google/wiki40b huggingface dataset:
Jakutsk

Historie

Jakutsk ble grunnlagt i 1632 som et kosakkfort, men det vokste ikke til en by før etter oppdagelsen av store reserver av gull og andre mineraler på 1880- og 1890-tallet. Disse reservene ble ekstensivt utbygget gjennom industrialiseringen under Stalin. Den raske veksten av tvangsarbeidsleire i Sibir bidro også til Jakutsks utvikling.

Økonomi og næringsliv

Byen har avdelinger av mange gruveselskaper, herunder ALROSA, hvis diamantgruver i Jakutia står for 20 % av verdensproduksjonen av rådiamanter.

Transport

Jakutsk er endepunktet for Lenaveien. Men byens forbindelse til veien er tilgjengelig kun via ferge om sommeren, eller om vinteren over den frosne elva Lena, ettersom Jakutsk ligger på vestbredden, og det finnes ingen broer over Lena i Republikken Sakha. Store deler av året er det umulig å krysse elva, når den enten er full av drivende is, eller isdekket ikke er sterkt nok til å holde kjøretøyer, eller når vannstanden er høy og elva turbulent under vårflommen. Så i praksis slutter Lenaveien på østbredden av Lena, i Nizjnij Bestjakh (russisk: Нижний Бестях), en bymessig bosetning på rundt 4000 mennesker. 
Jakutsk er også knyttet til Magadan ved Okhotskhavet via Kolymaveien. 
En stor vei- og jernbanebru over Lena er planlagt bygget innen 2013, da Amur-Jakutsk-jernbanen endelig vil knytte byen til Bajkal-Amur-jernbanen. Brua vil bli over 3 kilometer lang, og blir bygget rundt 40 km oppstrøms ved Tabaga, hvor elva smalner inn og ikke danner et stort oversvømt område om våren. 
Om vinteren fungerer den frosne Lena som vei for lastebiler som bruker den til å levere forsyninger til fjerntliggende utposter.
Jakutsk er også en stor elvehavn ved Lena. 
Jakutsk lufthavn ligger 7 km nord for bysenteret, og den mindre Magan lufthavn 13 km mot nordvest.

Utdanning og forskning

Jakutsk statlige universitet ligger i byen. Det er også en avdeling av Det russiske vitenskapsakademi, som blant annet omfatter Instituttet for kosmofysisk forskning, som driver en av verdens største detektorer for kosmisk stråling, og Institutt for permafrostforskning, opprettet med henblikk på å løse de alvorlige og kostbare problemene som er forbundet med konstruksjon av bygninger på frossen grunn.

Kultur

Jakutsk har flere teatre og museer, blant annet Sakhateateret og Mammutmuseet.

Klima

Jakutsk er en av de kaldeste byene i verden, med gjennomsnittstemperatur i januar på -40,9° C. De laveste temperaturene som noensinne er målt utenfor Antarktis forekommer i nedslagsfeltet til elva Jana i nordøst. Imidlertid kan temperaturene i juli ofte gå over 30°C, noe som gjør at området også er blant de steder i verden med størst temperaturforskjell mellom årstidene. 
Jakutsk er den største byen som er bygget på permafrost. De fleste husene er bygget på betongpæler.

Turisme og severdigheter

Når Lena er seilbar om sommeren tilbys det diverse båtturer fra Jakutsk, så som oppstrøms til Lena-pillarene, og turer nedover elva som går gjennom et spektakulære landskaper i sitt nedre løp, og også til Lenadeltaet.
Vallset kirke

Historikk

Bygningen er en korskirke bygd av laftet tømmer i 1850. Arkitekt var Capt. Frisak. Byggeansvarlig for kirken var Thomas Aasen. Kirken ble innviet den 25. september 1850 av Oslobiskopen Arup. Kirken ble bordkledd utvendig i 1874 og da ble også spiret påbygd. Det har stått en kirke på den samme tomten tidligere. Gamlekirken, som var for liten, ble revet for å gi plass til den nye kirken. Inventaret ble tatt vare på og plassert på loftet i den nye kirken. Ved restaureringen av kirken til 100-årsjubileet i 1950 kom den gamle prekestolen og altertavlen samt 20 minnetavler, alt gitt av bygdefolket, på plass i kirken.

Inventar

Ved visitasen i 1961 kom madonnaen, jomfru Maria med barnet og diakonen St. Laurentius, begge antakelig skåret på 1200-tallet, endelig på plass. I år 2000 feiret Vallset kirke sitt 150-årsjubileum en hel uke til ende, 22.-29. oktober. Golvet ble slipt og lakkert, nye stoler erstattet de fremste benkene, benkene ble malt, døpefonten restauret, ny golvløper skaffet til veie, orgelet ble restaurert og spillepulten flyttet, de gamle lampene i kirken ble bygd om til praktfulle lysekroner, kirkemuren pusset opp og parkeringsområdet fikk ny belysning.

Altertavle

Altertavla i Vallset kirke er fra 1686 og er antageligvis laget av Johannes Larsen Skraastad, Vang. Den er påmalt årstallet 1721. Motiv: Kristus på korset, mellom Maria og Johannes, Moses og Aron, de fire evangelistene, Guds øye og Salvator Mundi.

Prekestol

Prekestolen i Vallset kirke er fra 1686 og antageligvis laget av Johannes Larsen Skraastad, Vang.

Treskulptur

Treskulpturen av madonna med barnet er fra ca. 1200. Treskulpturen kom tilbake fra Hedmarkmuseet til Vallset i 1961. Den ble restaurert siste gang i 1995.
Design Container

Design Container AS er et reklamebyrå etablert i 2006 i Oslo som jobber med grafisk design, idé og konseptutvikling, nettdesign og profilering. Det eies av Linn-Cecilie Linnemann og Michael Linnemann.
Design Container var den første norske bedriften med virtuelle kontorer i Second Life. Design Container har utviklet områder i Second Life for både DnB NOR, Nobels Fredssenter, Høgskolen i Molde, Universitetet i Missouri og Vestfold fylkesbibliotek. Design Container er også Norges eneste byrå som er listet i Second Lifes «Global Directory».
Oddgeir

Etymologi

Oddgeir er en nyere form av norrøne Oddgeirr, som er dannet av leddene oddr, som kan bety «våpenspiss», «spyd», «spore», «leder», eller «hærfront», og geirr, «spyd».
UddgæiRR er en norrøn variant av navnet. Oddger og Uddger er henholdsvis gammeldansk og gammelsvensk form av navnet.
Fugledansen

Fugledansen er en gruppedans som var svært trendy både i Europa og Nord-Amerika på 1980-tallet. Populariteten til fugledansen var et resultat av «The Birdie Song» som ble fremført av popgruppen The Tweets i 1981.

Bakgrunn og historie

Melodien og dansen kommer fra Schweiz: Entertainern. Sangen ble komponert av trekkspilleren Werner Thomas fra Davos i Sveits, i 1957 under navnet Chip-Chip. Werner Thomas utviklet selv også dansen rundt 1963. Werner Thomas har fremført sangen med tilhørende dans i restauranter og hoteller siden 1963. Under en av disse fremføringene hørte den belgiske produsenten Louis van Rijmenan sangen. 
Van Rijmenan la til noen tekster og i 1970 utga han sangen offentlig gjennom forlaget sitt Intervox Music (senere samarbeidet han med sitt andre selskap og offentliggjorde sangen gjennom Eurovox Music) uten stor suksess. Eurovox Music eier i dag utgiverrettighetene over hele verden, forutenom USA (September Music), Storbritannia (Valentine Music) og i Nederland (Benelux Music).
Fugledansen og sangen ble opprinnelig kjøpt fra Tyskland til USA av Eddie Duling og Larry Karhuff fra Glandorf Ohio i 1974.
Navnet til den originale sveitske sangen var «Der Ententanz» (Andedansen). 
I løpet av 1970-årene fikk sangen navnet «Vogeltanz» (Fugledans), selv om disse navnene aldri slo igjennom i Tyskland.

Popularitet

Populariteten til sangen og dansen var et resultat av «The Birdie Song» som ble fremført av popgruppen The Tweets i 1981. Senere i 2000 ble deres versjon av sangen stemt til den “mest irriterende sangen noen sinne” i en meningsmåling gjort av hjemmesiden dotmusic.

Fugledansen i Norge

Meny og Kyllinggården lanserte 9. oktober 2015 en ny reklamekampanje for å promotere deres nye kyllingprodukt. I denne reklamen har Meny og Kyllinggården utfordret musikkvideoregissøren Reinert Olsen (Ray-Kay) til å lage en ny og modernisert versjon av kyllingdansen/fugledansen.
Katalogisering

Katalogisering er registrering og beskrivelse av dokumenter for gjenfinning i blant annet bibliotek. Beskrivelsen av dokumentene blir registrert i kataloger (enten trykte eller elektroniske) for å gjøre det enklere å skaffe seg oversikt over samlingen, hva de enkelte dokumentene inneholder og hvor disse dokumentene befinner seg. Hvert dokument får sin egen katalogpost. Til forskjell fra klassifikasjon så beskriver man primært ytre kjennetegn ved dokumentet, det vil si bidragsytere, utgiver, utgivelsesår, osv, med andre ord informasjon som ikke omhandler emnet i dokumentet.

Katalogiseringsregler

Det er utarbeidet katalogiseringsregler som legger føringer på hvordan man beskriver et dokument. I Norge benytter man katalogiseringsreglene etter AACR2 (Anglo-American Cataloguing Rules, 2. utg). Innenfor disse reglene er det ulike nivåer av detaljgrad. Hvor detaljert man beskriver dokumentet kan avhenge av behovet til brukerne. Et vitenskapelig bibliotek vil ha større behov for nøyaktighet enn for eksempel et skolebibliotek.

Katalogformat

Katalogpostene har en spesiell utforming. Tidligere var denne utformingen tilrettelagt for kortkatalogen. Dette formatet heter ISBD. Idag er katalogpostene utformet slik at de kan identifiseres og leses av datamaskiner i MARC-formatet, men de bygger fortsatt på ISBD-formatet.
Melzerus

Utseende

En liten, kraftig, brun trebukk med lange antenner. Pronotum har en rundet knøl på hver sidekant. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Oversiden er kraftig punktert.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Landstingets Ombudsmand

Landstingets Ombudsmand er det grønlandske selvstyres ombudsmann, som agerer uavhengig av det politiske systemet. Institusjonen ble opprettet ved en landstingsbeslutning i 1994. Ombudsmannen velges av det grønlandske parlament Inatsisartut og kontrollerer på dets vegne at den offentlige forvaltning under Grønlands selvstyre og de grønlandske kommuner handler i overensstemmelse med gjeldende rett og god forvaltningsskikk.
Landstingets første ombudsmann var den grønlandske jurist Emil Abelsen, som tiltrådte i 1995. Han ble avløst av Vera Leth, som har hatt posten siden 1997.
Pseudautomeris yourii

Utseende

Middelsstore (vingespenn 60-80 millimeter), brunlige påfuglspinnere med store øyeflekker på bakvingene. Forvingene er litt tilspissede, men ikke sigdformede, oftest med en lengdestripe. Bakvingens grunnfarge er gjerne rødlig, øyeflekken har blåaktig kjerne.

Levevis

Larvene lever gjerne selskapelig, i alle fall som unge, på ulike busker og trær. Som andre påfuglspinnere har de voksne reduserte mundeler, og de tar ikke næring til seg. Artene flyr om natten, om dagen hviler de mellom visne blader der de er godt kamuflert. Skulle et dyr likevel oppdage sommerfuglen, åpner den forvingene slik at de "stirrende" øyeflekkene kommer til syne - dette er ofte nok til å skremme vekk et lite rovdyr.

Neslehår

Larvene, til dels også de voksne sommerfuglene, er kledt med neslehår. Disse frigjør gift om man kommer i kontakt med dem og kan utløse hudirritasjon, av og til også mer alvorlige komplikasjoner. Larvene sitter gjerne i tette samlinger på trestammer, og er nokså godt kamuflert, slik at man uaktsomt lett kan komme i kontakt med dem.

Utbredelse

Arten er utbredt i Ecuador.
Rogstadbreen

Rogstadbreen er en isbre i Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Den strømmer nordvestover langs nordsiden av Isingen mot Rømlingsletta i H.U. Sverdrupfjella.
Breen ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under Maudheimekspedisjonen og den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Den er oppkalt etter Egil Rogstad, radiosjef på Maudheimekspedisjonen.
Storgården på Gausel

Storgården på Gausel er navnet på folkevandringtidsgården på Gausel i Stavanger. 
I årene 1997–2000, før området skulle bygges ut til boliger ble det gjennomført store arkeologiske undersøkelser på Gausel. I tillegg til å finne igjen mange av de tapte gravene i området, var hovedhensikten med undersøkelsene å dokumentere sporene etter den forhistoriske gårdsbosettingen her. Gauseldronningens grav lå også her.  Gausel ligger på en morenerygg av løsmasser som ble avsatt i løpet av den siste istid. Fjellknausen Husaberget markerer det høyeste punktet på Gausel, 89 meter over havet. Fra toppen av høydedraget er det vid utsikt i alle retninger. Frem til det store Stokkavatnet på Forus ble tappet ut på begynnelsen av 1900-tallet, lå gårdene på Gausel svært strategisk til for å dominere ferdselen til og fra Stavangerhalvøyen.
Omkring 300 e.Kr. var gården på Gausel blitt en storgård med to 40 meter store langhus og en egen fjøsbygning. Folkevandringtidsgården på Gausel var nå vesentlig større enn det som var vanlig på den tiden. De to store parallelle hovedbygningene må også ha vært imponerende med sin beliggenhet mot toppen av høydedraget. På storgården har høvdingen og hans familie regjert i flere hundre år. I midten av den ene bygningen var hallen hvor høvdingen tok i mot gjester og utøvde sin makt.

Gården på Gausel vært en av de helt sentrale gårdene i dette området gjennom store deler av jernalder og beholdt sin posisjon som storgård ikke minst i vikingtid. Noe de mange rike vikingtidsgravene her tydelig vitner om. Slik som Gauseldronningens grav og Båtgravene på Gausel. Dette må ha vært en gård hvor en av datidens ledende ætter holdt til, en ætt med vide kontakter og som var delaktig i organisering av vikingferder til Irland og kanskje også etableringen av det norske riket i Dublin. En ætt som hadde økonomi og status nok til å hauglegge sine døde med sin hest, båt og ellers alt det utstyr som var påkrevd etter deres stand og stilling i levende live
Bare Belle – En seriemorder fra Selbu

Bare Belle – En seriemorder fra Selbu er en dokumentar av Anne Berit Vestby om den kvinnelige seriemorderen Belle Gunness fra Selbu. Vestby, som selv er fra Selbu, brukte 5 år på å samle informasjon og nøste opp tråder i historien. Filmen hadde premiere på TV 2 i 2006.
Dokumentaren fikk terningkast 5 av avisene Dagbladet og Aftenposten.  
Filmen ble ikke plukket ut til Kortfilmfestivalen i Grimstad, men vist på AFI Docs-festivalen i Silver Spring, Maryland.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 400 meter kvinner

400 meter for kvinner var en del av friidrett under Samveldelekene 2018, og ble arrangert på Carrara Stadium fra 9 til 11. april 2018.
Didi Heiberg

Familie

Didi Heiberg het opprinnelig Hansine Didrike Tollefsen og het ved fremførelsen av sine første roller Didrike Tollefsen. Hennes far var maskinist Hans Tollefsen fra Jølster, og moren het Jacobine Gjertine Nygaard. Også to av hennes søstre hadde mindre roller ved Den Nationale Scene – Karen Dorothea Tellefsen (1859-94) og Jacobine Augusta (1870-90).  Hun ble 1. april 1885 gift med forfatter, teatersjef og dramatiker Gunnar Heiberg (1857–1929).

Liv og virke

Didi Heiberg debuterte ved Den Nationale Scene den 24. september 1882 i rollen som Agnes i Brand. Hun var Svanhild i Kjærlighedens Komedie (1883), Thora i De unges forbund (1883), Dagny i Hærmændene paa Helgeland (1884), Hedvig i Vildanden (urpremieren den 9. januar 1885). Regine i Gengangere (1985) og Rebekka West i Rosmersholm. Etter at Gunnar Heiberg kom til teatret som ny teatersjef i 1884, giftet hun seg med ham i 1885, og ble med ham året etter, da han reiste tilbake til Kristiania. 
I Kristiania hadde Didi Heiberg blant annet hovedrollen som Anna Hielm i ektemannens (altså Gunnar Heibergs) stykke Kong Midas, også i urpremieren Det Kongelige Teater i København den 17. januar 1890, og i den etterfølgende turneen på nordiske scener. Stykket ble ikke antatt på Christiania Theater, men hadde sin norske debut 17. april 1890 på Tivoliteatret. Ekteskapet med Heiberg – som hadde interessert seg for Oda Krohg i 1893 –  varte til 1896. Hun var igjen Agnes i november 1896, ved Dagmarteatret i København. I 1901 var hun engasjert ved Arbeidernes Teater i København.
Klostebol

Doping

Steroidet har påvist prestasjonsfremmende effekt og er på listen over forbudte stoffer av WADA. Det har tidligere blitt brukt av utøvere fra Øst-Tyskland.
Bruk av klostebol har ledet til suspensjoner av en rekke utøvere i ulike idretter, inkludert baseballspillerne Freddy Galvis fra Philadelphia Phillies i 2012 og Dee Gordon fra Miami Marlins i 2016, samt den olympiske utøveren Viktoria Orsi Toth i 2016.
13. oktober 2016 kunngjorde Norges Skiforbund under en pressekonferanse at langrennsløperen Therese Johaug hadde testet positivt for klostebol, etter bruk av kremen Trofodermin mot solforbrent leppe.
Lofothest

Lofothesten menes å være en norsk hesterase, Lofoten i Nordland fylke. Rasen skal ha dødd ut ut tidlig på 1900-tallet og ble brukt blant annet til å dra opp båter med. De var på størrelse med en liten Nordlandshest/lyngshest og var ca. 120 – 130 cm i mankehøyde.
Det står et eksemplar som sies å være av denne rasen utstoppet på zoologisk museum i Bergen fra 1899. 
Ser man litt nærmere på historie, er det mer sannsynlig at den utstoppede hesten kom fra Salten, og at den er en helt alminnelig type hest fra denne tiden. Den lange raggen er mest sannsynlig enten et resultat av at hestene i disse områdene levde utendørs, eller at den led av PPID (tidligere kalt Cushings desease), eller en kombinasjon av begge. Det samme gjelder det kjente bildet av en mørk hest med samme type pels. Denne kom antakelig fra Korgen. 
Det finnes mange bilder av hester fra dette området som ser ut som de andre små hestene fra Norge, tatt i samme tidsrom, så det er stor sannsynlighet for at alle disse er etterkommere av de samme hestene som har levd i Norge siden mer eller mindre jernalderen. Siden hestene i Lofoten bodde mest ute i hardt klima, er det naturlig at de ble litt mindre enn de andre hestene i Nord, og at de hadde lengre vinterpels. Mye kan også tyde på at de har blitt krysset med raser fra sør i Europa, som følge av import eller plyndring i vikingtiden, men dette gjelder forsåvidt ikke bare Lofoten, og antagelig ikke bare en enkelt hesterase. 
Omtale av Lofthesten i  NORDEN 1897:
”Totalinntrykket er gunstig og melder en gjennomgående symetrisk bygget og sterk hest, som ved ordentlig dressur (hva nu i høy grad mangler) ville gi en for forholdene aldeles utmerket passende hest , hvis dyder, når de ble kjent i andre distrikter, utvilsomt med tiden ville gi til en ikke ringe eksport".
Bembecia

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 11-29 mm for de artene som forekommer i Norge), slanke, mørke glassvinger. Størreslen kan variere svært mye innen en art. Forvingene er smale og med mørk fremkant. Hannens antenner er kledt med fine hår. Bakkroppen er slank, oftest med røde eller gule tverrbånd. Bakerst har den en haledusk. Beina er forholdsvis lange og kraftige.

Levevis

Den arten som finnes i Norge har larver som lever på røttene av urter i erteblomstfamilien.
Victor Ewald

Victor Ewald (født 27. november 1860 i St. Petersburg, død 16. april 1935 i Leningrad) var en russisk ingeniør, komponist og cellist.
Ewald er nok mest kjent for musikken han skrev for messinginstrumenter.
Halse og Harkmark

Halse og Harkmark (før 1865 kalt Mandals landdistrikt) var en kommune i Vest-Agder. Den besto av Halse sogn og Harkmark sogn, som var landdistriktene øst og vest for Mandal ladested og senere by.

Halse sogn

Halse sogn utgjorde det største området og omfattet både områdene vest for Mandalselva med Hilløy, Skogsfjord og Sånum, samt øst for elven med Ime, Skjernøy og Tregde

Harkmark sogn

Harkmark sogn utgjorde den østligste delen av kommunen, områdene rundt Harkmarkfjorden og til grensen til Søgne.

Historikk

Halse og Harkmark var en selvstendig kommune (herred) fra 1837 til den i 1964 ble slått sammen med Mandal by og Holum kommune til nåværende Mandal kommune. 
Halse og Harkmark var Norges sørligste kommune, og Skjernøy er den sørligste øya med bosetting i landet. Den andre store øya i kommunen var Hille, og Ryvingen fyr var et viktig landemerke i kommunen. Mens Harkmark sogn var sentrert rundt Harkmark kirke, hadde Halse sogn kirke sammen med Mandal by. Mandal kirke fra 1821 ble bygget på Halsefidja og en del av kirkeskipet omtales fremdelse av halsefolk som «Halsesida». 
Før sammenslåingen opplevde kommunen stor befolkningstilvekst. I 1951 var folketallet 2795, men det 12 år senere var steget til 3578. Kommunestørrelsen var på 105 km² ved sammenslåingen. Søren Jaabæk var lærer og kirkesanger i Halse og Harkmark kommune i en periode mens han bodde på Jåbekk. Han var også ordfører i kommunen. 
De eldre kommunale arkivkildene for kommunen finnes i dag hos Interkommunalt arkiv i Vest-Agder IKS(IKAVA). Dette inkluderer protokoller fra for eksempel kommunestyre, formannskap, fattigstyre, skolestyre og arkiver med blant annet personopplysninger i form av klientarkiver, skatteprotokoller, men også skoleprotokoller.
BCG-vaksine

BCG-vaksine er en suspensjon av Bacille Calmette Guérin, som er en svekket versjon av bakterien Mycobacterium bovis, som igjen er en slektning av Mycobacterium tuberculosis, bedre kjent som tuberkulose-bakterien eller tuberkelbakterien. BCG er den eneste godkjente vaksinen mot tuberkulose.

Historikk

Camille Guérin og Albert Calmette produserte BCG-vaksinen på Pasteur-instituttet i Paris i 1921. BCG-vaksinen ble gitt til spedbarn i Frankrike og flere andre land de neste ti årene og er nå en av verdens mest brukte vaksiner.

Effektivitet

Det er vist at BCG beskytter de minste barna mot de mest alvorlige formene av tuberkulose, og globalt sett regnes dette som den viktigste effekten av vaksinen. I andre aldersgrupper er vaksine-effekten mer omdiskutert, men studier tyder på at vaksinen har en effekt på å forhindre infeksjon på rundt 20 %, og på å forhindre sykdom på rundt 50 % i vår del av verden. I land nærmere ekvator er effekten av BCG hos større barn og voksne sannsynligvis dårligere. Effekt kan først ventes etter 6 - 8 uker.

BCG-vaksinasjon i Norge

I Norge var BCG-vaksinasjon påbudt for alle i aldersgruppen 12–14 fra 1947 til 1995. Fram til 2009 inngikk vaksinen i vaksinasjonsprogrammet for alle ungdommer. Fra 2009 inngår den bare i vaksinasjonsprogrammet for spedbarn med foreldre fra land med høy forekomst av tuberkulose. 
Som reisevaksine anbefales BCG-vaksinen for personer som skal være lenge i land med høy forekomst av tuberkulose. 
Fram til juni 2018 ble det gitt en generell anbefaling om BCG-vaksine til helsepersonell og studenter i helsefag. Etter juni 2018 anbefales BCG-vaksinen bare for enkelte ansatte med særlig smitterisiko.

Bivirkninger

Det er normalt at en får en opptil 1 cm stor byll som kan væske. Reaksjonen går tilbake etter 2–3 måneder, og de fleste får et synlig arr. Alvorlige bivirkninger er sjeldne hos personer med normalt immunforsvar.
Petaluma

Petaluma er en by i Sonoma County i California i USA.  Byen hadde 57 941 innbyggere i 2010 ifølge offisiell amerikansk statistikk.
Petaluma har et velbevart historisk sentrum.  Mange av bygningene ble stående etter det store jordskjelvet i 1906 med episenter i San Francisco.