Trujillo (Peru)

Historie

I førkolumbisk tid fra omkring 900 år f.kr. til omtrent år 200 e.kr var området befolket av Cupisnique-kulturen som gled over i Moche-kulturen omkring år 100 - 200. Chimú erstattet Moche-kulturen omkring år 900, og de bygde byer i dalføret Moche nær stedet dagens by Trujillo ligger. De arkeologiske utgravningene av  Chimú-hovedstaden Chan Chan 4 kilometer vest for Trujillos sentrum har siden 1986 vært på UNESCOs liste over verdensarvsteder. I 1470 ble Chimú-riket beseiret av inka-kongen Topa Inca Yupanqui og innlemmet i Inkariket. Dette varte i omtrent 50 år til de spanske conquistadorene ankom.
Byen Trujillo ble grunnlagt 6. desember 1534 av den spanske conquistadoren Diego de Almagro og døpt Villa de Trujillo etter Francisco Pizarros fødeby Trujillo i regionen Extremadura i Spania. Den ble offisielt stiftet som by i den nyopprettede spanske kolonien Nueva Castilla den 5. mars 1535 av Francisco Pizarro. 23. november 1537 fikk Trujillo bystatus av spanskekongen Carlos I, og 7. desember samme år godkjente kongen byens våpenskjold og ga byen tittelen Nobilísima Ciudad de Trujillo. Byen ligger på en fruktbar elveslette, og dyrking av sukkerrør og hvete, samt husdyrhold gjorde at Trujillo blomstret. I 1544 besto byen av 300 hus og omtrent 1 000 innbyggere.
I en bulle utstedt av pave Gregor XIII i 1577 ble bispedømmet Trujillo opprettet, og i 1616 ble den tilhørende katedralen innviet. I 1687 beordret visekongen Melchor de Navarra y Rocafull at en bymur skulle bygges for å beskytte innbyggerne fra pirater. Bymuren var ellipseformet og hadde 15 bastioner og 5 porter (dagens hovedgate Avenida España følger det som en gang var ytterkanten av den gamle bymuren og omkranser byens historiske sentrum).
I september 1820 ankom General José de San Martín Trujillo, og intendanten i Trujillo by José Bernardo de Tagle sluttet seg til frigjøringsbevegelsen. 24. desember samme år erklærte han Trujillo Intendancia (intendancia tilsvarer region i kolonien) som uavhengig av Spania og heiste nasjonalflagget i byen. Dette ble starten på det avgjørende felttoget i den peruanske uavhengighetskrigen som endte med frigjøring fra Spania i 1824. Under Salpeterkrigen mot Chile mellom 1879 og 1883 ble Trujillo spart for krigshandlinger, men mange av byens innbyggere deltok i kampene for Perus selvstendighet.

Næringsliv

Landbruk er Trujillos tradisjonelle eksistensgrunnlag, og er fortsatt viktig for området. De viktigste jordbruksproduktene er sukker og asparges. Byen har ikke tungindustri, men sukkerraffineriene og byggenæringen sysselsetter mange. Trujillo er også et kommunikasjonssenter for transport - selv om byen ikke har egen havn. Trujillo regnes som det nordlige Perus «hovedstad» og økonomiske senter.

Kommunikasjon

Hovedveien PE-1N (den panamerikanske hovedveien) går i nord-sør-retning, og forbinder Trujillo med Chiclayo, Piura og Ecuador i nord, og Chimbote, Huacho, Lima og Chile i sør. Hovedveien PE-10A går østover til Laredo, Otuzco og Huamachuco. I Huanchaco omtrent 10 kilometer nordvest for Trujillo ligger Carlos Martínez de Pinillos internasjonale lufthavn. Mellom lufthavnen og Trujillo sentrum går det en fire-felts hovedvei.
Trujillo har ingen havn selv. Nærmeste havn er i byen Salaverry omtrent 14 kilometer lenger sør.
Trujillo har tidligere hatt flere jernbaner, men ingen av disse eksisterer lenger. Det foreligger imidlertid konkrete planer om å starte opp trikkelinjer i byen.