google/wiki40b huggingface dataset:
P.S. I Love You (Beatles-sang)

Bakgrunn

Ifølge Steve Turners bok The Stories Behind the Songs 1962 – 1966, handler sangen om Dorothy Rhone med kallenavnet Dot. Hun og McCartney var kjærester fra slutten av 1950-årene til sommeren 1962.
I 1997 benektet McCartney at sangen var tilegnet hans daværende kjæreste. Han hadde idèen om at teksten var et slags brev (en ide han senere også brukte i «Paperback Writer»).
I 1980 mente John Lennon at McCartney skrev sangen i forbindelse med en av gruppens turer til Hamburg. Han var inspirert av sangen «Soldier Boy» av The Shirelles. Lennon utelukket ikke helt at han kan ha bidratt med noen strofer for å skrive sangen ferdig.
Soldier Boy med The Shirelles nådde toppen av Billboard Hot 100 i mai 1962.

Annet

I 1989 ga McCartney ut sitt album Flowers in the Dirt som året etter ble utgitt i Japan med ekstra-CD-en Flowers in the Dirt – Special Package. Siste spor på den inneholder discomedleyen «P.S. Love Me Do» som altså er en sammenblanding av «Love Me Do» og «P.S. I Love You». En konsertversjon fra 21. april 1990 i Rio ble utgitt på CD-singlen Birthday samme år.
Yingjiang (Anqing)

Yingjiang (kinesisk: 迎江区; pinyin: Yingjiang Qu) er et bydistrikt i byprefekturet Anqing i den kinesiske provinsen Anhui. Det har et areal på 207 km² og teller 244 000 innbyggere (2005).
Hôtel-Dieu de Paris

Hôtel-Dieu de Paris er et sykehus på Île de la Cité, nær Notre-Dame i Paris, som ble grunnlagt på 600-tallet og anses å være det eldste sykehuset i den franske hovedstaden.

Historie

Det ble grunnlagt i 651 av biskopen av Paris, Landericus (Saint Landry) som et beskjedent herberge – og i pakt med det som var vanlig i umiddelbar nærhet til biskopens katedral. Det fikk den hellige Kristoffer som vernehelgen, og ble bygd som et uttrykk for kristen barmhjertighet og gjestmildhet. Dette var det eneste hospital i Paris frem til renessansen. Dets to bygninger den gang stammet fra 600-tallet og 1600-tallet.
I årene 1868-1878, i samband med Georges-Eugène Haussmanns bysanering, ble de gamle bygningene revet og erstattet av de nåværende.
Earlybird Stringband

Earlybird Stringband er et norsk bluegrassband, stiftet i 2006 som Colonel Laceration & his Bluegrass Weasel Division. Noe senere tok de sitt nåværende navn. De ga ut sitt føste album Earlybird Stringband i mars 2010 og ble for det nominert til Spellemannprisen 2010 i klassen country. Oppfølgeren Blindsides ble gitt ut på Voices of Wonder i mai 2011.
Under bluegrassfestivalen EWOB i Nederland 2010 ble bandet stemt fram til Europas nest beste bluegrassband. De har dessuten blitt kåret til en av tre publikumsfavoritter under Risør Bluegrassfestival i 2009 og 2010. Etter fire års pause ble bandet gjenforent i 2019.
Moonshine Lullaby

«Moonshine Lullaby» er en amerikansk sang med melodi og tekst Irving Berlin. Den ble fremført av Annie Oakley og «Moonshine Lullaby» Trio i musikalen Annie Get Your Gun. Oakley ble opprinnelig spilt av Ethel Merman.
Musikalen hadde premiere i 1946.
«Moonshine Lullaby» er en vuggevise, men teksten handler om et brenneri hvor hjemmebrent blir brygget ulovlig.

Nynorsk versjon

Hartvig Kiran har skrevet en nynorsk tekst. Den nynorske tittelen er «Annies voggevise».
Gattilusi

Gattilusi (entallsform: Gattilusio) var en innflytelsesrik slekt fra Genova som kontrollerte flere besittelser i det nordlige Egeerhavet fra 1355 og frem til midten av 1400-tallet. Familien utviklet tette forbindelser med den bysantinske herskerslekten Palaiologos — over fire generasjoner var det Gattilusi som giftet seg inn i Palaiologos-slekten; to til keiseres døtre, en til en keiser, og én til en despot som senere ble keiser.
Francesco I Gattilusio var den som takket være sine tette bånd til den bysantinske keiser klarte å etablere familiens regionale makt i Egeerhavet. Keiseren gav ham og hans arvinger herredømmet over øya Lesbos. Senere kunne Gattilusislekten utvide sin makt til Ainos, Lemnos, Thasos, Samothraki og Phokaia, der de grunnla genovesiske kolonier. Ved sin ekteskapspolitikk ble forbindelsene mellom det bysantinske herskerhus og den kristne adel styrket i middelhavsområdet.
Med osmanenes fremmarsj på 1400-tallet tapte slekten makt og innflytelse i Egeerhavet. Aller sist, i 1462, måtte de gi slipp på Lesbos, som de hadde styrt siden 1355. De hadde den siste håndfull år, etter Konstantinopels fall i 1453, hersket der som osmanenes vasaller.
Rohaniella

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 75 millimeter), rødbrune påfuglspinnere. Forvingen har en liten, hvit flekk med en vag, mørk ring rundt, bakvingen en stor øyeflekk.

Levevis

Som vanlig for påfuglspinnere kan larvene lever på mange ulike slags busker og trær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Oleg Sjatov

Landslaget

6. februar 2013 debuterte han for det russiske landslaget med å score i en treningskamp mot Island i Spania. Han kom med i den russiske VM-troppen til fotball-VM i Brasil 2014.
Han ble tatt ut i Russlands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Rødvingetrost

Taksonomi

Arten blir i eldre litteratur av og til referert til som T. musicus, men dette navnet ble offisielt forlatt i 1959. Årstallet for det vitenskapelige artsnavnet har også over lengre tid feilaktig blitt oppgitt som 1766 av mange, men det riktige er Linnaeus, 1758.

Beskrivelse

Rødvingetrosten måler cirka 20–24 cm og veier typisk 46–80 g. Den har grålig brun fjærdrakt på oversiden og er blekhvit med mørkere spetter på undersiden. Arten har ei karakteristisk hvit øyestripe over øynene og ei tilsvarende (tynnere og kortere) sort stripe gjennom øynene. Flankene og undersiden av vingene er rustrøde.
Kjønnene er like, men ungfugler har blekere overside og tydeligere spetter på undersiden enn de voksne. T. i. coburni skiller seg fra nominatformen gjennom å være brunere på oversiden og ha mørkere spetter på undersiden.

Atferd og utbredelse

Rødvingetrosten tilhører sangfuglene og sangen består mest av enkle og ganske så monotone strofer. Fra studier i Sør-Norge er det imidlertid kjent at arten har minst 27 ulike dialekter. Den lever i hovedsak av virvelløse dyr, som larver og meitemark med mer som den høster fra bakken eller et buskass. Den eter også frø, bær og frukt om høsten og vinteren. Arten regnes som en kortdistansetrekker som i hovedsak migrerer om natten, som regel i løslig sammensatte store flokker.
Arten hekker i vest fra det sørøstre Grønland, Island, Færøyene og det nordlige Skottland gjennom Fennoskandia, Baltikum, Russland og videre østover til elven Kolyma og Altajfjellene i Sibir i Asia. Nominatformen (T. i. iliacus) hekker over det meste av Norge og østover, mens T. i. coburni hekker på øyene vest for Europa (Grønland, Island, Færøyene og Skottland).
Fuglene trekker sørover i Europa og til Nord-Afrika og Sørvest-Asia om høsten. Noen få fugler er imidlertid stasjonære langs kysten av Island og Norge, i Skotland og sør i Baltikum.
Rødvingetrosten er normalt solitær, men i optimale habitat kan den danne løslige kolonier (eller territorier som er så små at de minner om kolonier). Arten hekker i områder med flekkvis skog og åpent kultur- og jordbrukslandskap, som regel i perioden april–juli. Den bygger rede av strå i tre og busker, ofte nær bakken (0–0,5 m over bakken) eller også av og til direkte på bakken under tette busker (einer), og legger 4–6 blågrønne egg som ruges i 10–14 dager. Som oftest legger hunnen to ganger. Hannen mater gjerne avkommet fra det første kullet, mens hunnen initierer det neste kullet.

Annet

I Oppdalsfjellene i Norge ble det i 2017 funnet en nedfrosset rødvingetrost ved kanten av ei snøfonn ved Skirådalskollen. Ved hjelp av karbondatering ble den datert til cirka år 2200 f.Kr.
Republikken Italias fortjenstorden

Republikken Italias fortjenstorden (italiensk: Ordine al merito della Repubblica Italiana) er Italias fremste fortjenstorden. Den ble innført i 1951 og tildeles av Italias president. Ordenen kan tildeles for sivil og militær innsats og tildeles italienere så vel som utlendinger.

Bakgrunn

Ordenen ble innstiftet ved lov av 3. mars 1951, som erstatning for de kongelige ordener som forsvant med monarkiets avskaffelse. Republikken Italias president er overhode for ordenen, som også har en ordenskansler og et ordensråd på 16 medlemmer.

Ordenstegn

Insigniene for Republikken Italias fortjenstorden fikk i 2001 fornyet utforming. Etter denne endringen ligner ordenstegnene mer på Italias kroneorden. Ordenstegnet består av et utbøyd kors i hvit emalje som har Italias riksvåpen i midten. Riksvåpenet er omgitt av innskriften AL MERITO DELLA REPUBBLICA. Korset er satt på en krans av oliven og eik.
Fra 1951 til 2001 besto ordenstegnet av et gresk kors i hvit emalje og med en gullstjerne i midten. Romerske ørner med utstrakte vinger var satt i korsvinklene. Over korset var det plassert en murkrone.
Ordensstjernen for storoffiserer har ordenstegnet satt på en firkantet stjerne, mens den for storoffiserer har åtte stråler.
Ordenskjedet består av vekselvis stjerner og planteornamenter og har initialene RI, for Repubblica Italiana, nederst der ordenstegnet er opphengt.
Ordensbåndet er grønt med smale røde og grønne kanter.

Tildeling

Republikken Italias fortjenstorden tildeles for fortjenstfull innsats for den italienske nasjon innen litteratur, kunst, økonomi, offentlig og militær tjeneste, samt for samfunnsgagnlig, filantropisk og humanitær innsats. Ordenen kan tildeles italienske statsborgere så vel som utenlandske. Utnevnelse skjer som hovedregel til laveste grad, ridder, og italienske mottakere skal som hovedregel være over 35 år. Etter utnevnelse til laveste grad, er det mulig med forfremmelser. Storkors med kjede tildeles andre lands statsoverhoder, samt til innehavere av storkors.
Ordenen tildeles av presidenten etter innstilling fra statsministeren og anbefaling fra regjeringen, men presidenten alene kan foreta tildelinger for diplomatiske fortjenester.
Utnevnelser skjer 2. juni og 27. desember, men det er mulig å foreta tildeling også utenom disse datoene for diplomatiske fortjenester og statstjenestemenn som går av med pensjon.
Martin Carver

Bakgrunn, militærtjeneste

Carver er sønn av John Hobart Carver og Jocelyn Louisa Grace Carver (f.d. Tweedie). Han gikk på Ladycross School, en katolsk barneskole i Seaford, East Sussex, og deretter Wellington College, i Crowthorne, Berkshire.
Etter collage studerte han ved Royal Military Academy Sandhurst, og ble i 1961 overført til Royal Tank Regiment som sekondløytnant . Han ble forfremmet til løytnant i 1963, og til kaptein i 1967. I 1969 tjenestegjorde han som adjutant ved 4th Royal Tank Regiment, før han forlot hæren i 1972.

Akademisk karriere

Carver virket som frilans arkeolog i årene 1973-1986, og etablerte firmaet Birmingham University Field Archaeology Unit (BUFAU), nå kalt Birmingham Archaeology ved University of Birmingham, for å gjennomføre kommersiell arkeologisk virksomhet. I 1992 dannet han også Field Archaeology Specialists Ltd. (FAS), nå kalt FAS-Heritage. FAS-Heritage er basert i York hvor de utfører arkeologisk forskning og forvaltning i England og Skottland . Carver var den første sekretæren i Institute of Field Archaeology (IfA), nå kalt Institute for Archaeologists.
Han har utviklet en rekke prosedyrer for arkeologiske undersøkelser og også nye metoder for å analysere de innhentede utgravningsdataene  På lik linje med Ed Harris brukte han nummererte og definerte kontekster som basiselementer for den stratigrafiske sekvensen. I motsetning til Harris derimot la han til overgripende grupperinger som strukturer og anlegg for på denne måten å forenkle tolkningsprosessen.
Martin Carver var redaktør i tidsskriftet Antiquity fra 2003-2012.
Fekting under Europalekene 2015 – Sabel Menn

Fekting under Europalekene 2015 - Sabel menn i Baku.
Jonathan Gould

Klubbkarriere

Gould begynte sin spillerkarriere hos Clevedon Town i 1989. Han gikk videre via Halifax Town og et kortere opphold hos West Bromwich Albion i lavere divisjoner før han ankom Coventry City i juli 1992. Der spilte han 27 seriekamper frem til 1996, først under hans trenerfar Bobby Gould, og deretter under ledelse av Phil Neal. I 1996 dro han på en fri overgang til andredivisjonsklubben Bradford City, hvor Gould fikk spille Playoff-finalen mot Notts County FC på Wembley.
I den påfølgende sesongen ble han utkonkurrert på førstelagsplassen av Mark Schwarzer, og i august 1997 ble han plukket opp av den skotske storklubben Celtic FC. Hos Celtic ble han en viktig del av laget som direkte utfordret det nesten ti år lange hegemoniet til rivalen Rangers FC og forhindret de i å vinne sitt tiende seriemesterskap på rad da Celtic vant serien i 1997/1998-sesongen. Gould etablerte seg fast på førstelaget under ledelse av Josef Venglos og siden av John Barnes, men fikk konkurranse om plassen av Dmitri Kharine i 1998/1999-sesongen. I 2000/2001-sesongen mistet Gould plassen da den nye manageren Martin O'Neill skrev kontrakt med Robert Douglas, men fortsatte som reservemålvakt frem til januar 2003 da han gikk på en fri overgang til Preston North End.
Hos Preston var han igjen førstemålvakt, men i august 2004 ble han lånt ut til Hereford United hvor han fikk 15 seriekamper. I februar 2005 dro han på en fri overgang til Bristol City, men fikk ikke spille noen seriekamper og la i første omgang opp som fotballspiller. Han spilte for øvrig ti seriekamper over to sesonger under sin trenerkarriere i Oseania.

Internasjonal karriere

Som følge av sitt spill hos Celtic i debutsesongen 1997/1998 ble han tatt ut for Skottland i en vennskapskamp mot Litauen i oktober 1998. Han ble tatt ut i troppen til VM i fotball 1998 av landslagstrener Craig Brown, men var i praksis tredjemålvakt bak Jim Leighton og Neil Sullivan og fikk dermed ikke spille noen av Skottlands tre gruppespillkamper. Gould fikk totalt to landskamper for Skottland frem til 2000.

Trenerkarriere

Etter at han la opp som fotballspiller ble Gould ansatt som manager hos Hawke's Bay United på New Zealand, hvor han fikk sin far Bobby Gould som assistent. I 2009 dro han videre til Wellington Phoenix FC, hvor han ble ansatt som assistenttrener. I 2011 dro han igjen videre til Perth Glory FC, hvor han ble en del av trenerapparatet under ledelse av Goulds landsmann og tidligere Rangers-rival Ian Ferguson.
Ethiopian Airlines Flight 302

Flymaskinen

Flytypen var Boeings på det aktuelle tidspunkt nyeste modell, 737 MAX 8. Maskinen hadde sin første flyvning 30. oktober 2018, og ble levert flyselskapet i november 2018.  Flytypen hadde også i oktober 2018 vært involvert i en flystyrt, med Lion Air Flight 610 i Indonesia. Denne ulykken krevde 189 menneskeliv.

Konsekvenser

Som resultat av ulykken valgte flere flyselskap og luftfartsmyndigheter å midlertidig stanse bruken av flytypen Boeing 737 MAX 8. Det europeiske luftfartssikkerhetsbyrået (EASA) anbefalte 12. mars å stenge luftrommene i Europa for flytypen. Like før hadde Luftfartstilsynet selv innført et slikt forbud over Norge. Flyselskapet Norwegian valgte tidligere å sette alle sine fly på bakken. Norwegian er den eneste norske operatøren av 737 MAX 8, og var også de første til å ta leveranse av flytypen.
De store følgene om flyforbud kommer som følge av de mange likhetstrekkene med Lion Air Flight 610, som styrtet med 189 mennesker ombord i Javasjøen i oktober 2018. Begge flyene var av samme type og fikk problemer like etter avgang.
Ulykken etterforskes av den etiopiske havarikommisjonen og den amerikanske havarikommisjonen. Boeing bidrar også i undersøkelsene.
Golden Core

Historie

De to unge metalrockerne begynte å spille sammen på Fyrhuset musikkverksted vinteren 2014. Da kun 9 og 11 år gamle. Senere samme år fikk de prøve seg på ungdomsscenen på GranittRock og har siden da spilt flere konserter i Norge, Island og Danmark. Til tross for ung alder har Golden Core rukket å gjøre seg bemerket i det alternative metalmiljøet i Oslo, med sine konserter og gode omtaler i blant annet Metal Hammer Norway og danske metalmagasinet Metalized. Golden Core har spilt på Blitz, Musikkfest Oslo, Aye Aye Club, John Dee og Mono. Bandet har vært support for band som Okkultokrati, The Good The Bad and The Zugly og Bongzilla, og for det engelske grindcore-bandet Napalm Death da de gjestet Blå i 2016. Metal Hammer Norway ga Golden Core 8/10 stjerner for sin opptreden den kvelden og skrev blant annet at de «overbeviser et lett måpende publikum som er på alder med foreldrene og besteforeldrene deres.»
I 2017 ga Golden Core ut debutalbumet Norwegian Stoner Machine. Albumet inneholder åtte instrumentale låter og ble distribuert via Tigers Diger Distro.
St. Victor-klosteret

Historie

Klostret ble grunnlagt i 1108 av teologen og filosofen Vilhelm av Champeaux, som ble kannik i et prestefellesskap som fulgte reglene til augustinerordenen. I tillegg fulgte klosterbrødrene de detaljerte levereglene til benediktinerordenen. Klostret utviklet seg etter hvert til en viktig kilde for gregorianske ideal om reform av kirken, prestevirket og geistleg moral.
Vilhelm ble biskop av Châlons-sur-Marne i 1113, og Gilduin ny leier av klostret. 
Klosteret vokste seg rikt gjennom gaver fra kongelige, adelige og paver, og fikk stor innvirkning på andre kannik-samfunn i Europa, som St. Geneviève-klostret i Paris, St. Augustin i Bristol, San Pietro ad Aram i Napoli og Æbelholt kloster i Nordsjælland. Som et eksempel testamenterte kong Ludvig VIII av Frankrike (1187–1226) gaver til 40 klostre...(?) Flere viktige personer innen kirken var innom klostret, som Hugo av Sankt Victor, italienske Petrus Lombardus, engelske Thomas Becket og flere andre.
Religiøse og ikke-religiøse sluttet seg til klostret eller gikk på skole der, mellom annet Pierre Abélard, erkebiskopene Øystein Erlendsson og Tore Gudmundson i Nidaros. Skolen ved klostret var sammen med dem ved St. Geneviève-klostret og Notre-Dame de Paris utgangspunktet for Universitetet i Paris, som oppsto rundt 1200.

Nedgang og nedleggelse

Den store geografiske spredningen av klosterne, dårlig forbindelse mellom dem og liten interesse fra abbedene i Paris i de andre klostrene førte snart til at St. Victor-ordenen løste seg opp. Pave Benedikt XIIs reform av kannikordener i 1339 gjorde slutt på St. Victor-ordenen. 
I 1633 ble klostret tatt inn i den augustinske Congrégation de France.
På 1600-tallet ble klostret forbundet med jansenismen, som den katolske kirkenerklært som vranglære. De gikk gjennom harde tider både på 1600- og 1700-tallet. 
Klostret ble stengt i 1790 under den franske revolusjonen og bygningene solgt som statseiendom. Bygningene ble revet i 1811. I dag finner en Jussieu-området og parken Jardin des plantes de Paris på det tidligere klosterområdet.
Shirasebreen

Shirasebreen er en isbre i den østre delen av Dronning Maud Land. Den strømmer nordover fra Thorshavnheiane og ut i Lützow-Holmbukta, mellom Prins Harald Kyst og Kronprins Olav Kyst.
Området ble oppdaget og beskrevet som en bukt, Instefjorden, av Thorshavn-ekspedisjonen 1936–37. Undersøkelser utført av japanske forskningsekspedisjoner mellom 1957 og 1962 avslørte en stor isbre som ble navngitt etter Nobu Shirase, leder for den japanske antarktisekspedisjonen 1910–12.
Dexter Blackstock

Biografi

Blackstock startet sin fotballkarriere i Oxford United, men ble solgt til Southampton for £275 000 i mai 2003. Han debuterte i Premier League den 16. oktober 2004 mot Everton, og scoret 3 mål i Ligacupen mot Colchester United den 27. oktober 2004. Sitt første ligamål for Southampton fikk han bokført den 13. november 2004 da de vant 2-1 over Portsmouth. Etter å ha spilt 9 ligakamper og scoret 1 ligamål for the Saints i første del av 2004/05-sesongen ble han i februar 2005 lånt ut til Plymouth Argyle. Han debuterte for Plymouth den 5. februar 2005 i en ligakamp mot Reading, mens hans første mål for the Pilgrims kom 22. februar 2005 i en ligakamp mot Sheffield United. Etter å ha scoret 4 ligamål på 14 kamper for Plymouth returnerte han til Southampton da 2004/05-sesongen var over. 
Blackstock spilte 6 ligakamper for the Saints i starten på 2005/06-sesongen før han i oktober 2005 skrev under på en 1-måneds utlånsavtale med Derby County. Han debuterte i ligasammenheng for Derby mot Queens Park Rangers den 29. oktober 2005, og i denne kampen scoret han også sitt første mål for Derby County. Utlånsavtalen ble forlenget med en måned to ganger, men da Southamptons manager Harry Redknapp forlot klubben i desember 2005 ble Blackstock hentet tilbake etter å ha spilt 9 ligakamper, og scoret 3 ligamål, for the Rams. I siste del av 2005/06-sesongen scoret han 3 ligamål på 13 kamper for Southampton. 
I august 2006 gikk Blackstock til Queens Park Rangers for et beløp rundt £500 000. Han debuterte for Rangers den 12. august 2006 da de slo Southend United 2-0 i en ligakamp, mens hans første ligamål for the Hoops kom 9. september 2006 da QPR spilte 1-1 mot Plymouth Argyle. Totalt scoret Blackstock 13 ligamål på 39 kamper for Rangers i 2006/07-sesongen.
Theodore gasskraftverk

Theorodre gasskraftverk er et varmekraftverk med kogenerasjon, beliggende i Mobile County i delstaten Alabama i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 274 MW, fordelt på 1 turbin. Brenselkilden er kun naturgass. Operatør er energiselskapet Alabama Power, et heleid datterselskap av Southern Company.
Mopala orma

Utseende

En middelsstor (vingespenn 35-40 millimeter), kraftig, brun smyger. Bakvingens underside har en lys tverrstripe som ikke når helt til bakkanten.

Levevis

Arten lever i skog.

Utbredelse

Arten er utbredt i Afrika.
Den ble beskrevet fra Togo, er vidt utbredt i det vestlige Afrika og forekommer også i Uganda.
Ralco vannkraftverk

Ralco vannkraftverk er en demning med vannkraftverk i midtre Chile, provinsen Biobío. Det har en installert, total vannkrafteffekt på 690 MW. Anlegget stod ferdig i 2004 og eies av ENDESA. Kraftverket nytter vannkraft fra elva Biobío. Demningen er 155 m høy og 360 meter lang. Det har vært betydelig motstand fra lokalbefolkningen mot prosjektet.
Parapantonyssus

Utseende

En nokså stor, lang og slank, blank, brunlig trebukk. Antennene er ganske tynne og omtrent så lange som kroppen, det innerste leddet rødt, de øvrige svarte. Pronotum er nesten sylindrisk med en knøl midt på hver sidekant, litt bredere enn langt, mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er lange (fire til fem ganger så lange som pronotum), jevnbrede, i spissen med to tenner. Beina er ganske tynne med røde lår og svarte legger.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Guatemala.
Gammelbolsjevik

Gammelbolsjevik (russisk: ста́рый большеви́к, stary bolshevik, engelsk: Old Bolshevik) ble en uoffisiell betegnelse på de som var medlemmer av bolsjevikpartiet før den russiske revolusjon i 1917. Mange av gammelbolsjevikene ble enten dømt og henrettet av NKVD gjennom moskvaprosessene eller døde under mistenkelige omstendigheter.
Vladimir Lenin uttrykte at det man kan kalle «gammel partivakt», et «tynneste lag» hadde en «stor udelt prestisje».
I henhold til en bok fra 1972 av D.A. Chygayev var det i 1922 44 148 gammelbolsjeviker. Vadim Rogovin siterer statistikk publisert av den Sovjetunionens kommunistiske partis 13. kongress at det i 1924 var følgende fordeling blant de 600 000 partimedlemmer; 0,6 % blitt medlemmer før 1905, 2%  blitt medlemmer i perioden 1906-1916 og <9 % blitt medlemmer i 1917.
Josef Stalin fjernet mange av de gammelbolsjevikene fra makten gjennom Moskvaprosessene på 1930-tallet. (Den mest prominente overlevende i kommunistpartiet var Lazar Kaganovich, Vyacheslav Molotov, Kliment Voroshilov, Anastas Mikoyan og Stalin selv.) Noen ble henrettet for forræderi; noen ble sendt til arbeidsleire (Gulag); og noen få, slik som Alexandra Kollontai, ble sendt til utlandet som ambassadører, slik at de ble hindret i å delta i den sentrale regjeringen. Mange kommunistopponenter av Stalin, mest kjent Trotskister, siterte dette faktum som en grunn for å beskylde Stalin forrådte revolusjonen: de trodde på en verdensrevolusjon, mens Stalin og hans støttespillere trodde på sosialisme i ett land.
Forskjellige ting i Sovjetunionen, slik som et forlag, mange dampbåter, motorbåter, kolkhozer og bosetninger fikk navnet Gammel bolsjevik.