google/wiki40b huggingface dataset:
Stabblandet

Topografi

Stabblandet ligger mellom øyene Tustna i vest og Ertvågøya i øst. Like nord for Stabblandet ligger øya Solskjel, og i sør grenser Stabblandet til Vinjefjorden og til Halsa kommune på fastlandet.
Det er to fjellkjeder på Stabblandet, den kompakte Innerbergssalen/Stabben langs vestsiden av øya og fjellene Storøra og Litløra som fortsetter i en mindre bergrygg langs østsiden av øya. Mellom disse ligger dalen Soleimsdalen. Innerbergsalen er med sine 908 moh forøvrig også høyeste topp i Aure kommune. Den er også Sør-Norges høyeste øytopp.

Bosetting

Hoveddelen av befolkningen på Stabblandet bor på den relative flatlendte nordenden av øya, på gårdene Soleim og Nygarden, og særlig i grenda Nordheim lengst nordøst.

Veinett

Stabblandet ble i 2007 landfast med Ertvågøya da Imarsundprosjektet ble ferdigstilt. Før dette var det fergesamband fra Aukan fergekai til Vinsternes på Ertvågøya, Edøya i Smøla kommune og Forsnes på Hitra. Det er også veiforbindelse til Tustna med broen over Sålåsundet. I januar 2009 ble det kabelfergeforbindelse fra Nordheim til Solskjelsøya.
Peter og ulven

Peter og ulven Opus 67 (russisk: Петя и волк) er et symfonisk dikt for barn, komponert av Sergej Prokofjev i 1936. 
Diktet fremføres av en forteller, som får hjelp fra instrumentene i et kammerorkester til å skildre personer og dyr. 
Prokofjev brukte bare fire dager på å komponere verket som bare tar 25 minutter å fremføre.

Handling

Den unge Peter (strykere) er en speider og bor hos besteforeldrene.  En dag ser han en fugl (fløyte) og en and (obo) som krangler, men må rømme når en katt (klarinett) kommer.  Bestefaren (fagott) blir rasende og tar Peter inn, heldigvis, for utenfor kommer en ulv (valthorn) som sluker anden levende. Peter og fuglen fanger ulven og får hjelp av noen jegere (treblåsere) med å frakten ulven til en dyrehage. I magen kvakker anden.

Utgivelser

Musikken har vært utgitt på utallige plater, blant annet av David Bowie på "David Bowie Narrates Prokofiev's Peter and the Wolf" i 1978, som julegave til sønnen. Prokofiev kjente Walt Disney som i 1946 ga ut en 15-minutts tegnefilm der anda ikke slukes, men gjemmer seg i et tre. I 2006 laget norske Storm Studios en halvtimes animasjonsfilm med den vri at Peter til slutt befrir ulven. Den vant Oscar for beste animerte kortfilm i 2007.
Gesareposet

Gesareposet er et stort epos om kong Gesar av Ling som er kjent blant flere kulturer i Sentral-Asia: mongoler, tibetanere og kinesere. Verket er av uklar alder, men det er mulig at den eldste kjernen av fortellingen, i sin tibetanske versjon, kan gå tilbake til 1000-tallet.
Eposet regnes som verdens lengste. Fortellingen begynner ved skapelsen, og hovedpersonen Geser-Chans (tibetansk Kesar) er gudesønn, enten av Indra eller Ahura Mazda. Han fødes som et fattig menneske, men med guddommelige egenskaper. Gesar er en klassisk helt som overvinner prøvelser, bekjemper sine fiender og gjenoppretter orden.
I den tibetanske versjonen er Gesar konge i det lille kongedømmet Ling, øst i Tibet. Selv om eposet gjennom sin innledende påkallelse av Buddha er satt inn i en buddhistisk kontekst, er innholdet preget av pre-buddhistiske hjelpeånder og av en ikke-buddhistisk krigerhelt-tenkning.
Eposet fremføres tradisjonelt av spesielle barder, som dels befinner seg i transe mens verket fremføres. Tradisjonen er fremdeles levende.
Sagnet om Gesar finnes i en rekke varianter, tilpasset de ulike kulturene. Den eldste publiserte er den sørmongolske, utgitt i Kina i 1716.
Carl Deichman

Familiebakgrunn

Carl Deichmans foreldre var Bartholomæus Deichman og Else Rosenmeyer. Begge var født i Danmark, men emigrerte etterhvert til Norge, hvor de levde resten av livet. Faren var stiftsprost, og ble senere biskop av Christiania. Bartholomæus Deichman og Else Rosenmeyer fikk seks barn, tre jenter og tre gutter. Den ene datteren giftet seg med Herman Leopoldus Løvenskiold, og de etterlot seg en stor etterslekt. Herman Løvenskiold eide forøvrig Borgestad gård, hvor Carls mor tilbragte sine siste år.
Carl Deichmans eksakte fødselsdato er ikke kjent fordi kirkebøkene gikk tapt da Viborg domkirke brant i 1726. Han fikk undervisning hjemme i latin, språk, historie og statsvitenskap. Fra 1712 bodde familien i Christiania, der faren var blitt biskop.
Carl Deichman ble først pasje og i 1726 hovjunker ved kong Fredrik IVs hoff i København. Her forble han til kongen døde i 1730.

Karriere

Etter 1730 ble han auskultant i Bergværksdirektoriet på Kongsberg og assessor i Overhofretten i Norge i 1733, og dessuten virkelig kanselliråd. Etter å ha mottatt arv etter farens bror admiral Evert Deichman, ble Carl og den eldre broren Vilhelm Deichman medeiere i Fossums og Bolvigs jernverker ved Skien i 1734-1741. Jernverkene eide de sammen med familien Løvenskiold, som til slutt kjøpte ut deres andel. Fra 1753 var de også en tid medeiere i Eidsfos Jernverk.
Begge brødrene var bosatt i Porsgrunn, hvor Carl fremfor alt beskeftiget seg med sine vitenskapelige samlinger i forskjellige retninger og til dels med vitenskapelig forfatterskap og litterær korrespondanse i sann rokokkotids ånd, for eksempel med Hans Gram, Henrik Hielmstierne, Peter Frederik Suhm, Jacob Langebek og Gerhard Schøning. I 1750 ble Carl Deichman medlem av Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie og i 1758 av Videnskabernes Selskab.
Etter at broren Vilhelm døde ugift i Porsgrunn 26. februar 1769, ble Carl Deichman ifølge deres gjensidige testamente av 20. februar samme år eneeier av den ikke ubetydelige felles formuen deres samt samlingene av bøker og naturalier. Disse samlingene (som innbefattet bøker, manuskripter, natur- og kunstgjenstander, mynter, oldsaker med mer) skjenket Deichman ved testament av 28. februar 1780 til offentlig bruk i Christiania, sammen med en kapital på 2000 riksdaler til bibliotekets forøkelse.
Han døde ugift i Porsgrunn i 1780. Ved sin død hadde Deichman opparbeidet en betydelig boksamling på 6 000 bind.

Deichman bibliotek

Biblioteket ble åpnet i 1785  med en samling på om lag 7 000 bøker og er siden vokst betydelig ved gaver. Det er senere blitt et kommunalt folkebibliotek kalt Deichman bibliotek i Oslo.

Forfatterskap

Foruten en rekke avhandlinger om mineralogiske og historiske emner, har Deichman også etterlatt mange andre interessante opptegnelser. Endel av disse øvrige opptegnelsene sørget Carl Deichman selv for å få trykket i bokform, dels er de tilgjengelige annetsteds. Det dreier seg for det meste om faghistoriske betenkninger og artikler, hvorav en del senere er trykt, for eksempel i Meddelelser fra det norske Rigsarkiv, bind I.
Hawthorne Heights

Hawthorne Heights er et band fra Dayton, Ohio i USA. Det ble startet i juni 2001.
Nematopogon pilellus

Utseende

En middelsstor (vingespenn 14 – 17 mm), brunlig eller brungul møll med lange antenner. Antennene er trådformede og hvite, hos hannen to og en halv til tre ganger så lange som forvingen, hos hunnen nær dobbelt så lange som forvingen. Hodet er kledt med gulaktige, oppstående, hårlignende skjell. Hos hannen er forkroppen og forvingen nokså mørkt brune, nokså matte, ofte med et mer eller mindre tydelig, lyst nettmønster i den ytre delen. Hos hunnen er disse vanligvis mye lysere, brungule med et visst bronsekaktig skinn. Bakvingen er grå uten noen påfallende glans, tynt skjellkledt.

Levevis

Arten lever i ulike slags skog, lengst i nord også på myrer. Lite er kjent om biologien til denne arten, men larvene lever sannsynligvis på bladene av ulike busker og trær. De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av mai til begynnelsen av juli.

Utbredelse

Arten er utbredt i den nordlige, sentrale og sydøstre Europa, og i Sibir. I Norge er den trolig ganske vanlig nord til det nordlige Nordland, det er dessuten ett isolert funn fra Finnmark.
Rhoia

Utseende

Middelsstore, nesten sirkelrunde, blanke, gule til brunrøde (i død tilstand) skjoldbiller. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen bredt oval. Pronotum er rundet, kan ha en mørk midtflekk, dekkvingenes "skuldre" ikke framskytende. Oversiden er fint og ganske jevnt punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana, Ecuador og Brasil).
Hypercompe scribonia

Utseende

Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea.  Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker.  Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.

Levevis

Hypercompe scribonia   tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.

Utbredelse

Hypercompe scribonia  finnes ikke i Norden.
Menighetsbibelskolen

Menighetsbibelskolen AS (MBS) er en kristen bibelskole. Aksjene i selskapet eies av pinsemenigheten Salem Sandefjord. Skolen er offentlig godkjent for utdanning på videregående nivå (NOKUT-godkjent fagskole), og skal primært kvalifisere til arbeid innenfor menigheter og misjon. Skolen stiller krav om at studentene må ha fullført videregående skole.
Menighetsbibelskolen ble etablert i Sandefjord, men har flere avdelinger. Den drives i nær tilknytting til den lokal menigheten. Studentene oppfordres til å tilegne seg ytterligere erfaring og kompetanse i menighetsmiljøet.

Historie

Skolen startet i høsten 1976, som et tre måneders bibelkurs. I 1981 mottok skolen godkjenning fra Utdanningsdepartementet og i august samme året startet skolen med ett-årige undervisningstilbud.
Frank Matre var med å etablere bibelskolen og var rektor frem til 1983.
Daniel Němeček

Idrettskarriere

Němeček deltok i EM i friidrett 2012 i Helsingfors, der han kvalifiserte seg til semifinalen på 400 meter, men ble diskvalifisert i semifinalen. Han deltok også på 4 x 400 meter stafett, der Tsjekkia kom på 5.-plass med ny tsjekkisk rekord på 3:02,72. 
Året etter deltok han i EM i friidrett innendørs 2013 i Göteborg, der Tsjekkia fikk bronse på 4 x 400 meter stafett. Han nådde finalen på 400 meter i U23-EM i friidrett 2013, der han løp på 46,47 sekunder og endte på 6.-plass. Han deltok også på 4 x 400 meter stafett, der Tsjekkia kom på 6.-plass. I EM i friidrett 2013 fikk Tsjekkia 19. beste tid i innledningsheatet på 4 x 400 meter, og nådde dermed ikke finalen. 
Tsjekkia deltok i Super League ved Lag-EM i friidrett 2014, og Němeček løp 4 x 400 meter, men Tsjekkia ble diskvalifisert for feil ved veksling. I EM i friidrett 2014 nådde Tsjekkia finalen på 4 x 400 meter, men kom på 8. og sisteplass. Individuelt deltok han også på 400 meter, der han løp på 46,47 i innledningsheatet, som var 27. beste tid, og gikk ikke videre til semifinalen. 
Han deltok i EM i friidrett innendørs 2015, der han løp 4 x 400 meter stafett. Der kom Tsjekkia på 3.-plass på 4 x 400 meter stafett, med ny tsjekkisk rekord med tiden 3:04,09.
Ovaloparmena

Utseende

Parmenini er ganske små, brunlige trebukker. Antennene er vanligvis omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er ovale uten markerte "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sør-Afrika.
Bankbuss

Bankbuss var en buss som var innredet for å fungere som bankfilial og som kjørte rundt til grissgrendte bygder, for at innbyggerane skulle slippe å reise inn til nærmeste tettsted for å få utført banktjenester. Tidligere var det mange bankbusser i Norge, men flere ble lagt ned i 2000-årene. Den siste bankbussen drevet av Luster Sparebank, ble lagt ned i mars 2008. Sparebanken Sogn og Fjordane la ned sitt bankbusstilbud i desember 2011.
Bankbusser ble erstattet av nye tjenester som betalingskort, brevgiro, nettbank og liknende.

Historie

Det er antatt at det første busskjøretøyet som var innredet som bankfilial i Europa, var introdusert av Aalborg Bys og Omegns Sparekasse i Danmark i november 1947. 
Dette fulgt til at flere land skulle følge etter, og den første norske bankbussen kom i 1953 da Bergens Privatbank sendt ut en buss med radiokommunikasjon som gjorde det mulig å ha telefonforbindelse med hovedkontoret. Ved slutten på 1950-tallet tok flere bank den nye bussen i bruk for å komme ut på den spredte bebyggelse ute på landet, deriblant Skjeberg Sparebank i Sarpsborg, Østfold fra 1959. 
Et eksempel er Marker Sparebank i indre Østfold, som i 1961 kjøpt inn en Commer buss og satt den i virksomhet på fire bankruter - Kasbo-Halvorsrud, Kallak-Børresrud, Klund-Kroksund og Strømsfoss-Kvisler skole. Den var simpelt sendt ut som et mobilt banklokale med samme tjenestetilbud som en sparebank. 
Selv om bankbussen har blitt avviklet i Norge, er den fremdeles i virksomhet i mange land på flere kontinenter som «bankmobile» eller «mobile bank branches».
(Miss)understood

Listeplasseringer

Med (miss)understood toppet Ayumi for første gang den prestisjefylte United World Chart med et originalalbum. Hun solgte hele 366 000 flere eksemplarer enn plassering nummer to.
Fossum (Oslo)

Fossum er et strøk i Bydel Stovner i Oslo. Stedet ligger øst for Rommen og vest for Stovner, og består av blokkbebyggelse.
Navnet kommer fra Fossumgårdene. Stedet har gitt navn til Fossum kirke, bygget i 1976.
Roadster

En roadster er en toseters åpen bil (cabriolet).
Opprinnelig ble uttrykket brukt om biler uten sidevinduer, som dermed utsatte sjåfør og passasjerer for naturkreftene selv med taket på.
I moderne tid blir uttrykket ofte brukt om to-seters cabrioleter.
August Schønemann

Karriere

Schønemann vokste opp i Kristiania-bydelen Grünerløkka. Han debuterte i 1906 i forestillingen Portnerens plageånder på Østre Teater i Kristiania. Fra 1908 opptrådte han oftest under navnet August Schønemann. Navnet kom fra faren som hadde anvendt det i sin ungdom. Schønemann ble engasjert ved Jacob von der Lippes turnéteater der han spilte i Oliver Twist. Deretter fulgte kortere engasjementer ved Det norske teatret, Fahlstrøms teater, Pehr Qværnstrøms Folketeater og Tivoli Theater. Schønemann opptrådte også på Kongsberg Sommerteater i 1913.
I 1914 ble han engasjert ved Theatre Moderne i Tivolihaven i Kristiania, der han slo igjennom i Thorleif Klausens og Michael Flagstads Futt. I de følgende åtte årene var Schønemann teatrets faste stjerne og trekkplaster. I 1909 spilte han mot Max Hansen i Charlies Tante på Parkteatret. I 1922 spilte Schønemann hovedrollen i filmkomedien Kjærlighet paa pinde, hans eneste filmrolle. I 1923 gjestet han Casino som vettskremt løvetemmer i Ernst Rolf-revyen Fra Karl Johan til Lykkeland. Schønemann gjestet samme år også som Passepartout i Jorden rundt på åtti dager, og i 1924 som Ko-Ko i Max Reinhardts praktoppsetning av Gilbert & Sullivans kineseroperette Mikadoen, hans eneste større alvorligere rolle.

Sykdom og død

Schønemanns siste år var preget av sykdom; han led av perniciøs anemi. Han døde 18. februar 1925 og stod da på toppen av sin karriere. Schønemann ble regnet som Norges mest populære revyartist og komiker. Hans begravelse ble ledsaget av et stort følge.

Familie

August Schønemann var sønn av tapetsermester August Pettersen og Thrine Engebretsen. Han var far til skuespilleren Aud Schønemann.
Calvados

Calvados er brennevin laget av epler som blir lagret på eikefat. Calvados blir ofte tilsatt pærer (5 % eller mindre, med unntak av Calvados fra Domfrontaisområdet). Epler har mindre sukkerinnhold enn for eksempel druer, slik at alkoholstyrken sjelden kommer over seks prosent. 4,5 % er et minimumskrav.
Calvados ble i 1942 et appellation d'origine contrôlée-område (dvs. statlig navnegaranti og regler for produksjon.) Området inkluderer departementene Calvados, Manche og Orne, samt deler av departementene Eure, Mayenne, Sarthe og Eure-et-Loir. Utfra dette ble to andre områder utskilt; Calvados Pays d'Auge der sideren destilleres to ganger, og Calvados Domfrontais, med en pæreandel på minimum 30 %. Obligatorisk to års lagring for Fine/3 stjerner, tre år for Vieux/Reserve, fire år for VSOP/Vieille Reserve, og seks år for XO/Napoleon/Hors d'Auge. Det finnes også Calvados som er mye eldre, gjerne opp mot 20 år.
For øvrig fremstiller man også både sider og destillert sider i Bretagne. Her heter det tilsvarende produkt Gwechall (bretonsk for «eldgammel»). Eplebrennevin fra andre områder kalles Eau-de-vie de Pomme, Apple Brandy, Applejack, Aquardiente di Sidre og i Norge: Eplebrennevin.
UltraBirken løp 2013

Ultraterrengløpet UltraBirken løp 2013 var en del av Birkebeinerløpet 2013, og ble arrangert 8. juni 2013. Løpet var 55 km langt.
Det var påmeldt 107 herrer, hvorav 87 startet, og 79 fullførte. Det var påmeldt 24 kvinner, hvorav 22 startet, og alle 22 fullførte.
Dombjelle

Dombjelle er en mer eller mindre rund, lukket bjelle med hull eller sprekker og innlagte kuler som gir en dempa og matt klang. Dombjeller blir brukt på seletøyet når en kjører med hest, særlig sammen med vogn eller  slede vinterstid. Ordet henger sammen med «dum» i betydninga «avdempa og dump».
Liknende små, klirrende bjeller kan også bli brukt som rytmeinstrumenter og festlig pynt. Dombjeller på seletøy er kjent fra Romerriket.
Tetragnatha obtusa

Utbredelse

Tetragnatha obtusa er utbredt i Europa. Den finnes bare helt sør i Norge.

Utseende

Tetragnatha obtusa er lyst hvitgule, okerfarget, brune eller brunsvarte. Kroppen er langstrakt og todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Beina er også lange. Foran på hodet er det åtte øyne. Kjevene er kraftige og store. Som voksne (imago) er hunnen 7 mm, mens hannen er 5,5 mm lang (kroppens lengde).
Hos Tetragnatha obtusa har bakkroppen et artstypisk mønster, i motsetning til flere av de andre artene i slekten Tetragnatha. For helt sikker artsbestemmelse kreves en nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Tetragnatha obtusa finnes helst klatrende i trær og busker.
Utkontraktering

Utkontraktering, også omtalt som tjenesteutsetting eller konkurranseutsetting, (fra engelsk outsourcing) går ut på at en organisasjon går over til å skaffe en vare eller tjeneste fra en ekstern leverandør i stedet for å levere denne selv. Forholdet mellom leverandør og bestiller reguleres av en kontrakt. Begrepet er særlig blitt kjent fra bedriftsledelse fra USA på slutten av 1900-tallet, hvor utkontraktering ble brukt som virkemiddel for at bedriften skulle fokusere mer på sin kjernevirksomhet (det vil si det som bedriften har kompetanse- og effektivitetsfortrinn framfor andre). 
Dersom offentlig sektor bedriver utkontraktering, omtales det oftest som konkurranseutsetting. Konkurranseutsetting er et begrep som betegner at tjenester og produksjon som tradisjonelt har vært levert av offentlig eide etater og virksomheter, ofte med monopol, blir gjenstand for åpne anbudskonkurranser hvor så vel private som offentlig eide aktører, innen- og utenlandske kan delta.  
Konkurranseutsetting ble et begrep på 1800-tallet, og blir brukt som et begrep som ofte blir drøftet med en ideologisk undertone knyttet til synet på oppgavene og størrelsen til den offentlig sektor.
Det omvendte av utkontraktering er innkontraktering (engelsk: insourcing), som vil si at en organisasjon overtar virksomhet som de tidligere kjøpte fra andre. 
Utsetting er mer vanlig innenfor enkelte tjenesteområder, og de kanskje mest vanlige tjenestene en bedrift overlater til andre er vaktmester, budtjenester, renhold, kantinedrift, IT samt lønn og regnskap. Det finnes i utgangspunktet flere grunner (ofte kalt rasjonale) for å gjennomføre tjenesteutsetting avhengig av om hva man ønsker å oppnå. Det kan så varierte grunner som kostnadsfokus ved at tjenestyter oppnår stordriftsfordeler og derav kan tjenesten produseres med lavere kostnader samtidig som det kan ha bakgrunn i å få tilgang til tjenesteyters kompetanse i form av ressurser, nettverk eller innovasjoner.
Tjenesteutsetting skjer også på tvers av landegrenser. Slik tjenesteutsetting kalles ofte på engelsk offshoring. Det er i dag ikke uvanlig at indiske dataprogrammerere produserer programvaren til program som benyttes av norske bedrifter (offshore), eller at norske telefonsentraler ligger i Baltikum.
Parasang

Parasang er en gammel persisk målenhet for lengde og svarer til iranske persakh eller fersakh, og ble av perserkongen Darius regnet som lik en kvart dagsmarsj. Enheten ble brukt av greske forfattere om persiske forhold, for eksempel av Xenofon fra Anabasis, og er i hellensk litteratur lik 30 stadier eller 5,7 km. 
I nyere tid er 1 parasang satt lik 6000 guz eller 6,24 km. Etter at metersystemet ble innført i Iran ble fersakh benyttet som betegnelse på 10 km.
Grunnkretser i Hammerfest kommune

Grunnkretser i Hammerfest kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Hammerfest kommune, Finnmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.