google/wiki40b huggingface dataset:
Aostadalen

Geografi

Aostadalen er dalen til elven Dora Balteas overløp.
Sidedalene av den egentlige Aostadalen hører også til regionen.
Dalen er omgitt av noen av Alpenes høyeste fjell på tre sider:
Mont Blanc-massivet i vest (opptil 4809 m), Wallis-alpene i nord (4478 m i Matterhorn og 4634 m i Monte Rosa), og Grajiske Alper i syd (4061 m i Gran Paradiso).
Gjennom passene Store- og Lille Sankt Bernhard er Aostadalen forbundet med Sveits resp. Frankrike.
Dessuten forbinder Mont Blanc-tunnelen siden 1965 Chamonix i Frankrike med Courmayeur i Aostadalen.

Språk

En femtedel av regionens innbyggere er frankoprovençalsktalende.
Det andre offisielle språket ved siden av italiensk (75 %) er derimot fransk (som bare er morsmål til 2 % av befolkningen).
For hundre år siden talte hele 92 % av regionens befolkning frankoprovençalsk.
Gjennom en hensynsløs italieniseringspolitikk gjennom store deler av 1900-tallet har denne andelen sunket dramatisk.
Det walsertyske språket, som ble snakket i noen isolerte fjellandsbyer, har også blitt så godt som utslettet i samme periode.

Historie

Aostadalen hørte inntil 1860 til hertugdømmet Savoie, som omfattet territorier på begge sider av Alpenes hovedvannskille og kontrollerte bl.a. de viktige passene Lille Sankt Bernhard og Mont Cenis.
Ved grensetrekningen i 1860 falt Savoies områder syd/øst for Alpenes hovedkam til Italia.
Aostadalen var dermed blitt adskilt fra de andre frankoprovençalsktalende områdene.
Alvin (navn)

Kjente personer med navnet

Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Panikkdagen i Oslo

Panikkdagen i Oslo er betegnelsen på den masseflukten fra byen som fant sted 10. april 1940. Bakgrunnen var rykter om at Storbritannia skulle bombe byen, rykter som var satt ut av Wollweber-gruppen for å sikre at medlemmene av sabotasjenettverket skulle komme seg ubemerket ut av byen. Ryktene ble også videreformidlet gjennom svenske og britiske medier, og bidro effektivt til å avskjære forsyningene i Oslo-området.
Smerling

Utseende og levevis

Kroppen er langstrakt og har et rundt tverrsnitt. Vanlig lengde er 8–12 cm, og maksimal lengde er 16 cm. Munnen er liten og sitter på undersiden av hodet. Den har to par skjeggtråder på snuten og ett lengre par i munnviken. Det er ingen bevegelig pigg under øyet. Ryggen og sidene er gråbrune med uregelmessige svarte flekker. Buken er hvitaktig.
Smerlingen er nattaktiv og gjemmer seg under steiner om dagen. Den ernærer seg av bunnlevende smådyr og fiskerogn. Den lever helst i bekker og små elver med rask strøm, men kan også påtreffes i innsjøer med klart vann og stein- eller grusbunn. Rundt Østersjøen finnes den også i svakt brakkvann. Den er temmelig varmekrevende, og vanntemperaturen må komme opp i minst 19 °C om sommeren. Gytetiden er i mars–mai. Hannen vokter eggene til de klekkes.

Utbredelse

Smerling er utbredt i Europa fra Storbritannia og Loire og Rhône i Frankrike i vest og videre østover nord for Alpene, De dinariske alper og Kaukasus. Den er innført til Irland. Smerlingene i området rundt Pyreneene og ved Shkodërsjøen og Ohridsjøen er nå skilt ut som egne arter. Bestanden i Vardar blir av og til skilt ut som en egen art, Barbatula vardarensis, men Kottelat (2012) mener at den tilhører B. barbatula. Fra Uralfjellene og videre østover til Amur, Sakhalin og Japan finnes det smerlinger som tidligere ble regnet som underarten B. b. toni, men som egentlig er flere selvstendige arter.
I Danmark finnes smerling på Fyn og i Jylland, mens den i Sverige er utbredt i de sørlige og østlige delene nordover til Stockholmstraktene. I Finland forkommer den i de sørlige og sentrale delene nordover til Uleåborg. Smerling finnes ikke i Norge, men Artsdatabanken regner den som en dørstokkart. Det vil si at det er en viss mulighet for at arten kan spre seg til Norge.

Systematikk

Fram til 1980-tallet ble denne fisken kalt Noemacheilus barbatulus og regnet til sandsmettene (familien Cobitidae). Den er nå plassert i slekten Barbatula i familien Nemacheilidae. Noen systematikere mener at Barbatula ikke er et gyldig navn og at smerlingen derfor skal hete Orthrias barbatulus.
Storelva (Tromsø)

Storelva (nordsamisk: Stuorajohka) er en bydel i Tromsø kommune i Troms, oppkalt etter elva med samme navn som renner gjennom bydelen. Storelva ligger sør for Kvaløysletta på østsiden av Kvaløya, og er knyttet til Tromsøya og Tromsø sentrum med Sandnessundbrua. Det er en raskt voksende bydel, og har foruten store boligområder også barne- og ungdomsskole, videregående skole, butikk, barnehager og Kvaløyas største idrettshall, Storelvahallen.
Australian Open 1970

Australian Open 1970 er en Grand Slam-turnering i tennis som ble spilt 19. – 27. januar på gress i Sydney.
Norske kirkeakademier

Norske kirkeakademier (NKA) ble etablert i 1956. Ordet akademi knytter an til en europeisk bevegelse. NKA består av 70 akademier i mange lokalsamfunn over hele landet. Akademiene er organisert og arbeider på ulike måter. De samarbeider med lokale organisasjoner og grupper. Sentralleddet består av et årsmøte, sentralstyre og sekretariatet. Dette fungerer som en stemme for hele bevegelsen, samarbeider med aktuelle institusjoner og iverksetter prosjekter og konferanser. NKA har etter oppdrag utformet kulturmelding for Den norske kirke – Kunsten å være kirke.
NKA deler årlig ut Brobyggerprisen til personer og organisasjoner som på særlig vis har gjort en innsats for å etablere kontakt mellom miljøer og grupper i samfunnet som vanligvis har liten forbindelse med hverandre.
Brejning (Vejle kommune)

Navn og etymologi

Brejning omtales i 1507 som Breyningh, av bregne og -inge, så navnet betyr bregnested.

Geografi og klima

Byen ligger ca 48 meter over havet. Gjennomsnittstemperaturen er 7,5°C, med gjennomsnitt i juli på 15,8°C som den varmeste måneden og -0,8°C i januar som den kaldeste måneden. Gjennomsnittlig nedbør er 728 mm, og den tørreste måneden er februar med 41 mm og den våteste er november med 81 mm gjennomsnittlig nedbør.

Historie

Første gang Brejning nevnes skriftlig er i 1507. Navnet (endelsen -inge) antyder at byen er fra jernalderen. I 1688 bestod landsbyen av 10 gårder og 2 hus, og var å anse som en mellomstor landsby. Størrelsen var stabil fram til slutten av 1800-tallet. På 1700-tallet fikk landsbyen en landsbyskole, der undervisningen trolig foregikk i en privatbolig, og skolebygningen ble bygd i 1803. Den Kellerske Anstalt åpnet her i 1899, og var et behandlingssted for «åndssvake». Anstaltens størrelse gjorde at det også ble etablert funksjoner som vannverk, vanntårn, elektrisitetsverk, forsamlingshus, badeanstalt, kirkegård, kapell, gartneri, verksteder, bakeri, vaskeri og fengsel her. Den Kellerske Anstalt ble nedlagt i 1990. Brejning kirke er fra 1965-67.
Fra 1970 til utgangen av 2006 var Brejning administrasjonssenter i tidligere Børkop kommune.

Brejning i dag

Brejning tilhører Gauerslund Sogn. Brejning kirke ble innviet i 1967, og ligger nord for sentrum, nær Brejning forsamlingshus. Brejning Efterskole har omkring 100 elever, og Brejning Højskole er under planlegging. Kellers park ligger utenfor byen, ned mot Vejle Fjord, der er det hotell og 18-hulls golfbane.
Byen har i dag nesten vokst sammen med Gauerslund.
Google Doodle

Google Doodle (norsk: Google-drodling) er en midlertidig endring av Googles logo. En doodle lages gjerne for å markere et jubileum eller en begivenhet. Den gjelder ofte for alle Googles språkversjoner, men kan også være knyttet til bare én språkversjon, ett domene (eksempel: https://www.google.no). Googles egen forklaring: «Doodles er morsomme, overraskende og noen ganger spontane endringer som er gjort med Google-logoen for å feire helligdager, jubileer og livene til berømte kunstnere, pionerer og forskere.» 
Begrepet «doodle» oppsto i 1998 og markerte Burning Man-festivalen i Nevada-ørkenen. Den eneste endringen av Google-logoen var en tegnet strekfigur bak den andre o-en i Google. De første doodlene hadde verken hyperlenker eller animasjoner. I mai 2018 presenterte Google den første doodlen med støtte for VR/360°-video. Den ble laget for å feire illusjonisten og filmregissøren Georges Méliès.
Google har et team av illustratører og ingeniører som utvikler og utformer de ulike doodlene. Ifølge Googles nettsted, hadde de per 2017 laget mer enn 2000 doodler.
Zhongyuanfeltet

Zhongyuanfeltet (中原油田) er et kinesisk oljefelt på grensen mellom provinsene Shandong i nord og Henan i sør. Det ble oppdaget i 1975, og har en årlig produksjon på rundt fire millioner i tonn.
Kutch (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 2 090 313 innbyggere i distriktet, mot 1 583 225 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 34,72 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,84 % i 2011 mot 16,07 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 913 i 2011 mot 922 i 2001.
Stor fugleskittvikler

Utseende

En middelsstor til ganske stor (vingespenn 18-24 millimeter) og kraftig vikler. Som de andre artene i slekten Hedya kan den ligne på fugleskitt når den sitter i ro, dette gir den god beskyttelse. Thorax er hvit med svarte tegninger. Den fremre delen av forvingen er mørkbrunt spraglete med sølvgrå tegninger, den bakre delen (som er den øverste i hvilestilling) er for det meste skinnende hvit. Bakvingen er lyst gråbrun, mørkere langs ytterkanten.

Levevis

Larvene lever mellom sammenspundne blader av osp og selje. De voksne sommerfuglene flyr fra juni til august og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Arten er utbredt over hele Europa, unntatt lengst i vest og nord, og i det nordlige Asia.
Dejiang

Dejiang (kinesisk: 德江县; pinyin: Déjiāng Xiàn) er et fylke i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Tongren.
Befolkningen var på 415 220 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 326 løper gjennom området. Den begynner i Xiushan i Chongqing og går mot provinsen Guizhou, og ender i Hekou i Yunnan, ved grensen til Vietnam og den vietnamesiske byen Lao Cai.
Bajazz

BaJazz  (etablert 2005 i Nedre Eiker) er et norsk funk-jazz-rockband fra, kjent fra plateutgivelse og internasjonale festivaler. Deres musikk er enkel og riffbasert. Bandet startet med at medlemmene forlot et tidligere jazzband; Nødblues. Alle medlemmene skriver er med på å skrive låter. Bajazz blir gjenkjent for deres uvanlige besetning, med særlig tuba og to trommeslagere.
Orkesteret deltok på Kongsberg Jazzfestival i 2006, 2007 og 2008. De gav i 2008 ut platen BaJazz live in Filadelfia.
Poklonnaja-høyden

Poklonnaya-høyden (russisk: Поклонная гора) er en høyde vest i Moskva i Russland.
Her ligger Seiersparken og flere minnesmerker over russisk og sovjetisk militærhistorie, blant annet Muséet for den store fedrelandskrigen.
Piercingsmykke

Piercingsmykker er et smykke som er laget spesielt til piercinger.

Beskrivelse

Piercingsmykker er vanligvis hardere enn andre smykker. Ettersom piercing ble stadig mer populært, økte utvalget av piercingsmykker. I dag brukes veldig mange forskjellige typer materiale: Alt fra gull og sølv til titanium, glass og forskjellige typer plast (PTFE, tygon, bioplast, nylon), tre, horn, rav, stein, bambus, silikon, fossiler, støttann og andre bein.
Smykke er vanligvis en stang, halvring eller ring, i forskjellige farger, vanligvis sølv-metall eller transparang-rød.
Geba

Geba (hebraisk: גֶּבַע, Géḇa; gresk: Γαβαα; latin: Gabaa; i betydningen «Høyden»/«Åsen»)  var en levittisk by i området til Benjamins stamme nord for grensen til Judea som lå tilstøtende til Rama, nord for Gibea. Det finnes 22 referanser til den i Bibelen.
Stedet har blitt identifisert med den moderne landsbyen Jeb'a som står på toppen en bratt terrassehøyde rundt 9 km nord for Jerusalem, på kanten av Wadi Suwinit og med utsyn nordover til den motstående oldtidslandsbyen Mikmas (som i dag er den palestinske landsbyen Mikhmas).
På kong Sauls tid hadde filisterne en garnison i byen, men de ble fordrevet vekk av israelittene ledet av Sauls sønn Jonatan. I tiden til Asa, konge av Judea, og Basja, konge av Israel, var Geba en av to byer som Asa bygde opp fra stein som Basja hadde ment for Rama.
Radesyke

Radesyke, også kalt ratesyke, skrevet radesyge på dansk og omtalt som lepra norvegica på latin, var en alvorlig, smittsom og sårdannende sykdom i Sør-Norge på 1700- og 1800-tallet. Barn, ungdommer og voksne som ble rammet, fikk verkende sår på kroppen, og ikke sjelden misdannelser i ansiktet. Radesyken tiltrakk seg offentlig oppmerksomhet fra 1760-årene og førte til opprettelsen av sykehus som ga behandling. Det er i ettertid antatt at navnet ble brukt om flere ondartede hudlidelser, men det er uklart nøyaktig hvilke. Trolig har radesyke blant annet omfattet syfilis.

Historikk

Ordet «radesyke» betyr «stygg (eller ond) sykdom». Det er lite som tyder på at navnet var i bruk før rundt 1740, og det ble sannsynligvis ikke vanlig før på 1760-tallet. Radesyken ble ansett som ett av Norges alvorligste helseproblem fra den oppstod på 1700-tallet til den gradvis forsvant i første halvdel av 1800-tallet.
I 1778 ble det nedsatt en offentlig radesykekommisjon og flere radesykehus ble opprettet.
I 1822 var det i alt 16 sykehus for pasienter med alvorlige hudlidelser, for det meste radesykehus, og de hadde omkring 1000 pasienter.
Det er ikke kjent hvilken sykdom det dreide seg om sammenlignet med medisinske diagnoser i 2007. Det kan også ha vært ulike sykdommer som ble oppfattet som én og den samme. Førsteamanuensis i  samfunnsmedisin Anne Kveim Lie har på grunnlag av de symptomene som ble beskrevet, funnet mulig kandidater som hun nevner i sin doktorgrad om radesyken fra 2008.
Hennes sammenligning med senere sykdomsbeskrivelser viser at syfilis, non-venerisk treporiematose (yaws og bejel), lepra (spedalskhet), tuberkulose, mykotoksikose, noma og skjørbuk alle hadde mer eller mindre samme symptomer som nedtegnet for radesyke.
Radesyke forekom også i Bohuslän i Sverige.
Roger Etchegaray

Bakgrunn

Roger Etchegaray var basker fra den franske delen av Baskerland, inntil Biscayabukten og Frankrikes grense mot Spania. Han avsluttet sine studier i filosofi og katolsk teologi med lisensiat i teologi og doktorgrad i kirkerett.

Prest

I 1947 mottok han prestevielsens sakrament, og ble deretter menighetssjelesørger i sitt hjembispedømme Bayonne. Fra 1961 var han engasjert i den franske katolske bispekonferanses sekretariat, og beskjeftiget seg der i vesentlig grad med sjelesørgeriske problemstillinger. Fra 1966 til 1970 var han bispekonferansens generalsekretær.

Biskop

I 1969 utnevnte pave Paul VI ham til hjelpebiskop i Paris. Året etter ble han promovert til erkebiskop av Marseille.  Mellom 1975 og 1981 var han dessuten president for den franske bispekonferanse.

Kardinal

I 1979 ble han kreert til kardinal av pave Johannes Paul II, og i 1984 ble han kalt til Roma og utnevnt til president for to pavelige råd, rådene Cor Unum og Iustitia et Pax. Ledelsen av Cor Unum beholdt han til 1995, og av Iustitia et Pax til 1998. I 1994 gjorde paven ham dessuten til president for Sentralkomitéen for forberedelsen av Det Hellige År 2000. 
Kardinal Etchegaray ble i stor grad benyttet som pavelig spesialutsending ved særlig alvorlige internasjonale kriser. Pave Johannes Paul II sendte ham blant annet på freds- og formidleroppdrag til det beleirede Sarajevo, til det borgerkrigsrammede Mosambik, det beleirede Betlehem (krisen i Fødselskirken), og i 2003 til Irak.
Den 24. desember 2009 ble kardinal Etchegaray slått overende av en kvinne som angrep paven idet de gikk i prosesjon i midtgangen i Peterskirken før feiringen av julenattsmessen. Kardinalen måtte bringes til sykehus. I oktober 2015 falt han over ende under en messe i Roma, og fikk et brudd i benet.
Den 10. juni 2017 løste pave Frans ham fra embedet som kardinalkollegiets subdekan.
Euphilotes

Utseende

Små, spinkle blåvinger. Hannenes overside er blå med brun ytterkant, hunnene er brune med et kort, oransje bånd langs bakvingens bakkant. Undersiden er grå med svarte flekker, og et oransje bånd langs ytterkanten av bakvingen.

Levevis

Disse artene lever på høytliggende, tørre, steinete steder. Larvene lever på planter i slekten Eriogonum (syrefamilien).
Tross at næringsplantene er vanlige og vidt utbredte danner disse sommerfuglene små, svært lokaliserte kolonier. En stor del av artene blir ansett som truet.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika.
Galeistikk

Galeistikk er en knute som består av en løkke som ikke er fast, altså kan løkka lett bli mindre eller større. 
Brukes til fingerhekling, og flere bruker også denne knuten hvis det er noe man lett vil få opp igjen. F.eks. for å lukke igjen poser.
Den ungarske revolusjonen (1848)

Den ungarske revolusjonen i 1848 var en av mange revolusjonene som fant sted dette året. Den var nært knyttet til andre revolusjoner i det habsburgske område. Revolusjonen i Ungarn vokste til en krig for uavhengighet fra habsburgsk styre.
Mange av lederne og deltakerne, inkludert Lajos Kossuth, István Széchenyi, Sándor Petőfi og József Bem, er blant de mest respekterte nasjonale figurer innen ungarsk historie i dag. Dagen for utbruddet av revolusjonen, 15. mars, er en av Ungarns tre nasjonale helligdager.
Ramon Padilla

Numeriano Adriano, Moises E. Salvador, Faustino Villaruel, Luis E. Villareal og Ramon Padilla (henrettet 12. januar 1897 i Manila, Filippinene) var fem av 13 filippinere som ble henrettet av spanjolene på Bagumbayan-feltet i Manila under den filippinske revolusjon. De var alle medlemmer av Jose Rizals ikkevoldelige reformforening La Liga Filipina. Denne foreningen falt sammen da Rizal ble arrestert i juli 1892 og deportert til Mindanao. Da den trådte sammen igjen for å reorganisere seg, ble den i stedet splittet i to grupper. Radikalerne sluttet seg til Andres Bonifacio og Katipunan; de konservative til Cuerpo de Compromisarios som ble ledet av Domingo T. Franco. Denne Cuerpo er av historikere blitt beskrevet som «langsom og vankelmodig» – «den fortsatte å eksistere bare i sine grunnleggeres tanke».
De ble like fullt henrettet, selv om det ikke er lett å se at de har spilt noen rolle i forbindelse med revolusjonen.
De 13 filippinerne som ble henrettet omtales som Trece Martires de Bagumbayan, og gruppen bestod av Numeriano Adriano, Geronimo Medina, José Dizon, Domingo T. Franco, Eustacio Mañalak, Benedicto Nijaga, Ramon Padilla, Braulio Rivera, Francisco L. Roxas, Faustino Villaruel, Moises E. Salvador, Luis Enciso Villareal og Antonio Salazar.
NM i bryting 1956

NM i bryting 1956 ble arrangert på Kolbotn. Arrangør var Kolbotn IL. Kongepokalen ble vunnet av Frithjof Clausen.
Det store spillet

Det store spillet (russisk: Больша́я игра́; engelsk: The Great Game) var et begrep brukt om den strategiske rivaliseringen og konflikten mellom Det britiske imperiet og Det russiske keiserdømmet om kontrollen over Sentral-Asia.
Perioden kjent som det klassiske store spillet beregnes generelt til å vare fra Gulistan-traktaten mellom Russland og det persiske Qajar-dynastiet i 1813 til den anglo-russiske konvensjonen fra 1907. Etter bolsjevikrevolusjonen i 1917 fulgte det en mindre intens fase.
Begrepet «det store spillet» er vanligvis blitt tilskrevet til Arthur Conolly, en etterretningsoffiser i Det britiske ostindiske kompani sjette bengalske lette kavaleriregiment. Betegnelsen ble senere foreviget i Rudyard Kiplings roman Kim fra 1901.
Abbacadabra

Idé og bakgrunn

Brødrene Boublil vurderte allerede på 1970-tallet å produsere en forestilling hvor ABBA-sanger var den røde tråden, som en hyllest til gruppen. Det var først da de lekte med ideen å oversette sangene til fransk at konseptet med å benytte klassiske eventyr som 'libretto' kom til: en oversettelse av Money Money Money ble i spøk til fransk "Mon nez, Mon nez, Mon nez" ('min nese...'). Tanken gikk til 'Pinokkio' og hans voksende nese! Flere av sangene ble oversatt på denne måten ("Fernando" – "Lenfant do", "Waterloo" – "Gare au loup") -og idéen om eventyrfigurer kom til.

Frida som Belle

Forestillingen ble bearbeidet for en tv-produksjon, og vist julen 1983 på fransk kanal TFI.
14 av ABBAs sanger fikk nye franske tekster, og med kjente franske artister som Fabienne Thibeault, Daniel Balavoine, Plastic Bertrand, Maurice Barrier, Daniel Boublil, Francoise Pourcel, Catherine Ferry, Stéphane Le Navelan, Stéphane Boublil, Clémentine Autain og Emmanuelle Pailly.
Anni-Frid Lyngstad, som nettopp hadde flyttet til Paris etter ABBAs oppløsning samme år, ble forespurt om hun ville ta del i prosjektet, og fikk rollen som 'Belle' (Tornerose). Hun spilte også inn ABBAs 'Arrival' -et instrumentalspor fra albumet med samme tittel- i fransk versjon; en duett med Daniel Balavoine. Singelen "Belle" ble utgitt over hele Europa, og ga ABBACadabdra mye oppmerksomhet.

London

Cameron Mackintosh produserte samtidig forestillingen for en teaterversjon med premiere 8. desember 1983 på Lyric Hammersmith Theatre i London. David Wood og Don Black oversatte tekstene til engelsk. Benny Andersson og Björn Ulvaeus, som hadde komponert ABBAs musikk, ble kontaktet med forespørsel om en ny sang, og de bidro med en nyskrevet sang: "I Am The Seeker", som Wood og Black omskrev deler av teksten til.
'ABBACadabra' ble satt opp til å vises i kun 8 uker, med skuespillere som Elaine Paige, Michael Praed, Finola Hughes, B.A. Robertson og Jenna Russell i rollene som eventyrfigurene. Björn og Benny produserte to singler fra den engelske oppsetningen:
Elaine Paige med en cover av ABBAs My Love My Life, med ny tittel: "Like An Image Passing By".
Frida bidro også med "Time", en engelsk versjon av 'Belle'; denne gang i duett med B.A. Robertson. Sistnevnte spilte også inn b-siden; den ovennevnte 'nye' sangen "(I am) The Seeker".

Andre versjoner

ABBACadabra ble også satt opp i Nederland og Portugal i 1984 og 1985.
Colesbukta

Colesbukta er en 4,5 km bred bukt på sørsiden av Isfjorden, nordvest på Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. Colesbukta ligger omtrent midtveis mellom Adventfjorden (Longyearbyen) og Grønfjorden (Barentsburg). I Colesbukta er det rikt planteliv, blant annet med multe som ellers er svært uvanlig på Svalbard.

Historie

En oppdagelsesreisende navnga stedet etter Coles Park. Tidvis ble navnet også uttrykt med Coal, Kohle, altså «kullbukta».
I 1873 satte fangstmann Ole Barth Tollefsen opp ei fangsthytte innerst i Colesbukta for reinjakt, kalt Barths Minde. Deretter ble det i 1909 satt opp en ny gamme i vest nesten ute på Kapp Laila, av Hans Jørgensen Furfjord. Den ble senere overtatt av Daniel Nøis, men i 1919 overført til en direktør i Northern Exploration Company. Nøis oppga samme år å ha «okkupert» fangstområdet i Colesbukta.
I juli 1912 okkuperte «Stavanger Spitsbergen-Expeditionen 1912» alle kullfelt fra Kapp Heer til Colesbukta, og i 1915 ble kullrettighetene samlet i A/S De Russiske Kulfelter Green Harbour. Etter ti år ble disse utmål solgt til selskapet M. Lewin & Co.
Lengre øst i bukta okkuperte Rusanov på vegne av et russisk selskap de mulige, østlige kullfeltene i 1912, og overdro disse til det britiske Anglo-Russian Grumant Co Ltd - som drev kullgruve her 1926-27. Dette feltet ble, i lilhet med feltene i Grønfjorden lengre vest, overtatt av Arktikugol i 1932. Det russiske kullgruveanlegget Grumantbyen ble bygget opp senere gjennom ekspansjon vestover fra Colesbukta, og beholdt utskipningshavnen innerst i buktas østside. Havneforholdene var for dårlige i Grumant, derfor bygde russerne en jernbanelinje mellom de to stedene slik at kullet ble fraktet til Colesbukta og skipet sørover derfra.
På østsiden av bukta ligger Rusanovodden og på vestsiden ligger Kapp Laila. Hvert år går et populært hundespannløp fra Longyearbyen til Kapp Laila, hvor deltakerne snur og returnerer mot Longyearbyen. Scooterløypene til Longyearbyen går gjennom den isfrie Colesdalen som munner ut i bukta fra øst. Scooterløypa vestover til Barentsburg går langs kysten. Sørovergår det scooterløyper via Colesdalen til Reindalen og Sveagruva. De største fjellene over bukta og dalen er Lindholmfjellet (965 m) og Nathorstfjellet (887 m).
Vårsøg (Henning Sommerro-album)

Vårsøg er et musikkalbum med Henning Sommerro og Trondheim Symfoniorkester, utgitt i 1992.