Helge Gaarder

Starten

Han startet sin karriere i Oslo i diverse undergrunnsband. Ett av disse, studioprosjektet Geitost, som ga ut en 7" i 1978, etter at to norske presserier hadde sagt nei (pga. tekstene). Et svensk presseri presset 500 eksemplarer (uten ps) av Geitosts eneste utgivelse. 
I april 1979 startet han punkgruppa Kjøtt sammen med gitaristene Erik Aasheim og Jøran Rudi, trommeslageren Michael Krohn og bassisten Per Kristian Tro. I januar 1980 ga de ut sin debutplate i form av EP-en «Et nytt og bedre liv». Gruppa ga også ut minialbumet «Kjøtt», der tekstene var politiske og musikken aggressiv punk. I 1981 ga gruppa ut albumet «Op.». Kjøtt eksisterte fram til november 1981 og rakk en større turné i Polen sommeren 1981 sammen med De Press og The Aller Værste.

Plateprodusent og soloartist

Etter bruddet var han med og startet plateselskapet Zado Records. De fikk bare ut fem utgivelser: Babij jar – «Ice Age» (7" ps), «De sjenerte» (7" ps) Norske gutter – «Mamma, mannen ga meg gonoré» (7" ps) Johnny Yen Bang! – «Folk i gata» (12" ps) og Dobbel V/Hiss – «Geometri» (12" ps). Under pseudonymet Hiss skjulte Gaarder seg, Dobbel V er Viggo Vestel, som også hadde spilt på Geitost-singelen. Tolvtommeren er Gaarder i lettere eksperimentell, men rytmisk utgave. Mye av disse tankene videreførte han på sitt soloalbum «Eine keine angst musik». Dobbel V/Hiss eneste andre utgivelse er et spor på en flexisingel som fulgte med bladet KITSCH nr. 1. Dette er antagelig Norges første fremstøt innen ambient music.

Montasje og Cirkus Modern

Rett etter oppløsningen av Kjøtt startet alle medlemmene, unntatt Michael Krohn, opp Montasje. Deres eneste utgivelse var den eksperimentelle LP-en «Presence» (1982) med plateselskapet MAI. Han var med på prosjektet Spastisk Ekstase sammen med en rekke norske new wave-artister, som ga ut albumet «3 mord» på nå nedlagte Mind Expanding Records.
I 1983 var han med å starte Cirkus Modern sammen med Jørn Christensen, Ola Snortheim og Mari Wendelbo. Med dem ble det tre album og en 12". Her gikk det i gitarorienterte melodier med røtter til engelsk new wave. Spesielt deres første album vakte stor oppmerksomhet og ble lisensiert til Steinar Records på Island. På slutten av bandets karriere var det Forente Artister (Norges svar på Live Aid) det handlet om. Nok en gang var Gaarder lokomotivet. Han samlet en rekke av datidens kjendiser til å spille inn låten «Sammen for livet» (1985) i beste blandakormaner. Det ble en LP (og MC) samt en promo 12" ut av det. Samtidig ble det en TV-overført gigantkonsert kalt «Rock on the Dock» som en del av Forente artister-prosjektet.

Etter musikkarieren

Etter dette trakk han seg vekk fra musikerrollen og inntok nye jaktmarker. Han var for eksempel en av initiativtakerne og drivkreftene bak stiftelsen Institutt for norsk populærmusikk. Like før han ble ansatt i Rikskonsertene i 1992 startet han Kraftensemblet. De fikk bare gitt ut utdrag fra sin kammersuite. Disse høres ut som et verk sterkt inspirert av Glenn Branca. Gjennom sitt virke i Rikskonsertene fikk han utfolde sine kreative utfall og innfall gjennom et vell av konserter, lydskulpturer, performances, produsentjobber og andre kunstneriske fremstøt. Han ble også en av drivkreftene i etableringen av technoscenen i Norge.

Privatliv

Helge Gaarder var bror av forfatteren Jostein Gaarder, sønn av pedagogen og forfatteren Inger Margrethe Gaarder og rektor Knut Gaarder.

Kilder

Dette er en lett bearbeidet utgave av Tore Stemlands nekrolog som sto på trykk i Goldies.