google/wiki40b huggingface dataset:
Nicolaas Hartsoeker

Biografi

Han var sønn av Anna van der Meij og Christiaan Hartsoeker (1626–1683), en remonstrant-prest i Moordrecht nær Gouda. Hans far tok familien til Alkmaar i 1661 og tilslutt til Rotterdam i 1669. Nicolaas livnærte seg først som linsemaker i Rotterdam, og fikk opplæring i optikk av Antonie van Leeuwenhoek. I 1674 var han og en medstudent, assistert av Van Leeuwenhoek, de første til observer spermier, en hendelse som seinere ville lede til en krangel mellom Hartsoeker og Leeuwenhoek over oppdagelsen av spermier. 
I 1677 møtte Hartsoeker Christiaan Huygens og det ledet ham til å lage linser. I juni 1678 fulgte Hartsoeker, i rollen som en assistant, Huygens på en tur til Paris, hvor de gjorde et sterkt inntrykk med sine mikroskop. Men  Huygens nevnte ikke Hartsoeker en eneste gang i en etterfølgende publikasjon i Frankrike, noe som førte til at de sluttet å samarbeide.
Hartsoeker returnerte til Rotterdam, hvor hans foreldre fortatt bodde og hvor han giftet seg med Elisabeth Vettekeucken i oktober 1680. Hans forretninger som en instrumentmaker og vinkjøpmann mislyktes og etter farens død i august 1683, flyttet han med sin familie i 1684 til Paris, hvor han laget instrumenter for Parisobservatoriet og akademiet. Hartsoeker kom også opp med innretninger for å kunne rette store teleskoper mot der en ønsket.  Disse teleskopene var opprinnelig gjort populære av Huygens. Han var i Paris inntil 1698.
Det er ofte hevdet at Hartsoeker i 1694, mens han observerte menneskelig spermie gjennom et mikroskop, trodde at han så små menn i spermiene, som han kalte homunculi eller animalcules. Men han postulerte bare deres eksistens som del av sin preformasjonsteorien om unnfangelse og hevdet aldri å ha sett dem. "Essay on dioptrics" fra 1694, hvor denne hypotesen finnes, var en meget hyllet bok, som faktisk løste opp i flere misforståelser som var alminnelig på den tiden. For eksempel, tilbakeviste Hartsoeker den samtidige oppfatningen (blant andre av Robert Hooke) at en snart med et  refraktorteleskop kunne bli i stand til å se skapninger på størrelse med mennesker på månen, dersom disse eksisterer.
Ved slutten av århundre, var Hartsoeker blitt ganske berømt. I 1699 ble han valgt inn som medlem av Det franske vitenskapsakademiet og i 1704 av Det prøyssiske vitenskapsakademiet; i begge tilfeller som en av de første utenlandske medlemmene.  Tsar Peter møtte ham i Amsterdam og tilbød ham et professorat i matematikk i St. Petersburg. Hartsoeker aksepterte ikke, men tsaren finansierte likevel et observatorium for ham i Amsterdam. Seinere, i 1704, aksepterte Hartsoeker et tilbud fra Johann Wilhelm, Elector Palatine om å bli "første matematiker og æresprofessor i filosofi" ved Universitetet i Heidelberg. De siste årene i sitt liv tilbrakte han i Utrecht.
Absolutt

Om programmet

Absolutt var en av de aller første programmene som ble sendt på NRK2. Skavlan debuterte som programleder med dette programmet - på sin egen 30-årsdag. Gjestene i den aller første episoden av serien var Reiulf Steen og Kåre Willoch. I april 1997 hadde Skavlan statsminister Thorbjørn Jagland på besøk. Skavlan ble i mai 1997 tildelt Riksmålsforbundets lytterpris for denne programserien . Etter å ha ledet 133 sendinger gav han seg som programleder den 15. mai 1997.
Deler av programkonseptet ble endret høsten 1997 da Lilly Fritzman og Danny Pellicer tok over programlederjobben. Programmet fikk en noe mer alvorlig og debattpreget stil . Fritzman ble i januar 1998 byttet ut med Anne-Kat. Hærland. Hærland og Pellicer åpnet 1998-sesongen med portrettintervju med Guri Fløttum, leder for de hiv-positives organisasjon Pluss og tidligere justisminister Grete Faremo om oppmykningen av asylpolitikken. Senere i uken ble statsminister Kjell Magne Bondevik portrettintervjuet av Anne-Kat.
Programbeskrivelse i 1998: Siste sjanse før natten faller på til å avslutte nyhetsdøgnet med Danny Pellicer, mens Anne-Kat. Hærland lener seg tilbake med dagens gjest. (NRK).
Det ble høsten 1998 etterfulgt av aktualitetsmagasinet Apropos.

Omtale

Programmet fikk god omtale den tiden det gikk. Seertallene lå på rundt 60 000 de første ukene men steg til 120 000 etter knapt to måneder. Noe som ble betegnet som gode tall sett i forhold til NRK2s tilgjengelighet for publikum på den tiden . Vintersesongen 1997 nådde seertalene 173 000 . Etter programlederskiftet høsten 1997 snudde populariteten noe i negativ retning, og vinteren 1998 hadde serien store problemer med å få seertallet over 100 000. De lave seertallene i 1998 førte til at programmet ble nedlagt i mai samme år .
Dansgaard-Oeschger-hendelse

Dansgaard-Oeschger-hendelser (kortform DO-hendelser, i faglitteratur på engelsk DO-events) er hurtige klimasvingninger som fant sted i siste istid. Det er funnet 23 slike hendelser mellom 110 000 og 23 000 BP. Navngivere til fenomenet er Willi Dansgaard og Hans Oeschger.
På den nordlige hemisfære karakteriseres en DO-hendelse av en hurtig oppvarming som etterfølges av en langsom nedkjøling. En fullstendig syklus kan ha et tidsspenn på flere århundrer.
I holocen opptrer sammenlignbare, men mindre voldsomme klimatiske sykluser som kalles Bond-hendelser.
Russo-Baltique

Russo-Baltique (også kalt Russo-Balt og Russobalt) er et russisk bilmerke. Det var det første russiske selskapet som produserte biler og fly.
Navnet henviser til at konsernet hadde fabrikker i Latvia; bilproduksjonen foregikk på jernbanefabrikken RBVZ i Riga fra 1909 til 1915.

Historie

Russo-Baltique var opprinnelig et industriselskap, men i 1907 bestemte de seg for å begynne å produsere biler. Den første modellen sto ferdig i 1909, under navnet Russo-Baltique 24-30. Dette var en åpen 2-seters bil med 30 hk. 
Som mange andre bilmerker i samme periode, satset de på billøp, og fikk gjennom dette et godt omdømme. I 1913 ble de utnevnt til offisiell hoffleverandør til keiseren. 
Fra 1914 begynte de også å produsere fly, og det samme året hadde de produsert verdens første dedikerte bombefly. Dette flyet fikk navnet Ilya Muromets. Dette flyet var også verdens største på sin tid. Igor Sikorsky stod bak konstruksjonen. 
Etter oktoberrevolusjonen i 1917 avtok produksjonen, og de siste årene fram til 1923 ble det stort sett produsert lastebiler og militære kjøretøyer ved den andre fabrikken deres i St. Petersburg.

I dag

Dagens Russo-Balt holder til i Riga, og produserer tilhengere for bil. I 2003 ble det imidlertid besluttet å reetablere Russo-Baltique som bilmerke. Merket ble etablert i 2005, med hovedkontor i Moskva, og produksjon delt mellom Moskva og Tyskland. Disse bilene skal ifølge selskapet selv produseres i kun 10-15 eksemplarer totalt, og kun 2-3 pr år, til en pris av 50 millioner rubler, ca. 12 millioner kroner. 
Modellen heter Russo-Baltique Impression, en luksus-sportbil basert på Mercedes-Benz, nærmere bestemt CL63 AMG, med Mercedes' V12-motor på 555 hk.
Maurice Barrès

Liv og virke

Maurice Barrès begynte sin litterære karriere som publisist i Paris, men sadlet senere om og ble forfatter. 
Han debuterte som forfatter på 1880-tallet og slo definitivt igjennom med Sous l'œil des Barbares (1888), som ble fulgt av Un homme libre (1889) og Le jardin de Bérénice (1892) og Du sang, de la volupté et de la mort (1894). Romanene var til å begynne med filosofiske, og handlet om den såkalte «jeg-kulten». Men de ble setterhvert preget først og fremst av nasjonalisme og et sterkt tyskerhat, noet som begynner å fremtre i romanene L'ennemi des lois (1892), og sterkere i trilogien Les déracinés (1897), L'appel au soldat (1900) og Leus figures (1903). 
Barrès ble i 1889 medlem av deputertkammeret, og støttet som sådan den reaksjonære høyremannen Georges Boulanger. Men han ble ikke gjenvalgt i og med boulangistbevegelsens sammenbrudd i 1893. 
Hans Scènes et doctrines du nationalisme (1902), som behandler Dreyfuskrisen 1894-1899, har et mer påtagelig politisk innhold, der Barrès fremholder nasjonalismen og en autoritetsstyrt samfunnsform. Han utgav deretter reiseskildringene Amori et dolori sacrum (1903) og Le voyage de Sparte (1906) fra reiser til Venezia og Grekenland. 
I Les amitiés françaises (1903) dukker for første gangen opp tanker om en revansjekrig mot Tyskland, noe som senere gjenkommer i Au service de l'Allemagne (1905) og Colette Baudoche (1909). I de nest påfølgende romanene La colline inspirée (1913) og La grande pitié des églises de France (1914) utviklet han sin dype religiøse interesse. 
Under første verdenskrig var Barrès febrilt aktiv som journalist, fremst i Ècho de Paris, der han fremst skrev hyldester til den franske hæren. Etter fredsslutningen agiterte han i ord og skrift for en forfranskning av landene rundt Rhinen. 
Hans siste skjønnlitterære arbeider hentet motiver fra Orienten. Kort før sin død utgav han sin farfars, en soldat i Napoleons armés memoarer, men han rakk aldri med den planlagte utgivelse av sine egne memoarer. 
Barrès ble medlem av det franske akademi i 1906, og ble samme år innvalgt som Paris' representant i deputertkammeret, en plass han innehadde frem til sin død.
Hans forfatterkollega Marcel Proust skrev i 1911 til ham: «De er blitt hva ingen annen har vært: en stor forfatter og en stor folkeleder».
Innvoller

Innvoller, innmat eller mårr (latin vicera) er de organene og organsystemene som ligger mer eller mindre løse i kroppens store hulrom. Hos virveldyr er dette organenen i buk- og brysthulen.

Organer

Hos alle dyr med løstliggende organer finnes det et tarmsystem og indre deler av kjønnsorganer som ligger løst og utgjør innvollene. Hos leddyr, bløtdyr og chordater er det også et kretsløpssystem med et hjerte som kan taes ut. Blant de firfotede dyrene ligger i tillegg lunger, deler av urinveiene og enkelte endokrine systemer blant de løstliggende organene.

Innmat

Innmaten er de spiselige delene av et dyrs innvoller, for eksempel tunge, lever, hjerte og nyre. Innmaten omfatter ikke muskelvevet rundt knokler og bein. Hvilke typer innvoller som brukes, varierer fra kultur til kultur, og geografiske områder. I Norge brukes for eksempel svinelever til leverpostei, mens i Frankrike brukes fet ande- og gåselever til delikatessen foie gras.

Innvoller i kulturen

Innvollene, særlig tarmen, har høyt væskeinnhold og er ofte fulle av bakterier, slik at forråtnelsen starter der. Ved slakting eller når fisk sløyes er den viktigste del av prosessen nettopp å fjerne innvollene. Noen innvoller ansees som delikatesser, slik som hjertet, men majoriteten kastes eller brukes som fyll i for eksempel pølser, men det finnes også egne rettes laget av innvoller, som lungemos, mårrpølse og haggis.
Ved mumifiserining i det gamle Egypt ble også innvollene fjernet for å unngå forråtnelse, og hvert organ ble oppbevart i en egen kanopisk krukke.
Team Koteng

Team Koteng (etablert 2017) er et norsk privatfinansiert idrettslag for langløp i langrenn. Langrennsutøvere per 2018 er Astrid Øyre Slind, John Kristian Dahl, Tore Bjørseth Berdal, Torleif Syrstad, Stian Hoelgaard, Masako Ishida, Chris Jespersen og Silje Øyre Slind. Laget sponses av Koteng Eiendom og har base i Trøndelag. Team Koteng ble etablert som en fortsettelse av Team United Bakeries og satser på Visma Ski Classics.
I 2019 kom løpere fra Team Koteng på de tre første plassene i Vasaloppet. Tore Bjørseth Berdal vant, Stian Hoelgaard ble nummer to og Torleif Syrstad ble nummer tre.
Melchior Shi Hongzhen

Melchior Shi Hongzhen (født i 1927 i Kina) er katolsk biskop i bispedømmet Tianjin i Folkerepublikken Kina.

Biografi

Han ble hemmelig bispeviet som en av to hjelpebiskoper for bispedømmet Tianjin i mars 1982 av undergrunnsbiskopen der, Stephano Li Side. 
Fra 1991 ble den andre av de to, hans slektning biskop Joseph Shi Hongchen (død 2001) anerkjent av myndighetene som den rettmessige biskopen av bispedømmet, noe som vanskeliggjorde ytterligere det anstrengte forholdet mellom katolikker knyttet til «undergrunnskirken» og «den åpne kirke»s troende. Biskop Melchior Shi, som dessuten hadde helseproblemer og hadde tilbragt tid i sykehus i Beijing, ble ikke anerkjent som biskop av myndighetene, og ble pålagt å holde seg i landsbyen Xiangyang  ved Tianjin. 
Også en ordinarie undergrunnsbiskopen, biskop Stephen Li Side, ble holdt under oppsyn i et enda mer isolert område i byprovinsen. Senere fikk han lov til å utføre prestelig arbeid i en kirke nær Tanggu, en forstad til Tianjin. 
Biskop Li Side døde i 2019, og ettersom Melchor Shi Hongzhen var koadjutorbiskop, utnevnt med etterfølgelsesrett, er han etter katolsk kirkerett å regne som den nye biskop. Dette er det imidlertid lite realitet i, både ettersom de kommunistiske myndigheter stiller betingelser som Shi neppe innfrir (å sluttte seg til Den kinesiske patriotiske katolske forening), og fordi han i 2019 var fylt 92 år.
The Road is No Place for a Lady

The Road is No Place for a Lady er et musikkalbum med Cass Elliot, utgitt i 1972.
Bombardier CRJ900

Design

Etter den store suksessen de hadde med CRJ100/CRJ200-serien bestemte Bombardier seg for å starte produksjon av større varianter av samme design for å konkurrere med flytyper som Boeing 717, Boeing 737-600 og Embraer E-Jet-serien. CRJ900 ble utviklet sammen med CRJ700. Finnes i utgavene CRJ550 og 700 og 900 og 1000.
CRJ900 er beregnet på 86–90 passasjerer i en en-klasse konfigurasjon. Flyet er utstyrt med GE CF-348C5 jetmotorer som hver yter 59,4 kN, og er også utstyrt med slats. Flyet er løst basert på CRJ200-serien, men med betydelige forbedringer. Flytypen har fått et betydelig forbedre klimakontroll. Motorene er digitalt styrt istedenfor en kombinasjon av mekanisk og justeringer av drivstofftilgangen. Kabingulvet har blitt senket 5 cm, noe som gir bedre utsikt for passasjeren i kabinen, ettersom vinduene nå er nærmere øyenhøyde. Vingespennet er lenger og halen har blitt redesignet og har en større flate og er allotriomorf. Marsjhøyden er typisk 8–10 000 fot høyere enn for forgjengeren, med en littegranne større drivstofforbruk, og en marsjfart på 450–500 knop – en betydelig forbedring over forgjengeren.
I Nord-Amerika flys CRJ900 av Mesa Airlines, SkyWest, Northwest Airlink (Mesaba Airlines) og Delta Connection (Comair). Det første CRJ900-flyet (N901FJ) var faktisk et modifisert CRJ700, som hadde blitt forlenget to steder – framme og bak på skroget. Flyet er permanent parkert i Tucson i Arizona, og har kun blitt flydd for testformål.
CRJ900 konkurrerer delvis med Embraer 175, og i henhold til Bombardier er CRJ900 mer økonomisk å fly per setekilometer, mens Embraer på sin side har større lastekapasitet, rekkevidde og en større kabin.
I juni 2007 var det totalt 62 CRJ900-fly i tjeneste med forskjellige flyselskap, i tillegg til 49 bestilte. De største brukerne inkluderer Mesa Airlines (38 fly), SkyWest Airlines (17) og Mesaba Airlines (13).
Comair, som flyr under navnet Delta Connection, har bestilt 14 CRJ900-fly, og minst 6 av disse var i drift i november 2007. Disse er av spesiell interesse da de er i en to-klasse-konfigurasjon, med 12 førstklasse-seter og 64 øknonomiklasse-seter. Dette skyldes en begrensning i Delta's kontrakt med pilotene, som begrenser regionale flygninger til 76-seters fly.
I mars 2008 bestilte Estonian Air 3 nye CRJ900 NG 90-seters fly. Samme måned bestilte også SAS 13 av disse.

Varianter

CRJ900 produseres i 3 varianter: Standardutgaven CRJ900 i tillegg til CRJ900 ER (Extended Range) og CRJ900 LR (Long Range).
Diodorus Siculus

Diodorus Siculus (latinsk for Diodoros fra Sicilia; gresk Διόδωρος Σικελιώτης), var en gresk historiker som levde omkring Kristi fødsel. Han var født i Agyrium, i dag kalt Agira, på Sicilia, og bodde senere i Roma.
Med unntak av hentydninger i hans eget verk Bibliotheca historica (Det historiske bibliotek) og er det ikke bevart noen videre informasjon om Diodorus’ liv. Kirkefaderen Hieronymus skriver hans Chronicon i året for «Abraham 1968», det vil 49 f.Kr.: «Diodorus fra Sicilia, en skribent av gresk historie, ble berømt». Hans engelske oversetter, Charles Henry Oldfather, har bemerket at den «påfallende tilfeldighet» at en av kun to kjente greske inskripsjoner fra Agyrium (I.G. XIV, 588) er på gravsteinen til en «Diodorus, sønnen til Apollonius».
Diodorus er kjent for et meget langt verk på over førti bind. Deler av verket er bevart. Det synes ikke å være det beste verket man har, siden det i høy grad inneholder notater og sitater. Men gjennom ham er en rekke opplysninger bevart fra tidligere verk som er gått tapt.
Odontomelitta

Utseende

Middelsstore, nokså kraftige, brunsvarte trebukker med forkortede dekkvinger. Artene er ganske hårete og etterligner trolig bier. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen, litt utvidete mot spissen. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt, kan ha gule bånd ved for- og bakkantene. Dekkvingene er rundede, forkortede og tilspissede, dekker omtrent halvparten av bakkroppene lengde. Beina er middels lange, kraftige med hårete, sterkt klubbeformede lår og legger, slik at de ligner mye på beina hos bier..

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Bolivia i sør.
Fresteåsen

Fresteåsen er navnet på en bygdeborg i Tønsberg kommune, Vestfold. Den ligger på rett på vestsiden av Rv35, ca. 3,5 km nord for Sem.
Kollen er stupbratt mot øst og vest, men er lett tilgjengelig på nord- og sørsiden. Her er adgangen sperret med murer. Nordmuren er 24 meter lang og nedrast så bredden er nå opptil fem meter. Sørmuren kan følges over ca. 40 meter, men er betydelig mer utrast enn den i nord. Bygdeborgen på Fresteåsen er en av de meget få som er blitt undersøkt ved arkeologisk utgravning. Denne foregikk i 1975–76 i regi av Einar Østmo, og det lyktes å ta ut en trekullkonsentrasjon som ved karbondatering viste seg å skrive seg fra perioden 250–480 e.Kr. Dette støtter med andre ord den generelle antakelsen om at bygdeborgene skriver seg fra eldre jernalder.
Malthodes debilis

Utbredelse

Malthodes debilis finnes i Europa, vanligst i Mellom-Europa Den er utbredt østover i Asia. Ikke i Norge.

Levevis

De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.
Rothaugen skole

Historie

Rothaugen skole startet som 7-årig folkeskole i 1912, for å avlaste Sandviken skole. På 1950-tallet fikk administrasjonen for framhaldsskole for piker tilhold på Rothaugen skole, i tillegg til framhaldsklasser både for jenter og gutter. I 1961 ble skolen omgjort til ungdomsskole, som en av Norges første. 
I ungdomsskolens tidlige periode hadde den over 1000 elever, og i en periode med det høyeste barnetallet i området var det over 2000 elever ved skolen. Da måtte undervisningen fordeles på for- og ettermiddagsundervisning. 
Ved 2. verdenskrigs start, april 1940, ble Rothaugen skole rekvirert av tyskerne. De tyske soldatene inntok de fleste rom på skolen og ble der gjennom hele krigen. Etter krigen fikk elever og lærere skolen tilbake i en elendig tilstand, både bygning og inventar var skadet eller ødelagt. Skadetaksten beløp seg på hele 146.215 kroner.
 
Arkivene etter Rothaugen barneskole og Rothaugen ungdomsskole, samt Framhaldsskolen for piker og Rothaugen skolekorps oppbevares ved Bergen Byarkiv. Arkivene kan blant annet inneholde informasjon om skolens administrasjon, om elever og lærere.
LFO

LFO (Low-frequency oscillation) er et lavfrekvent lydsignal som lager en pulserende rytme fremfor en hørbar tone. LFO refererer først og fremst til en lydeffekt mye brukt innen elektronisk musikk.
LFO svinger i en frekvens vanligvis under det et menneskeøre kan oppfatte, og er nyttig for å skape forskjellig lydeffekter, slik som f.eks vibrato og tremolo, eller hastigheten på arpeggio. En typisk LFO kan ha flere ulike bølgelengder, men de vanligste er sinusbølge, sagtannbølge, triangelbølge og firkantbølge.
Johann Palisa

Liv og virke

Palisa studerte i Wien, der han ble ansatt ved observatoriet. Årene 1872-80 var han direktør for observatoriet i Pula, ble i 1880[adjunkt ved observatoriet i Wien og var 1909-1919 visedirektør der. Han utførte betydelig arbeide innen den praktiske astronomi, fremfor alt ved observasjoner av asteroider og oppdaget et stort antall nye. Han deltok i 1883 i den franske solformørkelsesekspedisjonen til Stillehavet.
Mount Chaudoin

Mount Chaudoin er et bratt fjell med en høyde opp mot rundt 1 400 moh. vest i Gonville and Caius Range i Victoria Land i Antarktis. Fjellet danner en del av skillet mellom Bachtoldbreen og toppen av Griffithsbreen.
Fjellet ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names i 2007 etter Robert L. Chaudoin i U.S. Navy, som på den tiden var assistenten til øverstkommanderende og som var med på å bygge den første McMurdo-basen og Amundsen-Scott-stasjonen i 1955–57 for Det internasjonale geofysiske året. Han var også den første postmannen i U.S. Navy ved Amundsen-Scott-stasjonen i 1956.
Christopher Nielsen Møller

Christopher Nielsen Müller (født 1682, død 1749) var en dansk prest.

Prestevirke

Müller begynte å studere teologi i Christiania i 1698 og oppnådde i 1705 tittelen "Cand.Theol. med laud." I 1712 fungerte han som feltprest i Skaune og året etter i 1713 ble han innsatt som sogneprest i Olsker-Allinge på Bornholm. I 1723 ble han kalt til sogneprest i Egersund kirke i Norge og fungerte der til sin død i 1749. Han blir regnet som den første som begynte å konfirmere i Egersund i 1736.

Familie

Han ble gift 1713 med Maren Hansdatter Hammer (død 1729). Datter av Hans Larsson Hammer i Skien. De fikk sønnen Hans Christophersen Müller (født1716) som bosatte seg på Skeie i Klepp kommune. Christopher giftet seg for annen gang med Magdalena Cecilia Jonasdatter Schanche (født 1703, død 1748). Hun var datter av Jonas Teofiliusson Schanche, prest i Høyland, og søster til Gabriel Schanche, prost på Jæren. De fikk sønnen Niels Christophersen Müller 1733.
Deretrachys

Utseende

Middelsstore, nokså kraftige, brunsvarte trebukker, gjerne med oransje tegninger. Antennene er nokså kraftige, omtrent så lange som kroppen, leddene rødlige med mørk spiss. Pronotum er ujevnt sekskantet, bredere enn langt. Dekkvingene er nesten jevnbrede, gjerne med gule eller rødlige tegninger. Beina er korte, lårene tynne.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.
Järpströmmen kraftverk

Järpströmmen kraftverk  er en demning med et vannkraftverk i elva Indalsälven i Sverige. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 144 MW, og stod ferdig utbygd i 1944. 
Kraftverket eies av det finske energiselskapet Fortum Oy.
Eurovision Dance Contest

Eurovision Dance Contest (må ikke forveksles med sangkonkurransen Eurovision Song Contest) er en internasjonal dansekonkurranse som ble arrangert for første gang i Storbritannia den 1. september 2007.
Konkurransen er inspirert av den populære dansekonkurransen «Skal vi danse» (på engelsk: Strictly come dancing), men har også med elementer fra Eurovision Song Contest – slik som at det er et deltakerpar fra hvert land, og stemmegivningen er også lik.
Norge har til nå ikke deltatt i konkurransen.
Farvandsvæsenet

Farvandsvæsenet var en dansk etat under Forsvarsministeriet som arbeidet for å sikre trygg ferdsel i farvannene omkring Danmark, Færøyene og Grønland. Etatens oppgaver inkluderte avmerking av farleder, utgivelse av nautiske publikasjoner, saksbehandling vedrørende arbeider i danske farvann, kystredningstjeneste, lostjeneste, hydrografi og oseanografi.
Etaten hadde sin historie tilbake til opprettelsen av Det Kongelige Danske Fyrvæsen 8. juni 1560. Den ble nedlagt i 2011.
Toppklokke

Utbredelse

Den vokser i Norden i store deler av det sørlige Finland, samt i østlige Sverige fra omtrent Sundsvall til Linköping. Det er også spredte forekomster sør og vest i Sverige. I Danmark vokser den bare i større bestander på Sjælland og Lolland.
Arten kom til Norge på 1860-tallet, da den ble distribuert fra Botanisk hage i København. Den er kjent i 15 av Agders 30 kommuner og finnes helt opp til Bjåen i Bykle på 920 moh. Arten kommer opprinnelig fra Europa og Asia.