google/wiki40b huggingface dataset:
Fjæreplytt

Beskrivelse

Hannen og hunnen er like store, omtrent 22 cm. Hunnen har markant lengre nebb enn hannene. Fjæreplytten er mellom myrsnipa og polarsnipa i størrelse. Fuglen er tettbygd og forholdsvis kortbeint. Vinter- og sommerdrakta er ikke like. Den er mørk purpurgrå vinterstid og brunspettet sommerstid over hele kroppen, bortsett fra buken, som er kvit. Føttene er grønngule. Fjæreplytten har et langt, litt bøyd nebb som er mørkebrunt, men gult ved rota. Fuglen har en mørk flekk ved øyet, og en tilsvarende større flekk ved øret. Fjæreplytten kan skilles fra myrsnipa ved at den ikke har en svart bukflekk. 
Fjæreplytten er også svært lite sky. Den er mest tallrik i Nord-Norge. Fuglen liker seg i vegetasjonsfattige områder i fjellet i Norge (sammen med heilo og boltit), helst ved vannsig der den bringer ungene for å finne insekter. På Svalbard hekker den mest på kystnær flat tundra. Vinterstid holder den seg i fjæresonen hvor den beiter på blåskjell og fjæremark, og hviler på flo sjø på moloer eller oversiktlige nes langs kysten. Opptil flere tusen fugler kan samles på slike høyvannsrasteplasser. En kjent slik lokalitet er på verftet under Tromsøbrua i Tromsø sentrum.

Formering

Fjæreplytt hekker på tundra, på ulike steder i Canada, Nordvest-Europa, Svalbard og på Grønland. Fuglen lager reiret i ei grop fylt med tørre blad og lignende. Hunnen legger 3 eller 4 grønne eller lysebrune egg med brune flekker i juni, og både hannfuglen og hunnfuglen ruger i til sammen ca. 21 dager. Ungene kan fly 3 uker gamle.

Levevis

Fjæreplytt eter insekter og smådyr, men også vegetabilsk føde. Fuglene lever som regel i små flokker, gjerne sammen med steinvendere.
Fjæreplytt spiser vinterstid store mengder blåskjell hele som knuses i muskelmagen og restene kastes opp igjen
Om vinteren trekker mange fugler sørover fra hekkestedene til isfrie områder langs atlanterhavskysten. De drar sjelden lengre sør enn  Nord-Carolina i USA eller Nord-Portugal i Europa. 
De fleste fuglene fra Norge overvintrer sørover til andre Nordsjøkyster. Fugler fra Sør-Norge trekker til kysten av Storbritannia og Helgoland, Tyskland. Fugler fra Svalbard er funnet fra Nord-Norge til Sverige, Finland, England og Tyskland vinterstid. I begynnelsen av mai trekker de tilbake til hekkeområdene i Arktis. I Finnmark og Troms overvintrer store mengder fjæreplytt fra de sibirske øyene mellom Karahavet og Laptevhavet, Russland. Konkrete ringfunn er gjort på Russkijøya i Karahavet av fugl merket i Varanger, og mange russiskmerkede fugler er observert i Troms og Finnmark.
Akvakulturregisteret

Akvakulturregisteret er ett av de offentlige registrene i Brønnøysundregistrene i Brønnøysund.
Det inneholder en oversikt over akvakulturtillatelser og enkelte vesentlige vedtak knyttet til disse. I tillegg inneholder registeret en oversikt over overføringer, pantsettelser og andre rettigheter som er tinglyst på tillatelsene.
Gullfisk (trikk)

Gullfisk var kallenavnet på trikkene i seriene Type B og Type E i Oslo. Navnet oppsto på grunn av en spesiell strømlinjeformet utforming med en slags «hale». Trikkene ble bygget på Strømmens Værksted i Skedsmo og ved Skabo jernbanevognfabrik i Oslo mellom 1937 og 1939. Type B ble brukt både i bytrafikk og på forstadsbanene, mens Type E var rene byvogner. De var de første trikkene i Oslo av aluminium, og var de første boggivognene i gatetrafikk. Frem til 1964 var de også raskere enn noen annen trikk eller forstadsbane i Norge.
En Gullfisk var involvert i trikkebrannen i Strømsveien i 1958, der 5 personer omkom. Gullfisken ble tatt ut av bruk i 1985.
Kroatias herrelandslag i håndball

Resultater i internasjonale turneringer

Kroatia spilte sin første kamp 14. januar 1991 mot Japan i en kamp som endte 23-23. De deltok første gang i EM i 1994, VM i 1995 og OL i 1996. Kroatias første deltakelse i OL endte med gull. De har utviklet seg til å bli et av de dominerende lagene innen internasjonel håndball. I 2000 arrangerte de EM.
Dominion

Utvikling og bruk

Betegnelsen dominion ble opprinnelig benyttet som betegnelse for kolonier underlagt den britiske kronen, slik det kom til uttrykk i formuleringen «Dominions beyond the Seas». Etter at flere kolonier fikk utstrakt indre selvstyre fra andre halvdel av 1800-tallet, fikk imidlertid begrepet dominion motsatt betydning av det opprinnelige og ble betegnelsen for en gruppe kolonier med utstrakt indre selvstyre. I forbindelse med imperiekonferansen i 1907 ble det bestemt at betegnelsen dominion skulle benyttes om slike kolonier med selvstyre, da til forskjell fra besittelser som var kronkolonier eller protektorater samt India. I denne forstand omfattet dominionkategorien Australia, Canada, New Zealand, Newfoundland og Kappkolonien, Natal og Transvaal, som fra 1910 var del av Sør-Afrika, og fra 1922 Den irske fristaten.
Første verdenskrig ble et gjennombrudd for dominionene som likeverdige partnere. Dominionene begynte å opptre som selvstendige stater og fire av dem, Australia, Canada, New Zealand og Sør-Afrika, ble etter første verdenskrig med i Folkeforbundet.
I 1923 endte imperiekonferansen med enighet om at dominionene på individuelt grunnlag kunne inngå traktater med andre stater. Imperiekonferansen i 1926 resulterte i Balfour-erklæringen om at Storbritannia og dominionene hadde lik status og ikke var underordnet noen annen, men var forent i en felles troskap til kronen og var fritt sammenknyttet i Det britiske samveldet. Dette ble videre formalisert i Westminster-statutten av 1931.
Utviklingen gikk i ulik retning for dominionene. Irland fikk ny grunnlov i 1937, ble republikk og brøt med Samveldet. Utviklingen i Newfoundland skilte seg også fra den i de øvrige dominionene. Newfoundlands representant fikk ikke undertegne Versaillestraktaten og på grunn av sin størrelse ble landet heller ikke medlem av Folkeforbundet. Landet fortsatte å overlate utenrikspolitikken til den britiske regjeringen og inngikk ikke traktater på egen hånd. Etter økonomiske krisetider og politisk uro opphørte landets selvstyre i 1934, og Newfoundland ble deretter styrt av en guvernør som rapporterte direkte til London. Likevel ble dominionbetegnelsen fortsatt brukt formelt. Newfoundland gikk inn i Canada i 1949.
Etter andre verdenskrig ble dominionbetegnelsen er kort tid benyttet om India, Pakistan og Ceylon som ble selvstendige stater i 1947 og 1948. Betegnelsen var da i ferd med å gå ut av bruk i de eldre dominionene, som i New Zealand, der myndighetene fra 1945 sluttet å benytte tittelen dominion i landets navn.
Betegnelsen dominion gikk generelt ut av bruk fra 1953. Dronningens tittel ble fastsatt slik at betegnelsen «rike» erstattet «dominion», som i alle tilfeller hadde vist til alle britiske besittelser og ikke bare det som fra 1907 ble betegnet som dominioner i snever forstand. Landene som har felles monark omtales etter dette som samvelderiker.
Cambria

Cambria er det gamle navnet for Wales som en latinisert utgave av det walisiske navnet Cymru. Det må ikke forveksles med Cumbria i nordlige England.

Etymologi

Ordene Cymry (walisere) og Cymru (Wales) kommer fra gammelwalisisk combrog, som i det engelske ordet compatriot, «landsmann», det vil her si waliser, fra rotordet *brogi, «land» (sammenlign med walisisk, kornisk bretonsk bro «område», «land»), i seg selv fra *mrogi (sammenlign med gammelirsk mruig, genitiv mroga «land»), avledet fra et eldre brytonsk ord *com-brogi eller urbrytonsk *kom-brogos, i betydningen «medlandsmann», (som et resultat av kampen med angelsakserne) muligens derfor beslektet med dets søsterspråk bretonsk keñvroad, keñvroiz, «kamerat», «våpenbror».

Cambria i legenden

I henhold til Geoffrey av Monmouth i den første delen av hans pseudohistorie, Historia Regum Britanniae («De britiske kongenes historie»), skrevet omkring 1136, hadde Brutus fra Troja tre sønner som han delte Britannia mellom etter at han hadde erobret landet. Hans eldste sønn Locrinus fikk landet mellom elvene Humber og Severn, og som han kalte for Loegria eller Logres (latin for det walisiske navnet Lloegr, «England»). Hans yngste sønn Albanactus fikk alt landet nord for Humber som var Alba (Skottland). Den midterste sønnen, Kamber, ble gitt alt landet bortenfor Severn og som ble etter sigende oppkalt etter ham, «Cambria».
Denne legenden var omfattende sitert fra 1100-tallet til ut på 1500-tallet.

Arv

Navnet «Cambria» lever fortsatt videre i dagens litteratur, eksempelvis som en abstrakt henvisning til Wales.
Det er også benyttet i geologien for å henvise til den geologiske perioden mellom rundt 542 millioner år og 488,3 millioner år siden. I 1835 navnga geologen Adam Sedgwick den geologiske perioden for kambrium etter studiet av bergarter fra denne tidsalderen i Wales.
Det er også tidvis og sjeldne tilfeller benyttet som et pikenavn på De britiske øyer.
Radio Nettverk

Radio Nettverk er en forhenværende nyhetstjeneste for det norske nærradionettet. Radiokanalen ble formelt etablert i desember 1987 og var eid av Viking Film. Hovedkontoret ble lagt til Stavanger, men kanalen opprettet også en redaksjon i Oslo.
Målsettingen var at Radio Nettverk skulle distribuere reklame og nyheter via satellitt til norske nærradiostasjoner. Innledende avtaler, eller samarbeidskontrakter, med viktige regionale nærradiostasjoner ble gjort i 1987. Blant disse var Radio Motor i Oslo, Radio P3 i Bergen, Radio KonRad i Trondheim , Radio Vest i Stavanger, Radio Sør i Kristiansand og Studentradioen i Tromsø. Kanalen hadde en uttalt ambisjon om å utfordre NRK på nyhetsstoff for radio. Første offisielle nyhetssending fra Radio Nettverk fant sted 2. mai 1988. På dette tidspunkt sendte kanalen egenproduserte nyheter hver time, til 32 nærradiostasjoner. Den enkelte radiostasjon kunne ta ned nyheter via satellitt. Hver nyhetsbulletin varte i 3 minutter.
På grunn av datidens begrensninger på bruk av reklame var den tidlige driften finansiert av eierne og banken, men i den opprinnelige avtalen med radiostasjonene lå det en enighet om at stasjonene gratis kunne benytte seg av nyhetssendingen mot at de avga reklametid til Radio Nettverk. I løpet av 1988 vokste nedslagsfeltet til Radio Nettverk betydelig, og ved utgangen av året nærmet de seg ca. 60 tilknyttede radiostasjoner, i 19 fylker. Året etter var tallet økt til 70 samarbeidspartnere.
Ifølge Markeds og Media-instituttet hadde nyhetskanalen i 1989 et daglig lyttertall på 581 000 personer over 15 år. Til tross for dette ble ikke kanalen oppfattet som en betydelig konkurrent til NRK sitt nyhetstilbud. Reklameinntektene var beskjedne, og den dårlige inntjeningen fortsatte utover på 1990-tallet. I juni 1991 ble Radio Nettverk solgt fra Viking Media til Forlagshuset Aller. Samtidig innledet Radio Nettverk et samarbeid med konkurrenten RiksNytt. Den nye nyhetstjenesten ble frontet under navnet RiksNytt, men navnet Radio Nettverk bestod som navn på nyhetsbyrået som senere ble overtatt av Radio 1.
Rugby union under Middelhavslekene 1993

Rugby union under Middelhavslekene 1993. Rugby union var en av flere sporter under de tolvte middelhavslekene som ble arrangert i Languedoc-Roussillon i Frankrike i perioden 16. til 27. juni 1993. Det var tredje gangen som rugby union var med på programmet under middelhavslekene. Det var kun en turnering for menn, fem lag deltok.
Finnmarksloven

Lov om rettsforhold og forvaltning av grunn og naturressurser i Finnmark fylke (finnmarksloven) regulerer rettighetsforholdene til grunn og naturressursene på den tidligere statsgrunnen i Finnmark. Loven ble sanksjonert i statsråd 17. juni 2005 og skal sikre grunnlaget for samisk kultur innenfor folkerettens rammer om urfolks rettigheter, og samtidig sikre den ikke-samiske befolkningens rettigheter i fylket. Finnmarksloven har blitt kritisert av mange for å gi samer en rasistisk særbehandling.
Staten eide gjennom Statskog anslagsvis 96 prosent grunnen i Finnmark fram til 2006. Med ikrafttredelsen av finnmarksloven 1. juli 2006  ble grunnen overført til Finnmarkseiendommen (FeFo). Styret i FeFo oppnevnes av Finnmark fylkesting og Sametinget med tre representanter hver. Ledervervet går på omgang mellom Sametinget og fylkestinget. 
I forbindelse med at Troms og Finnmark fylker slås sammen til ett fylke fra 1. januar 2020, er det foreslått at det skal gjennomføres enkelte endringer i loven. Blant annet foreslås det å justere loven slik at den i stedet for å gjelde i Finnmark fylke, skal gjelde det området som utgjorde Finnmark fylke 1. juli 2006.

Bakgrunnen for loven

Bakgrunnen for Stortingets vedtak om finnmarksloven var behovet for å avklare spørsmålet om samiske rettigheter 25 år etter striden om utbyggingen av Alta-Kautokeinovassdraget i 1980. Samer og norske myndigheter ble den gang enig om å utrede samiske kulturelle, politiske og arealbaserte rettigheter i Finnmark. Utredningene har vært omfattende og er foretatt av ulike sammensetninger av Samerettsutvalget.
I 2003 fremmet regjeringen forslag til en lov om ny regulering av statsgrunnen i Finnmark. Både lovforlaget og lovprosessen ble kritisert for å være i strid med folkerettens bestemmelser om urfolks rettigheter. Stortinget gjennomførte egne konsultasjoner direkte med Sametinget og Finnmark fylkesting og kom i denne prosessen fram til det lovforslaget som ble vedtatt. Både Sametinget og Finnmark fylkesting vedtok å slutte seg til det endelige lovforslaget.

Finnmarkskommisjonen

Finnmarkskommisjonen ble oppnevnt i mars 2008 med hjemmel i finnmarksloven. Kommisjonen skal kartlegge om det finnes grupper og enkeltpersoner som har opparbeidet seg rettigheter til å bruke eller eie grunnen som Finnmarkseiendommen overtok fra staten. Medlemmene av kommisjonen er Jon Gauslaa (leder), Ole Henrik Magga, Anne Marit Pedersen, Hilde Heggelund og Kjell Næss. Med unntak av Magga, som er professor på Samisk høgskole, er samtlige medlemmer heltidsansatte i kommisjonen.
Kommisjonen ble oppnevnt av regjeringen i mars 2008.

Utmarksdomstolen

Utmarksdomstolen for Finnmark er en særdomstol for Finnmark som siden 1. september 2004 har dømt i tvistesaker hvor det er uenighet eller tvil om hvem som har bruks- eller eiendomsrett til arealer eller ressurser i et område. I motsetning til kommisjonen, trer ikke domstolen i funksjon av eget tiltak. Den behandler de sakene som bringes inn for den av parter som er uenige i kommisjonens konklusjoner.
Lucanus thibetanus

Kjennetegn

En stor (hannen 38-79 millimeter), kraftig, brunsvart hjortebille, kroppen for en stor del dekket med lysbrun bestøvning. Mandiblene hos hannen er nokså lange og krumme, med en innovverettet tann et stykke utenfor midten, med noen små tenner utenfor denne. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Pannen har en buet tverrkjøl og et gaffeldelt fremspring i midten. Hodets side og bakhodet har markerte, høye kjøler hos store hanner. Beina er gulbrune. Hunnen er nokså bred, blankt brunsvart.

Utbredelse

Arten er utbredt i Myanmar, Vietnam, Yunnan og Tibet.
Vlada Kanic

Vlada Kanic (født 18. november 1941) er en  musiker, oppvokst i Zemun i  Serbia. Kanic var allerede en etablert musiker da han i 1968 flyttet til Norge, og han livnærer seg i dag som bygningsingeniør i Stavanger.
I 2001 ga Kanic ut CD-en En passant med aksent, der han spiller musikk med klare assosiasjoner til Balkan og til sigøynermusikk. Mange av tekstene her handler om borgerkrigen i hans opprinnelige hjemland Jugoslavia og stemning og følelser krigen fører med seg. Dette temaet går også igjen i hans serbokroatiske sanger, som, på tross av Kanics popularitet, har ført til boikotter fra enkelte radiostasjoner. Han er også frontfigur i bandet Viirus.
Elvefliksidedøgnflue

Utbredelse

Elvefliksidedøgnflue finnes helt nord på den nordlige halvkule. I Norge lever den i fjellet, men er vanligere også i lavlandet lengst nord.

Voksne (imago)

Kroppen er 9-11 millimeter lang. Brunlig på farge. Framvingene er smalt trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. De er glassklare med et tydelig årenett, der lengdeårene er kraftigere enn tverrårene. Bakvingene er velutviklede. Lengst bak på bakkroppen er det to haletråder (cerci). Hannen har store noe utstående (oppsvulmede) fasettøyne.

Nymfer/larver

Nymfene er mellom 9-11 millimeter lange og har tydelige parvise flekker på oversiden av alle bakkroppsleddene. De bladformede trakégjellene  (bladgjellene) er enkle (ikke doble) og nesten gjennomsiktige. Bak på bakkroppen er det tre haletråder som er kortere enn bakkroppen. Haletrådene har et mørk bånd. Maxillarpalpens (de lengste og øverste «munnføttene») har en kraftig, rett børstekant.

Levevis

Elvefliksidedøgnflue finnes i og ved ferskvann der vannet er klart (reint), i mindre innsjøer, små bekker og større elver. Den lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer. Eggene slippes av hunnen ned på vannoverflaten. De synker straks til bunnen. Nymfene lever nedgravd i bunnmaterialet, i mudder og sand på bunnen. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester  eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr. I Norge har den vanligvis et nymfestadium på 2 år. 
Elvefliksidedøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (engelsk).
De voksne finnes fra juli og utover sommeren, de kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.
Mai Kyokawa

Landslaget

Mai Kyokawa spilte 5 landskamper for Japans kvinnelandslag.
James Pradier

Biografi

Pradier kom 1810 til Paris, vant Prix de Rome ved akademiet og reiste 1813 til Roma. Etter sin retur virket han i Paris, der han ble medlem av Instituttet i 1827. 
Han var en dyktig eklektiker, nærmest i Antonio Canovas retning, og utmerker seg med ved sine kvinnefremstillinger, elegante og yndefulle med utmerket behandling av marmoren. Blant hans arbeider er Niobid (1822) og Psyche med sommerfuglen (1824, begge i Louvre), Kloris, Leda, Fryne (i franske provinsmuseer), Atalanta (1850), Sapfo (1852, begge i Louvre) samt Udødeligheten (edel statue, Den protestantiske kirkegård i Nîmes). Blant hans monumentalverker er sengegudinnene på Molièrefontenen og de tolv seiersgudinner, som vokter Napoleons grav i Invalidedomen. «I de sistnämnda nådde han en stor och hög stil och öfverträffade sig själf», skriver Georg Nordensvan i Nordisk familjebok. Andre verker av Pradier er apostelstatuene i Église de la Madeleine i Paris, Rousseaus statue i Genève og allegoriske figurer på en fontene i Nîmes.
Wuchang

Historie

Wuchang var i perioder hovedstad for Wu-dynastiet (Det østlige Wu). Her er det imidlertid en rekke kompliserende faktorer, ikke minst på grunn av navneskifter.
Første gang (222-229) Wuchang var hovedstad, da for kongeriket Wu (som kan dateres fra 222, men som gikk over til å kalle seg keiserrike i 229), lå byen på et annet sted, noe lenger øst langs Yangtzis sørlige bredd. Navnet Wuchang var blitt gitt i 221, tidligere het stedet E (鄂, È). Men så, i 229, flyttet keiseren (Sun Quan) sin hovedstad langt øst til Jianye. Imidlertid havnet det under keiser Sun Hao i 265, et sted som ligger i det moderne bydistriktet Wuchang, og navnet Wuchang fulgte med. Imidlertid beholdt også det opprinnelige Wuchang (nå bydistriktet Echeng i dagens byprefektur Ezhou) sitt navn, med samme kinesiske skrivemåte, noe som kan virke forvirrende.
Lenge etter, mot slutten av Qing-dynastiets tid, var Wuchang hovedstad for Huguang («de to Hu»), som bestod av de to kombinerte provinsene Hubei og Hunan. Den øverste leder hadde visekonges rang og myndighet.
Den 10. oktober 1911 brøt det ut et opprør mot Qing-dynastiet i Wuchangs barakker. Denne hendelsen, som må er kjent som Wuchangopprøret, førte til Qing-styrets fall og opprettelsen av Republikken Kina.

Maos favorittfisk

Den lokale fiskesorten Wuchangfisken (Megalobrama amblycephala) har et meget godt renomme, og etter at Mao kom til makten kunne han forlange å få denne fisken bragt levende fra Wuhan og opp til Beijing til sine fiskemåltider.

Kulturminner

Militærregjeringens sete under Wuchangopprøret (武昌起義軍政府舊址, Wǔchāng qǐyì jūnzhèngfǔ jiùzhǐ) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Jingguangbanen, som er toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Shijiazhuang, Handan, Zhengzhou, Changsha og Shaoguan.
Coombes

Historie

Kirkesognet Coombes eksisterte under navnet Cumbe på tiden av Domesday Book i 1086, da den understøttet to herregårder og deres tilknyttede bosetninger. Coombes var større på den tiden, men verken den eller Applesham (den andre landsbyen) var av stor betydning.
Sognekirken er fra 1000-tallet hvor dens dedikasjon har gått tapt. Den har en del av de mest betydningsfulle veggmalerier fra middelalderen i England, malt i tiden rundt 1100 og som ble gjenoppdaget i 1949. Det er en enkel kirkeklokke på 35 kg som antagelig ble støpt i Normandie. Den er en av de eldste kirkeklokker i Sussex, datert til rund 1150. English Heritage har listet kirken som bevaringsverdig i klasse I for dens arkitektoniske og historiske betydning.
Wendi Deng

Liv og virke

Hun bodde i Xuzhou i Jiangsu som barn, og studerte deretter medisin i Guangzhou i provinsen Guangdong. I 1988 fikk hun et studieopphold i California og avbrøt medisinstudiene, og studerte økonomi der og ved Yale University. Hun arbeidet så ved Fox TV, og deretter ved Star TV i Hongkong, eid av News Corporation, der hun etterhvert fikk en ledelsesposisjon. Deng møtte Rupert Murdoch i Hongkong i 1997 da Deng var 29 år og  Murdoch var 68, og de giftet seg to år etter.
Wendi Deng er direktør for holdingselskapet som lisensierer MySpace-merket og dets teknologi til MySpace China. Hun er nå strategisjef for MySpaces engasjement i Kina.
1200-årene

-- 1200 -- 1201 -- 1202 -- 1203 -- 1204 -- 1205 -- 1206 -- 1207 -- 1208 -- 1209
Tiårsoversikt
Vikingfestivalen på Egge

Vikingfestivalen på Egge er et årlig arrangement på gamle Egge gård i Steinkjer kommune i Trøndelag. Egge var i historisk tid et høvdingesete hvor Olav den hellige sine banemenn bodde. Banemenne som førte an var Tore Hund og Kalv Arnesson. Bak disse stod den mektige kvinnen Sigrid Toresdatter. Vikingfestivalen samler tilreisende vikinger som viser håndverk og bor som vikinger. Historien formidles videre gjennom underholdning, lekeaktiviteter for barn, barnespelet Silkeskjegg, kveldsgilde, slagscener, foredrag og utstillinger.
Jidou liangfen

Jidou liangfen (kinesisk: 鸡豆凉粉; pinyin: Jīdòu liángfěn) er en tradisjonell matrett innen yunnankjøkkenet i Kina. Den er laget av kikerter, er geleaktig av konsistens og grønngrå av farve, serveres i terninger, enten kalde, stekte eller kokte. 
Retten er særlig populær blant nakhifolket i området rundt Lijiang i provinsen Yunnan.
Ricardo Sanguino

Utdanning og yrkeskarriere

Sanguino er utdannet økonom ved Universidad Central de Venezuela (UCV) i 1972. Han er også utdannet innen økonomi ved Universidad de Carabobo, der han ble uteksaminert i 1981, og han har en mastergrad i finans og finansinstitusjoner fra Universidad Central de Venezuela (UCV) i 1991. Han tok spesialisering innen toll og utenrikshandel ved Escuela Nacional de Administración y Hacienda Pública (ENAHP) i 1993, og har studert økonomisk politikk ved UCV.   
Politisk tilhører han det sosialdemokratiske partiet Partido Socialista Unido de Venezuela (PSUV), og han har vært representant i Venezuelas nasjonalforsamling fra 2000 til 2017 for regionen Táchira. Han har hatt en rekke lederstillinger i næringsliv og finansnæringen i Venezuela, bl.a. utviklingsbanken Banco del Sur, den mellomstatlige organisasjonen ALBA, Venezuelas finansdepartement, utviklingsbanken BANDES, han har jobbet med tilsynet med finansnæringen i Venezuela, sittet i styret i Banco Industrial de Venezuela og Banco Agrícola, m.m. 
Han ble utnevnt til sentralbanksjef i Venezuelas sentralbank i januar 2017, etter at Nelson Merentes ble bedt om å søke avskjed av president Nicolas Maduro. Merentes ble bedt om å søke avskjed bl.a. på grunn av høy inflasjon i Venezuela. Etter bare ti måneder som sentralbanksjef måtte han gå av, og ble da erstattet av Ramón Lobo.