Johannes XXI

Bakgrunn og utdannelse

Han var muligens identisk med en mann som er kjent som sønn av en velhavende portugisisk lege og apoteker ved navn Julianus, derav navneformen Petrus Juliani (Pedro Julião).
Sin første utdannelse fikk han i så fall ved skoler i Lisboa og León. Så skiftet han over til universitetet i Paris (Sorbonne), der han studerte blant annet under Albertus Magnus. I 1245 ble han magister både i filosofi og medisin. Deretter begav han seg til Sør-Italia, der han utdypet sine medisinske kunnskaper i Salerno og Palermo, og på grunn av sine kontakter ved keiser Fredrik IIs hoff ble utnevnt til professor artis medicinae. Fra 1247 underviste han som physicus ved det nygrunnlagte Studium Generale i Siena. Det var antagelig i denne perioden at de fleste av hans medisinske skrifter ble til.
Hens hans vitenskapelige stilling i Siena skal ha vært ugunstig. Hans bolig lå i fattigkvarteret, hvorfra han også fikk impulsen til sitt mest kjente verk, Thesaurus pauperum («De fattiges skatt»). Dette var en omfattende samling resepter, avstemt etter de muligheter som stod de ubemidlede til rådighet. Han skrev om øyesykdommer og om kirurgi, om sjelelære og om hjertets funksjon, om svangerskapsavbrudd og prevensjon og annet.
Ofte tilskrives ham verker om filosofi og logikk, nemlig Summulae logicales, som var middelalderens mest populære innføring i logikk. Men dette påståtte forfatterskap er problematisk, ettersom identifikasjonen mellom Johannes XXI og logikeren Petrus Hispanus ikke er sikker, og snarere er omstridt.
Omkring år 1260 utnevnte Ottobuono Fieschi, Conte di Lavagna, den senere pave Hadrian V, medisinprofessoren til sin livlege. Og så overtok pave Gregor X ham som arkiater (hoff- og livlege).

Geistlig

Petrus ble så opptatt i den geistlige stand. I 1273 ble han erkebiskop av Braga og kardinalbiskop av Tusculum. Han deltok i 1274 på den annet konsil i Lyon. Den 8. september 1276 ble den 60-årige kardinalen valgt til pave i konklavet i Viterbo. Under konklavet var det særlig kardinal Giovanni Gaetano Orsinis innflytelse som var utslagsgivende.

Prosjekter som pave

Han residerte utelukkende i Viterbo. Hans pontifikat varte ikke en gang ni måneder, men han begynte med store prosjekter. Han bestrebet seg på å få i stand en fredsavtale mellom Filip III av Frankrike og Alfons X av Castilla. Han var opptatt av å beholde den kirkelige enhet med den østlig-ortodokse kirke, som syntes å ha blitt oppnådd i 1274, men som var vaklende. Dessuten forsøkte han uten hell å få i stand et korstog. 
Foruten dette ville han få i stand studiereformer ved unibversitetene og gikk inn for stipender til særlig begavede studenter, og gjenopptok også sine egne studier. I denne hensikt ble på hans bud gjort et tilbygg for et privatbibliotek ut fra bakveggen av pavepalasset i Viterbo. Den 14. mai 1277 ble han inne i biblioteket begravet under en mur som styrtet sammen. Han ble berget ut, men døde seks dager etter av sine store skader. 
Dette plutselige dødsfall ble av mange ansett som suspekt. Noen mente at noe ondt var skjedd. En sdominikanermunk som ikke hadde meget til overs for denne paven skrev i sin kronikk:  Denne hertiske svartekunstner ble personlig kvalt av djevelen i sitt palass!
Hans gravmæle er i San Lorenzo-katedralen i Viterbo.