Namdalseid

Geografi

Namdalseid har store fjell- og kystområder, og er en yndet område for friluftsliv. En av Norges beste smålakselver, Årgårdselva, gjør Namdalseid til en populær destinasjon for hobbyfiskere. Namdalseid har også gode jaktmuligheter, med en stor stamme elg og rådyr, og er en populær hyttekommune. I kommunen ligger Finnvollvatnet.
Kommunens høyeste topp Øyensskavlen (686,5 moh.) ligger i den vestre delen av kommunen, nord for fylkesvei 715. Toppen danner grensepunkt for Øyensskavlen naturreservat.

Samfunn

Namdalseid er et sokn i Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme. Det er to kirker i kommunen: Namdalseid kirke og Statland kirke.
Namdalseid er med i Midtre Namdal Regionråd.

Næringsliv

Namdalseid er i hovedsak en landbrukskommune, med primærnæringen som hovednæring. Det finnes også noe industri: Namdal Plast AS, Nye Pelsberederiet og Hundseth Mølle (Norgesfòr) er av de største aktørene.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Sjøåsen friluftsområde. Her er det også plantet seks tusenårstrær av sortene lønn, ask og poppel.

Bakgrunn

Tidlig på 1970-tallet kjøpte Namdalseid kommune arealet som ligger i veikrysset mellom riksvei 17 og 766 nord for Åsnesset bru og langs munningen av Årgårdsvassdraget. Deler av arealet ble senere solgt til tomt for Sjøåsen hotell, mens om lag 7600 m2 mellom hotelltomta og strandlinjen ved elvemunningen ble regulert til friluftsområde.
Strandlinjen var et forholdsvis flatt sumpig område hvor vannstanden var påvirket av flo og fjære med en høydeforskjell på om lag 1,5 m. For å gjøre området mer tjenlig til formålet, ble det oppfylt med overskuddsmasse fra anleggsvirksomhet i nærområdet. Den estetiske oppgraderingen startet etter etableringen av Sjøåsen vel i 1995.
I 1997–1998 ble det laget en regulerings- og beplantningsplan for friluftsområdet hvor de private tomteeierne og næringsdrivende oppgraderte sine arealer, mens et tverrfaglig arbeidsutvalg i hovedsak tok seg av utbyggingen av friluftsområdet.
Hovedelementene i planen var planer og profilering av området, stier og veier, parkeringsplasser, fiskebrygge, gapahuk på fiskeplassen, toalettanlegg, grillplasser, sitte- og spiseplasser, grøntanlegg, informasjonstavle, belysning og friluftsscene med amfi. Alt tilpasset handikappede.
Gjennomføringen ble gjort mulig ved hjelp av tilskudd fra Nord-Trøndelag fylkes miljøvernavdeling, BU-midler, tilskudd fra kommunens næringsfond, spillemidler, økonomisk støtte fra det lokale handikaplaget, næringslivet i nærområdet, velvillig bistand fra Statens vegvesen, egeninnsats fra velforeningen i Sjøåsen. Alt, forutenom friluftsscenen, ble gjennomført.
Nord-Trøndelag teater utarbeidet plan for friluftsscenen med amfi, men det lyktes ikke å skaffe de økonomiske midlene til å bygge dette. Sjøåsen friluftsområde ble foreslått som tusenårssted, og dette ble vedtatt i kommunestyremøte 11. november 2009. Det statlige tilskuddet ble brukt til å bygge scenen med amfi.

Tusenårstrær

Gjennom Landbruksdepartementets treplantingsaksjon i år 2000 fikk kommunen tildelt en rekke trær av forskjellige sorter.
Etter vedtak ble seks av disse plantet på tusenårsstedet, mens de fleste ble plantet på skolene, barnehagen og idrettsanlegget. Trærne på tusenårsstedet ble plantet av seks tidligere ordførere i en seremoni 25. mai 2000.
Trygve Silset (f. 1908) plantet hovedtreet, en lønn, ved tusenårssteinen. Silset var ordfører i perioden 1948–1951.
Inge Kaldahl (f. 1924), som var ordfører i periodene 1952–1959 og 1968–1971, plantet en ask på grøntanlegget.
Einar Furre (f. 1918), plantet også en ask på grøntanlegget. Han var ordfører i 12 år i perioden 1972–1984.
Per Arve Lie (f. 1946) plantet en poppel ved grillanlegget. Han var ordfører i perioden 1984–1987, samt ved tusenårsskiftet.
Bjørn Hagen (f. 1938) plantet også en poppel. Denne ved «Jasteinen». Ordførerperioden hans var fra 1988 til 1995.
Hetty Vårdal (f. 1952) var den første kvinnelige ordfører i kommunen, og var det i perioden 1996–1999. Hun plantet en poppel ved utegrillen.

Historie

Navnet Namdalseid har en maritim opprinnelse. Tidligere pleide sjøfarere å seile opp Trondheimsfjorden, inn i Beitstadfjorden og derfra dra båtene sine gjennom Namdalseid til Løgnin ved å bruke vannforbindelsene som eksisterer i kommunen. Dermed slapp man å krysse Folda.