google/wiki40b huggingface dataset:
Grauballemannen

Grauballemannen er et moselik funnet i Danmark, og er kanskje det best bevarte av alle slike funn.
Funnet ble gjort i april 1952. Det var ved torvgraving i Nebel mose, et par kilometer sør for landsbyen Grauballe, som ligger øst for Silkeborg i Midtjylland. Finneren merket at spaden støtte mot noe som ikke kunne være en trerot, og han grov forsiktigere for å avdekke det han hadde funnet. Deretter kontaktet man en lokal lege, som igjen varslet Forhistorisk Museum i Århus. Lederen for museet, professor P.V. Glob rykket straks ut og fikk organisert en forsvarlig arkeologisk undersøkelse av funnstedet.
Grauballemannen er naturlig mumifisert på grunn av mangel på oksygen i nedbrytingen. Han lå på magen i en nord-sørgående nedskjæring i myra. Høyre bein var bøyd og høyre arm vridd bak på ryggen. Det var ikke tegn til klær, smykker eller andre eiendeler. Han har vært ca. 175 cm høy, og var ca. 30 år gammel. Likevel hadde han mistet flere tenner og hatt mye tannverk på grunn av karies og tannkjøttbetennelse. Visdomstennene var ennå ikke brutt frem. Han led også av begynnende leddgikt i ryggen.
Strupen var skåret over på ham med et 15 cm langt snitt. I tillegg var venstre skinnebein skadet, og skallen knust av et kraftig slag mot høyre tinning. Det er usikkert om disse skadene var påført før eller etter døden. Innvollene avslørte at hans siste måltid, som tilfellet var også med andre danske myrlik, hadde bestått av en grøt av bygg, hvete og frø fra urter. I tillegg hadde han spist kjøtt, kanskje av svin, og grøten hadde inneholdt bittesmå beinsplinter. I likhet med Tollundmannen inneholdt hans siste måltid rikelig med sporer fra rustsopp, som hadde angrepet byggen.
Grauballemannen var et av de første arkeologiske funn i Danmark som ble datert med den dengang helt nye radiokarbondatering (C14-datering). Den slo ut på at han må ha dødd en gang mellom 210 – 410 e.Kr. I 1978 var man klar over at de tidligste C14-dateringene kunne være unøyaktige, og man fikk datert en ny prøve. Den slo ut på 52f.Kr. ± 55 år. Begge disse dateringene var gjort på prøver av muskelvev. I 1996 ble det gjort en datering på hodehåret, og med hjelp av akseleratormassespektrometri (AMS). Denne dateringen slo ut på 375-255 f.Kr. Offisiell datering pr. dato er følgelig ca. 290 f.Kr.
Hedda Gjerpen

Bakgrunn og arbeid

Gjerpen arbeider i tradisjonell stil med oljemaling på canvas, hun lager også trykk gjennom radering, tørrpolering og inngravering på kopperplater. Gjerpen har kunstutdannelse fra Ecole Nationale Supérieure des Beaux-Arts, Paris, fra 1980 til 1981 og Statens kunstakademi, Oslo, fra 1982 til 1986. Hun arbeidet som gjestelærer innenfor aktmaling ved Statens kunstakademi i 1994. Hun underviste også ved Nasjonalgalleriets tegnekurs (klassisk tegning basert på å kopiere gresk/romerske skulpturer) fra 1993 til 2001.
Hun har mottatt stipend fra Anton Meiers Kunstnerlegat og fra Dagens Næringsliv. Gjerpen har også laget malerier og tegninger for en rekke nordiske film- og fjernsynsproduksjoner av blant annet: Liv Ullmann, Kjell Grede, Erik Gustavsson og Pål Løkkeberg.

Innkjøpt av

Oslobanken, Renaissance cruises, Vestfold kraftselskap (portrett og utsmykning), Statoil (portrett og utsmykninger), Universitetet i Oslo (portretter), Refsnes Gods.
Den utvalgte

Handling

Chandler Jarrell (Murphy) er en sosialarbeider med spesialitet å finne barn som har forsvunnet. En dag blir kontaktet av en ung asiatisk kvinne (Charlotte Lewis) som forteller ham at et veldig viktig barn, en verdens frelser, har blitt bortført av onde krefter, og at Jarrell er «Den Utvalgte» – og den eneste som kan redde ham. Barnet oppholder seg et sted i Tibet og holdes i fangenskap av demonen Sardo Numspa (Charles Dance). Etterhvert tar Jarrell saken seriøst og blir dermed trukket inn i en kamp mellom gode og onde krefter.
Franz Xaver Kugler

Bakgrunn

Franz Xaver Kugler car sønn av mølleren Christian Kugler fra Lindenberg og av Barbara Steinbach, datter av vinbønder.
Han studerte etter realskolen i Neustadt a. d. Hardt og den kjemisk-tekniske avdeling ved industriskolen i Kaiserslautern i perioden 1880-85 naturvitenskaper ved den tekniske høyskole i München, særlig kjemi, under E. Erlenmeyer. I 1885 tok han i München lærerprøven i kjemi og forrtsatte studiene i Basel, der han i 1886 tok doktorgraden med et kjemisk epsperimentalarbeide.

Prest, jesuitt, assyriolog

Kugler trådte i 1886 inn i jesuittordenen. Han la da kjemien bak seg og studerte filosofi og teologi i Exaeten (Nederland) og i Ditton Hall (England). Han ble i 1894 professor i astronomi og matematikk ved Ignatius-kollegiet i Valkenburg i Nederland.
Fra 1898 fortsatte Kugler den av Joseph Epping påbegynte of likeså av Johann Nepomuk Strassmaiers (1846–1920) vitenskapelige bearbeidelser av babylonske kileskrifter, fremst av astronomisk og religiøst innhold, og i fagtidskrifter meddelte han endel foreløpige resultater av sine studier.
Franz Xaver Kugler fikk i den såkalte Babel-Bibel-striden en overregional betydning. Ved sine kritiske stillingtagender til den panbabylonisme som Friedrich Delitzsch og Hugo Winckler hadde lansert, bidro Kugler sterkt til at denne ytterst kontroverse diskusjonen ble et tilbakelagt stadium i forskningen.
Av spesielt astronomisk interesse var hans skrifter Die Babylonische Mondrechnung (1900) og Sternkunde und Sterndienst in Babel, I—II, med Ergänzungen (1907—14). Dette arbeide ble etterfulgt av Sternkunde und Sterndienst in Babel, II, 2.a hefte (Münster 1924), som inneholder den assyro-babylonske kronologi under 800—600-tallet f.Kr. og den babylonske kronologien under 500-100-tallet f.Kr. Dette er beregninger som har vært sentrale for i det hele tatt å utvikle kronologier for de områder som granskes av assyriologien, og betraktes som pionerprestasjoner - selv om man etter hans død er kommet et godt tstykke videre og meget av det han utarbeidet også er blitt foreldet. Han rakk imidlertid aldri å fullføre sine planlagte verker om babylonsk astronomi - bare tre av de påtenkte fem bind ble ferdige og publiserte.
Videre utgav han Sibyllinischer Sternkampf und Phaeton in naturgeschichtlicher Beleuchtung (Münster 1927).
Et månekrater er oppkalt etter ham.
Supermarked

Et supermarked er en stor dagligvareforretning med selvbetjening. Supermarkeder har på ett butikkområde et vareutvalg som dekker størstedelen av det alminnelige forbrukerbehov, herunder behovet for ferskvarer (frukt, grønnsaker, kjøtt og lignende).
Supermarkeder inngår ofte i en forretningskjede.

Norge

I 1960 åpnet Jens Evensen et supermarked for matvarer, i Oslo (i Holtangården, Grønlandsleiret 25). Tidligere kjeder av supermarkeder var Vivo, Irma, Bonus og Jens Evensen-kjeden.
Mario Mandžukić

Landslaget

Mandžukić debuterte for det kroatiske landslaget 11. november 2007 mot Makedona. 
Han var i den kroatiske troppen til EM i fotball 2012 i Polen og Ukraina og igjen til VM 2014 i Brasil. Han hadde innen Brasil-VM 50 A-landskamper og 13 landslagsmål.
Han ble tatt ut i Kroatias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i Kroatias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Tania Rojas

Tania Rojas er en tidligere meksikansk kunstløper. Hun vant gullmedalje i det nasjonale mesterskapet i Mexico i 1997 i San Jerónimo.
Kjellås batteri

Kjellås batteri ligger vest for Glomma i Skiptvet kommune, noe syd for Vamma kraftverk, og er et av befestningsanleggene som ble bygget forut for unionsoppløsningen 1905. 
Batteriet ble bygget i 1902- 1903 som et forhåndsutbygd stillingsområde for Posisjonsartilleriet. Det hadde åtte åpne kanonstandplasser for 8,4 cm feltkanoner med en rekkevidde på ca. 6 km. Standplassene er godt adskilt. Bak disse er de bundet sammen av en vollgang. Mellom standplassene er det doble ammunisjonsnisjer. Anlegget er delvis nedsprengt i fjell og er blant de største enkeltanlegg blant grensebefestningene i Østfold fylke. 
Batteriets oppgave var å hindre overgang ved Grønsund fergeleie og ellers dekke Glomma. Fem av standplassene danner en linje med skuddretning mot Eidsberg kirke. De siste tre stillingene på høyre fløy har retning mot sørøst. Batteriet kontrollerer også endel veier med tilknytning til jernbanestasjoner langs Østfoldbanens østre linje: Mysen, Eidsberg, Rakkestad og Slitu.
Anlegget eies fortsatt av Forsvaret, og er en del av Nasjonale Festningsverk.
Liviko

Liviko AS er et estisk bryggeri som produserer brennevin og øl. Det har hovedkvarter og produksjonsanlegg i Tallinn, og ble grunnlagt i 1898. Selskapet eksporterer en rekke kjente brands til 15 land.
I 2008 var omsetningen på 118 millioner euro.
Folk i farta

Lorentzens uttalelser

Det vakte en viss oppsikt da Erling Lorentzen i første episode av 2001-sesongen uttalte at «Indianerne er ikke interessert i å arbeide». Lorentzen hevdet videre i programmet at han «er helt uskyldig i utryddingen av regnskogen». Indianerhøvdinger i Espirito Santo-området sørøst i Brasil, som Alex også intervjuet, hevdet imidlertid noe annet. – «Lorentzen sto for fellingen av denne regnskogen», fortalte en 64 år gammel høvding i landsbyen Pau Brasil. En annen høvding hevdet at Lorentzens folk kom med grove trusler mot familien hans.

Programmet med pornostjernen Gabor

Enda større kontrovers skapte Roséns intervju med pornostjernen Sasha Gabor. Episoden skulle sendes 15. februar 2001, men ble stoppet av NRK med begrunnelsen at Alex Rosén var for lite journalistisk kritisk mot pornobransjen. «Det er faktisk ikke pornoscener som er problemet her», uttalte Hans-Tore Bjerkaas. «Det er mer den formen Alex Rosén står for som blir for lite kritisk. Dette er en kynisk og råtten bransje, og etter vårt syn blir det problematisk når han i sin væremåte enten nærmest identifiserer seg med intervjuobjektene eller er veldig begeistret for dem». De mest grensesprengende og kontroversielle scenene ble også kuttet ut på veien mot det ferdige programmet, uttalte underholdningssjef Tordis Aavatsmark. Prosjektleder for 2001-sesongen, Charlo Halvorsen, uttrykte sterk uenighet i avgjørelsen til sine sjefer. En måned senere ble det imidlertid bestemt at programmet allikevel skulle sendes, og den 15. mars ble episoden sendt like etter midnatt med forord av Charlo Halvorsen.
Carabus arvensis

Utbredelse

Carabus arcensis finnes i nesten hele Europa nord til polarsirkelen. Den er utbredt østover i Asia til Japan, finnes i Norge.

Utseende

Carabus arcensis er mellom 16 – 20 mm lang og dermed en av de minste artene i slekten Carabus. Slekten Carabus er slekten med de «ekte jordløperne».  Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Dekkvingene mangler lengdestrimler, men har langsgående rekker av groper eller kan være knudret (små forhøyninger).  Antennens tredje og fjerde ledd med en lang børste/børster i spissen, mens leddene ellers er bare (nakne) og helt uten fine korte tilliggende hår (krever forstørrelse for å se).

Levevis

Carabus arcensis er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. De voksne sees fra våren og helt til utpå høsten. De overvintrer som voksne (imago), nedgravd i et hulrom under en stein eller en rot. Arten finnes på lyngheier og andre åpne områder i Norge, lenger sør også i skog.
Larvene er mørke og opptil 30 mm lange. De lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Cinderella (sang)

«Cinderella» er en popsang, skrevet av kanadiskfødte Paul Anka samt Joe Sherman. Anka spilte den. «Cinderella» ble utgitt på singlen ABC Paramount 10239 i 1961. B-siden var «Kissing on the Phone».

Norsk versjon

C. C. Bøyesen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er identisk med den amerikanske.

Listeplassering

Ankas versjon lå som best på en syttiendeplass på den amerikanske Billboard Hot 100-listen.
NM i sivilpistol

Norgesmesterskapet i sivilpistol er et årlig mesterskap som kårer Norges beste skyttere innen den nasjonale skytegrenen sivilpistol. Tittelen går til den deltakeren innenfor klassen som skyter stevnet best sammenlagt (overall). Dersom det er nok deltakere deles det i tillegg ut titler for kategoriene Lady (kvinner), Junior (deltakere under 18 år), Senior (deltakere over 50 år) og Super Senior (deltakere over 60 år).

Norgesmestre

Følgende er en liste over regjerende og tidligere norgesemestre.
Afrikansk bladsommerfugl

Utseende

En middels stor (vingespenn 55 – 75 mm) sommerfugl med brede vinger. Kroppen er kort og kraftig. Antennene er tynne og ca. halvparten så lange som forvingene, labialpalpene forholdsvis lange og rettet fremover som et nebb. Forvingene er trekantede med markerte, rettvinklede forhjørner, brune med et bredt, hvitt og lilla tverrbånd i den indre halvparten. Hannen har også at vinklet, oransje tverrbånd utenfor dette. Bakvingene er ensfarget brune hos hannen, med et stort, lyst midtparti hos hunnen. Bakkanten er trukket ut til en spiss (falsk bladstilk). Mønsteret på undersiden ligner et vissent blad, men med falsk midtnerve bare på bakvingen.
Larven er rødaktig grå med svarte linjer

Levevis

Sommerfuglen lever i skog. Larvens næringsplante ser ut til å være ukjent.
Ruslan Glebov

Karriere

Glebov debuterte i VM i orientering som 21-åring i 2008. Han fikk med seg 26.plass fra langdistansen i sitt første store mesterskap. I Italia i 2015 var han med på det ukrainske laget som ble nummer fem på sprintstafetten i Venezia. Han ble nummer 12 på langdistansen under VM i skotske Inverness i 2015.
Under VM i Latvia i 2018 tok Glebov sin første internasjonale mesterskapsmedalje på seniornivå. Hans beste individuelle resultat i verdensmesterskapssammenheng oppnådde han 11. august 2018 tok han sølv på VM langdistanse, kun slått av nordmannen Olav Lundanes. Glebov ble nummer 5 på langdistansen under VM i orientering 2019 i Østfold, Norge.
Glebov ble Night Hawk (eller natthauk) i 2015 da han for sin klubb OK Ravinen vekslet først av samtlige løpere på den lengste etappen i Norges største klubbstafett, Night Hawk. Glebov tok sin foreløpig eneste pallplassering i Verdenscupen da han ble nummer to på mellomdistansen under verdenscupfinalene i sveitsiske Arosa i oktober 2015. I 2019 vant han den prestisjetunge femdagerskonkurransen O-Ringen sammenlagt.
WOW Linux

WOW Linux er en tidligere sørkoreansk linuxdistribusjon som var basert på Red Hat Enterprise Linux, og som rettet seg mot næringslivet. Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøene GNOME og KDE, vindusbehandleren Window Maker, og støttet datamaskinarkitekturen 32-biter x86.
Versjon 6.1 Plus ble lansert 27. mars 2000. Siste versjon var 7.3 ParanR2, som ble lansert 15. september 2002.
Purusiella hippomontanensis

Utseende

Middelsstore, avlange, lysbrune trebukker med skinnende hvite flekker. Antennene er så lange som kroppen eller noe lengre. Pronotum har rette sider uten tenner, dekkvingene er avsmalnende bakover

Utbredelse

Arten er kjent fra Fransk Guyana.
NM i friidrett 1911

Norgesmesterskapet i friidrett 1911 ble arrangert på Frogner stadion i Kristiania fra 23. til 24. september.
Arrangør var IF Ørnulf. Kun menn deltok.
Kongepokalvinner ble Dennis W. Johansen.
Stuping under Middelhavslekene 1951

Stuping under Middelhavslekene 1951. Stuping var en av 13 grener i de første Middelhavslekene som ble arrangert i Alexandria i Egypt i perioden 5. oktober til 20. oktober 1951. Det var to øvelser i stuping, tårnstup og sviktstup, kun for menn.
Cestiuspyramiden

Cestiuspyramiden er et godt bevart pyramideformet gravmonument i det antikke Roma.
Cestiuspyramiden, som ligger i nærheten av Porta San Paolo og den protestantiske kirkegården sør i Roma, ble oppført til Gaius Cestius Epulonius (død 12 f.Kr.), medlem av Septemviri epulonum.
I det 3. århundre ble pyramiden bygget inn i Aurelianusmuren. I nyere tid ble tunnelbanestasjonen Piramide bygget som er oppkalt etter akkurat Cestiuspyramiden.
Monumentet er cirka 27 meter høyt, av murstein og sement og dekket med hvit marmor. Kammeret er 5,95 meter langt, 4,10 bredt og 4,80 meter høyt.
Fengtai

Fengtai (kinesisk: 丰台区; pinyin: Fēngtái Qū) er et bydistrikt i Beijing i Folkerepublikken Kina på 304,2 km² og med 932 000 innbyggere (2004).
Den bymessige utbygging av distriktet fulgte vesentlig senere enn de mer indre deler av Beijiong. Ennå inn i 1980-årene var Fengtai et landlig preget område med grisebinger og geitestaller, og der det var mange strøk uten elektrisitet. Urbaniseringen kom som en følge av Kinas økonomiske vekst med reform og åpnings-politikken. 
Beijings tredje, fjerde og femte ringvei har deler av sine sørlige strekk gjennom Fengtai.
Fylkesvei 3492

Fylkesvei 3492 går mellom Myrene og sykehusveien i Arendal. Veien er 738 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 25.
Vientiana

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Laos.
Midi-Pyrénées

Geografi

Midi-Pyrénées var på størrelse med Danmark, og var den største regionen i Fastlands-Frankrike i utstrekning. I hele Frankrike var det bare Fransk Guyana som hadde større areal. Regionen grenset mot Limousin og Auvergne i nord, mot Languedoc-Roussillon i øst, mot Andorra og Spania i sør og mot Aquitaine i vest.

Økonomi

Regionshovedstaden og det økonomiske senteret er Toulouse, som er hovedsetet for fransk flyindustri og produksjon av militærmateriell og satellitter. Regionen har også bilindustri. Ellers er regionen et viktig jordbruksland og har stor dyrking av vin.
Afrikan Youth in Norway

Afrikan Youth in Norway (AYIN) er en organisasjon for barn og ungdommer i Norge med bakgrunn fra Afrika. De driver en rekke aktiviteter som seminarer, turer, leksehjelp og musikk- og dansegrupper og lesering med afrikansk litteratur. De beskriver seg som Norges eneste pan-afrikanske ungdomsorganisasjon. De har blitt tildelt Ruth Reese Stipendpris fra Antirasistisk Senter og Hjelpestikkerprisen fra Hjelpestikkefondet for sitt arbeid, og trekkes ofte inn som rådgiver overfor offentlige etater. Organisasjonen har også koordinert arbeidet bak informasjonsheftet "Svarting" (1997), CD-utgivelsen "Maroon" med The R.I.S.E. Project (2003) og heftet "Hårsår" (2006). AYIN har også tatt initiativ til kulturfestivalen Afrikan History Week (AHW).
Initiativet til å starte AYIN ble tatt høsten 1994 av grunnleggeren Baba Buntu (Amani Olubanjo Buntu). Ledervervene har senere blitt overtatt av Lamisi Gurah (2000–2004), Thomas Ajamu Prestø (2005–2007) og Sam Chimaobi Ahamba (f.o.m. 2008). Organisasjonen har et stort, internasjonalt nettverk av samarbeidspartnere.   
Organisasjonen sto på 90-tallet i bresjen for en kampanje mot norske ord som neger, farget og mulatt. AYIN mente dette var rasistisk ordbruk. Ledelsen i organisasjonen mente at alle med bakgrunn fra Afrika må omtales som «afrikanere». Kritikere mente at organisasjonen var "hårsår" og gikk imot et presist språk til fordel for et intetsigende språk der ting ikke blir kalt ved det navnet man er vant til i Norge. AYIN's svar til dette var at et flerkulturelt samfunn må skapes aktivt og kommer ikke av seg selv. 
En langt viktigere betydning av organisasjonens arbeid har vært å markere de mange ressursene afrikanere i Norge utgjør. De fleste afrikanere som idag har et kjent ansikt utad har vært medlemmer i AYIN eller bidratt til organisasjonens utvikling. Dette inkluderer medlemmene i kulturgruppen Queendom, artister som Noora Noor, Mira Craig, Stella Mwangi og Sofian Benzaim som alle, mer eller mindre, startet sin karriere i miljøet rundt AYIN. Andre kjente afrikanere rundt AYIN-miljøet inkluderer Yosef Wolde-Mariam fra MadCon, Haddy Njie, medlemmer i dansegruppen Tabanka Crew (som opprinnelig startet opp some en undergruppe i AYIN under navnet "Dancers With Attitude"), modell Jasecka N'jie, basketspiller og idol-deltaker Orji Okoroafor, sprinteren John Ertzgaard og nestleder i Norsk kulturråd (2009–2011), Asta Busingye Lydersen.
AYIN har spilt, og fortsetter å spille, en svært viktig rolle for afrikaneres identitet i Norge og som ressurssenter for samfunns- og utviklingsspørsmål.
Hiorthhamn

Hiorthhamn (tidligere Moskushamn (fra 1929 til 2002), Hiorthamn (fra 1925) og Hiorthavn (inntil 1925)) er en tidligere gruveby i Adventfjorden på Spitsbergen, på motsatt side av fjorden av Longyearbyen.
Gruvebyen ble etablert i 1917 og gruveinngangen ligger 582 meter over havet. Etter 1921 har det kun vært periodisk gruvedrift og siste driftsår var i 1940. I Hiorthamn var det både brakker, smie, lager, kjøkken, sag, hospital, boliger, kontor, og en rekke gruveanlegg og gruveveger.
Eiendommen Austre Adventfjord, som Hiorthhamn og tilhørende kullfelter i Operafjellet er en del av, er eid av familien Horn (Johan Jacob Horn).

Historie

I 1902 kjøpte det britiske selskap The Spitsbergen Coal and Trading Company Ltd de lavereliggende kullfeltene fra kritt som B. Pedersen (en kompanjong av Henrik B. Næss fra Trondheim) hadde tatt utmål på ved Revneset. Kullgruvedriften på nordsiden av Adventfjorden startet da det britiske selskapet anla Advent City her i 1905. Kullet hadde dårlig kvalitet og driften ble derfor innstilt på Revneset i 1908. Anleggene ble solgt til A/S De Norske Kulfelter Spitsbergen i 1916, og i 1917 flyttet Fredrik Hiorth og De Norske Kulfelter deler av anlegget lengre inn i fjorden til det som ble Hiorthhamn. Byen ligger nede ved fjorden, ved foten av Hiortfjellet (786 moh). Det ble satt i gang drift på de høyereliggende kullfeltene fra tertiær med innslag oppe i fjellsiden. Gruveinnslaget ligger 582 meter over havet og går under navnet Sneheim. Det ble drevet ut kull til 1921, og en kort periode igjen 1924-25. Deretter forfalt brakkene.
Hjorthhamn består i dag av en rekke bygninger, tufter og tekniske anlegg, spesielt taubaner, og mengder av etterlatt materiell. Taubanens endepunkt på kaia er godt bevart og istandsatt for noen år siden. Mange av bygningene i Hjorthhamn brukes som fritidshus, noe som har reddet dem.
Etter Ny-Ålesund er det Hjorthhamn som har den største ansamlingen av fredede kulturminner på Svalbard.
Hiorthamn endret navn til Moskushamn i 1929 etter at 17 moskusfe (10 okser og 7 kyr) fra Grønland ble sluppet ut på stedet i 1929. På 1960-tallet var bestanden økt til 50-100, men sank utover 1970-tallet. Siste obervasjon av moskusfe på Svalbard ble gjort i 1985. Det er uklart hvorfor moskusfeet døde ut. Moskushamn skiftet navn tilbake til Hiorthhamn i 2002.
Inne i fjorden ved Hiorthhamn ligger vraket av skipet «Telanbo», som ble brukt som anleggsskip for televirksomhet på 1980-tallet og ble senket her i 1991.
Pyxis

Pyxis eller pyx (gresk: πυξίς; flertall pyxides) er en liten beholder.

Antikkens Hellas

Den er i utgangspunktet gresk vasetype fra antikken. Den vanligste formen er en rund boks med avtagbart lokk. Opprinnelig ble de hovedsakelig benyttet av kvinner for å oppbevare kosmetikk, smykker eller småting. Boksene som er bevart er i stor grad keramiske, men særlig i senere perioder kunne de også være framstilt i tre, metall, elfenbein eller andre materialer. Navnet er avledet fra korintiske bokser laget av treet puksos, på norsk buksbom (Buxus sempervirens).
Den særegne formen kan spores til urgeometrisk tid i Athen. Det hadde først to former, flatbunnet og spissbunnet. Sylindriske pyxides kunne laget i størrelser fra 45 og til 65 centimeter. Den spisse formen forsvant på 800-tallet f.Kr., mens den flate fortsatte å bli produsert inn i sengeometrisk tid. Fra 500-tallet f.Kr. hadde attiske pyxides ofte konkave vegger slik at de var lettere å gripe når de sto sammenstilt på en hylle. De begynte også å bli produsert større utgaver og ble proporsjonalt til størrelsen kortere og tykkere.
Pyxides ble oftest dekorert med bryllupsprosesjoner fra en ung pikes hus og til hennes nye ektemann.

Katolsk liturgisk gjenstand

Pyx er et begrep for en særskilt liturgisk boks, vanligvis sylindrisk, men kunne ha ulik formgivning, fortsatt benyttet for å holde og transportere konsekrert innhold, en bruk som kom i gang fra svært tidlig av. Heri legges konsekrerte hostier, slik at nattverden kan medbringes av presten eller annen bemyndiget person for eksempel på sykebesøk til troende.