Slaget om Abadan

Planen

I september 1980 satte den irakiske president Saddam Hussein i gang et overraskelsesangrep mot Iran og invaderte iransk område på bred front. Iraks innledende plan var å angripe Abadanøya krevde en forsterket armert divisjon til å krysse elven Shatt al-Arab i nærheten av Kharkiya ved veien som går fra Bagdad i nord til Basra i sør, og deretter gå sørover for å erobre byene Khorramshahr og Abadan, og deretter nedkjempe hva som var igjen av lokale iranske enheter. Denne divisjonen omfattet 500-600 stridsvogner, foruten også en del spesialstyrker, totalt rundt 20 000 menn.
Irakiske kommandosoldater, drevet av Iraks innledende suksess i angrepet på Khorramshahr, hadde krysset elven Karun og nådde grensen av byen Abadan den 22. september, men ble tvunget tilbake av stiv motstand fra iransk paramilitære enheter, noe som tvang irakerne til å trekke seg tilbake til nordsiden av Karun med tapet av flere stridsvogner og pansret personellkjøretøy. Ved den 4. oktober rapporterte irakiske kommandosoldater at de hadde sikret hovedveien fra Abadan til Ahvaz, Imidlertid var det ikke før i slutten av november at Irak helt og holdent kontrollere broen til Abadan.
Da den irakiske hæren ble opptatt med det pågående slaget om Khorramshahr, ble den opprinnelige planen i stor grad omarbeidet. Istedenfor et raskt angrep og okkupasjon av Abadan, ble planen nå å isolere de lokale iranske enhetene innenfor byen Abadan. Irak begynte deretter å beleire Abadanøya.

Slaget

Den 3. november nådde irakiske styrker Abadan i Irans provins Khuzestan. Iranernes motstand viste seg å være for heftig, og irakiske kommandostyrker kalte på forsterkninger. En andre, svekket armert divisjon med en styrke på rundt 4 500 menn og 200 stridsvogner ble sendt ut for å sperre av Abadan og omgi byen fra nordøst, omgå Khorramshahr som fortsatt var under beleiring, ved å krysse elven Karun nord for byen. Disse to irakiske divisjonene møtte et ukjent antall iranske tropper. De fleste kilder har beregnet at en enkelt brigade forsvarte Khorramshahr, støttet av to operative reserver lokalisert lengre nord.

Beleiringen

Selv om irakerne ble slått tilbake av en enhet fra Irans revolusjonsgarde, greide de omringe Abadan på tre sider og okkupere en del av byen. Imidlertid greide ikke irakerne å slå ned den harde motstanden; deler av byen var fortsatt under iransk kontroll og fikk inn forsyninger om natten med båter. Irakerne beleiret byen i flere måneder, men greide aldri å erobre Abadan. Det meste av byen, inkludert oljeraffineriet, ble hardt skadet eller helt ødelagt av beleiringen og bombingen.

Irakisk junioffensiv

Med fallende moral med vannveien Shatt-al-Arab fortsatt blokkert av iranere, beordret Saddam angrep i juni 1981. Iranerne hadde fått støtte med opp til 15 000 menn, inkludert revolusjonsgarden, vanlige soldater og khuzestaniske arabiske krigere. Irak satte i gang en offensiv mot byen ved hjelp av 60 000 soldater og stridsvogner, overlegen iranerne i forholdet 6 til 1. Til tross for dette klarte iranerne å slå tilbake det irakiske angrepet. Iranerne benyttet deres britiskbygde stridsvogner av typen Chieftain for å beseire irakerne.

Bakholdet den 15. oktober

Den 15. oktober lurte irakere seg rundt 1 til 2 km innenfor Abadan og erobret byen radio- og fjernsynsstasjon. I en adskilt kamp lengre nord, den irakiske blokadeposisjonen i nærheten av Dar Khuyeh, overfalt en irakisk styrke en stor iransk konvoi, eskortert av stridsvogner som kom fra Ahvaz. Tilsynelatende forsøkte denne iranske styrken å frakte forsyninger til forsvarerne i Abadan via veien Abadan-Ahvaz. Det korte, men intense slaget sto Iraks T-55-stridsvogner opp mot Irans Chieftain-stridsvogner. Slaget synes å ha involvert rundt bataljon av stridsvogner på begge sider. Irak var seirende ettersom «iranerne forlot minst 20 Chieftainer og andre pansrete kjøretøyer, og gjorde oppbrudd.»