Pons Sublicius

Pons Sublicius er navnet på den tidligste kjente bro i antikkens Roma som ble strukket over elven Tiber i nærheten av Forum Boarium («Krøtter forum») nedstrøms fra Tiberøya og i nærheten av foten til Aventinerhøyden. I henhold til tradisjonen ble broen konstruert på ordre fra Ancus Martius en gang rundt år 642 f.Kr., men denne dato er kun tilnærmet ettersom det ikke finnes noen opptegnelser som henviser til dens konstruksjon. Martius ønsket å forbinde den nylig anlagte befestningen av Janiculum, et vidstrakt høydedrag vest for bydelen Trastevere i Roma, som da lå på den etruskiske siden av det øvrige Roma, ved å gi støtte til fergen som lå der. Broen var en del av de offentlige arbeidsprosjektene som også omfattet byggingen av en havn i Ostia som da var stedet for saltdeponiene.

Konstruksjon

Legendene forteller at broen ble bygget helt og holdent av trevare. Navnet kommer fra latinske, pons, pontis, «bro», og adjektivet sublicius, «hviler på påler», fra stamordet sublicæ, «påler». Som en sublica var det et valg, sublicæ innebærer spisse stokker og pæleverk som ble slått ned i elvebunnen. Julius Cæsars ingeniører brukte den samme konstruksjonen for å bygge bro over Rhinen.
Broen ble ombygd flere gjentatte ganger. Datoen for da den endelig forsvant er ikke kjent, men det var ikke i klassisk tid. Via Latina gikk over broen og ble knyttet til Via Cassia, en veg som ble bygget over en gammel etruskisk veg som førte til Veii. Broen var et yndet sted for tiggere som pleide å sitte på denne og kreve almisser, derav det latinske uttrykket «aliquis de ponte» for tigger.
Broen var nedstrøms for Pons Aemilius, en god steinbro som denne broen noen ganger har blitt forvekslet med. Mellom de to gikk den store kloakken, Cloaca Maxima, rett ut i Tiber.
I en tegning av Friedrich Polack, utgitt i 1896 (se illustrasjon i denne artikkel) ble pælebroen feilaktig vist som pælebrygge. Antagelig må en form for strukturer ha eksistert før 1896, av denne eller noe tilsvarende på samme sted, som ble feilaktig identifisert med Pons Sublicius.

Gaius Gracchus på broen

Pons Sublicius er også broen hvor Gaius Gracchus, en romersk politiker fra 100-tallet f.Kr., planla å flykte over da han ble forbigått av sine motstandere. To av hans venner forsøkte å stoppe fienden på broen, men ble selv drept. Gracchus døde selv på voldelig vis kort tid etter i en treklynge i nærheten. Romerske borgere jublet for Gracchus’ flukt, men ville ikke støtte ham. Gracchus’ valg av fluktrute hadde sannsynligvis tenkt å gjøre nytte av broens antatt magiske krefter.

Etruskiske ritualer

På Idus martiæ gikk en prosesjon kalt sacella Argeorum, Argæ, eller Argei, fra templene til Servius Tullius til pons Sublicius. Pontiffene og magistratene bar dukkelignende figurer av bundete menn som vestaljomfurene kastet i elven. Flaminica Dialis ble kledt i sørgeklær.
Seremonien var antagelig en etruskisk taktikk, både magisk og militær, sammenlignbar med når en gallisk man og kvinne ble begravd levende i Forum Boarium. Grekere og gallere ble rituelt gravlagt eller druknet, noe de overtroiske romerne mente hadde en virkelig effekt på deres greske og galliske fiender. De utførte denne formen for offer spesielt etter større nederlag.