Rémi Brague

Biografi

Rémi Brague mistet sin far da han var ett år gammel.
Han forsvarte sin doktoravhandling i 1976 under ledelse av Pierre Aubenque. Som professor emeritus fra Pantéon-Sorbonne ved universitetet i Paris, der han leder forskningssenteret «Tradisjonen innen klassisk tenkning», underviser Rémi Brague også i kristendommens historie i Europa ved Ludwig-Maximilian-Universität, Munich i Tyskland, der han opptar Romano Guardini-stillingen. Han har også vært John Findlay Visiting Professor ved Universitetet i Boston i Amerika.
I 2009 ble Rémi Brague tildelt medlemskap i l’Acdémie catholique de France i lag med Pierre Manent, Philippe Capelle, Thierry Escaich og Nathalie Naber.
Rémi Brague taler fransk, tysk, engelsk og spansk, og hans kompetansefelt omfatter gammelgresk, latin, middelalderarabisk og oldtidshebraisk.
I april 2011 debatterte han filosofen og religionsantropologen Malek Chebel under en konferanse ved SciencePo, Paris av le Centre Saint Guillaume, om kristendommens og islams historie for dialog.

Arbeide

Bragues forskningsfelt omfatter middelalderens jødiske og arabiske filosofi, samt gresk filosofi. Hans tese i hans tredje år på universitetet handlet om Platons Menon (publisert under tittelen Le Restant). Hans doktoravhandling er en studie av begrepet «verden» hos Aristoteles (Aristote et la question du monde). Det er etter dette at hans forskning har sentrert rundt den arabiske, jødiske og latinske middelalderen. Han har utgitt skrifter om Sankt Bernard, Razi og Maimonides. Rémi Brague er også en kommentator av Heidegger, og foreleser om Leo Strauss.
Verket Europe, la voie romaine, som i en reaksjon på Lisbon-traktaten forsøkte å gi en redegjørelse for hva det er Europa er i all sin europeisitet, er blitt oversatt til en rekke språk.
Hans nyere arbeide har utviklet seg til to parallelle triptikon av bind, hvor den ene trilogi først handler om forestillingen av begrepet «verden» (La sagesse du monde) fra antikken, gjennom middelalderen og opp til moderniteten.  La loi de Dieu undersøker i sin tur på hvilken måte tenkning historisk sett har fremstilt Guds pakt med menneskene. Det tredje bindet Le Règne de l’homme fra 2015 handler om måter mennesket historisk har søkt fristillelse fra naturen og Gud, og hvordan moderniteten nødvendigvis må strande på skjær, som den selv skaper underveis.
Den anden trilogi av langt kortere bøker hos forlaget Flammarion begynte med Les Ancres dans le Ciel, hvor Brague argumenterer for opprettholdelsen av begrepet om metafysikken i bestemt entall i stedet for oppdelingen og relativiseringen av metafysikkens begreper eller rent avskaffelsen av dem. Den neste i trilogien, Le Propre de l’homme : Sur une légitimité menacée (Det som hører mennesket til: Om en truet legitimitet) tar for seg utviklingen av nihilismen overfor menneskets verdighet gjennom europeisk filosofihistorie. Den siste, Modérément moderne (Moderat moderne) argumenterer så på bakgrunn av de to foregående bøkene for at moderniteten synes å være en parasittisk størrelse, og argumenterer for at det er en tett og dyp sammenheng mellom modernitetens avvisning av ontologiske størrelser som godt, skjønt og sant og at denne avvisningens fremste filosofer hverken kan eller ønsker å begrunne «hvorfor det skulle være godt at mennesker skulle eksistere». I totalt fravær av grunner til å mene eller tro at menneskenes væren er et gode, kan ikke moderniteten lengre rumme noen form for humanisme, og tar derfor snarere tilflukt i det Brague mynter en «anti-antihumanisme».