Tristan

Tristan (latin/brytonisk: Drustanus; walisisk: Drystan; også kjent som Tristran, Tristram, etc.) er en av hovedfigurene i fortellingene om Tristan og Isolde, en helt fra Cornwall og en av ridderne av det runde bord som figurerer litterært i britiske emner. Han er sønn av Blancheflor og Rivalen (i senere versjoner av Isabelle og Meliodas), og er nevø av kong Mark av Cornwall. Han ble sendt av Mark for å hendte prinsesse Isolde fra Irland for at hun skal giftes med kongen. Imidlertid drakk Tristan og Isolde en kjærlighetsdrikk mens de seilte til Cornwall, og ble hjelpeløst forelsket i hverandre. Paret gjennom går tallrike prøvelser inntil de tragisk døde.

Syklusene med Tristanlegenden

Tristan dukker først opp tidlig på 1100-tallet i keltiske folkeminne som sirkulerte i nordlige Frankrike. Selv om de eldste fortellingene om Tristan har gått tapt eksisterer fortsatt en del avledninger. De fleste tidlige versjonene faller sammen i to greiner, «høviske» som er representert i gjenfortellingene til den anglo-normanniske poeten Thomas d'Angleterre og hans tyske etterfølger i Gottfried von Strassburg; og den «vanlige» eller ikkehøviske grein som omfatter verkene til den franske poeten Béroul og den tyske dikteren Eilhart von Oberg.
Sentral i arthurlitteraturen er Chrétien de Troyes og som nevnte Tristan i sitt dikt Cligès ved å skrive at han har skrevet sin egen redegjørelse av fortellingen. Imidlertid finnes det ikke lengre noen bevarte kopier eller nedtegnelser av slike tekster. På 1200-tallet, i løpet av den store perioden av prosaromanene, var Tristan en prose eller Prosa-Tristan en av de mest populære romansene i sin tid. Denne lange, mangfoldige og ofte lyriske verket (den moderne utgaven består av 13 bind) følger Tristan fra den tradisjonelle legenden og inn i riket til kong Arthur av britene hvor Tristan deltar i søken etter den hellige gral. På 1400-tallet forkortet sir Thomas Malory denne franske utgaven i sin egen utforming, «The Book of Sir Tristram de Lyones», i hans Le Morte d'Arthur (Arthurs død).

Moderne tilpasninger

I løpet av årene 1857 og fram til 1859 komponerte Richard Wagner sin opera Tristan und Isolde og er i dag betraktet som en av de mest innflytelsesrike musikkstykker fra 1800-tallet. I dette verket er Tristan portrettert som en nederlagsdømt romantisk figur.
Algernon Charles Swinburne skrev et episk dikt kalt Tristram of Lyonesse. Fortellingen har også blitt tilpasset til film flere ganger. Den nyeste er den amerikanske versjonen kalt for Tristan & Isolde, produsert av Tony og Ridley Scott, skrevet av Dean Georgaris, regissert av Kevin Reynolds, og med James Franco og Sophia Myles i hovedrollene. Legenden om Tristan har også blitt representert i sangen av samme navn ved den engelske musikeren Patrick Wolf som ble utgitt som singel fra albumet Wind in the Wires fra 2005.
Tristan spiller en framtredende rolle i tegneseriebokserien Camelot 3000 hvor han ble reinkarnert i år 3000 som en kvinne og hadde strid med å komme overens med sin nye kropp, kjønn og identitet og bli forsont med de andre ridderne.
Den russiske komponisten Nikita Koshkin skrev et stykke for klassisk gitar kalt Tristan spiller på lutt i 1983, en leken tilpasning av tradisjonell engelsk luttmusikk, i det minste innledningsvis.