Slaget ved Abrahamslettene

Bakgrunn

5. juni 1759 ankom fem franske fregatter Quebec, fraktende med en kopi av et brev skrevet av den britiske statssekretæren William Pitt. Brevet beskrev en plan for å overta de franske territoriene i hva som en gang skulle bli Canada. Franske tropper ble på grunn av dette spredt utover territoriet, som forsvar ved et fremtidig angrep.
Den franske generalen, Louis-Joseph de Montcalm hadde også i denne forbindelsen, satt opp festninger og forsterket mange av Quebecs ytre vegger og anses som en direkte årsak til at James Wolfe, den britiske generalen, utsatte beleiringen av Quebec.

Wolfes taktiske plan

Det var viktig for Wolfe at slaget ble holdt på land, og helst før september av følgende årsaker:
1.     Om krigføringen hadde blitt gjort på vann, kunne franskmennene enkelt synke skipene til britene fra land. De ville også fått bedre forsterkninger enn britene, da det var deres territorium. 
2.     Slaget måtte gjennomføres før vannet hadde frosset til, siden han ikke ønsket å være strandet hele vinteren.
3.     Wolfe og troppene hans hadde kun en viss mengde mat og forsyninger, da de hadde reist fra Storbritannia. Det var derfor viktig at krigføringen skjedde før de gikk tom for forsyninger og soldatene sultet.  
Wolfe trengte en plan som bragte så mye suksess som mulig da det var hans idé, og et eventuelt tap ville skylden alene falle på Wolfe. Han planla å styre troppene sine til Plaines d'Abraham (Abrahamslettene), ved å skalere klippene over byen om natten og plassere store styrker på platået, nettopp for å tvinge frem en kamp på land etter britiske premisser. Om dette skulle mislykkes, kunne våpen bli halt opp bymuren til Quebec by som lå like ved platået, og angripe byen direkte. Men her var sjansen større for nederlag. 
Derfor trengte Wolfe en plan som bragte så mye suksess som mulig. Han planla å styre troppene sine til Plaines d'Abraham (Abrahamslettene), ved å skalere klippene over byen om natten og plassere store styrker på platået, nettopp for å tvinge frem en kamp på land etter britiske premisser. Om dette skulle mislykkes, kunne våpen bli halt opp bymuren til Quebec som lå like ved platået, og angripe byen direkte. Men her var sjansen større for nederlag.
For å styrke vinnersjansen, hadde Wolfe sendt noen av mennene sine til å ro høylytt i nærheten av Beauport, for å lure Montcalm til å tro at slaget ville bli holdt der. Dette skulle fungere, da Montcalm utplasserte store deler av troppen sin ved Beauport, og splittet opp resten til å vokte flere andre steder, i tilfelle et angrep fra britene.

Montcalms respons

Montcalm red på hest mellom Beauport og Plaines d'Abraham, da usikkerheten var stor hvor slaget ville bli holdt. Han hadde i tillegg søkt om assistanse fra Bougainville, en militærtropp i Amerika, sent fra Frankrike, og som bestod av 2000 kampklare soldater. De hadde base kun en mil unna Quebec.  
Da Montcalm ankom Plaines d'Abraham, tidlig om morgenen, 13. september, ble han møtt med kampklare britiske soldater, og hadde et par valg å velge mellom. 
1.    Han kunne starte krigen med de soldatene som allerede var stasjonert der
2.    Vente på de resterende styrkene fra Beauport og Bougainville, men risikere å tape slaget før det i det hele tatt hadde begynt. 
Han valgte derfor punkt 1; å gå til angrep. Dette var også et valg han tok på grunnlag av at kanadiske og indianske krypskyttere, som gjemte seg i kornåkeren, allerede hadde begynt å skyte mot britene. Han visste at om han ventet for lenge, ville deres krigslyst etter hvert død ut, og han trengte så mange som mulig for å vinne, nettopp fordi de franske troppene var spredt over hele det franske territoriet. Han ønsket heller ikke å gi britene mer tid på å samle seg og sikre sine posisjoner. 

Som konsekvens av den kjappe avgjørelsen, fikk Montcalm dårlig tid til å samle egne tropper.

Slaget om Quebec

Slaget om Quebec by startet kl 10 på morgenen, 13. September 1759, ved Plaines d'Abraham. Britene opprettholdt en sterk front, til franskmennene var omtrent 40 meter unna, og det tok ikke lang tid før britene fikk overtaket. I Frankrikes retrett, ble begge generalene skutt. Wolfe døde momenter etter han ble truffet på slagmarken, 13. September, mens Montcalm, som ble fraktet bort for å få hjelp, døde dagen etter. 
Krigen skal ha vart opp mot en time, der franskmennene begynte sin retrett allerede 15-20 minutter i slaget.
Bougainville kom til unnsetning etter hvert, ikke klar over frankernes tap, og var derfor overrasket og overga seg raskt til britene. Kl 23, senere samme dag, godtok byens ordfører, Jean-Baptiste-Nicholas-Roch de Ramezay, de britiske vilkårene til deres seier, og signerte først den formelle kapitulasjonen av Quebec dagen etter, 14. September, 1759.

Resultat

Fire dager etter, 17. September 1759, ble Quebec signert over til Storbritannia.
Året etter, i 1760, falt byen Montréal – det siste området Frankrike hadde på Saint Lawrence-eleven, og med det falt også Frankrikes siste koloniale forsøk på det som skulle bli Canada.
Franskmennene fortsatte kampen og seiret i flere slag etter at Quebec var tapt, men britene ga aldri opp igjen festningen i Quebec. Dette smittet over på andre områder i Nord-Amerika og innen fire år var nesten alle de franske områdene i det østlige Nord-Amerika avstått til Storbritannia.