google/wiki40b huggingface dataset:
Brigitte Zypries

Utdannelse og yrkeskarriere

Etter Abitur studerte hun fra 1972 jus i Giessen. Hun tok den første juridiske statseksamen i 1978 og den annen i 1980, for deretter å arbeide som vitenskapelig medarbeider ved Universität Giessen. I 1985 ble hun referent ved det hessiske statskanselliet, og i 1988 vitenskapelig medarbeider ved den tyske forfatningsdomstolen i Karlsruhe. Fra 1991 var hun ansatt ved det nedersachsiske statskanselliet, frem til 1995 som referatsleder og deretter frem til 1997 som avdelingsleder.

Politiske verv

Fra 1997 til 1998 var hun statssekretær i ministeriet for kvinner, arbeid, og sosiale tjenester i delstaten Niedersachsen. I 1998 ble hun statssekretær i det tyske innenriksdepartementet, og året etter ble hun formann for statssekretærutvalget for forberedelse av programmet «Moderner Staat – moderne Verwaltung».
Den 22. oktober 2002 ble hun utnevnt til føderal justisminister av Gerhard Schröder. Hun beholdt denne stillingen da Angela Merkel dannet ny regjering. Hun ble avløst av Sabine Leutheusser-Schnarrenberger i 2009. Zypries ble valgt som medlem av Forbundsdagen i 2005.
Brigitte Zypries ble ved valget i 2013 utnevnt som del av kanslerkandidat Peer Steinbrücks kompetanseteam, også kalt skyggeregjering, med forbrukerpolitikk som arbeidsområde.
Pronotum

Pronotum betegner den fremste ryggplaten hos insekter. Hos mer primitive insekter har de tre kroppssegmentene som utgjør mellomkroppen (brystet, thorax) hver sin, omtrent jevnstore, ryggplate, henholdsvis pro-, meso- og metanotum. Hos mer avanserte insekter har ofte en eller flere av disse platene, særlig den bakerste, blitt redusert, men pronotum er nesten alltid gjenkjennelig som den første platen på ryggsiden bak hodet. Ellers kan den variere sterkt i form og størrelse, være mer eller mindre flat eller hvelvet, bred eller smal, glatt eller med knøler, pigger eller lister, snau eller hårete. Hos biller dekker pronotum (kalt brystskjold eller halsskjold) hele oversiden av thorax, mens alt bakenforliggende vanligvis er dekket av dekkvingene (elytra). Hos tovinger er pronotum ofte redusert til en krage som sitter mellom hodet og den dominerende ryggplaten, mesonotum.
Sanne Løgner

Handling

Agent Harry Tasker (Schwarzenegger) har skjult sin identitet for ektefellen. Etter 15 års samliv begynner kona å bli lei ekteskapet. Etterhvert får han en mistanke om at Helen (Jamie Lee Curtis) bedrar ham med Simon (Bill Paxton), og får noen karer til å kidnappe paret. Helen oppdager da at ektemannen er hemmelig agent om natten. Han arbeider for en skyggefull organisasjon med navnet "Omega Sector", som er involvert i jakten på fire atomstridshoder som har forsvunnet fra en tidligere Sovjet-republikk. Det viser seg at en terrororganisasjon har fått tak i våpnene, og da Harrys kone blir dratt inn i det dette tilspisses situasjonen ytterligere.

Anmelderne og publikum

Filmen ble forholdsvis godt mottatt av filmkritikerne og har fått 72% på Rotten Tomatoes og 63% på Metacritic. Aviser som The Globe and Mail og The New York Times var blant de aller mest begeistrede, men også aviser og publikasjoner som TV Guide, Entertainment Weekly, Los Angeles Times og Roger Ebert i Chicago Sun-Times, var blant de mest begeistrede. Washington Post, USA Today, Variety og Time var noe blandet, mens The New Yorker var mest negativ.
Filmen ble en stor publikumssuksess over store deler av verden. Den innbrakte 378,8 millioner dollar på verdensbasis og ble den tredje mest innbringende filmen i 1994. Den innbrakte 146 millioner dollar på amerikanske kinoer alene og ble den tredje mest innbringende filmen i USA i 1994, bare slått av Forrest Gump og Løvenes Konge.

Priser og nominasjoner

Den ble tildelt tre Saturn Awards, beste regi (James Cameron), beste kvinnelige hovedrolle (Jamie Lee Curtis) og beste spesialeffekter (John Bruno). Curtis vant også en Golden Globe. Den ble også tildelt en ASCAP Award og en American Comedy Award (Curtis).
Den ble i tillegg nominert til en Oscar (visuelle effekter), fire Saturn Award, en Eddie fra American Cinema Editors, en Award of the Japanese Academy (beste fremmedspråklige film), en BAFTA (spesialeffekter), en C.A.S. Award, en Screen Actors Guild og fem MTV Movie Award.

I Norge

Dagbladets anmedler gav den terningkast fire. VGs anmelder var mere negativ og gav den terningkast to.
Filmsiden CINERAMA gav den terningkast fem i 1999. Anmelderen skrev blant annet at: «Masse god humor, utrolige action-scener, og spenning og høyt tempo hele veien. På enkelte måter minner den litt om James Bond, men har mye mer humor, og er ikke så politisk som JB kan være. En av de bedre action-filmene som er laget!». DVDarkivet gav den 9 av 10 oppnåelige i 1999 og skrev følgende kommentar: «Det er ikke mange filmer som kan matche True Lies i action-sjangeren, ihvertfall ikke når det gjelder action vellykket blandet med komedie. Filmen er aldri kjedelig».
Otmar Freiherr von Verschuer

Første verdenskrig

Under første verdenskrig tjenestegjorde Verschuer som fanejunker i et infanteriregiment og kjempet på såvel vest- som østfronten. Han ble såret ved tre anledninger og ble dekorert med Jernkorset av andre og første klasse samt Zähringer Löwenorden og Såretmerket i sølv. Han avsluttet krigen som Oberleutnant.

Weimarrepublikken

I år 1919 innledet Verschuer medisinstudier ved Philipps-Universität Marburg. Han sluttet seg til Studentenkorps Marburg (StuKoMa), et frivilligforbund, som ble ledet av Bogislav von Selchow. I egenskap av dennes adjutant ledete Verschuer innen rammen av Kappkuppet i mars 1920 en bataljon i Thüringen. I Mechterstädt grep de den 25. mars 1920 femten personer som ble mistenkt for å være røde opprørere. De ble skutt under et påstått fluktforsøk. Denne hendelse ble kalt «Mordene i Mechterstädt». Mordene vakte hat og uro i befolkningen og flere studenter ble arrestert og stilt for militærdomstol. Rettegangene endte imidlertid med frifinnelser.
For Verschuer gjorde innblandingen i Kappkuppet og dets etterspill at han måtte forlate Marburg. Sammen med vennen Karl Diehl søkte han seg til Hamburgs universitet og deretter til Münchens universitet, der han avsluttet sine studier. Ved sistnevnte universitet ble Verschuer med i Verein Deutscher Studenten. I 1922 virket han ved Freiburgs universitet, der han ble kjent med sin senere mentor Eugen Fischer. Påfølgende år ble han promovert til medicine doktor ved Münchens universitet.
Samme år kom Verschuer til Tübingens universitet som assistent til Wilhelm Weitz, som introduserte ham i genetisk-biologisk tvillingforskning. Verschuer habiliterte seg ved dette lærested i 1927 med skriftet Die vererbungsbiologische Zwillingsforschung og arbeidet deretter som privatdosent. I oktober 1927 kom Verschuer til Kaiser-Wilhelm-Institut für Anthropologie, menschliche Erblehre und Eugenik (KWI-A) i Berlin-Dahlem, der han ble avdelingssjef for humangenetikk. Sammen med Fischer og Hermann Muckermann holdt han mer enn 200 foredrag om rasehygiene. I 1928 publiserte han artikkelen Sozialpolitik und Rassenhygiene, som utredet forholdet mellom sosialpolitikk og rasehygiene og som bygde på den østerrikske filosofen og sosciologen Othmar Spanns idéer.

Etterkrigstiden

I 1946 ble Verschuer dømt av en denazifiseringsdomstol til 600 reichsmark i bøter som medløper. I et endelig utsagn den 10. mai 1946 angav Verschuer at hans assistent Josef Mengele mot sin vilje var blitt kommandert til Auschwitz. Vel der hadde Mengele ved gjentatte anledninger forgjeves forsøkt å bli forflyttet fra leirtjenesten til fronten. Verschuer bedyret at Mengele hadde forsøkt å være en lege og hjelper for sine pasienter.
Verschuer var i 1949 medgrunnlegger av Akademie der Wissenschaften und der Literatur Mainz. Mellom 1951 og 1965 var han professor i genetikk og sjef for Instituttet for humangenetikk ved Münsters universitet. I 1952 ble han ordførende for Det tyske selskap for antropologi. Verschuer døde 1969 som følge av en bilulykke året før.
Cheritrella truncipennis

Utseende

En middelsstor stjertvinge med to stjerter på hver bakvinge, den ytterste er påfallende lang. Oversiden er mørk blåfiolett med svarte ytterkanter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, der den finnes i Sikkim, Assam, Burma og Yunnan.
La Brabançonne

«La Brabançonne» er nasjonalsangen til Belgia. Nasjonalsangen har tre versjoner for de tre hovedspråkene i landet; nederlandsk, fransk og tysk. Ifølge en legende ble sangen skrevet i september 1830, under den belgiske revolusjonen av en ung revolusjonær. Den unge revolusjonær som het Jenneval skulle etter legende ha fremført teksten under et møte på Aigle d'Or café.
Kyllingstad Plogfabrikk

Kyllingstad Plogfabrikk A/S var en fabrikk på Kleppe, på Jæren, som produserte landbruksredskaper.
Fabrikken ble stiftet av Ole Kyllingstad i 1883 og var opprinnelig en smie, som drev med reparasjon av landruksredskaper. Etter noen år startet Kyllingstad med produksjon av ploger. Produksjonen økte med årene og nye produkter kom til. I 1920 ble firmaet registrert som aksjeselskap, under navnet Kyllingstad Plog og Maskinfabrikk AS. På grunn av ugunstige konjunkturer gikk selskapet konkurs i begynnelsen av 1920-årene, men startet på nytt, under navnet Kyllingstad Plogfabrikk AS. På 1930- og 1940-tallet økte produksjonen og det ble utviklet mange nye produkter, som blant annet harver og hakker.
I etterkrigstiden gikk produksjonen gradvis over til traktormonterte redskaper.I tillegg til ploger produserte fabrikken blant annet husdyrgjødselsprederen Guffen. Både før og etter andre verdenskrig var Kyllingstad en av de viktigste norske produsentene av redskaper for landbruket. I 1967 fikk Kyllingstad NDC sitt merke for god design, for den 4-skjers traktorplogen Oddson 14". Tidlig på 1980-tallet fikk firmaet økonomiske problem og i 1984 ble selskapet kjøpt opp av Kverneland Group, som i 1986 la ned fabrikken.

Kilder

Jærmuseet
Marita – et dokument fra noen som overlevde

Marita – et dokument fra noen som overlevde, i dagligtale «Maritafilmen», er en norsk dokumentarfilm fra 1983 som omhandler narkomiljøet i Oslo på starten av 1980-tallet. 
I 1996 kom en oppfølger som hadde tittelen Marita – En advarsel fra noen som overlevde.
Leiv Holstad var initiativtaker til dokumentaren. Han etablerte året etter Maritastiftelsen. Stiftelsen brukte filmen i sitt forebyggende arbeid mot narkotika. De reiste rundt og besøkte norske skoler. Sammen med filmvisningen fortalte tidligere narkotikamisbrukere, som hadde gjennomgått rehabilitering og blitt rusfrie, om sitt liv. Blant disse var predikanten og eks-narkomanen Arne Bakken.

Tittel

Navnet Marita kom inn omtrent midt i produksjonsprosessen. Hans Inge Fagervik sendte sangteksten på en ny sang han hadde laget til Leiv Holstad. Fagervik kjente til filminnspillingen og lurte på om sangen passet til filmen. Sangen om Marita ble tittelsang i filmen, som fra da endret navnet til Marita – et dokument fra noen som overlevde. Siden ble filmen bare omtalt som Maritafilmen. Dette førte til at mange feilaktig trodde den handlet om ei jente med navnet Marita. Det eneste man ser (eller hører om) Marita i filmen er mens sangen synges under en begravelses-scene. «Marita» har senere blitt et symbol for alle som aldri kom seg ut, men som døde som følge av narkotikamisbruket.

«Marita I»

Den første filmen var ferdig i 1983 med støtte fra staten. Filmen har autentiske scener. Det var diskusjoner i starten, fordi filmen også viste sprøytescener, samtidig som den var beregnet for bruk i skolen. Filmen var en del av skoleopplegget fra 1984 og frem til 1996, da en ny «Maritafilm» ble produsert. Den første Marita-filmen ble sett av nærmere 500 000 skoleelever i Norge.

«Marita II»

I 1996  ble oppfølgeren Marita II laget. Også denne ble produsert av Leiv Holstad i samarbeid med tidligere rusmisbrukere og mennesker som var en del av Oslos narkotikamiljø. Den egentlige filmtittelen er Marita – En advarsel fra noen som overlevde. Filmens tittelsang er en spesiallaget versjon av A Kind of Christmas Card med Morten Harket (tekst av Håvard Rem). Resten av filmmusikken er laget av Kjetil Bjerkestrand.
I Marita II-filmen er det trukket noen linjer tilbake for å se hvordan det har gått med noen av de medvirkende i den første filmen, blant annet noen av foreldrene til aktører som senere har mistet livet i overdose, samt en sprøytenarkoman kvinne som ble HIV-smittet av en av de nå døde aktørene i Marit I, og får del i hennes fortvilelse over at smitten også har blitt videreført til hennes barn. Andre personer i filmen er noen nybegynnere fra det såkalte house-miljøet og den tidligere tennisstjernen Morten Rønneberg, som fikk karrieren ødelagt på grunn av rusmisbruk. Filmteamet følger også en ambulanse fra Oslo Legevakt i forbindelse med en overdose. 
Filmen vises kun som en del av et foredrag hvor farene med rusmisbruk understrekes.
Arctander

Arctander er en eller flere norsker slekter.
Navnet er laget av gresk arktos og andros, altså «nordmann».
Ulrikke Hansen Døvigen

Annet

I tillegg har Døvigen hatt roller i flere lydbøker av forskjellige slag, bl.a. Hilde Hartkorn-Pervaiz i Knut Nærums Døde menn går på ski og som forteller/mor i lydboka til Linus i Svingen. Påsken 2007 var hun aktuell som Sonja Borge i NRK P1s påskekrim De dødes tjern. Hun har også medvirket i reklamefilmer. På TV og film har hun hatt minst tre ulike intrigefylte roller ved navn Camilla.
HkB 500-serien

Trafikk for store vogner

Holmenkollbanen var først og fremst utfartslinje til Nordmarka for beboerne i Oslo med endestasjon på Frognerseteren; om vinteren med ski og om sommeren på tur, men under krigen, etter april 1940, kom en oppgang uten sidestykke. I 1939 ble 9,5 millioner passasjerer fraktet på Holmenkollbanen, dette var økt til over 22 millioner i 1944.
For begivenheter som Holmenkollrennene var det et skrikende behov for vogner med stor passasjerkapasitet slik at man måtte ha togkjøring. Allerede før krigen var det planer om nye anskaffelser, men den uventede utviklingen stilte disse på vent. Først i 1942 var trafikkøkningen så stor at A/S Holmenkollbanen bestilte tre store motorvogner hos Skabo Jernbanefabrik som skulle kunne ha plass for maksimalt 320 passasjerer.

Dobbeltvognene i drift

Allerede i 1943 var mesteparten av arbeidet på dobbeltvognene gjort i Skabo Jernbanefabrik til den planlagte leveringen til Holmenkollbanen i 1943-1944, men i krigstid gikk det tregt med videre arbeid pga. stor mangel på nødvendig materiell. Dessuten skulle Holmenkolbanen formodentlig ha fryktet at tyskerne kunne beslaglegge disse nye motorvognene. Etter vognene ble levert til HkB, måtte disse utrettes på flere steder før de var klare til trafikk. De ble satt i trafikk 2. mars 1947 som er Holmenkolldagen der de gjorde stor suksess og gav et solid inntrykk på reisende.
Deres kapasitet ble likevel en hemsko med nedgangen i trafikken etter 1960. Det var ikke lengre mulig å ha vognene i alminnelig trafikk døgnet rundt, og de ble etterhvert henvist til mer spesielle oppdrag som skoletur for barn langs Holmenkollbanen. De ble også brukt som ekstravogner ved uforutsette situasjoner som da 200-vognene etter en brann i mars 1977 ble øyeblikkelig tatt ut av trafikk for godt. Sammen med HkB 113-114 måtte 500-vognene overta trafikken på Sognsvannsbanen fram til T-banevognene var kommet.
Fram til 1986 var nr. vognene et vanlig syn på de vestlige banene. En periode rundt 1981 var 501 overført til Kolsåsbanen, og den ble i den anledning malt mørkeblå som C-vognene. På slutten av 80-tallet ble 501 tatt inn til en omfattende revisjon, og i den anledning ble den malt opp i Sporveiens nye design med signalrødt og blått. Den ble tatt ut av trafikk i 1993 og satt til side som museumsvogn. I 2011 fikk den tilbake sin opprinnelige vinrøde farge.
Sist gang en 500-vogn ble kjørt med passasjerer var i 1998. 501 ble brukt da under markeringen av Hkbs 100-årsjubileum.
503 ble en stund brukt som ekstravogn, men ble tatt ut av trafikk før 1986. 502 ble utsatt for taggere som «dekorerte» hele vognen med «God jul» i desember 1985. Etter det ble den tatt ut av tjeneste. Enkelte deler (boggi og platekledning) ble brukt på 501 som ble skadet etter en kollisjon ved Ris.
Thangorodrim

Thangorodrim var en fiktiv fjellgruppe fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Fjellgruppen bestod av tre vulkanske fjell i fjellkjeden Jernfjellene som lå i den nordre delen av Midgard i det første tidevervet. Det var de høyeste fjelltoppene i Midgard, og de var blitt reist av Morgoth, som skapte sin store festning Angband under dem, og langt inn i Jernfjellene. Akkurat hvor Thangorodrim faktisk lå er uklart.
Det ble sagt om Thangorodrim at det hadde vært en haug med slagg fra Morgoths smelteovn og steinverk fra hulene av Angband, men på samme tid var de solide nok til å forme en steil skrent; Maedhros var spikret til en klippe i Thangorodrim, og Húrin ble holt fanget på en høy terrasse. Thangorodrims topper var alltid omkranset med røyk, og av og til spyttet den ut lava. De tre toppene av Thangorodrim fungerte som en ovn for Morgoths store smier dypt nede i Angband.
For en tid bodde ørnene i Thangorodrim, men en gang i løpet av det første tidevervet flyttet de seg til fjellet Crissaegrim i fjellkjeden Echoriath nær Gondolin.
I midten av den sydvendte siden av det midterste fjellet var den Store porten av Angband, en dyp slukt som førte langt inn i fjellet, utstyrt med tårn og fort. Der var også et antall av hemmelige innganger rundt omkring på sidene av fjellgruppen, som Morgoths tropper kunne bruke for å overraske angripere.
Sammen med Beleriand og hele resten av Midgard vest for Ered Luin ble Thangorodrim ødelagt i Vredens krig på slutten av det første tidevervet.
Apollo Telescope Mount

Apollo Telescope Mount, eller ATM, er navnet på et solobservatorium som ble festet til Skylab, den første amerikanske romstasjonen.
ATM var et av en rekke prosjekter som kom ut av Apollo Application Program på slutten av 1960-tallet og som studerte en rekke måter å bruke infrastrukturen utviklet for Apollo-programmet i 1970-årende. Blant disse konseptene fant man en rekke utvidete oppdrag for månen, en permanent månebase, langvarige romoppdrag, en rekke større observatorier.
The King of The Cannibal Islands

«The King of The Cannibal Islands» er en ballade som ble populær i Storbritannia rundt midten av 1800-tallet. Den ble skrevet på en tid da britisk imperialisme var på høyden og nøt stor begeistring i hjemlandet. Balladen ble også populær blant briter som slo seg ned utenlands, for eksempel i Afrika. 
Det fantes faktisk en «konge av Kannibal-øyene», Cakobau, statsoverhode av Viti-regjeringen 1871-4, skjønt først kronet i 1867 av noen europiske settlere. Imidlertid er balladen The King of The Cannibal Islands vesentlig eldre, så her er det ingen sammenheng - utover at de europeere som kronet ham kan ha hatt sangen i bakhodet. 
Kannibal-øyene var en betegnelse brukt om Fiji.
Et annet populært musikkstykke som også reflekterer britenes egne holdninger til noen av folkegruppene de kom i berøring med (og noen av dem var kannibaler, som på noen øyer i Stillehavet) var The Queen of Otaheite (Otaheite er en øy i Stillehavet; jamfør hutaheiti); her skildres de innfødte som bigamøse kannibaler, med liten sans for vestlige verdier.
Nivå (videospill)

Nivå, også kalt bane, level eller brett, er et uttrykk som refererer til trinn i videospill. Slike nivåer inneholder som regel et sett oppgaver eller utfordringer i et bestemt virtuelt miljø og med en bestemt vanskelighetsgrad. En må løse disse oppgavene eller oppnå en gitt poengsum for å gå videre til neste trinn eller nivå i spillet. Verbet å levle vil si å fullføre et slikt trinn og videre til neste oppgavesett.
Ordet kan også referere til vanskelighetsgrad.
Kampanje

Kampanje er et tidsskrift som utgis av Kampanje Forlag. Det henvender seg til alle som er interessert i medier, markedsføring, reklame, PR, annonseringer og design. Magasinet inneholder nyheter, kommentarer og analyser innenfor de ulike fagområdene. Bladet kommer ut med åtte utgivelser, med blant annet undersøkelsene «Byråprofil» og «Medieprofil». Normalt er magasinet på 80 sider. I tillegg kommer en egen daglig oppdatert nettutgave, Kampanje.com.
I april 2009 overtok tre ansatte bladet, som tidligere var eid av Hjemmet Mortensen. Ansvarlig redaktør siden da er Knut Kristian Hauger.
2. etappe i Tour de France 2006

Info

Etappen er den nest lengste etappen i årets ritt (etappe 13 er lengre) og inneholder to tredje og tre fjerdekategori stigninger, men etappen regnes fortsatt for en etappe tilpasset sprinterne.
Det ble en massespurt mot slutten og Thor Hushovd endte på tredjeplass bak Robbie McEwen og Tom Boonen, Hushovd kritiserte i etterkant McEwen som rett før mål endret kurs og delvis hindret Hushovd å gå forbi. Hushovd og McEwen kom så nær hverandre at forhjulet til Hushovd kom inn i McEwens, og den ene foten kom ut av av klikkpedalen. Hushovd kom inn til 3 plass med en fot. Hushovd fikk likevel tilbake den gule ledertrøyen etter tidsbonuser fra sprintene på etappen.
Epimelitta

Utseende

Middelsstore, avlange, mørkt brunlige trebukker med forkortede dekkvinger. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen, litt utvidete mot spissen. Pronotum har rundede sider uten tenner. Dekkvingene er mer eller mindre gulbrune, forkortede og tilspissede, dekker mindre enn halve bakkroppen. Beina er middels lange med litt klubbeformede lår, bakleggene med en dusk av mørke hår i spisseb.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Lofstadåsen

Lofstadåsen er et boligområde på Lofstad på Tromøy i Arendal kommune, med postnummer 4812 Kongshavn. 
Boligområdet ble etablert i 2008 og de første beboerne flyttet inn i 2009. Boligområdet består primært av frikjøpte eneboligtomter, samt 4-mannsboliger. Pr 2014 er det kun 1 eneboligtomt som ikke er opparbeidet, mens det foregår bygging av 4-mannsboliger som forventes ferdigstilt ila 2015. 
Lofstadåsen velforening ivaretar beboernes interesser og jobber for et bra bomiljø. I 2013 fikk Lofstadåsen velforening etablert nærmiljøanlegg, bygget ved hjelp av egne midler, sponsorer og tippemidler, bestående av ballbinge, aktivitetselementer og aktivitetsapparater. Lofstadåsen velforening er tilknyttet "Grasrotandelen", i regi av Norsk Tipping.
Rerirtinden

Rerirtinden var et fiktivt fjell fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Det var et fjell i Thargelion, et område i Beleriand som lå like øst for Ered Luin, og det lå nord for Helevorn sjøen og en av utspringene til elva Gelion kom fra dette fjellet.
Landet rundt dette fjellet tilhørte Caranthir, som bygde et fort på den vestre fjellside. Fortet ble ødelagt under krigen Dagor Bragollach. Alve tropper trakk seg antakeligvis vekk fra dette området etter slaget, og helt sikkert etter Nirnaeth Arnoediad.
Randi Hagen Spydevold

Randi Hagen Spydevold er en norsk jurist (cand. jur. i 1995) med advokatbevilling fra 2000, fra samme år partner i advokatfirmaet Holmen & Co i Oslo. Hun har vært sakfører i flere profilerte immigrasjons- og asylsaker, deriblant forløpet omkring de såkalte MUFene og søstrene Khadije og Menije Ravandost.
Spydevold har selv blitt siktet for menneskesmugling i forbindelse med Ravandost-saken.
End of Green (band)

Biografi

I 1996 publiserte bandet sitt debutalbum Infinity med Nuclear Blast. Albumet Dead End Dreaming er det mest vellykkede og var det første albumet som fikk bandet inn på hit-listene. Albumet High Hopes in Low Places som ble gitt ut august 2010 syntes å være det siste albumet deres. Den begrensede utgaven av albumet inneholder en bonus-CD med ti gamle sanger.