Amesbury

Geografi

Amesbury er lokalisert i sørlige Wiltshire, 11 km nord for Salisbury ved motorveien A345. Den er lokalisert i elvedalen til elven Avon ved den sørlige utkanten av Salisbury-sletten og har historisk blitt betraktet som et viktig vadested for å krysse elven på veien fra London til Warminster og Exeter. Det har fortsatt videre fram til i dag med byggingen av veien A303 over Avon ved siden av byen. Opprinnelig utviklet byen seg rundt enger som periodevis ble kontrollert oversvømmet (water meadow) ved siden av flere buer i elven, men har over tid spredt seg til høyder og øser i dalen og absorbert en del av den militære flyplassen ved Boscombe Down.
Den nærmeste jernbanestasjonen er lokalisert i nærheten av Grateley til linjen mellom London og Salisbury.

Eldste historie

Landet rundt Amesbury har vært bosatt siden forhistorisk tid, noe som er åpenbart ved det store steinmonumentet Stonehenge. Andre funn i sognet peker på storstilte forhistoriske strukturer og bosetninger over hele området, inkludert Bluestonehenge ved West Amesbury, tallrike andre monumenter rundt Stonehenge, oppdagelsen av en neolittisk landsby i nabosognet til Durrington av forskningsprosjektet Stonehenge Riverside Project, og uavbrutte utgravninger ved Boscombe Down hvor arkeologer fra institusjonen Wessex Archaeology fant Amesbury Archer («Bueskytteren fra Amesbury») og Boscombe Bowmen («Buemennene fra Boscombe»), en grav fra bronsealderen med flere individer i nærheten av Stonehenge. Disse er nå utstilt i Salisbury and South Wiltshire Museum. Amesbury er anerkjent og bevist ved arkeologi som det eldste uavbrutte bosetningen i Storbritannia.
I løpet av jernalderen ble en stor bygdeborg som i dag kalles for Vespasian's Camp («Vespasians leir») bygget langs Avenue og med utsyn mot elven Avon. Borgen kunne med letthet ha tatt imot opp til tusen mennesker, og var antagelig omgitt av mindre bondesamfunn.
Romerske levninger er svakt dokumentert ved Amesbury, men utgravninger har avslørt romerske strukturer i Stonehenge-landskapet og Wessex Archaeology har avdekket en stor romersk gravsted i området hvor graven Amesbury Archer er. Det er sannsynlig at det var stor romersk-britisk bosetning med utsyn mot Avon på denne tiden.
Det har vært spekulert at stedsnavnet Amesbury er avledet fra Ambrosius Aurelianus, lederen for den romersk-britiske motstanden til angelsaksiske invasjoner på 400-tallet. Denne forbindelsen er ikke bevist. Det er mulig at en munkeorden etablerte et kloster i området som ble ødelagt av angelsakserne før de selv bosatte seg i området på 600-tallet. Amesbury er også knyttet til legenden om kong Arthur: det nonnekloster som Guinevere skal ha trukket seg tilbake til ble sagt å ha vært i Amesbury.
I 979 ble et benediktinerkloster, Amesbury Abbey (dedikert og har navn etter sankt Maria og sankt Melor) grunnlagt på hva som ble sagt var fundamentet av et tidligere kloster av enkedronning Ælfthryth, enke etter kong Edgar av England. I 1177 ble klosteret oppløst av kong Henrik II og erstattet av et dobbelt nonnekloster fra det franske Fontevraud-klosteret. Eleanor av Provence, dronning av England, ble gravlagt i klosteret den 11. september 1291. Ved et tidspunkt synes det sannsynlig at klosterkirken ble sognekirken, og det er mulig at dette er hvorfor det ble spart fra ødeleggelse i 1540 da nonneklosteret og andre bygninger ble ødelagt som en del av prosessen med oppløsningen av Englands klostre. Amesbury ble et gods som ble gitt til Edward Seymour, jarl av Hertford, av kronen.
På John Speeds kart over Wiltshire (1611) er byens navn stavet både Amesbury for herredet (hundred) og Ambersbury for selve byen.