google/wiki40b huggingface dataset:
Kjelsås

Historie

Tidligere var Kjelsås skogs- og jordbruksområde, gammel sagbruksindustri (Kjelsaas Sag og Brække Brug), ståltråd- og trådstiftfabrikk fra 1856 (Kjelsaas Brug), overtatt av O. Mustad & Søn 1884, nedlagt i 1961. Arbeider- og funksjonærboliger ble oppført i tilknytning til fabrikken. Etter at Gjøvikbanen ble åpnet i 1900 og det ble stasjon på Kjelsås kom større utparsellering av tomter til småhusbebyggelse. Kjelsås vel ble dannet i 1910. Kjelsås skole ble opprettet 1879 og nedlagt 1911 under sterke protester. Ny skole ble åpnet i 1917. Sporveisforbindelse, Kjelsåsbanen, kom i 1934. Sterk byggevirksomhet etter 2. verdenskrig med oppføring av småhus og boligblokker (Myrer-blokkene 1948). Rønningen folkehøyskole åpnet i 1969. Samme år ble Frysja kunstsenter etablert i de gamle fabrikkanleggene. Norsk Teknisk Museum flyttet til Kjelsås i 1986 og er nærmeste nabo til Kjelsås stasjon.

Idrett

Kjelsås Fotball holder også til her, og spiller sine kamper på Grefsen Stadion. Se også Kjelsås IL De har mange håndballag også, men er kanskje mest kjent for sine prestasjoner i damelangrenn på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 90-tallet. Myrer IL er en lokal volleyballklubb i Kjelsås.

Samfunn

Fra gammelt av har Kjelsås vært å regne som et arbeiderstrøk i Oslo, det var kun enkelte større boliger beregnet på sjefer og bestyrere på fabrikkene som lå øverst langs Akerselva. Opp gjennom årene har Kjelsås utviklet seg til å bli dyrere, med mye utbygging, renovering og nystilling av gamle tomter. Det er nå å regne som et villastrøk, med innslag av rekkehus og et fåtalls blokkleiligheter. Området er spesielt populært blant barnefamilier, mye grunnet nærhet til marka, sammen med kort reisevei til sentrale knutepunkter i byen (blant annet Storo, og Nydalen).
Samulá

Samulá er en cenote like nord for landsbyen Dzitnup i Valladolid kommune i den meksikanske delstaten Yucatán. Den utgjør en stor underjordisk grotte med stalaktitter og en åpning i taket hvor sollys slipper inn og røttene til et stort tre henger ned.
Vannspeilet er om lag 35 ganger 30 meter bredt, og har en dybde på mellom én og 13,5 meter.
Cenoten er åpen for besøkende, og bading er tillatt. I gangavstand fra Samulá ligger en annen cenote, Xkekén.
VM i kjelkehockey 1996

VM i kjelkehockey 1996 ble arrangert i mars 1996, i Nynäshamn i Sverige.
Dette var første gang det ble arrangert VM i kjelkehockey. Det var 6 nasjoner som deltok.
Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap

Historie

Sprengstoffinspeksjonen (etablert 1. januar 1917) ble den 31. desember 1984 slått sammen med Statens branninspeksjon (etablert 1. januar 1972) til Direktoratet for brann- og eksplosjonsvern, som den 1. januar 2002 ble slått sammen med Produkt- og elektrisitetstilsynet til Direktoratet for brann- og elsikkerhet (DBE). Det varte ikke lenge før dette den 1. september 2003 ble slått sammen med Direktoratet for sivilt beredskap (etablert 1. juli 1970) til Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. Direktoratet for sivilt beredskap (1970–2003) var et resultat av at man slo sammen blant annet Direktoratet for økonomisk forsvarsberedskap (etablert 1949), Krigsøkonomikontoret og Sivilforsvarets sentralledelse (1947).
Den 1. mars 2017 ble Direktoratet for nødkommunikasjon (DNK) gjort om til en fagavdeling i DSB og avviklet som egen organisasjon.
Zischkaia

Utseende

Middelsstore sommerfugler med avrundede vinger, forvingens spiss en tanke tilspisset.
Zischkaia-artene er ganske mørkt brune både på over- og undersiden, de mørke tverrstrekene på undersiden er ikke svært tydelige og øyeflekkene nokså små.

Levevis

Disse sommerfuglene lever i tropisk regnskog og annen skog. De voksne sommerfuglene flyr ikke langt og holder seg inne i skyggen, eller de er aktive i skumringen. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae). De voksne sommerfuglene besøker ikke blomster, men suger gjerne til seg væske fra råtnende frukt, sopp og fugleskitt.

Utbredelse

Slekten har sin hovedutbredelse i Brasil, men finnes også i noen av de omkringliggende landene.
Per Maning

Karriere

Per Maning startet karrieren sin som Art director i reklamebyrået Haugen og Maning, men fra 1980-årene av gikk han etterhvert over til å bli profesjonell kunstfotograf på heltid. Kunstverkene til Per Maning har siden fått stor internasjonal anerkjennelse, hvor han blant annet i 1990 ble tildelt separatutstilling i Museum Folkwang i Essen. Han representerte også Norge under Sydney-biennalen i 1992, og Veneziabiennalen i 1995. Bildene hans er også representert i en rekke museumssamlinger verden over, blant annet hos Museum of Modern Art, Stedelijk Museum, og Kiasma. Per Maning har også samarbeidet med Munchmuseet I 2006, hvor de satte opp utstillingen Mellom klokken og veggen, som sammenlignet Per Manings kunstneriske samtidsuttrykk og Edvard Munch sine historiske malerier. Per Maning har også vært aktuell med utstillingen Munch skogen, sist vist på Galleri Brandstrup i 2016, og som satte fokus på å bevare en skog på Ekely, som er en del av den kulturelle arven etter Edvard Munch. Denne utstillingen skilte seg ut i form av at den hadde en politisk undertone, i kontrast til Per Manings tidligere verker.
A-ha har brukt et av Manings bilder på coveret til deres konsertalbum How Can I Sleep With Your Voice in My Head.
Mosjtsjnyj

Mosjtsjnyj (russ.: Мощный, finsk: Lavansaari, eldre svensk: Lövskär) er en liten russisk øy i Finskebukten. Øya ligger øst for Hogland og vest for Seskar. Navnet Mosjtsjnyj ble tildelt etter 1945.
Før vinterkrigen var Lavansaari en finsk utøy. Lavansaari var egen kommune under Viborgs län. Til kommunen hørte også den mindre øya Peninsaari som ligger 6 km øst-nordøst for Lavansaari. Kommunen hadde et areal på 13,4 km², og folketallet var 3&503&1089&1 089 i 1939.
Lavansaari ble evakuert på timers varsel den 10. oktober 1939 før vinterkrigens utbrudd, og har siden vinterkrigen vært i russisk besittelse.
Sea of Love (film)

Handling

Frank Keller (Pacino) er en veteran i New York-politiet som får en bisarr mordsak å hanskes med. Det blir raskt klart at de har å gjøre med en seriemorder med et seksualisert motiv. Under etterforskningen av saken tar han og kollegaene i bruk uortodokse metoder. De setter inn en fiktiv kontaktannonse i et blad i håp om å lokke til seg morderen. Det ender imidlertid med at han faller for den hovedmistenkte, en vakker og energisk kvinne. Etter hvert som de blir dypere involvert, blir han dratt mellom sin profesjonelle bedømmelse og sin tiltrekning mot henne.
Love Me, Love Me, Love Me

Love me, love me, love me er en tegnefilm fra 1962. Dette er en av de første animasjonsfilmene som er produsert av canadiske Richard Williams.
Filmen handler om den avskydde mannen Thermus Fortitude som kun blir elsket av sin utstoppede alligator Charlie.

Om produksjonen

Richard Williams lånte en venn sitt kamera for å lage filmen. Han lagde den egentlig bare som en personlig spøk og brukte derfor ikke så mye tid eller penger på den. Men filmen kom allikevel ut i verden og ble en suksess for Richard Williams.
Sølvmøll

Utseende

Små (vingespenn 6–16 mm), slankbygde, vanligvis sølv-hvite møll, forvingene ved spissen oftest med rødlige eller brunlige tegninger. Kroppen er ganske slank, hodet middels stort med oppstående skjell. Punktøyne (ocelli) mangler. Palpene er ikke spesielt lange, antennene er trådformede og nesten like lange som forvingene. Det innerste antenneleddet er vanlgvis utvidet sideveis og danner et "øyelokk", i likhet med hos mange andre små møll. Forvingene er lange og smale, med lange hårfrynser ved bakhjørnet, disse står vanligvis noe opp når sommerfuglen hviler. Bakvingene er smale med lange hårfrynser. Beina er slanke med markerte sporer.

Levevis

Larvene lever som minerere i en lang rekke plantegrupper. Mange arter lever i arter i erteblomstfamilien (Fabaceae), andre i løvtrær, særlig i arter i rosefamilien (Rosaceae), blant andre eple, kirsebær og rogn. Minene er gjerne mer eller mindre runde med et spiralmønster laget av larvenes ekskrementer etter som de har gnagd seg i spiral utover fra der egget ble lagt.

Skadedyr

Noen av artene kan gjøre noe skade på ulike frukttrær- og busker dersom de er særlig tallrike. Leucoptera malifoliella kan ødelegge løv-verket på eple, pære og kirsebær, mens arten Leucoptera caffeina kan gjøre noe skade på kaffe i varmere områder.
Vingelsåsen

Vingelsåsen er ei grend i Tolga kommune i Nord-Østerdal i Hedmark fylke. Den ligger på grensa til Tynset, på en jordrygg vest for Glomma, godt synlig fra jernbane og fylkesvei 30. Grenda har i 2012 7 gårder. 4 av disse driver med melkeproduksjon og ligger på setra med dyra om sommeren. Gårdene har mange gamle hus, og flere stabbur fra 1600-tallet.
Navnet Vingelsåsen er av nyere opphav. Det eldste navnet var «Aas», som fikk ny form i «Aasen». Utenom det man veit om den første bosetninga her, kan det være tenkelig at Aas huste folk som var på vandring i hedensk tid. Ettersom Vingelsnavnet skriver seg fra den tida, må også Aas ha vært med som stedsnavn for den gamle ferdselen. De første som fant veien hit og slo seg ned i ly av storskogen med fritt utsyn sørover Glåmdalen, hadde naturlige kilder til selvberging rundt seg, med muligheter til fangst i liene og fiske i Glåma. Men det skulle gå mange århundre før jordbrukende bønder slo seg ned her. Det som ble gården Aas har sitt grunnlag fra rundt 100 år etter Svartedauen, eller samtidig med den første bosetninga i Vingelen. Det var folk på leiting etter dyrkingsland som så at bakkene her egnet seg godt for kornavl, men hovednæringa var nok jakt og fiske.
Det første skriftlige skattemanntallet for Nord-Østerdal er fra 1528. Brukeren i Aas heter da Østen, og han er det året regnet med blant de 4 som betalte skatt i Vingelen.
Gården ble solgt av stattholder Gyldenløve til oppsitterne for en billig penge i 1668. Gården ble snart skueplass for en århundrelang strid om skogen mellom de gamle åsinger og Røros Kobberverk, særlig om Telneset. Rørosverket anla i 1666 en smeltehytte på gårdens grunn. Rundt denne hytta vokste senere tettstedet Tolga fram. I 1905 ga staten en del skog, den såkalte «Tolgen kronskog» tilbake, en del hadde gården beholdt.
Parammoecius

Utseende

Middelsstore, kraftige, blankt svarte gjødselbiller.

Levevis

Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter. Mange av artene har gått sterkt tilbake, trolig på grunn av bruksendringer i landbruket, blant annet bruk av midler mot innvollsormer som er giftige for larvene.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Europa og i Midtøsten.
Personsøker

En personsøker er et mobilt apparat som kan motta enkle meldinger i form av radiosignaler sendt fra en basisenhet, f.eks. en telefon.  
Det første personsøker-lignende systemet ble innført i politiet i Detroit, USA i 1921, men den første telefon-baserte personsøkeren ble patentert av Alfred J. Gross i 1949, og ble brukt fra 1950 på Jewish Hospital i New York City. I 1958 godkjente Federal Communications Commission bruken av personsøkere for publikum, og i 1959 laget Motorola en personsøker som de kalte «pager». 
Bell Laboratories utviklet en personsøker kalt «Bellboy», som ble vist frem på World's Fair i Seattle i 1962. Når man ble oppringt, måtte man ringe tilbake til et tjenestesenter som videreformidlet den opprinnelige beskjeden. 
Deres «Pageboy I», som kom på markedet i 1964, ble den første personsøkeren som ble en stor suksess blant vanlige brukere i USA. 
I Japan ble personsøkertjenesten innført i 1968, og den skal etter plan avsluttes i september 2019.
På verdensbasis var personsøkerne meget populære i 1980- og 1990-årene. 
Personsøkeren fungerer bare én vei, slik at den kun kan motta meldinger (ikke sende og kvittere for meldinger). Personsøkeren var det første mobile teleutstyret som fikk volum i markedet. Personsøkeren var et svært nyttig hjelpemiddel før mobiltelefonen ble allemannseie, da den gjorde det mulig å nå folk på farten på en enkel måte. De kunne motta et telefonnummer og så gå til nærmeste fasttelefon og ringe tilbake. 
Som offentlig tjeneste har mobiltelefonen og meldings- og teksttjenestene knyttet til denne overtatt helt. Enkelte virksomheter som f.eks. sykehus har fortsatt interne personsøkertjenester med «beepere» eller «summere» som varsler medarbeidere om at det er nødvendig å ta kontakt.
I Norge tilbød Televerket offentlig personsøkertjeneste fra 1984. I 1986 bodde 70% av befolkningen i de områdene som var dekket av tjenesten. Tjenesten ble nedlagt 1. september 2003 etter mindre enn 20 års drift.
De tidligste personsøkerne benyttet 27 MHz båndet.
Personsøkere bruker signalkodingen POCSAG, og Telenors tjeneste sendte på 169.800 MHz med 1200 baud.
Fortsatt er personsøkere i drift knyttet til andre radiosignaler. Typisk er brannvesen og helsetjeneste som benytter VHF båndet omkring 160-170 MHz. Ofte benyttet de samme frekvens som etatens lukkede VHF-nett og det lukkede nettets sendeutstyr. Slik sett er disse personsøkerne i realiteten en helt ordinær radiomottaker med tilleggsfunksjon ved at man kan sende oppkall til denne radiomottakeren.
Röda Lacket

Röda Lacket er en type snus som produseres av Swedish Match og har en mild smak av tobakk. Röda lacket finnes som både løs og porsjonssnus.
Röda Lacket er det nest eldste varemerket etter Ettan. Röda Lacket ble lansert 1850 av Petter Swartz snusfabrik i Norrköping. Var trolig mest populær under ungdomsrevolusjonen i 1968. Muligens hadde den røde fargen noe med saken å gjøre.
Röda Lackets mest utpregde egenskap er dens karakteritistike smak og konsistens. Smaken er mild og noe fruktig, med små innslag av lakris. Konsistensen minner om leire, noe som gjør den lett å bake til en prille/pris. 
I 2005 ble Röda Lacket fornyet både når det gjelder form og innhold. De klassiska smakene ble forsterket og en ny design vokste frem. Nye Röda Lacket er en naturlig forlengning av det Röda Lacket alltid har stått for. Den røde fargen symboliserer fortsatt det rebelske i Röda Lackets natur. Høsten 2006 ble også Röda Lacket Vit Portion lansert med 21 ulike designerlokk.
Fekting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1993

Fekting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1993. Fekting var en av flere sporter i de syttende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Ponce på Puerto Rico i perioden 19. til 30. november 1993. Det var sekstende gangen som fekting var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var ti øvelser, seks for menn og fire for kvinner. Det var både individuelle og lagkonkurranser i florett, kårde og sabel for menn og individuelt og lag i florett og kåre for kvinner. I de individuelle øvelsene fikk alle tapende semifinalister bronsemedaljer. Cuba ble beste nasjon med åtte gullmedaljer foran Mexico og Puerto Rico med en hver.
Kologriv

Kologriv (russisk: Кологри́в) er en by i Kostroma oblast i Russland. Byen ligger ved venstre bredd av elva Unzja, rundt 230 km øst-nordøst for Kostroma. Innbyggertall: 3 500 (2005 est), 3 700 (folketelling 2002), 4 306 (folketelling 1989).
Bosetningen er nevnt i krøniker fra begynnelsen av 1500-tallet. Den fikk innvilget bystatus i 1778.
5 Centimeters Per Second

5 Centimeters Per Second (秒速５センチメートル) (5 centimeter per sekund) er en japansk animasjonsfilm, en såkalt anime, av regissøren Makato Shinkai. Den hadde premiere i mars 2007 på Cinema Rise i Shibuya, Tokyo.
Filmen er delt i tre avsnitt: Cherry Blossom, Cosmonaut og 5 centimeters per second, som tilsammen har en spilletid på cirka én time. Hver av delene forteller en egen separat beretning, men sett etter hverandre kombineres fortellingene til en lengre historie som begynner i Japan på 1990-tallet og ender i moderne tid. Hver av delene er sentrert rundt en gutt ved navn Takaki Tōno og utspiller seg på forskjellige stadier i livet hans. Historien handler om Takaki og hans forhold til en jente ved navn Akari Shinohara som han møtte på barneskolen. Filmen forteller om hvordan dette forholdet definerer Takaki som person, og hvilken innvirkning dette bekjentskapet får for hans senere liv.
I likhet med Makato Shinkais tidligere filmer er det musikeren Tenmon som står for filmens musikalske lydspor.
Cyclocephala lichyi

Utseende

En middelsstor (ca. 15 millimeter), ganske bred, blank, brunrød hornbille. Pronotum og hode er noe mørkere enn dekkvingene. Oversiden er nokså tett og kraftig punktert. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede.

Levevis

De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. I alle fall noen arter besøker blomster (for eksempel på planter i myrkonglefamilien) og kan være viktige pollinatorer. Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter.

Utbredelse

Arten er utbredt i Venezuela.
Europavei 69

Historikk

Riksvei 95 skiftet navn til E69 i 1992. 15. juni 1999 åpnet Fastlandsforbindelsen til Magerøya, FATIMA-prosjektet, med Nordkapptunnelen og Honningsvågtunnelen. Veianlegget er på til sammen 28 km og kostet 1 milliard kroner. Frem til 29. juni 2012 klokka 17.00 ble det innkrevet bompenger.
Europavei 69 var 1965-1992 navn på veien Ålesund–Dombås i Norge, som nå heter Europavei 136.
Louisiana State Penitentiary

Louisiana State Penitentiary (LSP, også kalt Angola er en fengselsgård i Louisiana, som drives av Louisiana Department of Public Safety & Corrections. Det er USAs største høysikkerhetsfengsel med 5000 fanger, og 1800 personer på personalsiden. 
Fengelet ble etablert i 1901.
Fengselsområdet dekker 73 kvadratkilometer som tidligere tilhørte Angola og andre plantasjer eid av Isaac Franklin i kommunefritt område i West Feliciana Parish, nær delstatsgrensen til Mississippi. Fengselet ligger ved slutten av Louisiana Highway 66, ca 35 kilometer nordvest for St. Francisville. I delstaten Louisiana benyttes både navnet Louisiana State Penitentiary og Angola.
Fengselsområdet grenser på tre sider til Mississippifloden. Her finnes delstatens dødsceller for menn, og henrettelseskammeret.

Filmer

Flere filmer, som Dead Man Walking og Monster’s Ball ble innspilt med scener herfra.
Javaneshorn

Beskrivelse

Javaneshorn er på størrelse med det indiske panserneshornet, med en kroppslengde på opp mot 4 meter (normalt 2-3 meter) og en mankehøyde på cirka 170 cm. Vekten ligger normalt mellom 0,9 og 2,3 tonn. Mellom de to kjønnene er det ingen markante forskjeller, bortsett fra at hannenes horn er større. Det kan bli 25 cm, mens hunnenes bare utgjør en liten knopp eller mangler helt.
Voksne dyr er nakne og har grå hud. Ved hver fot finnes det tre tær som er utrustet med hover.

Utbredelse og systematikk

Til tross for navnet finnes javaneshornet ikke bare på øya Java. Tidligere strakte utbredelsesområdet også over deler av det sørasiatiske fastlandet fra Bangladesh, over Burma, Thailand og Laos til Vietnam. Dessuten eksisterte dyret på Sumatra. I henhold til nyere informasjon skal det også på 1500-tallet ha eksistert i sørlige Kina. I dag er dog bare en liten populasjon igjen.
På grunn av jakt har antallet stupt drastisk, nå vet man bare om to populasjoner igjen. Den største av disse befinner seg på Ujung Kulon nasjonalpark på Java. Arten teller ifølge Bibhab Talukdar, som leder IUCN/SSC Asian Rhino Specialist Group (AsRSG), færre enn 50 individer.

Økologi

Habitatet utgjøres av tett tropisk regnskog i lavlandet. Javaneshornet trenger vann samt plasser med løs leire. Utenfor paringstiden lever det ensomt og er nattaktiv. Etter drektigheten, som varer rundt 6 måneder, fødes vanligvis et ungdyr. Egget hviler en tid etter befruktningen og derfor er tiden mellom paringen og fødselen bortimot 15 måneder. Ungen dier i bortimot et år og den blir ytterligere to år hos moren. Kjønnsmodenheten skjer for hunndyr etter 5 til 7 år mens det for hanndyr skjer først etter rundt 10 år. Normal livslengde er mellom 35 og 40 år.

Status og trussel

Javaneshornet er truet av umiddelbar utryddelse. Arten er truet delvis av ødeleggelse av dens habitat, men den største trusselen skjer grunnet markedet for dyrets horn, særlig til Kina hvor det feilaktig hevdes at hornet har legende virkning.
I henhold til beregninger fra 2002 gjenstår det kun 60 dyr av arten i Indonesia. Selv disse fåtallige dyrene er utsatt for ulovlig krypskyting. Om dette fortsetter vil dyret snart være utryddet. For å beskytte arten ble det i 1980 opprettet på den vestlige delen av Java en nasjonalpark.
Det finnes ingen javaneshorn i fangenskap. I 2011 ble det siste levende javaneshornet ulovlig felt på fastlandet. Det skjedde i naturreservatet Cat Loc i Vietnam, og arten finnes i dag utelukkende på Java. Javaneshornet regnes derfor som et av de mest sjeldne pattedyr i verden.
Akademisk frihet

Akademisk frihet er troen på at forskere og studenters rett til å undersøke ethvert område og fritt gi uttrykk for sine faglige synspunkter er essensiell for den akademiske virksomheten. Akademisk frihet innebærer at forskere skal kunne formidle idéer eller fakta, også slike som er ubehagelige for myndighetene eller politiske grupperinger, uten å bli utsatt for noen form for sanksjoner i form av undertrykkelse, tap av arbeid eller fengsling. Akademisk frihet regnes i de fleste demokratiske stater som et viktig prinsipp, men hvor stor den akademiske friheten er i praksis kan variere noe mellom ulike land og ulike institusjoner. Akademisk frihet er ikke et universelt akseptert prinisipp, i diktaturer som f.eks. Folkerepublikken Kina eller i mange arabiske land står den akademiske friheten svakt i likhet med andre former for ytringsfrihet.
Building Australia Party

Building Australia Party er et lite politisk parti i Australia som ønsker å fremme rettighetene til byggeindustrien. Partiet ble dannet på grunn av misnøye med den australsk bygg- og designindustrien. og ble først registrert i New South Wales i juni 2010. Partiet ledes av Ray Brown, som er arkitekt og den nåværende lederen av den nasjonale designforeningen «Building Designers Association of Australia».
Enthora

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar og Komorene.
Taras Stepanenko

Landslag

17. november 2010 fikk han sin første landskamp for Ukraina mot Sveits. 22. mai 2014 scoret han sitt første landslagsmål mot Niger.
Han ble tatt ut i Ukrainas EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Ryssonotus

Utseende

Middelsstore, flate og brede hjortebiller. Hannenes kjever er bare moderat forstørrede. På farge er de brune til svarte. Noen har påfallende, tett punkterte groper på oversiden.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det østlige og sørlige Australia.
Strande

Strande er ei lita grend nord i Vestre Ådal, i Ringerike kommune. Stedet ligger mellom Viker og Tossevika langs Vestsideveien, mellom Vikerfjell og Sperillen. Det er også tilkomst via avkjøring fra europavei 16 ved Ringmoen i Ådal og brua over Killingstrømmen.