Menai Suspension Bridge

Byggeprosessen

Før broen ble ferdigstilt i 1826, hadde ikke øya noen regulær forbindelse til fastlandet, og all transport til og fra Anglesey skjedde via ferge i stri strøm i det farlige farvannet i Menaistredet. Hovednæringen på Anglesey var storfeoppdrett, og for å transportere dyrene til markedet på fastlandet, inkludert London, måtte de drives ut i sjøen og tvinges til å svømme over stredet, noe som var en farlig praksis som ofte førte til tap av verdifulle dyr. Siden Holyhead er det nærmeste punktet, og en av de viktigste havnene for ferger til Dublin, ble ingeniøren Thomas Telford engasjert for å for å kartlegge ruten fra London til Holyhead, og han foreslo at en bro burde bygges over Menaistredet fra et punkt i nærheten av Bangor på fastlandet til landsbyen Porthaethwy (som nå er kjent som Menai Bridge) på Anglesey.
På grunn av de høye strandbankene og den strie strømmen i stredet, ville det ha blitt vanskelig å bygge fundamenter på sjøbunnen hvor sandgrunnen stadig var i bevegelse, og selv om det var mulig ville det ha hindret sjøfarten. Broen måtte også være så høy at datidens seilskip kunne passere. I lys av dette foreslo Telford at man skulle bygge en hengebro, og hans anbefaling ble akseptert av det britiske parlamentet.
Byggingen av broen, etter Telfords tegninger, begynte i 1819 med tårnene på hver side av stredet. Disse ble konstruert av kalkstein fra Penmon, og var innhule med interne kryssvegger. Deretter kom de seksten store hovedkablene som hver bestod av 935 jernstenger som bærer hovespennet på 176 m. For å hindre rustdannelse ble jernet dyppet i linolje og deretter malt. Hver kabel var 522,3 m og veide over 120 tonn. Bæreevnen til kablene var beregnet til litt over 2000 tonn. Broen ble åpnet med stor festivitas 30. januar 1826.

Nyere historie

Veibanen var bare 7,2 m bred, og uten avstivning viste den seg fort å være svært ustabil i vind. Brodekket ble forsterket i 1840 av W. A. Provis og i 1893 ble hele brodekket av tre erstattet med et dekke av stål konstruert av Sir Benjamin Baker. Etter hvert ble vektbegrensningen på 4,5 tonn problematisk for den stadig økende transportbransjen og i 1938 ble de opprinnelige kjettingene av smijern erstattet med kjettinger av stål uten at det var nødvendig å stenge broen. I 1999 var broen stengt i rundt en måned for å legge nytt toppdekke og forsterke konstruksjonen, noe som gjorde at all trafikk måtte gå via den nærliggende Britannia Bridge.
Broen ble nominert til UNESCO som kandidat til verdensarvlisten 28. februar 2005. Samme dag ble en av broens veibaner stengt i seks måneder. Trafikken ble dirigert i retning til fastlandet om morgenen og til Anglesey om ettermiddagen. Gjenåpning for trafikk i begge retninger skjedde 11. desember 2005 etter at hele broen hadde blitt malt for første gang på 65 år.

Omgivelser

Kyststien Anglesey Coastal Path passerer under broen. Broen har et minnesmerke for ofrene i Aberfanulykken på Angleseysiden.

Kulturelle referanser

Det nærmeste tettstedet er landsbyen Menai Bridge.
En avbildning av Menai Bridge med en bord rundt finnes på baksiden (revers) av britiske ett-punds mynter preget i 2005. Mynten ble formgitt av Edwins Ellis.