løpet ble arrangert første gang i 2016.
Løpet er på ca 130 km, og har 5-6.0000 høydemeter.