City of London

Historie

Londinium ble grunnlagt av romerne i 1. århundre e. Kr. på to lave høyder på hver side av bekken Walbrook mellom Themsen i sør og Fleet i vest.
På 200-tallet ble det reist murer omkring byen (London Wall) med porter ved Ludgate, Newgate, Aldersgate, Cripplegate, Bishopsgate og Aldgate. En del av muren ble avdekket i Tower of London i 1979.
City har blitt administrert som en selvstendig by helt siden 886, da Alfred den store utnevnte sin svigersønn Æthelred, ealdorman av Mercia til guvernør for London. Kongen sørget for at det ble fremskaffet passende botilbud for handelsmenn fra Nordvest-Europa, og senere også for handelsmenn fra Baltikum og Italia.
Området utviklet etterhvert sine egne lover for handelsmenn. Folkloristen Laurence Gomme mente den utviklet en slik grad av autonomi at City nærmest var et selvstendig kongedømme. Byen var delt inn i kretser, wards, som ble styrt av ealdormenn som ledet wardmotes. Det ble også holdt et folkmoot der alle kunne delta. I det 10. århundre godkjente Adalstein åtte myntslagerier; hans egen hovedstad Winchester hadde bare seks, hvilket er en god indikasjon på hvor mye rikdom som var samlet i City.
Etter slaget ved Hastings i 1066 marsjerte Vilhelm Erobreren til London. Han kom til Southwark, men klarte ikke å krysse London Bridge eller å undertvinge londonborgerne. Han krysset i stedet Themsen ved Wallingford, og plyndret områdene han gikk gjennom. Edgar Ætheling, Edwin av Mercia og Morcar av Northumbria valgte tilslutt å overgi seg ved Berkhamsted. Vilhelm belønnet London ved å gi borgerne et charter i 1075, og City of London ble dermed et av de få stedene hvor angelsakserne beholdt en betydelig autoritet. Kongen valgte likevel å sikre seg mot angrep ved å bygge tre befestede slott: Tower of London, Baynard's Castle og Montfichet's Castle.
I 1132 gav Henrik I City of London status som grevskap, og innen 1141 var borgermassen definert som en klar enhet. Dette var opphavet til City of London Corporation.
Området har blitt rammet av to storbranner, først i 1212 og så i 1666. Begge omtales som the Great Fire, «den store brannen».
City of London valgte tidligere fire medlemmer til Underhuset. Dette fortsatte selv etter Reform Act 1832, men i det 20. århundre ble byen i forhold til valg innlemmet i valgkretsen Cities of London and Westminster.
Befolkningstallet sank kraftig i det 19. århundre, og i det 20. ble mange boliger revet for å gi mer kontorplass. I 1970-årene begynte man å bygge i høyden, og det 42 etasjer høye NatWest Tower ble Storbritannias første skyskraper. Denne trenden begynte å snu seg mot slutten av det 20. århundre, blant annet ved at man begynte å gjøre om en del kontorbygninger til leilighetskomplekser. Man regner likevel ikke med at befolkningstallet vil stige til mye over 10 000. Det viktigste boligkomplekset i City er Barbican Estate.
Også på andre områder har City beveget seg bort fra å være et rent kontorområde siden 1990-årene. Det første kjøpesenteret har blitt åpnet, og det har kommet flere hoteller. Disse er lite brukt i helgene, og mange puber og kaféer velger faktisk å holde stengt i helgene. Det er planlagt flere skyskrapere, blant annet Bishopsgate Tower på 63 etasjer, The Leadenhall Building på 50 etasjer og Heron Tower på 46 etasjer.

Kollektivtransport

Kollektivtransporten i City of London blir drevet av Transport for London, og er fullt ut integrert i Stor-Londons kollektivsystem. De følgende stasjonene ligger i, eller rett utenfor, City.