google/wiki40b huggingface dataset:
Smitte

Smitte er overføring av et smittestoff fra en organisme til en annen, enten direkte eller indirekte. Smitteoverføring kan forekomme uten at smittemottakeren blir syk. Mikroben har da etablert seg hos en vert uten å fremkalle infeksjon, og det er da snakk om bærertilstand. Dersom mikroben fremkaller symptomer, oppstår det en infeksjonssykdom. 
I tillegg til å betegne «sykdomsoverføring», kan ordet «smitte» også brukes om annet som sprer seg, påvirker og får innflytelse på omgivelsene, alt fra farger som smitter av til smitteeffekten når uønsket atferd blir omtalt og dermed brer om seg.

Smittekjeden

Smitte kan settes opp skjematisk i smittesirkelen. Den består av

1. Smittekilde med en utgangsport

2. Et  smittestoff

3. Smittevei, da enten indirekte eller direkte.

4.Smittemottaker med en inngangsport.
1. Smittekilden er der smitten startet. Vanligvis er smittekilden et menneske, som er enten syk eller bærer. Dyr, insekter og forurenset mat og vann kan også være opphav til smitte. Utgangsporten er da der smitten kommer ut fra smittekilden. Ved dråpesmitte er for eksempel utgangsporten nese og munn.

2. Smittestoffet er mikrober, som kan deles i fire hovedgrupper: Virus, bakterier, sopp eller parasitt. Ulike smittestoffer vil ha forskjellige smittemåter og variende evne til å gi sykdom.

3. Smittevei er veien smittestoffet vil gå fra smittekilde til smittemottaker. Dette kan enten være direkte eller indirekte. Ved indirekte smittevei vil mikroben mellomlande mellom smittekilde og smittemottaker. For eksempel på en frukt som blir tatt på, og videre spist uten å blitt vasket. Direkte smittevei vil da være uten denne mellomlandingen, for eksempel ved at en forkjølet person nyser, og at smittedråper lander på slimhinnene til en annen person.

4. Smittemottaker er den som blir smittet. Smittestoffet kommer inn gjennom en inngangsport, som ofte er de naturlige kroppsåpningene, som munn, nese eller urinveier. Inngangsporten kan også være sår eller rifter i hud og slimhinner.

Å bryte smittesirkelen

Infeksjonssykdommer kan forebygges ved å bryte smittesirkelen. Å bryte en smittesirkel vil si å sette inn tiltak for å slippe at smitten går fra smittekilde til smittemottaker. 
1. Smittekilde: Ved å dekke til utgangsporten slik at smitten ikke kan spres, eller isolere smittekilden vekk fra mulige smittemottakere. Personen som er smittekilde kan også behandles så smittestoffet blir drept, noe som kalles sanering.

3. Smittevei: Ved å stoppe veien smittestoffet bruker fra smittekilde til smittemottaker. God håndhygiene bidrar til å blokkere smitteveier.

4. Smittemottakeren : Her er det viktig å hindre smittestoffet i å angripe smittemottaker, for eksempel ved å dekke til inngangsporten, isolere smittemottakeren eller ved å gi smittemottaker økt motstandskraft, for eksempel gjennom vaksiner.
Arupaia

Utseende

En middelsstor (5,5 - 6  millimeter), avlang, blank, rødbrun til svart gjødselbille. Hodet er stort og skovlformet uten knøler eller horn, men med lengderynker, sterkt innsnevret bakerst. Pronotum er nærmest firkantet med sterkt avsatte sidebremmer, rundte bak og kraftig punktert. Dekkvingene er avlange med fine punktstriper. Beina er nokså spinkle, for-leggene med to korte tenner.

Levevis

Forholdsvis lite er kjent om biologien til denne arten. Den skal være funnet mellom kolonier av maur i slekten Solenopsis.

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil.
Lille Hui

Lille Hui er ei øy i Færder kommune. Den ligger like vest for Store Hui, og øst for Skjellerøy og Hellesholmen. Lille Hui har et areal på om lag 90 dekar, og øyas høyeste punkt er på 12 meter over havet.
Vang Hovedgård

Vang Hovedgård er en herregård i Danmark, første gang nevnt i 1493. Den ligger i Sulsted sogn, Aalborg kommune i dagens Region Nordjylland (historisk i Aalborg amt). Dagens hovedbygning er oppført 1788–1789. Vang ble fredet i 1932.
Vang Hovedgård er på 225 hektar.
Kringkastingsprisen

Kringkastingsprisen er en utmerkelse som siden 1978 er delt ut hvert år av Kringkastingsringen, til en stemme i eteren som utmerker seg med et godt språk, enten på nynorsk eller dialekt i det daglige arbeidet.
Prisen består av et grafisk blad.
Benjamin Henry Latrobe

Bakgrunn

Etter å fra tolv års alder ha studert i det tyske Oberlausitz og senere foretatt flere studiereiser i Europa, vendte Latrobe tilbake til England i 1784 og gikk i lære hos John Smeaton.

Arkitekt i England

Han arbeidet deretter en tid med andre arkitekter. Han var vlant annet med på byggingen av Basingstokekanalen. Ingeniør John Smeaton]og hans assistant William Jessop arbeidet på kanalen sammen med Benjamin Henry Latrobe, det som først og fremst ble fraktet på kanalen var tømmer fra Basingstoke.
I 1791 åpnet han et eget kontor i London. Etter vanskeligheter med å få godkjennelse og betaling for planlagte prosjekter gikk imidlertid dette konkurs.

Arkitekt i USA

Han emigrerte til USA 1796 og bosatte seg i Virginia der han til å begynne med arbeirdet på statsfengselet i Richmond. Han flyttet senere til Philadelphia der han åpnet sitt arkitektkontor.
Latrobe var en av de første formelt utdannede profesjonelle arkitektene i USA og var påvirket av inntrykk fra sine reiser i Italia samt britiske og franske arkitekter som Claude Nicolas Ledoux. Han var en neoklassisk arkitekt og er blant annet kjent for utformingen av den gamle katedralen i Baltimore, den første romersk-katolske katedral bygd i USA.
Etter at han hadde oppført antikkinspirerte bygninger i blant annet Philadelphia ble han av Thomas Jefferson tilknyttet byggevirksomheten i Washington, D.C. som inspektør (Surveyor of the Public Buildings of the United States) og ledet i perioden 1803–1817 fullbyrdelsen av bygningene på Capitol Hill.
Latrobe tilbragte sine siste leveår i New Orleans, der han arbeidet med et vannverksprosjekt. Han døde i 1820 av gulfeber.
Han er blitt kalt «den amerikanske arkitekturns far».
Aratta

Omtale i litteraturen i Sumer

«Enmerkar og herren av Aratta»  fortelles det at gudinnen Inanna bor i Aratta, men Enmerkar fra Uruk er henne mer til behag enn herren av Aratta, som i seg selv ikke blir navngitt i dette eposet. Enmerkar vil at Aratta skal underkaste seg Uruk, og han frakter ned steiner fra fjellene, utvinner gull, sølv og lasursteiner som han sendte, sammen med en malm kalt «kugmea», til Uruk for å bygge et tempel. Inanna ber ham sende en budbringer til Aratta som stiger opp og ned fjellene «Zubi», og krysser Susa, Anshan, og «fem, seks, syv» fjell før han ankommer Aratta. Aratta vil derimot ha korn i bytte. Imidlertid overfører Inanna sin troskap til Uruk, og korn kommer til folket i Uruk til gode, og da lar herren i Aratta utfordre Enmerkar til å sende en kjempe som kan møte hans kjempe. Deretter lar guden Ishkur kornet i Aratta å vokse.
«Enmerkar og En-suhgir-ana»  forteller at herren av Aratta, som her er navngitt som En-suhgir-ana (eller Ensuhkeshdanna), utfordrer Enmerkar av Uruk å underkaste seg ham grunnen følelsene for Inanna, men han er bryskt avvist av Enmerkar. En trollmann fra de nylig beseirede Hamazi kommer deretter til Aratta og tilbyr å få Uruk til å underkaste seg. Trollmannen reiser til Eresh hvor han forhekser Enmerkars buskap, men en klok kvinne opphever hans magi og kaster ham i elven Eufrat. En-suhgir-ana innrømmer da tapet av Inanna og underkaster sitt kongedømme til Uruk.
«Lugalbanda i fjellgrotten»  er en fortelling om Lugalbanda som ble Enmerkars etterfølger. Enmerkars hær reiser gjennom et fjellrikt område for å gå til krig mot det opprørske Aratta. Lugalbanda blir syk og blir etterlatt i grotte, men han ber til ulike guder, blir bedre og må finne sin veg ut av fjellene.
«Lugalbanda og anzudfuglen»  forteller om at Lugalbanda blir venn med anzudfuglen (en stor ørn med løvehode) og ber den om å hjelp til å finne hæren sin igjen. Da Enmerkars hær møter et tilbakeslag, melder Lugalbanda seg frivillig til å dra tilbake til Uruk for å be gudinnen Inanna om råd. Han krysser fjellene, kommer til et flatt land, fra kanten til toppen av Anshan og deretter til Uruk, hvor Inanna hjelper ham. Hun gir Enmerkar det råd å frakte med seg Arattas «bearbeide metall og dets smeder og bearbeidet stein og dets steinhoggere» og all «jord i Aratta vil bli hans». Deretter er byen beskrevet som å ha et brystvern gjort av grønn lasurstein og murstein gjort av «tinnstein gravd ut av fjellene hvor sypressene vokser».
Tøyen-avtalen

Avtale om Munchmuseet og utvikling av Tøyen eller Tøyen-avtalen er en avtale mellom partiene Høyre, Venstre, SV og Krf i Oslo bystyre 28. mai 2013 som avgjorde spørsmålet om lokaliseringen av det nye Munchmuseet i Oslo. Avtalen gikk ut på at Munch-museet skulle flyttes fra Tøyen til Bjørvika mot at Tøyen fikk et områdeløft. Avtalen forplikter partiene til å gjennomføre en rekke tiltak for å forbedre bo- og oppvekst-forholdene på Tøyen.
Lucy Hale

Skuespiller

Lucy Hale er best kjent som Aria Montgomery fra den populære TV-serien Pretty Little Liars, som for tiden er inne i sjuende sesong. Syvende sesong er planlagt premiere 21. Juni 2016. Hun har dessuten spilt i filmene The Sisterhood of Travelling Pants 2 (2008), Skrik 4 (2011) og A Cinderella Story: Once Upon a Song (2011). I sistnevnte film spilte hun hovedrollen. Hun har også hatt gjesteroller i TV-serier som The O.C., How I Met Your Mother, Private Practice og CSI: Miami.

Musikk

Hale satser også tungt på en karriere innenfor musikk, og signerte i juni 2012 en platekontrakt med Hollywood Records. Hun skal spille inn plate i løpet av 2012, og et album var planlagt å slippes i 2013. Det er blitt sagt at albumet skal være i country sjangeren.

Personlig liv

Hun er for tiden sammen med skuespilleren Chris Zylka. Tidligere har hun også hatt et forhold til David Henrie, en annen skuespiller.
Hemerobius perelegans

Utbredelse

Hemerobius perelegans finnes i hele Norge, og er ganske vanlig særlig nord i Norge. Den er noe sjeldnere i sør.

Utseende

Hemerobius perelegans er en mørk grålig, nesten svart bladlusløve. Kroppen er omtrent 10 mm. lang. Ryggsiden på brystpartiet har et lysere midtfelt og mørkere sider. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath).
Hemerobius perelegans har en bue, en tilbakeløpende tverribbe i framvingen. Den tilbakeløpende tverribben er den første, nærmest kroppen, mellom de to første årene langs vingeframkanten (costa og subcosta). Langs hele vingens framkant er det mørkere og lysere flekker. Resten av vingene har markerte flekker.
Slektene Megalomus, Hemerobius og Wesmaelius har alle to rekker av skråstilte tverribber i bakvingene.
Artene i slekten Hemerobius kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. Hunner kan vanskelig artsbestemmes når de er nyklekte, eldre hunner kan artsbestemmes ut fra genitaliene, men dette medfører disseksjon.

Levevis

Hemerobius perelegans er rovdyr og lever vanligvis av bladlus.
Aftenavisen Stavangeren

Aftenavisen Stavangeren ble grunnlagt i 1872. Avisen kom ut i Stavanger, men opphørte i 1899. Avisen ble startet på nytt i 1916. Avisen endret fra aftenavis til morgenavis i 1965 under navnet Stavanger Morgenavis, som opphørte å utkomme allerede etter tre år, i 1968.
Direktionsbezirk Leipzig

Historie

Siden 1835 fantes det i kongeriket Sachsen fire offentlige utøvende myndigheter med benevnelsen Kreisdirektionen. Den 1. januar 1874 endret de navn til Kreishauptmannschaft, og endret sine grenser flere ganger i løpet av historien. Regierungsbezirk Leipzig har sin historiske opprinnelse i Kreishauptmannschaft Leipzig. Under det tredje rike ble den fortsatt kalt Regierungsbezirk Leipzig. Etter andre verdenskrig var intensjonen å gjenopprette de tidligere administrative regionene, men denne tanken ble forlatt i 1947 og den 7. oktober 1949 ble Fristaten Sachsen innlemmet i Den tyske demokratiske republikk (DDR).
Den 23. juli 1952 avskaffet regimet i DDR de tidligere tyske delstatene, og inndelte i stedet landet i 15 såkalte Bezirke som ikke er sammenlignbare med dagens administrative inndelinger, bortsett fra at de var inndelt i Landkreise som igjen bestod av kommuner. Fristaten Sachsen ble oppløst og erstattet av Bezirk Leipzig, Bezirk Karl-Marx-Stadt (også kalt Bezirk Chemnitz) og Bezirk Dresden.
Ved Tysklands gjenforening den 3. oktober 1990 ble delstatene gjenopprettet, deriblant Fristaten Sachsen, og dette dannet grunnlaget for gjenopprettelsen av de tidligere administrative inndelingene fra og med 1. januar 1991.
Landesdirektion Leipzig omfattet i grove trekk det geografiske området til Bezirk Leipzig. Gjennom en politisk behandling i delstatsregjeringen i Sachsen fra 27. november 1990 til 1. januar 1991 ble Regierungsbezirk Leipzig opprettet som et mellomliggende forvaltningsorgan mellom delstatsregjeringen og kretsene.
Delstatsregjeringens lovforslag om kretsreformen ble delvis behandlet av Fristaten Sachsens forfatningsdomstol, grunnet klager om lovligheten av å oppløse enkelte kretser. I juni / juli 1994 påpekte domstolen mangler i de klagende partenes deltagelse i den lovgivende prosessen, og Sachsens landdag ble tvunget til å foreta tre endringer i lovforslaget. I 1994 og 1996 gjennomgikk Sachsen en kretsreform hvor 48 kretser og 6 kretsfrie byer gjennom sammenslåinger ble erstattet av 22 nye kretser og 7 kretsfrie byer. Regierungsbezirk Leipzig ble etter dette inndelt i 5 kretser og de den kretsfrie byen Leipzig.

Forvaltningssete

Hovedkvarteret til Landesdirektion Chemnitz befinner seg i storbyen Leipzig.
Sjøkorpset i Oslo

Sjøkorpset er en medlemsforening, som arbeider for at barn og unge skal få opplæring i sjømannskap og seiling. Foreningen ble etablert i 1920 i Oslo. Foreningen driver det verneverdige skoleskipet S/Y Mohawk II fra 1904.
Statspolitiet

Statspolitiet, forkortet Stapo, var en nasjonalsosialistisk politistyrke og statlig etat i Norge under andre verdenskrig som bestod av norske tjenestemenn. Styrken ble opprettet 1. juni 1941 under den tyske okkupasjonen, etter initiativ fra blant andre dets senere sjef Karl Marthinsen.

Historikk

Statspolitiet var et væpnet politisk politi etter tysk mønster. I etaten var det bare fire ansatte som ikke var medlemmer av Nasjonal Samling (NS), Quislings nasjonalistiske fascistparti. Statspolitiet skulle først og fremst settes inn mot politiske forbrytelser, flyktninger, spionasje, sabotasje og væpnet motstand eller annen form for opprør mot okkupasjonsstyret eller de norske nazi-myndighetene. Det var organisert med et hovedkontor i Oslo og seks underkontorer i Oslo og Aker, Stavanger, Bergen, Trondheim, Tromsø og Kirkenes. Statspolitiet var direkte underordnet sikkerhetspolitiets sjef i det av Josef Terboven opprettede kommissariske Politidepartementet, men kunne også motta kommando direkte fra tysk Sicherheitspolizei i Norge. Det opererte uavhengig av det ordinære politiet.
Under Karl Marthinsen ble etaten kraftig utbygd og nådde et toppunkt i 1944 med 350 ansatte. Til sammen rundt 919 personer var tilknyttet Statspolitiets ulike avdelinger under krigen. I tillegg trolig 57 personer knyttet til tjenesten på ulikt vis. Dessuten hadde 37 personer i påtalemyndigheten nært samarbeid med Statspolitiet.
Statspolitiet spilte en sentral rolle blant annet under deportasjonen av jødene. Medlemmer av Statspolitiet ble kjent skyldig i tortur, omfattende mishandling, drap og henrettelser under landssvikoppgjøret i årene etter Andre verdenskrig. 
I landssvikoppgjøret ble Reidar Haaland, Arne Braa Saatvedt, Hans Jacob Skaar Pedersen, Holger Tou, Ole Wehus, Olav Aspheim og Einar Dønnum dømt til døden og henrettet. Til sammen 36 statspolitimenn ble drept, falt i kamp eller ble likvidert under krigen. Stian Bech jr ble dømt til livsvarig fengsel og benådet sommeren 1954. Knut Gamborg Nilsen ble dømt til tvangsarbeid på livstid, benådet og løslatt 1954. Sverre Johansen ble dømt til tvangsarbeid i 20 år og løslatt i 1952. Johan Bjørgan ble dømt til 18 års tvangsarbeid. Sverre Johan Dürbeck tjenestegjorde i Stapo fra 1941 til juli 1943, han ble etter krigen dømt til seks års tvangsarbeid. I rettsoppgjøret ble det nedlagt påstand om dødsstraff for Ragnvald Kranz, han ble dømt til livsvarig tvangsarbeid. Knut Rød ble tiltalt og frifunnet i to runder i rettsvesenet, han fikk også gå tilbake til en stilling i politiet.
Alarmprisen 2004

Alarmprisen 2004 ble delt ut på Teatergarasjen i Bergen lørdag 14. februar 2004. Dette var andre og siste gang prisen ble delt ut i forbindelse med et by:Larm-arrangement. Turboneger fikk prisen for beste rockealbum og beste liveband, mens Silver ble tildelt Alarmprisen som var på 100 000 kroner og en reklamepakke verdt 600 000 kroner.
Det ble delt ut seks sjangerbestemte priser og fem tilleggspriser. Nye pris av året var årets nykommer, som gikk under navnet Lydverketprisen, mens prisen for beste låt gikk dette året under navnet Petreprisen.
Konferansierer under utdelingen var Kristin Winsents og Rune Nilson og utdelingen ble overført direkte på NRKs nettsider, NRK P3 og diverse studentradioer. NRK1 sendte dessuten en redigert utgave av utdelingen på Lydverket den påfølgende uken.
Alexander McDonnell

Bakgrunn, yrkeskarriere

Alexander McDonnell var sønn av en kirurg og fikk handelsutdannelse. En periode var han postert i Karibia, men i 1820 slo han seg ned i London. Han ble en velstående mann takket være den lukrative og lite arbeidskrevende posten som sekretær i Committee of West Indian Merchants.

Sjakkspiller

Mye av den ledige tiden han hadde, brukte han over sjakkbrettene på Londons fasjonable Westminster Chess Club. I 1825 ble han elev av tidens ledende britiske sjakkspiller, William Lewis, men McDonnell ble snart så god at Lewis, som fryktet for sitt ry, nektet å spille mot ham mer.
Under en kort landlov rundt 1825–1826 vant sjøkapteinen William Davies Evans over McDonnell med det som nå blir regnet som den første utførelsen av evansgambit. Etter dette brukte McDonnell ofte evansgambiten selv.
I 1823 reiste McDonnell til Paris for å spille mot Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais, men tapte de fleste partiene. Det gikk ikke stort bedre da de møttes i London mellom juni og oktober 1834: de spilte en serie på seks matcher, hvorav McDonnell vant én, La Bourdonnais fire, mens den siste ikke ble ferdigspilt. McDonnell vant 30 av enkeltpartiene, men tapte 44. 14 endte remis.
McDonnell var en utmerket blindsjakk-spiller. Han var fryktet for sine dristige angrep, men like mye for sitt usedvanlig langsomme spill. Dette var før sjakkurenes tid, og partiene hans kunne vare opp mot seksten timer.
McDonnell døde av en nyrelidelse før revansjeoppgjøret mot La Bourdonnais kom i stand. Han er bisatt på Kensal Green Cemetery i London, og til tross for at La Bourdonnais døde pengelens, fikk George Walker ordnet det slik at han ble gravlagt ganske nær sin gamle rival.
Skotselv bru

Skotselv bru er ei vegbru som krysser Drammenselva på fylkesvei 62 i Øvre Eiker.
Arbeidet med å få til en bruforbindelse startet på 1890-tallet. Befolkningen syntes det var tungvint å være avhengig av ferje. I 1916 påla folk på østsida seg selv en frivillig veiskatt som skulle gå til brubygging. Midt på 1920-tallet fikk herredsstyret overrakt 62 000 kroner til bru. Hele prosjektet ble beregnet til å koste 456 000 kroner. For å klare finansieringen måtte kommunen ta opp lån i Drammen Sparebank.
Arbeidet med brua startet opp sommeren 1927, og den 15. september 1928 ble Skotselv bru åpnet.
Corioxenidae

Utseende

Et særtrekk ved familien er at hannene mangler mandibler (overkjever). Føttene er uten klør og består av fire ledd hos underfamilien Corioxeninae, fem ledd hos Triozocerinae. Hunnene har en vid fødselskanal som åpner seg på bakkroppsspissen.

Liv og utvikling

Hunnene og larvene lever som endoparasitter i teger.

Utbredelse

Familien er utbredt i alle fall i Afrika, Asia og Amerika. I Europa er arten Malayoxenos trapezonoti kjent fra Tyskland.
Wolvix

Wolvix er en tidligere Linuxdistribusjon som var basert på Slackware. Den kom i flere utgaver, med forskjellige skrivebordsmiljø:   Xfce, LXDE og vindusbehandleren Fluxbox.
Wolvix baserte seg på x86-32.

Wolvix versjon 1.0.2 ble lansert 21. september 2005. Siste versjon var 2.0.0 beta2, som ble lansert 14. april 2009.
23. oktober

Navnedag

Severin, Søren.
Navnedagen er etter den hellige Severinus Boëthius, kristen filosof på 500-tallet.
Criocerinus

Utseende

Middelsstore, brede, blankt røde trebukker. Antennene, lårenes spiss, legger og føtter er svarte. Artene ligner overflatisk på liljebiller (slekten Lilioceris), men er ikke besleketet med disse. Antennene er fortykket mot spissen, rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet, mye smalere enn de jevnbrede dekkvingene. Beina er middels lange, lårene litt fortykkede.

Utbredelse

Artene er endemiske for Madagaskar.
Dansk Forfatterforenings Jubilæumslegat

Dansk Forfatterforenings Jubilæumslegat er et æreslegat som ble innstiftet i forbindelse med Dansk Forfatterforenings 100-årsjubileum i mai 1994. 
Prisen tildeles «en talentfuld forfatter, oversætter eller billedbogsillustrator».
Datainnbrudd

Et datainnbrudd er en uberettiget inntrengning i et datasystem for å skaffe seg tilgang til beskyttet informasjon. Man kan skaffe seg uberettiget tilgang på mange forskjellige måter, for eksempel ved å misbruke passord (som kan være fremskaffet gjennom sosial manipulering) eller utnytte sikkerhetshull (som kan være skapt gjennom dataangrep).
Tapte eller stjålne datamaskiner, mobiltelefoner eller minnepinner utgjør en stor risiko for datainnbrudd.
Datainnbrudd er en form for datakriminalitet – kriminalitet som begås ved utnyttelse av informasjonsteknologi. Det kan også være en del av krigføring, kjent som datakrigføring.
Datainnbrudd er ikke det samme som hacking. En hacker er en meget dyktig programmerer, uavhengig om han eller hun bruker disse kunnskapene til å begå datainnbrudd.
Ferdinand Hiller

Liv og virke

Hillers første lærer var Aloys Schmitt. Da Hiller var ti år, sendte den velstående faren ham til Weimar for opplæring hos Johann Nepomuk Hummel, en av tidas mest berømte pianister. Som femtenåring i 1827 foretok Hiller en reise sammen med Hummel til Wien, der de avla den døende Beethoven en visitt.  Hos Hummel fikk Hiller stor framgang hos som pianist, men han valgte likevel å konsentrere seg om komposisjon. 
Hiller skrev blant annet mellomaktmusikk for Friedrich Schillers Maria Stuart, noe som førte til at han kom i kontakt med Johann Wolfgang von Goethe. 
Fra 1829 til 1836 bodde Hiller Paris. Han sto blant annet for den første oppføringen av Beethovens Klaverkonsert nr. 5 i Ess-dur, op. 73 i Paris. Den 8. januar 1839 oppførte han sin opera La Romilda i Milano. Oratoriet Die Zerstörung Jerusalems, som regnes som hans beste verk, ble skrevet på denne tida. Takket være en invitasjon fra sin venn Mendelssohn kunne han med stor suksess uroppføre oratoriet i Leipzig den 2. april 1840. Senere holdt han en konsertserie med Gewandhausorkesteret.
Hiller førte opp to ytterlige operaer, Der Traum og Konradin, henholdsvis i 1845 og i 1847, begge i Dresden. Han var dirigent i Düsseldorf fra 1847 og fra 1850 i Köln, og ledet Opéra Italien i Paris i 1851 og 1852. Som leder av Gürzenich-Orchester og Kölns musikkonservatorium ble han en autoritet. Fra 1853 var han tolv ganger ansvarlig festspilleder av Niederrheinisches Musikfest. Han pensjonerte seg i 1884 og døde 73 år gammel.
Frédéric Chopin dediserte Nocturne op. 15 (1833) til Hiller med teksten À Monsieur F. Hiller.
Nei, nei, Nanette

Nei, nei, Nanette (engelsk originaltittel: No, no, Nanette) er en musikal med musikk komponert av Vincent Youmans og sangtekster av Irving Caesar og Otto Harbach. Musikalen var basert på Frank Mandels teaterstykke My Lady Friends, som hadde  urpremiere på Broadway i 1919. Musikalens libretto ble skrevet av Mandel og Otto Harbach.
Den kjente sangen Tea for two ble skrevet til denne musikalen.

Handling

Musikalen dreide seg opprinnelig om en bibelforlegger som faller for den vakre Nanette, som arbeider som «sparkepike» på teater. Senere har historien blitt tilpasset og endret i tråd med samfunnsutviklingen, men forelskelser og forviklinger er alltid gjennomgående temaer.