Thutmose IV

Datering av styre

Å datere begynnelsen på regjeringstiden til Thutmose IV er vanskelig med sikkerhet ettersom han er flere generasjoner fjernet fra de astronomiske datoer som er vanligvis benyttet for å kalkulere egyptiske kronologier, og diskusjonen om den riktige tolkningen av de astronomiske observasjonene har ikke blitt avgjort. Thutmoses bestefar Thutmose III kom ganske sikkert på tronen i enten 1504 eller 1479 f.Kr., basert på to måneobservasjoner som skjedde under hans styre. Han styrte i bortimot 54 år. Hans etterfølger Amenhotep II, far til Thutmose IV, tok tronen og styrte i minst 26 år. men han har blitt gitt opp til 35 år i en del kronologiske rekontruksjoner. Den nåværende foretrukne rekonstruksjonen, etter analyser av alle disse bevisene, har vanligvis kommet til Thutmose IV sannsynligvis kom på tronen rundt 1401 f.Kr. eller 1400 f.Kr.
Lengden på hans styre er ikke så klart som man kunne ønske. Han er vanligvis gitt 9 eller 10 år som farao. Manetho har gitt ham med et styre på 9 år og 8 måneder. Imidlertid er Manethos andre tall for 18. dynasti jevnlig gitt til feil konger eller er bare ukorrekt, således er enorme feil også benyttet for beregne hans regjeringstid. Av alle de daterte monumentene til Thutmose IV er tre av dem datert til hans første regjeringsår, en til hans fjerde, muligens en til hans femte, to til hans sjuende, og en til hans åttende. To mulige andre daterte objekter, en datert til et år 19 og et annet til år 20, har blitt foreslått å tilhøre ham, men ingen av dem har blitt akseptert som datert til hans regjeringstid. Lesningen av kongen til disse datoene er i dag akseptert som referanser til hans personlige navn, Menkheperre, og til hans kongenavn Menkhepe[ru]re. Grunnet fraværet av høyere datoer for Thutmose IV etter hans Konossostele for år 8, er Manethos tall her vanligvis akseptert. Det var en gang kronologiske rekonstruksjoner som ga hamn et styre så lenge som 34–35 år, men dagens forskere har generelt gitt ham et styre på ti år, fra 1401 til 1391 f.Kr., innenfor en liten feilmargin.

Monumenter

Som de fleste faraoer fra 18. dynasti bygde Thutmose IV i stor stil. Han fullførte den østlige obelisken som Thutmose III hadde påbegynt, og med dens 32 meter ved tempelet i Karnak var det den høyeste obelisk som noen gang hadde blitt reist i Egypt. Thutmose IV selv kalte den for tekhen waty, «den unike obelisk». Den ble transportert til Circus Maximus i Roma av keiser Konstantius II i 357 e.Kr, og siden reist opp på nytt av pave Sixtus V i 1588 ved Piazza San Giovanni hvor den i dag er kjent som Lateranobelisken.
Thutmose IV bygde også et særegent kapell og et peristyl (søylehall) mot bak- eller østveggene til hovedtempelet i Karnak. Kapellet var påtenkt for folk «som ikke lov til å bruke hovedtempelet. Det var et ‘sted for øret’ til guden Amon hvor guden kunne høre bønnene til byfolket.» Det lille kapellet i alabast og peristylet har i dag blitt omsorgsfullt restaurert av forskere fra oppdraget Centre Franco-Egyptien D'Étude des Temple de Karnak (CFEETK) i Karnak.

Begravelse

Thutmose IV ble gravlagt i grav KV63 i Kongenes dal, men hans mumie ble senere flyttet til forrådet i grav KV35 sammen med andre mumier. Her ble den gjenoppdaget av Victor Loret i 1898. En undersøkelse av hans kropp viste at han hadde vært meget syk og blitt meget svekket de siste månedene av sitt liv før han døde. Han ble etterfulgt på tronen av sin sønn Amenhotep III.

Medisinsk analyse

En lege ved Imperial College London analyserte liket til Thutmose IVfor å finne årsaken til hans død, foruten også dødsårsaken til andre faraoer fra 18. dynasti (inkludert Tutankhamon og Akhenaton). Han konkluderte med at deres tidlige død sannsynligvis var et resultat av en familiær temporallappsepilepsi, en spesiell form for epilepsi som ofte er karakterisert ved kortvarige anfall med uvanlig oppførsel, fjernhet, stirring, smatting, tygging, og lignende. Det vil redegjøre for både det tidlige dødsfallet til Thutmose IV og samtidig også for hans religiøse visjon som ble beskrevet på Drømmestelen ettersom denne formen for epilepsi er knyttet til intense åndelige visjoner og religiøsitet.