google/wiki40b huggingface dataset:
Inge Viett

Bakgrunn

Etter at Jugendamt hadde fratatt hennes mor omsorgsretten, levde Inge Viett fra 1946 først i et barnehjem i Schleswig-Holstein. I mars 1950 kom hun til en pleiefamilie i en landsby ved Eckernförde. Inge Viett skildret tiden og særkilt pleiemorens oppdragelsesmetoder som svært belastende. En bonde o nærheten skal ha voldtatt henne. Hun gikk på folkestolen i landbyen. 
Etter ni år flyktet hun fra pleiefamilien. Med hjelp fra den stedlige sogneprest fikk hun for ett år plass ved et Jugendaufbauwerk i Arnis, der hun ble undervist i hushold og barnepleie. Barne- og ungdomsvernet sendte henne så til barnepleieskole i Schleswig. Selv ville hun heller bli gymnastikklærer og beskrev senere sin utdannelse som barnepleier som skrekkelig. Situasjonen førte til et selvmordsforsøk. Hun fortsatte, og begynte på et praksisår før uteksaminering som barnepike hos en velstående familie i Hamburg. Her led Inge Viett etter egen mening under en autoritær familiefar. Under denne tiden hadde hun et forhold til en ca 20 år eldre oppdragerske i Schleswig, som så overtok formynderskapet og muliggjorde at hun fikk begynne på en sportsskole. Så inngikk hun en forbindelse med en afroamerikansk soldat. I 1963 begynte hun på et sport- og gymnastikkstudium ved  Universität Kiel og var der i seks semestre, men hun avbrøt rett før skoleavslutning.
Deretter dro hun til Hamburg og strippet i to måneder i St. Pauli («Reeperbahn»). Med en livsledsagerske flyttet hun til Wiesbaden og arbeidet der som grafisk hjelper. Etter at arbeidsforholdet var avsluttet hadde hun en rekke kortere engasjementer; hun var blant annet reiseleder, hushjelp og bardame.

Terrorist

Hun flyttet i 1968 til et kvinnekollektiv i Kreuzberg i Vest-Berlin hvor hun ble aktiv i Bewegung 2. Juni. I 1972 ble hun fengslet, men klarte å bryte seg ut. Hun deltok under bortføringen av lederen for CDU i Berlin, Peter Lorenz, i 1975. Samme år ble hun igjen fengslet. Heller ikke denne gangen klarte de vesttyske fengselsmyndigheter å holde på henne. 7. juli 1976 flyktet Viett, Gabriele Rollnik, Monika Berberich og Juliane Plambeck fra kvinnefengselet i Lehrter Straße i Berlin.
Hun hjalp også andre fengslede terrorister å bryte seg ut fra fengsel i 1978. 
I 1981 skjøt hun en politimann rue de la Chaise i Paris, som ble sterkt skadet og siden måtte sitte i rullestol frem til han døde i 2000 som senvirkning av skadene.
Med hjelp fra Stasi kom hun seg inn i Øst-Berlin gjennom agentslusen i Berlin Friedrichstraße stasjon.

Soning, forfatterskap

Etter murens fall ble hun arrestert i 1990 og to år senere dømt til 13 års fengsel. Hun ble prøveløslatt i 1997 etter syv års soning. 
Under soningen begynte hun å skrive bøker.
Regissøren Volker Schlöndorffs film Die Stille nach dem Schuss er inspirert av Vietts liv.
Teche kraftverk

Teche kraftverk er et varmekraftverk utenfor Baldwin, i St. Mary Parish, delstaten Louisiana i det sørlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 430 MW, fordelt på 3 blokker / turbiner. Operatør er Cleco Power Inc.
Anlegget ble bygget ut i årene 1950–1971. Brenselkilden fyringsolje og naturgass.
Bala Hissar

Bala Hissar er et fort i Kabul i Afghanistan. Fortet ble bygget i det femte århundre, og ligger sør for dagens bysentrum.  Kabuls bymurer starter her. Disse er 6,1 m høye og 3,7 m tykke.  Opprinnelig var fortet i to deler, det nedre med staller, brakker og tre kongelige palasser, og det øvre med våpenlager og beryktede fangehull.
Under britenes okkupasjoner brukte de til tider fortet som brakker, inntil det ble delvis ødelagt som hevn for mordet på britiske utsendinger i 1879.
I dag bemannes fortet av den afghanske hærens 55. divisjon, og rester av stridsvogner og andre tunge våpen kan sees i posisjonene som ser ut over Kabul.
Heiner Brand

Karriere som spiller

Heiner Brand sluttet seg til klubben VfL Gummersbach da han var syv år gammel. Han vant med denne klubben det tyske mesterskapet seks ganger. I 1976 var Brand en del av det vesttyske landslaget som ble nummer fire i den olympiske turneringen. Han spilte alle seks kamper og scoret tolv mål.
På landslaget spilte han totalt 131 kamper og scoret 231 mål, inkludert et straffemål. I 1978 var han medlen av landslaget som deltok i verdensmesterskapet. Hans to første mål i en landskamp scoret han i sin første kamp for Tyskland. Det var i juli 1974 mot Island.

Karriere som trener

Heiner Brand var trener i VfL Gummersbach mellom 1987 og 1991, og mellom 1994 og 1996. Han trente også SG Wallau-Massenheim (1992–94). Før han ble klubbtrener var han assisterende trener for det tyske landslaget fo rmenn, som han var hovedtrener for mellom 1997 og 2011.
I oktober 2007 ble Heiner Brands kontrakt som trener for landslaget med det tyske håndballforbundet forlenget til 30. juni 2013. Men han valgte å gå av den 30. juni 2011 som resultat av at laget bare klarte en tiendeplass i EM 2010 og en ellevteplass i VM 2011, de verste plasseringene for det tyske landslaget.
Heiner Brand er kjent for sin brede bart. Da Tyskland vant Euro 2004, barberte han høytidelig av barten. Da Tyskland vant VM 2007 feiret spillere Brand ved å ta på bart.

Personlig liv

Heiner Brand er gift og har to barn. Hans to eldre brødre Klaus og Jochen var også håndballspillere.
Kroppsmasseindeks

Kroppsmasseindeks (KMI), fra engelsk body mass index (BMI), er en formel som viser balansen mellom høyde og vekt. Det indikerer om en person er over- eller undervektig eller har normal vekt. Formelen er ikke helt eksakt. Muskuløse kan ha en BMI-verdi på over 25 uten å være overvektige. BMI skiller heller ikke mellom kroppsfett og muskler, selv om muskler har høyere tetthet enn fett. For å få en helt korrekt indikasjon måles fettinnholdet i blodet.
I følge de mest omfattende medisinske undersøkelsene er BMI-verdi på 22-23 helsemessig mest gunstig, ettersom personer med denne indeksen har lavest dødelighet.
Die Zeit

Historie

Die Zeit ble grunnlagt i 1946 av Gerd Bucerius, Lovis H. Lorenz, Richard Tüngel og Ewald Schmidt di Simoni. Kort etter ble grevinne Marion Dönhoff tilknyttet redaksjonen. Hun hadde forskjellige stillinger i avisen bl.a. som sjefredaktør, og fra 1972 til sin død i 2002 som utgiver.

Utgivere

Avisen regnes som politisk liberal. Den oppgir fremdeles som sine utgivere (Herausgeber) Marion Dönhoff (1902-2002) Helmut Schmidt (1918-2015) og Josef Joffe.  Utgiver beskriver i tysk tradisjon en rolle mellom forlaget og den ansvarlige redaksjon. Det er i ikke uvanlig å beholde også avdøde personer i listen over utgivere. Sjefredaktør er Giovanni di Lorenzo.
Kjørebok

Kjørebok er en dokumentasjon av kjøring med f.eks. en bil, snøskuter eller andre kjøretøyer. Den viktigste grunnen til at man fører kjørebok er krav fra arbeidsgiver, eier av kjøretøy eller skattemyndighetene. Andre grunner for å føre kjørebok kan være eget regnskap og egen dokumentasjon, eller for å få kompensasjon for egne utgifter ved kjøring.

Krav fra arbeidsgiver

Det blir stadig mer vanlig at arbeidsgiver ønsker kontroll med hvordan firmaets biler benyttes, og en nøyaktig ført kjørebok vil gi ledelsen en mulighet til å følge med på bilbruk og bilkostnader. Det er vanlig at kjørebøker samles inn ved jevne mellomrom, og at nærmeste overordnede signerer for godkjent bilbruk.

Krav fra kommune/fylke

Ferdsel i utmark med motorkjøretøy er strengt regulert, og det stilles krav til kjørebok for personer som får løyve til å ferdes i utmark med kjøretøy. Kjørebøkene leveres da inn etter endt sesong.

Elektronisk kjørebok

En elektronisk kjørebok er en automatisert utgave av den tradisjonelle, papirbaserte kjøreboken. Teknologien som muliggjør en automatisk elektronisk kjørebok er GPS-systemet. Ved hjelp av signaler fra GPS-satellittene vil en GPS-mottaker kunne følge med hvor og hvor langt et kjøretøy kjører, og benytte disse data til å generere en kjørebok. Enkelte systemer er offline systemer, hvor GPS mottakeren må medbringes og kobles til en PC for å kunne hente ut kjøreboken, mens andre systemer er online systemer som kommuniserer data over GSM nettverket (enten via SMS eller GPRS).
Folk for Jagland

Folk for Jagland ble opprettet og økonomisk støttet av LO under valgkampen i 1997. Kampanjen som skulle støtte Thorbjørn Jagland som videre statsminister var sammensatt av kjendiser i forskjellige samfunnsgrupper. Lederen var Trond Erik Henriksen som var tidligere narkoman og kjent fra filmen Store gutter gråter ikke. Kampanjen ble kritisert fordi LO støttet den med flere millioner kroner.
Ermine gasskraftverk

Ermine gasskraftverk er et varmekraftverk under bygging i Saskatchewan i Canada. Det får en installert produksjonskapasitet på 94 MW, fordelt på to nye gassturbiner. Brenseltypen er naturgass. Kraftverket ble påbegynt 2008 og skal stå ferdig i 2010. Eier og operatør er selskapet SaskPower.
Ambolt (verktøy)

En ambolt er en massiv blokk av sten eller metall som brukes som støtte for å bearbeide andre objekter ved hamring eller meisling. Tradisjonelt har ambolten ett eller flere «horn» som brukes til forming av spesielle smearbeider, slik som hestesko.
Herad skule

Herad skule ligger i Gol kommune. Skolen har i dag 77 elever på barnetrinnet. Skolen ligger i bygda Herad, ca. 4 km fra Gol sentrum. Hovedmål ved skolen er nynorsk, og det er den eneste i Gol som utelukkende har nynorskelever.
Det første skolebygget ble bygd i Herad i 1877. Senere har det vært bygd om flere ganger. I 1982 brant den gamle skolen ned til grunnen. Det ble bygget ny skole, dagens bygg, som stod ferdig i 1984.
Herad skole var demonstrasjonsskole i perioden 2005–2007. Demonstrasjonsskoler er skoler som har utmerket seg innenfor flere felt i skoleutvikling. Skolene får et økonomisk bidrag på kr.500 000,- pr. år for å vise fram det de har gjort. Skolene skal legge til rette for å ta imot besøk fra andre skoler, eventuelt andre som er interessert i skolens arbeid.
Cockfosters

Historie

Stedsnavnet er dokumentert tilbake til 1524, og er antatt å være enten navnet på en familie, eller av en hus som sto ved Enfield Chase. Et forslag er at det var eiendommen til «cock forester» (eller «chief forester»), det vil si en forstmester eller hovedskogforvalter.
Cockfosters utviklet seg fra en grend lenge før de fleste andre delene av Enfield Chase. Det lå i enden av en skog, halvveis langs veien fra  Southgate to Potters Bar. En advokat ved Lincoln’s Inn eide et hus kalt for Cockfosters i 1613 og en lite gruppe av hytter og hus hadde vokst fram ved 1754.

Beskrivelse

Trent Park i Cockfosters er en naturpark. Middlesex University har en campus i parken, og en på Cat Hill. På sistnevnte campus ligger også Museum of Domestic Design and Architecture. 
Rugbyklubben Saracens FC spilte tidligere på Chase Side Stadium i Cockfosters, men har flyttet til Watford. Stadionet har blitt overtatt av Enfield FC og av Saracens' B-lag. 
Cockfosters er også tilholdssted for fotballklubben Cockfosters FC som holder til i Spartan South Midlands Division One som er nivå 10 i den engelske pyramiden.
Cockfosters undergrunnsstasjon på Piccadilly-linjen ble åpnet i 1933. New Barnet stasjon ligger omkring tre km unna.
Kristiansand Internasjonale Barnefilmfestival

Kristiansand Internasjonale Barnefilmfestival er et kulturarrangement for barn og unge som arrangeres om våren i Kristiansand, Arendal og Farsund. Festivalen ble avholdt første gang i 1998.
Kronprinsesse Mette-Marit er festivalens høyeste beskytter.
Festivalen er rettet mot barn og unge, familier, skoler og barnehager. Med et besøk på ca 15 000 publikummere, rundt 250 forestillinger, opp mot 100 filmtitler og filmverksteder med over 500 skoleelever er festivalen det største enkeltstående kulturarrangement for barn i Norge. Barnefilmfestivalen er også den eneste norske filmfestival for barn og unge i dette formatet.
Festivalsjef Danckert Monrad-Krohn har ledet festivalen fra starten i 1998. 
Festivalens mål er å vise kvalitetsfilm fra hele verden som normalt ikke er tilgjengelig på kino i Norge. Samtidig får publikum møte skaperne (regissører, skuespillere, manusforfattere, komponister etc.) av filmene.
I tillegg til filmvisninger arrangeres det også manuskonkurranser, filmpresentasjoner, seminarer og workshops for filmbransjen. Barnefilmfestivalen er et treffstedet for alle som arbeider med utvikling, produksjon og formidling av film for barn/unge i Norge. 
Festivalen har også opparbeidet seg en betydelig internasjonal anseelse.
Woburn Abbey

Woburn Abbey er et gods og tidligere kloster i Buckinghamshire, England. Det ligger like ved både byen Woburn i Bedfordshire og landsbyen Woburn Sands i utkanten av Milton Keynes.
Stedet ble grunnlaget i 1145 som da Hugh de Bolevec inviterte cisterciensermunker til å etablere et kloster. Det er nesten ingen spor av kloster, men man vet at dagens nordfløy ligger over klosterkirken. I 1538, etter reformasjonen ble den siste abbeden, Robert Hobbes, funnet skyldig i høyforræderi. Han ble hengt, angivelig fra et eiketre som fortsatt står i parken, og eiendommen ble konfiskert som krongods.
Kong Edward VI ga godset til John Russell, som senere ble jarl av Bedford. Familien bosatte seg foreløpig ikke på stedet. I 1619 døde den tredje jarlen av Bedford uten arvinger, og hans fetter Francis Lord Russell arvet tittel og gods, og flyttet dit med sin familie. I 1683 ble William Lord Russell d.y. henrettet for høyforræderi. Man fant noen år senere ut at han var uskyldig, og som kompensasjon etter justismordet utnevnte kongen hans far, William Lord Russel d.e. til hertug av Bedford.
Både dronning Elizabeth I og dronning Victoria har overnattet på godset.
I 1953, da den tolvte hertugen døde, var huset i svært dårlig stand. Hans arving John, trettende hertug av Bedford, åpnet det for publikum i 1955, og fikk dermed mulighet til å foreta omfattende restaureringsarbeider. Blant annet ble østfløyen, som var i svært dårlig stand, revet. 
Godset er i dag hjem for den femtende hertugen av Bedford og hans familie, og store deler av det er åpent for publikum. Hovedbygningen inneholder en av Englands største portrettsamlinger i privat eie, med bilder tilbake til 1600-tallet; det er også mange andre kunstverk utstilt. På den store eiendommen går over 4000 hjort fra ti forskjellige raser fritt; flere av dem er av raser som var utrydningstruet men som nå har levekraftige bestander.
Woburn Abbey Antiques Centre er den største antikvitetshandel i Storbritannia utenfor London.
We Remember You

We Remember You er et musikkalbum med Al Cohn, Laila Dalseth og Totti Bergh, utgitt i 2002.
Creswick (Victoria)

Historikk

Før europeisk bosetning var området befolket av Wemba-Wemba-folket. De første nybyggerne var Henry, Charles og John Creswick som etablerte en sauegård der i 1842.
Creswick er en tidligere gullgraverby som ble etablert under gullrushet i Victoria i 1850-årene. Creswick var åsted for en større gruvetragedie i desember 1822, der 22 menn druknet.
I dag er hovedindustriene skogbruk og jordbruk.

Kjente personer

Creswick er fødested for Australias mest kjente kunstner familie, Lindsay-familien. Andre kjente personer fra Creswick er tidligere statsminister John Curtin og den tidligere victorianske statsministeren Alexander Peacock.
Torshovkorpset

Historie

I 1876 ble Johan Anton Lippestads Institutt for aandelig abnorme piger Thorshaug opprettet på Torshov (da kalt Thorshaug) i Kristiania. Skoledriften ble overtatt av staten i 1892. I 1899 ble også internatdriften satt under offentlig drift. 
På et av skolens foreldremøter i 1971 kom beslutningen om å starte skolekorps ved skolen som da het Torshov skole. Det ble etablert en egen slagverkgruppe. Erik Kvebæk tok oppgavene som dirigent og instruktør i 1974. Han fortsatte til sin død i 2008.
Korpset fikk Teskjekjerringprisen i 1980.
Polykromi

Polykromi (fra gresk πολυχρωμία, πολύ = mange og χρώμα = farge) er et begrep som benyttes for å beskrive bruken av farger til utsmykking av skulpturer og arkitektoniske objekter, spesielt i sammenheng med bestemte stiler i arkitektur, keramikk og skulptur med flere farger. Det motsatte begrepet er monokromi.

Klassisk arkitektur

Et tidlig eksempel på polykromisk dekorasjon finnes i Parthenon på toppen av Akropolis i Athen. På den tiden da oldstidsinteressen i Europa tok til på 1700-tallet hadde imidlertid malingen på de klassiske bygningene og statuene helt falmet og forsvunnet. Oldtidssamlerne og de kulturinteressertes første inntrykk av de antikke greske ruinene var av en ren, klassisk skjønnhet kun gjennom form og komposisjon, totalt uforstyrret av kraftige farger, og det var dette inntrykket som dannet grunnlaget for nyklassisismen og dennes arkitektur.
En del klassisister som Jacques Ignace Hittorff oppdaget spor av maling på den klassisiske arkitekturen og det opprinnelige inntrykket ble langsomt korrigert, i det minste i den akademiske verden. Godtagelsen av farger ble senere akselerert av observasjon av spor av farger via mikroskop og andre midler, noe som gjorde det mulig å rekonstruere de antikke verkene i deres opprinnelig hensikt langt mer nøyaktig enn hva Hittorff og hans samtidige var i stand til. Et eksempel på klassisk gresk arkitektonisk polykromi kan bli sett i en kopi i full størrelse i Nashville, Tennessee, USA.

Klassisk kunst

En del tidlige polykromisk keramikk og steintøy har blitt utgravd på den minoiske sivilisasjonen på Kreta, eksempelvis ved bronsealderens Phaistos. Antikkens greske skulpturer var malt i sterke farger. Fargene var hyppig begrenset til de delene som avbildet klær, hår, våpen og lignende, mens huden ble etterlatt i den naturlige fargen fra steinen. Men skulpturene kunne også være helt og holdent dekket av farger. Malte greske statuer ble ikke kun sett på som en forsterkning av deres skulpturelle form, men hadde også karakter av en egen stilart. Eksempelvis, de pedimentale statuene på Afaiatempelet på øya Egina har nylig blitt demonstrert at de var malt i heftige og omfattende mønstre, og avbildet blant annet detaljerte mønstre på klærne. Polykrome steinskulpturer hadde sin parallell ved bruken av ulike materialer for å framheve hud, klær og andre detaljer i kryselefantinstatuer, og ved å bruke ulikt metall i kostbare bronsestatuer for å framheve lepper, brystvorter, tenner og øyne, eksempelvis ved statuegruppen Riacekrigerne.
Også senere epoker kunne skape polykrome statuer, skjønt det var ikke så vanlig, eksempelvis den spanske kunstneren Juan Martínez Montañés på 1600-tallet under barokken.
Karl Blossfeldt

Biografi

Blossfeldt jobbet som lærling i en kunstsmie i Mägdesprung mellom 1881 og 1883, samtidig med at han studerte kunst ved Hochschule für Bildende Künste i Berlin mellom 1884 og 1890. I perioden 1890 til 1896 deltok han i et prosjekt i Italia ledet av Moritz Meurer, der han samlet plantemateriell til bruk i tegneundervisning. I denne perioden begynte Blossfeldt å fotografere planter systematisk. 
I 1898 begynte han som lærer ved undervisningsavdelingen til Kunstindustrimuseet i Berlin (Unterrichtsanstalt des Berliner Kunstgewerbemuseums), og fortsatte å jobbe der som professor fra 1921 til 1930. I 1926 hadde han sin første utstilling ved Nierendorf Galleri i Berlin, og utga boken Urformen der Kunst i 1928. Boken ble veldig godt mottatt, både blant kritikere og publikum. Blossfeldt døde av testikkelkreft den 9. desember 1932.
RIAS Kammerchor

RIAS Kammerchor er et profesjonelt kammerkor i Berlin, grunnlagt 1948 som del av radiostasjonen RIAS. Det er nå en del av Rundfunk Orchester und Chöre GmbH Berlin.
Lilo og Stitch 2

Lilo og Stitch 2 er en amerikansk tegnefilm som er produsert av The Walt Disney Company siden 2005, og er oppfølgeren til Lilo og Stitch fra 2005.

Handling

Lilo og Stitch har nå blitt enda bedre venner. Men så skjer det noe med Stitch. Han begynner å ødelegge ting igjen etter at han er blitt snill. Dette skydes at ved skapingen av Stitch skjedde det noe forferdelig. Politiet kom og arresterte Stitch og Jumba mitt oppi ladningen av Stitch. Hulaskolen skal holde en konkurranse om å lage sin egen hula. Men Stitch ødelegger alt sammen.
Eutocus

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), ensfarget brune smygere. Vingenes underside har lyse vingeårer.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Jake LaMotta

Boksekarriere

LaMotta, som ble født i Bronx, begynte å bokse i en tidlig alder, da hans far fikk ham til å slåss mot andre barn i nabolaget som underholdning for de voksne. Pengene han tjente på disse kampene gikk til husleien. Etter en periode i skole vendte han tilbake til boksingen i 1941 i en alder av 19 år.
LaMotta - som oppnådde en rekordliste på ialt 83 profesjonelle seire (herav 30 på knockout), 19 nederlag og 4 uavgjorte - var den første som beseiret den ellers uovervinnelige Sugar Ray Robinson, da han vant på poeng etter ti runder i deres andre innbyrdes kamp av seks. Dette var den eneste kampen LaMotta vant over Robinson. 
I 1947 tapte han for Billy Fox. Senere ble kampen sterkt kontroversiell, da LaMotta senere i 1960 under en høring for USAs senat avslørte at han hadde tapt kampen med vilje. Bakgrunnen var en avtale med mafiaen om en stor tittelkamp, hvor LaMottas odds ville være lavere på grunn av det nylige nederlaget. LaMotta forsvarte seg siden med at det ikke var uvanlig med fiksede kamper på den tiden, det usedvanlige var kun at han hadde innrømmet det. Høringen og LaMottas vitnemål var en medvirkende faktor til at mafiaens og gangsteren Frankie Carbos innflytelse i amerikansk profesjonell boksing ble svekket.
LaMotta ble verdensmester i 1949 i Detroit etter seier over franskmannen Marcel Cerdan, hvis arm var gått ut av ledd  i første runde og han måtte oppgi kampen innen tiende runde begynte. Det ble arrangert en revansjekamp, men Cerdans fly styrtet over Azorene på vei til kampen.

Privatliv

Hans liv var omtrent like omtumlet utenfor som innenfor ringen, og ble filmatisert i Den rasende oksen med Robert De Niro i tittelrollen.
Georg Elser

Liv og virke

Elser var sønn av en trelasthandler og verthuseier. Han tok svennebrev som møbelsnekker i 1922, og arbeidet deretter som bygnings- og møbelsnekker i Königsbronn, Aalen og Heidenheim.
Under arbeid i en armaturfabrikk i årene 1936–1939, fikk han innsikt i omfanget av opprustningen, og  i november 1938, under en markering av NSDAPs Machtergreifung, bestemte han seg for å myrde Adolf Hitler i et forsøk på å forhindre den truende krigen.
I mars/april 1939 tok Elsner arbeid i et steinbrudd for å skaffe seg innsikt i sprengningsteknikk og få tilgang til sprengstoff og bygde inn en kraftig tidsinnstilt bombe i en søyle i Bürgerbräukeller i München, der Hitler med partitopper årvisst feiret dagen for Ølkjellerkuppet 8. november 1923. Propagandastuntet startet ved at nazitoppene toget inn i lokalene på slaget kl. 20.30, deretter holdt Hitler en to timer lang tale. Elser måtte gå ut fra at ritualet ville bli fulgt også i 1939, og stilte inn bomben til å eksplodere femti minutter inn i talen, kl. 21.20. På det tidspunktet ville Hitler med blant andre Joseph Goebbels, Heinrich Himmler, Reinhard Heydrich, Rudolf Hess og Julius Streicher normalt stå nær søylen. Men krigen var allerede i gang og Hitler måtte hurtig tilbake til Berlin for å fortsette planleggingen av Westfeldzug, så siden tett tåke hindret flytrafikken, var Hitler avhengig av å rekke nattoget til Berlin. Han startet derfor en noe kortere tale en halv time før vanlig tid, og forlot stedet kl. 21.07, bare 13 minutter før eksplosjonen som drepte sju og skadet over 60.
Elsers plan var å komme seg over til Sveits samme kveld, men ble ved en tilfeldighet grepet av det tyske grensepolitiet under forsøket. 9. april 1945, bare få uker før annen verdenskrig var slutt i Europa, ble han myrdet i konsentrasjonsleiren Dachau.
I 2015 kom spillefilmen Elser av Oliver Hirschbiegel.
Gattinara

Gattinara er en by og en kommune i provinsen Vercelli i regionen Piemonte, nord i Italia. Byen har 8 610 innbyggere (2001). Gattinara grenser til kommunene Ghemme, Lenta, Lozzolo, Roasio, Romagnano Sesia, Rovasenda og Serravalle Sesia.
Gattinara er kjent for sin rødvin.