Larvik Museum

Historikk

Larvik og Omegns Museumsforening ble stiftet i 1916 med formål å bevare og restaurere Herregården i («Den grevelige Residens») byen samt bygge opp byhistoriske samlinger. Herregården og Kirkestredet 5 (Sjøfartsmuseet) ble vedtaksfredet i 1923. Foreningen Larvik Sjøfartsmuseum ble stiftet i 1926, og drev Sjøfartsmuseet i Kirkestredet 5 fra 1962. 
Larvik Museum ble etablert som kommunalt museum i 1995 med utgangspunkt i Herregården og Larvik Sjøfartsmuseum. I 2001 inngikk kommunen en langtids leieavtale med Treschow-Fritzøe AS om leie av bygningen Materialforvaltningen i Verksgården på Langestrand, hvor museet i dag har kontorer og utstillinger. I 2007 ble Colin Archer-skøyta «Jærbuen II» kjøpt hjem fra Tyskland. Den driftes av Larvik Museum i samarbeid med Foreningen Larvik Sjøfartsmuseum. Fra 1. juli 2009 har Larvik Museum vært en avdeling i Vestfoldmuseene IKS.

Verksgården

Verksgården eller ”Verkensgården” ble bygd i 1856 av daværende eier av Fritzøe jernverk og museet holder til i en  bygning som tidligere var stall for verkets hester.  
Verksgården er muséets viktigste formidlingsarena med faste og midlertidige utstillinger, arrangementer, foredrag og familieaktiviteter.

Larvik sjøfartsmuseum

Larvik sjøfartsmuseum åpnet i 2017 utstillingen Oppdagere og eventyrere, som handler om åtte larvikinger som bidro til å sette Larvik og Norge på kartet; Magnus Andersen, Thor Heyerdahl, Oscar Wisting, C.A. Larsen, Reidar Teigen, Odd Ekanger Olsen, Erling og Julie Tambs.
Sommeren 2019 åpner en utstilling som tar for seg krigsseilere og lokale hvalfangstrederier. 
«Jærbuen II», museets Colin Archer-skøyte, er tegnet og bygget av Colin Archer, og ble sjøsatt fra Colin Archers slipp på Tollerodden i 1898. Skøyta ble innkjøpt i 2007 og ligger vanligvis ved Skottebrygga.

Herregården

Herregården ble bygget som residens for Ulrik Fredrik Gyldenløve, bygningen stod ferdig til hans tredje bryllup i 1677. Bygningen er Norges nest største barokke trebygning, og forvaltes som en del av Larvik Museum.

Den glemte byen

Visningssted: Verksgården 
Den glemte byen er første trinn av en utstilling om Larviks historie fra 1550 - 1814. Første del, Mennesker og makt i Larvik 1671 - 1783, åpnet sommeren 2012, og de to neste delene vil åpne i 2013 og 2014.
Del 1:Mennesker og makt i Larvik 1671 - 1783:
I 1671 ble Laurvig grevskap opprettet for den danske adelsmannen og kongesønnen Ulrik Fredrik Gyldenløve. Larvik var et av to norske grevskap, det andre het Jarlsberg grevskap og ble opprettet for grev Peder Schumacher Griffenfeld i 1673. Opprettelsen av grevskapene gjorde at utviklingen i Vestfold på mange måter skilte seg fra resten av Norge. Grevskapene ble ledet av en greve og ikke en amtmann. I Larvik eide ikke bare greven jordegods og skog, han eide også selve byen og de viktigste bedriftene. 
Greven fikk stor makt over utviklingen i byen. Ved hjelp av sine privilegier kontrollerte han både jernverket, sagbrukene, handel og rettsvesen. Gyldenløve og hans etterkommere satte spor etter seg i byen, og var med på å gi den farge. Samtidig var deres nærvær med på å skape gnisninger med de andre som forsøkte å skape seg et liv.
Utstillingen heter Den glemte byen fordi historien om Larviks grevskapstid lenge ble nedvurdert og glemt. Foreningstiden mellom Danmark og Norge ble i mange år fremstilt som en mørk og undertrykkende periode, en firehundreårsnatt. I utstillingen har man forsøkt å bringe denne delen av historien frem i lyset.

Larvik i endring 1880-1915

Visningssted: Verksgården
Sommeren 2016 åpnet byutstillingen Larvik i endring 1880–1915. Utstillingen handler om en periode i Larviks historie der det skjedde enormt mye, både i Larvik og i resten av Norge og verden.
Fra å være en grønn idyll ble Larvik i disse årene fylt til bristepunktet av mennesker, handel, industri og et stadig bedre utbygd nett av offentlige tjenester og funksjoner. Menneskene levde tett på hverandre og tett på byen sin. I utstillingen trekkes noen paralleller til vår egen tid.