google/wiki40b huggingface dataset:
Vasahalvøya

Vasahalvøya er ei stor halvøy som skjærer seg nordover mellom Raudfjorden i øst og Smeerenburgfjorden i vest, i Albert I Land på nordvestre Spitsbergen, Svalbard. Halvøya er kupert med fjell og isbreer. Den avgrenses av Chaveaubreen i sør. I nord er Foxpynten og Flathuken to nærliggende nes mot Nordishavet.
Området er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Det ble kartlagt under Den norske nordhavsexpedition 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med. Det er gamle fangststeder på nordkysten: Likneset, Sallyhamna, Svenskgattet og andre steder. Området er oppkalt etter Gustav Vasa (1496-1560).
Överhörnäs

Överhörnäs er et tettsted i Örnsköldsvik kommune i Västernorrlands län i landskapet Ångermanland i Sverige. Det ligger cirka ti kilometer sør for Örnsköldsvik. I 2010 hadde tettstedet 603 innbyggere.
Northside kraftverk

Northside kraftverk er et kombinert kullkraftverk med integrert gassdrift og oljefyring i delstaten Florida i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1164 MW, fordelt på 3 turbiner. Dette er delstatens sjette største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1965 og stod ferdig i 1977, og reåpnet i 2002. Brenselkilden er kull eller koks, naturgass og olje.
Fylkesvei 7468

Fylkesvei 7468 går mellom Botn og Stormyra krigskirkegård. Veien er 704 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 517.
Allerum

Allerum er et tettsted i Helsingborg kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 716 innbyggere. Allerum er først og fremst et boligområde, der beboerne pendler til Helsingborg.
Allerum har med tiden vokst sammen med Hjälmshult gjennom bebyggelse langs Jonstorpsvägen, og statistisk regnes disse som ett og samme sted. Stedets kirke og skole ligger i Allerum, mens man i Hjälmshult finner en brannstasjon. Det er et rikt foreningsliv med flere idrettslag, rytterforeninger, speidertropper og golfklubb.

Historie

I området omkring tettstedet har man funnet rike spor av eldre bebyggelse, blant annet mange kjente steinalderbosetninger. Man har imidlertid ikke funnen noen monumentale levninger som gravhauger eller megalittgraver. Funn av myrmalm i bearbeidet form tyder på at jernbehandling kan ha forekommet både i forhistorisk tid og i middelalderen.
Ifølge kilder i litteraturen var området omkring Allerum vanskelig å dyrke opp med skoger og store kjerr- og myrenger. Kirken ble bygd på 1100-eller 1200-tallet, og ble fullført på 1400-tallet. Utenom kirken består den eldste bevarte bebyggelsen av klokkergården fra 1760, skomakergården fra 1800 og prestegården fra 1820.
Pingfang

Pingfang (kinesisk: 平房区, pinyin: Píngfáng Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Harbin i den kinesiske provins Heilongjiang. Bydistriktet har et areal på 98.0 km² og teller ca. 160 000 innbyggere (2004).
Maiji

Maiji (麦积区 Màijī Qū) i den kinesiske provinsen Gansu er et bydistrikt i byprefekturet Tianshui. Det har et areal på 3 452 km² og teller ca. 580 000 innbyggere (2004).
Beesley's Point kraftverk

Beesley's Point kraftverk , også kjent som B. L. England kraftverk, er et varmekraftverk i Cape May County, delstaten New Jersey i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 450 MW fordelt på tre blokker. Anlegget har 5 turbiner for fyringsolje, fire av dem med en effekt på bare 2 MW hver, den siste turbinen på 148 – 176 MW. Brenselkilden for de øvrige turbinene er kull.
Anlegget har et renseanlegg for SO2 som gir kommersielt salgbar gips som biprodukt.
Vassmolösa

Vassmolösa er et tettsted i Kalmar kommune i Kalmar län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 535 innbyggere.
Faidra

Tragisk kjærlighet

Selv om Faidra var gift med Thesevs ble hun forelsket i hans sønn fra første ekteskap, Hippolytos, født enten av Hippolyta, dronning av amasonene, eller amasonen Antiope (som også var hennes søster). Dramatikeren Evripides har to ganger plassert denne fortellingen på teateret i Athen, hvorav en versjon er blitt bevart: Hippolytos. Den tragiske fortellingen om Faidra og Hippolytos har flere varianter, og i henhold til en del av dem, hadde Hippolytos vist forakt for gudinnen Afrodite ved å forbli en fast og kysk tilhenger av gudinnen Artemis. Afrodite hevnet seg ved å la Faidra bli håpløst forelsket i sin stesønn, men han avviste henne. Det ble deres begges død.
I en versjon fortalte Faidras pleier/amme om hennes kjærlighet til Hippolytos, og han sverget å ikke avsløre henne som kilde. Som hevn skrev Faidra et brev til Thesevs hvor hun hevdet at Hippolytos hadde voldtatt henne. Han trodde sin hustru og forbannet sønnen med den ene av tre forbannelser han hadde mottatt fra havguden Poseidon. Havguden sendte opp en okse eller en sjømonster som skremte Hippolytos' hester, og han ble slept etter dem til han var død.
Alternativt etter at Faidra fortalte Thesevs at Hippolytos hadde voldtatt henne, skal Thesevs ha drept sin sønn og deretter begikk Faidra selvmord av skyld og anger for å ha voldt stesønnens død. Artemis skal siden ha fortalt Thesevs sannheten. I en tredje versjon skal Faidra ganske enkelt ha fortalt Thesevs dette og guden Dionysos sendte en okse som skremte Hippolytos' hester.
Evripides gjorde med sitt drama Faidra-skikkelsen berømt og førte henne inn i verdenslitteraturen, først til Seneca den yngre i hans Phaedra, derfra til Racines Phèdre, til Émile Zola i romanen Le curée (som ble dramatisert som Renée) og til André Gides Thésée, og i Norden forfulgte Herman Bang temaet med Haapløse slægter og Fædra, sistnevnte også dramatisert.

Faidrakomplekset

Faidrakomplekset er en psykologisk betegnelse for en stemors seksuelle begjær etter sin stesønn. Begrepet har også blitt utvidet til dekke vanskelige forhold mellom steforeldre og stebarn generelt.
Den franske filosofen Georges Bataille benytte det samme begrepet i en helt annen mening for å beskrive det morbide begjæret for lik.
En analog til Faidra er romerske Amata i Vergils epos Æneiden som ble forelsket i sin framtidige svigersønn og som tok livet av seg ved nyheten av hans død.
Hypnagog hallusinasjon

Hypnagoge hallusinasjoner er livaktige og ofte skremmende sanseopplevelser som forekommer i en tilstand mellom våkenhet og søvn. Hypnagog betegner det som skjer idet personen sovner eller døser. Hallusinasjoner (opplevelser uten ytre sansepåvirkning) i denne fasen forekommer hos halvparten av de som har narkolepsi og opptrer gjerne sammen med søvnparalyse (søvnlammelse).
I en amerikanske undersøkelse fra 1998-2002 var depresjon knyttet til en dobling av hypnagoge hallusjonasjoner, og nær en femdobling av søvnparalyse.

Hypnagog og hypnopomp

Fremmedordet «hypnagogi» (hypnagogie , tysk Hypnagogie og engelsk hypnagogia) kan brukes om overgangen mellom våken tilstand og søvn. Adjektivet «hypnagog» betegner det som skjer når en person sovner eller døser. Hypnagoge hallusinasjoner (på fransk halucinations hypnagogiques) er sanseopplevelser som kan forekomme rett før en sovner. 
På samme vis kan «hypnopompi» (på engelsk hypnopompia) brukes om tilstanden når en våkner opp. Hypnopompe hallusinasjoner er sansebedrag ved oppvåkning.
Betegnelsen «hypnagogi» skal stamme fra en atikkel av den franske kulturhistorikeren Alfred Maury (1817–1892) fra 1848. Begge betegnelsene ble videre kjent gjennom den engelske poeten Frederic William Henry Myers (1843–1901). 
Enkelte mener imidlertid at det er unødvendig å skille mellom innsovning og oppvåkning i denne sammenhengen, og bruker «hypnagog» om begge bevissthetstilstandene. Hypnagoge sansebedrag ble først beskrevet av Jules Baillarger (1809–1890) i Frankrike og Wilhelm Griesinger (1817–1869) i Tyskland omkring 1845.
Montserrats flagg

Montserrats flagg er et Blue Ensign med Union Jack i øvre venstre hjørne. I tillegg har flagget Montserrats emblem. Emblemet til Montserrat kom til på bakgrunn av en konkurranse i 1907. Konkurransen ble vunnet av Mrs Goodwin. Hun laget et emblem som portretterer Irland, som Erin, som omfavner kristendommen med sin irske harpe, for å signalisere øyens gamle irske bånd.
Fra flagget ble innført og fram til 1999 satt våpenmerket i en hvit skive. Dette var også tilfelle for de fleste andre særmerkede britiske flagg for kolonier. Tradisjonen med å sette våpenet på en hvit skive skal skyldes at den britiske marinens offisielle flaggbok, Flags of all nations, hadde for vane å vise merkene som satt i flaggene på en rund, hvit bakgrunn. Selv om dette bare var en illustrasjonsteknisk måte å vise merkene, ble det i praksis tolket som at hele skiven skulle være med i flagget. Framstillingen av flaggene ble endret med 1999-utgaven av Flags of all nations, da merkede britiske flagg nå ble framstilt med våpenet direkte mot flaggduken. For å bedre muligheten for identifikasjon ble også merkets størrelse økt.

Guvernørens flagg

Guvernøren, koloniens øverste myndighet og kronens representant, fører eget flagg etter samme modell som øvrige guvernører i britiske besittelser. Det vil si det britiske unionsflagget med koloniens våpenskjold omgitt av en krans i midten.
Festival of Pacific Arts

Festival of Pacific Arts er et kulturarrangement med deltakere fra land og områder i Stillehavet. Hensikten er å ta vare på kulturtradisjoner som står i fare for å forsvinne. Det framføres sang og dans, men det er også innslag av kunsthåndverk, og samtidskunst, litteratur og film har kommet til. Arrangementet ble til ved hjelp av South Pacific Commission og ble tidligere kalt South Pacific Arts Festival. Festivalen ble første gang avholdt i Fiji i 1972.
Festivalen samler deltakere fra 27 land og områder. Arrangementet går på omgang mellom deltakerlandene. Vertslandet dekker alle kostnader for deltakerne og publikum har fri adgang til alle arrangementer.
Luperodes

Utseende

Små til middelsstore, avlange, blanke, gulbrune til svarte bladbiller med lange, tynne, trådformede antenner, hos denne slekten er de ofte lenger enn kroppen. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene og adskilt fra disse (danner ikke en kontinuerlig kurve). Slekten varierer ganske mye i farger og kroppsform, men er sjelden metallisk fargede. Et karakteristisk trekk er at skallet (eksoskjelettet) hos denne slekten er forholdsvis tynt og mykt.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. De voksne billene flyr godt og kan forflytte seg over betydelige avstander.

Utbredelse

Slekten forekommer i Afrika, Asia, Australia og også i Sør-Amerika.
Bergensposten (avis)

Bergensposten var en avis utgitt i Bergen fra 1854 til 1893, da den gikk inn i Bergens Tidende.
Avisen ble grunnlagt av Johannes Steen, senere statsminister, og Christian Henrichsen, senere rektor ved Bergen katedralskole. Første utgave kom ut 1. mars 1854, med undertittelen «Tidende for Bergens By og Stift». I utgangspunktet var avisen nokså apolitisk, og den skrev at bergenske forhold ikke krevde eller nødvendiggjorde partipolitiske blader. Linjen ble endret da Bjørnstjerne Bjørnson inntok redaktørstolen 1. november 1858, og avisen ble en viktig arena for politisk debatt.
Annonsemonopolet til Bergen Adressecontoirs Efterretninger gjorde den økonomiske situasjonen vanskelig for Bergensposten. Monopolet ble opphevet i desember 1867, og neste år økte Bergensposten fra to til seks utgivelser i uken. Samtidig møtte avisen konkurranse fra nystartede Bergens Tidende. Først ble Bergensposten regnet som mer konservativ enn Bergens Tidende, men de to avisene nærmet seg etterhvert, og begge avisene orienterte seg mot partiet Venstre. I 1894 gikk Bergensposten inn i Bergens Tidende.
Røren barne- og ungdomsteater

Røren barne- og ungdomsteater (Rbut) er en foreldredrevet teatergruppe fra Buskerud. Den spiller på Røren skole (Hokksund i Øvre Eiker), og på studioscene i Drammens teater.

Historikk

I mars 1995 startet Else Marie Bomstad og Trond Vetterstad de første øvelsene på Røren skole med stykket «Snehvit og de syv dverger». Siden har det vært ca. en oppsetning per år. Gruppen har i dag ca. 30, gutter og jenter i alderen 8 til 19 år. Mange av de tidligere medlemmene er fortsatt med, enten som lysteknikere eller sminkører. Teatergruppa har et foreldrebasert styre. Foreldrene er delt inn i ulike arbeidsgrupper (sminke, kulisser, kostyme, rekvisitter). I tillegg har de egen scenograf og kulissemaler. All dramaundervisning får teatergruppa nå gjennom Musikk- og Kulturskolen i Øvre Eiker ved sin faste instruktør, Trond Vetterstad. Skuespillere er medlemmer i kulturskolen. Forestillingene er blitt vist på Røren skole og Studioscenen på Drammens Teater og Kulturhus, men også på ulike arrangement og steder (barnehager, Vestfossenmarken, Handelsstandens dag i sentrum, på Stortinget, i NRK 1s Sommermorgen.)
Kommunen ønsker at Rbut skal bli et kompetansesenter for teater i kommunen. De samarbeider med grunnskolen gjennom Den kulturelle skolesekken, og låner ut kulisser, kostymer og rekvisitter til skolene.
Repertoaret har variert fra klassiske barnestykker som «Emil i Lønneberget» og «Brødrene Løvehjerte» til greske tragedier som «Perseus» og «Det gylne skinnet». Mye av stoffet har blitt bearbeidet og tilrettelagt av instruktøren.
Røren barne- og ungdomsteater har også bidratt i det landsomfattende teaterprosjektet DUS (Den Unge Scene) knyttet til Brageteatret
Mabliss

Mabliss er klinkekuler laget på Egersund Fayancefabrikk, Egersund. Disse ble produsert fra 1891 til 1926, i ulike størrelser.

Historie

Spillet med klinkekuler er internasjonalt, og har historie langt tilbake. Til Egersund kom spillet med engelskmennene som var ansatt av Johan Feyer for å lære opp egersunderne i potteproduksjon. Navnet kommer av det engelske ordet marbles, fordi de mest ettertraktede kulene ikke var av glass, men av marmor. Mabliss er så blitt den egersundske varianten av marbles. Spillet er fremdeles levende den dag i dag, og mange har mablisskuler som samleobjekt.
Proserpinus

Utseende

Små (vingespenn 35-50 millimeter), tettbygde, brune, grå og gulaktige svermere. Forvingene kan være litt flikete. Antennene er vel halvparten så lange som forvingene og har en tydelig krok ytterst.

Levevis

Den arten som lever i Palearktis har larver som lever på mjølker (Epilobium i vid forstand) og andre planter i mjølkefamilien. Artene vandrer en del, og danner ofte kortlivede, lokale bestander på nye steder.

Utbredelse

Slekten har en holarktisk utbredelse og finnes i de varmere delene av Palearktis og Nord-Amerika. Nordligst er den observert nær St. Petersburg i Russland. Proserpinus proserpinus er eneste art i Palearktis.
Yellowstone County

Historie

Fylket ble grunnlagt i 26. februar 1893. Yellowstone County har fått sitt navn etter elven Yellowstone som omtrentlig flyter igjennom fylket fra sørvest til nordøst. Eleven i sin tur har fått navn etter de gule sandsteinsklippene som nå befinner seg i Yellowstone County.
Samuel Nicolai Hansen

S.N. Hansen gården

I 1836 oppførte Hansen en rederbolig i Lillesand, kjent som S.N. Hansen-gården. Huset er fredet.

S.N Hansens park

Der verftet tidligere lå er det i dag laget en kommunal park med lekeplass og badestrand. Parken er oppkalt etter Hansen. På folkemunne kalles den "Bananparken".

Arkiv

Arkivmateriale etter Samuel Nicolai Hansens forretningsdrift befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder bl.a. kopibøker, regnskapsbøker og dokumenter.
Tamilsk skrift

Tamilsk skrift (தமிழ் அரிச்சுவடி tamiḻ ariccuvaṭi)  er et skriftsystem og en abugida som benyttes til å skrive tamilsk. Det benyttes i India, Sri Lanka, Malaysia, Singapore og flere steder. Skriftspråket brukes også til å skrive det liturgiske språket sanskrit, ved å tilføye enkelte konsonanter og diakritiske tegn. Også enkelte minoritetsspråk som saurashtra, badaga, irula og paniya er skrevet med tamilsk skrift.
Setabis

Utseende

Små til middelsstore sommerfugler. Oversiden er gjerne i stor grad metallskimrende blå med mørke ytterkanter, ofte med en hvit flekk eller et hvitt tverrbånd i forvingen. Andre arter kan være for det meste gule eller brune på oversiden. Undersiden er lyst gulbrun eller gråbrun, også gjerne med lyse flekker eller bånd i forvingen.

Levevis

Disse sommerfuglene lever i skog, gjerne tropisk regnskog.
Larven til Setabis lagus er et rovdyr som spiser nymfer av sikader (familiene Membracidae og Jassidae), det kan kanskje gjelde andre arter også.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Nicaragua i nord til Mato Grosso og Bolivia i sør.
Endoxyla leucomochla

Utseende

En stor (vingespenn ca. 160 mm) og kraftig, gråbrun sommerfugl. Hannens antenner er fjærformede i den innerste halvdelen, trådformede ytterst, hunnens trådformede. Forkroppen og vingene er mørkt brunlige, forkroppen lys på sidene, forvingen med små, svarte flekker og noen lyse felter i midten. Bakvingen er hvitaktig hos hannen, brun og brunrød ved roten hos hunnen. Larven er opptil 7 cm lang og kremhvit.

Levevis

Denne arten har larver som utvikler seg på røttene av akasie-artene Acacia kempeana og Acacia ligulata. Larvene bruker mer enn ett år på utviklingen. De blir svært fete, og har derfor vært en viktig matressurs for mennesker i de tørre områdene av Australia. Som vanlig for tredrepere har de voksne sommerfuglene reduserte munndeler, og det tar ikke næring til seg.

Utbredelse

Den er utbredt i Australia.
Tina og Bettinas videoblogg

Tina og Bettinas videoblogg er en serie sketsjer om Tina og Bettina, to fiktive jenter som driver med videoblogging. De to ble spilt av Odd-Magnus Williamson og Henrik Thodesen, og ble vist i TV-serien Torsdag kveld fra Nydalen på TV 2. Sketsjene ble vist i 2009, 2010 og 2011. Tina og Bettina går på Smestad ungdomsskole, og videoblogger om ting som opptar dem, som fingring, mobbing, klær, festing, plastisk operasjon osv. Selv driver de og mobber Siri Helgaker, og påstår at hun er den største hora på skolen. Ett uttrykk som ofte blir brukt av Tina er "benekter du fakta?"
I 2012 kom spillefilmen Tina & Bettina med premiere den 7. september 2012.
Jacobprisen

Jacobprisen er en norsk kulturpris som hvert år deles ut av Design og arkitektur Norge (DOGA) til «en aktiv utøver som har dokumentert utmerket arbeid innenfor DOGAs fagområder; design og arkitektur». 
Prisen utdeles av en jury, og gis «fortrinnsvis til en aktiv kunsthåndverker, designer, interiørarkitekt, landskapsarkitekt eller arkitekt». Prisen består av et trofé og et diplom; i tillegg vil vinnerens navn bli oppført på en tavle som henger i DOGAs lokaler.

Historie

Utmerkelsen ble etablert i Oslo i 1957 av Landsforbundet Norsk Brukskunst, som stod for utdelingen frem til forbundet ble nedlagt i 1993 og den statlige stiftelsen Norsk Form overtok ansvaret for utdelingen til 2014. Etter sammenslåingen av Norsk Form og Norsk Designråd deles den ut av Norsk design- og arkitektursenter.
Prisen er oppkalt etter Jacob Prytz, som var en av landsforbundets grunnleggere i 1918, og som også ble den første vinner. 
De ti første årene ble prisen tildelt personer som arbeidet innenfor datidens ideal for brukskunstneren innenfor Scandinavian design: «ved siden av å arbeide på eget verksted med unika-produksjon, skulle han eller hun være tilknyttet industrien som formgiver av serieproduserte modeller.» I og med tildelingen til billedvevkunstneren Synnøve Anker Aurdal i 1967 ble dette prinsippet brutt. 
Skillet mellom kunsthåndverkeren og den industrielle formgiveren ble tydelig på 1970-tallet, og førte til avskalling fra utdelerorganisasjonen ved at både Norske Industridesignere og Norske Kunsthåndverkere opprettet egne, uavhengige organisasjoner. Denne utviklingen innenfor fagene har ført til at prisen i større grad har blitt tildelt kunstnere som er enten det ene eller det andre: «Ser vi på Jacobprisen i disse turbulente årene [1968–79], fordeler prisvinnerne seg ganske likt mellom brukskunstnere, kunsthåndverkere og designere.» Etter 2000 har det skjedd en ytterligere endring i praksis, «fra kunsthåndverkere og møbelformgivere som prismottakere til i dag som det er en større andel arkitekter og tjenestedesignere».
Prisen har blitt omtalt som «den høyeste utmerkelse i Norge som gis til en brukskunstner».
Vegetasjonssoner

Vegetasjonssoner i skogen

Skog utgjør 38% av Norges areal. I Norge kan skogen deles inn i følgende vegetasjonssoner.

Nemoral sone

Denne sonen finnes lite av i Norge, bare et smalt belte på Sørlandet. Skogen domineres av eik og arter som tåler kulde dårlig.

Boreonemoral sone

Sonen består av edelløvskog på de mest gunstige stedene, og ellers bjørke- gråor- og barskog. Stort sett finner man denne sonen langs kysten av Sør-Norge og rundt Oslofjorden.

Sørboreal sone

Finnes på innlandet i Sør-Norge, og spredt langs kysten opp til Nordland. Her er det mest barskog, men også edelløvskog og oreskog.

Mellomboreal sone

Denne sonen består av barskog og gråorskog, og ofte store myrområder. Den dominerer på Sør- og Østlandet og i Trøndelag, men kan delvis finnes helt opp til Finnmark.

Nordboreal sone/Subalpin sone («Fjellskog»)

Her er det bjørkeskog og lav, glissen barskog. Sonen dekker store områder av Østlandet og Finnmarksvidda.

Vegetasjonssoner på fjellet

Fjell utgjør 44% av Norges areal. Dette er arealet over skoggrensa, og finnes i høytliggende områder i hele landet. På Finnmarkskysten kan disse sonene forekomme helt ned til havnivå. Fjellet deles inn i følgende soner:

Lavalpin sone («lavfjellet»)

Dette er området rett over skoggrensa. Den går opp til blåbærlyngens øverste voksegrense, 1300-1400 moh. i Sør-Norge. Vegetasjonen i denne sonen er artsrik og variert. Nederst vokser gjerne tette belter med grågrønn vier, så kommer kratt av dvergbjørk som er irrgrønn om sommeren og oransje til mørkerød om høsten. I fjellet finner vi røsslyng, greplyng, krekling, rypebær og mange arter av gress og blomster, alt etter hvor vi er i landet. Produksjonen av plantemateriale er så stor at det dannes myrer.

Mellomalpin sone («mellomfjellet»)

Område med sammenhengende vegetasjon, men uten trær, busker og blåbærlyng.

Høyalpin sone («høyfjellet»)

Her er det ingen sammenhengende vegetasjon, bare usammenhengende vegatasjon av mose og lav.

Den nivale sonen

Kan finnes på de høyeste fjelltoppene i Norge. Dette er områder med permanent snø og is, eller med snø og is mesteparten av året.
Tula (slaveleder)

Bakgrunn

Curaçao var en nederlandsk koloni. Av en befolkning på 19 544 i 1789 var 12 804 slaver. Utviklingen i Europa, der det revolusjonære Frankrike hadde okkupert Nederland, så vel som erklært slaveriet for avskaffet, var kjent på øya. Slaveopprørene på Haiti og i Venezuela var også kjent. På Curaçao nektet imidlertid guvernøren å sette slavene fri.

Slaveopprørets forløp

Opprøret startet 17. august 1795 på Knip-plantasjen vest på øya. Anført av Tula gikk de til sin eier og forlangte sin frihet og sa at de ville nekte å arbeide som slaver. Til å begynne med hadde Tula rundt 50 slaver med seg. Bastiaan Carpata ledet opprøret sammen med Tula, som hadde tilnavnet Rigaud.
Plantasjeeieren, Casper Lodewijk van Uytrecht, ba dem legge kravet fram for guvernøren. Deretter la opprørerne ut mot hovedstaden og satte andre slaver fri på vegen. Slavene ville marsjere til Willemstad for å møte guvernøren og kreve frihet for slavene. Så godt som alle slaver på plantasjene vest på øya, rundt 2000 i tallet, sluttet seg til opprøret.
De samlet seg i Santa Cruz, før vegen gikk videre til Porto Marie 18. august. Derfra var planen å sette opp hovedkvarter for å forhandle med guvernøren. Opprøret ble imidlertid slått ned militært og opprørerne ble tatt til fange. Tula ble torturert på strekkbenken og tvunget til å gi falsk tilståelse om at planen var å drepe alle hvite før han ble  henrettet 3. oktober 1795.

Ettermæle

Tula ble politisk rehabilitert i 2015 og erklært som nasjonalhelt. Museo Tula, som er viet Curaçaos afroamerikanske kulturarv, bærer hans navn.