google/wiki40b huggingface dataset:
Star Trek (film)

Handling

Historien fokuserer på de tidligste eventyrene til «James T. Kirk» og «Spock», og vil også ha flere andre karakterer som stammer fra den første serien, Star Trek og filmen Star Trek: The Motion Picture.

Mulige skuespillere

Mens William Shatner har indikert at han ikke vil spille i filmen sa Abrams i juli 2007 at produksjonen «prøvde desperat å finne en måte å få han med» men å «trykke han med...ville være en katastrofe». Den opprinnelige «Sulu» (George Takei) har også uttrykt håp om at han vil kunne være med i filmen.

Utelatte skuespillere

I en periode har det vært rykter om at Matt Damon skulle spille «Kirk» i filmen. Damon sa, etter å ha hørt ryktene, at han gjerne ville ha en «godkjennelse» fra William Shatner for rollen. Han kontaktet Abrams for å høre sannheten, bare for å høre at filmens «Kirk» var en yngre mann, og at han var «for gammel» for rollen. Damon kommenterte at hvis en fortsettelse ble laget, der «Kirk» var eldre enn det som Pine spiller, da ville han være interessert i den rollen.
Adrien Brody diskuterte rollen som «Spock» med regissør J. J. Abrams. James Kyson Lee ble vurdert til rollen som «Sulu», men siden Zachary Quinto allerede hadde fått rollen som «Spock», ville ikke produsentene av superhelt-serien Heroes miste enda en av sine skuespillere i 3 måneder. Abrams snakket også med Timothy Olyphant om en rolle.

Produksjon

20. april 2006 meldte Associated Press at den ellevte Star Trek-filmen var offisielt i produksjon. Ved å sitere kilder ved Paramount Pictures, rapporterte AP at filmen ville bli regissert og produsert av J. J. Abrams, best kjent som skaper og produsent av kjente og suksessfulle tv-serier som Alias og Lost, samt som produsent/regissør av Mission: Impossible III. Det meste av denne informasjonen ble senere bekreftet av Paramount.
7. januar 2007 annonserte J.J. Abrams at det første utkastet av scriptet var ferdig og ventet på «justeringer». Han bemerket at han trodde det ville tilfredsstille «ikke-trekkiene» og at det for de fans som elsket Star Trek også ville være fornøyde. Han sa at de ville begynne å filme i 2007, med lansering i 2008. Abrams avslørte ikke detaljer ved filmen eller plottet.
Filmingen begynte 7. november 2007. Opptakene vil vare 85 dager, og vil skje på 11 ulike scener bygget i studio hos Paramount, og der vil være to uker med opptak på lokasjoner på Island, samt på steder i Long Beach, California. Opptakene vil avsluttes i mars 2008.
Filmens budsjett har blitt estimert til over $130 million, men Leonard Nimoy kom med indikasjoner på en kostnad på ca. $150 millioner til slutt (den høyeste kostnaden for noen Star Trek-film).

Markedsføring

Den første reklamefilmen ble vist i forbindelse med premieren av Cloverfield 18. januar 2008. Reklamefilmene kom på internett tre dager senere. Et offisielt nettsted for filmen ble lansert samtidig og var linket til StarTrek.com.
Mysarus

Utseende

En liten (ca. 3 millimeter), avlang, matt brunlig gjødselbille. Oversiden er kledt med korte børster. Hodet er skovlformet med to små tenner på forkanten, med kornete overflate. Pronotum har kraftig punktur og to svake tverrfurer. Dekkvingene er nesten jevnbrede med kraftige punktstriper. Forbeina er kraftige gravebein.

Levevis

Biologien til denne arten er ukjent.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Peru.
Ischnotarsia

Levevis

Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Madagaskar.
Mitsuhisa Taguchi

Japans herrelandslag

Mitsuhisa Taguchi spilte 59 landskamper for Japans herrelandslag.
Haudegen

Haudegen (eller Station Haudegen) er en nedlagt tysk meteorologisk stasjon fra andre verdenskrig, og som ligger på den østlige siden av Wordiebukta i Rijpfjorden, sør i Prins Oscars Land i nordlige deler av Nordaustlandet, Svalbard. Stasjonen ble opprettet høsten 1944 for å bedre sikre tilgangen til meteorologisk informasjon, da flere tyske meteorologiske fly og skip var blitt skutt ned eller senket i løpet av krigen.
Stasjonen går for å være den best bevarte av flere tyske meteorologiske stasjoner fra krigstiden, og hovedbygningen og et uthus står fremdeles. Stasjonen er automatisk fredet som et kulturminne, og det er også innført ferdselsforbud i det umiddelbare området rundt bygningene. Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene. Sysselmannen fører utvidet oppsyn og vedlikehold av anlegget, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.
Konow

Konow er en norsk slekt fra Bergen, kjent fra handelshuset «Konow & Co». Slekten har sin opprinnelse i byen Konau på elven Elbens østside, en tre mils vei øst for Lüneburg. Friderich Ludvig Konow (død 1798) kom fra Mecklenburg til Bergen. I 1937 utkom en stor slektshistorie.

Slektsvåpen

Innvandreren Friderich L. Konow (død 1798) skal ha ført det våpenet som deretter er brukt som slektsvåpen og som kan beskrives heraldisk (blasoneres) slik: Skjold kløvd i sølv og blått; i 1. felt en fremkommende rød ørn, i 2.felt tre røde roser. Som hjelmtegn to vinger vekselvis delt i sølv og blått. Også ført med «vannliljer» i 2.felt eller med femoddete stjerner.
Hans Ditlev Franciscus von Linstow

Bakgrunn

Han studerte tegning og maling ved Det kongelige danske kunstakademi i København, samtidig med at han også studerte jus. Han avsluttet studiene i København i 1812 og reiste til Kongsberg der han i 1812–1814 var elev ved Bergseminaret. Han avsluttet ikke ingeniøroffiserutdannelsen, men studerte i stedet arkitektur ved siden av.

Karriere

Han arbeidet fra 1814 ved Christian Frederiks hoff og i tiden 1815–1818 var han regimentskvartermester og auditør ved det Akershusiske ridende jegerkorps. I tiden fram til 1820 var han brigadeauditør i kavaleriet og garnisonsauditør i Christiania.
Linstow ga undervisning, først i gipsklassen, og i årene 1822–1840 i bygningslære ved Den kongelige tegneskole i Christiania. 
Linstow og Grosch var sentrale i utforming av den unge hovedstaden Christiania. I 1823 fikk han oppdraget med å tegne Det kongelige slott i Oslo og var med på å utforme Slottsparken, herunder tegnet han Gardens vaktstue. Han hjalp også vennen Henrik Wergeland med byggingen av Grotten. Slottet ble bygget et stykke fra selve bybebyggelsen og Linstow la i 1838 fram plan for å knytte dette nærmere sammen med selve byen, noe som resulterte i den senere Karl Johans gate. Gaten fikk først navnet Slottsveien, og Linstow så for seg bebyggelse med offentlige bygg på begge sider av gaten og at byens tyngdepunkt skulle ligge i denne gaten fram mot Egertorget .
Linstow og Grosch utarbeidet også tegninger som grunnlag for et stort antall kirker på 1800-tallet. På eget initiativ laget Linstow «Udkast til Kirkebygninger paa Landet i Norge. Til Veiledning for de Kirke-Eiere som uden Architects Hjelp ville opføre Kirker» (trolig som følge av den fryktelige Brannen i Grue kirke) og i 1831 hadde han en samling mønsterteigninger for kirkebygg klar. I årene 1828–1831 utarbeidet Linstow mønstertegninger for norske kirker og rundt 80 kirker landet rundt ble oppført med utgangspunkt i disse tegningene; samt tilsvarende mønstertegninger for prestegårder. Flere åttekantede kirker i Agder ble oppført etter Linstows tegninger.
På oppfordring fra I.C. Dahl kom Heinrich Ernst Schirmer til Norge, hvor Schirmer ble Linstows assistent.
I 1885 ble Linstows gate i Oslo sentrum oppkalt etter ham. Denne går fra Wergelandsveien til Sven Bruns gate.
Emirates

Historie

Selskapet ble etablert i mai 1985 av emiratet Dubais regjering og begynte flyvninger den 25. oktober 1985 med flyvninger til Bombay, Delhi og Karachi. Europeiske destinasjoner kom i juli 1987 og Det fjerne østen i juni 1990. Emiratene skaffet seg en 40 % aksjepost og Management-kontrakt med Air Lanka 1. april 1998, nå kjent som Sri Lankan Airlines. Emirates SkyCargo er en underavdeling av Emirates.
Selskapet er 100% statseid og fraktet 12,52 million passasjerer i 2005. Antall ansatte den gang var 16 119. På 10 år er Emirates et av verdens raskest voksende flyselskaper, og Dubai Internatioal Airport (DXB) er blitt en av verdens travleste flypalsser med 66 431 533 reisende i 2013.

Sponsoravtaler

Emirates er sponsorer i flere store sporter over hele verden. I England er de hovedsponsor til Arsenal FC, hvor de har gitt navnet til hjemmebanen deres, Emirates Stadium. De sponser også den eldste fotballturneringen i verden, FA-cupen.
Emirates er også hovedsponsorer til store europeiske fotballag som AC Milan, Paris Saint-Germain og Real Madrid, Hamburger SV og SL Benfica.
I 2013 startet Emirates en femårig sponsoravtale med Formel 1. Merkevaren deres, "Fly Emirates", kan sees langs banene i alle løpene i sesongen, som foregår i 19 land verden over. Med avtalen startet også Emirates en F1-kanal på sitt underholdningssystem ombord, "ICE".
Emirates har også sponsoravtaler i rugby, tennis, golf, hestesport og cricket.
Østre Toten

Natur

Kommunen strekker seg langs vestsida av Mjøsa. Den beste dyrkingsjorda finnes i den nordlige delen av kommunen, mens den høyereliggende delen i sør er mer preget av skog og annen utmark. Området hever seg fra Mjøsa på ca. 120 meter over havet, til det høyeste punktet Torsæterkampen på 841 meter over havet. Lenaelva har innhentet seg som fiskeelv og begynner å nærme seg fordums tider, etter nesten å ha blitt kvalt av avrenning fra særlig landbruket.

Militæranlegg

Tidligere lå et av hærens kløvkompanier, i tillegg til hærens veterinærtjeneste på Starum leir. Dette anlegget er overtatt av Stiftelsen Norsk Hestesenter.  Denne ble nedlagt på starten av 1980-tallet. FLO-Sanitet (Sanitetsmagasin Sør-Norge) lå på Starum, men er nå nedlagt. Hele bygningsmassen er dessuten solgt slik at det nå ikke er igjen noe av FLO-Sanitet på Starum. Dessuten ligger deler av Steinsjøen skytefelt i Østre Toten kommune.

Næringsliv

Østre Toten er Opplands største jordbrukskommune. Dette gjenspeiler seg i kommunevåpenet som er en potetplante. Østre Toten er en av Norges største produsenter av potet og løk.
Kims fabrikker (som produserer potetchips) ligger på Skreia.
På Kapp lå en av Opplands større bedrifter. Det var Kapp Melkefabrikk, som ble bygd på slutten av 1800-tallet for produksjon av Dr. Sopps (1860–1931) oppfinnelse: kondensert melk uten sukkertilsetning.
De røde murbygningene er nå for en stor del restaurert og strutter av trivelig og inspirerende atmosfære med sin gamle sjel og flotte beliggenhet ved Mjøsa. Kapp Melkefabrikk er fremdeles en arbeidsplass, men det drives ikke lenger med melkeprodukter.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Hoffsvangen som ligger ved Hoff kirke, et par km øst for Lena.
Wankelmotor

En wankelmotor (også kalt rotasjonsmotor) er en bensinmotor konstruert av den tyske ingeniøren Felix Wankel på 1950-tallet. Den har ikke stempler og sylindre slik som vanlige to og firetaktsmotorer, i stedet har den en trekantet rotor som går rundt i et hus formet som en epitrocoide. Mellom rotorens sider og huset dannes det kamre som øker og minsker i volum. Rotoren går rundt et fast tannhjul som sitter i veivhuset ved hjelp av en eksentrisk aksel som kan sammenlignes med veivakselen på vanlige motorer. Wankelmotoren arbeider etter firetaktsprinsippet
Wankelmotoren ble brukt av NSU i bilen NSU Wankel Spider fra 1964 – og senere i NSU Ro 80 – men på grunn av tekniske problemer ble ikke dette noen suksess. Mazda benytter fremdeles motoren i sine sportsbiler, for eksempel Mazda RX-7 og Mazda RX-8.
NM i svømming utendørs 1964

NM i svømming utendørs 1964 ble arrangert i Frognerbadet i Oslo 7.-9. august 1964.
Gyldenlær

Gyldenlær eller gyllenlær er et kunsthåndverk til interiørdekorasjon. Bruken av gyllenlær i Europa nådde et høydepunkt på 1500 – 1600-tallet, men var vanlig i bruk til ca. 1750. Gyldenlær ble bl.a. brukt til tapeter. Ellers fremstilte man også duker, sengetepper, puter, belter, vesker, messehagel, bokomslag og sogar gulvtepper i gyldenlær. Fremstillingen var tidkrevende og kostbar og billigere fremstillingsteknikker overtok etter hvert så som for eksempel malte tekstiltapeter med de samme mønstrene. Gyllenlærsteknikker var lengst i bruk til trekk på stoler, kister og annet innbo som skulle holde eksklusiv standard. 
Håndverket kan i Europa spores tilbake til maurerne i Spania, og da disse ble fordrevet tok spanjolene opp faget. Fra byen Cordoba spredte faget seg til hele Europa. Mønstrene ble preget av stilmotene i Europa, fra gotikk til rokokko. 
I Nord-Europa var det særlig mange dyktige utøvere av gyldenlærfaget i Nederland. Her er det også bevart en rekke interiører dekorert med gyldenlærtapet. 
Til gyldenlær brukes skinn som er vegetabilsk garvet. Huder fra kalv, kvige, geit eller sau foretrekkes. Hudens narvside (hårsiden) skal vende opp og farges og belegges med bladgull. Mønsteret presses opp fra hudens kjøttside, og deretter fra narvsiden, slik at mønsteret fremstår i relieff. I Holland fant man omkring 1600 en metode for rasjonell produksjon av større kvanta. Skinnet påføres gelatin som blader av gull og sølv festes i. Deretter skal skinnet hvile, før det males med oljefarge. 
Gyldenlær var tidkrevende å produsere, og materialene var kostbare. Produkter dekorert med gyldenlær var derfor forbehold de velstående. 
I dag er gyldenlær å regne som et utdøende håndverk. Norges Gyllenlærlaug arbeider for å opprettholde faget og kunnskapen som hører til.
Hans Meyer

Bakgrunn

Meyer ble født i Hildburghausen i Thüringen som sønn av forleggeren Herrmann Julius Meyer. Han studerte natur- og statvsvitenskap og gikk i 1884 inn i virksomheten til faren, Bibliographisches Institut.

Oppdaging

Etter reiser til Øst-Asia (1886) og Nord-Amerika, så vel som Sør-Afrika (1886), tok Hans Meyer til å forske på Kilimanjaro. I 1887 greidde han for første gang å passere den daverande bregrensen ved 5 500 moh. På grunn av mangelfullt utstyr måtte han avbryte ekspedisjonen. Før han forlot Afrika reiste han gjennom Kinganidalen og Usaramo.
I midten av august 1888 la han i vei for andre gang, denne gangen sammen medmed Oskar Baumann. Etter at de hadde utforsket fjellregionen Usambara forlot bærerne ekspedisjonen på grunn av et opprør som hadde brutt ut ved kysten. Meyer og Baumann var dermed nødt til å avbryte reisen og dra tilbake til kysten. Der ble de tatt til fange og mishandlet av opprørlederen Buschiri. De kom seg fri ved å betale en stor sum løsepenger.

Kilimanjaro

For tredje gang la Meyer i 1889 ut på en ny reise, denne gangen sammen med Ludwig Purtscheller fra Salzburg. Den 6. oktober 1889 sto Meyer på det høyeste punktet av kraterkanten til Kibo, som han døpte «Kaiser-Wilhelms-Spitze». Til forskjell fra Victoria-sjøen fikk altså Kilimanjaro navn av en tapende kolonimakt, og har dermed også fått holde på det afrikanske navnet sitt. Meyer fikk også ny kunnskap om Ugwenfjella på denne reisen.

Senere

Hans Meyer drog i 1894 til Kanariøyene, og i 1898 på nytt til Kilimanjaro, de gikk rundt fjellet og slo fast at det tidligere hadde vært en isbre der. I 1903 drog han til Kordillene i Ecuador.
Hans Meyer ble utnevnt til professor i 1899, og fra 1901 var han medlem av det tyske kolonirådet. Han døde i Leipzig den 5. juli 1929.
Varmedøden

Geometri

For at universet skal kunne ekspandere i det uendelige, må universets form som helhet være flat eller hyperbelsk; denne forutsetningen kommer fra universets tetthet i disse spesielle geometriske formene. Det finnes tre sannsynlige muligheter for universets form.

Tetthet

Hvis universet er hyperbelsk, noe som vanligvis avbildes som en salform, må tettheten være lavere enn den kritiske tettheten (som er ca. 3 hydrogenatomer pr kubikkmeter), noe som betyr at universet ikke er tungt nok til å kollapse på grunn av gravitasjon. Hvis universet er flatt, vil tettheten være nøyaktig på det kritiske punktet, noe som også vil hindre universet i å kollapse. Hvis universet er tyngre enn det kritiske punktet, vil det resultere i et krympende univers som leder til en annen teori kalt «the Big Crunch». For at Big Crunch-scenarioet skal inntreffe, må universets form være sfærisk. Problemet med å måle universets nåværende tetthet, er at mesteparten av massen i det er usynlig for oss, og det er en teori om at størstedelen av universet kan være laget av mørk materie, en hypotetisk, usynlig form for masse i rommet.

Ekspansjon

Universets utvidelse er hele grunnlaget for teorien om varmedøden. Hvis universets form er hyperbelsk, vil det nå en fast ekspansjonsrate og utvide seg i evighet. Dette vil bety at universet aldri egentlig «dør». Hvis universet er flatt, vil det fortsette å utvide seg inntil det når en ekspansjonsrate på null; et univers i dette scenarioet vil heller aldri «dø».

Problemer

Termodynamikkens første hovedsetning sier at energi ikke kan skapes eller ødelegges. Derfor kan ikke den kinetiske energien til partikler (varmeenergi) nå absolutt null. Newtons første lov sier også at objekter i bevegelse forblir i bevegelse så lenge de ikke blir påvirket av en kraft. Derfor vil partikler fortsette å reise rundt i universet og fortsatt inneha kinetisk energi (varmeenergi).
Lipa City

Lipa City er en by i Filippinene som ligger i provinsen Batangas i regionen CALABARZON. Den har 332 386 innbyggere (2015).
Byen er inndelt i 72 smådistrikt, barangayer, hvorav 27 er klassifiserte som landsbygdsdistrikt og 45 som tettsteddistrikt.

Kilder

National Statistical Coordination Board, Filippinerna
Kargil (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 143 388 innbyggere i distriktet, mot 119 307 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 8,89 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,23 % i 2011. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter var 978.
Tenaska Armstrong gasskraftverk

Tenaska Armstrong gasskraftverk er et varmekraftverk i delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 640 MW, fordelt på 4 like store blokker med moderne gassturbiner. Operatør er Tenaska Inc.
Utstyret er vesentlig levert av General Electric. Anlegget ble bygget ut i årene 2000–2002. Brenselkilden er naturgass.
Radio- og TV-tårnet i Riga

Radio- og TV-tårnet i Riga (latvisk: Rīgas radio un televīzijas tornis) er den høyeste konstruksjonen i Riga, hovedstaden i Latvia. Det høyeste punktet når 368,5 meter opp, noe som gjør det til det tredje høyeste tårnet i Europa, og det høyeste i EU. 97 meter opp på tårnet er det en observasjonsplattform, den høyeste i byen, hvor man kan se mesteparten av byen og omlandet. I godt vær kan man også se Rigabukten.
Tårnet er bygget på en øy kalt Zaķusala i midten av elva Daugava. Fundamentet til tårnet ligger omtrent 7 meter over havet. Tårnet er bygget for å tåle sterk vind opp til 44 sekundmeter uten å gi merkbare vibrasjoner.
Det er to heiser i tårnet, en i det nordøstre beinet og en i det sørvestre beinet. Det tredje beinet inneholder trappene.
Tårnet startet kringkasting i 1986.
Sjernarøy

Sjernarøy er en tidligere selvstendig kommune i Rogaland fylke, opprinnelig del av Hinderaa formannskapsdistrikt.

Historie

Sjernarøy ble egen kommune da Hinderaa kommune ble delt 1. januar 1868. Sjernarøy hadde ved opprettelsen 922 innbyggere.
1. januar 1965 ble Sjernarøy slått sammen med Fisterøyene i Fister, en del av Jelsa og Finnøy kommune til den nye Finnøy kommune. Sjernarøy hadde ved sammenslåingen 819 innbyggere.

Beliggenhet

Bjergøyna er den største av de sju øyene og er forbundet til Aubø med bru. Fra Aubø er det bru over til Eriksholmen, videre til Kyrkjøy, Tjul, Nord-Talgje og Helgøy. Nord-Hidle er den eneste av Sjernarøys syv øyer uten broforbindelse.

Annet

Blant kjente personer som kommer fra Sjernarøy kan nevnes forfatteren Alfred Hauge og politikeren og teologiprofessoren Berge Furre.
Norgesmesterskapet i poker 2006

NM 2006 – For første gang på fremmed jord
Norgesmesterskapet i poker 2006 ble avholdt på Tamumstrand hotell i Grebbestad i Sverige. Dette var første gang NM ble avhold utenfor Norge, og det ble også satt ny rekord i Main Event med 315 deltagere.
Dette var første året som Johnny Lodden spilte NM, og han endte opp på tredjeplass i Main Event. Morten Bremseth fra Trøndelag kom på andreplass, mens det var Jan Erik Sørensen fra Skien som stakk av med seieren. Sørensen vant senere også en NM-tittel til, da han vant HORSE i 2011.
Freisinnige Vereinigung

Freisinnige Vereinigung (FVg, også FrVgg) var et tysk, næringsliberalt parti under Det tyske keiserrike, fra 1893 til 1910. Partiet var løst organisert og hadde karakter av et valgforbund. Det representerte borgerlige kretser og fikk den største oppslutningen ved Bremen og øst for Elben. FVg oppnådde representasjon i Riksdagen ved valgene i 1893, 1898, 1903 og 1907. Partiets forløper var Deutsche Freisinnige Partei og etterfølger Fortschrittliche Volkspartei.

Historie

Partiet oppsto gjennom en splittelse av Deutsche Freisinnige Partei. Seks av partiets medlemmer av riksdagen, blant andre Georg von Siemens, stemte for rikskansler Leo von Caprivis militærbudsjett, som var mot DFP's linje.
Etter forslag fra partiets leder Eugen Richter ble de seks ekskludert fra partiet. Utbryterne fikk senere uventet støtte fra partiets moderate gruppering ledet av Karl Schrader (1834–1913). Sammen med de seks utbryterne dannet Schraders gruppe Freisinnige Vereinigung.
Medlemmene av det nye Freisinnige Vereinigung var omtrent de samme personer som i perioden 1880 til 1884 hadde dannet Liberale Vereinigung. Dette partiet fusjonerte i 1884 med Deutsche Fortschrittspartei til Deutsche Freisinnige Partei. Den gjenværende, venstreorienterte partigruppe omkring Eugen Richter, dannet i 1910 Freisinnige Volkspartei.

Politikk

I valgkampen til riksdagsvalget i 1893, gikk Freisinnige Vereinigung inn for en liberal handels-, skatte- og tollpolitikk. Begge de liberale partiene gikk imidlertid tilbake ved valget, der Freisinnige Vereinigung oppnådde kun 13 mandater.
Blant de kjente medlemmene hørte publisisten Hellmut von Gerlach, teologen Friedrich Naumann, Rudolf Breitscheid og kvinnesakskvinnen Helene Lange.
Partiets tyngdepunkt lå ved Bremen, der partiet ble det største ved riksdagsvalget i 1893, og dessuten i Pommern, Schleswig-Holstein og Mecklenburg-Strelitz. Nesten to tredeler av partiets kandidater til valget i 1898 kom fra områder øst for Elben.
Freisinnige Vereinigung representerte næringsliberale og høyborgerlige interesser. De hadde dermed gode forbindelser til ulike handelskamre og finansiljøer i Tyskland. Partiet støttet rikskansler Bernhard von Bülows kolonipolitikk og marinelovgivningen til Alfred von Tirpitz. Dette gjaldt i motsetning til Freisinninge Volkspartei. FVg nærmet seg på denne måten synspunktene til Nationalliberale Partei, samtidig som NLP åpnet for venstreliberale partier.
Freisinnige Vereinigung ble i løpet av sin levetid mer et valgforbund enn et parti. FVg søkte samarbeid med andre liberale grupperinger fra sak til sak. Det var først i 1910 at de liberale, ved stiftelsen av Fortschrittliche Volkspartei at de liberale samlet seg i ett parti.