google/wiki40b huggingface dataset:
Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1954

Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1954. Volleyball var en av flere sporter i de sjuende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Mexico by i Mexico i perioden 5. til 20. mars 1954. Det var sjette gangen som volleyball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var kun en turnering for menn.
Georg Heym

Bakgrunn

Georg Heym var sønn av embetsmannen Hermann Heym (1850–1920) og hans hustru Jenny Heym, født Taistrzik, (1850?–1923). Han hadde søsteren Gertrud (1889–1920). Georg  ble særlig knyttet til faren.
Forholdene i det borgerlig-konservative foreldrehuset var problematisk.  Som barn flyttet han mange ganger, siden faren stadig ble forflyttet i tjenesten. Hans første dikteriske forsøk går tilbake til 1899. 
I 1907 fullførte han gymnaset, og begynte samme år å studere jus ved universitetet i Würzburg. I 1908 dro han til Friedrich-Wilhelm-universitetet i Berlin, og i 1910 til universitetet i Jena.

Dikter

Et avgjørende moment i Heyms utvikling som dikter var stiftelsen av Der Neue Club vinteren 1909–10. Her traff han sammen med kunstnere som Kurt Hiller, Jakob von Hoddis, Erwin Loewenson, Ernst Blass, David Baumgardt og Robert Jentzsch. På denne tiden oppsto diktverkene som skulle gjøre ham berømt etter sin død. I 1911 utga han diktsamlingen Der ewige Tag, den eneste som ikke utkom posthumt.
I Heyms dagbøker fremgår det at han lot seg særlig begeistre av Friedrich Nietzsche, Friedrich Hölderlin, Dmitri Sergejevitsj Meresjkovski og Christian Dietrich Grabbe. Abv stor betydning for ham var også Heinrich von Kleist.
Studiene ble avsluttet ved universitetet i Berlin, og i 1911 begynte Heym i statstjenesten i Lichterfelde utenfor Berlin. Han ble imidlertid snart avskjediget, og universitetet i Würzburg avviste dissertasjonsavhandlingen hans. 
Han tenkte nå å slå inn på en løpebane som offiser, men døde allerede i 1912 under en skøytetur på elven Havel.
Villarreal CF

Historie

Klubben ble grunnlagt i 1923 og spilte den første tiden i regionale divisjoner. Den frekventerte så mellom 3. divisjon og regionaldivisjoner, så 2. divisjon og 3. divisjon, før den nådde toppserien i 1998. Etter ett år i Primera división bar det så ned igjen, men bare for en sesong. Klubben har vært fast inventar i toppdivisjonen fra 2000/2001-sesongen, og har på den korte tiden vunnet UEFA´s Intertoto Cup to ganger (2003 og 2004).
I 2003/2004-sesongen nådde Villarreal helt til semifinalen i UEFA-cupen, men tapte for naborivalene Valencia CF (Valencia vant cupen det året). Året 2005 skrev Villarreal klubbhistorie med ikke bare å kvalifisere seg til Mesterligaen, men ved å vinne sin gruppe foran storheter som Manchester United, Lille OSC og Benfica. De tok seg så videre til kvartfinale ved å slå den skotske klubben Rangers.
Villarreals hjemmedrakter består av gule trøyer, shorts og sokker, derav kallenavnet «Submarino amarillo» (Den gule ubåten). Klubbmaskoten Groguet er en figur med ubåthode.
Egentlig (album)

Egentlig er et musikkalbum med Frode Barth og Trond Bjertnes, utgitt i 1994.
Neopithecops

Utseende

Små blåvinger (vingespenn ca. 25 millimeter) med brede, avrundede vinger, uten stjerter på bakvingene. Begge kjønn er mørkbrune på overside, hunnene gjerne med lyse felter i midten. Undersiden er hvit med lysbrune flekker, mest langs ytterkanten, og en svart flekk ved forkanten av bakvingen.

Levevis

Larvene lever ofte på planter i slekten Glycosmis (familien Rutaceae).
Disse sommerfuglene lever i tett skog.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til det nordligste Australia i øst.
Robert Watson

Robert Tony Watson en britisk forsker, som i hovedsak har arbeidd med spørsmål rundt luftforurensing, endringer i ozonlaget, klimaendringer og paleoklimatologi. Han var leder for FNs klimapanel fra 1997 til 2002.
Watson har doktorgrad i kjemi fra London universitet i 1973. Han har vært ansatt ved den miljøpolitiske avdelinga i Det hvite hus og ved NASA. Han har arbeidd i Verdensbankens miljøavdeling fra 1996. I august 2007 blei han direktør for strategisk utvikling ved Tyndall-senteret for klimaforskning ved Universitetet i East Anglia i Storbritannia. Fra september samme år er han ledende vitenskapelig rådgiver ved det statlige britiske direktoratet for miljø, matvarer og lokale saker (Department for Environment, Food and Rural Affairs – Defra).
Watson var leder for FNs klimapanel fra 1997. Han hevda her med styrke at det er vitenskapelig påvist at kloden er utsatt for menneskeskapte klimaendringer, og at dette vil ha store sosioøkonomiske konsekvenser. Dette vakte motstand blant annet innen oljeindustrien, og i 2002 sørga Bush-administrasjonen for at Watson blei skifta ut med Rajendra Pachauri.
Watson har også hatt flere andre tunge verv innen klima- og miljøforskning (blant annet hos Verdens meteorologiorganisasjon og FNs miljøprogram). 
Han har fått utmerkelser som Award for Scientific Freedom and Responsibility fra American Association for the Advancement of Science i 1993 og den britiske ordenen St Michael and St George (kommandør) i 2003. Watson blei i dronningas nyttårsliste for 2012 utnevnt til Knight Bachelor. Han blei dermed adla og fikk rett til å føre tiltaleforma sir foran navnet sitt.
Virtual Network Computing

Virtual Network Computing (VNC) er en programvare som gjør det mulig å fjernbetjene en datamaskin (server) over et nettverk ved hjelp av en lokal datamaskin (klient). Når man har koblet til en annen maskin ved bruk av VNC opplever man det som å sitte fysisk ved denne maskinen, og bildet som vises på skjermen er hentet fra den andre maskinen. Operatøren kan styre denne med tastatur og mus.
VNC bruker multiplattformprotokollen remote framebuffer (RFB), klienter og servere eksisterer for flere operativsystem. Det er dermed ingen krav om at maskinen man sitter på og den man kobler seg opp til skal ha samme operativsystem.
VNC har blitt publisert som åpen kildekode siden 1998, protokollen RFB ble publisert i mars 2011.
Sphaenognathus bellicosus

Utseende

En stor, nokså bred, brun til svart hjortebille med noe bronseaktig metallglans, særlig på forkroppen. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de nokså lange, tynne og sigdformede, fint sagtakkede på innersiden. Hode og pronotum er noe hårete på sidene, hårene ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner". Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er hvelvede med ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, leggene med korte torner, helt mørke. Hunnen er kortere og bredere enn hannen og mørkere på farge, kjevene brede.

Levevis

Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord. Arten lever i omtrent 2500 meters høyde i Andesfjellene.

Utbredelse

Arten er kjent fra Colombia.
Briana Williams

2015

Williams deltok i National Junior Olympic Championships (USATF U15 Junior Olympics) i USA i 2015 i Jacksonville, og vant der 100 meter med tiden 12,15 sekunder. Hun deltok også i AAU Junior Olympic Games (U14), og vant der både 100 og 200 meter.

2016

Hun konkurrerte lite i 2016, men kom på andreplass på 100 og 200 meter under Georgia Relays i Atlanta.

2017

I uttakningskonkurransen til CARIFTA Games i 2017 (Carifta Trials) kom Williams på andreplass på 100 meter med tiden 11,66. I mars deltok hun i Miami Hurricane Invitational i Miami, og vant der 200 meter. Hun representerte Jamaica under CARIFTA Games 2017, og fikk der bronse på 100 meter i klassen Jenter U18 (ungdom). 
Hun vant 100 og 200 meter under Golden South Classic i Clermont i Florida, og fikk sølv på 200 meter under det jamaicanske juniormesterskapet (U20) i juni med ny personlig rekord på 11,30. Hun deltok i AAU U17 National Club Championships, som er det nasjonale U17-mesterskapet for lag i USA, og vant der 100 og 200 meter.

2018

Under Jamaicas uttak til CARIFTA Games vant Williams 100 og 200 meter. Før CARIFTA Games satte hun ny personlig rekord på 100 meter under Bob Hayes Invitational i USA, der hun vant distansen med 11,13 sekunder i 1,6 m/s medvind. Dette er pr juni 2019 «verdensrekord» (bestenotering) i 15-årsklassen.
Hun fikk tre gullmedaljer i U17-klassen under CARIFTA Games 2018; hun vant 100 og 200 meter individuelt, og Jamaica fikk også gull på 4 x 100 meter stafett. Hun kom på femteplass på 100 meter under Jamaicansk mesterskap i friidrett 2018. Hun deltok i U20-VM i friidrett 2018, og vant der 100 og 200 meter.

2019

Innendørs vant Williame 200 meter under John Battle III All Star Invitational og 60 meter under New Balance Indoor Nationals i USA. 
I april deltok hun i Carifta Trials, og vant der 100 og 200 meter, og ble tatt ut til CARIFTA Games 2019. Det vant hun tre gullmedaljer i U20-klassen; 100 og 200 meter individuelt, og på 4 x 100 meter stafett. Hun vant dermed også Austin Sealy Award, som mesterskapets beste utøver. Gjennom juni forbedret hun sin personlige rekord på 100 meter til 11,10 og 11,02, og i finalen under Jamaicansk mesterskap i friidrett 2019 løp hun inn til tredjeplass med tiden 10,94, som var ny U18 verdensrekord og ny jamaicansk U20-rekord.
Dionysadene

Historie

Disse øyene var en gang en helligdom for antikkens fruktbarhetsgud Dionysos og som det hevdes skapte øyene. Tidligere tilhørte øyene til byen Itanos på nordøstlige Kreta. Arkeologer har funnet levninger og spor fra antikken og fra tidlig kristen tid, men kun på Dragonara og Giannisada. Øyene har også vært tilholdssted for pirater. Det er rester av tidlige kristne gravsteiner på Dragonara. Der er også den eneste bygningen på øyene, den lille kirken Agios Andonios (Άγιος Αντώνιος).

Miljø

Øygruppen Dionysadene er en del av en miljømessig landskapsvernområde med mange sjeldne planter og dyr, blant annet eleonorafalk som har fuglereservat her.

Natur

På grunn av øyenes utsatte beliggenhet har vær, vind og regn i årene løp erodert bort jordsmonnet. Øyene er nesten helt uten vegetasjon, med unntak Dragonara hvor det vokser lavvoksende buskvekst som har mange navn, blant annet frygana eller garrigue, og fønikiaeiner som er preget av stedets vindforhold. Det har vært gjort mislykkede forsøk på å sette ut sau og geit.
Klippene på Dionysadene gir derimot ideelle hekkeplasser for ulike fuglearter. Viktigst er gulnebblire og eleonorafalk. De er også et viktig stoppested for trekkfugler da de nærmeste øyene ligger rundt 100 km unna i Egeerhavet. Dionysadene er en del av Natura 2000-området GR 4320006 Voreioanatoliko Akro Kritis: Dionysades, Elasa kai Chersonisos Sidero (Akra Mavrovouni – Vai – Akra Plakos) kai thalassia zoni (Βορειοανατολικό άκρο Κρήτης: Διονυσάδες, Ελάσα και Χερσόνησος Σίδερο – Άκρα Μαυροβούνι – Βάι – Άκρα Πλάκα και Θαλάσσια Ζώνη), og er også en del av Important Bird Area (IBA), det viktige fugleområdet, klassifisert som GR 192 Dionisiades Islands (Νήσοι Διονυσιάδες).
Sørlig afrikansk mesterskap i halvmaraton 2017

Sørlig afrikansk mesterskap i halvmaraton 2017 var et regionalt mesterskap i halvmaraton for utøvere fra land i det Sørlige Afrika. Mesterskapet ble arrangert i Karibib i Namibia 16. september 2017.
Operasjon Brasstacks

Gjennomføring

Sjefen for den indiske hæren på den tid var Krishnaswamy Sundarrajan, populært kalt Sundarji. Sundarji gjorde seg til talsmann for moderne krigføring og profesjonalitet i den indiske hæren. Ifølge Sundarji ble Operasjon Brasstacks avholdt for å teste nye konsepter av mekanisering, mobilitet og luftstøtte. 
Omfanget av operasjonen var større enn noen NATO-øvelse, og militærøvelsen var også den største som hadde blitt gjennomført på land siden andre verdenskrig. Ifølge den pensjonerte generalløytnanten P. N. Hoon i den indiske hæren var Operasjon Brasstacks en mobilisering av hele hæren til India. Øvelsen fant sted i ørkenen i Rajasthan i stedet for det omstridte området Kashmir og den da urolige delstaten Punjab. På et tidspunkt ble 400 000 indiske soldater utplassert på grensen til den pakistanske provinsen Sind, noe som fikk pakistanere til å frykte at India viste frem en overveldende, konvensjonell overlegenhet og planla å invadere og knuse Pakistan i stykker med kirurgiske angrep.

Pakistansk reaksjon

Pakistans umiddelbare reaksjon var å mobilisere sine egne styrker i nærheten av den indiske delstaten Punjab. Pakistans daværende president og stabssjef i den pakistanske hæren, general Muhammad Zia-ul-Haq, betraktet øvelsen som en direkte utfordring og trussel mot Pakistan og ga ordre til sine pansrede enheter om å bevege stil frontlinjene. 
I midten av januar sto både den indiske og pakistanske hæren sto overfor hverandre på den internasjonale grensen. Situasjonen kunne eventuelt ha ført til en krig mellom en de facto atommakt (India – som allerede i 1974 hadde gjennomført en kjernefysisk prøvesprengning) og en nasjon som på den tid ble antatt for å være i utviklingsfasen av atomvåpen (Pakistan).

Trussel om atomkrig

Den kjernefysiske trusselen ble brakt inn i bildet av den pakistanske kjernefysikeren A. Q. Khan. khan uttalte i et intervju til den indiske journalisten Kuldip Nayyar at Pakistan ville slå tilbake med atomvåpen mot ethvert indisk framstøt. 
Det ble spekulert i at denne trusselen fra pakistansk side hadde forhindret et storstilt indisk angrep, men det har ikke vært noen konkrete bevis som har tydet på dette. India svarte med å si at det revurderte sine valg etter Khans avskrekkende uttalelse. Khan trakk tilbake sine kommentarer etter noen dager.

Slutten av operasjonen

Ifølge begivenhetene som fant sted og den indiske hærens holdning, var Operasjon Brasstacks kun en øvelse og ikke ment for å være en provoserende handling. Mediene ble involvert etter dette og intense diplomatiske forhandlinger kom i etterkant, og hindret den måten en ytterligere opptrapping av den spente situasjonen.  
Indias daværende statsminister Rajiv Gandhi og den pakistanske presidenten Zia ul Haq tok del i cricket-diplomati for å løse denne saken mot en fredelig slutt.
Geograføya

Geograføya er en av de mindre øyene i Bastianøyane, Svalbard, beliggende øst av Wilhelmøya og nordvest av Spitsbergen. Øyen er nærmest dråpeformet med 520 m i øst-vest retning, og 560 m i nord-syd retning. Den består av lave basaltklipper og det høyeste punktet når 37 moh. Bastianøyane ble oppdaget i 1867 av Nils Fredrik Rønnbeck, den første som seilte rundt Spitsbergen.
På østsiden er et unavnet nes, hvor det ligger noen holmer utenfor. I tillegg ligger en større og unavnet holme ca 115 syd for øyen.
De fleste øyene i Bastianøyane ble navngitt under den første tyske polarekspedisjonen (1868), ledet av Carl Koldewey, men mens de andre øyene har navn etter spesifikke personer, er denne øyen tilegnet profesjonen geograf generelt.
Nærmeste øyer er Konerøya ca 2 km mot nord, Klödenøya 1,6 km mot vest og Deegenøya 2,2 km mot sydøst.
Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.
Quiriguá

Quiriguás moderne historie

Den første besøkeren som publiserte en beskrivelse av Quiriguá var Frederick Catherwood i 1840. På grunn av de ugunstige forholdene kunne han bare bli en kort tid ved ruinene, men laget tegninger av to av stelaene som seinere ble publisert med en kort rapport om Catherwood's besøk i John Lloyd Stephens bok Incidents of Travel in Central America, Chiapas, and Yucatan. En lengre utredning om ruinene ble laget i 1854 av Dr Karl Scherzer. Alfred Maudslay satte opp en leir ved ruinene i 1881, 1882 og 1883, og gjorde en gjennomgående undersøkelse og dokumenterte alle synlige monumenter fotografisk. De gjorde også mindre utgravninger, papiravtegninger og gipsavstøpninger av alle hieroglyfiske inskripsjoner og de viktigste skulpturene; disse avstøpningene ble siden skipet til British Museum. Maudslay vendte tilbake til Guiriguá i 1894.
I 1910 kjøpte United Fruit Company Quiriguá og store markområder omkring for bananproduksjonen; de avsatte 120 000 m² i og omkring Quiriguá som et arkeologisk område. Fra dette året og fram til 1914 gjorde Edgar Lee Hewitt arkeologiske undersøkelser for School of American Research at Santa Fe. Kopier av Quiriguas stelaer som ble laget ved hjelp av Hewitt's PLASTER CASTS ble i 1915 stilt ut i Panama-California Exposition i San Diego. Carnegie Institution genomförde flera återkommande projekt här från 1915 og fram til 1934.
Fra 1975 til 1980 ble det utørt et omfattende arkeologisk projekt i Quiriguá sponset av University of Pennsylvania, National Geographic Society og Guatemalas regjering.
Quirigua er i dag en del av UNESCOs verdensarvsteder under navnet "Arkeologiske parkene og ruinene i Quiriguá".
Pilsner Urquell

Pilsner Urquell (tysk, «Pilsner-urkilde») er et ølmerke som stammer fra byen Plzeň (tysk: Pilsen) i Bøhmen (siden 1993 en del av Tsjekkia). Ølets historie går tilbake til Bürger Brauerei, som ble etablert som et borgerbryggeri i Pilsen i 1839, for å brygge øl etter bayersk oppskrift. Den første batchen med Urquell ble brygget 5. okt. 1842. Bürger Brauerei rekrutterte den bayerske ølbyggeren Josef Groll, som utviklet ølmerket Pilsner Bier (se pilsner). Ettersom pilsnerølet raskt ble populært langt utenfor Bøhmen, og også andre bryggerier begynte å lage «pilsnerøl», registrerte Bürger Brauerei i 1898 varemerket Pilsner Urquell, for å understreke at deres øl var den opprinnelige pilsneren.
Pilsner Urquell er i dag et av de viktigste varemerkene til den verdensomspennende ølprodusenten SABMiller, som også har har lisens til å brygge Pilsner Urquell i Polen og Russland, men de har ikke startet brygging der ennå (okt. 14).
Urquell er på smak noe mer bittert enn de fleste andre pilsnertypene. Det har også en god fruktighet, men relativt beskjeden sødme.
Telochilus

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Nigeria.
Kvinnene

Handling

To kvinner med svært ulik bakgrunn og livserfaring havner på samme sykehusrom. De har begge vært gjennom vonde
opplevelser som har satt sitt preg på både deres kropp og sjel. De knytter vennskap og drar sammen til et rekonvalesenshjem, hvor de diskuterer sine forskjellige livsproblemer. Det blir starten på et nært vennskap.
Den eldste av dem har operert bort livmoren. Den yngste har født et dødt barn. I sine sykesenger prisgis de ensomheten og seg selv. Det som har hendt må få verke ut av kroppen, finne sin forklaring i de liv de har levd – i barndom, ekteskap, jobb og omgivelser – for at ikke angsten også i fremtiden skal få styre deres liv.
Men innsikten kommer sjelden med én gang for mennesker som har lært å frykte livet. Angsten kan virke for skremmende til å kunne forstås. Derfor svikter de hverandre, igjen og igjen. Til tross for at de ikke vil det, og til tross for den nærhet de føler. For jo nærmere de kommer hverandre, jo tydeligere blir ulikhetene dem imellom. Og jo klarere ulikhetene trer fram, jo større blir betydningen for tilhørigheten i samfunnet. Og jo viktigere tilhørigheten i samfunnet blir, jo større blir kravene på å gjennomskue alle falske forsvar – for å bevare nærheten til hverandre. 
Da den eneste utveien til slutt synes å være å skille lag, driver imidlertid kroppens egen logikk fram et sammenbrudd av alt forsvar.

Om filmen

Filmen fikk brukbar mottakelse av Aftenpostens- og Dagbladets anmedlere. Aftenpostens Per Haddal skrev blant annet: «...tankene tvinges i retning av Ingmar Bergman og hans studier i kvinners sjelelige interiører, hans nærbildeteknikk og lengsel etter forløsning. Blom har en følelsesmessig meget sterk innlevelse som virker ekte og sympatisk, et ærend som har sjelden hast». Dagbladets Thor Ellingsen skrev blant annet: «Jeg synes Bloms evner som personinstruktør her blir ganske åpenbare via de små, men pregnante mannsvignettene som Kåre Kroppan, Ivar Nørve og Arne Lindtner Næss». Braaten, Lars Thomas (1995). Filmen i Norge. Norge. s. 358. ISBN 82-417-0195-0.
Industriell-piercing

Navn

Navnet Industrial piercing ga pierceren Erik Dakota i Body Play magazine utgave 4, fra 1992.
Dersom det er fler enn en industriell-piercing kalles piercingen ofte for en ear cage.

Behandling

Denne piercingen sveller ofte opp i groperioden, og har en legetid på alt fra tre månder til et år.
Noen ganger velger man å sette inn to ringer i piercinghullene slik at piercingen gror fortere. Når piercingen har grodd til setter man inn barbellen.
Miles Master

Produksjon

I alt ble det bygget 3 227 fly ved Phillips and Powis Aircraft Limited fabrikker i Woodley, Berkshire; South Marston, Swindon, Wiltshire og Doncaster, South Yorkshire, det største antall av noen annen av Miles-typer.
Bodøtunnelen

Historie

Byggestart for tunnelen var februar 2015 og første tunnelsalve ble sprengt 8. mai 2015.
Tunnelen hadde gjennomslag i andre løp 19.10.2017. 17.01.2019 ble tunnelen ferdig bygget og testing pågikk frem til åpning. Bodøtunnelen ble innviet av statssekretær Allan Ellingsen den 28. april 2019.

Norges mest moderne tunnel

Tunnelen har flere nye sikkerhetstiltak og ble ved åpningen omtalt som «Norges mest moderne tunnel».

Finansiering

Bypakken har en samlet økonomisk ramme på 2820 mill. kroner. Finansieringen er basert på innkreving av bompenger og statlige, fylkeskommunale og kommunale midler. Bompengedelen utgjør 2025 mill. kroner. Innkrevingen av bompenger var per 2014 planlagt å starte opp i 2015, med en innkrevingsperiode om lag 15 år. Innkrevingen startet 15. oktober 2015.
Phloeus

Utseende

Middelsstore trebukker med lange antenner (gjerne betydelig lengre enn kroppen). På farge er de gjerne lyst grå- eller brunaktige med svarte flekker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Jingxi

Jingxi (kinesisk: 靖西县; pinyin: Jìngxī Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Baise.
Befolkningen var 571 757 i 1999.
Jagex

Jagex Game Studio/Jagex Ltd (eller Jagex Software) er en britisk produsent av online videospill laget i Java. Ifølge utvikleren Paul Gower er Jagex en forkortelse for Java gaming experts. Det aller mest kjente spillet Jagex har produsert er rollespillet Runescape.

Historie

Jagex Software ble grunnlagt i november 1999 av Andrew Gower, Paul Gower og Constant Tedder. ( 2009 ) Jagex har 3 kontor i Cambridge og 1 i London – de har over 350 ansatte.
Ope

Ope er et tettsted i Östersund kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 453 innbyggere.
Kalambo (elv)

Kalambo er en elv som utgjør en del av grensen mellom Zambia og Tanzania. Den er en forholdsvis liten elv som har sine kilder i høylandet nordøst for Mbala, i en høyde av om lag 1800 meter over havet, og renner gjennom Albertine-riftdalen før den munner ut i den sørøstlige enden av Tanganyikasjøen, i en høyde av om lag 770 meter over havet. Lengden er om lag 50 km målt i rett linje. Dette inkluderer de kjente Kalambofallene, som er den nest høyeste fossen i Afrika etter Tugelafallene i Sør-Afrika. Kalamboelven skjærer seg ned i en dyp kløft nedenfor fossen.
A Million Penguins

A Million Penguins er et prosjekt av det britiske forlaget Penguin books for å produsere en roman etter samme prinsipp som Wikipedia bruker for å skrive en encyklopedi. Prosjektet startet 1. februar 2007 og er beregnet å vare i seks uker. Om det resulterer i en bok, er ikke sikkert. Penguin ønsker å prøve ut prinsippet i forhold til skjønnlitteratur for å se om det kan fungere.