google/wiki40b huggingface dataset:
Vermin Supreme

Personlig liv

Supreme vokste opp nær Boston, Massachusetts og var visstnok den eldste av tre barn. 'Visstnok' fordi han ikke vil avsløre sitt fødenavn, ei heller hans familie. Han fikk universitetseksamen fra Gloucester High School på 80-tallet, så flyttet han til Baltimore for å gå på en kunstskole, men droppet ut og begynte å booke band for undergrunnsklubber. 
I 1986 ble han medlem av "The Great Peace March for Global Nuclear Disarmament" i protest mot Kjernefysiske våpen. Fra 1987 stilte han til valg for første gang. Han forandret navnet sitt formelt til Vermin Supreme på 90-tallet.
I 2006 donerte Supreme en av hans nyrer for å redde sin mor. Han er gift og har ingen barn.

Politisk syn

I en video som promoterer Vermin Supreme, diskuterer Supreme sitt politiske syn. Han sa at han var registrert republikaner på den tiden, men at han lærte seg fra det til anarkisme. Han hevder at libertarianere «bare er om at å bli kvitt med myndigheter og la dritten falle hvor den vill», som han kalte en feil; han la også til at han påstår at Republikanerne vil ugyldiggjøre myndighetene, men «ikke gir noen alternativ til å hjelpe folk andre enn veldedighet.» Supremes visjon om anarkisme holder med at det ikke er nødvendig med myndigheter, men at også at folk må ta ansvar for dem selv, og andre, siterer «gjensidig hjelp og støtte og bry for våre vennlige befolkning» som er en nøkkel for elementer. For å nå slutten, kalte Supreme for en gradvis nedbygging av myndighetene, mens borgere tar opp sløy. Han påsto at amerikanere ikke vet mere om hvordan å være borgere, og legger skylden på skolene som lærer «en veldig vridd og språklig mote sic.»
I videoen diskuterer han også hans egen kampanje, han beskriver "spøk humor" kampanjen som en svar til for løgnene folket blir foret av bl.a. Media og myndighetene.

1988

Supreme begynte en kampanje som en uavhengig kandidat for å bli ordfører i Baltimore, som han tapte til Kurt L Schmoke. Han hadde også en kampanje for å bli ordfører i Detroit som en uavhengig kandidat, som han tapte til Coleman Young. Til slutt, hadde han en kampanje for å bli ordfører i Mercury, Nevada men tapte.

2000

I 2000, utnevnte Supreme seg selv som "keiseren av det nye millennium". Han har sagt dette hele tiden, og har blitt fokuspunktet ved hans egne presidentkampanjer.

2004

Supreme  hadde en kampanje i Washington, D.C. primært i 2004, han fikk 149 av stemmene.

2008

Supreme hadde en kampanje i New Hampshire som presidentkandidat for Republikanerne i 2008. Han fikk 41 av stemmene (0.02%) i primærvalget New Hampshire. Ifølge Føderal stemme kommunikasjon, fikk han også 43 stemmer, nasjonalt i det følgende valget.

2012

Vermin Supreme holder foreløpig på med en kampanje som presidentkandidat for Det demokratiske parti i presidentvalget i USA 2012.
The Martian (film)

Handling

Under et bemannet oppdrag til Mars, blir astronauten Mark Watney antatt død etter en voldsom storm og etterlatt av mannskapet sitt. Men Watney har overlevd og er nå strandet og alene på en fiendtlig planet. Med bare magre forsyninger er han nødt til å utnytte både oppfinnsomhet, smarthet og ånd for å livnære seg og finne en måte å signalisere til jorden at han er i live.
Matronymikon

Matronymikon, eller matronym er et avstamningsnavn basert på mors fornavn som første ledd og «-sønn»/«-son» eller «-dotter»/«-datter» som siste ledd. Matronymikon er den kvinnelige ekvivalenten til patronymikon, et avstamningsnavn basert på fars fornavn.
Eksempler på personer som bruker eller brukte matronymikon er Eiliv Godrunarsson, Svein Estridsson, Stein Herdisson og Kjersti Annesdatter Skomsvold.
Ordet er avledet av gresk μήτηρ, mḗtēr (mor) og -ονυμα, -onyma (navn).
Duarte de Sande

Duarte de Sande eller Meng Sande (født i 1547 i Guimarães ved Braga i Portugal, død 22. juni 1599 i Macao i Kina) var en katolsk misjonær tihørende jesuittordenen.
Han trådte inn i jesuittordenen i juni 1562, og arbeidet så i femten år i Lisboa. Etter misjonsforberedelser ved Universitetet i Coimbra ble han utsendt som superior for jesuittene i India den 24. mars 1578 på skuta São Luis. Han virket i Baçaim og i Goa, men dro 1. mai 1585 til Macao dit han ankom 31. juli 1585 for å forsterke det arbeid som patrene Michele Ruggieri og Matteo Ricci hadde satt i gang.
Han ble utnevnt av pater Alessandro Valignano til superior for jesuittene i Kina fra 1585 til 1597, og virket i Zhaoqing august 1585 til november 1587 og i Shaozhou i 1591. Fra 1592 var han fast basert i Macao.
DeepOcean

DeepOcean Subsea selskap med kontorer i UK, Mexico, Brasil, Singapore,Nederland, Aberdeen og Norge. Selskapet gjennomfører undervannstjenester innen inspeksjon, vedlikehold, og reparasjoner for oljevirksomheten over hele verden. Selskapet ble etablert i 1999 og opererer 19 spesialfartøyer for avanserte operasjoner på havbunnen, deriblant ROV og kabellegging.
DeepOcean utfører også arbeide i SURF (Installation of Subsea Umbilicals, Flexibles and Flowlines)
Edessa (Mesopotamia)

Edessa (gresk: Eδεσσα) er det historiske navnet på en syrisk by i det nordlige Mesopotamia som ble grunnlagt på nytt på et antikt sted av Selevkos I Nikator. Dagens by er Şanlıurfa.

Navnet

I tidlige greske tekster kalles byen Orrha eller Orrhoa som hovedstaden for kongedømmet Osroene, oppkalt etter sin legendariske grunnlegger Osroe, den armenske formen for Khosrau. På grunn av likheten i navnet forbinder folkemytologien i Islam Edessa med Ur som Abraham dro ut fra. Da Selevkos senere grunnla byen på nytt som en militær koloni i 303 f.Kr. og blandet grekerne med dens østlige befolkning, kalte han den Edessa til minne om Edessa, hovedstaden i oldtidens Makedonia. Navnet er også nedtegnet som Callirrhoe, og under Antiokos IV Epifanes ble byen kalt Antiokia på Callirhoe av kolonister fra det syriske Antiokia (dagens Antakya i Tyrkia som hadde slått seg ned der. Under Østromerriket het den Justinopolis. Det kurdiske navnet er Riha.
Hezhen

Hezhen eller Hezhe (kinesisk: 赫哲族, pinyin: Hèzhézú), i Russland Nanai (нанайцы) eller Goldi (гольды), er et folk i Russland og i Folkerepublikken Kina. De lever først og fremst langs grenseelvene Amur og Ussuri.
De fleste – 12 160 – bor i Russland, 90 % i regionen Khabarovsk, og ellers i Primorje og på øya Sakhalin (2002). I Russland er det utviklet et eget skriftspråk for nanaiene.
I Kina er de ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene, og det var i 2000 4 640 av dem i Kina, for det meste nordøst i provinsen Heilongjiang.
Det utdanningsvitenskapelige fakultet (UiO)

Fakultetets historie

Fakultetets historie går tilbake til 1. januar 1996, da tre institutter og et senter blei samla i et felles fakultet. Virksomheten på feltet er likevel langt eldre. I 1907 blei Pedagogisk seminar etablert og dette utvikla seg seinere til Institutt for lærerutdanning og skoleutvikling. Institutt for pedagogikk, tidligere Pedagogisk forskingsinstitutt, blei grunnlagt i 1938, da Helga Eng blei utnevnt til den første professor i pedagogikk. Institutt for spesialpedagogikk har sitt opphav i Statens spesiallærerhøgskole, som fra starten i 1961 var en sjølvstendig institusjon, og først i 1990 blei underlagt Universitetet i Oslo. Senteret InterMedia blei etablert i 1998.
Militærgalleriet i Vinterpalasset

Militærgalleriet i Vinterpalasset (russisk: Военная галерея) er et galleri i Vinterpalasset i St. Petersburg, Russland. Galleriet viser 332 portretter av ulike generaler som deltok på russisk side i Napoleons felttog i Russland 1812. Portrettene ble malt av George Dawe og hans russiske assistenter Aleksander Poljakov og Wilhelm August Golike.
Fylkesvei 7020

Fylkesvei 7020 (Fv7020) i Trøndelag går mellom Skåle og Eidet i Lierne kommune. Veiens lengde er 12,2 km.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 349 (Nord-Trøndelag).
Westlife

Historie

Før Westlife var Kian Egan, Mark Feehily, og Shane Filan med i bandet IOYOU (også kalt IOU), sammen med Derrick Lacey, Graham Keighron og Michael «Miggles» Garret. De lanserte singelen «Together Girls Forever».
Louis Walsh, manageren til boybandet Boyzone ble så kontaktet av Filans mor. Hun ville at Walsh skulle komme for å se på bandet. IOYOU prøvde seg så for Simon Cowell i plateselskapet BMG, men bandet trengte noen forandringer før de fikk platekontrakt. Lacey og Keighron ble da droppet fra bandet, og man arrangerte en audition i Dublin for å finne nye medlemmer. Her fant man Byrne og McFadden. Etter dette ble også Garret droppet fra gruppen. 
3. juli 1998 så det nye bandet dagens lys, med navnet Westside. Men siden et annet band allerede hadde tatt dette navnet, skiftet de navn til Westlife, som de fortsatt heter. Louis Walsh var nå manager sammen med Ronan Keating, fra bandet Boyzone.
Opprinnelig var Mark Feehily, Shane Filan og Brian McFadden hovedvokalister, mens Nicky Byrne og Kian Egan var co-vokalister. Denne fordelingen holdt seg helt til Brian forlot bandet i 2004. I dag er det fortsatt Shane og Mark som synger hoveddelene i et stort flertall av sangene. 
Weslife slapp sin første singel «Swear It Again» i april 1999, og den gikk rett til topps på listene i Irland og Storbritannia. Deres første nummer én i Norge var «If I Let You Go» (1999).
Norges institusjon for menneskerettigheter

Bakgrunnen

I 1991 la en internasjonal arbeidsgruppe frem de såkalte Paris-prinsippene, som anbefaler hva en nasjonal institusjon bør jobbe med, hvordan den bør jobbe og hvordan den bør sikres uavhengighet fra statsmaktene. Prinsippene ble vedtatt av FNs Generalforsamling i 1993. Siden den gang har Paris-prinsippene vært et autoritativt grunnlagsdokument for de nasjonale institusjonene, og vurderingen av de enkelte institusjonenes status i GANHRI-systemet vurderes ut ifra hvilken grad de arbeider i tråd med prinsippene. En institusjon kan akkrediteres med A-status, som betyr at institusjonen fullt ut overholder prinsippene, B-status, som betyr at institusjonen ikke fullt ut overholder prinsippene, eller C-status, som betyr at institusjonen ikke overholder prinsippene.
Tidligere var NIM tilknyttet Norsk senter for menneskerettigheter (SMR) ved Universitetet i Oslo. Institusjonen fikk A-status i 2006, men ble nedgradert til B-status i 2011. I en konsulentrapport utarbeidet på forespørsel fra Utenriksdepartementet i 2010 ble det pekt på at SMRs manglende resultater skyldtes organiseringen av institusjonsarbeidet ved senteret, svakheter ved senterets hjemmelsgrunnlag, størrelsen på bevilgningen og prinsipielle vanskeligheter med å forene rollene som nasjonal institusjon og å være en del av Universitetet i Oslo.
I 2014 vedtok Stortinget å opprette en ny nasjonal institusjon for menneskerettigheter, og satte deretter ned en arbeidsgruppe. Institusjonen ble opprettet i medhold av NIM-loven 22. mai 2015. Cecilie Østensen Berglund ble valgt som styreleder, og ble etterfulgt i desember 2016 av Åsne Julsrud. Petter Fredrik Wille ble oppnevnt som NIMs første direktør i november 2015. Wille fratrådte i 2018 og ble etterfulgt av Adele Matheson Mestad, som ble konstituert som fungerende direktør fra 1. oktober 2018 og formelt fikk stillingen i mars 2019. Institusjonen har også et rådgivende utvalg som skal bidra med informasjon, råd og innspill til institusjonens arbeid.
Fra januar 2017 ble Gáldu – Kompetansesenteret for urfolks rettigheter innlemmet som en del av Nasjonal institusjon for menneskerettigheter. Institusjonen består dermed av to kontorer – et i Kautokeino og et i Oslo.
Juniperella

Utseende

En middelsstor (ca. 15 millimeter), bred, blankt svart praktbille, dekkvingene med gule tegninger. Hodet er rundet. Pronotum er avrundet, tett og grovt punktert. Dekkvingene er blankt svarte med fire par store, uregelmessige, gule tverrflekker.

Levevis

Larvene utvikler seg i einer-arter.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra California, og er regnet som sjelden.
Den europeiske unions pakt om grunnleggende rettigheter

Den europeiske unions charter om grunnleggende rettigheter fastslår politiske, sosiale og økonomiske rettigheter for borgere og beboere i Den europeiske union (EU) som en del av EU-lovgivningen. Det ble utarbeidet av Det europeiske konvent og vedtatt den 7. desember 2000 av Europaparlamentet, Ministerrådet og Europakommisjonen. Den daværende juridiske status var usikker, og Chartret hadde ikke full rettsvirkning, før Lisboa-traktaten den 1. desember 2009 trådte i kraft. I henhold til Chartret, skal unionen handle og bedrive lovgivning i overensstemmelse med Chartret og unionsdomstolen vil slå ned på den lovgivning som strider mot Chartret. Chartret gjelder kun for medlemsstatene, når de gjennomfører EU-rett og utvider ikke EUs kompetanser ut over de kompetanser EU i forveien har i henhold til traktatene.
Gravitonastronomi

Gravitonastronomi er en spirende gren av observasjonell astronomi med mål om å bruke gravitasjonsbølger (små forstyrrelser i romtiden som ble forutsett av Einsteins generelle relativitetsteori) for hendelser som supernovaer og om ett tidlig univers kort tid etter det store smellet. Begrepet gravitonastronomi er dannet analogt med fotonastronomi og nøytrinoastronomi. Gravitasjonsbølger har så langt kun blitt påvist indirekte og gravitonastronomi synes derfor mer som en lovende mulighet enn et faktum. Med tanke på at gravitasjonsstrålingens budbærerkvantum, gravitonet, enda ikke er iakttatt eksperimentelt og den unnvikende kvantegravitasjonen også består av teoretiske konsept, er det like korrekt, men omstendeligere, å anvende uttrykket gravitasjonsbølgeastronomi.
Likevel finnes en rekke gravitasjonsbølgedetektorer i drift med formål å gjøre gravitonastronomi til en realitet. Laser Interferometer Gravitational-Wave Observatory eller LIGO, et samarbeidsprosjekt mellom Massachusetts Institute of Technology og California Institute of Technology er blant de ledende innen dette nye forskningsfeltet sammen med de like ambisiøse prosjektene LISA, VIRGO, TAMA 300 og GEO 600. Søket etter gravitasjonsbølger utlover å komplettere den observasjonelle fotonastronomien.
Fylkesvei 52 (Akershus)

Fylkesvei 52 i Akershus gikk mellom Kinn og Furu i Ås.
Traséer: Kinn – Klommestein (1,1 km), Fjøser – Furu (1,6 km).
2019 ble veien erstattet av delstrekninger av fylkesvei 1365 og fylkesvei 1381.
Michalis Koutsogiannakis

Biografi

Koutsogiannakis spilte amatørteater da han bodde i Australia. Han har studert ved Instituttet for scenekunst i Italia. Da han kom til Sverige studerte han dramatikk på Stockholms universitet, etter studiene turnerte han med frie grupper og Riksteatern. Han vendte tilbake til Kreta i 1994 ettersom det var vanskelig for en innvandret skuespiller å få bra tekster i Sverige. Han vendte tilbake til Sverige og har vært engasjert ved byteateret i Borås, Uppsala og Göteborg, Helsingborgs byteater og Dramaten i Stockholm.
B&W Hallerne

B&W Hallerne er et tidligere industrikompleks som ligger på øya Refshaleøen i Københavns havn i Danmark. Hallene ble reist tidlig på 1960-tallet av Burmeister & Wain, og komplekset er satt sammen av to store haller som ble brukt som skipsverft frem til 1996. Hallene blir benyttet til kulturarrangementer og underholdningsaktiviteter.

Eurovision Song Contest 2014

2. september 2013 kunngjorde Danmarks Radio at de hadde valgt B&W Hallerne som arena for Eurovision Song Contest 2014. Konkurransen gikk av stabelen i Seksjonshall 2, som ble omdannet til en musikkscene med plass til 10 000 tilskuere. Resten av øya ble gjort om til «Eurovision Island», eller Eurovision-øya, der man arrangerte flere Eurovision-relaterte arrangementer.
Det gule toget

Bygginga av bana

Bygginga av jernbanen startet i 1903, og delen fra Villefranche til Mont-Louis var ferdig i 1910. Deretter på-fulgte strekningen fra Mont-Louis til Bourg-Madame, som var ferdig 29. juni 1911, og banen helt fram til Latour-de-Carol sto ferdig i 1927. Den 6. august kjørte det første toget inn på jernbanestasjonen på Latour-de-Carol.

Hovedbyggverk

Blant de forskjellige byggverkene langs linja er to viadukter klassifisert som historiske monumenter på grunn av sin arkitektoniske og tekniske viktighet. Begge muliggjør krysning av elva Têt. 18 kilometer fra Villefranche er Pont Séjourné, som er ei 236,7 meter lang bru i stein. Ytterligere sju kilometer bort er den 253 meter lange Pont Cassagne (også kjent som Pont Gisclard). Denne brua er den eneste hengebrua som fortsatt er i drift i det franske jernbanenettet.

Tognettverk

Ligne de Cerdagne er koblet sammen til jernbanenettet på begge endestasjonene sine. På jernbanestasjonen i Villefranche i øst er det direktekorrespondanse til Perpignan. I vest, på jernbanestasjonen i Latour-de-Carol - Enveitg, møtes tre forskjellige sporbredder: ligne de Cerdagne, som har meterspor; det franske jernbanenettet (ligne de Portet-Saint-Simon à Puigcerda, linja fra Portet-Saint-Simon til Puigcerda) hvis sporbredde er 1435 mm; samt det iberiske jernbanenettet (ligne de Ripoll à Latour-de-Carol, linja fra Ripoll til Latour-de-Carol), som har en sporbredde på 1668 mm.
Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje

Tildeling

Medaljen tildeles som påskjønnelse for fullført førstegangstjeneste i Sjøforsvaret av Sjef Sjøforsvaret (tidligere Generalinspektøren for Sjøforsvaret), og utdeles etter direktiv fastsatt av Sjef Sjøforsvaret. Medaljen finnes i begge målformer og heter på nynorsk «Sjøforsvarets vernedugleiksmedalje». Medaljen tildeles vernepliktig personell som har gjennomført full militær førstegangstjeneste, samt vervede og befal med militær utdanning eller tjeneste av tilsvarende lengde, og kan i alminnelighet bæres med stjerne for hver etterfølgende to repetisjonsøvelser. Det kan ikke bæres mer enn tre stjerner til samme medalje. Kvinnelig personell oppnår medaljen etter tjeneste av tilsvarende lengde. 
Vernedyktighetsmedaljen knyttes til kvalifiserende tjeneste som eneste kriterium. Medaljen tildeles vernepliktige mannskaper/utskrevet befal før dimisjon ved utført førstegangstjeneste etter de til enhver tid gjeldende bestemmelser for godskriving av full militær førstegangstjeneste, herunder også mannskaper med 6 måneders tjeneste som godkjent fullført førstegangstjeneste. Som tjeneste i denne sammenheng teller også militær tjeneste ved FN-oppsetninger eller tjeneste ved fellesinstitusjoner/staber i Forsvaret og NATO.
Personell som er blitt eller blir overført til Heimevernet før de har gjennomført full førstegangstjeneste i Sjøforsvaret tildeles Heimevernets vernedyktighetsmedalje etter sammenlagt 200 dagers tjeneste i Sjøforsvaret og Heimevernet.
Vernedyktighetsmedaljen rangeres som #49, etter Forsvarets innsatsmedalje.

Utførelse

Medaljen er laget i bronse. På advers bærer den Sjøforsvarets våpenskjold, som er delt i fire med to ankere og to tårn. Revers har teksten på bokmål eller nynorsk, «SJØFORSVARET – FOR FRED OG FRIHET» eller «SJØFORSVARET – FOR FRED OG FRIDOM». Medaljen er rund og har en diameter på 30 mm. Den er opphengt i et bånd i Sjøforsvarets farger, blått og hvitt. Båndet er blått, 35 mm bredt og har ti vertikale hvite striper, hver 1 mm brede. Det kan utstyres med inntil tre stjerner. Stjernene var tidligere gylne av farge. I statuttene av 2011 er stjernen beskrevet som forsølvet.
Sumpurtemåler

Utseende

En liten til middelsstor (vingespenn 21 – 27 mm), slank, hvit måler. Vingene har spredte, grå skjell og fem, mer eller mindre tydelige, gul-grå tverrbånd, dessuten har hver vinge en liten, svart flekk litt foran midten (denne kan mangle i forvingen). Larven er naken, lang og tynn, lyst gulgrønn.

Levevis

Arten lever på fuktige steder, sumper og våtenger. Larvene lever vanligvis på mjødurt (Filipendula ulmaria). De voksne målerne flyr om natten i juni – august og kommer gjerne til lys. Arten overvintrer som larve.

Utbredelse

Sumpurtemåleren er utbredt over hele Europa. I Norge finnes den bare på Sørlandet og det sørlige Østlandet.
Family Records Centre

Family Records Centre er en britisk offentlig etat som administreres av The National Archives (TNA) og General Register Office (GRO). Dens oppgave er å gi allmennheten adgang til historiske dokumenter av interesse for slektsforskere.
Arkivet ligger i Myddelton Street i Clerkenwell, nær London Metropolitan Archives. Det har indekser over registreringsdokumenter for fødsler, ekteskap og dødsfall, og folketellinger som er mer enn hundre år gamle. Folketellingene ivaretas av TNA, mens resten er GROs ansvar.
Indeksene gir referansenumre, slik at man kan bestille kopier av fødsels-, vigsels- og dødsattester. Det finnes også andre indekser, blant annet for fødsler i utlandet, adopsjon, testamenter og registre over dissentere.
Leieboerforeningen Bergen

Leieboerforeningen Bergen er en landsomfattende organisasjon med sete i Bergen.

Historie

Leieboere i Bergen organiserte seg alt i 1916 i forbindelse med bybrannen. Den 5 mai i 1919 ble foreningen stiftet og etablert. Det var den gang arbeiderbevegelsen som bidro til stiftelsen av foreningen.
Leieboerforeningen er den eldste i Norge og blant de eldste i Europa. I 1939 ble foreningen en del av Norges Leieboerforbund, som ble medlagt 31. desember 2006.

Ledere

Johan Didriksen var leder fra 1986 til 1994, han gjorte et stort arbeid for leieboerne i Bergen. 
Etter Didriksen gikk bort overtok Kasper Larsen som ledet foreningen fra 1995 til 1997. I 1998 ledet Svein Storetvedt foreningen. 
Fra 1998 til 1999 ledet Aril Hosøy foreningen og da han ble huseier, sluttet han. 
Stig Høisæther ledet så foreningen fra 1999 fram til idag. 
Foreningen talte da 240 medlemmer og har siden vokst til 1758 betalende medlemmer. Stig Høisæther har ledet og bygget opp foreningen siden han overtok leder vervet og han har fungert som dagligleder i flere år i tillegg til ledervervet.
Høisæther ble medlem alt i 1985 og startet da en beboerforening i Krohnengaten og de begynte med 20 medlemmer som klaget på manglende rehabilitering. Etter to år vokste foreningen til alle 120 beboere som betalende medlemmer i beboerforeningen og i Leieboerforeningen. Han kom inn i styret i 1995 som sekretær og fungerte aktivt overfor leieboerne i byen fra da av. Han steg i gradene og ble nestleder før han overtok leder vervet.

Landsdekkende

Leieboerforeningen Bergen ble i 2005 en landsdekkende forening for leieboere, da Norges Leieboerforbund ble nedlagt. I 2004 ble nettsiden Leieboerportalen opprettet og ble til en møteplass for leieboere og i dag er der ca. 250 000 besøkende i året på nettportalen. 80% av medlemmene kommer fra Bergen og vestlandet og de resterende kommer fra landet ellers hvor de ikke er leieboerorganisasjoner fra før.
Mjødurtflatvikler

Utseende

En liten til middelsstor (vingespenn 11 – 16 mm), gulbrun vikler, en av de minste Acleris-artene. Forvingene er rektangulære med markerte vingespisser, ytterkanten litt innbuktet slik at vingen blir svakt sigdformet. Vingene er gulbrune med et svakt nettmønster, ofte med noen mørkere tegninger. Bakvingen er lyst gråbrun med mørkere årer.

Levevis

Larvene lever mellom sammenspunne blader av, helst urteaktige, planter i rosefamilien, for eksempel mjødurt og myrhatt. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse

Den er utbredt i Europa, unntatt lengst i sør, og i det nordlige Asia. I Norge forekommer den nord til Troms.