google/wiki40b huggingface dataset:
European Law Students' Association

Historie

ELSA ble grunnlagt av fem jusstudenter fra Østerrike, Ungarn, Polen og Vest-Tyskland i Wien i 1981, og er idag verdens største upolitiske jusstudentorganisasjon. Organisasjonen har omkring 50 000 medlemmer fordelt på 375 juridiske fakulteter i 43 land. I Norge har organisasjonen lokalgrupper ved de juridiske fakultetene i Oslo, Bergen og Tromsø.

Institusjonelle relasjoner

ELSA har oppnådd konsultativ status hos flere FN-organer. I 1994 fikk ELSA konsultativ status i kategori C i UNESCO (United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization), og i 1994 fikk ELSA spesiell konsultativ status hos ECOSOC (United Nations Economic and Social Council). I tillegg inviterer UNCITRAL (United Nations Commission on International Trade Law) ELSA delegasjoner til å delta på sine sesjoner. Videre fikk ELSA observatørstatus hos WIPO (World Intellectual Property Organization) i 2005.
I 2000 fikk ELSA deltakende status (Participatory Status) hos Europarådet. Samarbeidet mellom organisasjonene ble videre styrket i 2008 når de inngikk en avtale om å samarbeide om menneskerettigheter. ELSA har også en samarbeidsavtale med UNHCR (United Nations High Commissioner for Refugees).

Publikasjoner

Synergy er ELSAs internasjonale medlemsblad. Bladet distribueres i over 10 000 kopier på over 300 fakulteter og institusjoner over hele Europa. Synergy inneholder artikler fra partnere, medlemmer, institusjoner og akademikere. Bladet startet som et trykket nyhetsbrev i 1987 og har eksistert under navnet Synergy siden 1989.
NM i friidrett 1936

Norgesmesterskapet i friidrett 1936 bestod av flere arrangementer som i 1936 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert på Bislett stadion i Oslo fra 20. til 21. juni. Kun menn deltok.
Kongepokalvinner ble Otto Berg. 
Se også NM i mangekamp 1936.
Åstak

Åstak i tradisjonelle laftehus

I eldre norsk byggeskikk var åstak særlig brukt på hus i lafteverk, unntatt på Vestlandet og i deler av Agder, hvor laftehusene også etter middelalderen beholdt sperretaket, som var en eldre takkonstruksjon. Åstaket egner seg særlig godt i laftehus med saltak, siden åsene kan laftes inn i gavlene som en videreføring langs de skrå takflatene av veggens lafting. De kunne laftes inn i gavlene for hvert omfar, men som oftest ble de lafte inn over annenhver stokk. Konstruksjonen er statisk ustabil, og den krever at takflaten gir tilstrekkelig skråavstivning til å hindre utknekning av gavlene. Åstak har også vært mye brukt på valmtak i bygdene, med åspar i husets lengderetning vekselvis krysslagt med åspar i tverretningen. 
Det rene åstaket innebærer at nesten hele tyngden av taket og eventuell snølast belaster husets gavlvegger. Det kan medføre at veggene «setter seg» ujevnt, og at fundamentene kan svikte.
Problemet med ujevn belastning på veggene ble mange steder kompensert ved å kombinere sperrer og åser i et mønsåstak. Da får huset én kraftig mønsås under mønet, laftet inn mellom de to øverste stokken i gavlene. På denne festes de skråstilte sperrene i tverretningen, som nederst blir lagt opp på langveggene. Mønsåstaket fordeler taklasten jevnt mellom alle fire vegger i laftehuset. I noen bygder var det vanlig å konstruere taket med to sideåser i tillegg til mønsåsen, slik at taklasten ble bedre fordelt og dimensjonen på sperrene kunne redusere.

Taktro på åstak

På et åstak er det naturlig å legge «stående» taktro eller reistro på tvers av åsene. Ved å forlenge bordene utenfor vegglivet vil deres nedre ender være uten understøttelse, slik at de må ha grove dimensjoner for å tåle vekten av et tungt torvtak med snølast uten nedbøyning. Takutstikket er særlig utsatt for lekkasjer og fuktskader, og dersom enden av bare ett trobord råtner, må hele bordet fornyes, i hvert fall opp til første eller andre ås innenfor veggen. En reparasjon blir da en omstendelig prosess som vil kreve at store deler av taktekkingen må omlegges. For å løse dette problemet var det vanlig å lage takutstikket med langtro som på et sperretak. Da ble det lagt korte raftsperrer til å bære uttroet, i Gudbrandsdal og flere steder kalt «rafter». Raftene ble festet til stavlegjen og til første ås innenfor. Med denne konstruksjonen kunne hele det ytterste bordet i uttroet repareres eller skiftes ut uten inngrep i taktroet innenfor.

Åstak i båret av sperrebukker

Mange steder, og særlig i byene, var det vanlig å avlaste åstaket med kraftige sperrebukker mellom de bærende tverrveggene. Sperrebukker er konstruert som sperrebind, men med kraftigere dimensjoner enn i sperretak med tettstilte sperrebind. I nyere tid var dette en vanlig takkonstruksjon i byenes leiegårder i murverk. Åsene i slike tak var da som oftest firskåren skurlast og ikke rundtømmer som i laftehus.
I moderne småhus blir takene som regel konstruert med prefabrikerte sperrebind. Men fremdeles kan åser i inngå i takkonstruksjonene, særlig i slake tak.
Ryan Shawcross

Internasjonale meritter

Ryan spilte for Wales' U15-lag mot Belgia og Irland.
Tiandong

Tiandong (kinesisk: 田东县; pinyin: Tiándōng Xiàn) er et fylke i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina. Den er understilt byprefekturet Baise.
I 1999 var befolkningen på 389 215 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
NeuroNames

NeuroNames er et nomenklatur-system for hjernen og dens relaterte strukturer.
NeuroNames vedlikeholdes ved University of Washington, som tilbyr et verktøy kalt "BrainInfo", hvor man kan navigere seg igjennom nomenklaturets hierarki.
Det er en del av Metathesaurus av Unified Medical Language System.
Joseph Luns

Biografi

Fra 1933 til 1936 var Luns medlem av Den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Nederland, som han til slutt forlot på grunn av sin motstand mot partiets antisemittisme. Luns var utdannet som jurist og ble ansatt i landets utenrikstjeneste i 1938. Under andre verdenskrig var Luns en sentral aktør i pro-vestlig etterretningsarbeid, og i perioden 1943/1944 ble han tilknyttet den nederlandske eksilregjeringen.
I perioden 1952 til 1956 var han viseutenriksminister, før han selv ble utenriksminister i 1956 og tjenestegjorde under hele syv regjeringssjefer, fra Willem Drees til Piet de Jong  i 1971. Politisk var Luns engasjert med å styrke det europeiske og det atlantiske samarbeidet, hvor en utvidelse av EF var et sentralt tema. I 1971 ble han valgt til generalsekretær i NATO som etterfølger av Manlio Brosio. Luns ble i 1984 tildelt Presidentens frihetsmedalje av president Ronald Reagan.
Augusta av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg

Bakgrunn

Augusta var oldebarn av kong Christian III, tredje datter av Philip av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg og hustru Sophie Hedvig av Sachsen-Lauenburg (d. 1660).

Hertuginne

Den 15. juni 1651 giftet hun seg på Københavns slott med sin fetter Ernst Günther, hvoretter kong Frederik III overlot ektemannen landsbyene Stavsnbøl og Sebbelev på øya Als i Slesvig. Ernst Günther nedla straks etter Stavnsbøl for på terrenget ned mot fjorden å opprette hovedgården Augustenborg, oppkalt etter hertuginnen. Augusta ble dermed den første hertuginne av Augustenborg og sammen med sin ektemann grunnleggere av den augustenborgske hertuglinje. Paret fikk fem døtre og fem sønner. 
Hertug Ernst Günther døde på Augustenborg den 18. januar 1689, og hertuginnen beholdt etter hans testamente godsene med rett til å disponere over dem til sin død. Da den eldste sønnen Frederik (1652-1692) var faldt ved Steenkerke og den nesteldste Ernst August (1660-1731) var gått over til katolisismen, innsatte hun den yngste, Frederik Vilhelm (1668–1714) til enearving. 
Hertuginnen døde på Augustenborg den 26. mai 1701, og ble begravet i Augustenborgernes kapell på Sønderborg slott.
Torridalsveien

Torridalsveien (1-439, 2-450) er en vei i Kristiansand kommune. Den har sitt løp fra Rundingen på Lund i krysset Østerveien nordover langs Otras/Torridalselvas østside gjennom Torridal til kommunegrensen mot Vennesla. Veien er sammenfallende med fylkesvei 1 i hele sitt løp. 209 eiendommer er matrikulert til veien som er ca 10 kilometer lang. Veinavnet ble vedtatt i bystyret 30. oktober 1929.
Det er bomstasjon på Sødal i Torridalsveien som betjener trafikk i retning sentrum.
Anakoluti

Anakoluti (fra gresk: ἀνακόλουθον eller ἀνἀκόλουθος av an = uten og akoluthia eller akólouthos = følge) uttrykker et brudd på grammatisk sammenheng i skrift eller tale.
Anakoluti er et retorisk virkemiddel hvor setningsstrukturen blir endret. Det er her snakk om slike logiske brister som det advares mot i det latinske uttrykket non sequitur. I diktningen er det som regel snakk om bevisst skifte av perspektiv, noe som gjerne blir benyttet for å forvirre leserne (non sequitur), eller eventuelt for å oppnå en syntaktisk effekt der temaet vris til å introdusere et annet og uventet aspekt. I slike tilfeller kan vi også snakke om anakolutiske setningsforbindelser. James Joyce gjorde bevisst bruk av anakoluti, ettersom han mente dette var et karakteristisk kjennetegn på menneskelig tankeflukt ettersom slikt ikke var uvanlig å høre artikulert i muntlige fremstillinger.
Pressemuseet Fjeld-Ljom

Pressemuseet Fjeld-Ljom er et museum på Røros i Trøndelag, bygd opp i de gamle redaksjonslokalene og trykkeriet til avisa Fjell-Ljom ved Hitterelva, der avisa ble produsert i 88 år fra 1891.
Museet ble åpnet 14. november 1986 og viser blant annet det eneste komplette trykkeriet fra sin tidsalder i Norden. Målet er at utstyret skal kunne demonstreres for alle besøkende som ønsker å se det.
Night Will Fall

Historie

André Singer sa om den uferdige spillefilmen fra 1945, at [i Storbritannia] «endret myndighetenes prioriteter seg. Det som syntes som en god ide [tidligere] i 1945, ble et problem i juni og juli». Britene hadde et behov for at tyske innbyggere skulle «øke drivkraften i den ødelagte tyske økonomien. Britene ønsket ikke å demoralisere folket ytterligere, ved å gni inn skylda (eller skyldfølelsen), og «filmen ville ikke ha hjulpet med å gjenvinne tillit», sa Singer. Videre sa Singer at den ville ha «provosert fram mest sympati for de jødiske flyktningene som fortsatt var i leirene etter krigen [og som] ønsket å reise til Palestina. Britene hadde allerede et problem med gryende Sionisme og følte at filmen ville være uhjelpsom».
Formatene på råfilmene fra 1945, var i svarthvitt 70 mm, farge 12 mm, med flere.
Opptak fra den uferdige spillefilmen fra 1945 ble lansert i 1984, som en del av Memory of the Camps-filmen. Sistnevnte ble vist på TV i USA året etter.
Regissøren av Møtet med dødsleirene ble brakt inn i prosjektet gjennom Sally Angel som jobbet ved Imperial War Museum og kjente til restaureringen av dokumentarfilmen fra 1945.

Handling

Britiske styrker som har nådd Aller-elva i Nord-Tyskland, blir oppsøkt av to tyske offiserer som fører hvite flagg. Et britisk vitne tidfester dette til 12. april 1945. Britene anbefales å ikke angripe konsenstrasjonsleiren Bergen-Belsen, bak de tyske frontlinjene, fordi sykdom i leiren kan spre seg til tysk sivilbefolkning og britiske soldater. En britisk styrke tillates å besøke leiren, og kommer fram dit. Leirkommandanten Josef Kramer og de andre mennene og kvinnene i SS (i leiren) blir tatt som krigsfanger.
Etter at  Dachau blir frigjort av britiske styrker, blir sivilbefolkning fra München tvunget til befaring av leiren, før lik har blitt fjernet fra synsvidde.

Bidragsyterne til filmproduksjonen

Imperial War Museum bidro til ferdiggjøring av filmen.
Produksjonen ble besørget av organisasjoner fra Storbritannia, Israel, Tyskland, USA og Danmark:
A Spring Films, Angel TV, Ratpac Documentary Films production «i samarbeide med Cinephil, Final Cut for Real, GA&A, in co-production with MDR, NDR, Arte, Keshet Broadcasting and Channel 8 (Israel), with the support of the British Film Institute, the Danish Film Institute, the Rabinovich Foundation for the Arts, RatPac Documentary Films. Filmprodusentene er  Sally Angel, Brett Ratner. Executive producers, Richard Melman, James Packer, Stephen Frears. Co-producers, Philippa Kowarsky, Signe Byrge Sorensen», ifølge Variety.
Earth Platinum

Earth Platinum, publisert av Millennium House i 2012, er verdens største atlas på 1.8 m x 1.4 m. Ifølge Guinness World Records overgår atlaset det kjente Klencke Atlas i British Library, som har hatt rekorden som verdens største atlas siden 1660.

Earth Platinum atlaset

Earth Platinum veier 150 kg og har 128 sider, og hver enkelt side så stor at det ofte trengs to hender eller flere personer for å bla i boken. På side 4-5 i atlaset er Norge representert med et oversiktsbilde av Ålesund tatt av John Myrstad. Bildet representerer Norge og oppløsningen er på en gigapiksel. Atlaset er publisert i Australia med hjelp fra 88 kartografer fra hele verden. Boken er en blanding av gigapiksel-fotografi og kart. Blant kartene finer en store ortografiske kart over hvert kontinent, kart over havene, og svært detaljerte regionale kart. Atlaset er trykket i Italia og innbundet for hånd i Hong Kong.

Guinness World Records

Chris Sheedy fra Guinness World Records Australia/New Zealand sier at de er beæret av å bevitne produksjonen av hva han tror blir verdens største atlas. Den vil representere bruddet på en rekord som har stått siden 1660, og i denne æraen av digitalt innhold vil den gi et unikt, verdifullt og uforglemmelig perspektiv av verdenen vi bor i.
Draumkvedet (tekstilkunst)

Draumkvedet er et 70 meter langt håndbrodert billedteppe bygd over folkevisen/middelalderballaden Draumkvedet, laget av den norske kunstneren Torvald Moseid og omtalt som hans hovedverk. Det var hans siste større verk.
Det tok Moseid ti år å brodere teppet i middelaldersk leggsøm. Det var ferdig i 1993. Deler av ”Draumkvedet” ble første gang vist på Ny Fossum, Blaafarveverket, sommeren 1990. Da var verket omtrent halvferdig. Våren 1993 ble det nesten ferdige teppet vist på Hardanger folkemuseum, og høsten 1993 i Kunstindustrimuseet i København. Det har senere vært vist på slottet i Praha 17. mai 1999, i Durham-katedralen i England og St. Magnuskatedralen på Orknøyene. Frisen har siden 2002 hatt et eget Draumkvede-rom i Telenors hovedkvarter på Fornebu.
Antandroyanus

Utseende

En middelsstor (14 millimeter), avlang oldenborre. Snuten er avrundet, antennene er ti-leddete med en fire-leddet vifte.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Madagaskar.
Termina

Termina (タルミナ, Tarumina) er et fiktivt land i videospillet The Legend of Zelda: Majora's Mask. Det er større enn Hyrule var i Majora's Masks forgjenger, The Legend of Zelda: Ocarina of Time, og har byen Clock Town plassert i sentrum av landet. I nord, sør, øst og vest ligger det fire forskjellige landskap der et tempel og en hovedboss ligger i hver pilretning.
Anuket

Navn

oldtidsegyptisk var hun kjent som Anuket, Anaka, eller Anqet Navnet hadde betydningen «Griperen» eller «Omfavneren». På gresk ble navnet gjengitt som Ανουκις, Anoukis eller Anukis. I interpretatio graeca ble hun betraktet som likestilt med Hestia (tilsvarende romersk Vesta).

Beskrivelser

Anuket ble vanligvis avbildet som en kvinne med en hodekledning av enten sivrør eller strutsefjær, muligens en innflytelse fra Nubia. Hun ble vanligvis framstilt mens hun holdt et septer med symbolet ankh på toppen, og hennes hellige dyr var gasell. Under Det nye rike ble vist mens hun diet farao og i senere år ble hun en kjærlighetsgudinne. I denne sene perioden ble hun assosiert med kauri, en porselenssnegle som siden oldtiden har blitt benyttet som smykker, men den har også en form som kan minne om en vagina.

Funksjon og dyrkelse

Anuket ble først forstått som en datter av Ra, men ble alltid knyttet til gudinnen Satet på et vis. Eksempelvis ble begge gudinner kalt for «Ras øye», sammen med Bastet, Hathor, og Sekhmet. Dessuten ble begge koblet til Uraeusslangen på et bestemt vis.
Anuket var en del av en triade med guden [Khnum]] og gudinnen Satis, som ble tenkt som gudene for Nilens kilde og Anuket tidvis forstått som deres datter. En annen oppfatning var at hun ble sett på som søster av Satis eller en annenhustru av Khnum.
Et tempel dedikert til Anuket ble reist på øya Seheil, rundt 3 km sørøst for Aswan. Inskripsjoner viser at en helligdom eller et alter for henne eksisterte på dette stedet ved farao Sobekhotep III fra trettende dynasti. Langt senere dedikerte Amenhotep II fra attende dynasti et kapell for gudinnen, noe som viser kontinuiteten i dyrkelsen av henne.
I løpet av Det nye rike omfattet Anukets kult ved Elefantine en elveprosesjon for gudinnen i løpet av den første måneden til Shemu. Inskripsjoner omtaler en festival med opptog for Khnum og Anuket i løpet av denne perioden.
Ved å være guddommeliggjøringen av Nilen, som også hadde to bielver, ble disse betraktet som hennes armer. Det førte også til at hennes vesen ble assosiert med det som forflyttet seg raskt, representert med elvens strøm, slikt som piler og gaseller. Sistnevnte var også et dyr som befant seg i stort antall ved nettopp Nilen i denne regionen. Seremonielt når Nilen begynner sin årlige oversvømming begynte Anukets festival og med folket som kastet mynter, gull, smykker og kostbarheter ned i elven i takknemlighet for livet som kom fra vannet. Flere steder i Egypt var det et tabu om ikke å spise fisk som ble helliggjort, men dette tabuet ble løftet i løpet av festivalen. Det antyder at en fiskeart i Nilen var et totem for henne og kanskje spist som en del av et ritual i hennes feiring.
Fire sommerdager

Handling

En ung kvinne og hennes vesle datter tilbringer fire fine sommerdager på hytta. De opplever en norsk skjærgårdssommer.
Desmiphoropsis variegata

Utseende

Middelsstore, tettbygde, brunlige trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Kroppsformen er ganske bred, dekkvingene har markerte "skuldre" og er bredest foran. Beina er temmelig korte og kraftige.

Utbredelse

Arten er utbredt i sørøstlige Brasil og det nordlige Argentina.
Karuri

Karuri er en by i Kiambu fylke i Kenya, omtrent 20 km nord for Nairobi. Byen dekker et areal på 46 km², og hadde 129 934 innbyggere ved folketellingen 2009. Karuri er en forstad til hovedstaden, og vokser raskt på grunn av lavere boligpriser.
L'easy

L’easy A/S er et dansk selskap som har sin virksomhet innen salg og utleie av forbrukervarer, hovedsakelig hvitevarer, TV-/DVD-/hjemmekino-anlegg, digitalkameraer, PC-er og mobiltelefoner via egne telefonsentre. Selskapet ble startet i Odense i 1985 av Niels Thorborg. Først hadde virksomheten navnet VaskRent, men i 1992 byttet selskapet navn til L'easy. Fra starten var det to danske butikkjeder (TeleRent og D:E:R) som drev salg på vegne av L'easy.
L'easy-konsernet omsetter idag omtrent 1,5 milliarder danske kroner og har cirka 600 ansatte. Selskapet startet virksomhet i Sverige i 1998 og i Nederland i 2006. Virksomheten i Norge startet i 2001. I 2006 kjøpte L'easy Thorn-selskapene i Norge og Sverige.
Ifølge en undersøkelse på DinSide.no i 2003, er PC-produktene i L'Easy høyst middelmådige. Undersøkelsen viste også at årlig rente for å lånefinansiere en pc, i stedet for å kjøpe, kom opp i 20–25 prosent.
Iona-klosteret

Iona-klosteret er et av de eldste og viktigste religiøse senter i vestlige Europa, og som hadde sin storhetstid i tidlig middelalder ved sin grunnlegger, sankt Columba av Iona, og fra Iona spredde klosteret kristendommen blant piktere i Skottland.

Plassering

Iona-klosteret ligger på øya Iona, rett utenfor øya Mull på vestkysten av Skottland, og rett nord for Irland og Man i Irskesjøen. Øya Iona er på rundt 1,6 km bred og 5,6 km lang og har i dag en fast befolkningsmengde på rundt 125 mennesker.

Emner av interesse

Mange tidlige skotske konger og høvdinger, foruten også konger fra Irland, Norge og Frankrike er gravlagt i klosterets kirkegård. Det er antatt at hele 48 skotske konger, 4 irske og 8 norrøne (konger fra Man, Dublin og Suderøyene) hviler på Iona. Disse omfatter blant annet Duncan, kjent fra William Shakespeares drama Macbeth, foruten også Malcolm II av Skottland, og Kenneth I av Skottland. I nyere tid er også John Smith gravlagt her.
Besøkende kan se klosterkirken og klostergangen, sankt Columbas helligdom, helgenens skrivecelle, og en enestående samling av over 180 utskårne steiner og kors fra middelalderen.
Flere keltiske høykors er funnet på øya Iona. Sankt Martins kors, datert til 700-tallet, står fortsatt ved vegkanten. En replika av Sankt Johannes’ kors er funnet ved inngangen av klosteret. Den restituerte originalen er nå i pleiehjemsmuseet ved klosterets ende.
Den samtidige Jedburgh-baserte skulptøren Christopher Hall arbeidet i mange år på utskjæringene i klosterets søylegang som omfatter fugler, flora og fauna hjemmeværende på øya. Ganske nylig var Christopher Hall ansvarlig for utskjæringen av John Smiths gravstein.
Landhockey under Asialekene 1990

Landhockey under Asialekene 1990. Landhockey var en av sportene under de ellevte Asialekene som ble arrangert i Beijing i Kina. Det var niende gangen som landhockey var med på programmet i Asialekene. Landhockeyturneringene ble avviklet i perioden 23. september til 5. oktober 1990. Sju herrelag og seks damelag deltok, det var tredje gangen som kvinner deltok i landhockey i Asialekene. Pakistan vant turneringen for menn og Sør-Korea vant dameserien.
Ivan Hašek

Landslaget

Ivan Hašek spilte 55 landskamper for Tsjekkoslovakias herrelandslag og Tsjekkias herrelandslag. Han ble tatt ut i Tsjekkias tropp til VM i fotball 1990.
Boksing under Asialekene 1954

Boksing under Asialekene 1954 ble arrangert i Manila på Filippinene i mai 1954. Det var første gangen som boksing var på programmet under Asialekene. Det var sju vektlasser og Filippinene ble beste nasjon med fem gullmedaljer.
Codocera

Utseende

Små til middelsstore (ca. 5 millimeter), bredt ovale, brunrøde biller uten metallglans. Kroppen er middels bred og hvelvet, fint punktert. Oversiden er fint hårete. Særlig hannene har påfallende store, fremstrakte kjever (mandibler). Dekkvingene har kraftige punkstriper og nokså tett behåring.

Levevis

Veldig lite er kjent om deres biologi. De fleste artene finnes på varme, sandige steder. Man har gjettet på at de lever av sopp i underjordiske ganger. Larvene til én art har blitt funnet i avfallshauger som maur har slengt fra seg, og det er mulig at flere av artene er knyttet til maur. Billene flyr helst om natten og har av og til blitt fanget tallrikt i lysfeller.

Utbredelse

Slekten har en Holarktisk utbredelse og finnes i Mellom- og Øst-Europa (vestover til Tyskland), Asia og Nord-Amerika.
De ti slikheter

De ti slikheter (kinesisk: 十如是; pinyin: shí rúshì; japansk: 十如是 jū nyoze) er et mahayanabuddhistisk begrep som er viktig og unikt for skolene Tiāntái, Cheontae, Tendai-shū og Nichirenbuddhismen. Begrepet finnes i andre kapittel av Kumārajīvas oversettelse av Lotussutraen, og «betegner den ytterste virkelighet (virkelighetens kjennetegn) til alle dharmaer i begreper om ti slikheter». Begrepet er også kjent som de ti aspekter av virkeligheten, de ti faktorer i livet og virkeligheten ved all eksistens.