google/wiki40b huggingface dataset:
Abraham Sutzkever

Liv og virke

Under første verdenskrig flyktet hele familien hans østover fra den tyske invasjonen og bosatte seg i Omsk i  Sibir, hvor hans far, Hertz Sutzkever, døde. Tre år etter første verdenskrig flyttet familien til Vilna. I 1930 sluttet han seg til den jødiske speiderbevegelsen. Han giftet seg med Freydke i 1939, en dag før den andre verdenskrig brøt ut. 
I 1941 ble han og hans kone sendt til den jødiske ghettoen i Vilna. Hans mor og nyfødte sønn ble myrdet av nazistene under krigen. Den 12. september 1943 rømte han og hans kone til skogsområdet, og sammen med den jiddiske dikteren Shmerke Kaczerginsky, kjempet han sammen mot okkupasjonsmakten som en partisan.
Sutzkever deltok i en jødisk enhet under kommando av Moshe Judka Rudnitski, og han deltok i flere oppdrag før de ble smuglet inn i Sovjetunionen. I juli 1943 ga han en annen partisan en notisbok av hans egne dikt, som nådde frem til den jødiske antifascistiske komité i Moskva. I mars 1944 ble et lite fly sendt til skogene i Vilna for å bringe Sutzkever og hans kone trygt til Russland.
I februar 1946 ble han kalt opp som et vitne i Nürnbergprosessen for å vitne mot Franz Murer, hans mor og sønns drapsmann. Etter en kort opphold i Polen og Paris, emigrerte han til Palestinamandatet. Han ankom til Tel Aviv i 1947. Sutzkever fikk to døtre, Mira og Rina. 
Sutzkever skrev poesi fra tidlig alder, først på russisk og senere på hebraisk. Han publiserte sin poesi i jødiske magasiner. Sutzkever var blant de modernistiske forfattere og kunstnere av Yung Vilne-gruppen i begynnelsen av 1930-tallet. I 1937 publiserte han sin første bind av sine jiddiske poesi.
Sutzkever`s andre diktsamling, Valdiks ("From the Forest"), ble utgitt i 1940. I Moskva, skrev han en kronikk om sine erfaringer i Vilna gettoen, og han påbegynte Geheymshtot ("Secret City"), et episk dikt om jødene som gjemmer seg i kloakken i Vilna. Han er blitt kalt den viktigste jødiske dikteren i etterkrigstidens verden. Han ble en offentlig talsmann for jiddisk, og han oppmuntret det jødiske samfunn rundt om i verden om å ikke å la det jødiske språket dø.
Sutzkevers poesi ble senere oversatt til hebraisk av Nathan Alterman, Avraham Shlonsky og Leah Goldberg. I 1985 ble Sutzkever tildelt Israel Pris for jiddissk 
litteratur. Sutkevers dikt er oversatt til minst 30 språk.
Han døde 20. januar 2010 i Tel Aviv i en alder av 96 år.
Anthaxomorphus

Utseende

Nokså små (gjerne 4 - 5  millimeter), brede, litt flarte praktbiller.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika, Sørøst-Asia og Australia.
Kujbysjev-demningen

Kujbysjev-demningen , også kjent som Samarademningen eller Zhigulidemningen med Zhiguli vannkraftverk (russisk: Жигулёвская ГЭС, eller Zhiguljovskaja GES) er en demning med vannkraftverk 92 km vest for byen Samara (tidligere Kujbysjev) i elva Volga. Vannkraftverket er et av Europas største og ble ferdigstilt i årene 1950–1957 som Kujbysjev Vannkraftverk. Byggingen skjedde bl.a med hjelp av utkommanderte straffanger.
Kraftverket gir kraft til industrien ved Volga, samt flombeskyttelse for storbyen Samara.  Jordfyllingsdemningen er 52 meter høy, og 2.800 meter lang, pluss en 980 meter lang betongdam for spillvannet. Det går vei og jernbane over dammen. 
Kraftverket er Europas nest største målt etter installert effekt, som er inntil 2 404 MW fordelt på 20 generatorer. Produksjonen er på 11,7 TWh årlig i gjennomsnitt. Overføringen har en spenning på 800 kV.
Anleggets reservoar er det største kunstige vannreservoaret i Europa og det tredje største i verden, den 500 km lange, 35 km brede og 6 450 km² store Samara-reservoaret eller Kujbysjev-sjøen. Vannmengde er anslagsvis 57,3 km³. På nedsiden, øst for sjøen ligger storbyen Samara, langs reservoaret ligger byer som Toljatti, Uljanovsk og lengre oppe Kazan .
Blåhvalane

Blåhvalane er navnet på supporterklubben til fotballklubben Sandefjord Fotball.
Slaget ved Brander Pass

Bakgrunn

Robert Bruce måtte vinne nordlige Skottland for å ha ryggen fri. Han hadde beseiret sin gamle arvefiende John Comyn den eldre i Comyn-familiens eget område nord for Aberdeen, ved Old Meldrum i Inverurie i 1308. Deretter gikk han mot Cowyns allierte lengre nord.
Nordlige Skottland hadde siden de eldste tider styrt seg selv bortimot uavhengig av den sentrale kongemaken på lavlandet. I nord rådde klansystemet med innbyrdes maktkamp. Donald-klanen og Campbell-klanen hadde bygd opp sitt maktgrunnlag på sin lojalitet til det skotske kongehuset. Disse støttet Bruce med soldater.
MacDougall-klanen, Comyns allierte, var ledet av John MacDougall. «Lame John» MacDougall, som han også kalles, støttet kong Edvard II av England. I tillegg var John Comyn den yngre nevø av den 4. MacDougall, høvding Alexander av Argyll, lord av Lorn. Bruce hadde drept Comyn i Greyfiars-kirken i Dumfries åtte år tidligere. John MacDougall hadde dermed også en blodfeide å hevne.
Den formelle fredsavtalen mellom Bruce og MacDougall gikk i tillegg ut i løpet av 1308. Neil Campbell kalte sammen sine menn for å støtte Robert Bruce. Han ville sannsynligvis ha støttet hvem som helst på motsatt side av MacDougall, for i Skottland, «kith and kin always ranked higher than politics», som en skotsk skribent uttrykte det.

Slaget

I juli samme år ledet Robert Bruce en stor hær av egne soldater og menn fra Campbell-klanen inn i Argyll for å tvinge MacDougall til lydighet.
Bruce møtte John MacDougall og en stor hærstyrke av menn fra Argyll med det formål å gjøre mot Bruce det han selv hadde gjort mot engelskmennene i Glen Trool. Bruce forutså vanskeligheter og lot en tropp med høylendere, ledet av James Douglas, klatre oppover skråningen av Ben Cruachan for å komme på oversiden av bakholdsangrepet.
Da Bruces hær kom innenfor synsranden av fienden i den trange fjellovergang ble de angrepet av en skur av stein og piler som kom farende nedover skråningen fra Ben Cruachan. Øyeblikkelig etter ble de selv angrepet bakfra av James Douglas og hans høylendere. Mennene fra Argyll ble forskrekket og oppdaget deretter at de selv ble angrepet fra begge kanter, både ovenfra som nedenfra. Det ble en hard kamp, sies det, før MacDougalls menn mistet motet og flyktet i alle retninger.

Etterspill

Robert Bruce fulgte opp denne seiren med å erobre festningen Dunstaffnage Castle. Robert Bruce var nå ubestridelig konge av hele Skottland.
Både Donald-klanen og Campbell-klanen fikk både fordeler, landområder og økt makt på bekostning av MacDougall-klanen. MacNab-klanen, som hadde kjempet ved MacDougalls allierte, mistet således også sine landområder.
John MacDougall døde i Robert Bruces fengsel i 1317 (eller året etter).
Fangstdagbok

Fangstdagbok var en papirbasert protokoll som fiskere med fartøy over en viss størrelse pliktet å føre for at Kystvakten og Fiskeridirektoratet skulle kunne kontrollere om gjeldende bestemmelser ble fulgt.  Fangstdagboken skulle føres mens fiskebåten bedrev fangstaktivitet på feltet.
Den papirbaserte fangstdagboken ble erstattet av elektronisk rapportering fra 1. oktober 2010 for fartøy over 21 meter og 1. januar 2011 for fartøy over 15 meter. Det er Fiskeridirektoratet som har bestemt dette i forskriften  J-43-2010 og senere versjoner av denne forskriften.

Elektronisk fangstdagbok

Obligatorisk elektronisk loggføring og rapportering av fangst og fangstaktivitet for fartøy over 15 meter gjelder uansett hvor fartøyet fisker, dvs både innenfor og utenfor Norges økonomiske sone. Fartøy som fisker i Skagerrak, må rapportere elektronisk dersom størrelsen er over 12 meter.

Grunnleggende rapporteringskrav norske fiskefartøy må følge

Fiskeridirektoratet har i forskrifter (J-meldinger) bestemt at følgende elektroniske meldinger skal sendes fra fiskefartøy i ulike situasjoner:
DEP - avgang fra havn: Senest 2 timer etter avgang.
DCA - daglig fangst: Senest kl 23:59 UTC hver dag etter at DEP er sendt.
POR - havneanløp: Senest 2 timer før anløp til kai.
TRA - omlasting: Fartøy som skal avgi fangst skal senest 24 timer (2 timer ved låssetting) før omlasting påbegynnes sende en TRA. Fartøy som har mottatt fangst skal senest 1 time etter omlastningen er avsluttet sende en TRA.

Krav ved fiske utenfor Norges økonomiske sone

Ved fiske utenfor Norges økonomiske sone, skal fiskefartøy sende de samme meldingene. Men i tillegg må norske fiskefartøy sende meldinger som er definert gjennom avtaler Norge har med EU, Island, NEAFC, NAFO,CCAMLR og Færoya

Godkjente rapporteringssystemer i Norge

Per oktober 2013 er følgende programvare godkjent for bruk ombord i norske fiskefartøy:

- eFangst 3.0 (Dualog Fisknett AS)
- Fangstlogg 1.1 (Telenor Maritim Radio)
- iFisk 1.0.2 (Bytek Nordic AS)
- Track Well Fangstdagbok versjon 2.6.9.0 (Navy AS)

Rapporteringskrav i andre land og områder

EU har krav om elektronisk rapportering for fiskefartøy over 12 meter. Også i Island, USA, Australia og New Zealand finnes krav om elektronisk rapportering av fangst og fangstaktivitet.
Gullow Gjeseth

Virke

Gjeseth gikk ut fra befalsskolen i 1957 og fullførte Krigsskolen i 1959. Senere tok han Hærens stabsskole (1970) og Führungsakademie der Bundeswehr (1974).
I årene fra 1959 til 1974 gjorde han tropps- og stabstjeneste. Deretter var han fra 1974 til 1975 operasjonsoffiser i H. M. Kongens Garde. Fra 1976 til 1979 var Gjeseth instruktør ved Hærens stabsskole, etterfulgt av tjeneste som stabssjef ved Brigaden i Nord-Norge fra 1979 til 1980. I årene 1980 til 1982 var han sjef for Hærens stabsskole, så stabssjef ved 6. divisjon fra 1982 til 1985. Gjeseth deltok som militærrådgiver i nedrustningsforhandlinger ved Konferansen for sikkerhet og samarbeid i Europa (KSSE)  i Stockholm fra 1985 til 1986. Deretter ledet han fra 1986 til 1990 presse- og informasjonsavdelingen i Forsvarets Overkommando. Fra 1990 til 1994 var han kommandør for landstridskreftene i Sør-Norge. Deretter ble han i 1994 direktør for Forsvarets høgskole. Han ble pensjonist i 1997.
Gjeseth har vært medlem av Utvalget for rustningskontroll og nedrustning, Den sentrale beredskapsnemnd for Regjeringens pressetjeneste i krig, Forsvarskommisjonen av 1990 og Rådet for Forsvarsstudier. Han ledet granskingsutvalget for Lillehammer-saken 1998-2000, et arbeid som ledet til utarbeidelsen av en NOU. Senere var han forsker ved Institutt for forsvarsstudier (IFS).
Fra 1975 til 1976 var han militærstipendiat ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI). I årene 1996 til 2006 var han redaktør i Norsk Militært Tidsskrift.

Utmerkelser

Gjeseth var medlem av Kungliga Krigsvetenskapsakademien i Sverige. I 2011 ble han tildelt Hakon Hansens gullmedalje for arbeidet Landforsvarets krigsplaner under den kalde krigen.
Indreitselva kraftverk

Eldre kraftverk

Det ble oppført et lite kraftverk i Indreitselva i 1942, bygd av Johan Indreiten og Søren Vullum. Med 60 meter fallhøyde fikk de ut 14 kW. Det ga strøm til de nærmeste gårdene. Bygget hadde sagbruk i etasjen over kraftverket.

Det ble nedlagt i 1950 da strømnettet ble utbygd i området.
Brungult grasfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 30 – 35 mm), grågult nattfly. Den er svært lik på rørgrasfly (Mythimna straminea), bortsett fra at bakvingene er grå, ikke hvite som hos rørgrasflyet. Forvingen er grågul ved hvite vingeårer og 1-3 små, svarte flekker i den ytre delen. Bakvingen er nokså mørkt grå med lyse vingefrynser.

Levevis

Arten lever på åpne, graskledte områder, også på sanddyner. Larvene lever på ulike gras. De voksne sommerfuglene flyr i juni – august.

Utbredelse

Den er utbredt over så godt som hele Europa. I Norge forekommer den nord til Nord-Trøndelag.
Collège de France

Collège de France er en fransk eliteinstitusjon innenfor matematisk, naturvitenskapelig, samfunnsvitenskaplig og humanistisk forskning. De som er ansatte der holder bare en forelesningsrekke per år, men står ellers helt fritt til å forfølge egne interesser. Det ble grunnlagt i 1530. Det har i dag 52 professorater innenfor forskjellige fagområder. Det er ikke et vanlig universitet, men en institusjon hvor man kan vie seg helt til egen forskning. Det er også et spesielt trekk ved institusjonen at professorene må holde åpne forelesningsrekker, som hvem som helst kan gå på. Det betyr at det hvert år holdes helt nye forelesningsrekker, noe som forsikrer at det alltid er innovativ undervisning.
Jon Elster er professor der. Han overtok den stillingen som sosiologen Pierre Bourdieu hadde hatt inntil han døde. Andre berømte forskere som har vært ansatt der, er for eksempel sinologen og oppdagelsesreiseren Paul Pelliot, filosofene Henri Bergson, Maurice Merleau-Ponty og Michel Foucault, sosiologen Raymond Aron, antropologen Claude Lévi-Strauss, historikerne Ferdinand Braudel og Georges Duby, matematikerne Jean-Pierre Serre og Oronce Finé, og naturviterne Alfred Jost og Henri Victor Regnault.
Ocean's Twelve

Ocean's Twelve er en oppfølger til den amerikanske spenningsfilmen Ocean's Eleven fra 2001, regissert av Steven Soderbergh.
6. desember

Navnedag

Nikolai, Nikolas, Nils 
Navnedagen er etter den hellige biskop Nikolaus av Myra Sankt Nikolas, opphavet til Santa Claus og  julenissen.
Rødøyeugle

Beskrivelse

Rødøyeugle er en temmelig liten ugle, den er mellom 22 og 28 centimeter lang og veier mellom 185 og 220 gram. Den er grå med mørke striper på oversiden, og buken er hvitaktig med striper. Ryggen er mørkere enn hos hvitfjesuglen, og stripene på buken er tydeligere. Den har hvite flekker på fjærene ved vingeroten. Ansiktet er hvitt med en sort kant, og sort rundt de store, oransje øynene. Hodet har to korte øredusker med sorte tupper. Ungfugler har grålige ansikter.
Rødøyeuglen har en boblende tutelyd som skiller den fra hvitfjesuglen.

Habitat og utbredelse

Rødøyeugle lever fra Gabon og østover til sørlige Kenya, og sørover til Namibia og de nordlige delene av Sør-Afrika. Den lever på savanne og i tørre skogsområder.

Levevis

Den sees vanligvis alene eller i par. Den jakter for det meste på store insekter, men også små pattedyr, fugler og krypdyr er på menyen.
Reiret legges som regel i det forlatte redet etter en annen fugl. Det er to eller tre egg per kull, og de klekkes etter ca. 30 dager. Ungene forlater reiret etter omtrent en måned.
Dingcunmennesket

Dingcunmennesket (forenklet kinesisk: 丁村人, pinyin: Dīngcūnrén) er betegnelsen på noen paleolittiske fossiler oppdaget i 1954 nær landsbyen Dingcun i fylket Xiangfen i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Funnene dateres til den senere del av den geologiske periode pleistocen. Dingcunmennesket fortsetter senere som Changyangmennesket (Changyangren). 
De oppdagede fossilene – to fortenner og en jeksel – stammer fra én person. Tennenes struktur har arkaiske karakteristika, men tannkrone og tannrot sammenlignet med Pekingmenneskets svært liten. 
Samme sted ble det funnet en mengde steinutstyr og dyrefossiler. 
I 1976 fant man på Dincun-funnstedet dessuten et fossilt skallebein (os parietale) fra et barn. Funnet ble av sine kinesiske bearbeidere betegnet som et tidlig Homo sapiens, men dette strider mot de genetiske analyser man senere har foretatt vedrørende menneskets geografiske spredningshistorie. Det stemmer bedre å uinnordne funnene som eksempler på  Homo erectus.
Den kinesiske arkeolog Pei Wenzhong har utforsket stedet.
Dingcunfunnstedet (Dingcun yizhi, 丁村遗址) fra Dingcun-kulturen (Dingcun wenhua, 丁村文化) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Åpningsseremonien til Vinter-OL 2010

Åpningsseremonien for Vinter-OL 2010 ble avholdt den 12. februar 2010 klokken 18.00 lokal tid på BC Place Stadium i Vancouver i Britisk Columbia i Canada. Dette var første gangen i historien at åpningsseremonien til et OL ble holdt innendørs.
Lekene ble offisielt åpnet av generalguvernøren i Canada, Michaëlle Jean. Organisasjonskomitéen VANOC dediserte seremonien til Nodar Kumaritashvili, den georgiske akeren som døde tidligere samme dag i forbindelse med trening til OL. Cirka 60 000 tilskuere så seremonien, og om lag 4 500 mennesker deltok som artister, dansere o.l.

Nasjonsparaden

Paraden startet, som tradisjonen tilsier, med Hellas først. Landene kom deretter inn i alfabetisk rekkefølge til paraden ble avsluttet med vertsnasjonen Canada. Nasjonene ble presentert på både fransk og engelsk, som er de to offisielle språkene i Canada.
Christian Braunmann

Embetskarriere

Braunmann hadde vært viselagmann hos Laurits Andersen Undal fra 1692 til han ble utnevnt i embetet da Undal døde i 1703. Braunmann var assessor i Overhoffretten 1710–1729. Han var justisråd fra 1718.

Familie

Han var sønn av proviantforvalter på Akershus, senere zahlkommissær, Domenicus Braunmann fra Slesvig og Sophia Catharina Hübens. Braunmann ble gift 4. mars 1696 med Anne Maria Jensdatter Brode (29. desember 1672 i Kristiania-26. november 1726) som var datter av Jens Jensen og Eleonora Lydersdatter.
Gulbrand Hansen Tullin (1694–1742) var tjener hos Braunmann en tid. Tullin kalte sønnen sin Christian Braunmann Tullin og oppkalte ham etter sin arbeidsgiver. Christian Braunmann Tullin, født 1728, ble en fremtredende embetsmann som tolldirektør og en kjent dikter. Tullinløkka i Oslo er oppkalt etter Christian Braunmanns Tulin sønn Claus Tullin.

Bosted

Braunmann kjøpte Austad gård i Drammen da amtmann Paul Glud, tidligere lagmann i Fredrikstad, døde i 1719.
Veier i Aust-Agder

I Aust-Agder var det pr. 1. januar 2007 til sammen 2 935 km offentlige veier, noe som utgjorde 3,16 % av landets samlede veilengde på 92 946 km. Av dette var 929 km riksveier/europaveier, 990 km fylkesveier og 1 016 km kommunale veier.

Fylkets viktigste veier

Aust-Agders eneste europavei, Europavei 18, går fra Gjerstad kommune i nordøst via Arendal til Lillesand kommune i sørvest. Denne er en av fylkes riksveier. Riksvei 9 går gjennom Setesdal fra Evje og Hornnes til Hovden. Riksvei 41 går gjennom Birkenes og Åmli.
Av andre viktige riksveier i Aust-Agder kan fylkesvei 42 fra Arendal via Froland og Evje mot Audnedal nevnes.

Øyforbindelser og elvekryssinger

Aust-Agders viktigste øyforbindelse er Tromøybrua i Arendal kommune. I Setesdal er det flere kortere bruer; lengst av disse er Fennefoss bru på riksvei 9 i Evje og Hornnes.

Fjelloverganger

Fylkets viktigste fjellovergang er riksvei 9 mellom Hovden og Tallaksbru i Vinje. Andre fjelloverganger er fylkesvei 45 Rotemo – Dalen og fylkesvei 337 Brokke – Suleskar.
Bolterdalen

Bolterdalen, i mellomkrigstiden kalt Tredalen, er en rundt åtte kilometer lang sidedal til Adventdalen på Spitsbergen, Svalbard. Den er en u-dal, med bratte sider og flat bunn. Den munner ut i Adventdalen mellom Breinosa og Bolternosa, rundt ti kilometer øst for Longyearbyen. Øverst i dalen ligger Bolterskaret og Scott Turnerbreen, som er kilde for Bolterelva som renner gjennom dalen.
På østsida av Bolterdalen ligger Gruve 7 på Gruve 7-fjellet (Breinosa), hvor også EISCAT og Kjell Henriksen-observatoriet er lokalisert.
Navnet kommer fra det engelske ordet «bolt», som betyr «løpe vekk», etter at en av William Martin Conways hester løp vekk her under hans ekspedisjon i 1896. Derimot brukte Arctic Coal Company navnene Endalen, Todalen, og Tredalen om de første sørlige sidedalene innover Adventdalen.
I Bolterdalen (Tredalen) ble det i mellomkrigstiden oppført et hus av en ansatt på Adventdalens kullfelt, til bruk for å ta imot turister. Den såkalte «Tredalshytta» ligger ved utløpet av Bolterdalen i Adventdalen.
Tennessee walker

Tennessee walker eller bare Walker, er en amerikansk hesterase, fra staten Tennessee i USA.

Beskrivelse

Walkeren er fra 140-170 cm høy, og veier rundt 450 kg. De har en høyerist hale, og lange, slanke bein.

Historie

Tennessee walker kom, som de fleste andre amerikanske rasene, fra Spania på 1800-tallet. Plantasjeeiere avlet opp rasen på grunn av dens behagelige gangart: running walk. I running walk er forbeina i skritt, og bakbeina i trav.
Mustafa Al-Saamah

Idrettskarriere

Al-Saamah vant diskos (1,75) under det Det arabiske juniormesterskapet i friidrett 2012. Året etter deltok han i det arabiske mesterskapet i friidrett 2013, og kom der på sjuendeplass.
Han vant diskos både under Det arabiske juniormesterskapet i friidrett 2014 og Juniorasiamesterskapet i 2014, og under Asian Games 2014 kom han på tiendeplass. Han fikk bronse under Det arabiske mesterskapet 2015, bak henholdsvis Essa Mohammed Al-Zankawi og Ahmed Mohamed Dheeb.
Den 16. mai 2017 satte Al-Saamah ny irakisk rekord i diskos da han vant Islamic Solidarity Games i Baku. Han kastet der 60,69 meter i sitt femte kast. Han kom på fjerdeplass under Asiamesterskapet i friidrett 2017, cirka en halv meter bak Vikas Gowda som fikk bronse.
Han representerte Irak under VM i friidrett 2017, men ble slått ut i forsøksheatet der han kastet 58,40 meter og fikk 27. beste resultat.
Bombingen av Laksevåg

Bombingen av Laksevåg var et britisk bombeangrep på Laksevåg i Bergen under den andre verdenskrig som førte til et betydelig tap av sivile liv. Onsdag 4. oktober 1944 gikk britiske bombefly til angrep på den tyske kriegsmarinens ubåtbunker «Bruno» i Nordrevågen. Et fåtall av disse bombene traff målet, de fleste falt ned over den vanlige bebyggelsen og drepte 193 sivile, derav 61 barn, ved Holen skole.
Totalt 152 fly deltok i angrepet; 93 Handley Page Halifax og 47 Avro Lancaster bombefly, samt tolv Mosquito jagerbombere som eskorte. Totalt deltok over 1 000 mannskap i raidet. Klokken 09:05 gikk luftvernsirenene på Laksevåg og Bergen, og i løpet av én time ble totalt 1 432 bomber sluppet over Laksevåg. To av flyene ble skutt ned.

Ubåt-bunkeren «Bruno» og verftet på Laksevåg

Ubåt-bunkeren i Nordrevågen på Laksevåg var en sentral base for det tyske ubåtvåpenet, og ble av de allierte vurdert som et viktig mål. 11. september 1944 fikk allierte bombefly senket en tilhørende flytedokk utenfor Sørevågen, og etterretningsinformasjon fra dette angrepet dannet grunnlag for det senere angrepet mot bunkeren. Det var likevel stor uenighet innenfor den allierte ledelsen. Marinen ønsket for enhver pris å skade det tyske ubåtvåpenet, mens Bomber Command visste at luftvåpenets bomber ikke kunne trenge gjennom det solide taket på bunkeren, og mente derfor raidet var både nytteløst og ville gjøre store skader på byen.

Etterspill

Den allierte bombingen av Laksevåg var i mange år etter krigen lite kjent, på tross av de store sivile tapstall.

Etterbruk av Bruno

Bunkeren var blitt bygget av russiske krigsfanger i perioden 1941-1944 som en hovedbase for vedlikehold og reparasjon av ubåter for tyskerne. Den består av inntil 4 meter tykk betong. Til tross for at de allierte fikk inn flere fulltreffere på bunkeren, ble den bare lettere skadet. Bunkeren eksisterer fremdeles, og er idag hovedverksted for de seks norske ubåtene av Ula-klassen, slik at de til enhver tid har verkstedmuligheter uavhengig av de sivile verkstedene og med svært høy beredskap dersom en båt skulle måtte ha «nødhjelp». Dette er et moderne verksted med fasiliteter på nesten alle områder innen elektro, mekanisk, torpedo og hydraulikk, og har også eget motorverksted. Man henter også bistand fra sivile firmaer.