Steigen Sagaspills historie

Før spillene

Det er selvfølgelig vanskelig å tidsfeste akkurat når ideen til et slikt prosjekt som dette ble født. Britt Johansen i Straumfjord foreslo et par år før 1980 at kulturstyret skulle ta initiativ til markering av historiske begivenheter på Engeløya. Forslaget ble da avskrevet som godt, men tiden var ikke moden ennå.
I 1981–82 hadde Bjørn Stemland studiepermisjon, og var i Bergen for å studere litteratur og musikk. Da dukket igjen tanken opp på å få laget et stort kulturprosjekt i Steigen, med flest mulige grener av kulturlivet engasjert.

Bakgrunnen for stykket

Under en studietur til London, så Stemland en full oppføring av Orestien. Stykket ble framført i National Theatre, som var bygd som et gresk amfiteater. Stykket brukte et slags talekor. Koret i gresk teater er med i handlingen, reagerer på det som skjer og fører handlingen fremover.
Stemland ble grepet av formen på det greske teateret, og tenkte det måtte gå an å få til noe tilsvarende i Steigen. 
Etter endte studier i Bergen, skaffet han seg et eksemplar av Danmarks gamle Folkeviser av Svend Grundtvig. Der finnes historien om Hagbard og Signe i 12 forskjellige versjoner. Han hadde tidligere lest den historiske romanen Kveldulv Haraldson til Steig av Eivind Tverbakk, hvor historien om Hagbard og Signe er flettet inn, og artikkelen «Sogna om Signelill til Steig og Hagbard Unge», fra årbok for Steigen 1980 skrevet av Henrik Nordmann.
Rundt Vollmoen amfi er det stedsnavn som Hagbardholmen, Sigardshaugen og Signelillsalen. Dette viser at folkefantasien har trukket handlingen dit.
Nå hadde Stemland en historie, og et lokalmiljø å trekke historien til. Det var villige sangere i Steigen, og likeledes var det et ganske stort orkestermiljø. Med alt dette i hodet kom han hjem til Steigen i 1982.
Deretter skjedde det ingenting med sagaspillet før Henry Tømmerås tok det opp til diskusjon i kulturstyret høsten 1984, hvor han foreslo at det skulle dannes en komite med han selv som formann, og med Stig Olsen, Kristine Schrøder og Bjørn Stemland. Stemland tok da på seg oppgaven å skrive manuskript.

Konkretisering og valg av spillested

Noe av det første komiteen gjorde var å gå på befaring etter en egnet utendørsscene. De begynte ved kirka på Engeløya, og arbeidet seg oppover i retning Vollmoen. Da de kom dit, var det tydelig at dette var et selvfølgelig valg. I tillegg så de øyeblikkelig Tingsteinen og en naturlig tilskuerplass med panoramautsikt til leia og alle holmene, skjærene og så videre – De ble spesielt imponert over den gode akustikken på Vollmoen, som var et naturlig amfiteater på grunn av fjellene rundt. 
Nå hadde Stemland noe håndfast å jobbe ut fra, og til juleferien den 9. januar 1985 var første utkast klart. Det ble sendt inn til Hålogaland Amatørteaterselskap for konsulentuttalelse.
Imens hadde Stig Olsen begynt å søke om støtte, hos Norsk kulturråd, Nordland fylke, AOF, Nordnorsk Musikkråd, Rikskonsertene og Steigen kommune. Henry Tømmerås tegnet sagaspill-vignetten, som ble brukt øverst på alle søknadene. Etter en tid fikk de også kontakt med (da) Sparebanken Nordland.
Stig gjorde forøvrig mye for å få tak i kostymer – En del drakter kom fra Stiklestad, en del fra Festspillene i Nord-Norge og en del fra Norsk Amatørteatersenter i Oslo. Alt i alt ble det lånt 60-70 drakter og like mange sko.
Grunneieren på Vollmoen var (og er) Tromsø Museum, og Stig måtte få avklart dette med dem. De viste velvilje til prosjektet, men det betydde likevel mye papirarbeid – og man ble nektet å sette opp permanente hus. Forøvrig måtte ting oppklares  med de andre berørte grunneierne også.

Manuskript og musikk til første forestilling

Det kom beskjed fra Hålogoland Amatørteaterselskap via instruktør Tordis Landvik ved Vefsn Folkehøgskole i Mosjøen. Der sto det at manuskriptet var et brukbart grunnlag å arbeide ut fra – så man kunne bare sette i gang. Tordis ble da med en gang engasjert som freelance instruktør.
I midten av februar 1985 var det helt klart at det ble sagaspill i Steigen – det var på tide å finne en komponist for musikken. Stemland var allerede blitt kjent med Helge Alføy gjennom seminarer og musikkstudier, og kontaktet ham. Han var med en gang interessert, og etter å ha lest manus takket han umiddelbart ja.
Musikken skulle skrives for kor, solister og janitsjarorkester, og den skulle være ferdig senest midten av juni. Ganske snart begynte notene å komme, og den 16. juni var alt ferdig, som avtalt.
Finn-Normann Løvdal ble kontaktet om musikalsk ledelse, og han takket også ja. Første øving med koret og orkesteret ble avtalt 26. til 29. juni og premieredatoen ble bestemt til 31. august 1985 kl. 15.00.

Til Island

I 1989 leide ledelsen to Boeing 747 fly, og dro til Reykjavík på Island. Selv om mesteparten av det som kunne gått galt gikk galt, ble dette en suksess. Spillet hadde leid en hest, og på premieredagen slet den seg og sprang bortover de eneste fire kilometrene med motorvei som var på Island – mot kjøreretningen. Alle løp etter, og til slutt ble hesten funnet igjen inntullet i noen sin klesvask i en bakgård i byen. Thorbjørn Gabrielsen skriver at han «husker spesielt Kjell Fredriksen som i fullt Hagbard-kostyme spurte en lamslått islending langs veien ‘Have you seen a white horse?’» Det ble også leid en container, som skulle fungere som tingstein – Den sank ned i bakken på grunn av regnværet. Til slutt ble skuespillet gjennomført i regnvær og i 5 grader – utvilsomt en spesiell opplevelse for alle medvirkende.

Ærespris

I år fikk sagaspillet tildelt Tysfjord Sparebanks ærespris for dugnadsinsatsen, en pris som deles ut til personer, lag eller foreninger som gjør en innsats for lokalmiljøet.

Til Russland

I 2003 dro en del av sagaspillet til Staraya Ladoga i Russland, for å ha en framføring av spillet der. En trekkspill-utøver og en trompetist fungerte som trekkspillorkester, noen få sangere som kor og alle hovedrolleinnehaverne var med – for å feire 1250-årsdagen til byen som var Russlands første hovedstad.