google/wiki40b huggingface dataset:
Tim – en fortelling om kjærlighet

Handling

Filmen handler om den mentalt tilbakestående 24-årige Tim, som tilfeldig blir kjent med Mary, som er en ensom, middelaldrende forretningskvinne som har flyttet til Sydney fra USA. Ut fra et gryende vennskap mellom dem, utvikler det seg til dyptfølt kjærlighet, – og de gifter seg.

Om filmen

Filmen ble tildelt tre priser av Australian Film Institute. Mel Gibson for beste mannlige hovedrolle, Alwyn Kurts for beste mannlige birolle og Pat Evison for beste kvinnelige birolle.
Filmen innbrakte drøyt 800 000 australske dollar i Australia. Produksjonskostnadene var på ca 600 000 dollar.
Filmen ble innspilt sensommeren 1978 i Sydney, Australia.

Annet

En amerikansk nyinnspilling ble produsert for TV i 1996 under tittelen Mary & Tim.
Nordiskrekordhistorikk på 100 m fri

Oversikt over utviklingen av nordiske rekorder på 100 m fri (svømming) for både langbane (50 meter) og kortbane (25 meter).
Jingxing gruvedistrikt

Jingxing gruvedistrikt (kinesisk: 井陉矿区; pinyin: Jǐngxíng Kuàngqū) er et gruvedistrikt i Shijiazhuang i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 61 000. Jingxing er også navnet på et fylke i samme by.
Sync (Unix)

sync er et standard systemkall i operativsystemet Unix og Unix-liknende systemer. Sync foretar en bekreftelse til harddisken om alle data i operativsystemets filsystem databuffere, dvs data som har blitt skedulert for å skriving via I/O-systemkall. Høyere nivåers I/O-lag slik som stdio kan vedlikeholde separate buffere for seg selv.
Som en funksjon i C er kallet fsync() vanligvis deklarert som void sync(void) i <unistd.h>.
Kvegfamilien

Beskrivelse

Alle medlemmene i denne familien er planteetere og har fire mager, noe som gjør at de fleste artene kan fordøye føde som er for næringsfattig for mange andre dyr, hovedsakelig gress. Ingen dyr er i stand til å fordøye cellulose direkte; på samme måte som (for eksempel) kenguruer og termitter, må oksedyr lite på bakterier i magen som bryter ned cellulosen ved gjæring.
De største oksedyrene kan veie langt mer enn ett tonn og ha en skulderhøyde godt over to meter, for eksempel indisk gaurkveg (Bos gaurus). De minste kan veie mindre enn to kilo og er på størrelse med en tamkatt, for eksempel den afrikanske kongeantilopen (Neotragus pygmaeus). Noen er kraftige og muskuløse, andre lettbygd med små kropper og lange bein. Mange arter trekker sammen i store grupper med komplekse sosiale strukturer, mens andre stort sett holder seg for seg selv. Oksedyrene finnes i mange ulike habitater, fra ørken til tundra og fra tette tropiske skoger til bart fjell.
På grunn av størrelsen og vekten på det komplekse fordøyelsessystemet, har mange oksedyr en solid, stutt kroppsbygning; de mer grasiøse medlemmene av familien pleier å være mer selektive i matveien.
Andreas Mathias Anderssen

Virkesteder

Anderssen reiste fra Selje til Bergen for å søke tjeneste i 1867, og innen 1875 hadde han utdannet seg og etablert seg som selvstendig fotograf. Anderssen drev atelier på ulike adresser i Bergen frem til 1907. De eldste bildene hans er påført adressen «James Hansen Gaard på Strandgaden», det vil si Strandgaten 26. Senere flyttet Anderssen atelieret sitt til Halvkandebakken 4 (perioden 1885-1902) og deretter til Rosenbergsgate 17 (perioden 1902-1907). I 1907 flyttet Anderssen virksomheten sin for siste gang, denne gangen til Veblungsnes i Indre Romsdal. Produksjonen til Anderssen indikerer at oppdragsfotografering rundt om i bygdene i Hordaland, Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal har vært en del av inntektsgrunnlaget hans.

Norsk Forfatter-Galleri og Norsk Kunstner-Galleri

I løpet av 1880- og 1890-årene utførte Andreas Mathias Anderssen et større oppdrag for Mathias Askevold som hadde samlet inn bilder av kjente kulturpersoner i samtida. Samlingen til Askevold omfattet hovedsakelig bildetyper som maleri, tresnitt og litografi. Anderssen fikk i oppdrag å avfotograferte hele bildesamlingen. Anderssen sine reproduksjoner er i dag å finne ved Billedsamlingen, Universitetsbiblioteket i Bergen i form av 8 store album med navnene Norsk Forfatter-Galleri og Norsk Kunstner-Galleri.

Samlinger etter fotograf Anderssen

I mai 2010 publiserte Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane en samling med glasplatenegativ etter fotograf Andreas Mathias Anderssen til fri bruk på Flickr Commons. Billedsamlingen ved Universitetsbiblioteket i Bergen og Fylkeskonservatoren i Hordaland har også originalt fotomateriale etter Anderssen i sine samlinger.
.pa

Pennsylvania

Ettersom "PA" også er forkortelsen for den amerikanske staten Pennsylvania, så er domenet av og til blitt brukt i den betydningen, men dette er ikke blitt særlig utbredt.
VideoLAN

VideoLAN er et prosjekt som utvikler programmer med fokus på de fleste media formater. Prosjektet fokuserer på at alle programmene skal lages plattformuavhengig og slik at de blir åpen og fri for brukerne gjennom bruken av GPL lisensen.
Google er en storbruker av VideoLAN's teknologi, spesielt VLC til sin nettside Google Video.
Bergen fallskjermklubb

Bergen Fallskjermklubb (BFSK) er en fallskjermklubb med base på Flesland flyplass, utenfor Bergen. 
BFSK sitt første hopp ble gjort påsken 1971. 
Klubben eier et Cessna 182 fra 1974 som bærer navnet Malvin. Dette flyet har registrering LN-DBY. Flyet fikk ny motor i 1999 og i 2009.
Tårnedammen

Tårnedammen var en dam bygget ca. 1950, beliggende i Sør-Varanger kommune i Finnmark og tilhørte selskapet AS Sydvaranger i Kirkenes. Dammen var en murdam bygget opp av stein av varierende størrelser. Damhøyden var ca. åtte meter og bak dammen stod det ca. fem millioner kubikkmeter vann. På våren i 1979 ble det dambrudd, og både bedehus, hytter, kraftlinjer og riksveien ble dratt på sjøen. Folk ble innesperret i en bolig da vannmassene stod opp over veggen på huset. Magasinet på fem millioner kubikkmeter ble tømt i løpet av to døgn. Ingen mennesker ble skadet.
Årsaken til dambruddet var at nålestengslet for flomavledning ikke tålte istrykket og havarerte, noe som igjen førte til at hele dammen havarerte. Nålestengslet var bygd av 4x4 tommer plank.
Kraftverket på 1,5 MW ble nedlagt etter hendelsen.
Artsdatabanken

Artsdatabanken er en nasjonal kunnskapsbank for naturmangfold. Artsdatabankens viktigste oppgave er å forsyne offentligheten, forskningsmiljøer og forvaltning med informasjon om arter og naturtyper i Norge.  Kunnskap som finnes hos museer, forskningsinstitutter, forvaltningsorganer og frivillige organisasjoner, blir samlet under en felles plattform og gjort allment tilgjengelig gjennom Artsdatabanken.
Artsdatabanken gir ut risikovurderinger av arter og naturtyper i Norge, blant annet Norsk rødliste (arter som har risiko for å dø ut fra Norge) og Fremmedartslista (fremmede arter som kan utgjøre en risiko i norsk natur). Den administrerer også Artsprosjektet som gir tilskudd til å kartlegge arter i Norge, med spesiell vekt på de artene man vet lite om i dag.

Organisasjon

Artsdatabanken ble opprettet i 2005 etter mønster av den svenske ArtDatabanken. Den holder til i Havnegata 9 på Pirsenteret i Trondheim. Fra 1. januar 2018 er Artsdatabanken en selvstendig, bruttofinansiert etat under Klima- og miljødepartementet. Den er faglig uavhengig, har eget styre og egen direktør.  
Bror Yngve Rahm er styreleder og Einar M. Hjorthol er direktør.

Historie

Fra 2005 til 2017 var Kunnskapsdepartementet eierdepartement og Artsdatabanken var administrativt knyttet til NTNU. Ivar Myklebust var direktør (Nils Valland var konstituert direktør høsten 2017). Styrelederne var Karl Baadsvik (2004-2007), Stein Lier-Hansen (2008-2014) og Bror Yngve Rahm (2014-)
Tye Sheridan

Karriere

Tye Sheridan begynte sin skuespillerkarriere med å spille i Terrence Malicks eksperimentelle film The Tree of Life (2011), hvor også Brad Pitt, Sean Penn og Jessica Chastain var med. Hans første hovedrolle kom i Mud (2012), hvor han spilte mot blant andre Matthew McConaughey og Reese Witherspoon. I 2013 spilte han mot Nicolas Cage i dramafilmen Joe. I 2016 skal han spille Scott Summers/Cyclops i storfilmen X-Men: Apocalypse.
Symbrenthia

Utseende

Små til middelsstore, brokete sommerfugler, gjerne farget i oransje og mørkbrunt. Bakvingen har en skrått utoverrettet tagg ved bakhjørnet. Artene ligner gjerne mye på slekten Neptis (Limenitidinae).
Vingens underside er livlig spraglete i hvitt, svart og oransje.

Levevis

Artene besøker gjerne blomster.
Larvene lever på planter i neslefamilien (Urticaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Kashmir i vest til Sulawesi i øst.
Solblom

Ikke-synlige trekk

Rotnettet består av vannrette jordstengler som bærer de grove, trevlede røttene. Planten indeholder flere stoffer som har en innvirkning på kroppen, bl.a. arnicin, fytosteroler, sesquiterpen-laktoser, flavonoider, karotenoider og en eterisk olje. Uttrekk av solblom kan være allergifremkallende, særlig på grunn av sesquiterpenlaktonet helenalin og derivater av den.

Størrelse

0,60 x 0,25 m (60 x 25 cm/år), heri ikke medregnet planter som dannes ved skudd fra den krypende jordstengel.

Utbredelse

Planten er utbredt over det meste av Nord-Europa, i fjell og på andre lysåpne biotoper hvor jordbunnen er fuktig.

Norge

Planten har hatt stor utbredelse i Sør-Norge knyttet til slåtteeng og beitemark, men har gått sterkt tilbake på grunn av gjengroing etter at beiting og slått har tatt slutt. Den er kommuneblomst for Bømlo kommune. 
I mai 2008 fikk Valle kommune postkort fra miljøvernminister Erik Solheim med bønn om å ta spesielt godt vare på denne truede arten.

Sverige

Planten finnes i vestlige del av Sverige under navnet «slåttergubbe» eller «hästfibba».

Danmark

I Danmark finnes den i lyse skoger, på enger og på ikke alt for sure heder, men planten, som de kaller «volverlej» er blitt sjelden, og den er i stadig tilbakegang.

Italia

Solblom finnes også i de italienske østalper.

Bruk

Uttrekk av planten («Arnikatinktur») brukes i fytoterapi mot blåmerker og hevelser men skal ikke brukes på sår eller sprukne hud. Se ovenfor angående risikoen for allergi.
Falsovelleda

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika..
Rødknappfly

Utseende

Et lite til middelsstort (vingespenn 23 – 29 mm), tettbygd, gulbrunt nattfly. Antennene er lange og kraftige. Forvingen er lyst gulbrun, midtfeltet oftest litt mørkere. Den har vanligvis markerte, brune mellomlinjer som avgrenser midtfeltet (særlig hos hannen). Nyremerket er lite, smalt og lyst, noen ganger hvitt. Bakvingen er gråbrun. Larven er lysbrun med en perlekjede-formet, mørkere brun ryggstripe.

Levevis

Arten har larver som lever på ulike urter.

Utbredelse

Den finnes i Europa og Sibir. I Norge er den vanligst på det sørlige Østlandet, det finnes dessuten mer isolerte funn fra Vest-Agder, Møre og Romsdal og Sør-Trøndelag.
Tôlanaro

Tôlanaro er en liten by i Toliaraprovinsen på sørøstkysten av Madagaskar, og har omtrent 7000 innbyggere. Byen er administrasjonssenter for regionen Anosy.
Bredo Greve (arkitekt)

Utdannelse

Greve fikk sin utdannelse ved Technische Hochschule i Berlin fra 1893 til 1895.

Praksis i Berlin

Etter skolegangen arbeidet han som assistent for professor og arkitekt Bruno Schmitz (1858–1916) i Berlin frem til 1897.

Egen praksis

Han dro så hjem til Kristiania og startet egen praksis i 1897.

Arkitektkonkurranser

Allerede i begynnelsen av sin praksis vant han han flere arkitektkonkurranser, blant annet Kunstindustrimuseet i St. Olavs gate 1 sammen med Ingvar Hjorth, samt Kunst- og håndverksskolen i Ullevålsveien 5 med et monumentalt utkast.

Norges Brannkasse

Sammen med Heinrich Jürgensen vant han også førstepremien om kontorbygg for Den almindelige Brandforsikrings-Indretning (Norges Brannkasse) i Wergelandsveien 1, men denne bygningen ble revet mot sterke protester i 1977.

Hovedbygningen ved NTH i Trondheim

Det monumentale var også sentralt i det som regnes som hans hovedverk. Greve vant tredjepremie i konkurransen om hovedbygget til det nyopprettede Norges tekniske høgskole i 1901 (bildet). Siden Greves utkast var billigst ble hans utkast kalt Vis-à-vis Domkirken likevel valgt av komiteen. Bygget, som har en hovedfasade av råkopp, stod ferdig i 1910 og ble fredet i 1994.

Andre bygg og villaer

Greve tegnet videre en rekke villaer i Kristiania samtidig som han vant større arkitektkonkurranser for en rekke institusjoner. I 1921 vant han blant annet konkurransen om bygget til Handelshøyskolen i Bergen, Norges veterinærhøgskole (1912–1925) og hovedbygningen til Statens Institutt for Folkehelse (1930).

Verv og premier

Greve ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden i 1910. Han satt også som formann av Norske arkitekters landsforbund (NAL) i perioden 1916 til 1920.

Slekt

Greve tilhører Greve (slekt) og Gulbranson (morssiden)

Foreldre

Moren het Blanca Olivia Juell  (1836–1918), datter av Minda Gottlebine Ramm Juell (1811-1884) og Prokurator Fredrik Christian Juell  (1804-1881) ( Faren het Mathias Sigwardt Greve (1832–1912) og var direktør ved Sykehuset Namsos fra 1858 til 1964.  Greve var nevø av godseier Carl August Gulbranson (1831-1910).

Søsken og søskenbarn

Greve var bror av billedveveren Ulrikke Eleonore Sigwardt Greve og forfatteren Signe Greve Dal, samt fetter av arkitekten Georg Greve og maleren Bernhard Greve. Han var fetter av godseier Axel Fridtjof Gulbranson (1866-1950) og general Carl Hagbarth Gulbranson (1870-1940).

Ektefelle

Greve giftet seg i 1902 med Esther Hougberg (1878–1939), datter av Sven Hougberg som var medlem av Det keiserlige senatet for Finland.

Barn

Sønnen Jan Greve ble lege og far til filmregissøren Bredo Greve og skuespilleren Ulrikke Greve.  Også Anita Greve var deres barn.
Wise Bay

Wise Bay er en isfylt bukt ved enden av Ekbladbreen i Antarktika, som åpner opp mot Rossisen like vest for Driscoll Point. Den ble navngitt av New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition (NZGSAE) (1959-60) etter K.C. Wise, som var et ekspedisjonsmedlem og overvintret i 1959.
Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab

Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab (NFDS) var et norsk rederi som ble stiftet 28. januar 1857 i Trondheim. Bak opprettelsen stod en rekke av byens handelshus. Formålet var i første omgang å drive rutetrafikk til Hamburg i Tyskland. Rederiets første fartøy var  hjuldamperen DS «Nidelven».
I 1893 var rederiet en av medstifterne til Hurtigruten. NFDS hadde et nært samarbeid med Det Bergenske Dampskibsselskab (BDS), selv om de også var rivaler. NFDS drev fortsatt andre kystruter og utenlandsruter.
Etter århundreskiftet utviklet rederiet seg fra å være et rederi for lokale handelsinteresser til å satse bredt på både Hurtigruten, den gryende turisttrafikken og trampfarten. I 1925 kjøpte rederiet den britiske kongeyachten Aleksandra og satte den inn i hurtigrutetrafikken under navnet DS «Prins Olav».
De to verdenskrigene rammet NFDS hardt, og rederiet mistet om lag halvparten av sin tonnasje, i tillegg til mange medarbeidere. Fra midten av 1950-årene var flåten intakt igjen og NFDS utviklet seg til en betydelig shipping-aktør i norsk sammenheng. Rederiet hadde nå interesser i både bulkfart, cruisefart og oljevirksomhet.
I 1984 sikret Norcem seg majoriteten i rederiet, og slaktet det. Rederidelen ble omdøpt Nordenfjeldske Shipping, og ble i 1985 solgt til Kosmos AS og formelt underlagt BDS. Det som var igjen av Nordenfjeldske Shipping fulgte med på lasset da BDS ble solgt til RoNoTro i desember 1988. Hurtigruteskipene ble formelt overført til Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS) i august 1989.
NFDS hadde skip i hurtigrutetrafikk fra 1895 til 1989.
Egeria (pilegrim)

Egeria, Etheria, Eucheria, Aetheria eller Silvia, var en kvinne fra Spania som levde på slutten av 400-tallet og er kjent for at hun dro på en pilegrimsreise til Det hellige land og skrev en beretning på latin om sine reiser som har hatt ulike titler, blant annet Peregrinatio Ætheriæ, Itinerarium Egeriae, eller Peregrinatio ad Loca Sancta.
Peregrinatio Ætheriæ var en del av et brev, en reiserapport til noen kvinner hjemme om en reise som varte i over tre år gjennom det meste av Det østlige romerske riket. Kun fire måneder av fortellingen er blitt bevart, men Valerius, en spansk munk på 600-tallet, fortalte om innholdet som var gått tapt, kanskje så mye som to-tredjedeler av helheten.

Usikkerhet

Hennes navn er usikkert, ulike kopier av Valerius' brev kaller henne for Egeria, Etheria, eller Aetheria, og hvor hun kom fra er også usikkert, men kanskje fra nordvestlige Spania, eller kanskje rundt området Rhône i Gallia, og tidspunktet for hennes reise er heller ikke sikkert, men antagelig rundt 380-tallet, kanskje 381–384. 
Ettersom Valerius kaller henne for en nonne, og ettersom hun skriver til sine «sorores» (latin for «søstre») har man antatt at hun var en nonne, men andre, blant annet Hagith Sivan (1988), har påpekt at det var vanlig på denne tiden å kalle en annen kristen for «bror» eller «søster». En pilegrimsreise av en lekmannskvinne var heller ikke uvanlig. Det synes som om Valerius selv trakk en forhastet konklusjon av hennes bruk av «sorores». 
Det er en del som antyder at hun ikke var en nonne, blant annet hennes frihet til å gjøre en slik pilegrimsreise, hennes nivå av utdannelse, og hennes emner som fokuserer på severdigheter og ikke mirakler, tilsvarende som vi har fra munker på denne tiden. Det synes mer sannsynlig at hun var en rik kvinne fra de midterste samfunnsstender som skrev til sine venninner hjemme. Vi vet heller ikke om hun nådde hjem igjen.

Manuskriptet gjenfunnet

Egeria skrev hennes observasjoner i et brev som senere har blitt titulert som blant annet Itinerarium Egeriae, eller Reisene til Egeria. Det blir stundom også kalt for Peregrinatio Ætheriæ (Pilegrimsreisen til Aetheria) eller Peregrinatio ad Loca Sancta (Pilegrimsreisen til Det hellige land) eller en sammenstilling av disse variantene. 
Den midterste delen av Egerias brev har blitt bevart for ettertiden og ble kopiert inn i Codex Aretinus som ble nedtegnet ved Monte Cassino på 1000-tallet. Begynnelsen og slutten har derimot gått tapt. Denne Codex Aretinus ble gjenoppdaget i 1884 av den italienske lærde Gian Francesco Gamurrini, som fant manuskriptet i et klosterbibliotek i Arezzo.

Betydning

Manuskriptet har blitt oversatt flere ganger, men kanskje den mest anbefalte oversettelsen for de fleste er John Wilkinson, Egeria's Travels (1999), spesielt ettersom den inkluderer støttende dokumenter og noter. En annen engelsk oversettelse er Gingras utgave i bokserien Ancient Christian Writers.
Itinerarium Egeriae har gitt forskerne verdifull informasjon ikke bare geografi i Midtøsten og om tidlig kristendom, men også om utviklingen av grammatikk og ordforrådet i vulgærlatinen.
Helge Sivertsen

Biografi

Faren Nils Sivertsen rektor på Sund folkehøgskole, så Helge Sivertsen vokste opp i Inderøy fra 1916. Han gikk på folkehøgskole og tok artium i 1933, studerte i Oslo og økonomisk historie i Oxford, og ble cand.philol. i 1940. Han arbeidet som lærer 1941–43, deltok i Milorg 1943–45. Etter krigen var han sekretær for Undersøkelseskommisjonen av 1945 1945–47. Sivertsen var skoledirektør i Oslo, Akershus og Østfold 1956–60, skoledirektør i Oslo og Akershus 1966-70 og skolesjef i Oslo 1971–81.
Sivertsen var statssekretær i Kirke- og undervisningsdepartementet 1947–56, kirke- og undervisningsminister 1960–63 og 1963–65. Han satt i Arbeiderpartiets sentralstyre 1969–75. Han deltok i en lang rekke utvalgsarbeid, styrer og utredninger.
Som kirke- og undervisningsminister var Sivertsen ansvarlig for opprettelsen av Norsk kulturråd. Sivertsen mottok Norsk kulturråds ærespris i 1984.
På 1930-tallet var Sivertsen en av Norges fremste friidrettsutøvere. Spesialgrenen var diskos. Han ble norsk mester to ganger, i 1934 og 1935. Han representerte Norge i OL i Berlin i 1936, der han endte på 10.-plass i diskoskonkurransen etter et kast på 45,89 meter.  Hans personlige rekord var 47,72 meter, satt på Bislett stadion 16. juli 1936.
Han var gift med Merle Five, og var dermed svigersønn av Håkon Five.
Vilhelm Lauritzen Arkitekter

Vilhelm Lauritzen Arkitekter, forkortet VLA, er et dansk arkitektfirma som ble grunnlagt av Vilhelm Lauritzen i 1922. Grunnleggeren var aktiv i firmaet helt frem til 1969.
Omochyseus

Utseende

Middelsstore, smale, mørke praktbiller. Antennene er ganske korte og tynne. Hodet er mye smalere enn pronotum, som er trapeformet. Dekkvingene er noe inntrykte i midten, utvidet i spissen.

Levevis

Som det norske navnet skulle tilsi utvikler disse billene seg gjerne i død ved av små dimensjoner - greiner og kvister. I motsetning til mange av de større praktbillene er utviklingstiden ikke svært lang.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen fra Mexico i nord til Brasil i sør.
Paratlepolemoides

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Sør-Afrika.
Henry Newton

Biografi

Henry Newton skrev sin første profesjonelle kontrakt med Nottingham Forest sommeren 1961. Ni år senere gikk han til Everton før han i september 1973 ble kjøpt av Derby County for £100 000. Dette var Brian Clough sitt siste kjøp for Derby for bare en måned senere trakk han seg fra jobben som manager. Selv om Newton ikke var fornøyd med at Clough forsvant fortsatte han i klubben og to år senere ble han ligamester med Derby. I 1977 gikk han til Walsall hvor skadeproblemer sørget for at han måtte legge opp som spiller.
Alexandru Epureanu

Klubbkarriere

Epureanu har i tillegg til moldovske klubber, spilt profesjonell fotball for flere russiske klubber. Epureanu signerte 2. juli 2014 for tyrkiske İstanbul Büyükşehir, som spiller i Süper Lig.

Landslagskarriere

Epureanu, som er kaptein på Moldovas herrelandslag i fotball, har siden 2006 spilt 67 kamper og scoret åtte mål for landslaget.
Nupedia

Nupedia var en engelskspråklig nettbasert encyklopedi med artikler skrevet av eksperter og lisensiert som fritt innhold. Det ble grunnlagt av Jimmy Wales og med Larry Sanger som sjefredaktør. Nupedia var tilgjengelig fra mars 2000 til september 2003. Nupedia er mest kjent fordi den var en forløper til Wikipedia.
I motsetningen til Wikipedia var Nupedia ikke en wiki, men karakterisert av omfattende fagfellevurdering, formet for å gjøre dets artikler kvalitativt sammenlignbare med profesjonelle leksikon. Nupedia ønsket at forskere og akademikere skulle frivillig produsere innhold. Før Nupedia opphørte etter tre år hadde det klart å produsere 25 artikler som hadde kommet seg gjennom fagfellevurderingen. Tre artikler eksisterte i to versjoner av ulik lengde.
Den redaksjonelle prosessen gikk gjennom syv stadier før en artikkel ble erklært ferdig. Forfatterne var forventet å være eksperter og ha en akademisk grad på sine felt.
I januar 2001 begynte Nupedia ved Jimmy Wales et sideprosjekt kalt Wikipedia som gjorde det mulig for bidragsytere å skrive artikler før de gikk inn i en fagfellevurdering. Det trakk til seg oppmerksomhet fra begge sider ettersom det hadde en mindre byråkratisk struktur. Etter hvert som Wikipedia vokste og tiltrakk seg stadig flere bidragsytere, fikk det raskt en egen utvikling og begynte å fungere uavhengig av Nupedia, til tross for at Sanger i begynnelsen ledet aktivitetene på Wikipedia ved sin posisjon som Nupedias sjefredaktør.
Wikipedias suksess førte til den gradvise bortgangen til Nupedia. Grunnet sammenbruddet i internettøkonomien på denne tiden besluttet Jimmy Wales å ikke fortsette med en betalt sjefredaktør i desember 2001. Etter at Sanger gått av fortsatte Nupedia i økende grad som en ettertanke til Wikipedia. Av de artikler som ble fullført og gjennomgått fagfellevurderingen, var det kun 2 stykker etter 2001. Nupedia gikk inn en stillstand, og dets nettsted nupedia.com ble til sist lagt ned den 26. september 2003. Noen få sider er imidlertid fortsatt tilgjengelige via en speilserver.
Nupedias begrensede innhold ble siden assimilert inn i Wikipedia.
Rosenborg Ballklub i 1991

Tabell

 

Spillerstall

Førsteellever
Lyndon State College

Lyndon State College er et offentlig college i Lyndon, USA. Colleget tilbyr blant annet masterprogram innen utdanning.
Colleget ble grunnlagt i 1911.