Desinfeksjon

Historikk

Viktigheten av desinfeksjon ble først oppdaget av fødselslegen Ignaz Semmelweiss i Wien i 1847, der han var sjef for en fødeselsavdeling. Han oppdaget at barselfeber ble overført ved mangelfull håndhygiene, og at avdelingen der medisinstudenter arbeidet og der man ikke vasket hendene mellom hver pasient og, først og fremst, mellom obduksjoner, hadde pasienter med en svært høy frekvens av barselfeber, mens den avdelingen som var betjent av erfarne jordmødre med bl.a håndvask som fast rutine, hadde dramatisk lavere frekvens. Til tross for at fakta var entydige, tok det svært lang tid å overbevise det konservative legekollegiet om desinfeksjonens viktighet.

Områder for desinfeksjon

Følgende områder har forskrifter om desinfeksjon og forebygging av smitte:

Matvareproduserende industri

Det er av avgjørende betydning av hygieneforskriftene følges for å hindre spredning av smitte med mat, matforgiftning og for smak og kvalitet på matvarer. Forskriftene utarbeides av Mattilsynet på basis av bestemmelser for hele EU-området.

Dagligvarehandel

Motivene for omhyggelig desinfeksjon i dagligvarehandelen er sammenfallende med dem som gjelder matvareprodusenter.

Restauranter og storhusholdninger

Motivene er sammenfallende med dem som gjelder matvareprodusenter og dagligvarehandel.

Helseinstitusjoner

Man antok tidligere at kravene til desinfeksjon kunne reduseres innen helsepleien ettersom renholdet ble stadig mer effektivt og at lokalene ble utformet og utstyrt for å minske risiko for smitteoverføring. Den økende risiko for sykehusinfeksjoner har imidlertid i den senere tid ført til en revurdering, og man har påvist at bedre hygiene med mer effektiv desinfeksjon kan gi sterkt redusert risiko for pleierelaterte infeksjoner. Derfor er kravene til effektiv desinfeksjon økt.

Farmasøytisk og biomedisinsk industri

Kravene til desinfeksjon ved produksjon, først og fremst av injeksjonsvæsker og liknende er av naturlige grunner svært høye. Også oppløsninger som kan steriliseres ved autoklavering etter produksjon må holdes fri for mikroorganismer ved tilberedningen for å forhindre at den dannes pyrogener. Mange parenterale oppløsninger er ikke stabile ved autoklavering, og må fremstilles helt sterile (selv om de kan være tilsatt en antibakteriell substans som konserveringsmiddel). Dette gjør at kravene til desinfeksjon ved fremstilling er svært høye.  
Mange oppløsninger som ikke brukes parenteralt, f.eks antibakterielle for laboratoriebruk må også beskyttes mot utvikling av mikroorganismer. Til slike formål brukes spesielt konstruerte arealer, renrom, som har svært omfattende forsiktighetsregler og en rekke tiltak gjennomføres for å forhindre kontaminasjon. Renrom brukes også i elektronikkindustrien for å forhindre at komponenter blir kontaminert av støv.

Desinfeksjon i hjemmet

Desinfeksjon er også viktig i hjemmet, på samme måte som i offentlige miljøer. Studier har vist at hoveddelen av bakteriefloraen i hjemmemiljøet består at ikke-patogene organismer, men en viss andel patogene organismer forekommer, f.eks enterobakter og pseudomonas.  De områdene i hjemmet for først og fremst forurenses og har behov for desinfeksjon er kjøkken med flater og utstyr som brukes til tilberedning av mat, oppvaskbenk, vask og vannlås. Også bad og toalettrom med toalettstol må desinfiseres. Oppvaskkluter, vaskekluter, skurefiller samt håndklær, spesielt om de er fuktige og varme, kan fungere som reservoar for mikroorganismer og de kan bidra til å spre bakterier mellom ulike overflater samt mellom individer i hjemmet.

Huddesinfeksjon og sårdesinfeksjon

Huddesinfeksjon forutsetter midler som kan brukes hyppig og over lang tid. Ved behandling av forurensede sår må de midlene som brukes væra så vevsvennlige som mulig for ikke å forstyrre sårtilhelingen. Derfor er gjerne bruk av kjemiske desinfeksjonsmidler erstattet av rengjøring med steril koksaltoppløsning.

Varmedesinfeksjon

Varmedesinfeksjon kan skje ved at det objektet som skal desinfiseres varmes opp tørt, i damp eller i vann. Fuktig oppvarming er mest effektivt og skal brukes når det er mulig. For å drepe alle mikroorganismer fullstendig (også sporbyggere) kreves oppvarming til minst 134°C, men for desinfeksjon, for å drepe alle patogene mikroorganismer, kreves oppvarming til ca. 80°C til 90°C. Med oppvaskvann som er tilstrekkelig varmt og egnede beskyttelseshansker kan dermed oppvask for hånd være en brukbar form for desinfeksjon. Effekten av oppvarming i vann kan forsterkes med å tilsette et egnet, kjemisk desinfeksjonsmiddel.

Stråledesinfeksjon

Desinfeksjon med ioniserende stråling er sjelden aktuelt. Den stråledesinfeksjon som kan være aktuell er ved hjelp av UV-lys for å desinfisere luft og overflater i behandlingsrom og renrom i industri og på sykehus. UV-lys brukes også i apparater for å desinfisere rennende vann.

Desinfeksjon ved filtrering

Desinfeksjon og rensing av luft ved filtrering i HEPA-filter ble tidligere i hovedsak bruk innen industri og sykepleie med store krav til renhet. Med synkende pris på filterne har de etter hvert også tat i bruk til ”sivile” formål, til å filtrere luft i bygninger og biler og som siste filter i støvsugere til hjemmebruk. 
Rensing av luft med elektrofilter brukes i hovedsak i industrien, men er i det siste også tatt i bruk for rensing av luft innendørs. Elektrofilter har den fordelen at luftstrømmen møter liten motstand slik at store volumer kan renses med relativt lite energibehov.  
Både HEPA-filter og elektrofilter krever regelmessig service og vedlikehold for at de skal beholde sine luftrensende egenskaper. 
Desinfeksjon av vann fra offentlige vannverk er som oftest ikke påkrevd fordi renseverkene klorerer vannet effektivt. For vann fra private brønner og mindre vannverk kan det være aktuelt. Om det i tillegg til mikroorganismer også finnes annen forurensing og man derfor benytter omvendt osmose, kreves ingen ytterligere behandling. Mikroorganismer kan ikke passere filterne i et RO-anlegg. For andre anleggstyper finnes membranfiltre til å fjerne mikroorganismer.