google/wiki40b huggingface dataset:
Jeriko

Historie

Jeriko er en av verdens eldste byer, første gang bosatt omkring 12 000 f.Kr, men siden forlatt og bosatt igjen omkring 9600–7000 f.Kr, altså umiddelbart etter den før-keramiske neolittiske kuldeperioden i yngre dryas. På denne tiden hadde byen trolig mellom 200 og 1000 innbyggere.
Det arkeologiske funnstedet ble utgravet allerede fra sent 1800-tall, men i moderne tid først av arkeologen Kathleen Kenyon 1952–58, noen år før kollegaen James Mellaart startet utgravningene av den nesten like gamle byen Çatal Höyük i Anatolia i Tyrkia.
Det er funnet i alt 20 ulike bosettinger etter hverandre i tid, og byen var betydelig både i steinalderen, i bronsealderen, i Bibelsk tid og under Romerriket.
Kenyon var egentlig interessert i å utforske bronsealderbyen Jeriko, som også er kjent fra Bibelen, men fant lag på lag med eldre, neolittiske bosettingsrester. Befolkningen levde av jordbruk med korndyrking (hvete og bygg) og gasellejakt, men neppe husdyrhold i den tidligste perioden.
Det mest karakteristiske ved byen er restene av en dødskult hvor avdødes hodeskaller ble påsmurt leire for å gjenskape ansiktstrekkene, og cowrie-skjell ble innsatt i øyehulene. Denne forfedre-kultusen foregikk i bolighusene og var trolig fundert i hver enkelt familie. Siden landbruksrevolusjonen med ensidig kosthold medførte sterkt redusert levealder i neolittisk tid, på kanskje bare 25–30 år, er det rimelig å anta at det store fokuset på og frykten for en altfor tidlig død gav opphav til kultusen. Man finner samme kultus i flere andre byer i området, eksempelvis i Ain Ghazal i Jordan.
Byen hadde runde eller ovale steinhus og en sammenhengende ringmur av stein, flere meter høy. Det har lenge vært antatt at dette var en forsvarsmur, men nyere studier konkluderer med at dette antakelig er en mur til vern mot flom i det som i dag er et tørt og karrig landskap. Det faktum at tilsynelatende «forsvarstårn» var oppsatt på innsiden av muren, styrker teorien om at muren ikke hadde noen militær karakter. Det samme gjør det faktum at det trolig ikke fantes andre bosettinger i området på denne tiden som kunne ha utgjort noen trussel mot Jeriko. Et av tårnene var hult innvendig og det ble funnet en rekke menneske-skjelett i hullet, som synes å ha blitt dumpet i tårnet mot slutten av byens andre bosettingsperiode.
Jeriko ble okkupert av Israel under seksdagerskrigen, men tilbakelevert til den palestinske selvstyremyndigheten i henhold til Osloavtalen mellom Israel og PLO.
Dan O'Neill

Odd Bodkins

Odd Bodkins begynte i 1964 å gå som syndikalisert serie i avisen San Francisco Chronicle da O'Neill var 21 år gammel. Han var da den yngste tegneserietegner som var blitt ansatte av en nasjonalt seriesyndikat. Stripen besto av eventyrene til Hugh og Fred the Bird som blant annet besto av de diskuterte metafysikk og andre abstrakte emner.
O'Neill hadde tre regler å forholde seg til: ikke religion, ikke politikk, og sex. Han klarte å holde sex utenfor. I løpet av stripens utvikling reflekterte den i økende grad O'Neills liv i1960-tallets motkultur og hans kritikk av denne. Etter hvert som serien i økende grad ble politisk fryktet han at avisen, som eide seriens opphavsrettighet, ville gi ham sparken og ansette en ny tegner. Avisen hadde sagt ham opp et par ganger allerede, men ansatt ham på nytt grunnet protester fra leserne. O'Neill kom opp med en spesiell taktikk for å få kontroll over serien: han ville gi serien problemer med brudd på opphavsrettigheter med andre serier, noe han håpet vil få avisen til å overgi serien til ham i frykt for å bli saksøkt. Han innarbeidet 28 av tegneseriefigurene til Walt Disney inn i serien, blant annet Mikke Mus og Pluto. I november 1970 sparket avisen O'Neill for siste gang, men la også ned serien.
I 1972, da O'Neill lå rettslige stridigheter med Walt Disney Company over tegneserieheftene Air Pirates Funnies, overførte San Francisco Chronicle rettighetene til Odd Bodkins til O'Neill.

Annet arbeid

Midt i rettssaken med Disney reiste O'Neill til Irland og til Wounded Knee i Sør-Dakota hvor han gjorde den nyskapende tegneserien The Penny-Ante Republican, som var en serie på fire sider og som ble solgt for 1 cent. Det var journalistikk i tegneserieutgave og serien fortalte om O'Neills opplevelser med IRA og den indiansk aktivistorganisasjonen. For dette arbeidet skal han ha fått den italienske tegneseriepris Yellow Kid i 1976.
O'Neill tegnet senere serie i farger for National Lampoon som ikke varte lenge. Den handlet om eventyrene til den flaggmusbevingede Hamburger Snatcher. Isteden vendte han tilbake til San Francisco Chronicle med en ukentlig serie som ble kalt ganske enkelt O'Neill. Den gikk fra 1980 og fram til 1985. Det siste året av serien ble gjenopptrykket i Comics Revue.

Personlig liv

O'Neill lever i Nevada City i California hvor han fortsetter med å tegne Odd Bodkins. Han ble innvalgt til styret i firmaet Original Sixteen to One Mine, Inc. som både er en gullgruve og et museum. Han har tittelen som"«direktør», og tegner blant annet serier for firmaets nettsider. Ifølge det samme nettstedets biografier over ledelsen opplyses det at O'Neill «vanligvis kan bli funnet i den lokale puben hvor han prater med andre opprørere, drikker øl og spiller banjo.»
CATIA

CATIA (Computer Aided Three-dimensional Interactive Application) er en plattformuavhengig og kommersiell programvarepakke for dataassistert konstruksjon (DAK), dataassistert produksjon (DAP) og dataassistert ingeniørvitenskap, som er utviklet av det franske selskapet Dassault Systèmes. Programpakken er skrevet i C++, og første versjon ble lansert i 1977.
Jacques Ibert

Bakgrunn

Jacques Ibert studerte musikk ved konservatoriet i Paris og i Italia. Han studier ble avbrutt av første verdenskrig, da han tjenestegjorde som marineoffiser.

Komponist

I 1919 vant han Prix de Rome for kantaten «Le Poète et la fée», noe som gav han mulighet til å bo og arbeide i Villa Medici, det franske akademi i Roma. Her skrev han den populære symfoniske suiten Escales (1922). I 1937 ble Ibert utnevnt til direktør for Det franske akademi i Roma, en stilling han hadde fram til 1960. 
Under andre verdenskrig ble musikken hans forbudt av Vichy-regimet, og han måtte etterhvert reise i eksil til Sveits.
I 1955 ble Ibert utnevnt til leder av Réunion des Théâtres Lyriques Nationaux, som var ansvarlig både for Operaen i Paris og Opéra-Comique. Helsen gjorde at han måtte trekke seg fra stillingen etter mindre enn ett år. Kort tid etter ble han valgt inn til Académie des Beaux-Arts. Han døde i Paris.

Verk

Ibert komponerte musikk frem til rundt 1960. Han skrev musikk innen de fleste sjangrer: Orkesterverk, opera,  kammermusikk, klavermusikk, sanger, kormusikk og filmmusikk. Populære verk var den symfoniske suiten Escales (1922), operaen Angélique (1926) og kammerorkesterverket Divertissement (1930).
Av andre komposisjoner kan nevnes Le Roi d'Yvetot (1928), L'Aiglon Cardinal (1937, med Arthur Honegger), La Ballade de la geôle de Reading (1921, et symfonisk dikt etter Oscar Wilde, som ballett i 1947), Escales (1922, ballettutgåve i 1948), konsert for fløyte og orkester (1934), Concertino da camera for altsaksofon og 11 instrument (1934), Symphonie concertante for obo og strykere (1951) og en strykekvartett fra 1942.
Jacques Iberts musikk er blitt skildret som vital og vittig, med sterkere lyriske trekk i senere verk. Han var en dyktig instrumentator og er kjent for sine fargerike orkesterverk.
VM i kunstløp 1934

VM i kunstløp 1934. Verdensmesterskapet i kunstløp for kvinner ble arrangert i Oslo i Norge 10 og 11. februar 1934 og for menn i Stockholm i Sverige 16 til 18. februar og for par i Helsingfors i Finland 23. februar 1934.
Karl Schäfer fra Østerrike vant sitt femte strake verdensmesterskap i kunstløp for menn og norske Sonja Henie vant sitt åttende strake mesterskap for kvinner. Emilie Rotter og László Szollás fra Ungarn ble verdensmester i parløp.
Western Academy of Beijing

Teknologi

Skolen har en 1:1 PC miljø fra 1-12.klasse med wifi på hele skolen. Elever fra 6.klasse og opp er påkrevd til å ha deres egen Apple laptop. Skolen bruker forskjellige IT systemer for læring, som inkluderer Moodle, PowerSchool, Wordpress og mer. Nettsider med informasjon som er støttet av Drupal - brukes også hver dag på skolen.
Tiger Sports Network gir livestream av de fleste sports kamper.

WABX

WABX er WAB sine ekstra aktiviteter som omfatter sport og mange andre aktiviteter. WAB deltar i flere turneringer med andre skoler, disse turneringer omfatter ACAMIS (Association of Chinese and Mongolian International Schools), ISAC (International Schools Association in China, EARCOS og APAC. Sport på skolen omfatter rugby, fotball, tennis, badminton, friidrett, volleyball, basketball, baseball og softball.

Musikk og kunst

Musikk inkluderende korps og orkestra, drama og kunst læres også på WAB
Fort Stanwix-avtalen

Fort Stanwix-avtalen var en traktat mellom indianere og ledere av Det britiske imperiet. Den ble signert 5. november 1768 på Fort Stanwix, i det som er dagens Rome i New York. Avtalen ble forhandlet frem av Oliver Wolcott og representanter fra irokeserne.

Beskrivelse

Formålet med forhandlingene var å endre på grenselinjen mellom indianernes landområder og de britiske bosetningene, som var fastsatt i den kongelige proklamasjon av 1763. Britiske myndigheter håpet at en ny grenselinje ville gi en slutt på de voldsomme grensekrigene, som begynte å bli både kostbare og til bryderi. Indianerne håpet at en ny, permanent linje skulle forhindre britisk ekspansjon vestover.
Den endelige traktaten ble underskrevet den 5. november med én signatarmakt for hver av de seks nasjonene og under oppsyn av representanter fra New Jersey, Virginia og Pennsylvania i tillegg til tilsynshavende William Johnson. Indianerne mottok £10 460 pund, 7 shilling og 3 pence sterling. 
Traktaten etablerte en «eiendomslinje» som flyttet den tidligere avtalte grenselinjen lenger vest. Irokeserne hadde i retur sagt fra seg området som omfattet Kentucky i Virginia til britene. Problemer oppstod da indianere som var bosatt i eller brukte Kentucky-området — hovedsakelig shawneer, delawarer og cherokeer — motsatte seg avtalen ettersom de ikke hadde spilt noen rolle i forhandlingene. Slik endte Fort Stanwix-traktaten opp med å forverre fiendtligheten langs elven Ohio. Dette førte til en ny runde med uroligheter som kulminerte i Lord Dunmores krig i 1773.
Traktaten satte også en sluttstrek ved en landfeide mellom de seks nasjonene og Penn-familien, som grunnla Pennsylvania. På grunn av store uenigheter ble det likevel ikke fullstendig enighet om grenselinjen før fem år senere.
Siste del av «eiendomslinjen» i Pennsylvania, den såkalte «Purchase Line», ble fastsatt i 1773 av representanter fra de seks nasjonene og Pennsylvania under et møte på et sted kalt Canoe Place ved sammenløpet av West Branch Susquehanna River og Cush Cushion Creek i det som er dagens Cherry Tree.
Fort Stanwix-traktaten kom som et resultat av at befolkningsvekst og økonomisk utvikling førte investorers og landspekulanters øyne mot områdene vest for Appalachene. Krav fra nybyggere og spekulanter førte til at britiske myndigheter snart presset irokeserne og cherokeene til å avstå fra enkelte av sine landområder. De var ikke lenger i stand til å stå imot kolonistene, og innså at de stod mellom å gi etter eller kjempe tilbake. De var svekket etter den siste tidens krigføring, og valgte derfor å overgi flere landområder. I 1768 sa irokeserne fra seg retten til Ohio Valley, i et forsøk på å styre de engelske bosetningene vekk fra sitt eget hjemland.
Roll Over Beethoven

Inspirasjon og tekst

Berry skrev sangen som følge av at hans søster Lucy alltid brukte familiens piano til å spille klassisk musikk når Berry selv ønsket å benytte pianoet til å spille populærmusikk fra den tiden.
I tillegg til de klassiske komponistene Beethoven og Pjotr Tsjajkovskij, nevner og henstiller teksten til flere populære artister. «Early in the Mornin'» er tittelen på en sang med Louis Jordan mens «Blue Suede Shoes» refererer til Carl Perkins' sang. Strofen «Hey Diddle Diddle» kommer fra et barnerim ved navn «The Cat and the Fiddle», som er en referanse til Bo Diddley som også kunne traktere fiolin (engelsk: fiddle) ved siden av gitar. Arthur Alexander benyttet strofen «a shot of rhythm and blues» som tittelen på en sang han skrev senere.

The Beatles' coverversjon

The Beatles spilte «Roll Over Beethoven» på spillejobber og konserter fra 1957 til 1964. John Lennon var vokalist fra 1957 til cirka 1961 hvorfra George Harrison overtok jobben som vokalist. I årene 1963 og 1964 ble ofte Paul McCartney og Lennon med på harmonivokal over avslutningssekvensen.
De spilte inn sin coverversjon 30. juli 1963 i Abbey Road Studios. Femte tagning ble bra nok til videre arbeid. De gjorde to forsøk og la på håndklapp og i hvert fall et pålegg av vokal fra Harrison (hans vokal er innspilt to ganger). Til sist måtte de forbedre avslutning-sekvensen (altså etter siste sangstrofe) og trengte bare et forsøk til det. Gruppen spilte sangen i d-dur.
Gruppen ga først ut sin versjon av «Roll Over Beethoven» 22. november 1963 på deres andre britiske album With The Beatles. I USA ble den utgitt 10. april 1964 på The Beatles' Second Album. I Norge ble «Roll Over Beethoven» gitt ut på singel (DK 1619 Odeon) i juni 1964 med «Please Mister Postman» som b-side. Den havnet på VG-lista i uke 25 – 31 i 1964 og høyeste plassering var en andreplass i uke 27. På Arbeiderbladets liste, kom singlen inn på lista 13. juni samme år og var der i tretten uker, med tredjeplass som høyeste plassering.

Andre coverversjoner

Electric Light Orchestra – på deres album ELO 2 (utgitt 1973)
Arabia (porselen)

Arabia er en finsk tidligere porselensfabrikk i Helsingfors. Fabrikkbygningen ligger i området Arabiastranden, som har fått navnet sitt etter fabrikken.
Arabia ble etablert i 1874 som en filial av den svenske porselensfabrikken Rörstrand, med det formål å tilvirke porselen for eksport til Russland. Fabrikkens første tekniske sjef, som fra 1893 var fabrikksjef for foretaket, var svensken Gustaf Herlitz. Han ble i 1916 etterfulgt av sin sønn Carl-Gustaf Herlitz (1882–1961). Selskapet gikk over på finske hender i 1916. 
Fra 1927 til 1932 eide Arabia Lidköpings porslinsfabrik og sitt tidligere morselskap Rörstrand. På 1930-talet var Arabia Europas største porselensfabrikk, med over 1500 ansatte. På 2000-tallet inngikk Arabia, sammen med blant annet BodaNova, Hackman og Rörstrand, i den finske Iittalagruppen.
Hielmstierne

Hielmstierne var en dansk og norsk adelsslekt.

Historikk

Henrich Henrichsen (født 1. januar 1715, død 18. juli 1780) var dansk embetsmann, historiker og boksamler. Han var født i København som sønn av Niels Henrichsen, en rik islandsk kjøpmann, og Agnete Birgitte f. Finkenhagen.
Han ble den 3. februar 1747 adlet under navnet Hielmstierne, og den 4. august samme år giftet han seg med adelskvinnen Andrea Kirstine Kiærulf (født 19. januar 1730, død 19. oktober 1806). Deres eneste datter, Agnete Marie Hielmstierne, ble gift med adelsmannen Marcus Gerhard Rosencrone, som senere ble opphøyet til grevestanden, hvormed Agnete selv ble grevinne. Han var også eier av baroniet Rosendal i dagens Hordaland.

Våpen

Beskrivelse: På et sølvfarget skjold en vertikal kant innenfor hvilken der er tre seksoddede gullfargede stjerner. På hjelmen en adelskrone, fra hvilken to sølvfargede ørnevinger reiser seg og mellom dem en seksoddet gullfarget stjerne. Skjoldholdere er to sølvfargede kronede ørner som ser mot skjoldet.
Johann Franck

Liv

Franck ble født i Guben i Markgrevskapet Brandenburg. Han gikk på latinskolen i Guben, deretter på skoler i Cottbus, Stettin, og gymnaset i Thorn. Etter å ha studert jus på universitetet i Königsberg, fikk han jobb i hjembyen sin, hvor han etterhvert ble borgermester og medlem av parlamenter for Niederlausitz. Han døde i Guben.

Verk

Under påvirkning av den silesianske skolen og Simon Dach fra Königsberg, skrev han en rekke dikt og salmer som han samlet og utgav i to bind selv under tittelen Teutsche Gedichte, enthaltend geistliches Zion samt Vaterunserharfe nebst irdischem Helicon oder Lob- , Lieb- , Leidgedichte,. De sekulære diktene regnes som tapt, men rundt førti salmer er bevart i salmebøkene til de protestantiske kirkene i Tyskland. I Norsk Salmebok finner man tre salmer av Franck og i Norsk salmebok 2013 to.
Unterfranken

Inndeling

Regierungsbezirk Unterfranken omfatter tre kretsfrie byer og ni Landkreise:

Inndelingen før kretsreformen i 1972

Følgende inndeling eksisterte før kretsreformen i Bayern 1972:
Greg Abbott

Guvernørvalg 2014

Etter at guvernør Rick Perry 9. juli 2013 kunngjorde at han ikke stilte til gjenvalg i hjemstaten, kunngjorde Greg Abbott samme måned at han hadde til hensikt å stille som Perrys etterfølger
Tore Johansen (skuespiller)

Difference

Difference var et norsk rockeband som ble startet i 1966. Bandet spilte psykedelisk rock med mye bruk av orgel inspirert av Procol Harum. Gruppa ble oppløst i 1969, men spilte sammen igjen fra 1974 til 1980. De tre kjernemedlemmene Ivar Gafseth, Tore Johansen og Erling Mylius opptredde også sammen under navnet Travellin' Strawberries.
Lourenço Marques

Lourenço Marques var en portugisisk sjøfarer og handelsmann i det 16. århundre. I 1544 utforsket av området omkring det som i dag heter Maputo-bukta (Baía de Maputo) utenfor hovedstaden Maputo i Mosambik.
På ordre fra kongen i Portugal, João III, fikk bukta navnet Baía de Lourenço Marques (Lourenço Marques-bukta) til hans ære. Bosettingen som ble etablert på østsiden av bukta fikk også navnet Lourenço Marques. Byen Lourenço Marques var hovedstad i Mosambik fra 1898, og skiftet navn til Maputo 3. februar 1976, året etter Mosambiks selvstendighet.
Lycosa alba

Utseende

Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.
Flere av artene i slekten Lycosa er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Melanocera

Utseende

Store (vingespenn ca. 100 millimeter), rødbrune påfuglspinnere. Alle vingene har middelsstore, hvit-kantede øyeflekker, dessuten gjerne et smalt, hvitt tverrbånd.

Levevis

Som vanlig for påfuglspinnere kan larvene lever på mange ulike slags busker og trær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
Ayla

Utbredelse

I Norge er det det 852. mest populære navnet og det er 211 jenter som heter Ayla.
Semiangusta

Utseende

Middelsstore, slanke trebukker, lyst brunlige eller grågrønnlige på farge. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene. Dekkvingene er nesten parallellsidige. Beina er middels lange.

Levevis

Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.

Utbredelse

Slekten er kjent fra den asiatiske delen av Tyrkia og India.
Martensitt

Martensitt er en fase som kan oppstå i stål med utvalgte legeringselementer, passende varmebehandling og avkjøling. 
Denne fasen er metastabil, det vil si at den ikke er forventet fra fasediagram, som kun viser termodynamisk stabile faser. Martensitt regnes som en svært sterk ståltype, og finnes i rustfrie varianter. 
Grunnen til at martensitt har høyere flytspenning enn andre ståltyper er blant annet den faseendringen materialet gjennomgår under bråkjølingen som skaper store indre spenninger. All martensitt er derfor sprø.
Bainitt opptrer etter hurtig nedkjøling. Ved enda hurtigere nedkjøling får en martensitt. Nedkjølingen er så hurtig at atomer får liten tid til å flytte seg særlig langt inne i kornstrukturen. Martensitten er lysere i fargen enn bainitt. Bainitt trenger i motsetning til martensitt, ikke videre varmebehandling før det kan tas i bruk.
For å reduserer de indre spenningene blir stålet ofte spenningsglødet. Temperaturforskjellene i stålet skal være minst mulige, såvel under gløding som avkjøling. Brukes temperaturer i området 590–680°C, man kan regne med en liten styrkereduksjon. Spenningsglødingen gjør også martensitten mer duktil (seigt og strekkbart) og egnet til praktiske formål. Karbonet sammen med jern utfeller sementitt i finfordelt form i martensitten. Dette fører til en delvis utløsning av gitterspenningene slik at tvangstilstanden dempes, hardheten faller og duktiliteten øker (anløping), samtidig er det bare en beskjeden reduksjon i styrke.
I 2016 ble det påvist at austenittisk stål kan omdannes til martensitt ved mekanisk påkjenning. Videre kan Fe-C-martensitt dannes i perlittisk stål utsatt for store påkjenninger.
Storkommune

Storkommune brukes, om en kommune som er blitt til ved kommunesammenslåing med flere involverte kommuner.
I 1964 forsvant nesten en fjerdedel av de norske kommunene som resultat av sammenslåing , og bl.a. Kristiansand ble fire kommuner slått sammen til en storkommune.
I 1980- og 1990-årene ble en rekke mindre kommuner slått sammen. Mange byer ble slått sammen med sine nabokommuner. Den nye store kommunen beholdt ofte byens navn. 
Dagens Arendal kommune er et eksempel på en storkommune. Denne kommunen ble i 1992 til ved at byen Arendal og fire nabokommuner ble slått sammen. Larvik (1988) og Fredrikstad (1994) er to andre eksempler på storkommuner
Ramsundbrua

Ramsundbrua er ei bru som krysser Ramsundet mellom Straumsneset på fastlandet og Tjeldøya i Nordland. Brua er 240 meter lang, med lengste spenn 36 meter, og den ble åpnet i 1986. Den er en del av Fv711. Brua erstattet fergeforbindelsen mellom Selnes på fastlandet og Sandnes på Tjeldøya. Fergeforbindelsen ble åpnet i 1956.
29. mars

Navnedag

Jonas, Jonathan
Konveks omhylning

Den konvekse omhylningen av en mengde punkter X i et euklidsk rom er den minste konvekse mengden som inneholder alle punktene fra X. I én dimensjon er dette et linjestykke, i to en polygon og i tre en polyeder. 
Formelt kan den konvekse omhylningen defineres som snittet av alle konvekse mengder som inneholder X, eller som mengden av alle konvekse kombinasjoner av punkter i X. Den siste definisjonen kan også brukes til å generalisere konseptet til villkårlige reelle vektorrom, og igjen videre til alle orienterte matroider.
Å finne det konvekse hullet av et endelig antall punkter er et av de mest fundamentale problemene innen geometrisk modellering. For lavere dimensjoner finnes det flere kjente algoritmer som løser dette.
André Lhote

Bakgrunn

Han lærte seg treskjæring fra han var tolv år gammel, da faren sendte ham i lære hos en møbelsnekker. Tanken var at han skulle blitt trekunstner. Han begynte på École des Beaux-Arts i Bordeaux i 1898 og studerte dekorativ skulptur til 1904.
Mens han var der, begynte han å male på fritiden. Han dro hjemmefra i 1905, flyttet inn i sitt eget studio for å vie seg helt til maling.

Kunstnerisk karriere

Han var influert av Paul Gauguin og Cézanne og holdt sin første enmannsutstilling i Galerie Druet i 1910, fire år etter at han hadde flyttet til Paris.
Han startet karrieren som autodidakt og innen den fauvistiske retning, men ble raskt opptatt av kubismen. Den utviklet han på sin egen måte, uten å helt abstrahere figurer og andre elementer i bildene sine. Han var kunstkritiker for Nouvelle revue française og ga ut flere avhandlinger om sider ved kunsten.
Ved første verdenskrigs utbrudd ble Lhote innkalt, men ble dimittert i 1917 innen krigsslutt. Han ble deretter delaktig i en kunstnergruppe bestående av kubister med støtte fra Léonce Rosenberg. 
Han startet et eget akademi i 1922, og en rekke norske malere var hans elever. Han fikk dermed innflytelse på også den norske malestilen i mellomkrigstiden. Blant elevene var Henrik Finne, Ridley Borchgrevink, Leon Aurdal, Bernt Clüver, Sigurd Danifer, Trygve Torkildsen, Charlotte Wankel, Georg Backer Berg, Nils Krantz, Inger Sitter, Aage Storstein, Alf Krogh Holt og Olaf Willums. Fra andre land hadde han elever som  Else Hertzer, Tamara de Lempicka, Henri Cartier-Bresson, Alf Bayrle, Fred Klein og William Klein, Gerhild Diesner, Oswald Petersen og Wilfried Kirschl. 
Lhote er representert også i Nasjonalgalleriet.
Han var gift med Marguerite Hayet (1898–1978).
Han ble begravet på Cimetière Montparnasse i Paris.