Mona Sahlin

Bakgrunn

Mona Sahlin er datter til Hans Andersson, tidligere politisk sakkyndig hos Ingvar Carlsson og ordfører for Nacka arbetarekommun. Hennes mor Siv Andersson, født Rentorp, var forstander for Folkets hus i Stockholm. Under Mona Sahlins tidlige barndom arbeidet hennes far ved forskjellige ungdomsvernsskoler og familien flyttet derfor rundt. I midten av 1960-tallet havnet familien i Järla i Nacka og forble der. Under sin oppveksttid hadde Sahlin flere interesser, deriblant fotball og korsang. På gymnaset studerte hun samfunnsvitenskapelig linje i Saltsjöbadens Samskola og ved Södra Latin i Stockholm med utgangsår 1976.

Tidlig politisk engasjement

Sahlin ble som trettenåring medlem i FNL-gruppen i Nacka, og tidlig på 1970-tallet ble hun medlem i Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU). Hun var leder i SSU-klubben Nacka 1974–1976. Etter gymnaset i 1976 var Sahlin viseordførende i Elevförbundet (senere Sveriges Elevkårer) og leder i SSU-kretsen Nacka-Värmdö mellom 1976 og 1977. 
Sahlin arbeidet som oppvasker i Svenska Dagbladets personalmatsal i 1976, var kontorist på Synskadades Riksförbund i 1977 og redaktør på Brevskolan i 1978 og sekretær der 1980–1982. Sahlin var ordførende i SSU-distriktet Stockholms län 1980-83. Hun ble innvalgt i Riksidrottsstyrelsen i 1983, ble medlem av folkstyrelsekommittéen i 1984, medlem i Arbetslivscentrum 1985 og ordførende i statens ungdomsråd i 1985. Etter sin første foreldrepermisjon i 1978 arbeidet hun fra 1980 på Statsanställdas förbund. Hun var også foreldrepermittert i 1983 og 1986.

Veien til partiets toppskikt (1982–1992)

År 1982 ble Sahlin innvalgt i riksdagen og ble med sine 25 år den da yngste der. I 1990 ble hun arbetsmarknadsminister i regjeringen Carlsson og med i sosialdemokratenes verkställande utskott. I valgkampen i 1991 var hun sammen med Ingvar Carlsson sosialdemokratenes plakatnavn og deltok i den avsluttende debatten i SVT.
Etter at Socialdemokraterna tapte regjeringsmakten etter valget i 1991 ble Sahlin partiets første kvinnelige partisekreterær i 1992 og deltok da i partiets kriseavtale med den borgerlige regjering høsten 1992.

Partileder (2007–2011)

Den 18. januar 2007 ble Mona Sahlin utpekt til partilederkandidat etter Göran Persson, etter at Margot Wallström, Carin Jämtin og Ulrica Messing alle hadde takket nei under nominasjonsprosessen. Da hadde socialdemokratiska kvinnoförbundet og dets leder Nalin Pekgul fremholdt at det var på tide med en kvinnelig partileder. Den 17. mars 2007 ble hun så valgt som leder av Socialdemokraterna på ren ekstraordinær partikongress. Mona Sahlin var den første sosialdemokratiske partileder etter Per Albin Hansson til å mangle studiemeritter over gymnasnivå.
I Europaparlamentsvalget i Sverige den 7. juni 2009 fikk Socialdemokratene under Sahlins ledelse 24,41 prosent av stemmene (en knapp nedgang fra Europaparlamentsvalget i 2004 der partiet fikk 24,56 prosent). Valgresultat var det laveste for partiet i noe valg etter at allmenn stemmerett var blitt innført i Sverige i 1921. I en tale for LO-tilhengere 12. mai 2009 hadde Sahlin saht: Står det inte ett plus framför våra siffror så är det ett djupt misslyckande.
Ved Riksdagsvalget i 2010 gikk hun til valg i spissen for en rødgrønn allianse etter den norske modellen, men valget endte opp som det dårligste riksdagsvalg for Socialdemokraterna siden allmenn stemmerett kom i 1921.
Flere ledende sosialdemokrater krevde Sahlins avgang, men hun erklærte at hun ikke hadde noen intensjon om det. Etter valget nedsatte Sahlin en krisekommisjon for å analysere partiets politikk och det dårlige valgresultatet. I november 2010 meddelte hun at en ekstrakongress skulle holdes tidlig i 2011 for å stake ut partiets politiske linje etter nederlaget, og at hennes innstilling var at alle i partiledelsen skulle stille sine plasser til disposisjon ved kongressen. Noen dager etter sa Sahlin at hun selv ikke skulle stille opp for omvalg ved denna ekstrakongress, men at hun i samband med den skulle forlate både partilederposten og sin riksdagsplass. På sosialdemokratenes ekstrakongress den 25. mars 2011 bleMona Sahlin aetterfulgt av Håkan Juholt på partiordførerposten. Hun forlot også riksdagen etter avgangen som partileder 1. april 2011.
Mona Sahlin har i intervjuer etterpå uttrykt at han angret på at hun hadde sluppet inn Vänsterpartiet i det rødgrønne samarbeidet. Samarbeidet blev tyvärr mer rött än vad jag hade velat. 
Mona Sahlin er (2016), sammen med Claes Tholin og Håkan Juholt, de hittil eneste sosialdemokratiske partiledere som har fratrådt oppdraget som partileder uten å ha vært Sveriges statsminister. 
Sahlin er av forfattaren og S-kjennaren Christer Isaksson blitt beskrevet som tilhørende høyrefalanksjen innen Socialdemokraterna.

Andre saker

Mona Sahlin har også vært i fokus i forbindelse med andre saker der økonomiske uregelmessigheter har vært tema. Etter valgseieren i 1998 fikk hun muligheten til et politisk comeback, og ble statsråd i Göran Perssons regjering. Men igjen rotet hun det til for seg. Bare i løpet av 1999 ble hennes private firma meldt til kemneren 32 ganger for ubetalte parkeringsbøter. Det førte til at hun som den eneste i regjeringen fikk sin egen parkeringsplass. 
I 2000 var hun igjen i søkelyset, denne gang fordi hun ikke hadde betalt en restskatt på nesten 40 000 kroner i tide. Først etter purring og inkassovarsel reagerte hun. I 2002 ble det kjent at bilen hennes ikke var EU-godkjent og at hun heller ikke hadde betalt bilavgift. Da seks av hennes regninger igjen havnet hos kemneren samme år, skrev den svenske storavisen Expressen: «Ikke nå igjen, Mona».
Da Stefan Löfven dannet sin regjering i 2014, fikk Mona Sahlin jobben som regjeringens koordinator i kampen mot voldelig ekstremisme. I mai 2016 måtte hun trekke seg fra denne jobben, etter at det ble kjent at hun hadde skrevet ut en falsk lønnsattest for en livvakt, der det var oppgitt for høy lønn. Attesten var utstedt med myndighetenes brevhode, og ble brukt som dokumentasjon i en lånesøknad der livvakten kjøpte en relativt dyr leilighet utenfor Stockholm.