google/wiki40b huggingface dataset:
Victor Leemans

Bakgrunn

Leemans ble født som sønn av en møller; også mor kom fra en møllerfamilie. Victor gikk på skole i Sint-Niklaas. Som ung ble han journalist og redaktør av avisen Jong Dietschland.  Den redaksjonelle retningen var flamsk-nasjonal, og negativ til parlamentarisk demokrati og solidaritet. Leemans skrev ofte under pseudonymet V. Van Waas.

Karrière

I 1940 arbeidet Leemans i det offentlige og endte som øverste embetsmann («secretaris-generaal van het ministerie van Economische Zaken en Middenstand») i Belgias næringsdepartement. Leemans fulgte som embetsmann under andre verdenskrig, en samarbeidslinje med den tyske okkupasjonsmakten, og ble etter krigen kritisert for dette. En militær domstol kom til at han ikke hadde handlet «ondsinnet» («kwaadwillig»).
Leemans ble i 1949 medlem av Christelijke Volkspartij, en forløper til Christen-Democratisch en Vlaams. Han var fra 1965 til 1966 Europaparlamentets president.
Allan Pettersson

Biografi

Pettersson levde størstedelen av sitt liv på Södermalm i Stockholm, der han vokste opp i fattige kår. I barneårene begynte han å spille fiolin, angivelig på eget initiativ. Han viste seg etter kort tid å besitte et stort musikalsk talent. Årene 1939-1951 var han ansatt hos Stockholms Konsertförenings orkester, og under 1940-tallet studerte han dessuten komposisjon. Petterssons komposisjoner tilhører ikke noen bestemt stil, men utgjør en blanding av tradisjonelle og modernistiske uttrykksformer.
Under de senere årene av sitt liv led Pettersson av reumatisme.

Produksjon

Petterssons musikalske produksjon består hovedsakelig av hans 17 symfonier (hvorav den første og siste forble uferdige). Den syvende symfonien, som hadde urpremiere i april 1968, regnes gjerne for å være hans store gjennombrudd. De fleste av Petterssons symfonier - med unntak av nr. 3, 8 og 12 - er uten inndeling i satser.
Utenom symfoniene komponerte Pettersson dessuten, blant annet, tre konserter for strykeorkester og to konserter for fiolin.
Religiøs toleranse

En styresmakt utøver religiøs toleranse når den lovlig tillater eller ikke blander seg i religiøse aktiviteter assosiert med religiøse livssyn, enten det finnes en statsreligion eller ikke. En gruppe eller et individ viser religiøs toleranse når gruppen eller individet ikke motsetter seg andre religioner enn sin egen gjennom makt. En enda større grad av religiøs toleranse utvises når gruppen eller indivdet forsvarer andres rett til å ha en religiøs tro man selv ikke deler eller blir provosert av.
Religiøs toleranse betyr ikke at man må se på hvilken som helst religion som like troverdig eller «riktig» for seg selv, men innebærer aksept for andres rett til å ha annen religiøs tro forskjellig fra ens egen. Dette innebærer likevel ikke at man bør eller vil være like tolerant overfor alle former for religiøs praksis.
Firdaposten

Firdaposten er en tredagersavis som utgis i Florø i Sogn og Fjordane. Foruten Florø dekker avisa Bremanger kommune. Firdaposten ble etablert i 1948 som organ for Arbeiderpartiet. I 1956 økte avisa antall utgaver i uka fra to til tre, og fra 1988 fire. Avisa konkurrerte lenge med Firda Folkeblad, men ble største avis i 1971. 
I desember 1994 ble avisa dagsavis med fem utgaver i uka, men dette ble redusert til tre i 1996, etter at A-pressen kjøpte avisas konkurrent, Firda i Førde. Avisa er i dag en del av konsernet Amedia
Buick Riviera

Buick Riviera er en stor personbil som ble produsert av Buick i en lang rekke modellvarianter fra 1963 til 1999. Det ble i alt produsert 1 127 261 eksemplarer av bilen.
Modellen Buick Riviera GS, som ble produsert fra 1965 til 1975, regnes som en av de klassiske muskelbilene.
Buick tok igjen navnet Riviera i bruk da de på Shanghai Motor Show i 2006 viste frem en konseptbil kalt 2007 Riviera.
De forente arabiske emiraters befolkningspyramider

Pyramide 2008

I 2008 bodde det 3174048 (68,68 %) menn og 1447351 (31,31 %) kvinner i Emiratene, til sammen 4621399 innbyggere. Det var 2,19 menn til hver kvinne. Det høyeste antallet menn var på 530237 innbyggere fra alderen 30-34. Det høyeste antallet kvinner var på 186719 innbyggere fra alderen 25-29.

Pyramide 2005

I 2005 bodde det 2801131 (68,54 %) menn og 1285471 (31,45 %) kvinner i Emiratene, til sammen 4086602 innbyggere. Det var 2,17 menn til hver kvinne. Det høyeste antallet menn var på 466982 innbyggere fra alderen 30-34. Det høyeste antallet kvinner var på 164648 innbyggere fra alderen 25-29.

Pyramide 2000

I 2000 bodde det 2188378 (67,97 %) menn og 1030919 (32,02 %) kvinner i Emiratene, til sammen 3219297 innbyggere. Det var 2,12 menn til hver kvinne. Det høyeste antallet menn var på 355699 innbyggere fra alderen 30-34. Det høyeste antallet kvinner var på 130392 innbyggere fra alderen 25-29.

Pyramide 1995

I 1995 bodde det 1645811 (66,95 %) menn og 812169 (33,04 %) kvinner i Emiratene, til sammen 2457980 innbyggere. Det var 2,02 menn til hver kvinne. Det høyeste antallet menn var på 251673 innbyggere fra alderen 30-34. Det høyeste antallet kvinner var på 812169 innbyggere fra alderen 0-4.

Pyramide 1990

I 1990 bodde det 1213821 menn og 612429 kvinner i Emiratene, til sammen 1826250 innbyggere. Det var 1,98 menn til hver kvinne. Det høyeste antallet menn var på 266657 innbyggere fra alderen 30-34. Det høyeste antallet kvinner var på 612429 innbyggere fra alderen 0-4.

Pyramide 1986

I 1986 bodde det 979747 menn og 466827 kvinner i Emiratene, til sammen 1446574 innbyggere. Det var 2,09 menn til hver kvinne. Det høyeste antallet menn var på 201600 innbyggere fra alderen 30-34. Det høyeste antallet kvinner var på 95436 innbyggere fra alderen 0-4.

Pyramide 1980

I 1980 bodde det 719712 menn og 322487 kvinner i Emiratene, til sammen 1042199 innbyggere. Det var 2,23 menn til hver kvinne. Det høyeste antallet menn var på 143871 innbyggere fra alderen 25-29. Det høyeste antallet kvinner var på 67389 innbyggere fra alderen 0-4.

Pyramide 1975

I 1975 bodde det 385970 menn og 171400 kvinner i Emiratene, til sammen 557370 innbyggere. Det var 2,25 menn til hver kvinne. Det høyeste antallet menn var på 71323 innbyggere fra alderen 25-29. Det høyeste antallet kvinner var på 32996 innbyggere fra alderen 0-4.
Pherepedaliodes

Utseende

Middelsstore, mørkbrune sommerfugler. Oversiden er ensfarget mørkbrun eller med en vag, lys flekk nær forvingens forkant. Undersiden er litt mer spraglete, men uten øyeflekker, bakvingen nærmest gråsvart.

Levevis

Larvene utvikler seg trolig på bambus i slekten Chusquea, i likhet med de fleste andre Pronophilina.

Utbredelse

Slekten er utbredt langs Andesfjellene i Colombia, Ecuador, Peru og Bolivia.
Sniper (film)

Sammendrag

Thomas Beckett, en erfaren skarpskytter, og hans spotter, korporal Papich, er på oppdrag i Panama for å drepe en opprørsleder i jungelen. Papich blir drept av en fiendtlig snikskytter. Beckett får med seg kroppen til Papich, selv om ham blir beskutt av opprørere. Senere blir Beckett sendt sammen med en fullstendig uerfaren nybegynner, Richard Miller, som ikke har noe kamperfaring eller bekreftede drap. De får i oppdrag å eliminere en kriminell, som står i ledtog med en colombiansk narkobaron.
Kort tid senere blir helikopteret som Miller sitter i, angrepet av gerilja. Miller klarer ikke å ta ut angriperen, isteden gjør en annen i helikopteret det. Piloten mener at Miller ikke er kapabel som soldat, og Miller får et rykte på seg som inkompetent. Under ett oppdrag får Beckett og Miller hjelp fra lokale indianere som hjelper dem forbi gerilja og opprørere, i bytte mot at de eliminerer El Cirujano - en tidligere tortur-ekspert fra CIA som arbeider for opprørere. Beckett forventer at Miller gjør dette for å bevise seg selv som snikskytter. 
Miller bommer med skuddet, og alarmerer fienden om hvor de er. En påfølgende skuddveksling fører til at en indianer blir skutt og drept. Miller klarer å ta ut den colombianske narkobaronen, og Beckett blir tatt av opprørerne. Miller ser Beckett bli torturert av El Cirujano og skyter ham i hodet. De løper til helikopteret for å komme seg vekk fra området, og Beckett redder igjen Miller`s liv ved å skyte en fiendtlig snikskytter. Den siste scenen viser Beckett og Miller endelig på vei hjem, etter ett fullført oppdrag.
Petter Næss

Film

Næss begynte som skuespiller i både teater, film og TV i 1985. Siden 1996 har han arbeidet han som regissør og prosjektleder ved Oslo Nye Teater. I 1999 debuterte han med sin første spillefilm, Absolutt blåmandag. Suksessen med «Elling» sendte Petter Næss til Hollywood. I 2005 instruerte han blant andre Josh Hartnett i den amerikanske dramakomedien Mozart and the Whale. I 2007 var han aktuell med den norske komedien Tatt av kvinnen og i 2008 spilte han kaptein Martin Linge i filmen Max Manus.  Han er regissør av filmen Into the White (2012) med blant annet Rubert Grint
På 1980-tallet var han rekvisitørassistent på to filmer om Olsenbanden.

TV & radio

Næss debuterte som hørespillregissør med Noe kommer til å dø, som er basert på Ragnar Hovlands roman Utanfor sesongen. Hørespillet hadde premiere på NRK P2 21. september 2008.
Næss startet som produksjonsassistent i NRKs Fjernsynsteatret. I 1996 var han manusforfatter på den TV 2-sendte norske situasjonskomedien Sommeren med Guggen. Våren 2009 jobbet han med Himmelblå.

Teater

Næss har blant annet lagd teater av tekster skrevet av samtidsforfattere som Erlend Loe og Lars Saabye Christensen. Blant dem stykket Øyet som ser, som ble satt opp i 2007 og var basert på Christensens novelle Grisen.
Parkdress

Parkdress er et uteplagg for barn, som minner om en mindre versjon av en kjeledress. De er å regne som hverdagstøy for utelek for barn i barnehage i Norge, men er mindre vanlige i andre land.
Parkdresser for små barn (som sitter mye stille i vogn) kan lages i poplin, mens større og mer aktive barn gjerne kan bruke parkdresser i bevernylon og bomullstøy. Stoffet veves da slik at nylonen kommer på utsiden, slik at parkdressen blir vannavstøtende mens innsiden i bomull fortsatt er behagelig. Parkdresser har også ofte ben dekket i gummistoff, enten halve eller hele veien ned fra livet.
Hetter på parkdresser lages vanligvis avtakbare, festet med knapper. Dette er for at de lett skal løsne om hetten skulle bli sittende fast i et lekeapparat eller tre, noe som minsker kvelningsrisikoen.
Tykkelsen på parkdresser bør variere etter årstidene, og vinterstid bør de tynnere høst- og vårdressene byttes ut med en vattert vinterdress (bobledress).
Trolleliv

Trolleliv (dansk Troldeliv) er en barnebokserie tegnet av Peter Madsen og skrevet av Sissel Bøe. Bøkene skildrer en familie skogstroll i et Kittelsen-inspirert univers.
Nialaphodius

Utseende

Små (3-4 millimeter), avlange, litt matte, brunsvarte gjødselbiller. Hodet har knøler i pannen og er litt innbuktet foran. Pronotum er kraftig punktert, nesten så langt som bredt, uten kantlinje bakerst. Dekkvingene har fine punktrader.

Levevis

Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter. Mange av artene har gått sterkt tilbake, trolig på grunn av bruksendringer i landbruket, blant annet bruk av midler mot innvollsormer som er giftige for larvene.

Utbredelse

Nialaphodius nigritus er svært vidt utbredt og finnes i varme områder rundt det meste av Jorda.
Karlsaue

Karlsaue er en park i byen Kassel i den tyske delstaten Hessen. Parken er 1,5 km² stor og opprinnelig en barokkhage. Den tilhører fra 2009 European Garden Heritage Network.
Parken befinner seg i Fulda-vassdraget mellom munningen av Kleine Fulda og Drusel ved det tidligere byslottet og i sør markene ved Auestadion i sør. Den er lokaliseringen for utstillinger under kunstutstillingen documenta. Parkanlegget ble omformet som en landskapspark i 1785 og består av en blanding av synbare franske barokkelementer og arrangerte «naturområder».

Historie

Opprinnelig var området for dagens Karlsaue våtmarker på begge sider av elven Fulda. Det vestlige elveløpet het Kleine Fulda. I forbindelse med anleggelsen av parken ble denne sidearmen delvis stengt og erstattet med kanalen Küchengraben. Den nordlige del av elvearmen har som før kanaliseringen et sammenløp med elven Drusel og heter også der Lille Fulda. Fra 1568 anla Wilhelm IV av Hessen-Kassel (1532–1592) en renessansepark hvor Orangeriet ligger idag. Landgreve Moritz av Hessen-Kassel (1572–1632) utvidet parken og kalte den Moritzaue.
Dagens Karlsaue er preget av planene for en barokkpark til landgreve Karl I av Hessen-Kassel. Parken er også i dag oppkalt etter ham. Den opprinnelig strengt geometrisk-barokke plan som ble påbegynt 1680, men fraveket mot slutten av 1700-tallet. Deretter fikk parken et endret preg i retning av engelsk landskapspark, i samsvar med datidens mote. Ennå kan det opprinnelige barokkpreget gjenkjennes.
Orangeriet ble oppført mellom 1703 og 1710. Den lille øya Siebenbergen («De sju fjell») ble bygget på begynnelsen av 1700-tallet helt sør i parken, og beplantet med sjeldne vekster.
Under den andre verdenskrigen ble Karlsaue, herunder orangeriet, sterkt skadet. I 1955 ble Bundesgartenschau arrangert i området, noe som innebar en betydelig rehabilitering. Fra samme år er utstillingen documenta arrangert i området, først med fire og deretter fem års mellomrom.
Sinsen Tennisklubb

Sinsen Tennisklubb (stiftet 2. juni 1916) er en norsk tennisklubb fra Sinsen i Oslo. Klubben har om lag 75 medlemmer og disponerer eget anlegg med fire grusbaner. Regjerende klubbmester utendørs er Johnny Andreassen.

Historie

Klubben ble opprinnelig stiftet som Ila Idrettsforening 2. juni 1916. Foruten tennis hadde Ila IF flere idretter på programmet og ble blant annet medlem av Norges Fotballforbund i 1922. I 1925 ble klubben kretsmester i fotball i Oslos klasse D. I februar 1930 meldte klubben seg inn i Arbeidernes Idrettsforbund og ivret utover 1930-tallet for å fremme tennissporten innen arbeideridretten. Tennisspilleren Reidar Haanes, som hadde grunnlagt Sportsklubben Njård, representerte Ila siste halvdel av 30-tallet.
Ishockeyavdelingen i klubben gikk i 1963 sammen med Sinsen IF og dannet ishockeyklubben Isbjørnene. Ila IF ble etter hvert en ren tennisklubb. I 1989 anla klubben to baner mellom Sinsen videregående skole og jernbanen. Omtrent på samme tid endret foreningen navn til Sinsen Tennisklubb.
Kværner (selskap)

Historie

Kværner ble grunnlagt i Oslo i 1853 som Kværner Brug. Virksomheten var lokalisert ved Kværnerfossene i Lodalen. Selskapets aksjer ble tatt opp til notering på Oslo Børs i 1967. 
I 1992 kjøpte Kværner det svenske selskapet Götaverken. I 1997 ble det britiske konglomeratet Trafalgar House kjøpt opp, og Kværner-ledelsen besluttet å flyttet sitt hovedkontor fra Oslo til London. På 1990-tallet kjøpte Kværner også opp en rekke forskjellige selskaper innen skipsbygging, offshorekonstruksjon, olje- og gassplattformer, produksjon av papir og -masse, samt utstyr for skip og rederivirksomheter. Oppkjøpene var i hovedsak lånefinansiert. 
I november 2000 ble bygg- og anleggsdivisjonen solgt til svenske Skanska. I 2001 førte den økonomiske nedgangen samt en serie ledelsesfeil til at selskapet stod på randen av konkurs. I denne situasjonen ble Kværner tvunget til å fusjonere med Aker ASA, en selskapsgruppe som var kontrollert av Kjell Inge Røkke. Røkkes inngripen torpederte den løsningen Kværner-ledelsen foretrakk, en redningsaksjon fra det russiske oljeselskapet Yukos.  
Erik Tønseth var konsernsjef i Kværner fra 1989 til 1998, da han ble erstattet av Kjell Almskog. Kjell Almskog var konsernsjef fram til 2001.
Kværners internasjonale hovedkvarter ble flyttet tilbake til Oslo og selskapet ble restrukturert og fortsatte som et holdningselskap, mens den operative driften ble lagt til selskapene Aker Kværner og Aker Yards. I 2005 ble Kværner ASA fusjonert med Aker Maritime Finance AS, et selskap som var heleid av Aker ASA, og selskapet Kværner gikk inn i historien.
Kværner ASA var et holdingselskap, fundert på det tidligere selvstendige industriselskapet Kværner, opprinnelig Kværner Brug opprettet i 1853. Selskapet holdt på å gå konkurs på begynnelsen av 2000-tallet, og Kjell Inge Røkke kjøpte seg opp som hovedaksjonær. Røkke initierte da en omstruktuering av selskapet, hvor moderselskapet ble lagt ned og aksjene overført til Aker.
Stavern kirke

Historie

Beslutningen om å opprette verft og flåtebase i Stavern ble tatt i 1748, og i 1750 startet man å anlegge Fredriksvern Verft på gården Nordre Grevles grunn. Kirken ble oppført som garnisonskirke for Fredriksvern og innviet i 1756. Kommandør Herbst tegnet kirken og sto selv ansvarlig for oppføringen. Kirken anses som arkitektonisk vellykket.
Kirken er den første garnisonskirken i landet (garnison = alle militærtroppene i en by eller festning). Grunnen til dette var at Stavern ble i 1750 orlogsverft for den dansk-norske marine under navnet Fredriksværn Værft, etter kong Fredrik 5.
I 1799 ble Staverns menighet utskilt fra Tanum kirkesogn og innlemmet i Fredriksverns menighet. Fredriksvern og Stavern hadde dermed felles kirke fra 1799.
Fredriksvern kirke – eller Stavern kirke som den omtales til daglig – gjennomgikk en omfattende oppussing og restaurering i 2004. Det største problemet med Fredriksvern kirke har vært at de gamle kalkfargene er overmalt med moderne malinger. Dette har ikke vært vellykket og man har forsøkt å føre kirkebygget tilbake gjennom de gamle bygge- og kalkmetodene.

Kirkebygget

Stavern kirke har røde og gule vegger i rokokkostil. Utvendig er det mørkeblå, glassert takstein og taket er like høyt på alle kanter. Over inngangsdøra er Fredrik Vs speilmonogram i rokokkostil. Den har også et utvendig ur som er fra 1756 og må trekkes av kirketjeneren to ganger i uka.
Kirken er bygget av hollandsk tegl, røde på veggene og gule kanter. Teglen var løsbrent og mørtelen blandet med saltholdig sand, noe som forårsaket skader på veggene. Mot slutten av 1700-tallet kalket man derfor veggene hvite både ute og inne. Så den kirken man ser i dag er en rehabilitering fra 1880-tallet, hvor man gjeninnførte de originale fargene. Med sin virkningsfulle fremheving av de vesentlige detaljer og fine former regnes den i dag som en verdig representant for norske kirkebygg fra rokokkoperioden.

Interiøret

Gulvet i kirken er formet som et kors og taket svaier (valmtak).
Alteret i kirken peker mot vest, noe som er veldig spesielt. Skikken var at alteret skulle ligge mot øst slik at menigheten kikket i retning av soloppgangen, det er bildet for oppstandelsen, Kristus skal komme med det fullkomne Himmelriket, men dette ble altså ikke gjort her av praktiske grunner, man skulle slippe å gå rundt kirken for å komme inn.
Stavern kirke er den eneste kirken i Larvik med korsform. Kirken forteller om dansketid og militær gradering i utsmykning, prekestol (pulpitur) og gravsteiner i gulvet. Mange dyktige håndverkere jobbet på verftet og dette nøt kirken godt av.
Stavern kirke har i behold altertavlen – i to etasjer – som den fikk til innvielsen i 1756. Motivet er korsfestelsen. Altertavlen er malt av Jacob Pedersen Lindgård. Selve tavlen er skåret av snekker Joen Jacobsen fra Skien og og figurene av den danske orgelbyggeren Hartvig Jochum Müller.
Også store deler av det øvrige inventaret er av Jacobsen.
Av nyere utsmykking har kirken glassmalerier av Borgar Hauglid fra 1960.

Gravminner

Gravminnene ved kirken er registrert av DIS-Norge.
Dynelerke

Utbredelse

Den er endemisk til Namibia.
Sommers

Sommers (russ.: Соммерс, svensk: Sommarö, finsk: Someri) er en russisk holme i Finskebukten. Holmen ligger rundt 28 km sør for Vederlax i Finland. 
Før 1944 var Sommarö en finsk utøy i Viborgs län. Et fyr ble oppført på holmen i 1808. Dette ble fornyet i 1866. 
Under fortsettelseskrigen ble en finsk styrke stasjonert på Sommarö. På grunn av dens strategiske beliggenhet ble holmen dernest angrepet av russiske styrker. Kampene som er kjent som slaget om Sommarö ble utkjempet 8. juli til 9. juli 1942. Slaget endte med at russerne måtte trekke seg tilbake.
Fyret på Sommarö ble ødelagt under krigen. Det nåværende fyret er oppført av Russland etter 1945.
Rally Tyskland

Rally Tyskland er et rally i Tyskland. Tevlingen ble gjennomført første gangen i 1982 i Frankfurt, Main og Koblenz. I år 2000 ble rallyet flyttet til Trier, som ble rallyets base fram til 2017, da det flyttet på nytt, nå til Saarbrücken. En stor del av stekningee blr behodt på grunn av den relative nærheten til Trier. Det var tidligare en del av e europeiske og tyske mesterskapene, men ble 2002 en del av Rally-VM.
Christianialoven

Christianialoven (fullt navn Lov om anvendelse af Christianiaområdet) er en dansk lov som ble vedtatt av Folketinget i 1989.
Loven har til formål å lovliggjøre anvendelse av Fristaden Christiania i overensstemmelse med landsplandirektivet og lokalplanen for området og fastslår hvilke betingelser som gjelder for anvendelsen, herunder at det ikke må bygges nytt på grunnen. Ofte omtales loven av kritikerne som et instrument i statens normalisering av fristaden. Loven betød samtidig at det er Forsvarsministeriet, og ikke som hittil Københavns kommune, som er ansvarlig for planleggingen av området.
Loven ble endret i 2004.
Pier Luigi Farnese

Pier Luigi Farnese (født 19. november 1503 i Roma, død 10. september 1547 i Piacenza) var utenomekteskapelig sønn av Alessandro Farnese, den senere pave Paul III, og den første hertugen av Parma.

Bakgrunn

Pier Luigi Farnese var sønn av daværende kardinal Alessandro Farnese og sannsynligvis Silvia Ruffini - en romersk adelsfrue som Alessandro også hadde tre andre barn med: Constanza, Paolo og Ranuccio. 
Hans utekte status plaget Pier Luigi hele livet, og bidro utvilsomt til å prege ham. Adelsfolk i Piacenza hadde det med å formærme ham som «pavens bastard». Som den eldste og høyest elskede sønn bøe han sammen med sin bror Paolo legitimert som toåring i 1505 av pave Julius II. Han fikk som skolemester en fremstående humanist, Baldassarre Malosso di Casalmaggiore, kalt «Tranquillus», og utviklet tidlig en forkjærlighet for krig og befestninger.

Ekteskap

Aleksander var oppsatt på å gjøre Pier Luigi til overhode for familien Farnese, og arrangerte et gunstig ekteskap for ham med Gerolama Orsini, datter av Lodovico, greve av Pitigliano. I 1513 ble ekteskapskontrakten skrevet, og i 1519 stod bryllupet. 
Til tross for et kjærlighetsløst ekteskap forble  Gerolama en trofast og hengiven hustru, og tolererte med verdighet Pier Luigis utskeielser, brutalitet og ekstravaganser. Forsinkelser av byggingen av palasset i Gradoli betør at det unge paret måtte bo i slottet i Valentano. Det følgende år ble deres første sønn, Alessandro, født.

Pavens sønn

Etter at faren i 1534 hadde blitt valgt til pave, utnevnte han i 1537 Pier Luigi til kirkens gonfaloniere, hertug av Castro og gav ham samtidig store besittelser.
Pier Luigi Farnese opptrådte som formidler mellom paven og keiser Karl V, og ble i 1538 også utnevnt til markgreve av Novara. I 1545 fikk han Hertugdømmet Parma for seg og sine etterkommere, og overgav Hertugdømmet Castro til sin tredje sønn Orazio.
Pier Luigis forsøk på å ta Hertugdømmet Parma i besittelse, endte med at han ble drept av adelen i Piacenza. Hertugdømmet ble tatt med makt av keiserlige tropper to dager senere.
Fylkesvei 5108

Fylkesveg 5108 går mellom Fusa og Strandvik i Fusa kommune. Veien er 11,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv122.
Malyj Volkhovets

Malyj Volkhovets (russisk: Малый Волховец) er en østlig forgreining av elva Volkhov i Russland. Den deler seg av fra Volkhov nær utløpet fra Ilmensjøen og passerer utenom byen Velikij Novgorod. Den er 17 kilometer lang. Elva Visjera, en av Volkhovs viktigste sideelver, munner ut i Malyj Volkhovets.
Løvlia

Løvlia eller Løvliseter (også kalt Løvlia skistue) er en betjent turisthytte nordvest i Krokskogen, Nordmarka ved Oslo, eid av Skiforeningen. Stua ligger 563 moh.
Skiforeningen startet byggingen av en 300 kvadratmeter stor laftet tømmerbygning sommeren 1936, og åpnet den for 7. februar 1937. Området ved skistua er et populært utfartssted. Stua har overnattingskapasitet på 63 sengeplasser og servering. Det er helårsvei frem til hytta som kan benyttes av overnattingsgjester. De siste 5 km er bomvei. 
Stua ligger på det som var Lauvlisetervollen, en sæter med drift fra 1600-tallet og frem til 1960-tallet.