København-tolkninga

København-tolkninga er en av de mest utbredte tolkningene av kvantemekanikken. Den ble formulert av Niels Bohr og Werner Heisenberg rundt 1927 i København og ble fort akseptert av mange fysikere.
Forskjellen til andre kvantemekaniske interpretasjoner ligger i hvordan de ulike kvantemekaniske formalismene tolkes. For eksempel forstås uskarphetsrelasjonen innenfor København-tolkninga slik at visse egenskaper ved partikler er prinsipielt udefinerte. Bølge–partikkel-dualiteten tolkes slik at samme kvanteobjekt både kan være partikkel og bølge, avhengig av målinga. «Overgangen» av et kvantesystem fra en sannsynligetsfordeling til en konkret, målt verdi forklares med at bølgefunksjonen «kollapser» når en observatør utfører en måling på systemet.
København-tolkninga har lenge vært dominerende, men har også blitt kritisert fra flere hold, både med vitenskapelige og med filosofiske argumenter. Ifølge de sistnevnte kritiseres København-tolkninga for å være instrumentalistisk, subjektivistisk og anti-realistisk.

Bakgrunn

Matematisk, empirisk og teknologisk sett er kvantemekanikken en veldig suksessrik teori: Den er koherent (fri for selvmotsigelser), kan gjøre presise forutsigelser av utfallet til mange fysiske og kjemiske eksperimenter og danner grunnlaget for kvantedatamaskiner og lignende nyvinninger. Samtidig er kvantemekanikken uforenlig både med «sunn fornuft» (folkelig intuisjon) og med klassisk fysikk. (I hvert fall har man ikke lykkes med å gi en beskrivelse av kvantemekanikken som er forenlig med disse.)
Kvantemekanikkens utsagn kan derfor tolkes på ulike måter. Slike tolkninger bygger på de samme matematiske formalismene, men fyller disse med ulike fysiske betydninger. Samtidig har de ulike tolkningene også ulike metafysiske (ontologiske og epistemologiske) implikasjoner, f.eks. når det gjelder determinisme, realisme og kausalitet.
Det eksisterer en rekke kvantemekaniske tolkninger (eller «skoler») ved siden av København-tolkninga. Noen av de mest utbredte er den statistiske (eller ensemble-), pilotbølge- og multivers-tolkninga.

Kritikk

København-tolkninga har blitt kritisert fra mange hold og med ulike argumenter, spesielt for sin instrumentalisme og anti-realisme. Kritikerne utgjør imidlertid ikke noen felles «skole», i og med at deres tolkninger av kvantemekanikken ikke bare er uforenlige med København-tolkninga, men til dels også med hverandre.
Enkelte fysikere har argumentert mot København-tolkninga helt fra starten av. Blant disse var så tunge navn som Albert Einstein (som én av forfatterne bak det såkalte EPR-argumentet), Erwin Schrödinger (bl.a. ved å utvikle sitt berømte katte-tankeeksperiment) og Max Planck. Vitenskapsfilosofen Karl Popper må også nevnes som én av de første og sterkeste kritikerne av København-tolkninga (han utvikla bl.a. et eksperiment for å teste tolkningas påstander). Likeså har filosofen Grete Hermann tidlig bidratt til debatten.
Andre fysikere aksepterte og støtta København-tolkninga til å begynne med, men distanserte seg på et senere tidspunkt. Dette gjelder bl.a. David Bohm, Louis de Broglie og Alfred Landé.

Historie

København-tolkningas grunntrekk ble hovedsakelig utvikla i samarbeid mellom Niels Bohr og Werner Heisenberg, mens Heisenberg i 1926/27 gjesta Institut for teoretisk fysik ved Københavns Universitet. Tolkninga ble raskt kjent gjennom Heisenbergs artikkel om uskarphetsrelasjonen våren 1927 og Bohrs og Heisenbergs foredrag og diskusjonsbidrag ved konferansene i Como (fysikerkongressen) og Brussel (Solvaykonferansen) høsten 1927. Den ble fort akseptert av bl.a. Max Born, Wolfgang Pauli, John von Neumann og Carl Friedrich von Weizsäcker.
Selve navnet ble prega av Werner Heisenberg en stund etter at tolkninga ble utarbeida. Heisenberg ser også ut til å være opphavsmannen til oppfatninga at tolkninga ble allment akseptert i 1927 etter at Einstein hadde «tapt kampen» mot Bohr på Solvaykonferansen – dette har imidlertid blitt betegna som en «myte» som ble skapt i etterkant. Konferanseprotokollene dokumenterer ikke noen slik ordkrig. Det var åpenbart heller snakk om uformelle (og vennligsinnede) samtaler mellom Einstein og Bohr, der ingen av partene klarte å overbevise den andre.
København-tolkninga har lenge vært ansett som den dominerende kvantemekaniske tolkninga. I ulike (ikke-representative) meningsmålinger blant fysikere har imidlertid oppslutninga om København-tolkninga variert sterkt mellom 4 % og 42 %.