google/wiki40b huggingface dataset:
Stavanger radio

Stavanger radio var en senderstasjon på Ullandhaug ved Stavanger. Stasjonen ble etablert 6. desember 1919 innredet i en stor granittbygning, tegnet av arkitekten Ole Sverre, også kjent for Landbrukshøyskolen på Ås. For bestyrer, Øystein Berre, og funksjonærer var det bygget tjensteboliger. I en mindre 6-kantet bygning var det en transformator. Stasjonen ble også omtalt som «Amerikatelegrafen», i og med at stasjonens formål var fast telegrafsamband til Chatham Cape Cod Boston i Amerika.
Hver ettermiddag (morgen i USA) ble det sendt 40-50 telegram. I 1921 var trafikken oppe i 100 000 telegram! Stasjonen var også relestasjon for telegramtrafikk fra Finland, Danmark, Sverige og Polen. Ullandhaug var senderen, mens det var et mindre anlegg på Nærland for mottak. Allerede i 1925 ble det bygget ny mottaker på Fornebu utenfor Oslo.
Stasjonen var en gnistsender, trolig en Marconisender, noe som medførte betydelig støy både fra utladninger i antenneanlegget og mekanisk støy fra drivverket, noe som naboene ikke satte sælig pris på. Stasjonen var omfattende og hadde hele 10 master, enkelte opp til 122 m. Stasjonens funksjon ble overført til Jeløy radio ved Moss fra 1930 og gnistsenderen på Ullanhaug avviklet i 1932. En gnistsender gir også betydelig radioteknisk støy og mang en radiooperatør var fornøyd da «Eterhavets skrekk» gikk ut av bruk.
Etter nedleggelsen var det forslag om å benytte bygningsmassen som fengsel og det ble utarbeidet planer for dette. Noe slikt ble imidlertid aldri gjennomført. Senere huset anlegget Stavanger mellombølgesender i tiden 1936-1982.
I dag er virksomheten videreført av NRK-Rogaland som driver sin lokale virksomhet herfra blant annet med TV-studio innredet i den gamle senderbygningen i 1987.
En vei i området er oppkalt etter telegrafdirektør Heftye.
Det finnes fortsatt mellom 10-20 betongfundamenter etter bardunfestene til radiomastene i Sørmarka-området.
Marxist-Leninistisk Front

Marxist-Leninistisk Front (MLF) var en maoistisk organisasjon som oppsto som en opposisjon i Norges Kommunistiske Parti (NKP) og der flertallet senere grunnla Kommunistisk Arbeiderforbund (KA) og mindretallet sluttet seg til Arbeidernes Kommunistparti (AKP).
Under stridighetene i NKP i 1960-årene hadde det utviklet seg et mindretall bestående av høyrefløyen i partiet og et flertall bestående av sentrum og venstrefløyen. Etter at mindretallet var utmanøvrert i 1967 gikk imidlertid flertallsalliansen i oppløsning, og en maoistisk/pro-kinesisk gruppering rundt Kjell Hovden, Ester Bergerud og partiets bokhandel i Oslo begynte å utkrystallisere seg. Denne sørget blant annet for at partiforlaget ga ut fire bind med verker av Mao Zedong.
I 1969 ble tidsskriftet Røde Fane grunnlagt og det ble opprettet et nærmere samarbeid med SUF (m-l), som nylig hadde brutt med Sosialistisk Folkeparti på et maoistisk grunnlag. I 1970 ble 27 medlemmer i kretsen rundt Røde Fane ekskludert, og 22. mai ble Marxist-Leninistisk Front grunnlagt med det mål for øye å skape et nytt kommunistisk parti i samarbeid med SUF (m-l) og Marxist-Leninistiske Grupper (MLG). På landsmøtet i april 1971 forlot ytterligere 32 medlemmer NKP.
Samarbeidet mellom MLF og MLG var imidlertid langt fra harmonisk. Da MLG begynte å orientere seg i rening Folkebevegelsen mot EEC og nasjonal argumentasjon mot norsk medlemskap i EEC ble dette møtt med protester fra MLF. MLF var også kritisk til den klassemessige sammensetningen av MLG, og mente det ville skape problemer for et nytt kommunistisk parti. Allerede i oktober 1971 hadde disse uenighetene forplantet seg inn i MLF til en slik grad at landsmøtet delte seg i to, som begge hevdet å være det offisielle MLF. Det ble også opprettet to ulike versjoner av Røde Fane, hvorav den ene fortsatt eksisterer som Rødts tidsskrift Rødt!, fra 2017 Gnist.
Mindretallet, med Georg Vaagen som den mest prominente talspersonen, gikk i mars 1972 inn i MLG, mens flertallet, med Hovden i spissen, i 1972 grunnla Kommunistisk Arbeiderforbund.
Ventetidstiming

Ventetidstiming beskriver hvor lang tid det tar (antallet pulser) før data blir lest fra minnet. På engelsk blir forkortelsen CL brukt, f.eks. CL5. CL4 vil være bedre enn CL5. Prisen på RAM-brikker med CL4 vil mest sannsynlig være høyere enn CL5.
Khmer loeu

Khmer loeu (khmer: ខ្មែរ លើ<) er stammene av mon-khmerfolk som lever i høylandet i Kambodsja. Selv om opphavet til denne gruppen er ikke klart, mener noen at de mon-khmerspråklige stammene var del av den lange migrasjon av mennesker fra nordvest. Khmer loeu finnes hovedsakelig i den nordøstlige provinsene Ratanakiri, Stung Treng og Mondulkiri. Den kambodsjanske regjeringen innførte begrepet khmer loeu – bokstavelig talt «høylandskhmer» – på 1960-tallet for å skape en følelse av enhet mellom høylandets stammegrupper og lavlandets etniske khmerer. Tidligere hadde de blitt betegnet som montagnarder av den franske koloniadministrasjonen, og tradisjonelt har khmerene referert til disse gruppene som phnong og samré, som begge har nedsettende betydning. Noen av gruppene er faktisk språklig beslektet til khmerfolket, andre er fra en helt annen språklig og kulturell bakgrunn.
Emmanuel David

Emmanuel David (født 3. februar 1984) er en liberisk fotballspiller som spiller for Alta IF, der han var i to sesonger. I sesongen 2007 scoret han ni mål og spilte 13 kamper. Han var noe skadet gjennom sesongen.
Jeg er en fattiggutt fra Vika

«Jeg er en fattiggutt fra Vika», eller «Gipsgutten» som mange kaller denne, er skrevet av NIls Ulrik Alfred Sinding-Larsen under pseudonymet Olaves Pedersen. Melodien til denne visa er den samme som «När solen sänder sina strålar».
Heavy Rain

Handling

Man kan styre fire personer i spillet, småbarnspappa Ethan Mars, privatdetektiv Scott Shelby, journalist Madison Paige, og FBI-agent Norman Jayden. Alle fire leter de etter barne-morderen «The Origami Killer». Han kidnapper barn, og holder dem så til fange i en uke før han tar livet av dem. Han har så langt hatt åtte ofre, og nå har han kidnappet Shaun Mars, sønnen til Ethan Mars. Morderen etterlater seg også alltid en origami-figur på åstedet.
Quantic Dream har kommet med et nytt kontroll-system til spillet, hvor man blant annet skal riste på konsollen eller bevege pilen langt nok til venstre. De har også laget en ny måte å fordype historien, av og til kommer det valg surrende over hodet til karakteren man spiller, slik at man for eksempel skal trykke på X for å få karakteren til å si unnskyld. Det blir vanskeligere og vanskeligere å lese valgene etter hvor stresset personen er eller hvis vedkommende er i en livstruende situasjon.
Cielito Lindo

«Cielito Lindo» er en tradisjonell meksikansk sang. Den ble skrevet i 1882 av komponisten Quirino Mendoza y Cortés. Sangen synges ofte av mariachier, og har også blitt sunget av kjente meksikanske sangere som Pedro Vargas og Luis Aguilar, samt av Pedro Infante i filmen Los Tres García.
Sangen er et uoffisielt nasjonalsymbol for Mexico, og blir sunget for å uttrykke nasjonal identitet og nasjonalfølelse og for å heie fram landet under internasjonale idrettsarrangementer.
Flere steder og gater i Mexico er oppkalt etter sangen.
Augier

Augier Robin Briand er et konjakkhus (Frankrike). De driver ikke egne vinmarker, så de er en negociant.

Historie

Huset er en sammenslåing av 3 konjakkhus, fra 1. januar 1989. Disse er Augier Frères, Jules Robin og Maison Briand. Augier Frères er det eldste av disse, og ble etablert i 1643 av Philippe Augier (1615–1667) fra Châteauneuf. Dette gjør Augier til det eldste konjakkhuset som fortsatt eksisterer. 
Etter at Philippe Augier etablerte Augier Frères, utviklet dette huset seg raskt, og ble et av de største husene. Augier-familien har også et medlem som har vært med i det franske parlamentet; Etienne Augier ble valgt inn der i 1789. Han ble senere adlet for sin innsats for å bevare kongedømmet i 1791, av Ludvig XVIII. Etienne uttalte også i 1794 at han aldri kom til å bruke destillater fra andre områder enn Konjakk-regionen. 
Senere gikk det dårligere med firmaet, og det ble i 1968 kjøpt opp av Seagram, som hadde planer om å dyrke fram Augier som et stort merke. Planene og satsingene ble imidlertid ikke gjennomført, og lagrene deres ble gradvis solgt ut. I 1988 kjøpte imidlertid Seagram også opp Martell, dette førte til at interessen deres for Augier også ble gjenopptatt.
Huset ledes i dag av Comte Jacques Burignot de Varennes, en arving av Philippe Augier.
Richard Herrmann

Bakgrunn

Richard Herrmann var sønn av verksmester Carl Richard Herrmann (1888–1966) og hans hustru Karoline Marie Andersen (1894–1977). 
Etter examen artium i Larvik i 1939 studerte han filologi ved Universitetet i Oslo.

Journalist

Han fikk tilbud om ansettelse i Norsk Telegrambyrå (NTB) høsten 1941. Byrået var på det tidspunkt i ferd med å bli nazifisert, og det var et krav om at de ansatte skulle melde seg inn i Nasjonal Samling. 
Herrmanns medlemskap varte bare noen uker, men det ble allikevel sett strengt på dette under rettsoppgjøret etter andre verdenskrig. De fleste NTB-medarbeiderne som arbeidet i det nazifiserte NTB under krigen, unngikk strafferettslig forfølgelse, men Norsk Presseforbund bestemte at disse ble utelukket som medlemmer i en periode.
Han ble gift i 1948 med sykepleier Torlaug Lea (11. august 1919 – 19. desember 2007), datter av fabrikkeier Gustav Lea og Teresia Jensen.
Herrmann var ansatt i Reuters' europeiske avdeling i London fra 1952 til 1964. Fra 1961 fungerte han som redaktør for Reuters' britiske avdeling. Fra 1952 var han frilansmedarbeider i NRK, før han ble fast London-korrespondent for NRK fra 1964 til 1977. 
Deretter vendte han tilbake til Oslo, hvor jobbet han i Radioens programsekretariat fram til 1984. Her hadde han ansvar for oppbygging av NRK P2. Han hadde en rekke radiokåserier i perioden. Herrmann har skrevet flere bøker om britenes historie og samfunns- og dagligliv.
Låsetråd

Låsetråd er en spesiell ståltråd som brukes til låsing av festemateriell som bolter og muttere. Det er en bløt metalltråd laget av varmebestandig eller galvanisert ståltråd, i legering med krom, nikkel og/eller kopper. Slike låsetråder er vanlig å bruke på blant annet fly. Dimensjonene 0.020", 0.032 og 0.041" er mest vanlig og viser til trådtykkelse i tommer, i millimeter 0,5 mm, 0,8 mm, 1.0 mm og 1.2 mm.
Det brukes en spesiell tang for å tvinne trådene sammen som kalles for en låsetang.
Vijayadasami

Dussehra eller Vijayadasami er en hinduistisk høytid, feiret over hele India og i Nepal, hvor den er en av de største høytidene. Vidjayadasjami blir feiret på den tiende dagen i den lyse halvdelen av måneden asjvin, som stort sett finner sted i oktober, og er siste dagen i navratrihøytiden. Feiringens opphav har ulike forklaringer avhengig av region og kultur, men har ofte med det godes seier over det onde. 
Feiringen av Vijayadasami kan innebære tilbeding av Ram (inkarnasjonen av gud), leketøysutstillinger eller å tenne et bål der man brenner en dukke av den onde demonen Ravana. Høytiden blir også regnet som en lykkebringende dag for å begynne med noe nytt.
Bauprés Rocks

Bauprés Rocks er to holmer som ligger midt i det sørlige innløpet til Peltier Channel i Det antarktiske arkipel. De ble først kartlagt av Den franske antarktisekspedisjonen under Jean-Baptiste Charcot i 1903–05 og det beskrivende navnet Rocas Bauprés (baugsprydskjæret) ble benyttet på et argentinsk kart så tidlig som i 1952. Sett fra avstand likner de baugsprydet på et skip.
Murmansk-BN

Murmansk BN (russisk: Мурманск-БН) er system for elektronisk krigføring på kortbølge. Systemet kan utføre COMINT over avstander opptil 5000 kilometer, og utføre jamming på operasjonelt nivå i kortbølge-båndet.
The Du Pont Story

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn i 1950.

Fakta om filmen

Rulleteksten på slutten blir avsluttet med Du Pont-selskapets berømte motto: «Du Pont, bedre ting for bedre liv...gjennom kjemi.»
Selv om opphavsrettsdokumenter oppgav at filmens spilletid var på 1 time og 28 minutter, var en visningskopi 1 time og 12 minutter lang, den samme tiden som ble oppgitt i en anmeldelse i Exhibitor.
The Du Pont Story ble sponsret av Du Pont-selskapet for å dokumentere dets historie. Filmen har hele tiden en tone av stor beundring for hver leder og ethvert av selskapets produkter.
The Du Pont Story ble kanskje ikke sluppet for visning på kommersielle kinoer, men ble vist i andre sammenhenger over hele landet. Ifølge et magasin for ansatte i Du Pont-selskapet fra januar-februar 1951 hadde den premiere våren 1951 på selskapets fabrikkanlegg og salgskontorer. Artikkelen hevder også at flere scener ble spilt inn på location ved forskjellige anlegg.
Ikuo Takahara

Japans herrelandslag

Ikuo Takahara spilte 4 landskamper for Japans herrelandslag.
Oskar Fischer

Bakgrunn

Oskar Fischer  kom fra Sudetenland, det overveiende tysktalende område i Tsjekkoslovakia. Der ble han før utbruddet av annen verdenskrig utdannet til skredder. Oskar Fischer ble som tysk soldat tatt til fange av sovjeterne i 1944, under andre verdenskrig.

Kommunistisk politiker, diplomat

Etter å ha blitt løslatt fra sovjetisk krigsfangenskap i 1946 gikk han inn i Freie Deutsche Jugend (FDJ), og han gikk etterhvert gradene i FDJ/SED-systemet. 
Fra 1955 til 1959 var han DDR-ambassadør til Bulgaria, før han tok en grad i samfunnsvitenskap ved kommunistpartiets høyskole i Moskva.

Utenriksminister

Han var vise-utenriksminister i DDR fra 1965 til 1975. Deretter var han utenriksminister i perioden 1975–1990. Fischer overtok etter Otto Winzer i posten, etter at denne måtte fratre grunnet dårlig helse.
Fra 1971 til 1989 satt han i sentralkomiteen i SED, og fra 1976 til 1989 var han også representant i Volkskammer.
Fischer var det første regjeringsmedlem fra DDR som besøkte en pave, da han i 1978 avla visitt hos Johannes Paul II i Vatikanet. Fischer besøkte også en rekke vesteuropeiske stater, blant annet Danmark, Nederland og Østerrike.
Ved begynnelsen av 2000-tallet var Fischer rådgiver for politikeren Gabriele Zimmer.
NM i bryting 1911

NM i bryting 1911 ble arrangert i Bergen. Arrangør var Bergens Atletklubb.
Tupolev ANT-1

Tupolev ANT-1 var Andrej Tupolevs første fly, basert på hans arbeid med snøsleder og båter. Han hadde tenkt å bruke det for å teste sine idéer, og hjelpe russerne til korrekt bruk av metall i bygging av fly.

Konstruksjon og utvikling

ANT-1 var Tupolevs første fly. Det ble bygget i metall, tre og aluminium. Aluminium ble brukt i vingeribbene, høyde- og sideror og et par andre mindre områder. De andre områdene, som bar vekten var laget av tre, kledd med med stoff som dekket skroget og vingene.

Operativ historie

ANT-1 ble først fløyet på Ekaterininskaya Square, nå Krasnokazarmenaya Street. Det ble testfløyet ofte i løpet av de neste to år. Det ble deretter lagret fra slutten på 1930-tallet og tidlig til 1940-tallet, da det ble hengt opp under taket. Men under andre verdenskrig, forsvant det før krigen sluttet. Det er ikke kjent hva som hadde skjedd, selv om det er sannsynlig at det ble ødelagt av tyskerne i deres marsj mot Moskva i løpet av sommeren 1941 sammen med andre Tupolev-fly. Siden det var det eneste som ble bygget, er det ingen gjenværende ANT-1 i dag.
Taraclia (distrikt)

Geografi

Distriktet ligger sør i landet og grenser til Gagaus i nord og distriktet Cahul i vest og Ukraina i sør og øst.
Gråtådalen

Gråtådalen er en sidedal til Beiardalen i Beiarn kommune i Nordland. Det går vei vel 5 km innover dalen. Dalen er kjent for sine mange grotter, deriblant Løvstadgrotta. Det finnes også forekomster av den på disse trakter sjeldne orkideen marisko. Gjennom dalen renner elva Gråtåga. Navnet på dalen kommer visst av at elva ofte får en grålig farge på grunn av smeltevann fra isbreer.

Grotter

Løvstadgrotta, Tyskerhøla, Rønnålihølet, Ville Hesten m.m.
ARM Cortex-A17

ARM Cortex-A17 er en 32-biter superskalær ARM-mikroprosessor med eksekvering utenfor rekkefølge som blir produsert og lisensiert av ARM Holdings. Prosessorkjernen er en implementasjon av datamaskinarkitekturen ARMv7-A. Det er en flerkjerners prosessor med opp til 4 kjerner. Den har 32-64 Kb hurtigminne for instrukjsoner og 32 Kb hurtigminne for data og 256 Kb-8 Mb nivå-2 hurtigminne.
Bud Spencer

Bakgrunn

Carlo Pedersoli var sønn av industriforretningsmannen Alessandro Pedersoli. I 1937 begynte han som svømmer i en lokal svømmeklubb. I 1940 flyttet familien fra Napoli til Roma, der Pedersoli, etter å ha hoppet over to klassetrinn, begynte med studier i kjemi i 1946 ved et romersk universitet. Men da familie et år etter flyttet til Sør-Amerika, måtte han avbryte studiene.
I Sør-Amerika hadde han en rekke kortere arbeidsforhold: Han var samlebåndarbeider i Rio de Janeiro, bibliotekar i Buenos Aires og seketær ded den italienske ambassade i Uruguay.
I 1948 vendte han som 19-åring tilbake til Italia og begynte¨på juridsiske studier. Han tok slutteksamen allerede etter seks semestre.

Svømmekarriere

Han representerte Italia i svømming i Sommer-OL 1952 og 1956, før han ett år senere la sporten på hylla. Han tok sølvmedalje under Middelhavslekene i Alexandria i 1951. Spencer var også en god vannpolospiller, og var med i noen konkurranser. I tillegg til svømmekarrieren hadde han også en doktorgrad i jus. I tillegg hadde han fly- og helikopterserfikat. Bud pleide av og til å fly til og fra filmsettet.

Gjennombrudd som skuespiller

Den første filmen han var med i var Quo Vadis i 1951, som tar for seg perioden i Romerriket under keiser Nero. I denne filmen spilte han en av livvaktene til Nero. Senere ble han kjent med Terence Hill, og de to ble et av filmhistoriens mest kjente radarpar. Den første filmen de begge spilte i var Hannibal i 1959, men her hadde de små roller, og de møtte ikke hverandre på settet. Spencer og Hill ble kjent med hverandre via svømmingen, og Hill har ofte uttalt at han ser på Spencer som en bror.

Bud Spencer og Terence Hill

Den første kjente filmen de spilte inn sammen var westernfilmen Rid aldri alene i 1967. De tre første filmene de spilte inn sammen var nokså alvorlige westernfilmer, før de senere bega seg ut på komediens vei som gjorde dem kjent. De filmene som man forbinder sterkest med skuespillerparet er nok de to Trinity-filmene som de spilte inn på begynnelsen av 1970-tallet. 18 filmer spilte de inn sammen. De to har blitt kåret til tidenes filmpar, og hadde stor suksess sammen i Europa. De slo ikke helt i gjennom i USA på grunn av Spencers mangel på amerikansk aksent. Dette førte til at han ble dubbet i mange av sine filmer. Utenom Trinity-filmene hadde Hill og Spencer stor suksess med filmer som Jo mere vi er sammen, Sammen er vi kaos og Miami Supercops. Bud Spencer medvirket i 51 filmer, 6 av dem som Carlo Pedersoli og 45 som Bud Spencer.

Politisk karriere

I 2005 stilte han til lokalvalg i Lazio, men han ble ikke valgt.
Hugh Halkett

Bakgrunn og tidlig karrière

Hugh Halkett ble født i Musselburgh, Skottland. Han var andre sønn av generalmajor Frederick Godar Halkett og bror av generalløytnant Colin Halkett.
Fra 1798 til 1801 tjenestegjorde Halkett i India i The Scottish Brigade, som hans far hadde en viktig rolle i å etablere. Som senior kaptein sluttet han seg i 1803 til The 2nd Light Infantry Battalion i den nylig etablerte The King's German Legion (KGL), som var under kommando av hans bror. Bataljonen deltok i general William Cathcarts ekspedisjoner til Hannover, Rügen og bombardementet av København i 1807. I løpet av denne perioden ble han forfremmet til major og hans dristige initiativ under tjeneste på en utpost førte til at han ble hedret.
Fra 1808 til 1813 kjempet Halkett i den spanske selvstendighetskrigen, bortsett fra i 1809 hvor han deltok i den britiske ekspedisjonen til Walcheren. Han ledet styrker i slaget om Albuera i Carl von Altens uavhengige KGL brigade. Da hans bror ble forfremmet til å lede brigaden tok Hugh Halkett over kommando over The 2nd Light Infantry Battalion. I slaget om Salamanca kjempet hans bataljon i John Hopes 7. divisjon. Under felttoget ved beleiringen av Burgos utmerket han seg i slaget om Venta del Pozo. I 1813 sluttet han seg til den nye hannoveranske arméen. I slaget ved Göhrde ledet han en brigade av tropper fra Hannover i greve Ludwig von Wallmoden-Gimborns armé. I kampene ved Sehested erobret hans styrker en dansk fane.

Waterloo og senere karrière

Under slaget ved Waterloo hadde Hugh Halkett kommando over fire bataljoner milits (tysk: landwehr) fra Hannover, som ble sendt til fronten sammen med de regulære soldatene. Disse enhetene var organisert i the 3rd Hanoverian Brigade i generalløytnant Henry Clintons 2. divisjon. Halketts brigade ble holdt i reserve på den høyre flanken under det meste av slaget. Etter nederlaget til 
Napoléons keisergarde beordret feltmarskalk Arthur Wellesley (hertugen av Wellington) Halkett å forfølge de franske styrkene, da i full oppløsning. Hugh Halkett er i ettertid skjent for å ha tatt general Pierre Cambronne til fange, mens hans bataljon fra Osnabrück kjempet mot den franske keisergarden.
Etter Waterloo fortsatte Halkett å tjenestegjøre for Hannover. Han avanserte til general og ble generalinspektør for infanteri. Han ledet et føderalt armékorps i den første slesvigske krig (også kjent som den prøyssisk-danske krigen av 1848), og slo danske styrker i slaget om Oeversee.
Halkett mottok mange utmerkelser, blant de den prøyssiske Den sorte ørns orden, Pour le Mérite og den russiske Sankta Annas orden. I 1862 ble han adlet som freiherr (baron) av kong Georg V av Hannover.
De Frikonservative

De Frikonservative var et konservativt politisk parti i Danmark. Partiet utøvde betydelig innflytelse i dansk politikk på begynnelsen av 1900-tallet, hadde gode forbindelser til de skiftende regjeringene i perioden 1899–1918, og satt ofte i en vippeposisjon i Landstinget. De Frikonservative var med på å muliggjøre systemskiftet i 1901.
I 1890-årene kom moderate høyremenn i Landstinget i økende uoverensstemmelse med sitt eget parti under Estrups ledelse. En fraksjon av åtte landstingsmenn under ledelse av Mogens Frijs kom til å bli kjent som «de otte» eller «de frikonservative». Landstingets behandling av Sehested-regjeringens skattereform i november 1900 ble den utløsende årsaken til at de frikonservative brøt med Højre for å danne «en uavhengig konservativ gruppe». Etter systemskiftet i 1901 opptok gruppen et mer systematisk samarbeid med venstreregjeringen. På Hotel Phønix i København den 4. desember 1902 konstituerte De Frikonservative seg formelt som et eget parti med Frijs som leder. Andre ledende skikkelser var Christian Michael Rottbøll, Frederik Hey, Tage Reedtz-Thott og Hans Nicolai Hansen. De Frikonservative bestod som et parti i Landstinget, men forsøkte aldri å danne noen gruppe i Folketinget eller noen velgerorganisasjon.
Etter forhandlinger med Højre og en fløy av det tidligere Moderate Venstre gikk De Frikonservative sammen med disse om å danne Det Konservative Folkeparti i 1915. Da Rottbøll ble ekskludert fra Det Konservative Folkeparti i 1917, ble De Frikonservative gjenopprettet av fem landstingsmenn og én folketingsmann. Denne partidannelsen ble av mindre betydning, ettersom Rottbøll var den eneste frikonservative som ble gjenvalgt til Landstinget året etter. Han satt der frem til 1920.
Kue putu

Kue putu eller putu bambu, putu buluh eller puto bumbong er en tradisjonell sylindrisk utformet og grønnfarget (eller fiolettfarget) dampet ris .

Beskrivelse

Den er laget av rismel, og grønnfargen avgis av pandanblader kalt suji. Den er fylt med palmesukker, dampet i bambustube, hvorav noen av navnene som brukes om retten, og serevsres gjerne med raaspet kokosnøtt. Denne tradisjonelle småretten er utbredt i Sørøstasia, som i Indonesia, Malaysia og Filippinene. Den antas s ha opphav i indisk tamilsk matrett (puttu. Kue putu er også godt kjent i Nederland, som var kolonimakt i Sørøstasia.

Filippinsk advent og jul

I det overveiende katolske Filippinene, der retten kalles puto bumbong, en festutgave av puto, assosieres den særlig med juletiden, og fremfor alt med de tradisjonelle Simbang Gabi-novenamessene i siste del av adventstiden (16.-24. desember). Men her er det vanligere å servere den fiolett, i motsetning til grønn somer skikken i andre land. Det henger sammen med at adventstiden har fiolett som liturgisk farge.