google/wiki40b huggingface dataset:
Sesilåmi

Sesilåmi er et skirenn fra Brokke i Setesdal til Sinnes i Sirdal. Rennet går over en strekning på 52 kilometer, det meste i Setesdal Vesthei - Ryfylkeheiane Landskapsvernområde. Løypas høyeste punkt er over 1000 moh.
Sesilåmi har vært arrangert hvert år siden starten i 1976, med unntak av 1979, 1995, 2010 og 2013. De siste årene har det vært rundt 2 000 deltakere men til rennet i 2010, som ble avlyst på grunn av værforholdene i fjellet, var det påmeldt 2800 deltakere. Rennet i 2013 ble også avlyst bare timer før start på grunn av værforholdene.
Løyperekordene er fra 2007 og tilhører Svein Tore Sinnes (2:13:12) og Jorunn Øye (2:39:49).
Gratispassasjerproblemet

Gratispassasjerproblemet er et begrep innen økonomisk teori og beskriver det forhold at en eller flere nyter godt av et gode, uten å betale for det. Rent bokstavelig er en kollektivreisende som ikke har løst billett et eksempel på et gratispassasjerproblem, hun eller han tar toget, men ved å ikke betale så forbrukes et gode uten at vedkommende bidrar direkte til finansieringen av det.
En annen variant av gratispassasjerproblemet er fagorganisering og lønnsdannelse, både de organiserte arbeidstakerne og de som ikke er organisert har fordel av den kollektive forhandlingsmakt som fagorganisering gir.
Kristin Halvorsen

Familiebakgrunn og utdannelse

Halvorsen er gift med Charlo Halvorsen, underholdningsredaktør i NRK, som hun også har to barn med. Hun er datter av direktør Leif Georg Halvorsen (1934–) og lærer Marit Larsen (1934–). Kristin Halvorsen vokste opp i Porsgrunn i Telemark.
Av utdannelse har Halvorsen mellomfag (1,5 år) i sosialpedagogikk fra 1981 og grunnfag (1 år) i kriminologi fra 1982 fra Universitetet i Oslo. Hun arbeidet som sekretær i et advokatfirma 1984–1985.

Politisk virke

Halvorsen har hatt tillitsverv i Sosialistisk Ungdom fra 1982 (leder 1984–1986) og i Sosialistisk Venstreparti (SV) fra 1985 (parlamentarisk leder 1997–2005 og leder 1997–2012) og var innvalgt stortingsrepresentant for SV fra 1989 til 2013.
Hun var i perioden 1989 til 2005 medlem av Utenrikskomiteen, Den utvidede utenrikskomité, Stortingets valgkomité, Stortingets delegasjon for forbindelser med Europaparlamentet, Finanskomiteen, Arbeidsordningskomiteen og Kontroll- og konstitusjonskomiteen. I perioden 2005 til 2009 var hun Norges første kvinnelige finansminister og siden 2009 har hun vært kunnskapsminister. 
Da Audun Lysbakken gikk av som statsråd 5. mars 2012, ble Halvorsen settestatsråd i Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet inntil Inga Marte Thorkildsen trådte inn som statsråd for departementet 23. mars.

Full barnehagedekning

I kommunevalgkampen 2007 var Kristin Halvorsen sterkt framme i media med Sosialistisk Venstrepartis klimapolitikk og regjeringens løfte om full barnehagedekning. Hun har imidlertid fått kritikk fra opposisjonen for ikke å stå ved sitt løfte fra valgkampen i 2005 om at hun kom til å gå av dersom målet om full barnehagedekning ikke var nådd før utgangen av 2007.

Annet

I 2002 mottok Halvorsen Kommunikasjonsprisen 2002 fra Norsk Kommunikasjonsforening. I 2004 ga hun ut boka «Rett fra hjertet» på Gyldendal forlag. Halvorsen var den første norske partilederen som lanserte en blogg.
I 2014 ble hun direktør i CICERO Senter for klimaforskning.
Xan Krohn

Bakgrunn og virke

Han studerte først ved Den kongelige tegneskole 1899-1902, via Konstföreningens Ritskola Helsingfors, og fra 1905 ved Det russiske kunstakademiet i St. Petersburg under Russlands mest betydelige realist, Ilja Repin. Omkring 1906 gikk han på akademiet til Simon Hollósy (1857–1918) i München, så til Paris hvor han hadde lærere innen flere av tidens kunstretninger. I 1907 giftet han seg og ble bosatt i Kiev. Under oppholdet i Russland var han tilknyttet bevegelsene Mir iskusstva («Kunstens verden») og Bubnovy valet («Ruter knekt»).
Fram til 1917 var han mest i Russland, men revolusjonen i 1917 gjorde at paret flyttet til Oslo. Xan kom seg etter hvert rundt og besøkte flere land både i Afrika og Asia (jordomseiling). Reisevirksomheten ble en del av hans liv, og stoppet ikke selv om han bosatte seg i Oslo. Han livnærte seg i perioder som dekorasjonsmaler både ved Nationaltheatret og i Moskva. Han drev også som steinhugger. I 1925 laget han altertavlen i Totenviken kirke. Den består av to deler: et glassmaleri, som fremstiller «Jesus velsigner de små barna», og et freskomaleri med tittelen «Nattverdens innstiftelse».
Kunsten hans bærer spor av de fleste av datidens retninger. Hans hovedarbeider dreide seg om landskaper, men også aktbilder, portretter og, i likhet med sin ektefelle, også blomsterbilder. Han har hatt separatutstillinger i Odessa, St. Petersburg og Kiev, (visstnok også i Moskva og Riga). I Norge har han stilt ut i samtlige større kunstforeninger, foruten å ha hatt bilder på Høstutstillingen. Han har også utført fresker i Det georgiske museum i Tblisi.

Familie

Xan var sønn av Conrad Peter Krohn (1845–) og Ingeborg Severine Christine Krüger (1850–1910). Faren var skipskaptein med familie fra Farsund. Foreldrene skilte seg og mora emigrerte til USA i 1885 og faren emigrerte til USA i 1889. I 1907 giftet han seg altså med den russiske adelskvinnen og kunstnerinnen Julie de Holmberg (1882–1956) fra Kursk og de bosatte seg i Kiev. Med prestedattera Sonja Tresvinskaja fikk han sønnen Oleg (1914–44) som i likhet med sin datter Sonja Krohn (født 1941) også ble billedkunstnere.
Sorcerer (operativsystem)

Sorcerer er en tidligere Linuxdistribusjon som ble utviklet av Kyle Sallee. Distribusjonen benyttet en rullende utgivelseessyklus i stedet for utgivelser på bestemte tidspunkter. Utgivelsen kunne installeres via internett.
Navnet Sorcerer (magiker) kom av distribusjonens særegne terminologi. I stedet for å bruke forkortelser som rpm og dpkg, baserte distribusjonen seg på en magisk terminologi. Nedlasting, kompilering og innstallereing ble kalt et spell. Programvare som ble installert ble "kastet" som et trylleformular inn i datamaskinen. Avinstallering av programvare ble kalt utdrivelse.
Første versjon ble lansert 2. februar 2007. Siste versjon var fra 28. juni 2013.
Ken Adam

Bakgrunn

Klaus Hugo Adam ble født i en jødisk familie i Berlin og faren drev sammen med sine brødre en fremgangsrik klesbutikk. Da nazistene tok makten ble familiens forretning tvunget i konkurs og i 1934 emigrerte deler av familien til Storbritannia. Adam gikk på St. Paul's School i Barnes, University College London og Bartlett School of Architecture der han studerte arkitektur. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i Storbritannias flyvåpen. Fan fløy etterhvert jagerflyangrep «mot nazistene og Hitler, men ikke mot Tyskland». Dermed var han den eneste tysker i Royal Airforce. I 1944 fikk han følge med sin bror Dieter.

Filmen

Til filmen kom han i 1948 og under 1950-årene arbeidet han som scenograf med filmer som Soho Incident, Jorden rundt på 80 dager (1956) og Ben-Hur (1959). Han hadde ansvaret for scenografien for flere filmer av Robert Aldrich.
I 1962 ble han for første gang scenograf for en James Bond-film - Dr. No. Bondfilmer som Goldfinger (1964), Operasjon Tordensky (1965), James Bond i Japan (1967) og Diamanter varer evig (1971) fulgte. Hans siste Bond-film var Moonraker (1979).
I 1960-årene gjorde Ken Adam også scenografien for The Ipcress File (1965) og Funeral in Berlin med Michael Caine, samt bilen i Chitty Chitty Bang Bang.
1964 skapte han scenografien, deriblant det velkjente krigsrommet, for Stanley Kubricks Dr. Strangelove. Han var også scenograf for Kubricks Barry Lyndon (1975) for vilken han fikk en Oscar for beste scenografi. Han fikk også en Oscar i 1994 for Kongens galskap. Ken Adam ble dessuten nominert til Oscar for Spionen som elsket meg (1977) og Addams Family Values.
Marco Vistalli

Junior

Ved U23-EM i friidrett 2007 var han med på det italienske stafettlaget på 4 x 400 meter, men de ble slått ut i kvalifiseringen. Laget bestod av Isalbet Juarez, Lukas Rifeser, Marco Vistalli og Teo Turchi.
Ved U23-EM i friidrett 2009 vant han sølv bak Polen på 4 x 400 meter stafett, sammen Matteo Galvan, Isalbet Juarez og Domenico Fontana. Individuelt kom han også på sjetteplass på 400 meter, med tiden 46,67. I semifinalen løp han på 46,55, som var ny personlig rekord. Yannick Fonsat vant gullet.

Senior

Ved EM i friidrett 2010 deltok han på 400 meter, der han ble slått ut i semifinalen med tiden 45,38, selv om han løp inn på ny personlig rekord. Kevin Borlée vant EM-gullet. På 4 x 400 meter stafett kom Italia til finalen, men endte på åttendeplass. Laget bestod av Marco Vistalli, Luca Galletti, Claudio Licciardello og Andrea Barberi.
Han deltok ved Lag-EM i friidrett 2011 i Stockholm. Der fikk han bronse på 400 meter, med tiden 45,99, der russiske Maksim Dyldin vant løpet. På 4 x 400 meter kom Russland på 5.-plass. Året etter deltok han ved EM i friidrett 2012, der han nådde finalen på 400 meter. Imidlertid han slet med en muskelskade som ble verre i semifinalen, så han haltet og gikk seg gjennom finalen på tiden 4.04,20, og kom sist i mål.
Gekka no yasōkyoku

«月下の夜想曲» («Gekka no yasōkyoku») er den japanske gruppa Malice Mizers femte singel, etter «au revoir». Sangen er skrevet av Közi.
Mjøstårnet

Mjøstårnet er et bygg under ferdigstilling i Brumunddal. Bygget med 18 etasjer og totalhøyde på 85,4 meter hevdes å være verdens høyeste trehus, selv om Prasat Sajja Tham i Pattaya, Thailand oppgis til 105 meter. Bygget ble åpnet i mars 2019. Byggherre er Arthur Buchardt. Bygget skal inneholde butikker, leiligheter og hotell. Trematerialene er limtre og massivtre. For at bygget ikke skal svaie for mye i vind må det tilføres vekt i etasjene.
Josephine Cochrane

Tidlig liv

Cochran var datter av John Garis, en sivilingeniør, og Irene Fitch Garis. Hun hadde en søster, Irene Garis Ransom Hennes bestefar John Fitch hadde fått patent på et Dampskip. Hun vokste opp i Valparaiso i Indiana, hvor hun gikk på en privatskole

Ekteskap og barn

Etter å flyttet inn med sin søster i Shelbyville, Illinois , giftet hun seg med William Cochran 13. oktober 1858, som kom dit året før, skuffet etter å ha prøvd seg under Gullrushet i California, og han ble en velstående kjøpmann og partipolitiker.

Død og anerkjennelse

Josephine døde av et slag eller utmattelse i Chicago, Illinois, 14. august 1913, og ble begravet på Glenwood kirkegård i Shelbyville, Illinois. I 2006 ble hun innlemmet i National Inventors Hall of Fame.

Cochranes oppvaskmaskin

Flere forsøk var blitt gjort tidligere  på å bygg  en kommersielt brukbar oppvaskmaskin. I 1850 utviklet Joel Houghton en hånddrevet ekstra stor maskin. I 1860-årene forbedret  L. A. Alexander denne med en mekanisme som tillot brukeren å skylle gjennom et kar med vann.
Ingen av disse  var særlig effektive.
Cochrane bygde den første modellen av sin oppvaskmaskin i skuret bak huset sitt i Shelbyville, Illinois. George Butterse, en mekaniker hjalp henne med byggingen av den første oppvaskmaskin. Den ble også  ansett å være den første brukbare  oppvaskmaskin. For å bygge maskinen, måtte hun først lave  innredning spesielt for å passe tallerkener, kopper, eller glass som ble plassert i skuff i en kobberbeholder med et skive, eller hjul i bunnen. En motor roterte  hjulet mens varmt såpevann sprutet opp fra bunnen og regnet ned på tallerknene og glassene. Hennes oppvaskmaskin var fen første til å bruke vanntrykk i stedet for koster til å rengjøre inne i maskinen. Etter å ha fått patent 28. desember 1886 viste hun frem sin oppfinnelse i 1893 på Verdensutstillingen i Chicago,.og vant den høyeste prisen for «beste mekanisk konstruksjon, holdbarhet og tilpasning til sin linje av arbeid» Ordet spredte seg, og snart fikk Cochrane bestillinger for sin oppvaskmaskin fra restauranter og hoteller i Illinois. Fabrikken startet  produksjonen i 1897.
Det var ikke før på 1950-tallet at oppvaskmaskiner ble vanlig i folks husholdning. Etter de nye forstads-husene ble bygget med avløp som var nødvendig for å håndtere det ekstra varme vannet.
Barna fra blindgata

Barna fra blindgata (The Family from One End Street) er en barnebok fra 1937, skrevet og illustrert av den engelske forfatteren Eve Garnett (1900–1991). Hun fikk Carnegie Medal in Literature for i 1937, og boka kom i norsk utgave 1950. Boka er kjent for sin banebrytende skildring av den engelske arbeiderklassen. 
Familien Ruggles bor i No 1, One End Street i en fiktiv by i Sussex. Familien består av pappa Josiah – som er søppelmann, mamma Rosie – som vasker for folk, og de sju barna William, Margaret Rose («Peggy»), Jo, tvillingene James og John, Kate og Lily Rose. Handlingen er episodisk eller novelleformet, og boka består av ni slike kapitler. 
Boka er Garnetts debutbok, og var ment som en respektfull anerkjennelse av verdighet og enkle gleder i arbeiderklassens liv. Boka ble avvist av flere forlag før den endelig ble utgitt, og vant prisen for årets beste britiske barnebok. Boka blir ansett som en av de første skildringene av arbeiderklassens vilkår i engelsk barnelitteratur. Ettertiden har imidlertid vurdert den ulikt, dels som en viktig realistisk skildring, som varmhjertet og oppriktig og som et gjennombrudd for å synliggjøre arbeiderklassen; men også som paternaliserende, og som en idylliserende «proletar-pastorale» om visdommen i det enkle livet.
Garnett utga to oppfølgere Further Adventures of the Family from One End Street (skrevet 1941, utgitt 1956) og Holiday at the Dew Drop Inn (1962). Barna fra blindgata er oversatt til norsk, men oppfølgerne er ikke oversatt.
Wolfram von Soden

Liv og virke

Wolfram von Soden var sønn av den protestantiske teolog Hans von Soden. Han studerte assyriologi ved universitetene i Marburg, Berlin og Leipzig og tok doktorgrad under Benno Landsberger i 1931 med arbeidet Der hymnisch-epische Dialekt des Akkadischen. I 1936 ble han som 28-åring – ekstraordinarius for assyriologi og arabistikk ved Universität Göttingen, der han hadde vært privatdosent fra 1934. Mens hans gamle lærer måtte forlate Tyskland på grunn av den nasjonalsosialistiske Gesetz zur Wiederherstellung des Berufsbeamtentums og dro i eksil til Tyrkia, inntrådte von Soden i 1934 i SA. Han ble ikke medlem av NSDAP, men ble i 1944 automatisk innført i partiet likesom allew andre SA-medlemmer som ikke hadde inntrådt tidligere. Han støttet opp om den nazistiske vitenskapspolitikk med verker som Der Aufstieg des Assyrerreichs als geschichtliches Problem(1937) og Arabische wehrsprachliche Ausdrücke (1942). Von Soden var fra 1939 til 1945 i krigstjeneste, for det meste om oversetter. Tidlig 1940 ble han kalt til den ledige lærestol for gammelorientalsk filologi ved (Universität Berlin), men fikk aldri anledning til å undervise der på grunn av sin krigstjeneste.
Etter Annen verdenskrig ble von Soden ansett for så belastet at han ikke fikk lov til å inntre i undervisningfsstillinger. Men i 1950 fikk han likevel et læreroppdrag ved Universität Göttingen. På grunn av sine store kunnskaper og fordi hans tidligere lærer Benno Landsberger, nå i USA, gikk god for ham, ble han i 1954 kalt til Universität Wien. I 1961 flyttet han over til Universität Münster, og der var kan leder for det gammelorientalske seminar inntil sin pensjon i 1976. S.
Von Sodens besmittelse av nasjonalsosialistisk tenkning viser seg særlig i hans vurdering av indogermansk kulturinnflytelse i Orienten som overlegen den semittiske.
Verkene Grundriss der akkadischen Grammatik og Akkadisches Handwörterbuch er forblitt uvurderlig viktige for forskningen.
Ved siden av Friedrich Delitzsch, Adam Falkenstein, Benno Landsberger og Dietz-Otto Edzard hører von Soden til de pregende skikkelser i tysk assyriologi.
Sainte-Pélagie-fengselet

Sainte-Pélagie var et fengsel i Paris fra 1790 til 1899. Det huset mange berømte fanger under den franske revolusjon, med Madame Roland og Grace Dalrymple Elliott som de eneste kvinnene blant dem. Etter revolusjonen var Marquis de Sade en av de innsatte; likeså den unge matematiker Évariste Galois. Under Julimonarkiet (1830) ble aprilopprørerne innesperret her, og noen av dem klarte å flykte gjennom en tunnel. Gustave Courbet ble fengslet her på grunn av sin rolle under Pariserkommunen. Han malte et selvportrett kalt Selvportrett i Ste.-Pélagie.
Xianbei

Xianbeifolket (forenklet kinesisk: 鲜卑, tradisjonell kinesisk: 鮮卑, pinyin: Xiānbēi, Wade-Giles: Sien-pi, eller Hsien-pei) var et stort nomadisk folk som holdt til i de områder som i dag er Mandsjuria (nord i Kina og det østlige Mongolia, og som senere vandret inn i de kinesiske provinsene Shanxi, Shaanxi, Gansu, Qinghai, Hebei, Indre Mongolia og Liaoning. Noen stammer av xianbeifolket forble, eller havnet, i østdelen av det gamle Mandsjukeiserdømmet, i den mandsjuprovinsen som ble kjent som det østlige Heilungkiang (eller Hulun) og som nå svarer til  Khabarovsk- eller Amur-områdene i Russland. 
Xianbeifolket var en føderasjon av en rekke ikke-kinesiske stammegrupper. Den viktigste av dem var tuobastammen. De ble en viktig del av kinesisk kultur i Han-tiden, da de befolket de mongolske stepper og det som i dag er provinsene Hebei og Liaodong.  Etter Han-dynastiets fall etablerte de en rekke egne riker, som Yan-dynastiet, Det vestlige Qin-dynasti, Det sørlige Liang og fremfor alt det nordlige Wei.  På Tang-dynastiets tid hadde de langt på vei blitt assimilert i den kinesiske han-kulturen både hva gjaldt, seddvaner og skikker, administrasjon og språk. Grunnleggerne av både Sui-dynastiet (Yang Jian) og av Tang-dynastiet (Li Yuan) var sønner av tuoba-prinsesser, og dermed halvblods xianbei.
En kinesisk hersker av xianbei-bakgrunn skal ifølge kildene ha vært lyshåret, likesom endel tatarer fra samme området også var det. Det er mulig at de var beslektet med den moderne tids turkotatarske folk.
Trichogomphus dechambrei

Utseende

En stor (ca. 50 millimeter) og kraftig, tettbygd, blank, svart hornbille. Hannen har et langt og kraftig, pronotum er kraftig uthulet foran, med par runde knøler på sidene og en høy, dobbel knøl i midten. Det uthulede feltet er blankt og glatt, sidene grovt og kraftig punkterte. Hunnen hos denne arten mangler horn på hodet, har bare en liten knøl, og pronotum er rundet uten noen horn eller uthulinger, svært grovt punktert foran og på sidene, glatt og blankt i midten. Dekkvingene hos begge kjønn er blanke, fint punkterte.
Disse billene er meget kraftig bygde, også til hornbiller å være.

Utbredelse

Arten lever i Laos.
Paraplymaker

Paraplymaker er yrkesbetegnelsen på håndverkere som lager eller reparerer paraplyer. Faget ble tatt inn under håndverksloven i 1914 og hadde en opplæringstid på fire år i Norge. I Norge har det på det meste vært rundt tretti faglærte paraplymakere og i 1979 hadde antallet sunket til mellom seks og åtte. Den siste utøveren av faget i landet praktiserte i Bergen frem til 2010.
YARV

YARV (Yet Another Ruby VM) er en virtuell maskin implementasjon laget spesifikt for programmeringsspråket Ruby. Fra og med Ruby versjon 1.9 er YARV en del av den offisielle Rubydistribusjonen. Målet med YARV og andre virtuell maskin-implementasjoner av skriptspråk er å forbedre ytelsen i forhold til tradisjonell tolking av kildekoden.
Calcodes kazuhisai

Utseende

En middelsstor (gjerne 25-35 millimeter), kraftig, svart hjortbille med litt matt, bronseaktig metallisk glans. Hos denne arten har ikke hannene svært forstørrede kjever, disse er korte og kraftige med mange tenner på innsersiden. Hodet er firkantet, pannen bredt og grunt, U-formet innbuktet foran. Pronotum er mye bredere enn langt, kraftig innsnevret bakerst. Dekkvingene er litt hvelvede.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt på Sumatra og Borneo.
Den hvite Nil

Den hvite Nil er en av to store elver som sammen utgjør Nilen. De renner til slutt sammen i Khartoum i Sudan. Den andre kalles Den blå Nil. Den hvite Nil har, ifølge den vanligste definisjonen, sin kilde i Victoriasjøen.
I den snevre definisjonen omtales Den hvite Nil som elven som blir dannet ved utløpet av Nosjøen i Sør-Sudan, og som flyter til Khartoum i Sudan. Strekkene oppstrøms blir kalt «Victorianilen» (fra Victoriasjøen via Kyogasjøen til Albertsjøen), «Albertnilen» (Fra Albertsjøen til Sør-Sudans grense) og deretter «Fjellnilen» eller Bahr al Jabal (ned til Nosjøen).
I den bredere definisjonen er Den Hvite Nil alle strekkene av elven, helt fra Victoriasjøen til samløpet med Den blå Nil.
I en enda videre definisjon kan Den hvite Nil noen ganger også inkludere kildeelvene til Victoriasjøen, hvorav de fjerneste er 2 300 kilometer fra Den blå Nil.
Epic Scrap Metal

Singler

«Cigarette» ble utgitt som digital singel i forbindelse med den norske filmen Tomme Tønner 2, 22. desember 2010. Men har ikke blitt omtalt som en offisiell singel fra albumet.
«Everybody and Their Broken Hearts» ble gitt ut som første singel fra albumet 21. februar 2011. Den andre singelen var «Deserve Everything» som ble utgitt 15. juli 2011.

Tittel

Tittelen på albumet dukket opp i Grenis hode da han passerte en gjenbruksstasjon i Los Angeles hvor han har bodd de siste årene, som heter «Star Scrap Metal». «Det er jo dette vi driver med, bruker gamle elementer og lager noe nytt», sier han.
Grenis studio i Los Angeles er bygget opp av gjenbrukte planker. Opptaksutstyret og bilene hans er også valgt ut ifra en grunntanke om at gjenstander har sjel, og med riktig vedlikehold kan vare evig. «Jeg liker vedlikehold og ideen om å bygge noe nytt med gamle deler som har en historie, men som av andre blir betraktet som skrap. Kanskje er epic scrap metal vår musikksjanger?»
Kullvandring

Kullvandring vil si å gå barbent over glødende kull eller varme steiner. Kullvandring i ulike former har blitt praktisert av mange folkeslag og kulturer i ulike deler av verden, de tidligste referansene er til jernalderen i India, om lag 1200 f.Kr. Kullvandring ble ofte brukt som en overgangsrite, som en prøve på den enkeltes styrke og mot, eller i religion som et bevis på ens tro. 
Kullvandring fikk en renessanse i det tyvende århundre da forfatteren Tolly Burkan ga åpne kurs i USA og Europa for å vise at det ikke var noe overnaturlig ved det. Fysikere forklarer fenomenet med at særlig kull ikke er en god varmeleder og at føttene i tillegg er så kort tid i kontakt med kullet at huden ikke får tid til å varmes opp.
Chorwon

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby) og 36 ri (landsby).
Midt om natten

Midt om natten er en dansk spillefilm fra 1984 med Kim Larsen og Erik Clausen i hovedrollene.

Om filmen

Handlingen er lagt til København sentrum, i en bygning der mange arbeid- og bostedsløse har søkt husly. Politikeren Kaj Buhmann (Poul Bundgaard) vil ha bygningen revet, fordi han mener den tilhører kommunen, og at beboerne heller bør plasseres andre steder. Politiet kommer, men den veltalende Arnold Jensen (Erik Clausen) får oppholdt politiet med tomprat, inntil politiet ikke orker å høre mer og drar fra stedet igjen.
Men politiet kommer tilbake om natten. De bryter seg inn og henter ut alle beboerne, bortsett fra Spacy (Allan Olsen) og Benny (Kim Larsen) som har barrikadert seg i første og femte etasje. Begge må til slutt hoppe ut av et vindu og ender på sykehus. Spacy har livstruende skader, mens Benny måtte på sykehus etter å ha blitt slått ned av politiet.
Når Benny utskrives, finner han og Arnold en gammel fabrikk og bosetter seg der. Stedet kaller de «Haveje». De livnærer seg som altmuligmenn (reparatører, dyrefangere, rørleggere og lignende).
Politikeren Buhmann vil ha menneskene ut, og det blir ikke bedre av at Arnold gjør narr av Buhmann i et debattprogram på direkte tv. I mellomtiden har Spacy dukket opp, men dør allerede morgenen etter av en overdose. I tillegg til dette får beboerne også problemer med en voldsbande, Rotterne.
Filmen inneholder noen av Kim Larsens mest kjente sanger, blant andre «Papirsklip» og «Susan Himmelblå».
Megakirke

En megakirke er definert som en menighet med et ukentlig møtebesøk på mer enn 2 000 besøkende.
Det er såkalte evangeliske kirker med karismatiske ledere, som utgjør flertallet av megakirkene. I USA er det 1 210 megakirker. Det finnes ikke tall for hvor mange megakirker som finnes. Blant de største menigheter i verden er de fleste i Asia, Latin-Amerika og Afrika.
I Norge er Oslo Kristne Senter den største megakirken, med gjennomsnittlig 3 000 besøkende hver uke.