google/wiki40b huggingface dataset:
Let It Be (sang)

Versjoner

Det er flere offisielle versjoner av «Let It Be». Singelutgaven ble produsert av George Martin, men i løpet av det samme året mikset Phil Spector sangen på nytt for albumet med et annet arrangement og med en ny gitarsolo. McCartney var svært misfornøyd med Spectors håndtering og fikk først sangen gjort på nytt i 2003 da albumet Let It Be... Naked kom ut, ikke bare med «Let It Be» vasket for Spectors lydbilde, men samtlige sanger på albumet. Det er også en fjerde versjon som finnes på albumet The Beatles Anthology 3.
McCartney spilte piano, et Blüthner Flügel fra Leipzig, Tyskland, på sangen, mens Lennon spilte en interessant bass-gang (!), som er forskjellig i konsert-utgaven på filmen og Anthologhy-versjonen. George Harrison spilte den ene av hans to beste gitarsoloer fra Beatles-perioden. Ringo Starrs trommer ble framhevet med ekko av Spector, noe Starr mislikte. På albumet Let it Be... Naked kan man høre hans originale tromming. I tillegg spilte Billy Preston orgel.
McCartneys vokal ble opprinnelig koret av Lennon og Harrison (som kan høres på filmutgaven), men det ble redigert bort senere og det ble lagt på ny koring av Harrison og McCartney.

Coverversjoner

Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga en ut på albumet Workin' Together i 1971. Sangen ble også gitt ut på b-siden av singelen Get Back i 1972.
Joan Baez spilte også inn en versjon i 1971.
Tadao Kobayashi

Japans herrelandslag

Tadao Kobayashi spilte 3 landskamper for Japans herrelandslag.
Nyliberalisme

Kritikk av nyliberalismen

Nyliberalismen har de senere årene møtt økende kritikk. Bakgrunnen for kritikken er at nyliberalistisk politikk ikke nødvendigvis har vist seg å være en politikk som skaper økt vekst. En annen kritikk er at forskjellene mellom fattige og rike samtidig har økt kraftig, og at fattigdommen, selv i den rike delen av verden, er i ferd med å bli et samfunnsmessig problem. 
De demokratiske følgene er et annet problem som trekkes frem ved at den økonomiske politikken overføres fra folkevalgte organer til det som regnes som ekspertorganer. 
Den kanskje mest markante kritikken handler imidlertid om hvordan institusjoner som Det internasjonale pengefondet og Verdensbanken pålegger land i den tredje verden å innføre nyliberalistisk politikk som ifølge kritikerne bare tjener multinasjonale selskaper basert i den rike delen av verden, og dermed bidrar til økt imperialistisk utbytting.

Kontrakritikk

Det hevdes fra enkelte at betegnelsen «nyliberalisme» er et retorisk grep fra venstresiden for å karakterisere alle negative trekk ved globaliseringen, mens de gode blir kreditert sosialistene.
Fra liberalistisk hold blir det hevdet at økonomisk globalisering og nyliberalisme har i det store og hele ført til økonomisk vekst og forminsket fattigdom.
Desmiphora

Utseende

Nokså små, mer eller mindre brunlige trebukker. Kroppen er tett kledt med fine, oppstående hår, særlig påfallende på antennene. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene, dekkvingene parallellsidige og nokså korte.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Opetiidae

Utseende

Små til middelsstore (2-5 mm lange), mørke fluer. Brystet (thorax) er kraftig med flere lange børster. Bakkroppen er sylindrisk og ganske tykk.
Hodet er tydelig avsatt fra kroppen, ganske stort med store fasettøyne som møtes i pannen hos hannene. I pannen sitter tre punktøyne (ocelli). Hos hunnene er det 3-4 par kraftige børster langs innerkanten av fasettøynene, og fasettøynene har en vinkelformet innskjæring like ovenfor antennefestet. Antennene er ganske lange, består av tre ledd, der det ytterste er omtrent dobbelt så langt som bredt og kjegleformet. I spissen av det ytterste leddet sitter det en antennebørste (arista) som mer ganske tykk og litt lengre enn resten av antennen til sammen.
Vingene er trekantede hos hannene, ovale hos hunnene. De har tydelige lengde-årer, men ingen tverrårer i de ytterste to tredjedelene. Hos hannene er den fremste tredjedelen av vingen mørk, hos hunnene bare et lite område ved basis.
Beina er kraftige, kledd med korte men kraftige hår. 
Larvene er ukjente.

Levevis

Lite er kjent om leveviset til disse fluene. Man kjenner ikke larvene, men man har klekket Opetia nigra fra sterkt nedbrutt, råtten bjørkeved. 
Fluene ser ut til å være vanligst i skog. Hannene danner små svermer rundt landemerker, for eksempel en person som står stille. Trolig besøker disse fluene blomster og drikker nektar. Voksne fluer kan finnes i de fleste av årets måneder (februar til november i Storbritannia).
White Springs

White Springs er en liten by i Hamilton County i Florida, USA. Ved folketellinga i 2000 var innbyggertallet 819. Arealet er 4,8 kvadratkilometer.
Byen ligger heilt nord i Florida ved Suwannee-elva. Før koloniseringa av området var dette hjemtraktene til Timucuan-stammen. Like ved byen ligger svovelkildene White Sulphur Springs, som var regna som et hellig sted. Her kunne stammer som ellers lå i krig, møtes for helsebringende bad og for å drikke av kildevannet.
I 1835 kjøpte Bryant og Elizabeth Sheffield området for å anlegge bomullsplantasjer. De fant også nytte i å reklamere for kildenes gode effekt på lidelser som revmatisme, nyresvikt og nervøsitet. Dermed var Floridas første turistmål skapt.
White Springs fikk bystatus i 1885. På denne tida var det på det meste 14 luksushotell og mange mindre hotell i området. Mange av de gamle husa står fortsatt, og byens historiske sentrum er ført opp i Nasjonalregisteret over historiske steder.
Florida Folk Festival arrangeres her hvert år sia 1953.
2. divisjon fotball for menn 2011

Opp- og nedrykk

Vinneren i hver avdeling rykket opp til 1. divisjon, mens tre lag fra hver avdeling rykket ned til 3. divisjon.
Opprykk: Ullensaker/Kisa, Bærum, Notodden og Tromsdalen
Ytre Norskøya

Ytre Norskøya, tidligere ofte kalt Lille Norskøya eller Østre Norskøya, er en 1,5 km lang og 1 km² stor øy som inngår i øygruppen Norskøyane, som igjen er den østlige delen av Nordvestøyane i Albert I Land ved nordvest-pynten av Spitsbergen, Svalbard. Arealet er ca 1 km². Øygruppen ligger helt nord i Albert I Land. Øya er litt bratt i vest og nord men ikke høy, fjellet Utkikken rager bare 151 moh.
En liten gruppe meget små øyer ligger her helt inntil hverandre, regnet fra vest: Fuglesangen, Klovningen, Indre Norskøya og Ytre Norskøya, sistnevnte den eneste med ferdselsforbud. Området er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Det ble kartlagt under Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med.
Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene. Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene.

Historie

Ytre Norskøya var hvalfangststasjon på 1600-tallet, og det er fra den tiden synlig ulike kulturminner langs den flate sørkysten av øya - fra vest medregnet to graver, en hustuft, ytterligere to graver, et gravfelt og til sist to gravminner i øst.
Området inngikk i Fangstområde 24 i den norske fangstperioden tidlig på 1900-tallet, men det var ingen fangststasjoner her.
Oppe på fjellet Utkikken står to varder og et jernkors fra ekspedisjonsperioden på 1800- og 1900-tallet.
Kjøpmannsfjorden

Kjøpmannsfjorden er en fjord i Kragerø kommune mellom øyene Gumøy og Langøy i øst og Bærøy og Borteid. Fjorden har en lengde på litt over 4 kilometer fra Sauøya i sør til Halsekilen i nord. Halsekilen går østover mot Eksefjorden.
Haltdalen

Haltdalen er et sogn og en tidligere kommune i Trøndelag fylke. Haltdalen er den nest øverste delen av Gauldalen, et av Norges lengste dalfører.
Haltdalen (før 1937 Holtaalen) oppstod som kommune med formannskapslovene av 1837. Singsås og Ålen ble utskilt i 1841 og 1855. Haltdalen og Ålen, med henholdsvis 778 og 1 944 innbyggere, ble slått sammen til den nye kommunen Holtålen med 2 722 innbyggere i 1972.
Haltdalen kirke er sognekirke. Haltdalen sogn er underordnet Gauldal prosti og Nidaros bispedømme. Haltdalen er et gammelt kirkested. Haltdalen stavkirke ble bygd ca. 1170. Dette er den eneste stavkirken av den øst-skandinaviske enkeltnavstypen som er bevart og er en av de eldste bevarte trebygninger i Norge. Det er usikkert hvor stavkirken stod, men mest sannsynlig var den plassert i Øvstlia, lia ovenfor dagens kirke. Haltdalen stavkirke ble brukt i mer enn 500 år, men ble etter hvert for lita. I 1704 ble det bygd ny kirke i Haltdalen. Stavkirka ble da flyttet og bygd inn i nykirka som kor og sakristi. Røros kobberverk stod som eier av kirkene i området fra 1600-tallet, men i 1862 tok Haltaalen kommune over eierskapet. Da var kirka i dårlig forfatning og det ble vedtatt å bygge ei ny kirke som stod ferdig i 1881. I 1882 ble den gamle stavkirka overlatt til Vitenskapsselskapets Museum i Trondheim. Nordveggen i stavkirka manglet siden den ble fjernet da de to kirkene ble bygd sammen. Museet hentet trevirke fra Ålen gamle kirke og laget en ny vegg. Stavkirka ble plassert på Vitenskapsselskapets område på Kalvskinnet i Trondheim. I 1937 ble stavkirken flyttet til Trøndelag Folkemuseum Sverresborg i Trondheim, og der har den stått siden, med unntak av krigsårene da den ble tatt ned og lagret i gruvegangene på Løkken for å hindre at den skulle bli skadet. I 2003-2004 ble det bygd en kopi av kirken med svalganger ved den gamle kirkegården i Haltdalen. En annen kopi av kirken ble også gitt i gave til Island i forbindelse med 1000-årsjubileet for kirken i Norge og Island. Se Heimaey stavkirke. 
Gammelgården, Haltdalens første prestegård, ble bygd på begynnelsen av 1700-tallet. Prestegården bestod opprinnelig av mange bygninger gruppert rundt to tun. I dag står bare hovedbygningen, samt to stabbur fra 1750 og 1880-tallet igjen. I 1993 ble foreningen Gammelgårdens Venner stiftet, og den har stått for restaurering av alle gjenstående bygninger og uteområdet inkludert en urtehage. Den ærverdige prestegården er åpen for publikum hver sommer, med turistinformasjon, husflidsutsalg, omvisninger og kaffesalg.
Vukovar-Srijem

Byer og kommuner

Vukovar-Srijem fylke er administrativt inndelt i 5 bykommuner og 25 landkommuner.
Flommene i Nord-Dakota 2009

Flommene i Nord-Dakota i mars 2009 oppstod da flere av elvene ble fylt som følge av at det kom ekstraordinært mye våt snø på bakken som allerede var gjennomtrukket og frossen bakke.
Blant årsaken til flommene var at grunnen var allerede gjennomtrukket av fuktighet da den frøs til mot slutten av vinteren, smeltende snø ble da ikke trukket opp av den frosne bakken, og i tillegg kom det et kraftig regnvær 22. mars som senere gikk over i en snøstorm. Tungt snøfall i hele staten mot slutten av måneden gjorde snømengden enda større.
Beulah og Hazen i Mercer County ble utsatt for flomvann fra Knife og Spring Creek. Linton i Emmons County ble utsatt for flom fra Big Beaver Creek. Napoleon i Logan County ble utsatt for flomvann som følge av sterk snøsmelting som ikke ble drenert unna. Mott i Hettinger County ble utsatt for flom fra Cannonball River.
Det ble brukt sprengstoff for å fjerne oppdemninger forårsaket av ismassene ved det arkeologiske stedet Double Ditch ved Bismark, noe som viste seg vellykket. Flommen skapte problemer ved Bismarck Expressway og vest for Washington Street.
I Fargo fylte frivillige sandsekker, om kvelden 22. mars var det fylt opp 560 000 sekker, men behovet var anslått til å være mellon 1,5 og 2 millioner. 24. mars hadde innbyggerne i Fargo-Moorhead fylt over en million sandsekker og tok sikte på å ha nådd behovet på 2 millioner innen 26. Et beskyttelsesdike i Georgetown i Minnesota ble forhøyet med 2 fot (0,61 m) og diker ble bygget i Fargo, Moorhead, Harwood, Grafton og Richland County. Det anslåtte flomtoppen ble igjen økt 26. mars, endret fra mellom 41 fot (12 m) og 42 fot (13 m) 28. mars, med en mulighet til 43 fot (13 m).
I tillegg til sandsekker ble det bygget diker for å beskytte Fargo ved hjelp av store mengder leire og jord. Dette ble hentet fra en rekke steder i og rundt byen, blant annet fra fotballbanen ved Centennial Elementary School og rundt Discovery Middle School.
26. mars gikk elven over toppunktet fra flommen i 1997 på 39,57 fot (12,06 m) i Fargo, som var det nest høyeste i historien. Toppunktet ble 24 fot (7,3 m) over flompunktet og høyere enn flommene i 1997 og 1897.
Bismarckarkipelet

Bismarckarkipelet er en gruppe øyer utenfor nordøstkysten av Ny-Guinea i det sørvestlige Stillehavet. Øygruppen tilhører Papua Ny-Guinea.
Øygruppen som da ble tysk koloni, fikk i 1885 sitt navn etter den tyske kansler Otto von Bismarck.
Merinosau

Merinosau er en sauerase som er selektert for ullproduksjon. Arten har sin opprinnelse i Spania, men den moderne merinosau ble domestisert i New Zealand og Australia, hvor det også omtales som «jacksonsau».
Ull fra merinosauen er spesielt fin og myk, og blir brukt til produksjon av undertøy, baby- og barnetøy og andre myke strikkeplagg. Merinoull brukes også i blandingsprodukter, for å myke opp hardere ulltyper. En underart kalt pollmerino har ingen horn (eller svært små antydninger), og merinosau med horn (kun vær) har lange spiralhorn som vokser tett til hodet.
Sandvolleyball under Panamerikanske leker 2011

Sandvolleyball under Panamerikanske leker 2011. Sandvolleyball er med som en av flere sporter i de 16. Panamerikanske leker som blir arrangert i Guadalajara i Mexico fra 14. til 30. oktober 2011.
Chlorophorella

Utseende

En middelsstor, avlang, blank, mørk praktbille med grønnlig metallglans. Hodet har to, og pronotum tre brede lengdestriper av lyse skjell. Pronotumm er firkantet. Dekkvingene er avsmalnende bakover, med flekker av lyse skjell.

Levevis

Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Iran.
Naissaar

Naissaar (svensk: Nargö) er ei øy i Estland. Øya ligger i Finskebukta, ca. 10 km nord for Tallinn. Øya har et areal på 18,6 km². Høyeste punkt er Kunilamägi på 27 moh.
I 1995 ble Naissaar gjort til naturreservat. Øya er nå ubebodd, men tilgjengelig for turister. Den lange militære aktiviteten på øya har imidlertid ført til at store områder av øya er forurenset av oljeutslipp og tungmetaller. Enkelte av de gamle, svenske trehusene på øya har blitt restaurert, og en del av den gamle jernbanelinja har også blitt satt istand.
Det første fyret på Naissaar ble bygd i 1788 – Naissaare fyr. Dagens fyr på øya er fra 1960 og har en høyde på 47 meter.
Kjente personer fra Naissaar er optikeren Bernhard Schmidt, og hans nevø – kunstmaleren Erik Schmidt (1925–). Sistnevnte flyktet til Sverige i 1943, men bosatte seg i Palma de Mallorca i voksen alder og malte blant annet et portrett av den spanske kongefamilien.

Historie

Naissaar er første gang nevnt på 1000-tallet i en krønike. Navnet betyr "Kvinneøya". Naissaar ble først bebodd på 1400-tallet eller tidligere. På grunn av sin uvanlig strategiske beliggenhet har øya vært åsted for en rekke sjømilitære slag, hvor befolkningen ofte ble evakuert. Dette skjedde både under den Store nordiske krig (1700–21), første og andre verdenskrig.  Midt på 1700-tallet hadde øya blitt nykolonisert av svenske utvandrere, og i 1858 bodde 188 mennesker på øya.
De største festningsanleggene på Naissaar stammer fra det russiske herredømmet over øya før 1. verdenskrig. Da ble det også bygget ei smalsporet jernbanelinje mellom nord- og sørspissen av øya. Under 1. verdenskrig tok russiske matroser som gjorde mytteri, kontrollen over Naissaar, og opprettet en kortvarig sovjetrepublikk på øya i desember 1917. Den lille staten eksisterte til 26. februar 1918, da den tyske hæren ankom og matrosene flyktet fra øya og videre til Kronstadt. Republikken hadde blitt drevet av 80-90 russiske matroser og noen offiserer, som utskrev skatter fra befolkningen i den korte tiden staten varte.
Fram til 1. verdenskrig var befolkningen på Naissaar hovedsakelig svenskspråklig, men øyas nærhet til den estiske hovedstaden gjorde at andelen svenskspråklige minket i takt med innflytting av estlendere. Likevel utgjorde svenskene en tredel av befolkningen på Naissaar i mellomkrigstida, da Estland var selvstendig. I 1934 bodde 450 mennesker på øya. Våren 1940 ble beboerne på øya evakuert da Sovjetunionen okkuperte øya og resten av Estland.
Etter 2. verdenskrig bygde Sovjetunionen opp den største minefabrikken i Østersjøområdet på Naissaar, og fram til Estland igjen ble uavhengig i 1991 var øya (i likhet med de fleste andre øyer i Estland) strengt kontrollert område. Naissaar var utilgjengelig for sivile fram til 1990.
10. august 2005 styrtet et finsk helikopter øst for Naissaar. Helikopteret var på vei fra Tallinn til Helsingfors. Alle de 14 ombord omkom i ulykken.
Brun malurtpraktvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 15-17 millimeter) vikler med noe tilspissede forvinger. Disse har hvitaktig grunnfarge med brune og grå felter, dessuten et skrått, brunt tverrbånd litt innenfor midten i bakre del. Bakvingen er lyst gråbrun.

Levevis

Larvene utvikler seg på røttene til markmalurt (Artemisia campestre). Arten finnes på tørrenger og kalkberg ved kysten.

Utbredelse

I Norge er arten bare kjent fra 12 lokaliteter, alle i den indre delen av Oslofjorden. Den er vurdert som Direkte truet (EN) på den norske rødlisten fra 2015.
Neogoveidae

Utseende

Små (kroppslengde 1-5 mm), brunlige vevkjerringer uten øyne. De er middlignende med ganske korte bein med tykke ledd. Kroppen har tydelig segmenterte ryggplater og et klart skille mellom platene på over-og undersiden. Pedipalpene er små og spinkle, chelicerene ganske lange og fremoverrettede.

Utbredelse

De fleste kjente artene stammer fra det nordlige Sør-Amerika, men familien er også kjent fra Florida og Vest-Afrika.
Seløya (Sør-Afrika)

Seløya er en liten øy som ligger 5,7 km utenfor de nordlige strendene i Falsebukta, i nærheten av Cape Town i Sør-Afrika. Øya er oppkalt etter det store antallet av sørafrikanske pelsseler som har sitt hjem der. Det finnes også noen sjøfugler på øya. Øya er en forhøyning av kappgranitt og stiger bare ca. 6 meter over høyvannsmerket. Seløya er et høydedrag siden den er lang og smal, 800 meter lang og kun 50 meter bred. Det finnes ikke noe vegetasjon og jord av merkverdig betydning. En radarmast ble bygd på øya under andre verdenskrig. Den ble bygd av et mannskap som levde på øya i prefabrikkerte hytter under utbyggingen, men masten ble revet bort i en vinterstorm i 1970 og det eneste som gjenstår i dag er rustent og bøyd metall. Ruiner av enkelte hytter og andre bygg fra tiden for selfangst og innsamling av guano (første halvdel av det 20. århundre) finnes også. Noen steininskripsjoner laget av selfangere på 1930-tallet er fortsatt synlige.

Hvithaier

Den store og tette populasjonen av pelsseler på visse tidspunkter av året tiltrekker selenes viktigste predator, hvithaiene. Seløya gir unike muligheter for de som ønsker å observere hvithaier angripe de sørafrikanske pelsselene og observere sosiale interaksjoner blant begge arter. Øya er godt kjent for den interessante og spennende måten haiene fanger sitt bytte på: De kommer opp fra havoverflaten og drar bokstavelig talt selene fra land med deres store munn. Det har blitt vist at dersom selene beveger seg inn i «Dødens ring» (der haiene sirkler rundt øya) på overflaten i stedet for på den mørke og utydelige bunnen, vil de bli plukket av hvithaier som er raskere og mer aggressive enn de vanlige.
Jasmin (navn)

Etymologi

Jasmin har opprinnelse i persiske jasamin (persisk: یاسمن), «sjasmin».
Jasmine er den engelske formen av navnet, og er også det engelske navnet på planten sjasmin. Navnet har også en rekke andre varianter.
Vik verk

Vik verk er et Norsk industriselskap som i hovedsak produserer stålprodukter for trakkfikkmarkedet. Fabrikken ligger i Vik i Sogn og Fjordane og er en fortsettelse av Norsk Hydros produksjon. Firmaet har ca. 65 ansatte og er mest kjent for sin produksjon av autovern.
Fabrikken ble åpnet av daværende statsminister Per Borten i 1968
Vik Verk eies nå av Euroskilt
Brynmor Evans

Miljøvern og sivil ulydighet

Evans flyttet til Tromsø i 1994 og var da aktiv i Natur og Ungdom. 
Hovedsakelig jobbet Evans sammen med flere med å etablere en miljøvern-organisasjon for ungdom på Kola-halvøya i Russland, men var også aktiv i miljøspørsmål angående Nord-Norge og Tromsø.
Evans ble arrestert 6. juli 1995 på Tromsø lufthavn for å ha deltatt på en sivil ulydighets-aksjon for å sette søkelys på bruk av atomisbrytere til turistformål. Turistene som skulle med atomisbryteren «Jamal» på et cruise til områdene rundt Nordpolen mellomlandet i Tromsø før de skulle videre til Murmansk. Evans ble dømt i 1996 og sonet ti dager i Tromsø fengsel.

Utdanning

I 1999 flyttet Evans til Oslo for å studere ved Høyskolen i Oslo hvor han ble utdannet til kommunalkandidat og gjennomførte bachelorgrad i offentlig styring.
Cytokin

Cytokiner er signalmolekyler som blir laget av celler. De hjelper til å kontrollere immunsystemet og bekjempe sykdom. De ligner på hormoner og forskjellen mellom de to gruppene blir mindre, etter hvert som vi lærer mer om dem.
Cytokiner formidler signaler mellom celler, og disse signalene har effekt på andre celler. De er laget av proteiner, peptider eller glykoproteiner. Cytokiner er en stor familie av polypeptid-regulatorer som produseres i kroppen av mange cellegrupper.
Noen velkjente cytokiner er interferon, prostaglandin og interleukiner. Cytokiner kan oppdages ved å bruke ELISA- og ELISPOT-teknikker.
Cytokiner brukes i signaltransduksjon. Hvert cytokin har en tilhørende celleoverflate-reseptor. Når den aktiveres vil en kaskade av signaler inne i cellen føre til en endring av cellefunksjonen. Det kan være regulering av gener, produksjon av andre cytokiner eller øke overflatereseptorer for andre molekyler.
Lynemouth kraftverk

Lynemouth kraftverk er et varmekraftverk i Lynemouth i Northumberland i det nordlig-sentrale Storbritannia, ved elva Trent. Det har en installert produksjonskapasitet på 420 MW, fordelt på tre blokker på ca. 140 MW hver. Anlegget leverer strøm til et nærliggende aluminiumsverk som eies av Alcan.
Brenselkilden er kull fra lokale gruver. Anlegget ble utbygd omkring årene 1967–1972. Operatør er selskapet Scottish and Southern Energy plc. Det er kalksteinbasert renseanlegg som gir biproduksjon av gips.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 802 000 tonn, mens det samme årets kvote som var 2,795 mill tonn.
Unity (brukergrensesnitt)

Unity er et grafisk skall for skrivebordsmiljøet GNOME som blir utviklet av Canonical Ltd. for operativsystemet og Linuxdistribusjonen Ubuntu. Ubuntu debuterte i Ubuntu Netbook Edition 10.10 den 10. oktober 2010. Unity ble opprinnelig laget for å gjøre mer effektivt bruk av den begrensede skjermstørrelsen på NettPCer, med bl.a. en vertikal appikasjonssvitjer kalt launcher og en horisontal top menu bar.
I motsetning til GNOME, KDE, Xfce, LXDE m.fl. er ikke Unity et skrivebordsmiljø. Det er ikke en samling programmer, men er konstruert for å ta i bruk eksisterende programmer.