Trollstigvegen

Trollstigvegen (ofte kalt Trollstigen eller bare Stigen) er et veistykke på fylkesvei 63 i Rauma kommune i Romsdal i Møre og Romsdal. Trollstigveien forbinder Valldal på Sunnmøre med Åndalsnes og Romsdalen. Veien ble offisielt åpnet i 1936 og anlegget ble i 1925 budsjettet til omkring 1,8 millioner kroner. I det bratteste partiet går veien i sikksakk fra innerst i Isterdalen opp til Stigrøra, dette bratteste partiet har den elleve hårnålsvinger og en stigning på 1:12. Hele strekningen fra Åndalsnes til Sylte i Valldal er 56 kilometer.
Fjellovergangens høyeste punkt er Alnesreset med kommunegrensen, 850 meter over havet. Veibanen er nå 4 til 6 meter bred, mer ved møteplasser, da veien ble åpnet var veibanen 3 til 4 meter. Det er elleve hårnålssvinger på Trollstigvegen, hver med en radius på cirka 10 meter, og det er bro like under den 180 meter høye Stigfossen. Ved stor vannføring i fossen står vannspruten inn over broen.
Veistrekningen er vinterstengt og er vanligvis åpen fra medio mai og til snøen faller om høsten. I 2014 var veien åpen 6,5 måneder i strekk (inntil den ble midlertidig stengt 23. november), det lengste som er registrert. Veien er uten mobiltelefondekning over en strekning på 11 kilometer, noe som blant annet har gjort det vanskelig å varsle om ulykker.
Fylkesvei 63 er hele vinteren åpen til Langdal på sørsiden (siste bebyggelse), når brøytingen begynner i april kan deler av strekningen åpnes.
Sommeren 2017 gjorde BBCs Top Gear opptak i Trollstigen.

Bakgrunn

Trollstigen, eller «Stigen» som den ble kalt før 1936, er en gammel fjellovergang mellom Valldal på indre Sunnmøre og Åndalsnes nederst i Romsdalen. Fra 1533 var det et stort årlig marked på gården Devoll (Devold), denne Romsdalsmartn'an var en viktig grunn til at valldalingene ivret for et samband over «Stega-fjellet». Hans Strøm skrev omkring 1766 at fjellveiene mellom Valldal og Romsdal «befares aarlig og idelig af Sognets Beboere som paa Romsdals Marked og Bjergverkene drive en betydelig Handel med Heste og Feedevarer». Veien over Stegafjell og gjennom «Isdal» var ifølge Strøm et alternativ til veien om Innfjorden der man til slutt måtte i båt. Den tredje fjellovergangen gikk til Brøste i Lesja og ble benyttet ved reise til bergverkene på Lesja og Røros, hvor bøndene solgte smør og ost. På Slettvikane i Valldal er det satt opp en stein til «Minne om valldølene Ole M. Alstad og Lars M. Omenås. Dei fyrste som i 1776 gjorde opptaket til vegsamband Valldal - Romsdal». Like ved er en stein med innskriften «Kong Håkon bilte denne veg 1936» og «Olav den Heilage gjekk denne steg 1028». Fogden for Sunnmøre brevvekslet i 1776 med sogneprest Ludolf Krohn om at bøndene hadde begynt å sette i stand vei over fjellet. Krohn anslo at arbeidet ville koste omkring 200 riksdaler utover dugnadsarbeid av bøndene i Valldal. Fogden anbefalte tilskudd på linje med tilskudd til broer. I årene 1776-1781 ble det lagt ned en del arbeid for å bedre fremkommeligheten. Lensmannen omtalte i 1778 veien gjennom Valldal og over fjellet til Sogge som den eneste allfarvei i Dale skiprede (indre Sunnmøre). I eldre tider gikk her en gangveg som bare såvidt var farende med hest. 
I årene 1905-1913 ble det bygd en rideveg (en kløvsti i det brattaste partiet) over fjellet, for det meste 1,5 meter bred. Etter åpning av Raumabanen ga også jernbanen tilskudd til bygging av kjøreveien som ga adkomst fra indre Sunnmøre til jernbanenettet. Forsvaret var også svært interessert i veien av hensyn til mobilisering og øvelser i tilknytning til militærleiren på Setnesmoen. Samtidig som Kløvstigen ble anlagt 1906-1913 sørget amstingeniør Hovednak for å stikke og detaljplanlegge en kjøreveg over fjellet mellom Langdal (i Valldal) og Isterdalen. Hovednak spådde i 1912 at dette ville bli «en av våre viktigste turistruter» fordi overgangens naturscenerier kan måle seg med det beste landet kan oppvise. Allerede i 1895 mente Hovdenak at det med tiden måtte eller ville komme en kjøreveg.
Store deler av den opprinnelige «Kløvstigen» mellom Slettvikane i Valldal og Knutsetra i Isterdalen er godt synlig og farbar til fots. Mens kjørevegen krysser Stigfossen med bru fra 1935, krysser Kløvstien Istra nede i dalbunnen.

Kjørevegen

Omkring 1900 var det veien fra Sylte til Langdal i Valldal kjørbar med hest og vogn, mens veien videre til Øvstestøl ovenfor Langdal var til nød kjørbar. I 1916 startet oppgradering eller omlegging av kjørevegen gjennom Valldalen og Isterdalen. Stortinget vedtok i 1916 at den fremtidig vegen Valldal-Romsdal skulle inngå i hovedvegnettet. Fylkestinget gikk i juni 1925 inn for prosjektet med 34 mot 31 stemmer, blant ble det kritisert at Trollstigen ble prioritert foran veiforbindelse mellom Veblungsnes og Innfjorden (dagens E136). I 1927 ble det reist tvil om «berettigelsen av å fortsette dette kostbare hovedveianlegget over fjellet til Romsdal», men fylkestinget gikk på ny inn for å fortsette arbeidet over fjellet og arbeidet på selve fjellovergangen tok til mellom Langdal og Øvstestøl øverst i Valldal i 1927. Senere ble strekningen Slettvikane-Alnesreset ble satt i gang i 1930, samme år ble også arbeidet med de karakteristiske elleve slyngene (hårnålsvingene) opp bergsiden påbegynt, mens strekningen fra Alnesreset og ned til Stigrøra ble påbegynt i 1931. 
Svingene ble murt ut for at de ikke skulle bli for krappe, siden oppføringen har en av murene gitt etter og blitt reparert. Arbeidet ble i hovedsak utført for hånd med trillebår, spett, slegge, bor og feisel. To mann klarte å bore tre meter hull i løpet av en arbeidsdag. Etter hvert la anleggsarbeiderne ut skinnegang slik at stein og grus kunne fraktes med vagger. Mens arbeidet pågikk tok anleggsarbeiderne seg over Stigfossen med taubane. Trollstigveien ble åpnet av kong Haakon VII den 31. juli 1936, etter en anleggsperiode på åtte år, og går i sikksakk fra innerst i Isterdalen opp til Stigrøra. Veien ble anlagt etter omtrent samme trasé som en eldre sti, kalt Kløvstien, som er restaurert og skiltet/merket som fotsti.  
På grunn av hyppige steinras og etterfølgende ødeleggelser på kjørebanen, ble en strekning nederst i Trollstigen lagt om i 2005. Dette omfattet tredje og fjerde sving nedenfra (se bilder). Samtidig måtte det bygges to nye broer over elven. Veiens høyeste punkt er Alnesreset ved kommunegrensen, 850 meter over havet. På Alnesreset sto tidligere vertshuset Trollstigheimen. Trollstigheimen ble utvidet etter krigen og besto da av to bygg som også tilbød overnatting. Trollstigheimen ble tatt av et stort snøras i 1963. Et nytt serveringstilbud ble etablert på Stigrøra i 1979, dette ble revet i forbindelse med oppgraderingen som ble innviet 16. juni 2012.
Hver sving har navn etter arbeidslaget (eller basen på laget) med ansvar for svingen, regnet nedenfra: Otmar Østigård, Johan Voll (sving 2 til 4), Kjelstad, Anton Fiva, Lars Daniel Tafjord, Martin Uri (nr 8 og 10), Arthur Langdal og øverst Volda-svingen (nå kalt Bispesvingen under fjellet Bispen). Strekningen fra Kjelstadsvingen (nr 6) til Stigfossbrua ble kalt Kjelstadlinja, mens den lange strekningen fra Bispesvingen til Stigrøra ble kalt Bispelinja Sving nr 4 blir også kalt Grustaksvingen. Thomas Aarønes var leder for anlegget fra 1916 til det sto ferdig i 1936. Amtsingeniør Nils Hovdenakk sto for planlegging og stikking av kjørevegen.
Inntil tunnelene mellom Linge og Overå på riksvei 650 åpnet i 1975 var dette Valldals eneste fergefrie veiforbindelse.
I 2000 og 2001 ble veien sikret mot steinsras ved hjelp av ubåtnett i bergveggen.

Omkranset av fjelltopper

Vegen er omkranset av flere fjell på godt over 1 000 meter. Blant annet Stigbotnhornet og Bispen, samt Dronninga og Kongen mot nord. Litt lenger mot nordøst er de kjente Trolltindan med Trollklørn og baksiden av Trollveggen. 
Merket sti til toppen av Trollveggen (Bruraskaret) begynner på Stigrøra. På toppen av Stigrøra er en rekke hytter. Mange har vært brukt som souvenirkiosker.

Nasjonal turistvei

Trollstigvegen er en av Norges best besøkte turistattraksjoner. Med 535 250 besøkende (2005) er den landets nest best besøkte naturbaserte turistattraksjon og den tredje best besøkte totalt.
Veistrekningen Geiranger – Trollstigen ble somrene 2005-2008 opprustet for å ta imot et stort antall turister. Veien er en av 18 utvalgte veistrekninger i Turistvegprosjektet til Statens vegvesen som har fått status som Nasjonal turistvei. Prosjektet har «Trygt og vakkert» som motto, og alle stoppesteder og rasteplasser skal harmonere med naturen og landskapet. Utsiktspunktet Trollstigfoten nederst i Trollstigen er utvidet. På Stigrøra er det bygget et nytt turistsenter med kafé og souvenirutsalg. De tradisjonelle små hyttene som har drevet med souvenirutsalg ble revet da det nye senteret åpnet sommeren 2012. Samferdselsminister Magnhild Meltveit Kleppa foretok åpningen av Nasjonal turistvei Geiranger-Trollstigen 16.juni 2012. «Dette er eit monument som blir ståande som historisk inn i framtida», sa Kleppa om det nye besøkssenteret på Stigrøra. I 2012 fikk det nye anlegget på Stigrøra pris av Norsk Betongforening og Norske arkitekters landsforbund for «betong brukt på framifrå vis miljømessig, estetisk og teknisk».

Trafikk

I høysesongen passerer på det meste 3000 kjøretøy på en dag, mens gjennomsnittet for juli 2012 var 1860 kjøretøy daglig. I juni, juli og august 2012 passerte til sammen 130 000 kjøretøy. I juni 2012 var trafikken omkring 1200  I løpet av hele sesongen 2012 passerte 161 421 kjøretøy tellepunktet ved Soggeberget, mot 155 230 kjøretøy i 2009. I 2005 var Trollstigen med 535 000 personer Norges nest mest besøkte naturbaserte attraksjon, bak Vøringsfossen og foran Geirangerfjorden. I 2014 ble det registrert 853 000 reisende, mens det i 1995 var 600 000 reisende. Vegvesenet anslo i 2015 at veien har kapasitet til 1 million besøkende. Midt på dagen i høysesongen var det i 2014 under 10 sekunder mellom hvert kjøretøy. Vegvesenets trafikktellinger viser 1900 kjøretøy i juli 2017 og 1300 i august (omtrent samme tall tidligere år), rundt 600 kjøretøy i september og 200 i oktober.