google/wiki40b huggingface dataset:
Denfert-Rochereau (Paris Metro)

Denfert-Rochereau er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 4 og linje 6.
Hymni i Flamurit

«Hymni i Flamurit» («Hymne til flagget») er Albanias nasjonalsang. Teksten er skrevet av den albanske forfatteren Alexander Stavre Drenova.
Hymnen ble første gang publisert i 1912 i den albanske nyhetsavisen Liri e Shqipërisë ("Albanias frihet") som hadde sitt hovedkontor i Bulgarias hovedstad Sofia. Den inngikk senere i Ëndrra e lotë («Drømmer og tårer») som ble publisert i Romanias hovedstad Bukuresti.
Melodien til nasjonalsangen ble skrevet av den rumenske komponisten Ciprian Porumbescu. 
Nasjonalsangens originaltittel var Betimi mi flamur, og et annet navn har vært Rreth Flamurit të Përbashkuar som er innledningen på sangen. Som oftest anvendes den mest kjente tittelen Hymni in Flamurit. Dette er tittelen på et dikt av Fan Noli.
Under kommunistregimet, da religionsutøving ble forbudt, var ikke det fjerde verset på nasjonalsangen med. Den opprinnelige teksten hadde et ekstra vers som ikke inngår i nasjonalsangen i dag.
Thomas Fearnley

Utdannelse og reiser

Fearnley var elev ved Den kongelige Tegneskole i Christiania i 1819-21. Etter å ha vunnet en premie reiste han til København og ble skrevet inn ved Kunstakademiet i 1821. Her var han elev av C.W. Eckersberg frem til han reiste til Stockholm for å studere ved Kungliga Akademien för de fria konsterna under Carl Johan Fahlcrantz. 
I 1828 reiste han til Dresden hvor han var Dahls elev.
Sommeren 1826 reiste I.C. Dahl gjennom Norge og i Sogn møtte han Fearnley som ble hans elev. Både Fearnley og Dahl brukte «Slindebirken» som motiv etter denne reisen. Noen år tidligere hadde Johannes Flintoe gjort samme reise og brukt samme motiv. Welhavens dikt «Det fredede Træ» handler også om Slindebjørka.
Fearnley var på flere studiereiser i Norge i 1824 og 1826, i 1832 Italia, 1835 Paris og 1836 London, 1838 gjennom Tyskland og Sveits til Norge.

Verk

I tillegg til Dahl var Fearnley påvirket av blant andre Caspar David Friedrich, John Constable, William Turner og C.W. Eckersberg. Som romantiker holdt han seg til motiv av mektige fjell og fossestryk, særlig i sine monumentale verk. «Labrofossen» fra 1837, «Grindelwaldgletsjeren» fra 1838 og «Slindebirken» fra 1839 regnes blant hans hovedverk.  
Fearnley var en uvanlig talentfull maler som arbeidet lett og med en fart og friskhet som imponerte samtiden. Han var en sikker kompositør, med rik koloritt og sikker penselføring. 
Nasjonalgalleriet i Christiania var nyopprettet i 1842 og det første de kjøpte inn av norsk samtidskunst var to av Fearnleys bilder; «Grindelwaldgletsjeren» og «Labrofossen» i tillegg til to landskapsmalerier av I.C. Dahl.

Privatliv

Fearnley giftet seg med Cecilie Catharine Andresen, datter av stortingsmannen Nicolai Andresen i 1840 og fikk et barn med henne, sønnen Thomas Nicolay. Han døde i München av tyfus og ble begravet samme sted. Graven ble flyttet til Vår Frelsers gravlund i Christiania i 1922.
Otternes

Otternes eller Åtnes er et rekke- og klyngetun midt mellom Aurland og Flåm i Sogn og Fjordane fylke. Tunet består av i alt 27 bygninger.

Historie

Otternes har spor av bosetting fra ca. 300 e. Kr. og de eldste bygningene Guttormstova og Eilertstova ble oppført omtrent ved år 1700. Jordutskiftingen i 1860-årene fikk ikke følger for Otternes hvor teigblandingen besto helt frem til 1987. Tunet besto opprinnelig av fire gårder: Tomasgarden, Guttormgarden, Oddagarden og Andersgarden. På 1800-tallet bodde der 30 mennesker i tunet. De gjenværende to gårdene ble drevet på gammelmåten helt frem til 1970-årene. Tunet er derfor lite preget av forandringer, og mange av bygningene fremstår derfor omtrent slik de gjorde på 1700-tallet.  I tillegg er kulturlandskapet med hauger, brønner, murer og trapper intakt. Stedet har på grunn av sitt autentiske miljø vært benyttet som ramme i flere filminnspillinger, bla. «En håndfull tid» fra 1989 av Martin Asphaug, Norsk Film. Otternes har vært fraflyttet siden 1996.
Fra 1974 ble deler av tunet overtatt av Aurland kommune. I 1987 tok kommunen over resten av  tunet, og opprettet i 2012 Stiftinga Otternes Bygdetun som  eier og forvalter av Otternes.
Det planlegges omfattende restaurering av bygningsmassen på tunet.
Juletræet (årsskrift)

Juletræet er et årsskrift som Peter Christen Asbjørnsen utga i årene 1850, 1851, 1852 og 1866. Det var også planer om å følge opp serien med nye utgaver både i 1867 og 1868, men dette ble det aldri noe av. I stedet viet Asbjørnsen seg til å utgi nye samlinger av Norske Folke-Eventyr, og til gjenutgivelser av Norske Huldre-Eventyr og Folkesagn.
I 2008 tok derimot Asbjørnsenselskapet opp virksomheten med å utgi Juletræet som sitt årsskrift.
Atle Gulbrandsen

Journalist

Atle Gulbrandsen begynte som Formel 1-kommentator for Canal+ i 1997, og har senere kommentert Formel 1 for NRK, TV 2, TV3, Viasat Motor og Viasat Sport. Han har også vært kommentator for en rekke mesterskap, som Rally VM, Rally NM, STCC, EM i rallycross, Champ Car, Speedway Grand Prix og Offshore Class 1.
Atle Gulbrandsen har også vært programleder under sendinger fra Formel 1, Rally VM og STCC på Viasat Sport og NRK. Han har også vært dommer i Kvitt eller dobbelt i kategoriene Formel 1 og Rally VM. 
Gulbrandsen står bak flere dokumentarer og programkonsepter som Motorkveld på NRK, Formel 1 Studio og Rally Studio på Viasat Sport, samt filmene ”Formel 1: Glamour og raske biler” og ”Gumball 3000: Verdens villeste biltur” på TV 2, i samarbeid med Finn-Erik Rognan.
Foruten motorsport har Atle Gulbrandsen arbeidet som biltester og journalist. Han har også skrevet boken ”Grand Prix – Historien om Formel 1” sammen med Morten Malmø.
I 2011 startet han PR-byrået Ribalta PR AS sammen med Stein Rømmerud og Frederik Finnes. 
Han kommenterer F1 i Viasat sammen med ekspertkommentator Thomas Schie.

Motorsportutøver

Atle Gulbrandsen begynte i 1995 med racing hvor han deltok i ”Renault 5 Junior” i Sverige, ”Opel Corsa Cup” i Norge og racingskolen ”Winfield” i Frankrike. Fra 2001 til 2003 kjørte han klassen ”Roadsport” i Norge, før han reiste til USA for å kjøre ”Skip Barber Formula Dodge Southern Series”, hvor han ble nummer fire sammenlagt av 128 førere, blant annet etter to seirer på Road Atlanta.
Etter dette kjørte han semiprofesjonelt for det norske racingteamet ”Olrud Mobil 1 Racing” i det tyske langdistansemesterskapet VLN, og 24-timersløpet på Nürburgring. Sammen med Håkon Schjærin og Roger Sandberg kjørte han inn til flere seirer. 
I 2007 ble Atle Gulbrandsen også Norgesmester i Seven Racing.
I 2008 byttet ”Olrud Mobil 1 Racing” navn til Møller Bil Motorsport, og med lagkamerater som Schjærin, Christian Krognes og Kenneth Østvold ble det flere seirer på den tyske banen Nürburgring Nordschleife, som er vertskap for alle løpene i VLN-mesterskapet.
William Pepperrell

William Pepperell var en kjøpmann og soldat i kolonien Massachusetts. Han er kjent for å ha organisert, finansiert og ledet toktet som erobret den franske garnisonen ved festningen Louisbourg under kong George-krigen. I sine dager ble Pepperrell kalt «helten fra Louisburg».
Fotball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1982

Fotball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1982. Fotball var en av flere sporter i de fjortende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Havanna på Cuba i perioden 7. til 18. august 1982. Det var trettende gangen som fotball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var kun en turnering for menn.
Operagata (Oslo)

Historie

Gata har navn etter Operahuset i Oslo, som ligger langs gata og ble åpnet 12. april 2008. Cirka 200 meter av gata vest for Akerselva ble åpnet kort tid før Operaen. Et par år senere åpnet Bjørvikatunnelen, og gamle E18 som lå rett nord for Operagata ble fjernet. Først på dette tidspunktet fikk Operagata et mer vanlig gatepreg.
Navnet ble bestemt av bydelsutvalget i Bydel Gamle Oslo 13. februar 2007.

Beskrivelse

Operagata går øst–vest. Mot øst vil den ende i krysset med de planlagte gatene Rostockgata (mot nord) x Lohavngata (mot syd), mens den i vest slutter ved gaten Langkaia. På vestsida av Langkaia starter gateløpet på nytt – som Tollbugata. Den hører til Christian IVs by, den såkalte Kvadraturen. Øst for Akerselva ligger gaten i bydel Gamle Oslo, vest for elva i området Sentrum.
Adressene med oddetall (på sørsiden av gaten) ligger kun på østsiden av Akerselva. Grunnen til dette er at Operaen - som dekker hele sørsiden av gaten vest for elva - i stedet har adressen Kirsten Flagstads plass 1.
.375 Holland & Holland Magnum

Historie

Patronen ble lansert allerede i 1912 av det engelske firmaet Holland & Holland, og de kalte den .375 Belted Magnum Rimless Nitro Express. Den er nærmeste legendarisk og var en av de aller første patroner med et magnum-belte, noe de fleste nyere magnumpatroner har adoptert. Hylsa er forholdsvis kon i formen, noe som ble gjort for å lette kamringen og sørge for god ekstraksjon. Patronen er konstruert for repetergeværer og ikke for dobbelløpere som egentlig bør bruke hylser med flens. Det finnes og en annen versjon som ble introdusert samtidig, men med flens. Den heter .375 Flanged Magnum Nitro Express.
Friedrich Engel

Bakgrunn

Friedrich Engel var promovert diktor i filologi. Etter studiet ble han NS-studentleder ved Christian-Albrechts-Universität i Kiel og likeså i Innsbruck)ig så tilknyttet Sicherheitsdienst des Reichsführers SS innen SS og ble referent for «weltanschauliche Erziehung» i Reichssicherheitshauptamt.

Annen versenskrig

I mai 1940 ble han stasjonert i Norge hos sjefen for Sicherheitspolizei og SD i landet. 
I mai 1944 drepte italienske partisaner seks tyske marinesoldater på en kino i Genova. Som repressalie ble 59 italienske fanger utvalgt og henrettet ved  arkebusering. I egenskap av SD-sjef i Genova deltok Engel i denne henerttelsen.

Etterkrigstiden

Etter at Engel ble tatt til fange av amerikanerne klarte han i 1947 å flykte fra fangeleiren i Oberursel. I 1948 var han tømmerhuggre og bademester i  Braunlage og kalte seg Friedrich Schottenberg. I 1949 ble han prokurist i et trevareimportfirma i Hamburg og forble lenge uoppdaget. Ikke heller i [Italia]] ble etterforskningssaken mot ham ikke fulgt opp, muligens av politiske grunner. En ettersøkning i 1960-årene førte til inntet, og saksmappen om ham forsvant sporløst.
I 1999 ble Engel dømt for repressaliene i Genova og andre mord, på sammenlagt 246 personer, til livsvarig fengsel in absentia av en italiensk militærdomstol.
I 2002 ble Engel stilt for en tysk domstol, som dømte ham til syv års fengsel for mordene på de 59 italienerne i mai 1944. I følge sommen hadde Engel beordret og overvåket avrettelsebe. Engel nektet på dette og menye at ordren kom fra den tyske marinen; Engel hadde vare adlydt ordre. På grunn av sin høye alder (93 år) da dommen falt, slapp Engel imidlertid fengsel.
Flødevigen

Flødevigen er en vik på utsiden av Hisøy i Arendal kommune i Aust-Agder. Her er gamle fiskerboliger, fritidsboliger, sjøboder og et par skipperhus/nedlagte småbruk. Tidligere adkomsthavn for uthavnene ved kirke- og annet besøk inne på Hisøy. Tidligere allmenn adkomstbrygge er nå kommunal brygge med utleieplasser.
Flødevigen er også et nedlagt småbruk beliggende innerst i Flødevigen. Jordveien lå bak og ovenfor husene. Nå er jordveien dels bebygd med fritidsboliger og en helårsbolig, dels tilgrodd.
Flødevigen er også kortnavn for Forskningsstasjon Flødevigen, en marinbiologisk forskningsanstalt tilknyttet Havforskningsinstituttet i Bergen.
Kuch Kuch Hota Hai

Kuch Kuch Hota Hai (hindi: कुछ कुछ होता है) er en romantisk bollywoodkomedie fra 1998. Oversatt til engelsk betyr tittelen Something happens. Den blir også forkortet til KKHH og K2H2.
Filmen hadde premiere i India og Storbritannia 16. oktober 1998.

Handling

Rahul (Shah Rukh Khan) og guttejenta Anjali (Kajol) er studenter på St. Xavier College. De to er bestevenner. En dag kommer Tina, (Rani Mukherji), som er datteren til rektoren på St. Xavier. Rahul faller for Tina, det er da Anjali finner ut av at hun er forelsket i Rahul. Anjali hopper ut av skolen, og reiser hjem til familien, og holder følelsene fanget inni seg.
Tina og Rahul gifter seg og får et barn sammen, som de kaller Anjali. Tina dør etter komplikasjoner under fødselen, men hun rekker å skrive 8 brev til Anjali. Hun skal få et brev på hver bursdag, helt til hun blir 8 år. I det siste brevet blir hun fortalt historien om Anjali, Tina og Rahul da de gikk på skole. Tina oppfordrer Anjali, altså datteren, til å finne Anjali og få Rahul og Anjali sammen igjen.
Li Dazhao

Bakgrunn og liv

Han kom fra en bondefamilie i provinsen Hebei. Fra 1913 til 1917 studerte han politisk økonomi ved Wasedauniversitetet i Japan. Der kom han for første gang kontakt med kommunistisk tankegods. Som reaksjon på Yuan Shikais forsøk på å gjenopplive det kinesiske keiserrike med seg selv som keiser, grunnla Li en sammenslutning av kinesiske studenter. Han publiserte sin første bok, der han tok opp Yuan Shikais prosjekt og dessuten drøftet de japanske forsøk på å påvirke kinesiske innenrikspolitikk. Studiene ble forsømt, og de japanske myndigheter så seg heller ikke tjent med hans virksomhet. Han ble derfor utvist fra universitetet i 1916. Han vendte tilbake til Kina i 1918. 
Som ledende intellektuell i Ny Kultur-bevegelsen ble Li rekruttert av Cai Yuanpei som sjefsbibliotekar ved Pekinguniversitetet. Li var etter alt å dømme da en alminnelig kinesisk nasjonalist, og han trodde at bondeklassen i landsbyene ville spille en nøkkelrolle i den revolusjon som Kina åpenbart stod foran. Etterhvert ble han mer kommunistisk inspirert.
Der var han en av de første kinesiske intellektuelle som støttet bolsjevikenes regjering i Sovjetunionen. Han fikk stor innflytelse på mange av studentene. Mao Zedong, som holdt til i bibliotekets leserom, var en av hjelpebibliotekarene på samme tid, og Li fikk en betydelig innflytelse på Maos politiske utvikling. 
Hans politiske tenkning var rotfestet i  Kropotkins kommunistiske anarkisme, men etter erfaringene med 4. mai-bevegelsen og mange intellektuelles heller mislykkede anarkistiske eksperimenter graviterte han og mange andre intellektuelle mer entydig mot marxismen.
I 1920 ble han utnevnt til professor og sekretær for universitetets rektor. Han propagerte aktivt kommunistiske tanker, blant annet ved å gjennomføre kurs i Das Kapital av Karl Marx, og lede studiesirkler om emnet. 
Til tross for sin utvikling mot kommunismen opprettholdt imidlertid Li til så sent som 1921 varme kontakter med Ny Kultur-ledere som ikke hadde slått inn på samme vei, som for eksempel Hu Shi.
Under Li Dazhaos og Chen Duxius lederskap etablerte Det kinesiske kommunistparti tette bånd til Komintern. Etter anvisning fra Komintern ble Li og Chen sluset inn i Kuomintang i 1922. Li ble valgt til KMTs sentrale eksekutivkomité i 1924.
Spenninger mellom Komintern, KMT og KKP gav en rik grobunn for politiske intriger og opportunisme. Ved utbruddet av den kinesiske borgerkrig ble Li tatt til fange under et angrep på den sovjetiske ambassade i Beijing, og sammen med 19 andre ble han henrettet av Fengtien-krigsherren Zhang Zuolin den 28. april 1927.
Anthidiini

Utseende

Middelsstore, ofte brede og kraftige bier. Hodet er gjerne stort og bredt, ofte med ganske store mandibler (overkjever). De fleste er forholdsvis sparsomt hårete til bier å være.
Kroppen er bred, bakkroppen oval, de fleste har gule eller hvite flekker på sidene av bakkroppen, ofte også på thorax. Forvingen har to lukkede celler i den ytre delen (submarginalceller). Beina er ganske kraftige, ofte med tette, utstående hår.

Levevis

Gruppen omfatter både solitære bier og gjøkbier som snylter på dem. De som bygger sine egne reir, bygger den gjerne frittstående, men enkelte graver også hull i bakken.
Thorleif Boman

Liv

Thorleif Boman var sønn av fabrikkbestyrer Victor Julius Boman (1844–1909). Han ble cand.theol. fra Universitetet i Kristiania i 1923 og var sjømannsprest fra 1924. I 1930 ble han utnevnt til residerende kapellan i Biri. Fra 1934 til 1937 var han forstander ved Misjonsskolen i Stavanger. I 1937 ble han residerende kapellan i Strømsø, og fra 1947 var han residerende kapellan i Paulus menighet i Oslo. Fra 1954 til 1961 var han sogneprest samme sted. Han tok den teologiske doktorgraden med en avhandling om Das hebräische Denken im Vergleich mit dem Griechischen («Hebraisk tenkning sammenlignet med den greske») i 1952, og underviste senere i teologi ved Universitetet i Oslo. Fra 1961 til 1964 var han forskningsstipendiat.
Bomans doktoravhandling vakte stor oppsikt; den kom i sju opplag 1952–1983 og ble oversatt til engelsk og japansk.

Utmerkelser

Boman fikk H.M. Kongens gullmedalje i 1933.
Rhys ap Tewdwr

Rhys ap Tewdwr (født før 1065, død 1093) var en konge eller prins av Deheubarth i vestlige Wales og et medlem av Huset Dinefwr, en familie som nedstammet fra Rhodri den store. Han var født i dagens Carmarthenshire og døde i slaget ved Brecon i april 1093.

Familie

Rhys ap Tewdwr gjorde hevd på tronen til Deheubarth etter at hans andre fetter Rhys ab Owain døde i slaget mot Caradog ap Gruffydd i 1078.
Han var et barnebarn av Cadell ab Einion ab Owain ab Hywel Dda.
Han ble gift med Gwladys verch Rhiwallon, datter av Rhiwallon ap Cynfyn av Huset Mathrafal fra Powys, som han hadde fire sønner med, Gruffydd, Hywel ap Rhys, Goronwy og Cadwgan, og i tillegg en datter ved navn Nesta eller Nest.

Tidlig styre

I 1081 invaderte Caradog ap Gruffydd kongeriket Deheubarth og drev Rhys på flukt og til å søke asyl i St Davids katedralen. Rhys klarte imidlertid å få til en allianse med Gruffydd ap Cynan som søkte å gjenvinne tronen i Gwynedd, og i slaget ved Mynydd Carn det samme året beseiret de og drepte Caradog ap Gruffydd og hans allierte Trahaearn ap Caradog fra Gwynedd og Meilyr ap Rhiwallon.

Underkastet normannerne

Det samme året besøkte Vilhelm Erobreren Deheubarth, tilsynelatende på en pilegrimsreise til St David's, men også for å framvise sin makt, reiste vidt omkring i Wales, og det synes som om han kom til en overenskomst med Rhys. Rhys betalte ham hyllest og ble henvist til sin besettelse Deheubarth. Rhys betalte Vilhelm 40 pund i året for sitt kongedømme, sikret seg således gode framtidige forbindelser med den normanniske overherren som varte til slutten av hans liv. Rhys var tilsynelatende tilfreds med denne ordningen ettersom det betydde at han kunne konsentrere seg om sin sjalu walisiske medprinser.

Intern konflikt

I 1088 angrep Cadwgan ap Bleddyn fra Powys hans rike Deheubarth og tvang Rhys til å flykte til Irland. Imidlertid kom Rhys tilbake det samme året med en flåte fra Irland og beseiret mennene fra Powys i et slag hvor to av Cadwgans brødre, Madog og Rhiryd, ble drept.
I 1091 møtte Rhys en annen utfordring i form av et forsøk på å plassere Gruffydd, sønn av Maredudd ab Owain, på tronen av Deheubarth. Rhys ble tvunget til beseire opprørerne i et slag ved St. Dogmaels og hvor Gruffydd ble drept.

Død

Rhys klarte å stå imot den økende normanniske presset som fulgte i slutten av Vilhelms regime i 1087 og fra til 1093 da han ble drept ved Brecon av normannere ledet av Bernard de Neufmarche.

Etterfølger

Rhys’ sønn Gruffydd arvet deler av Deheubarth, men Rhys’ død førte til at normannere tok over det meste av kongedømmet og med Gruffydd etterlatt med et lite område å styre.
Rhys’ datter, Nest ferch Rhys, var en legendarisk skjønnhet, og kvinnerovet av henne fra ektemannens festning ved Cenarth Bychan (muligens Cilgerran Castle eller Carew Castle, begge er i Pembrokeshire) startet en borgerkrig i Wales.
Owen Tudor og James A. Garfield er blant de som hevder å nedstamme fra Rhys ap Tewdwr.
Biennale

Biennale er italiensk og betyr to-årlig. Navnet brukes hovedsakelig om storskala kunstutstillinger som gjentas hver annet år, men brukes også om andre kulturfestivaler som skjer annet hvert år. Men innenfor kunstfeltet brukes Biennale i dag også om tilbakevendene kunstfestivaler som skjer sjeldnere, for eksempel hvert tredje eller hvert femte år. I kunstkretser er den eldste og mest kjente biennalen Veneziabiennalen som foregår på et stort utstillings- og parkområde i Venezia. Den består av en stor internasjonal kuratert hovedutstilling og nasjonale paviljonger. Veneziabiennalen har vært arrangert siden 1890-tallet.
De siste 20 årene har biennaler som utstillingsform fått en stor betydning i utviklingen av det internasjonale kunstfeltet, og de har også vært en pådriver i globaliseringen av kunsten, da nye generasjoner kuratorer har anstrengt seg for å også vise kunstnere fra andre verdensdeler enn Europa og USA, særlig gjaldt dette kanskje Documenta 12. Det er også blitt vanlig at kunstinteresserte fra hele verden reiser til de viktigste biennalene for å følge med på det siste og viktigste innen samtidskunstfeltet. Dette har ført til at biennaleformatet har ekspandert sammen med fremveksten av opplevelsesøkonomien og forskjellige steders behov for å markedsføre seg overfor et reisende og kulturinteressert publikum. Antallet kunstbiennaler har eksplodert de siste årene, og det er nå over 200 kunstbiennaler rundt omkring i verden, og begrepet biennaltretthet har oppstatt som en konsekvens av det. Bare i Norge er det nå etablert fire tilbakevendene kunstfestivaler; Bergen Assembly (hvert tredje år), LIAF, Momentum (Moss) og den helt nye Oslo-pilot.
Ved siden av Veneziabiennalen anses Documenta for å være kanskje den aller viktigste kunstfestivalen, denne finner sted hvert femte år i Kassel siden 1955, og er dermed strengt talt ikke en biennale. En annen kunstfestival det er verdt å nevne er Skulpturprosjekt Münster som finner sted i Münster i Tyskland hvert 10. år, den neste skal finne sted i 2017, og Kaspar König er oppnenvt som kurator. Den første Skulpturprosjekt Münster fant sted i 1977.
K-1

K-1 er en type kampsport som kombinerer teknikker fra thaiboksing, karate, taekwondo, savate, «San Shou», kickboksing og tradisjonell boksing.
Det er også navnet på organisasjonen som arranger denne kampsporten. Denne organisasjonen styres av Fighting and Entertainment Group (FEG) i Japan. De arrangerer diverse kamper / turneringer, inkludert MMA (DREAM-turneringer).

Norske K-1 utøvere

Daniel NordåsAnne Line Hogstad