google/wiki40b huggingface dataset:
Reidar Finsrud

Multikunstner og oppfinner

Finsrud regnes av mange i dag som en av våre mest allsidige kunstnere. Han arbeider innen de fleste teknikker og formater: Maleri, tegning, grafikk og skulptur. Driver med nytenkning, tekniske oppfinnelser og industridesign. Mye medieomtale fikk hans nå kjente Perpetuum mobile, som stod ferdig konstruert i 1996. Han har utviklet sin egen støpeteknikk, som blir brukt ved de aller fleste av hans skulpturer. Teknikken tillater direkte støp, slik at hver skulptur er en original (og ikke en kopi av en original, som er tilfellet ved f.eks. bronsestøp av en skulptur). Han har også konstruert en egen trykkpresse, som benyttes i fremstillingen av grafiske kunsttrykk.
Det er også laget en dokumentarfilm om Finsrud, Det umuliges kunst, som er blitt vist på NRK og diverse internasjonale TV-stasjoner. Filmen omhandlet Finsruds kunstneriske virksomhet med særlig fokus på hans Perpetum mobile og den ble regissert av Øyvind Asbjørnsen
Aguiar

Historie

Aguiar utviklet seg fra gården São Francisco, eid av Manoel Alves Cassiano. Historien forteller at en koleraepidemi i 1880 truet de som bodde på gården, hvorpå de ga et løfte til Sankt Sebastian som lød som følger; Dersom sykdommen ikke tok familiene deres, ville de bygge et kapell til hans ære. Da de kom seg helskinnet ut av epidemien bygget de kapellet og gårdseieren ga en del av gården sin til religiøse formål og kapellet.
På grunn av elven med likelydende navn som renner igjennom kommunen utviklet Aguiar etterhvert store bomullsplantasjer til stor misunnelsen i regionen. Kommunen fikk administrativ uavhengighet den 22. desember 1961. Den offisielle grunnleggelsesdatoen var den 28. oktober 1962.
Hanns Lilje

Biografi

Han gjorde tjeneste i 1. verdenskrig etter å ha fullført abitur i 1916, en tjeneste som ga ham jernkorset. Deretter studerte han teologi og kunsthistorie i Göttingen og Leipzig og ble ordinert til prest i 1924. Deretter hadde han i mange år tjenste som studentprest. I 1932 ble han visepresident i World Student Christian Federation og fra 1934 til 1945 generalsekretær for Det lutherske verdenskonvent. 
I utgangspunktet var han positiv til nasjonalsosialismen, men endret syn etter Hitlers maktovertakelsei 1933, da ideen om Gleichschaltung også ble søkt innført i kirken. Sammen med Walter Künneth etablerte Lilje i 1933 Den ungreformatoriske bevegelse, som også Martin Niemöller og Dietrich Bonhoeffer sluttet seg til og som ble en forløper for Bekjennelseskirken i Tyskland under 2. verdenskrig. På grunn av medlemskap i Kreisau-kretsen satt han fengslet i 1944 og 1945 i Berlin og Nürnberg.
Fra 1947 var han biskop i Den evangelisk-lutherske landskirke i Hannover. Samtidig ble han medlem av eksekutivkomiteen i Det Lutherske Verdensforbund, fra 1952 til 1957 var han president. Fra 1948 var han medlem av sentralkomiteen i Kirkenes verdensråd. Samtidig hadde han mange oppgaver for å skape enhet innen den tyske evangeliske kirke. I 1948 grunnla han Deutsches Allgemeines Sonntagsblatt, det kom ut til år 2000. 
Han prekte ofte i radio og var opptatt av å bruke media i kirkens tjeneste.
Qingjian

Qingjian (kinesisk: 清涧县; pinyin: Qīngjiàn Xiàn) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Den er understilt byprefekturet Yulin.
I 1999 var befolkningen på 207 309 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 210 løper gjennom området. Riksveien begynner i Baotou i Indre Mongolia, fører gjennom Yan'an, Xi'an, Chongqing og Guiyang og ender opp i Nanning i Guangxi.
Ewok

Ewok er en fiktiv dyreart fra Star Wars-filmene. De er framstilt som bjørneliknende rovdyr. De bor på månen til Endor, en planet i ytterkanten av universet. Ewokene er rundt en meter i høyde, og står på to føtter. De har en primitiv teknologi, og kan konstruere hengefly og katapulter. Ewokene bor høyt oppe i trærne i små landsbyer på skogmånen.
Arten dukket først opp i filmen Star Wars Episode VI: Jediridderen vender tilbake, men har senere også dukket opp i spinoff-filmene Caravan of Courage: An Ewok Adventure og Ewoks: The Battle for Endor, samt tv-serien Star Wars: Ewoks.
Velfjorden

Velfjorden er en fjord i Brønnøy og Vevelstad kommune i Nordland. Fjorden har innløp mellom Hornneset i Brønnøy i vest og Sørodden i Vevelstad i øst og strekker seg 31 kilometer sørøstover til Tarmaunbotnet i enden av Langfjorden. Fjorden har en rekke sidefjorder, som Okfjorden, Storfjorden, Lislbørja, Storbørja, Sørfjorden, Heggfjorden og Langfjorden.
Ved Hornneset ligger Horn og fra der går det ferje over fjorden til Anddalsvågen som en del av fylkesvei 17. Ved Okneset går Okfjorden nordøstover, mens Storfjorden går nordøstover et stykke lenger sør ved Røyrvikodden. Et stykke lenger inn i fjorden deler den seg i flere grener. Ei halvøy stikk nordover i fjorden med Sørfjorden på vestsiden og Heggfjorden på østsiden. Innerst i Heggfjorden ligger grendesenteret Hommelstø.
Øst for halvøya ligger Børjeneset og her går Lislbørja østover på nordsiden, mens Storbørja ligger på sørsiden. Mellom innløpet til Storbørja i øst og Heggfjorden i vest fortsetter Velfjorden sørover som Langfjorden.
Fylkesvei 76 går langs deler av vestsiden av fjorden.
Jackpot

Historie

Så langt tilbake som på 1820-tallet var poker et spill hvor bare 4 personer kunne spille samtidig, samt at bare 20 av kortene i kortstokken ble brukt. I løpet av de neste tiårene utviklet imidlertid spillet seg og hele kortstokken på 52 kort ble da tatt i bruk, og på denne måten kunne enda flere spillere spille samtidig. På 1860-tallet gjennomgikk pokerspillet en forbedring som førte til at jackpot-begrepet dukket opp. En regel som innebar at man måtte ha en hånd som hadde minst to knekter før man kunne komme med en innsats ble innført. Hvis en spiller alene hadde en slik hånd vant han de akkumulerte og innledende innsatsene som lå i potten. Ettersom knekt på engelsk er 'Jack' og en pott er 'pot' ble begrepet jackpot raskt etablert.

Bruk i språket

Ordet «jackpot» har siden sin opprinnelse vært koblet til gambling, men brukes nå bredere enn hva som opprinnelig var tilfellet. I dag brukes i all hovedsak «jackpot» om spesielt store gevinster innenfor gambling og spill.  «Jackpot» kan også brukes som et uttrykk, omtrent som «bingo», og «Jackpot» brukes som regel om noe uventet, mens «bingo» ofte er forutsett.
Øystein Bø

Utdanning

Øystein Bø gikk Befalsskolen for Infanteriet i Sør-Norge i perioden 1980 til 1981. I perioden 1983–1989 studerte han juridicum ved Universitetet i Oslo og ble uteksaminisert cand. jur.

Karriere

Fenrik Bø var troppsbefal i Forsvaret ved 6. divisjon, Brigaden i Nord-Norge.
Øystein Bø var advokatfullmektig i 1989 hos Advokatfirmaet Knut Rye Holmboe i Tromsø.
I 1990 kom Bø til Utenriksdepartementet hvor han en rekke roller, blant annet ministerråd og nestleder for NATO-delegasjonen i Brussel, leder for utenriksministerens sekretariat og 1. ambassadesekretær ved ambassaden i Sarajevo (OHR) sekondert som juridisk rådgiver til Høyrepresentanten (OHR, under Carl Bildt) i Bosnia. I 2010 ble han komitésekretær for Utenriks- og forsvarskomiteen. Han hadde disse rollene inntil han 16. oktober 2013 ble utnevnt til statssekretær i Forsvarsdepartementet.
Phrissura

Utseende

En middelsstor (vingespenn 45-50 millimeter), hvit eller brun og hvit sommerfugl med avrundede vinger. Hannen er hvit med svarte vingespisser. Ho hunnen er oversiden av forvingen er brun med et buet bånd av store, hvite flekker, mens bakvingen er brunhvit med brun ytterkant.

Utbredelse

Arten lever i Malaya, Filippinene, på Borneo og Sulawesi.
Sveitsere

Sveitsere (tysk: die Schweizer; fransk: les Suisses; italiensk: gli Svizzeri; retoromansk: ils Svizzers) er en folkegruppe som tilhører eller blir forbundet med Sveits. Innbyggernavnet kommer av toponymet Schwyz, og har vært vært i utbredt bruk for å referere til Det gamle edsforbund siden 1500-tallet.
På tross av at det sveitsiske edsforbund, dagens moderne Sveits, ble etablert i 1848 i en periode definert av nasjonalromantikk, er det ikke en nasjonalstat; dermed er ikke sveitsere vanligvis definert som én etnisk gruppe, men en Willensnation («viljenasjon»), et begrep skapt som bevisst kontrast til «nasjon» i konvensjonell språklig eller etnisk forstand.
Camille Claudel

Bakgrunn

Camille Claudel var allerede tidlig begeistret av å modellere og begynte tidlig å forme figurer av leire. Da hun var 13 år gammel bestemte hun seg for å bli billedhugger. Faren hennes, Louis Prosper Claudel, var opptatt av å støtte talentet hennes. Derfor flyttet Camille sammen med sin mor, Louise Athanaïse Cécile Claudel (født Cerveaux), og hennes bror Paul Claudel (dikter, forfatter og diplomat) i 1881 til Paris. Her besøkte Camille en av de få kunstskolene som tillot kvinner som elever: Académie Colarossi.

Karriere

I 1883 ble Camille kjent med Auguste Rodin (1840–1917) og fra 1884 jobbet hun som den eneste kvinnelige medarbeideren i hans arbeidsverksted. Hun var ikke bare elev, medarbeider og modell av Rodin, men også hans inspirasjonskilde, samarbeidspartner og elskerinne. Hennes familie var opprørt over hennes forhold med Rodin, noe som førte til at Camille flyttet for seg selv. Rodin, som hadde levd i 20 år sammen med Rose Beurot, brøt ikke med Rose for å leve sammen med Claudel. Camille avsluttet kjærlighetsforholdet i 1892 etter at hun mistet et barn hun hadde ventet av Rodin, men de holdt kontakten med hverandre frem til 1898. 
Camille Claudel begynte å ta avstand fra Rodins innflytelse på henne. Hennes "Bølge" fra 1897 betyr stilistisk sett slutten på hennes Rodin-periode. 
Fra 1903 hadde hun egne verk utstilt på Salon des Artistes français og på Salon d'automne. Hun hadde gallerister, og solgte bra. Kunstnerisk stod hun ikke i skyggen til Rodin, men på samme plan. 
Fra 1905 trakk hun seg mer og mer tilbake, hun ødela mange av sine arbeider, og forsvant i lange perioder. Etterhvert utviklet hun en paranoia, og beskyldte Rodin for å stjele hennes idéer og for å planlegge å drepe henne. Også økonomisk gikk det nedover, men hennes far støttet henne medmenneskelig og økonomisk. Han døde 2. mars 1913. Åtte dager senere, ble Camille Claudel på sin mor initiativ innlagt på psykiatrisk klinikk i Ville-Évrard i Neuilly-sur-Marne. På grunn av den første verdenskrigen ble hun den 7. september 1914, sammen med andre kvinner, flyttet derifra til Montdevergues asyl i Montfavet ved Avignon. 
Camille Claudel døde etter 30 år i psykiatrien, den 19. oktober 1943.
Augmented Satellite Launch Vehicle

Augmented Satellite Launch Vehicle eller Advanced Satellite Launch Vehicle (hindi: संवर्धित उपग्रह प्रक्षेपण यान), vanligvis kjent under forkortelsen ASLV, var en femtrinns indisk bærerakett utviklet av Indian Space Research Organisation (ISRO) for å plassere satellitter på opptil 150 kg i lav jordbane. Dette prosjektet ble igangsatt av India tidlig i 1980-årene, og siktet til å utvikle raketteknologi som var nødvendig for å løfte en nyttelast i en geostasjonær bane. ASLV-rakettens design var basert på Satellite Launch Vehicle. ISROs budsjett på den tid strakk ikke til å realisere både PSLV-programmet og ASLV-programmet samtidig, og følgelig ble sistnevnte rakettprogram avsluttet etter kun fire prøveoppskytninger.
Bloque Nacionalista Galego

Bloque Nacionalista Galego (BNG) er et nasjonalistisk parti som opererer i Galicia, Spania. Det beskriver seg selv som en «patriotisk front». Partiet er medlem i Den europeiske frie allianse (EFA). Da partiet var representert i Europaparlamentet var medlemmene med i De europeiske grønne/Den europeiske frie allianse (De grønne/EFA). Partiet ble stiftet i 1982.
Robertus arundineti

Utseende

Robertus arundineti er en liten edderkopp, 2-2,5 mm lang. Den er ganske ensfarget brunt, med litt mørkere framkropp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet. Beina er lysere, mer gylne på farge. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn.
Den kan forveksles med enkelte arter av dvergedderkopper (Linyphiidae). Den er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Robertus arundineti lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers.
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk.

Utbredelse

Robertus arundineti er utbredt i Palearktis. I Europa finnes den i de fleste land, også i Norge.
Tefillin

Tefillín (på hebraisk תְּפִלִּין [təfillīn]), fylakterier (fra gresk phylakterion, «beskyttende amulett»)  eller bønneremmer er to små lærbokser som inneholder den jødiske bønnen Sjemáng Jisraél og tre andre tekster fra Bibelen. Disse blir bundet med lærremmer i pannen og på den ene overarmen under jødenes morgenbønn på vanlige hverdager, men ikke på sabbaten eller de viktige helligdagene. Skikken praktiseres av tradisjonelle rabbanittiske jøder — enten bare av menn (vanligst i ortodoks jødedom) eller også av kvinner (vanlig i masorti jødedom og tildels også i feministisk-ortodoks jødedom).
Bønneremmene brukes i den jødiske gudstjenesten. Alle jødiske menn er etter sin bar mitzvah forpliktet til å binde tefillin hver morgen. Et sett tefillin består av to deler: En rem til armen og en rem til hodet. På begge disse remmene er det forbundet en liten, svart terningformet boks, der det finnes håndskrevne pergamentruller med shema-bønnen. Boksene sitter (av symbolske årsaker) på arm-tefillin ut for hjertet og på hode-tefillin ut for hjernen (like over og mellom øynene). Påbudet om å knytte tefillin finnes i Torah.
Temascalcingo

Temascalcingo er en kommune i sone V nordøst i delstaten México i Mexico.
Myrmidonere

Myrmidonere (gresk: Μυρμιδόνες) var i henhold til gresk mytologi et legendarisk folk. De var meget modige og dyktige krigere, og ble ledet av helten Akilles, slik som beskrevet av Homer i Iliaden. Myrmidonernes eponymiske stamfar var Myrmidon, en konge i Fthia eller Phthia (det sørligste området i regionen Thessalia). Han skal ha vært en av Zevs' sønner med en prinsesse i Fthia ved navn Eurymedusa, datter av Kletor eller Acheloos. Forførelsen av Eurymedusa skjedde ved at Zevs kom seg inn til henne i skikkelse av en maur.
En etiologisk  myte om deres opprinnelse, som er utviklet på deres etymologi, ble navnet i klassisk gresk tolket som «maurfolket», fra μυρμηδών (murmedon), «maurrede»  og fra μύρμηξ (murmex), «maur». Denne forklaringen er først nevnt hos Ovid i hans Metamorfoser. I Ovids fortelling er kong Aiakos av øya Aegina i Saroniabukta (far til Pelevs som ble far til Akilles) og han tryglet Zevs om at øya hans måtte bli befolket på nytt etter en forferdelig sykdom. Zevs svarte at hans folk ville telle som maur på hans hellige eik, og fra maurene sprang folket på Aegina opp fra, myrmidonerne.
I henhold til Homers Iliaden var myrmidonerne de frykteligste av alle krigere i antikkens Hellas. Et annet navn på myrmidonerne hos Homer var «hellenere», oppkalt etter deres mytologiske stamfar Hellen. Hellenere ble senere det navnet som alle grekere refererte til seg selv som, og navnet på det land de bodde i eller kom fra, Hellas.

Myrmidonere i annen kultur

Myrmidonerene kan sees i den amerikanske filmen Troja fra 2004, som er basert på Homers Iliaden. Det finnes også en rekke rolle- og strategispill som bruker myrmedonerne som soldater.
Christian Schweigaard

Familie og yrke

Schweigaard ble født i Christiania i 1838, som sønn av Anton Martin Schweigaard og Caroline Magnine Homan. Han var dermed nevø av Peder Jacob Homan og Henrik Homan. Han ble gift den 23. mai 1867 med Thea Meyer, datter av Thorvald Meyer, og ble svoger til Axel Heiberg, svigerfar til Fredrik Stang samt morfar til Erling Christophersen og Christian Schweigaard Stang.
Han tok examen artium i 1855 som preseterist, og studerte deretter rettsvitenskap og ble cand.jur. i 1860. Han var fullmektig i onkelen Peder Jacob Homans advokatforretning, studerte deretter ett år i London og Paris, og ble overrettssakfører i 1863. I 1864 ble han høyesterettsadvokat og opparbeidet raskt en stor og velrenommert advokatforretning. Ved siden av dette og politikken innehadde Schweigaard en rekke offentlige verv, blant annet som direksjonsmedlem i Hovedbanen, medlem av den kongelige kommisjon om utvidelse av Christiania i 1873, samt medlem av den parlamentariske skattekommisjon i 1877.

Politisk arbeid

Ved en regjeringsomdannelse i 1880 ble Schweigaard revisjonsminister fra 22. desember. Han bestyrte Revisjonsdepartementet inntil september 1882, i tillegg til Justisdepartementet fra 26. september til november 1881. Han var ved statsrådsavdelingen i Stockholm fra  september 1882 til september 1883. Han var finansminister fra september 1883 til 3. april 1884, da han gikk av sammen med Christian Selmers ministerium som følge av Statsrådssaken.
Emil Stang fikk i oppdrag å danne ny regjering, men man innså etter hvert at Høyres stortingsgruppe ikke kunne avse Stangs parlamentariske talent, og det ble derfor Schweigaards oppgave å lede Aprilministeriet.
Regjeringen, hvor Schweigaard dessuten var sjef for Revisjonsdepartementet, tiltrådte 3. april 1884, til Venstres store forargelse, idet Venstre utgjorde flertallet på Stortinget. Regjeringens marinebudsjett ble så avvist, med Jacob Lerche Johansens avgang som resultat. Trusler om en ny riksrettssak, et splittet Høyre, en motstridende svensk opinion og en usikker kong Oscar II førte til slutt til at Schweigaard søkte avskjed den 31. mai, hvilket senere ble innvilget den 26. juli.
Schweigaard var innvalgt på Stortinget fra Holmestrand 1886–1897, i henhold til Grunnlovens unntak fra bostedsbåndet for tidligere statsråder. Han var odelstingspresident 1889–1891 og parlamentarisk leder mens Emil Stang var statsminister 1889–1891 og 1894–1895. Schweigaard var innvalgt i Christiania bystyre 1873–1880 og 1885–1894, og var ordfører 1879–1880 og 1885–1888.
Han var formann i Høyre 1889–1891 og 1893–1896, og i Christiania Høire var han viseformann fra stiftelsen i 1884 og formann 1889–1891.

Utmerkelser

Schweigaard ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1880 og til kommandør av 1. klasse i 1890, og han var også kommandør av den svenske Nordstjerneordenen.
Albury

Geografi

Albury ligger langs elva Murray, og ved foten av Great Dividing Range. På den andre siden av elva ligger Wodonga, og sammen utgjør disse to byene det større byområdet Albury-Wodonga. 
Albury består av flere forsteder, deriblant Central Albury, South Albury, West Albury, North Albury, East Albury, Forest Hill, Lavington og Thurgoona. I tillegg finnes det en rekke mindre forsteder som Splitters Creek, Ettamogah, Bowna, Table Top, Wirlinga og Lake Hume Village.

Transport

Albury ligger ved motorveien Hume Highway, i tillegg til de mindre motorveiene Riverina Highway og Olympic Highway, som forbinder Albury med Wagga Wagga.
Jernbanestasjonen i Albury ligger på hovedjernbanen mellom Sydney og Melbourne. Tidligere hadde New South Wales og Victoria ulike sporvidder, noe som gjorde at passasjerene måtte skifte tog i Albury. Siden man måtte skifte tog begge retningene behøvde man en lang jernbaneplattform, og i dag er denne en av de lengste i Australia.
Flyplassen i Albury, Albury Airport ligger omtrent 4 km utenfor sentrum av byen, mellom forstedene East Albury og Thurgoona. Hvert år benytter rundt 280 000 passasjerer flyplassen. Flyplassen har daglige flyvninger til Sydney og Melbourne, og i nyere tid også til Brisbane og Gold Coast.
Contract of Evil

Contract of Evil er en Star Wars fanfilm, hvor man ser hvordan Darth Maul fikk sin tittel som fullverdig Sith-lord, ved å drepe de to Sith-lordene Darth Anarchis og Darth Wroth. Darth Anarchis og Darth Wroth hadde tapt en rettssak angående interne stridigheter i Sith-ordenen. Tidlig i filmen ser man en ukjent Sith-ridder som kommer for å drepe dem, men han mislykkes, og blir myrdet. De har myrdet mange Sith-riddere som har kommet for å henrette dem, og har derfor en stor samling lyssabeler.
Rex Harrison

Karriere

Harrison debuterte som skuespiller med filmen The Great Game (1930). Andre tidlige filmer inkluderer Citadellet (1938), Nattekspressen (1940), Major Barbara (1941) og Min kone går igjen (1945). Harrison spilte kong Mongkut i dramafilmen Eventyr i Siam (1946). Han spilte deretter i filmer som The Ghost and Mrs. Muir (1947) og Herren til Harrow (1947). Fra 1948 til 1949 spilte han Henrik VIII i teaterstykket Anne of the Thousand Days på Broadway og vant Tony-prisen for beste mannlige hovedrolle i et skuespill for rolletolkningen sin. Fra 1956 til 1957 spilte han rollen som Henry Higgins i musikalen My Fair Lady og ble belønnet med enda en Tony-pris for innsatsen.
Harrison spilte Julius Cæsar i den historiske dramafilmen Cleopatra (1963) og ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for rolletolkningen sin. Han gjentok rollen som Henry Higgins i filmversjonen av My Fair Lady (1964) og vant både Oscar og Golden Globe for beste mannlige skuespiller. Harrison spilte tittelrollen i filmen Dr. Dolittle (1967). Han spilte en aldrende homofil mann i filmen Vi to (1969), der Richard Burton spilte hans elsker. Harrison var med i Bollywood-filmen Shalimar (1978), sammen med den indiske skuespilleren Dharmendra. Harrison har fått to stjerner på Hollywood Walk of Fame.

Privatliv

Harrison var gift seks ganger. I 1942 skilte han seg fra sin første kone, Colette Thomas, og giftet seg med skuespillerinne Lilli Palmer i 1943. Paret spilte sammen i mange teaterstykker og filmer, inkludert The Fourposter. I 1947, mens han var gift med Palmer hadde Harrison en affære med skuespillerinne Carole Landis. Landis begikk selvmord i 1948 etter å ha tilbrakt kvelden med Harrison. Harrisons engasjement i skandalen rundt Landis' død gjorde skade på hans karriere. 
Harrison og Palmer skilte seg i 1957. Samme år giftet Harrison seg med Kay Kendall, som døde av leukemi i 1959. Han ble senere gift med walisisk-fødte Rachel Roberts. Dette ekteskapet varte fra 1962 til 1971, inntil Roberts begikk selvmord i 1980. Harrison giftet seg deretter med Elizabeth Rees-Williams, og til slutt med Mercia Tinker, som ble hans enke da han døde i juni 1990, 82 år gammel.