Hærens Flyvertropper

9. april 1940

Hærens Flyvertropper var oppdelt i Sjællandske og Jydske Flyverafdeling, begge hjemmehørende i Værløselejren ved København. Flyene kunne spres til feltflyveplasser rundt omkring i Danmark, men regjeringen hadde forbudt troppeforskytninger, da de kunne fremprovosere et forebyggende tysk angrep. Tidlig om morgenen angrep ni tyske Messerschmitt Bf 110 Værløselejren med maskinkanoner. Åtte fly brant ut, ytterligere 16 fly ble rammet og et Fokker CV-rekognoseringsfly fra 5. Eskadrille ble skutt ned under starten, med to døde til følge (løytnant V. Godtfredsen og sekondløytnant C.F. Brodersen).

Annen verdenskrig

Wehrmacht tillot Danmark å ha bevæpnede soldater, men forbød militær flyvning. De danske fly ble oppmagasinert, men ble siden innsatt av Luftwaffe på Østfronten. Fire piloter fra Hærens Flyvertropper søkte frivillig inn i Luftwaffe: Kapteinene Asger T. Harild og Knud E. Ravnskov, kapteinløytnant Einar Thorup og løytnant O.C. Terp. Thorup ble skutt ned ved Leningrad i juni 1942 og Ravnskov falt ned under en prøveflyvning av en Messerschmitt Bf 110 samme år. Harild fløy Stuka, mens Terp ble hardt såret som jagerpilot på Østfronten. Han fikk politisk asyl i USA etter krigen, og ble senere ansatt av det vesttyske flyvåpenet. Flere andre hærpiloter gikk i alliert tjeneste og noen flyktet til Sverige og fløy for Den Danske Brigade.
I 1947 ble Hærens og Søværnets Flyveledelse opprettet til å gjeninnføre dansk militær flyvning etter Okkupasjonen. Luftwaffe hadde etterlatt adskillige toppmoderne kampfly og annet utstyr samt anlagt noen flystasjoner – for eksempel Fliegerhorst Grove, Fliegerhorst Vejle, Fliegerhorst Hadersleben og Fliegerhorst Tirstrup. De etterlatte tyske flyene ble ødelagt av den britiske armeen allerede i 1945 ved blant annet å kjøre over dem med stridsvogner.
Allierte rustningsfabrikker hadde produsert for mange kampfly, især til den avlyste invasjonen av Japan i 1946. Fremfor å la Danmark bruke de tyske flyene mottok Danmark Spitfire, Oxford og lignende. Da de tyske fabrikkene ble endret til å produsere fredstidsprodukter ville det ikke være noen teknisk støtte til de tyske fly allikevel.

Hærens Flyvetjeneste

Hærens generalstab mente at Flyvevåbnets fly, som var avhengige av lange betongstartbaner, var for langt fra Hærens behov. Derfor opprettet Hæren i 1958 Artilleriflyvebatteri Vandel. Det var artillerioffiserer som fløy små høyvingede propellfly, som kunne operere fra en pløyemark. Skandinavisk Aero Industri utviklet KZ-X til den danske hær, men etter noen styrt forårsaket av at halen ble revet av i luften, ble KZ-X oppgitt. Danmark mottok deretter 16 Piper L-18 Super Cub som våpenhjelpsfly fra USA. Artilleriflyvebatteriet hørte under 4. feltartilleriregiment i Varde, men hadde base på Flyvestation Vandel. Flyene skulle dirigere ilden fra de langtrekkende kanoner, og inntil det ble installert radio i flyene måtte man kommunisere med nedkastede sandsekker. I april 1968 nedbrente hangarene med fly i, og kun to Super Cup overlevde.
I 1971 opprettet Hæren Hærens Flyvetjeneste (HFT) med både helikoptere og mindre propellfly. Det dreide seg om de amerikanske Hughes OH-6 Cayuse og de svenske Saab T-17 Supporter-fly. I 2003 ble HFT omdannet til Eskadrille 724 under Flyvevåbnet. Helikopterne ble også benyttet av politiet til hastighetskontroll på landeveiene. Ett av disse helikopterne fløy inn i en høyspentledning og styrtet ned.
Den foreløpig siste gang den danske hær opererte luftfartøyer, var da Dronningens Artilleriregiment i Varde hadde elleve Sagem Sperwer-droner (tårnfalke) fra 2002 til 2005. De fungerte ikke optimalt og må betegnes som et feilkjøp. Tårnfalken/Sagem ble avhendet billig til Canada, som heller ikke fikk dem til å virke.