Irish Republican Brotherhood

Opprettelsen

James Stephens hadde vært involvert i opprør i 1848, og hadde etablert seg i Paris. Han brevvekslet med O'Mahony i USA og radikale nasjonalister i Irland og andre steder. Da han reiste tilbake til Irland dro han til klubben Phoeniv National and Literary Society, som hadde blitt grunnlagt i Skibbereen av Jeremiah Donovan. Stephens besøkte klubben i mai 1858, og brukte den som sentrum for sine forberedelser for væpnet opprør.
Målet for Stephens, O'Mahony og andre likesinnede var å danne en liga av irer i alle deler av verden, som skulle kjempe mot britiske styre i Irland. Organisasjonen var laget etter modell av jakobinerne under den franske revolusjon. Det fantes etter kort tid medlemmer i Australia, Sør-Amerika, Canada og fremfor alt i USA. Det var også medlemmer i store byer i Storbritannia, som London, Manchester og Glasgow.
Det var vanskelig for IRB å få støtte fra husmenn og jordbruksarbeidere i Irland, fordi de fryktet represalier fra britiske myndigheter. Organisasjonen ble også fordømt av Den katolske kirke fordi den fremmet voldsbruk som virkemiddel. En irsk biskop uttalte at «helvete er ikke varmt nok og evigheten ikke lang nok» for medlemmene.
Phoenix Club-konspirasjonen ble etter en tid forrådt av en informant, og regjeringen knuste den. Omkring tyve ledere ble stilt for retten, men ettersom de sa seg skyldige, og IRB ennå ikke hadde blitt kjent som en betydelig organisasjon, ble alle unntatt en av dem behandlet mildt.

1867-opprøret og jordagitasjonen

Stephens grunnla også et revolusjonært tidsskrift, Irish People, i samme periode. I et par års tid fremmet han gjennom dette tanken om væpnet opprør. Han oppfordret også til å gi økonomisk hjelp til irer som hadde fått militær opplæring og krigserfaring under den amerikanske borgerkrig, slik at de kunne komme tilbake til Irland. Da borgerkrigen sluttet i 1865 kom mange veteraner tilbake, og man begynte å legge konkrete planer for et opprør.
Igjen hadde britene gode informanter innenfor organisasjonen, og i september 1865 stoppet de utgivelsen av Irish People og fikk flere ledere i IRB dømt til straffarbeid. Stephens klarte ved hjelp av en velvillig fangevokter å flykte til Frankrike. I 1866 ble Habeas Corpus Act suspendert, og et betydelig antall mennesker ble arrestert. Året etter fulgte forsøket på å starte et opprør, som var mislykket fra første stund, og førte til en ny bølge av arrestasjoner i Irland og Storbritannia.
I årene som fulgte hadde IRBs ledere mye kontakt med ambassadører fra nasjoner som var fiendtlig innstilt til England. Etterhvert som mulighetene for å trekke England inn i en krig minsket begynte de i stedet igjen å lete etter støtte blant irer. Det ble dannet en koalisjon mellom IRB og Irish National Land League.
I 1882 utførte en utbrytergruppe fra IRB, som kalte seg Irish National Invincibles, mordene på den britiske ministeren for Irland, lord Frederick Cavendish og hand sekretær i Phoenix Park i Dublin.
I mars 1893 opprettet Metropolitan Police i London sin Special Irish Branch, først som en liten avdeling under Criminal Investigation Department, og senere som en egen enhet, for å overvåke IRBs aktiviteter. Denne avdelingen ble senere til Special Branch, og fikk ansvar for kontraterrorisme.
IRB ble etterhvert en av de viktigste organisasjoner for utviklingen av moderne irsk nasjonalisme og republikansme. Organisasjonen hadde stor innflytelse på senere ledere som Pádraig Pearse, Eamon de Valera og Michael Collins.