google/wiki40b huggingface dataset:
Françoise Henry

Bakgrunn

Henry var født i Paris men vokste opp i Limousin. Hun var eneste barn av Jeanne Henry (født Clément) og René Henry, assisterende chef de cabinet for presidenten for det franske deputertkammer, professor ved L'École des Sciences Politiques og forfatter. Faren forlot familien i Françoises barndom. Hennes bestefar, Charles Clément (1821-1887), far kunstskribent og filosof, og hans innflytelse satte et preg på henne under hennes besøk hos bestemoren nær Paris.
Etternavnet var opprinnelig stavet Henri.
Hun studerte ved École du Louvre under keltologen Henri Hubert.

Karriere

Henrys første betydelige utgivelse var Les Tumulus du Départment de la Côte-d’Or, en omfattende avhandling av gravanlegg i jernalderen ved Côte-d'Or i Frankrike. Hun studerte kunsten under karolingerne, og annen middelalderkunst og det var hennes interesse for kunsten under middelalderen som førte henne til Irland og University College Dublin, særlig etter et besøk på slutten av 1920-tallet hvor hun fikk studere de to Ahenny-høykorsene i sandstein fra 700-tallet i grevskapet Tipperary. I 1928 publiserte hun sin første artikkel om irsk middelalderkunst, La chapelle de Cormac à Cashel.
På University College Dublin begynte hun i 1934 som utvekslingsforeleser i fransk. På 1940-tallet foreleste hun i arkeologi og europeisk kunst samtidig mens hun arbeidet med studiet av irske oldtidsgjenstander og samlet en stor samling av illustrasjoner av irsk kunst i form av trykk og fotografier. En tid senere ble hun direktør for studiet av arkeologi og kunsthistorie av europeisk maleri.
Hun utførte en betydelig med arkeologisk utgravning i Glendalough, en landsby ved ruinene av et kloster i Wicklow, ved Iniskeaøyene utenfor kysten av grevskapet Mayo, og andre steder, men var hovedsakelig kjent som forsker på irsk kunst fra tidlig irsk middelalder. I 1940 publiserte hun Irish Art, en omfattende studie som kombinerte resultatet av manuskripter, skulptur, og metallarbeid i Irland.
Under andre verdenskrig har hun involvert i evakueringene av gjenstander fra museer i Frankrike og London, som sekretær for kommisjonen for bevaringen av kunst i det okkuperte Europa. Senere under krigen arbeidet hun i krigsindustrien i England, og så som ambulansesjåfør i Frankrike fra 1944.
Høydepunktet i hennes publisering var et verk i tre bind på fransk og engelsk som kom i tiden mellom 1963 og 1970; L’Art irlandais, irsk kunst i den tidlige kristne perioden, under invasjonene fra vikingene og romansk tid.
Henry ble pensjonert fra universitet i 1974, det samme året hvor den moderne utgivelsen av Kellsboken kom ut, og hvor hun selv hadde skrevet teksten for reproduksjonene. Hun var den som hadde identifiserte de ulike skriverne i det opprinnelige manuskriptet,
Hennes siste år tilbrakte hun ved sitt hjem i Lindry i Frankrike hvor hun døde i 1982.
Vikhammer

Vikhammer er Malvik kommunes mest folkerike område og det ene av to befolkningsmessige tyngdepunkter i Malvik kommune i Trøndelag. Det andre tyngdepunktet i kommunen er Hommelvik der kommuneadministrasjonen er lokalisert. Vikhammer sentrum er beliggende ca. 13 km fra Trondheim sentrum, og har jernbanestasjon (12,7 km fra Trondheim sentralstasjon), kjøpesenter, sykehjem, lege og ikke langt unna ligger Malvik videregående skole, Vikhammer barneskole og Vikhammer ungdomsskole. Navnet Vikhammer kommer fra en gård med samme navn. 
Bebyggelsen rundt Vikhammer består i hovedsak av eneboliger, og henger sammen med boligområdene på Saksvik og Hundhammeren videre vestover, inntil bebyggelsen langs fylkesveien opphører brått ved kommunegrensa mot Trondheim. Store deler av befolkningen på Vikhammer pendler til Trondheim i forbindelse med skole og jobb. 
Vikhammer sentrum ligger langs Malvikvegen, som inntil det ble bygget motortrafikkvei mellom Ranheim og Hell, var en del E6. Fra lyskrysset i Vikhammer, går det en forbindelsesvei opp den såkalte Elvdalen til Leistad og nye E6. Ved midlertidige stengninger av Væretunnelen på E6, ledes trafikken fra E6 via Elvdalen og ned til Vikhammer og videre mot Trondheim via Saksvik og Hundhammeren. 
Kollektivtilbudet på Vikhammer er AtBs linje 79 mellom Trondheim og Vikhammeråsen og linje 70 mellom Strindheim og Hommelvik/Stjørdal. Vys lokaltog Steinkjer-Trondheim-Røros har stopp på Vikhammer stasjon hver vei, og også togene til/fra Östersund stopper på Vikhammer stasjon.
Hydrometer

Bruk av hydrometer

Hydrometere brukes mye ved verdifastsettelsen av oppløsninger både av melk sukker, øl, vin, svovelsyre og andre.
Melk er sammensatt av stoffer som både er lettere og tyngre enn vann, som fett, sukker og salter. Derfor er det også nødvendig med fastsettelse av fettinnhold for å bestemme melkas kvalitet.
En alkoholmåler er et hydrometer som er kalibrert for å bestemme alkoholstyrken i væsker. Det kan også kalles en Oechslevekt.
Et saccarometer er et hydrometer som er kalibrert for å bestemme sukkerkonsentrasjonen i væsker. Det brukes ofte av øl- og vinbryggere for å bestemme sukkermengden før gjæringen startes.
Et termohydrometer er et hydrometer som også er laget som termometer. Dette er nyttig fordi tettheten av væsken varierer endel med temperaturen.
Ved analyse av finkornede jordprøver er det nyttig å løse en bestemt volumenhet jord i et kjent volum vann. Når jordpartiklene er svevende i løsningen vil hydrometeret flyte høyere.

Urinundersøkelse

Tidligere var det vanlig på legekontorer og sykehuslaboratorier å måle tettheten av urin med hydrometer. Det er kommet analysestrimler som med mange andre analyser også gir urinens tetthet som en farge som kan tydes med en fargeskala. Ved dehydrering / væskemangel vil urinen bli mer konsentrert med større tetthet og hydrometeret ville flyte høyt. Ved nyresvikt kan det komme mye urin med lav tetthet siden nyrene ikke greier å bli kvitt avfallsstoffer og substanser som bør fjernes fra blodet.

Feilkilder ved bruk av hydrometer

Hydrometeret må flyte fritt. Dersom det gnisser mot kanten av beholderen som væsken er i, kan det bli for høy eller for lav måling. Dersom overflatespenningen trekker hydrometeret opp eller ned kan dette gi en feil i avlesingen. Dersom det er mye kullsyre i væsken, vil CO2 bobler sette seg på hydrometeret og trekke det opp.
The Town I Loved So Well

«The Town I Loved So Well» er en sang, skrevet av Phil Coulter om hans barndom i Nord-Irland. De to første versene handler om den enkle livsstilen han vokste opp med i Derry, mens de to siste handler om konflikten i Nord-Irland. Han beklager seg over hvordan hans blide by har blitt en stor militær utpost, forpestet av sekterisk vold.
The Dubliners. Gruppas coverversjon ble utgitt på LP-platen Plain and Simple (Polydor 2383 235) i 1973. Produsent var Phil Coulter.
Pierre Bensusan. Hans coverversjon ble utgitt på LP-platen Prés de Paris (Dadgad Music DM-1001) i 1975.
Tri Yann, en berømt bretonsk muskikkgruppe, har også spilt inn en coverversjon. Den bærer tittelen «La Ville que J'ai Tant Aimée» og ble utgitt på LP-platen Café du Bon Coin (Marzelle 814 276-1) i 1983. Teksten er på fransk. Produsent var Joël Cartigny. Denne franske teksten gjengir ikke innholdet i Phil Coulters original.
Hannes Wader laget en tysk coverversjon med tittelen «Kleine Stadt».

Norsk versjon

Lillebjørn Nilsen har gjendiktet originalteksten til norsk. Den norske tittelen er «Byen jeg kjente som min». Nilsen spilte inn sangen. Den ble utgitt  på LP-platen Original Nilsen (Studio B BLP  4006) i 1982.
Furubarkglansvikler

Utseende

En liten til middelsstor (vingespenn 10-14 millimeter), mørkbrun vikler. Forvingen har to vinklede, hvite tverrbånd med brun midtstripe, det innerste gjerne svakt eller avbrudt i midten. I vingens ytterste del er det en hvit flekk ved framkanten og 3-5 korte, svarte lengdestreker som danner en "rist" litt foran bakhjørnet.

Levevis

Larven lever under barken på furu (Pinus sylvestris), der denne har fått en skade.
Man kan se hvor de har gått inn ved at det drysser ut rødbrunt gnagemel. De voksne viklerne flyr fra mai til august.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa, unntatt i sørøst, og i det nordlige Asia.
I Norge er den utbredt over hele landet, men mangler i ytre strøk av Vestlandet.
Jianping (Chaoyang)

Jianping (kinesisk: 建平县; pinyin: Jiànpíng Xiàn) er et fylke i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Chaoyang.
Befolkningen var på 573 670 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 101 går gjennom området. Den begynner i Beijing og fører via blant annet Chengde til Shenyang.
Subliritum

Subliritum er et norsk black metal-band som ble dannet i 1998 av brødrene Jonas og Kristian Moen fra Levanger i Nord-Trøndelag. Bandet spilte tidlig inn demoen Chemical Bastard og fikk kontrakt med plateselskapet Evil Horde Records i Brasil. Flere medlemmer ble rekruttert, blant dem Sverre Berntsen fra Verdal og Torbjørn Schei fra Steinkjer, før bandet flyttet til Trondheim for å spille inn debutalbumet Dark Prophecies i 2001. I årene som fulgte spilte Subliritum en del konserter i Norge, men ble lagt på is etter utgivelsen av EP-en Dark Side of You i 2004 da trommeslager Vegar Larsen og vokalist Torbjørn Schei valgte å satse stort på bandet Keep of Kalessin. I 2008 valgte de resterende medlemmene å gjenopplive Subliritum, og Dag Müller kom med som ny gitarist. Bandet ga ut sin andre fullengder "A Touch Of Death" mai 2011. Denne har til dags dato høstet god kritikk fra hele utlandet. I mars 2014 ble tredje fullengder Downfall utgitt via det australske plateselskapet Battlegod Productions.
Solberg–Hunterdon Airport

Historie

Plassen ble grunnlagt i 1941 av flypioneren Thor Solberg. Han etablerte en flyskole for utdanning av US Air Force-flyvere. Solberg Airport er en liten flyplass i det sentrale New Jersey som benyttes av privatfly og forretningsfly. I 1985 ble Thor Solberg tatt inn i New Jersey Aviarion Hall of Fame. Solberg er ansett som en viktig flypioner også i Norge, og Jarlsberg flyplass er dedikert til hans minne. Solberg drev flyskole på Jarsberg flyplass på 1950- og 1960-tallet. Flyplassen brukes i dag som en privat flyplass og som et fallskjermsenter.

Fasiliteter og fly

Solberg Airport utgjør 725 dekar i Readington i New Jersey og har to rullebaner. Rullebane 22/4 er på 1 138 x 15 meter på en høyde av 65 moh. Denne banen er belagt med asfalt, og en annen bane på 224 x 61 m har gressdekke.
Flyplassen har i gjennomsnitt 21 500 flybevegelser årlig, 59-60 daglige bevegelser: 65 % lokale private og  og 35 % forretningsfly. Et hundretalls (97) fly er basert på flyplassen: 80 enmotors, 9 flermotors, 6 jetfly, og 2 helikoptre.
Solberg Airport drives av to generasjoner av Thor Solbergs arvinger. Hans barn: Thor Solberg Jr, Lorraine Solberg og Suzy Solberg Nagle drifter dag-til-dag-operasjoner med hjelp av sine fire barn.

Ballong festival

Quick Chek New Jersey Festival of Ballooning-festival feiret sitt 25-årsjubileum i 2007. I 2007, og arrangementet var det største av sommerens varmluftsballong-festival i Nord-Amerika, og det ble drevet av Howard Freidman og Sally Mazzochi.
MP18

Historie

MP18 ble designet av Theodor Bergmann og tatt i bruk i 1918 av den tyske hæren under den første verdenskrig. Der ble den brukt som standardvåpenet til Stosstruppen, angrepsgrupper som var spesielt trent for skyttergravskrig. Produksjonen av MP18 ble avsluttet i 1920 ved avvæpningen av Tyskland. Skuddtakt og volum fra disse våpnene skapte et så stort inntrykk på de allierte at ved Versaillestraktaten forbød videre utvikling og produksjon av slike lette helautomatiske våpen.

MP28

I 1928 ble produksjonen tatt opp igjen og den fikk nytt navn, MP28. Den ble også modifisert, fikk nye sikter, nytt magasin, feste til bajonett, omstiller til halvautomatisk ild m.m.
Qingtan

Qingtan (kinesisk: 清谈 / 清谈 , W.-G.: Ch'ing-t'an, «ren konversasjon»), også kalt qingyan (清 言), var en taoistisk strømning i tiden for Wei- og Jindynastiene (220-420) og under Norddynastiene.
Qingtan sanmenlignes ofte med den japanske zens bruk av koan.
Qinqtan tok sikte på høflig ren konversasjon om metafysikk, filosofi og personligheter. Foreteelsen var særlig populær i Den sørlige hovedstad mot slutten av Han, De stridende stater og De tre riker (Wei, Shu-han, Wu). Den fremste av slike diskusjonsgrupper, i sentrum av læren om den filosofiske taoismen – især av Laozi (Daodejing) og Zhuangzi – , var «De syv vise i bambuslunden». Til Qingtan-foretredere regnes blant andre Han Yan (何晏), Wang Bi (王弼), Xiahou Xuan (夏侯玄), Wang Yan (王衍) og Guo Xiang (郭象).
Aleksej Rykov

Bakgrunn

Rykov kom fra en bondefamilie i Saratov.

Politisk virke

Han sluttet seg til det russiske sosialdemokratiske arbeiderparti i 1898, og fulgte ved splittelsen i 1903 under den andre partikongressen mellom bolsjevikene og mensjevikene førstnevnte. Rykov fungerte deretter som agent for bolsjevikene i Moskva og St. Petersburg.
Han spilte en viktig rolle i 1905-revolusjonen. I de følgende årene ble han en av bolsjeviklederne. Han ble valgt som medlem av partiets sentralkomité ved den tredje partikongressen i London i 1905 samt ved den fjerde partikongressen i Københamn året derpå. Ved den femte kongressen i London ble han valgt som adjungert medlem av sentralkomitéen.
I 1912, rett før han ble sendt til Sibir, røk han uklar med Lenin rundt spørsmål om samarbeid med de andre arbeiderpartiene.
I 1917 ble han valgt til medlem av sentralkomiteen, men igjen skulle samarbeidsspørsmålet føre til problemer. Da et forslag om dette ble forkastet november samme år forlot han sentralkomiteen. Han aksepterte etter hvert nederlaget, og i 1918 ble han valgt til leder av finansministeriet. I 1920 ble han på nytt valgt inn i sentralkomiteen og fungerte frem til 1924 som medlem av organisasjonskomiteen. I 1922 ble han valgt til politbyrået. Etter at Lenin ble syk ble han stedfortredende regjeringsleder, og etter dennes død gikk han av som finansminister for å overta som regjeringsleder.
I de påfølgende partikampene utgjorde Rykov sammen med Nikolaj Bukharin og Mikhail Tomskij den moderate fløyen som la vekt på alliansen med bøndene mot venstrefløyen som prioriterte hurtig industrialiering på bekostning av bøndene. Derfor allierte de seg først med Stalin, Kamenev og Zinovjev mot Trotskij, deretter med Stalin mot Kamenev og Sinovjev. Da imidlertid Stalin og flertallet begynte å innta venstreopposisjonens gamle standpunkter havnet de i opposisjon, den såkalte høyreopposisjonen. Rykov ble i 1930 avsatt som regjeringssjef og mistet plassen sin i politbyrået. Året etter fikk han vervet som leder for post- og telegrafdepartementet, et verv han hadde til 1936. I 1934 ble han degradert til observatør i sentralkomiteen og i 1937 ble han arrestert på et møte i sentralkomiteen og ekskludert fra partiet.
I 1938 ble Rykov, sammen med blant andre Bukharin, henrettet i den tredje og siste Moskvaprosessen, anklaget for landsforræderi og konspirasjon. Han ble rehabilitert først i 1988.
Kista tunnelbanestasjon

Kista tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den trafikkeres av T-bane 3 (blå linje), og er den eneste stasjonen på denne linjen som ligger over bakkenivå (på en viadukt).
Active Endeavour

Norske skip i Active Endeavour

Til denne operasjonen har Norge bidratt femten ganger, med fem fregatter, fire missiltorpedobåter, fire undervannsbåter og to overvåkningsfly. KNM «Narvik» deltok i to perioder fra 2001-2002, KNM «Trondheim» høsten 2002, 21. MTB skvadron og mobilt støtteelement i 2003, KNM «Narvik» igjen i 2004 og KNM «Trondheim» i 2005. I tillegg kommer to P-3 Orion overvåkningsfly i 2005 og 2006.
Flere Ula-ubåter har deltatt i Active Endeavour. Ubåtenes oppgave er å innhente informasjon om skipstrafikken, og de har utmerket seg som blant de mest effektive. Under operasjonen i det subtropiske klimaet ble et problem med kjølingssystemene oppdaget, og KNM Ula har fått en oppgradering som skal sørge for at temperaturene ikke blir for høye.

Andre lands skip i Active Endeavour

Tyskland har bidratt med 190 mann, en fregatt og en ubåt i operasjonen. I tillegg deltar Alster (klasse 423), som er et etterretningsskip. Dette seiler under tysk flagg og er ikke avgitt til NATO-kommandoen.
Forum 18

Forum 18 er en norsk menneskerettighetsorganisasjon som arbeider for tros- og religionsfrihet for alle, med utgangspunkt i Artikkel 18 i Verdenserklæringen om menneskerettighetene.
Forum 18 News Service, etablert av Forum 18, er en kristen nyhetstjeneste som via Internett og e-post rapporterer om trusler og handlinger som motarbeider retten til trosfrihet for alle. Rapporteringen gjøres uavhengig av religiøs tilhørighet, og på en objektiv, sannferdig og aktuell måte. Nyhetstjenesten konsentrerer seg i hovedsak om stater i det tidligere Sovjetunionen, inkludert Sentral-Asia og Øst-Europa, men har også publisert rapporter om Tyrkia, Burma, Kina (inkludert Xinjiang), Laos, Mongolia, Nord-Korea og Vietnam.
Nyhetstjenesten publiseres i to utgaver, begge på engelsk: En ukentlig nyhetsoppdatering hver fredag og en nesten daglig utgave på hverdager.
Wigandgården

Wigandgården ligger i Agnes Mowinckelsgate 6 og Lars Hillesgate 26 i Bergen. Denne funksjonalistiske forretnings- og leiegården er tegnet av arkitekt Georg Fredrik Fasting, mest kjent for den røde telefonkiosken fra 1933, og Trygve Knudsen. Bygget ble oppført mellom 1939-1940 og ble opprinnelig bygget for bilforretningen Wigand. Wigandgården ligger i tilknytning til et større funksjonalistisk kulturminnemiljø med andre bilforretninger og bensinstasjoner fra perioden.
Oseaniamesterskapet i fotball for kvinner 1998

Oseaniamesterskapet i fotball for kvinner 1998 var det sjette Oseaniamesterskapet i fotball for kvinner. Mesterskapet ble arrangert i Auckland i New Zealand mellom 9. og 17. oktober. På grunn av en dobling av deltakerland, ble mesterskapet delt opp i to innledende puljer a tre lag. De to beste gikk til semifinale, der de møtte de to lagene fra den andre puljen til semifinale. Mesterskapet fungerte også som kvalifisering til VM. Vinneren ble kvalifisert.
Marg Moll

Liv og verk

Hun begynte sin utdanning ved Städelschen Institut i Frankfurt am Main, og fattet umiddelbart interesse for skulptur. Hun fikk undervisning av maleren Oskar Moll, fra 1905 av, og de ble gift i 1906. De dro sammen til Berlin, og arbeidet en tid i atelieret til Lovis Corinth, mens Marg fikk anatomitimer ved Levin-Funke-Schule.
Paret dro til Paris i 1907. Der ble de involvert i Henri Matisses oppstart av eget akademi. Marg Moll skrev senere en levende skildring fra denne tiden. Hun arbeidet selv mest med form og skulpturmessig framstilling av denne.
Oskar Moll fikk stilling ved akademiet i Breslau (nå:Wroclaw) etter første verdenskrig. Paret slo seg derfor ned der. Akademiet ble lagt ned i 1932, og paret flyttet til Düsseldorf og senere til Berlin: Der flyttet de inn i et hus, tegnet av en arkitektvenn, Hans Scharoun, som ble beskrevet som «inntrykksgivende», siden det inneholdt mange av både parets egne, og mange andre kunstneres verker. Huset ble forøvrig ødelagt i et bombeangrep i 1943.
Parets arbeider vekket det nazistiske regimets mishag, og de ble entarteterklært i 1937. I alt 8 av hennes verk (grafikk og skulptur) ble beslaglagt.

Stil

Marg Moll beskrives som «mangfoldig i valg av stilarter» (Ahlenkatalogen). Hun bearbeidet først inntrykk fra sine samtidige , som Alexander Archipenko, Constantin Brancusi og Ossip Zadkinesom hun ble kjent med under første Parisopphold. Senere (1928) hadde hun et nytt opphold i Paris som Fernand Légers elev. Hun stilte også ut sammen med Robert Delaunay og Albert Gleizes.
Stilen hennes etter den tid ble mere og mere abstrakt. Dette fortsatte etter den andre verdenskrig – og ektefellens død i 1947. Hun var i Wales i 1947 til 1950, og møtte blant andre Henry Moore. Tilbake i Düsseldorf begynte hun en virksomhet med foredrag rundt om i verden. Verkene hennes var blitt nesten fri for detaljer i bronse og ekspressive treskulpturer.
Da hun døde, ble hun gravlagt i en æresgrav i Berlin på Friedhof Zehlendorf.
Staffan Tapper

Privat

Staffan Tapper er sønn av fotballspilleren Börje Tapper.
Selomothus

Utbredelse

Arten er utbredt i Øst-Afrika.
Trichomanesslekten

Slektskapsforhold

Innenfor Trichomanes har det vært tidvis operert med fire underslekter: Achomanes, Didymoglossum (én art), Pachychaetum, og Trichomanes. Innenfor denne slekten regnes tidvis Cardiomanes sopm en egen slekt, den har bare én art på New Zealand. Tilsvarende er enkelte av de afrikanske artene av Crepidomanes synomyme med arter av Trichomanes. Crepidomanes har minst 44 kjente arter. 
Cardiomanesslekten med én art i New Zealand har tradisjonelt vært henført til Trichomanes, og arten Cardiomanes reniforme har samme artsepipet (navn) som en tilsvarende Trichomanes-benevnelse. Men genetiske studier tilsier at cardiomanes er en underart av hinnebregneslekten Hymenophyllum, og bør regnes til denne.
For en mer omfattende taksonomi, se: Bregneplanter
Johan Sagadalen

Hendelsesforløp

Den 16. august 1906 ble han som trettenåring angrepet av en bjørn i Vassfaret da han gjette sauer ved seteren Domfæt med sin elleve år gamle bror Andreas. Johan smatt inn i den tette bjørkeskogen like ovenfor stedet hvor Andreas satt. Straks etter hørte Andreas at Johan skrek inne i bjørkekrattet, omtrent ti meter fra ham. Samtidig hørte han dyreskrik, som fra en gris.
Det var imidlertid ikke mulig å se noe i det tette krattet, og plutselig ble det helt stille. Andreas løp til seteren, der bonden, Ole Hilde, tilfeldigvis befant seg. Denne og Andreas dro sammen tilbake, og fant endelig Johan. Hele ansiktshuden var revet opp og skjøvet over mot den ene siden av ansiktet. Det venstre øyet var borte. På Johans ene lår var det store hull etter bjørnens klør, og i pannen var det merker. Her hadde bjørnen revet løs både skinn og kjøtt, så det hang nedover nesen. Bjørnen hadde øyensynlig slikket blodet av ansiktet og håret, ettersom han her var helt våt av spyttslev.
Johan fortalte at da han kom ned i bjørkekrattet og frem mot en dvergbjørk, kom bjørnen farende frem til bjørka. Han ble redd og prøvde å løpe fra bjørnen, men den innhentet ham snart. Det siste han husket, var at bjørnen hogg tak i låret hans og bet ham over hele ansiktet. Han hadde gått rett på bjørnen, som hadde ligget i krattet med en saueskrott, og da han løp, hadde han vekket jaktinstinktet dens.
Johan ble behandlet av jernbanelege Saxlund og kom siden til Drammen sykehus. Han døde her den 14. september av hjernehinnebetennelse på grunn av skadene.
Pretiliini

Utseende

En middelsstor, spinkel trebukk. Oversiden er kledt med korte hår. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, gulrødt, omtrent sylindrisk uten pigger eller tenner ved ytterkanten, mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er parallellsidige med markerte "skuldre", de kan være samme farge som pronotum eller gråsvarte.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er kjent fra Fransk Guyana og det nordlige Brasil.
Spøttrup Borg

Spøttrup er en av Danmarks få bevarte borger fra middelalderen. Den ligger på halvøya Salling  i Limfjorden, nord for Skive i Jylland, og fungerer som museum og turistattraksjon. Borgen ble fredet i 1918.
Spøttrups land ble skjenket av adelsmannen Johan Skarpenberg i 1404 til biskopene i Viborg, som i sin tur oppførte borgen på begynnelsen av 1500-tallet, som vern mot den omseggripende protestantismen. Selve vannborgen ligger omgitt av to vollgraver med en opp til ni meter høy jordvoll som nesten skjuler borgens murer. Det er adgang via en vindebro i vestvollen. Borgen består av tre fløyer omkring en firkantet gård, samt et porttårn i vest.   
I årene 1579–1606, bygget lensmannen Henrik Below borgen om til herregård.