google/wiki40b huggingface dataset:
MS «Erling Jarl»

Historie

I løpet av andre verdenskrig gikk mange av hurtigruteskipene tapt, og eldre skip måtte settes inn i ruten som en midlertidig løsning. En gjenoppbygging av hurtigruteflåten ble startet, og MS «Erling Jarl» med prislapp på 9,66 millioner kroner var det første nybygde hurtigruteskipet etter krigen. Det var utseendemessig svært likt de 3 andre hurtigrutene som ble bygget i Italia, ofte kalt «Italiaskipene» eller «klippfiskskipene». Kallenavnet «klippfiskskipene» fikk de fordi en del av kjøpesummene ble betalt med klippfisk. De andre «Italiaskipene» var MS «Midnatsol», MS «Vesterålen» og MS «Sanct Svithun».
MS «Erling Jarl» ble døpt av Brynhild Lysholm i august 1949, og var det andre hurtigruteskipet som ble oppkalt etter Erling Jarl (bedre kjent som Erling Skakke). Det første var DS «Erling Jarl» fra 1895. Den 5. september 1949 la skipet ut på sin første rundtur i hurtigruten på nordgående fra Trondheim, og startet dermed en ny epoke i hurtigrutens historie. Våren 1950 erobret MS «Erling Jarl» det uoffisielle «Vestfjordens blå bånd» da hun gjorde unna strekningen Bodø – Svolvær på 3 timer og 35 minutter.
8. januar 1958 brøt det ut brann i skipet mens det lå til kai i Bodø. Brannen startet i akterenden på 2. plass (2. klasse), og under kraftig røykutvikling omkom 14 mennesker. Brannen som blir betegnet som den største katastrofen i Bodø, etter krigen.  MS «Erling Jarl» ble reparert ved Trondheims mekaniske verksted, og var tilbake i trafikk igjen i midten av mars 1958. Ulykken førte til at brannsikkerheten ombord på de to andre hurtigruteskipene (MS «Vesterålen» og MS «Sanct Svithun») ble forbedret med blant annet brannhemmende lugarer og bedre nødutganger.
17. august 1972 grunnstøtte MS «Erling Jarl» i Raftsundet. Ingen personer ble skadet, og skipet ble trukket av grunnen og reparert i Harstad. En uke senere var hun tilbake i rutetrafikk. 13. mars 1980 fikk skipet sitt banesår da det grunnstøtte ved Brattholmen i Ytre Steinsund i Solund, Sogn og Fjordane. Hun ble trukket av grunnen og slept til Bergen for å inspiseres i tørrdokk. Det viste seg at skipet hadde betydelige skader. Bunnen var skadet, akterskipet hadde skjevheter, og propellanlegget var ødelagt. Omfanget av skadene gjorde at skipet ble kondemnert. NFDS kjøpte skipet tilbake fra forsikringsselskapet, og hun ble i en periode brukt som hotellskip i Trondheim. Etter noen eierskifter ble MS «Erling Jarl» i januar 1985 solgt til Belgia for opphugging.

Skipet

Ved levering var MS «Erling Jarl»s tonnasje 2 098 bruttoregistertonn, 1 086 nettoregistertonn, og lasteevnen var på 500 dødvekttonn. Lasterommenes volum var totalt 580 m³. Hovedmotoren var en åttesylindret Fiat totakts EV dieselmotor med ytelse 2 500 hestekrefter ved 150 omdreininger. MS «Erling Jarl» var utstyrt med en KaMeWa vribar propell, noe som ga bedre manøvreringsevne. Skipet var sertifisert for 575 passasjerer i kystfart, og hun hadde 185 køyeplasser fordelt på 77 på 1. plass (1. klasse) midtskips og 108 på 2. plass akter. Alle lugarene hadde innlagt varmt og kaldt vann.
Ørjan Madsen

Karriere

Ørjan Madsen innehadde norske rekorder på 50 m fri, 100 m fri, 100 m butterfly, 200 m fri, 400 m fri, 200 m medley og 400 m medley. Han representerte Norge under Sommer-OL 1968. Han ble tildelt kongepokalen i 1968 og 1970. Etter svømmekarrieren var han landslagstrener i svømming for Norge og senere Tyskland, og han er engasjert i Olympiatoppen. Han var personlig trener for Eirik Verås Larsen da han tok gull i padling under Sommer-OL 2012.
Fra 2016 er Ørjan Madsen sportslig leder for Vestkantsvømmerne.
Moses McNeil

Karriere som klubbspiller

McNeil grunnla sammen med broren Peter McNeil, samt vennene William McBeath og Peter Campbell, fotballklubben Rangers. RAngers spilte første kamp mot Callander FC på Flesher's Haugh mai 1872, og første cup-kamp i Scottish Cup i 1874.
Rangers, med McNeil på laget, spilte sin første Scottish Cup-finale i 1877, men tapte for Vale of Leven etter to omkamper. Året etter hadde Rangers igjen kvalifisert seg til finalen, men etter å ha nektet å spille omkamp etter et 1-1 på Hampden, ble trofeet tildelt Vale of Leven.
Rangers vant sitt første trofé i 1879, da laget vant Glasgow Merchants' Charity Cup, etter å ha slått Vale of Leven 2-1 foran 11 000 tilskuere på Hampden.
McNeils siste kamp for Rangers fant sted 30. september 1882, da RAngers tapte en omkamp for Queen's Park på Hampden. McNeil spilte sammenlagt 34 Scottish Cup-kamper for Rangers, hvor han scoret ti mål.

Landslagskarriere

McNeil spilte to kamper for Skottland, den første 25. mars 1876, da Skottland og Wales møttes for første gang. Den andre kampen fant sted 13. mars 1880, da Skottland slo England 5-4. McNeil spilte sammen med broren denne kampen. McNeil var første Rangers-spiller som spilte for Skottland, og klubbens første landslagsspiller.
Måling av tetthet med radioaktive isotoper

Måling av tetthet med radioaktive isotoper utføres med en radioaktiv kilde som sender radioaktiv stråling gjennom eller inn i materialet som skal måles.
Målingen baserer seg på at radioaktiv stråling blir dempa ulikt gjennom ulikt materiale. Den radioaktive kilden sender stråling til en mottaker som direkte eller indirekte måler i eller gjennom materialet, og samtidig til en annen referansemottaker. Signalet til mottakerne blir så sammenlignet, og forskjellen angir tettheten til materialet.
Avleiringer kan føre til at måleren må rekalibreres.
Neodiphthera

Utseende

Middelsstore (vingespenn 50-70 millimeter), gulaktige eller lysbrune påfuglspinnere. Hannens forvinger er kanpt sigdformede. Forvingen har en rett- brun tverrlinjer, bakvingen to kurvede linjer. Alle vingene har en liten øyeflekk.

Levevis

Som vanlig for påfuglspinnere kan larvene lever på mange ulike slags busker og trær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia, på Ny-Guinea og omkringliggende øyer.
Carsten Deberitz

Rockeartisten

Carsten Deberitz var en av kjernemedlemmene i The Beatniks, og gikk under tilnavnet «Mannen med stålplekteret». 
Deberitz var fremdeles ikke kommet med i bandet da de vant en talentkonkurranse i Samfunnssalen i Oslo våren 1961, men han ble plukket opp fra Fagerborg Fritidsklubb og ble tilbudt å være bassist i bandet. Hans nyerverve sologitar ble byttet i en elektrisk bass, og dermed var karrieren sikret. Carsten var med da The Beatniks i 1962 deltok i Øyvind Vennerød-filmen Sønner av Norge kjøper bil. 
31. mars 1963 vant de skandinavisk mesterskap for shadowsband og ble premiert med å få spille inn en EP. Seiren gjorde at de også fikk møte The Beatles i Göteborg i 1963. Etter å ha hørt The Beatles opptre gikk de nærmest over natta fra å være shadowsband til å bli beatband.
I 1967, da Kjaperud kom med, endret bandet musikalsk retning. Carsten gledet seg stort over et råere uttrykk og Sørlandsturnéen som de gjennomførte sommeren 1966. Imidlertid trengte Carsten mer tid til skolegang, og skaffet seg nye spillekamerater med færre spillejobber. Carsten ble nå ankermann Kolbotn-gruppa The Hugger Muggers, hvor også Kjell Aas (senere The New Beatnicks og Titanic) var med og spilte Hammondorgel. Ikke minst det kraftfulle basspillet til Carsten ga musikken liv og gjorde The Hugger Muggers til et attraktivt showband.
Etter den store norske rockegallaen på Jordal Amfi 22. august 1982 gjenoppsto shadows-versjonen av The Beatniks med Carsten Deberitz som selvskreven bassist. Det ble mange nye opptredener og flere LP-plater.

Astronomen

Også som hobbyastronom var Carsten Deberitz en foregangsmann, Han tok i bruk moderne teleskoper og utviklet astrofotograferingen, og hans observatorium og aktiviteter vakte også oppmerksomhet i utlandet.
.ax

Historie

17. februar 2006 godkjente den finske riksdagen en endring av lovene som regulerer finske domenenavn som inkluderte toppnivådomenet .ax. Subdomenet aland.fi vil bli faset ut over en periode på tre år, mens .ax vil bli brukt parallelt. Nye registreringer under aland.fi blir ikke godkjent, og alle eiere av domener under aland.fi mottok registreringer for de korresponderende .ax domenene. Eksisterende registreringer under aland.fi brukes forsatt.
Den 17. mars 2006 signerte den finske presidenten Tarja Halonen vedtaket til lov, som ble gjort effektivt fra 27. mars 2006. Landsskapsstyrelsen på Åland startet opp akseptering av registreringer umiddelbart etter lovendringen.
Den 9. juni godkjente ICANN delegering av toppnivådomenet .ax til landsskapsstyrelsen på Åland.  .ax-domenet ble lagt til rot-sonen 21. juni 2006, og ble aktivt 15. august 2006.
Baxter Wilson kraftverk

Baxter Wilson kraftverk er et varmekraftverk i Warren County i Mississippi, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1.201 MW, fordelt på 2 turbiner. Operatør er energiselskapet Entergy Mississippi Inc. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1971. Brenselkilden er naturgass, og fyringsolje.
Apocaulus

Utseende

Middelsstore (20-30 millimeter), avlange, blanke, brune til svarte trebukker. Hodet er firkantet med en bred- V-formet midtfure. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden. Pronotum har avrundede sider uten pigger, i midten gjerne et par blanke felter uten punktering. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre", kraftig punkterte med brede men lave, opphøyde lengderibber.

Levevis

Arten utvikler seg i døde stokker av furu.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Afrika sør for Sahara.
Incroyables og merveilleuses

Les incroyables (uttales omtent le ængkroajabl, fransk for «de utrolige») og deres kvinnelige motstykker les merveilleuses (uttales le mervejøses, «de vidunderlige») var klengenavn for unge moteløver som tilhørte en subkultur i det franske direktoriet på 1790-tallet. De ble kjent for en overdådig, nesten uflidd klesstil og for å forvrenge uttalen av visse konsonanter og stadig gjenta ordene c'est incroyable! («det er utrolig!»).
Navnene på disse gruppene ble av og til uttalt incoyables og meveilleuses uten bokstaven «r». Dette ble gjort som en reaksjon mot de vanskelige årene etter den franske revolusjonen. Fordi så mange hadde lidd og mistet familie og venner i terroren som fulgte med de store samfunnsomveltningene da, var et av påfunnene å avskaffe «r», forbokstaven i ordet «revolusjon».

Klesstil

Les incroyables og les merveilleuses ble først og fremst lagt merke til  i motebildet i Paris i direktoriet-tiden fra 1795 til 1799. Klesstilen deres regnes derfor som en ytterliggående variant av det som er blitt kalt direktoarstil (style directoire). Tilhengerne introduserte nye og utfordrende klesdrakter ved å overdrive motestrømningene fra England, også kalt à l'anglaise. Der hadde nyklassismen blant annet medført nye frisyrer og Werther-drakt og chemisekjole etter antikke forbilder. De franske draktene som karikerte denne stilen, ble laget av fargerike, ofte stripete tekstiler. I tillegg hadde både kvinner og menn rufsete frisyrer, kjempestore halsbind, hodeplagg og øreringer. Den etablerte direktoardrakten var preget av de samme moderne stilidealene, men på en mer dempet måte. De markerte overgangen til 1800-tallets empirestil med «nakenmote» for kvinnene og enklere klesdrakt for mennene. 
I 1798 ble det for øvrig arrangert en utstilling av nye møbler og andre produkter fra Frankrike som viste påvirkningen fra antikkens former og naturlige letthet og forkjærligheten for luksus.
Kvalifikacija za Millstreet

Bakgrunn

Etter murens fall og Sovjetunionens kollaps tidlig i 1990-årene meldte en rekke sentral- og østeuropeiske land seg inn i Den europeiske kringkastingsunion (EBU). Medlemskapet åpnet opp for deltakelse i Eurovision Song Contest, og syv nye land søkte om å få delta i konkurransen i 1993. For å holde antallet deltakerland på 25, besluttet EBU at de syv nye landene skulle gjennom en forhåndskvalifisering. Bare de tre beste fra kvalifiseringen fikk en plass i den internasjonale finalen samme år.
Utdypende artikkel: Eurovision Song Contest 1993
Kvalifiseringen ble arrangert av den slovenske allmennkringkasteren Radiotelevizija Slovenija, og sendingen ble holdt i kanalens Studio 1 i hovedstaden Ljubljana. Programleder var Tajda Lekše og var vert for programmet på engelsk, fransk og slovensk. De syv deltakerlandene fremførte først sine bidrag, akkompagnert av et orkester. Hvert land hadde sendt sin egen dirigent som ledet orkestret under sitt respektive land. I pausen før avstemningen fremførte artistene andre låter fra repertoaret sitt.

Avstemningen

Hvert land hadde én dommer som var til stede i studio. Dommeren kunne ikke stemme på bidraget fra sitt land, men ga 12, 10 og 8–5 poeng til de seks andre deltakerne. Dommerne avga poeng for åpent kamera, og poengene sprikte veldig. Blant annet hadde alle dommerne hver sin favoritt, slik at alle landene fikk en tolver hver. Til slutt vant vertsnasjonen Slovenia en knapp seier, med Kroatia og Bosnia-Hercegovina like bak. Alle de tre landene hadde tidligere deltatt i Eurovision Song Contest, men da som en del av Jugoslavia. Estland, Ungarn, Romania og Slovakia ble slått ut, men debuterte i konkurransen i 1994.
Dette var første og eneste gang EBU valgte en slik løsning. Et liknende konsept ble brukt til Eurovision Song Contest 1996, men da måtte alle landene gjennom en kvalifiseringsrunde. Unntaket var Norge, som var vertsnasjon i 1996. Kvalifiseringen ble heller ikke sendt på tv, i stedet vurderte hvert lands jury de andre bidragene fra forhåndsinnspilte bånd. I 2004 innførte EBU semifinale-systemet som fremdeles er i bruk i dag.
Micaria nivosa

Utseende

Micaria nivosa er en middelsstor, litt flat edderkopp med kraftige bein. Forkroppen er ganske bred bak, sterkt tilsmalnet forover (smalt hode). Kroppen er svarte med litt metallskinn og har sølvfargede flekker. Den er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene danner to tverr-rader. De midtre øynene i den bakerste raden er mer eller mindre uregelmessig (ikke sirkelrundt) formet.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Micaria nivosa er aktiv om dagen i solskinn og bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri. De bygger seg et skjulested av edderkoppsilke under steiner, mellom død vegetasjon eller lignende steder. Hunnen spinner en eggsekk av edderkoppsilke, hvor hun legger eggene.
Internasjonalt farvann

Internasjonalt farvann (latin: mare liberum, «frie hav») kalles havområdet som ikke inngår i noen stats territorialfarvann og er områder utenfor noen stats jurisdiksjon. Der gjelder derfor ingen nasjonale lover, hvilket har blitt utnyttet for blant annet sendinger fra piratradio, kasinovirksomhet, smugling av ulovlige varer som narkotika og ansvarsavskrivelse for oljeutslipp. De senere år har man dog gjennom internasjonale avtaler og konvensjoner regulert også hva man kan gjøre og ikke gjøre i internasjonalt farvann.
Kyststatene kan erklære en økonomisk sone ut til 200 nautiske mil fra grunnlinjen. I den økonomiske sonen har kystsonen enerett til naturressursene i sjøen, på og under havbunnen, for eksempel fisk og olje. Kyststaten har ikke full suverenitet eller jurisdiksjon i den økonomiske sonen, og i andre sammenhenger enn utnyttelse av naturressurser er den internasjonalt farvann.
Skip som seiler i internasjonalt farvann er generelt under jurisdiksjon til det flagg det eventuelt seiler under. Hvis et skip imidlertid er involvert i en kriminell aktivitet, som piratvirksomhet, kan enhver nasjon utøve jurisdiksjon under doktrinen om universell jurisdiksjon.
Whitehall

Geografi og navnet

Navnet Whitehall har vært benyttet på flere bygninger i Tudortiden. Det refererte enten til en bygning gjort i lys stein, eller som en generelt betegnelse for alle bygningene. Det omfattet blant annet det kongelige Whitehallpalasset som deretter ga navn til gaten.
Gaten er 0,64 km lang og går gjennom City of Westminster. Den er en del av A3212, en hovedvei i sentrale London som fører mot Chelsea via Palace of Westminster og broen Vauxhall Bridge. De nærmeste undergrunnstasjonene er Charing Cross undergrunnsstasjon i den nordlige enden og Westminster i sør. Tallrike bussruter strekker seg forbi Whitehall, inkludert 12, 24, 53, 88, 159 og 453.
Arnold von Bruck

Arnold von Bruck (født etter 1490, død 6. februar 1566 i Linz) var prest, kapellmester og komponist, som hovedsakelig hadde sitt virke innenfor Habsburgmonarkiets grenser. Han var blant samtidens mest ansette komponister i det tyske språkområdet, og er kjent blant annet for sine lieder. Arnold von Bruck skrev flerstemmig profan og kirkelig kormusikk.

Liv og virke

Arnolds fødested er usikkert og kan være både Bruck an der Leitha i Oberösterreich, Bruck an der Mur i Steiermark eller Bruck an der Ammer. Imidlertid fremstår Bruck im Aargau, Sveits eller Brügge som de mest sannsynlige steder for hans fødsel. Hans fødselsår oppgis av ulike kilder til 1490 henholdsvis 1500.
Arnold von Bruck ble 1510 ansatt i Wiener Hofmusikkapelle, og arbeidet som kapellmester samme sted fra 1527 til 1545, under Ferdinand I. Han fikk stilling som prest i Lubljana, og arbeidet senere i Linz, hvor han også trakk seg tilbake som pensjonist.
Arnold var katolikk, men skrev likevel melodier til en rekke av Luthers oversettelser av latinske koraler til tysk, blant annet koralen Mitten wir im Leben sind. Han tyske koraler og latinske motetter er skrevet etter nederlandske så vel som tyske forbilder. Arnold von Bruck er kjent for sine Lieder (Gesellschaftslieder). Ved siden av Ludwig Senfl var han en av de mest fremtredende musikere i sin samtid.
Grunnkretser i Eigersund kommune

Grunnkretser i Eigersund kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Eigersund kommune, Rogaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Bonifatius IV

Bonifatius IV (født omkring 550 i Valeria, død 8. mai 615 i Roma) var pave fra den 25. august 608 til sin død 8. mai 615. Han æres som helgen i den katolske kirke, med 25. mai som minnedag.

Bakgrunn

Bonifatius var marsianer, født i Valeria som sønn av en lege ved navn Johannes. Under Gregor den stores pontifikat var Bonifatius diakon i den romerske kirke og hadde posten som dispensator; det sistnevnte gjør ham till den første tjenestemannen innen patrimonienes forvaltning.

Pave

Etter et interregnum på over ni måneder ble han valgt til pave Bonifatius IIIs etterfølger, og ble konsekrerert til pave den 25. august 608.
Keiser Fokas gav Bonifatius tillatelse til å omgjøre det gamle tempelet Pantheon i Roma til en kristen kirke, noe som sannsynligvis skjedde den 13. mai 609, ved å dediseres til jomfru Maria (S. Maria Rotunda). Dette var første gang at et hedensk tempel tilknyttet romerske guder ble overført til kristendommen.
Under Bonifatius' pontifikat besøkte Londons første biskop, Mellitus, Roma for rådføre seg med paven vedrørende viktige spørsmål om den nylig grunnlagte engelske kirke. Historikeren Beda venerabilis forteller om dette i sin Historia ecclesiastica gentis Anglorum. Mellitus var nærværende ved en synode i Roma som behandlet munkers liv og klosterfred, og tok med seg et dekret derifra til England samt et brev fra paven til erkebiskopen av Canterbury og alle engelske prester, samt til kong Ethelbert og hele det engelske folk om hva som skulle iakttas i Englands kirke. Det dekret som iblant påstås å være autentisk og ha blitt bevart derifra, er uekte. Brevets ekthet betviles.
Paven opprettholdt også gode forbindelser til den galliske kirke.
En gang mellom 612 og 615 ble den irske misjonæren, Columbanus, som da bodde i Bobbio i Italia, inspirert av lombardenes konge Agilulf til å rette et brev til pave Bonifatius IV vedrørende fordømmelsen av «De tre kapitler». Han forteller paven at han mistenkes for heresi fordi han hadde approbert det femte økomeniske konsil (553), og oppfordret ham til å innkalle et nytt konsil for å demonstrere sin rettroenhet.
Roma ble hjemsøkt av sult og oversvømmelser under Bonifatius' pontifikat. Paven døde i sitt hjem, som han hadde innrettet til kloster der han selv levde klosterliv, og han ble begravd i Peterskirken. Hans relikvier er blitt flyttet tre ganger, sist i 1603.
Casa Murilo

Historie

Dan Hesketh flyttet til Brasil for å jobbe i et firma som hjalp brasilianske studenter med å få studieplass i Storbritannia. Her traff han Chris Winfield, som var en venn av Ross Holmes, sjefen for firmaet Hesketh jobbet i. Etter å ha bodd sammen i Brasil i noen år traff de to guttene hver sin norske jente i 2008, og flyttet til Oslo med dem. I et intervju med Popsalongen i NRK P3 16. november 2010 forteller Hesketh at de kom til Norge på høsten, og ble slått av det kalde været og mørket «we pulled through by writing songs». På våren 2009 fikk de overtalt produsent og trommis Fredrik Baden til å bli med i bandet, og etterhvert også Rudi Leo Johan Johansen (gitar), Håkon Møller (tangenter) og Sturla Hinze (bass).
Etter å ha blitt populære på NRK Urørt, ble bandet spilt av popsalongen på P3. De ble invitert til å spille på Norwegian Wood og Øyafestivalen, og også bransjefestivalen By:Larm i Oslo. Singelen Drunken Promises ble listet på P3, og etter å ha spilt store og små konserter gikk de høsten 2010 i studio for å spille inn debutalbumet sitt, Lifting Ships. Lifting Ships handler om bandets opprinnelse, og Hesketh og Winfields tur til, og møte med Norge.

Navn

Opprinnelig ville de to britene kalle bandet for The Norwegian Girls, fordi det var norske jenter som hadde fått dem til Norge i første omgang. Navnet ble imidlertid slaktet av kjærestene til Hesketh og Winfield, og de skiftet til Casa Murilo. Murilo var en mann de bodde med i Brasil, og bandet er oppkalt etter huset hans (Casa Murilo betyr omtrent «Murilos hus»).
Luke Wilson

Oppvekst

Luke Wilson vokste opp i Dallas. Han er sønn av Robert og Laura Wilson. Han har to eldre brødre: Owen og Andrew Wilson, disse er også skuespillere. Han gikk på St. Mark's School of Texas, og senere på Occidental College.

Filmkarriere

Luke Wilsons første film var Bottle Rocket (1994), som var med skrevet av storebroren hans Owen Wilson. Etter å ha flyttet til Hollywood sammen med de to brødrene hans, ble han med i filmene: Telling Lies in America (1997), Scream 2 (1997), Best Men (1997) og Home Fries (1998). I år 2000 ble han med i filmen  Charlies Angles, som Pete Komisky. Senere ble han med i filmen Legally Blonde (2001), hvor han spilte med Reese Witherspoon. Nå var Luke Wilson blitt et stort navn i Hollywood og ble med i filmer som The Royal Tenenbaums (2001) og Old School (2003), som begge er Frat Pack filmer. 
Luke Wilson gjorde også en gjesteopptreden i Et syttitallsshow, hvor han spilte storebroren til Michael Kelso, Casey Kelso. Han ble senere med i filmene: Minis First Time (2006), My Super Ex-Girlfriend (2006) og Blades of Glory (2007). I 2009 skal han være med i filmen Middle Men.
Norske Konfektionsfabriker Herrekonfektion

Norske Konfektionsfabriker Herrekonfektion AS var en tekstilbedrift i Oslo, som senere også etablerte produksjon på Lillehammer. Den ble etablert i 1918, og produserte herreklær. Fabrikken lå i Trondheimsveien 137.
Bhuj

Samferdsel

Bhuj har jernbanelinjer til Ahmadabad, Mumbai og Delhi. Innenrikslufthavnen er Bhuj lufthavn.