Hans Adolph Brorson

Oppvekst og utdanning

Han ble født på Randerup prestegård, i den daværende nordjyske enklaven midt på Nordslesvigs vestkyst. Hans far, Broder Brodersen, var prest i Randerup etter sin far, bondesønnen Broder Pedersen. Moren, Cathrine Margrethe, var datter til forvalteren på Trøjborg, Nicolai Clausen. Navnet Brodersen, som han tok etter faren, og som han brukte i sin ungdom, forandret han seinere til Brorson. 
Den første undervisningen fikk han i hjemmet av sin far og seinere av sin stefar, presten Oluf Holbek. I 1712 ble han student ved Ribe skole sammen med sin noe eldre bror Broder. Den eldste broren, Niels (Nicolai), var dimittert et par år i forveien. I København studerte han teologi. De to eldre brødrene fullførte utdannelsen på vanlig tid, men Hans Adolph fordypet seg i alle slags frie studier. Årene gikk uten at han fikk tatt eksamen. 
Han studerte naturvitenskap, historie og språk, og han var opptatt av samtidens verdenslitteratur. Våren 1715 fikk han plass på Borchs Kollegium, noe han hadde betalt 23 riksdaler for. Han mistet likevel denne plassen, og våren 1717 forlot han København uten eksamen.
Etter et kortere opphold hos den eldste broren, Niels, som var blitt sogneprest i Bedsted, mellom Tønder og Aabenraa, og i Randerup hos stefaren, ble han huslærer hos sin onkel Nicolai Clausen. De fredelige omgivelsene i den lille byen og livet i en beslektet familiekrets ser ut til å ha gitt Brorson både ro i sinnet og trygghet i kirkens lære. 
Erik Pontoppidan skrev om ham: 
Han søgte at anvende sin Ensomhed til en inderligere Omgang med Gud i Christo, i hvilken Aandens Skole han under mange Prøvelser erfor Guds Troskab, ja ret fornam og saa, hvor venlig Herren er imod dem, som haabe paa ham.

Brorson og pietismen

Den pietistiske bevegelsen som kom fra Tyskland grep Hans Adolph og hans brødre med stor kraft. Niels Brorson begynte å holde gudelige forsamlinger i Bedsted, og Hans Adolph utviklet seg som salmedikter hos Enevold Ewald i Øster Højst. Her oppholdt han seg i fire år i Løgumkloster.
Etter dette oppholdet ble Brorson i 1721 utnevnt til rektor i Holstebro av biskop Thura. Men samme høst fullførte han eksamen i København og overtok presteembetet i Randerup etter sin stefar våren 1722. 
Kort etter giftet han seg med sin kusine, den 16-årige Cathrine Stenbæk Clausen, som han hadde vært lærer for i Løgumkloster. Samtidig var Broder Brorson blitt prest i Mjolden, nabosognet til Randerup.

Brorson blir biskop i Ribe

Kong Christian VI ble snart oppmerksom på de 3 begavede brødre, «det rare Kløverblad fra Randrup», som de ble kalt. 26. juli 1737 ble Broder kalt til biskop i Aalborg, og Hans Adolf ble utnevnt til hans etterfølger som stiftsprost i Ribe. 5. mai 1741 ble han biskop i Ribe etter M. Anchersen. Det fortelles at kongen var blitt grepet av det kjente vers: «Gik alle Konger frem i Rad osv.», og at det var årsaken til at Brorson fikk bispestolen. Men selv om det neppe kan ha vært den direkte årsaken, var det likevel mer salmedikteren enn presten, som ble kalt til stiftsprost og senere biskop.

Ettermæle

Brorsons embedsførsel ble i sin tid gjenstand for sterke angrep, men seinere opplysninger sier den var upåklagelig og velsignelsesrik. Han var en nidkjær tilsynsmann overfor prestene i sitt utstrakte stift. Til tider var han streng og myndig, men ikke mindre hensynsfull og kjærlig. Han skal ha hatt et våkent øye for det kirkelige liv i menighetene, ungdommens undervisning og bispeembedets verdslige forretninger. 
Samtidig fortelles det at hans preken i domkirken alltid samlet tallrike tilhørere, og mange kom langveis fra for å kunne delta i gudstjenesten. Selv hadde han et tungsindig temperament og hadde i sine senere år en svak helse. Likevel utførte han til det siste sine embedsplikter, hvis ikke sykdom gjorde det umulig for ham. Brorson var gift to ganger: Etter hans første hustrus død i 1741 giftet han seg med prestedatteren Johanne Christiane Riese fra Agerskov, datter av prost Riese. De fleste i hans tallrike barneflokk døde i ung alder. Hans eldste sønn, Nicolai, ble rammet av sinnssykdom i ung alder, og måtte etter hvert holdes i et bur på prestegården fordi han ødela alt rundt seg. Det er de som mener at salmen «Den store hvite flokk å se» er inspirert av sønnens skjebne; særlig linjen her gikk de under stor forakt/men se dem nå, i deres prakt.
I 1760 var det hundreårsfest for innføring av eneveldet i Danmark-Norge, og ved den anledning ble han kreert til doktor i teologi. 
Brorson døde 3. juni 1764, 70 år gammel. Han ble begravet i Ribe domkirke, hvor det ble murt inn en minnetavle 100 år etter hans død.

Kulturkanonen

«Den yndigste Rose er funden» er tatt opp i den danske kulturkanonens lyrikkantologi.