google/wiki40b huggingface dataset:
Sandfjorden landskapsvernområde

Sandfjorden landskapsvernområde ligger i Berlevåg kommune i Finnmark. Området ble opprettet i 1983 og er på 4,8 km² landareal og 0,6 km² sjøareal. Landskapsvernområdet er opprettet på grunn av sin kvartærgeologi, sine raskjegler, flygesand og polygonmark.
Madacryptus

Utseende

Madacryptus er små til middelsstore (2,2 - 7,5 millimeter), blanke bladbiller, gjerne gulbrune eller svarte. De er korte, og butte både foran og bak. Det siste leddet av bakkroppen er synlig bak dekkvingene. Antennene er middels lange, fine. Pronotum er klokkeformet sett ovennfra. Hodet er synlig ovenfra.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten og er særlig aktive i varme og solskinn.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Madagaskar og Mauritius.
Hangginbanneret

Hangginbanneret (mongolsk: ᠬᠠᠩᠭᠢᠨ ᠬᠣᠰᠢᠭᠤ Qaŋɣin qosiɣu; forenklet kinesisk: 杭锦旗; tradisjonell kinesisk: 杭錦旗; pinyin: Hángjǐn Qí) er et banner (fylke) i bydistriktet Ordos sørvest i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 18.903 km² og teller 130.000 innbyggere (2004). Administrativt senter er storkommunen Xin (锡尼镇).
Hammatoderus

Utseende

Middelsstore til store (gjerne 15-20 millimeter), brunspraglete trebukker, ofte med hvite flekker på dekkvingene. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den nokså rette sidekanten. Dekkvingene er avsmalnende bakover med markerte, rettvinklede "skuldre".

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.
Fylkesvei 5936

Fylkesveg 5936 går mellom Vaksvik og Sportskapellet i Ørskog kommune. Veien er 4,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv102.
Fylkesvei 4396

Fylkesvei 4396 går mellom Nærland og Nærlandsheimen i Hå kommune. Veien er 300 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 173.
Gustav Wilhelm von Wedel-Jarlsberg

Liv og virke

Gustav Wilhelm von Wedel ble født i Königsberg i Preussen (nå Kaliningrad i Russland) den 24. juni 1641. Han var sønn av Anna Ahlefeldt og Georg Ernst von Wedel som var friherre i Pommern og generalmajor hos kurfyrsten av Brandenburg.
Gustav Wilhelm gikk i farens fotspor og ble yrkesmillitær. I årene 1663–1664 kjempet han mot tyrkerne i Ungarn i kurfyrsten av Brandenburg tjeneste. I 1665 gikk han i biskopen av Münsters tjeneste og ble regimentssjef i 1674. Biskopen leide ut regimentet til andre europeiske makter, så Gustav Wilhelm kjempet mot nederlenderne på franskmennenes side i årene 1665–1673. Fra 1674 til 1676 kjempet han mot Frankrike og deres svenske allierte.
I 1678 leide biskopen ut regimentet til kong Christian V av Danmark. Biskopen døde senere samme år og Wedel gikk i dansk tjeneste. Han fikk overdratt kommandoen over den danske hæren og ble utnevnt til feltmarskalk. I 1679 ble han slått til ridder av Elefantordenen under devisen Recte faciendo neminem timeas (Latin: 'Gjør rett og frykt ingen'). Det ble slektens valgspråk. I 1681 ble han gjort til stedfortredende, kommanderende general i Norge.
For å gjøre opp en gjeld til Wedel på 40 800 riksdaler, solgte Ulrik Fredrik Gyldenløve ham Jarlsberg gods og det tidligere grevskapet Griffenfeldt som omfattet midtre og nordlige Vestfold. Grevskapet tilhørte tidligere rikskansler Peder Griffenfeldt, men han falt i unåde og var blitt avsatt kun få år tidligere. Gustav Wilhelm døpte grevskapet om til Jarlsberg grevskap.
Gustav Wilhelm var kommanderende general i Norge fra 1699 til sin død. Han fortsatte Gyldenløves arbeid på festningsverkene i landet, men ble senere kritisert for å ha kastet bort rikets ressurser på unødvendige festningsverk.
Wedel bodde i Oldenburg i Tyskland i store deler av sin levetid. Han forlot Norge i 1691 og ble året etter guvernør i grevskapene Oldenburg og Delmenhorst, og oppholdt seg igjen i Norge i årene 1699–1700. Han sendte et brev til kong Fredrik IV der han kritiserte forholdene i den norske hæren. I 1704 var han i Norge for siste gang i forbindelse med et besøk fra kong Fredrik.
Wedel beholdt kommandoen over den norske hæren etter at han forlot landet, og det viste seg å bli skjebnesvangert da hæren var dårlig organisert og kommandostrukturen fikk seg en alvorlig knekk i Wedels fravær. I 1710 ble Valdemar Gyldenløve gjort til stattholder og hærsjef i Norge, og fra da av var Wedel bare kommanderende general i navnet.
Gustav Wilhelm von Wedel døde 21. desember 1717.  Sønnen Georg Ernst døde allerede i januar samme år, så sønnesønnen Frederik Anton arvet Jarlsberg grevskap, gods i Ostfriesland og Oldenburg, friherreskapet i Evanburg og 100 000 riksdaler.
Juliana Morell

Liv og virke

Juliana Morell tilhørte en familie av konverterte jøder i Barcelona i Spania, og emigrerte ved åtte års alder til Lyon i Frankrike med sin far. Hun studerte  latin, gresk, hebraisk, retorikk, dialektikk, etikk og musikk som autodidakt. Ved tolv års alder i 1606 forsvarte hun offentlig sine teser i etikk og dialektikk summa cum laude. Hun studerte siden fysikk, metafysikk, kanonisk rett og sivilrett som autodiakt. På sin fars ønske kunne hun ta doktorgrad i juridikk etter at hun hadde forsvart sine teser i juridikk for viselegaten i det pavelige palass i Avignon foran en stor tilhørerskare av aristokrater. 
Juliana Morell gikk i 1609 inn i dominikanerordenen i klostret Sainte-Praxède i Avignon for å unnslippe et arrangert ekteskap. Hun ble med tiden priorinne, og viet seg også til forfatterskap.
Franklinmåke

Underarter og utbredelse

Det er beskrevet ingen underarter av franklinmåke. Den er en trekkfugl som hekker i de sentrale provinsene av Canada og de tilstøtende stater av USA og overvintrer Karibia og Sør-Amerika.
Farmakopé

En farmakopê  (fra gresk pharmakopoiia fremstilling av legemidler) er en autorisert bok som angir kvalitetskrav for de mest brukte legemidlene. 
Kjemiske stoffer, droger eller preparater som er beskrevet i farmakopêen, kalles officinelle. Keiser Fredrik II bestemte allerede på 1200-tallet at apotekere skulle holde seg til en bestemt bok (Antidotarium Nicolay). Den første trykte farmakopê utkom i Firenze i 1498.
Giovanni Galbieri

Idrettskarriere

Galbieri deltok ved Ungdoms-VM i friidrett 2009 i Brixen, der han kom på 3.-plass på 100 meter. Han deltok også ved European Youth Olympic Festival i 2009, der han kom på 3.-plass på 100 meter. 
Han nådde finalen på 100 meter ved junior-EM i friidrett 2011, der han løp på 10,76 og endte på 7.-plass. Ved junior-VM i friidrett 2012 deltok han også på 100 meter, men ble slått ut i semifinalen, der han hadde 11. beste tid med 10,48 sekunder, som var personlig rekord. Han deltok også på 4 x 100 meter stafett, der Italia ble slått ut i innledningsheatet med 14. beste tid. 
Ved U23-EM i friidrett 2013 deltok han på det italienske laget som kom på 7.-plass på 4 x 100 meter stafett. Han senket sin personlige rekord til 10,47 i juli 2014.
Han satte flere personlige rekorder i juni 2015, i forkant av U23-EM i friidrett 2015. I finalen i U23-EM satte han personlig rekord med 10,33, og vant 100 meter foran Denis Dimitrov og Guy-Elphège Anouman. Italia deltok også på 4 x 100 meter stafett ved U23-EM, men ble diskvalifisert i innledningsheatet.
Salbreen

Salbreen er en isbre som ligger sentralt i fjellmassivet Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Den er om lag tolv kilometer lang og strømmer i nordlig retning mellom Salen og Bergersenfjella.
Breen ble fotografert fra fly under Operasjon Highjump i 1946–47. Kart over området, basert på de amerikanske flyfotografiene, ble utarbeidet av Norsk Polarinstitutt i 1957.
Gallowayfe

Gallowayfe (Bos taurus galloway) er en storferase fra sydvestre Skottland. Det er den eldste britiske storferasen og verdens eldste hornløse kjøttferase. Man mener Gallowayfeet kan stamme helt tilbake fra skyternes hornløse kveg (år 485–425 f.Kr.). De fleste opptegnelser om Gallowayfe brant opp i 1851. Deretter ble stambok opprettet, og avlsarbeidet med de nåværende galloway-typer begynte.
Rasen er naturlig kollet. Mulepartiet er bredt, og pelsen er tradisjonelt sortbrun. Gallowayfe har under- og ytterpels med lange dekkhår og krøllet ullen underpels, som isolerer mot både kulde og varme. Dekkhårene virker vannavvisende. Dyrets hals er kort. Bekkenet er bredt, og benene er korte og robuste. Den skotske opprinnelige variant er noe mindre ene den amerikanske. Okser av den skotske variant veier omkring 700–800 kg, mens kua veier omkring 400–450 kg. Kalvenes fødselsvekt ligger på 25–32 kg. Gallowayfe er rolige og lett å omgås. Mod en ytre trussel holder flokken seg sammen og gjør felles front mot fienden. Gallowayfe gir ved slakting høye kjøttprosenter. Dyrene vokser langsomt. En okse bruker ca. 18 måneder på å bli slaktemoden. Gallowayfeet er i stand til å fordøye store mengder av næringsfattige vekster som for eksempel lyng.
TWA Flight 847

TWA Flight 847 var en flyvning med Trans World Airlines (TWA) som ble kapret av libanesiske sjiamuslimer fredag 14. juni 1985 på vei fra Kairo via Athen til Roma, hvorfra flyet skulle fortsette til London. Kapringen omfattet en tre dager lang periode da flyet fløy mellom forskjellige lufthavner i Europa, Midtøsten og Afrika, og noen titalls gisler ble ikke frigitt før etter to uker. Én passasjer ble myrdet.
Kort tid etter avgang ble flyet kapret av to tysktalende libanesere som hadde smuglet pistoler og håndgranater gjennom lufthavnens sikkerhetskontroll. Flyet fløy deretter først til Libanon (som på tidspunktet var i borgerkrig) der 19 gisler ble frigitt mot at flyet ble fylt med drivstoff. Senere fortsatte flyet til Alger, der ytterligere 20 av gislene ble frigitt. Flyet fløy deretter tilbake til Beirut, og siden frem og tilbake mellom Beirut og Alger ytterligere en gang.
Kaprernes krav var fremfor alt at Israel skulle løslate 766 libanesiske sjiamuslimer som hadde vært fengslet siden Israel trakk seg tilbake fra det sydlige Libanon.
I slutten av juni ble de siste 39 gislene frigitt, og Israel løslot i juni—juli over 700 sjiamuslimske fanger, men hevdet at løslatelsene ikke hadde noe med kapringen å gjøre.
Melchior Zhang Kexing

Liv og virke

Han kom fra en katolsk familie. Han ble presteviet 18. mars 1939, og ble sendt til Roma for videre studier. Han kom tilbake til Kina kort før den kommunistiske seier under den kinesiske borgerkrig, og ble assistent til belgiskfødte biskop Leo De Smedt av Xiwanzi.
Pave Pius XII utnevnte ham til biskop De Smedts koadjutorbiskop den 3. november 1949, og De Smedt bispeviet ham 24. mai 1951. Noen uker etter ble biskop DeSmedt arrestert. Han ble syk og døde i fangenskap den 24. november samme år. Dermed rykket biskop Zhang inn automatisk som ny ordinarius. Men straks etter ble han selv arrestert og dømt til fem års fengsel.
Kort før den kinesiske regjering ansporte til grunnleggelsen av den kinesiske patriotiske katolske forening i 1957 for å fremme «patriotisme» innen Kinas katolske kirke under autonom ledelse, slapp biskop Zhang ut etter endt soning, og han vendte straks tilbake til sitt bispedømme. Men ettersom han offentlig forbød sine prester og sogneparn å tilslutte seg den patriotiske forening, ble han umiddelbart arrestert på nytt. Denne gangen ble han ilagt livstidsdom.
Samtidig omorganiserte den regimetro patriotiske bevegelse bispedømmet Xiwanzi ved å sammenslå det med to andre bispedømmer til et helt nytt bispedømme. 
Biskop Zhang satt først fengslet i Shijiazhuang, og ble så overført til et fengsel i Baoding, hvorfra han ble løslatt i mars 1985.
Etter løslatelsen bodde han i Xuanhua hos sin yngre søster.
Mens han satt fengslet i Baoding ble han bedt av regjeringen om å utføre oversettelsesarbeid, og på ett tidspunkt samarbeidet han da med pater Aloysius Jin Luxian, som senere ble «patriotisk» biskop av Shanghai.
Ettersom biskop Zhang etter løslatelsen nektet å samarbeide med de regimestøttede kirkelige strukturer, gikk han i lange perioder uten noen lønn eller pensjon.
Sóller

Næringsliv og samferdsel

Sóller er knyttet sammen med Palma ved den historiske Ferrocarril de Sóller, en smalsporet jernbane ferdigstilt i  1911. Opprinnelig var denne viktig både i persontrafikk og i frakt av appelsin- og sitronhøst, mens den i dag først og fremst trafikkeres av turister. Viktigste forbindelse er en motorvei til hovedstaden Palma, som går i tunnel under Serra de Tramuntana. Hovedveien Andratx–Pollença går også gjennom dalen. 
Tradisjonelt har landbruksvarer, særlig sitrusfrukt og oliven, vært de viktigste produktene, men lave priser har gjort lønnsomheten i landbruket dårlig. Dagens økonomi baserer seg vesentlig på turister og utenlandske pensjonister og andre helårs- eller sesongboende fastboende.

Severdigheter

Sentralt i byen ligger Plaça Constitució, som er det naturlige samlingssted med sine kafér og restauranter, til dels i skyggen av store platantrær som vokser rundt en fontene. Trikken passerer gjennom Plaça. Hovedstasjonen, rett ovenfor, er ominnredet til et museum med verker av Picasso og Joan Miró. 
Kirken Sant Bartomeu ligger på østsiden av plassen, og rager så høyt at den er synlig fra store deler av dalen. Den originale bygningen stammer fra 1236 eller muligens noe før. Interiøret er  vesentlig fra barokken (1688–1733).  El campanar (klokketårnet) faller naturlig inn med sitt neogotiske design. Den oppsiktsvekkende fasaden ble konstruert i 1904 v den katalanske arkitekten Joan Rubió i Bellver, en elev av Antoni Gaudí. Joan Rubió har også stått for bygningen til Banco de Sóller, et modernistisk bygg fra 1912 med et karakteristisk smijernsarbeid på fasaden mot plassen.  Banken ble grunnlagt i 1889 med penger fra rike emigranter som vendte tilbake til Sóller. 
Vegg i vegg med kirken ligger El ajuntament (rådhuset). Den gamle gateplanen stammer fra islamsk tid med bygninger fra det sekstende til det attende århundre. Sóller har også en serie severdige hus langs Gran Via i fin de siècle og  art nouveau-stil bygd av hjemvendte, rike emigranter. 
Den kjente Jardí Botanic (botanisk hage) ligger i utkanten av byen, fredelig tross nærheten til veien. Her finnes de fleste planter fra middelhavsøyene. Den modernistiske hovedbygningen i hagen rommer El Museu Balear de Ciències Naturals (Muséet for baleariske naturvitenskaper). 
Siden 1980 har det hvert år blitt arrangert en ukelang internasjonal folklore-festival i Sóller i juli.
Zacharias Simonsen Wesseltoft

Karriere

Under et opphold i Holland knyttet han flere forretningskontakter, og i en alder av 24 år fikk han borgerskap i Skien på all handel til lands og til vanns. For å kunne konsentrere seg 100 prosent om handelen, søkte han om fritak fra de alminnelige borgerlige plikter, og ga seg ikke før han fikk det godkjent. Han betalte til gjengjeld en del til byskatt, de fattige og til kirken. Han konsentrerte sine økonomiske ressurser om handel og industri, og hadde liten fokus på eiendommer. Sammen med broren Jørgen opparbeidet han seg snart en posisjon som Skiens rikeste kjøpmann og skipsreder.  
På 1760-tallet var det nedgangstider i Skien, og byens fattige sultet. I den forbindelse ble det innkrevet ekstra fattigskatt som Zacharias Simonsen nektet å betale. Det samme gjaldt til fornyelse av byens vannforsyning samt til lønn for en utdannet bylege.

Forhold til kirken

Både han og broren Jørgen hadde et anstrengt forhold til Skiens presteskap, hvorfor de i perioder nektet å gå i kirke. De ga dog gjerne kirkegaver, som f.eks. da Vestre Porsgrunn kirke ble bygget i årene 1756–1757. Mot slutten av sitt liv ga Zacharias Simonsen også store gaver i form av altertavle og prekestol samt penger til oppførelsen av kirken i Drøbak, hvor hans datter Martha bodde med sin ektemann Niels Carlsen. 
Zacharias Simonsen satt i de siste årene lenket til sin stol, men arbeidet allikevel videre med forretning og handel. Han døde i 1777, noen få måneder før den store bybrannen ødela hans egen bygård og store deler av Skien sentrum.

Familie

Zacharias var gift med Inger Nielsdatter Bugge (1712–1754; se Bugge (slekt)) som fødte ham ikke mindre en 15 barn. Flere av disse ble sentrale skikkelser i Skiensområdets sosiale, og ikke minst økonomiske, liv i 1700-tallets siste halvdel.
2. Brigade (Danmark)

2. Brigade er den danske Hærens primære utdannelsesinstitusjon, som ivaretar utdannelsen av personell til Hærens 1. Brigade (Hærens stående reaksjonsforband). Underlagt brigaden er alle utdannelsesbataljoner som blant annet også ivaretar utdannelsen av vernepliktige menige som en del av hærens grunnutdannelse. 2. brigade har hovedkvarter i Slagelse.
Love in Bloom (sang)

«Love in Bloom» er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Ralph Rainger (melodi) og Leo Robin (tekst). Den ble publisert i 1934 og introdusert i filmen She Love Me Not av Bing Crosby og Kitty Carlisle. Samme år var «Love in Bloom» én av de nominerte til den første Best Song Academy Award.
Den ble først spilt inn av Bing Crosby, Irving Aaronson and his Commanders i Los Angeles 5. juli 1934 og utgitt på 78-plate for Brunswick. Sangen ble en hit. Sangen ble en hit for Crosby samme år.
Den ble også temasang for Jack Benny, som var kjent for å spille den falsk på fiolin. Kitty Carlisle hadde håpet å anta «Love in Bloom» som sin temasang, men dens komiske assosiasjon med Benny spolerte disse planene.
Pete Browns orkester, Frank Weylert og kvintettsang (inkl. Nora Brockstedt) spilte inn sangen i Oslo 6. mai 1946. Den ble utgitt på 78-platen Musica AR-9004 .

Norsk versjon

Arne Svendsen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Skal, skal ikke skal».
Tokchon

Administrativ inndeling

Byen er delt inn i en ŭp (småby), fire rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 13 ri (landsby).
Sarota

Utseende

Nokså små (vingespenn 20-30 millimeter), brunlige sommerfugler. Bakvingen ender ofte i flere tynne, sprikende stjerter. Oversiden er mørkbrun, ofte med en metallisk rand, undersiden oransjebrunlig med hvite eller metalliske tverrstriper.
Kroppen og særlig beina har lange, utstående hår (piperenser-aktige), og antennene er påfallende lange.

Levevis

Larvene lever på bittesmå moser, levermoser og lav som vokser på bladene til stor-bladete, tropiske planter.
Disse sommerfuglene lever i tropisk regnskog og er regnet som ganske sjeldne, men mange arter kan leve sammen i samme område. De har en rask og uregelmessig flukt, og kan i lufta minne om fluer.

Utbredelse

Slekten er utbredt over det meste av Mellom- og Sør-Amerika.
Jacana

Habitat og utbredelse

Dette er vadefugler med biotop i våtmark i de amerikanske tropene og i subtropisk klima. Gulpannebladhøna er etablert hekkefugl fra kystområdene i Mexico sør til vestre Panama, dessuten på Cuba, Jamaica og Hispaniola. Hekkingen forekommer òg i Texas. Rødflikbladhøna hekker i det meste av Sør-Amerika øst for Andesfjellene i tillegg til i Trinidad og vestre Panama. Artene har overlappende leveområder i vestre Panama.

Beskrivelse

Disse to fugleartene er veldig like, begge er ca. 22 cm lange, med lange halser og ganske lange gule nebb. Voksne individer er svarte og kastanjebrune, med lyse gulgrønne flyfjær som gir iøynefallande kontrast når fuglene flyr. Beina er lange og grå, og som hos alle andre bladhøns, er tærne ekstremt lange for å vandre på akvatisk vegetasjon som t.d. nøkkeroser, Nymphaeaceae. De har begge pannebles som sothøner har, og hudlapper. Fargen på disse er den mest merkbare forskjellen mellom artene. Unge fugler har brun overside og nær hvit underside, med en gulbrun til hvit stripe over øyet og en mørk stripe bak.  
De største ulikhetene er at rødflikbladhøna har rødt pannebles og en rødlig hudlapp der gulpannebladhøna har gul farge. Gulpannebladhøna har litt brunlig farge på buken der rødflikbladhøna er helt svart. Unge individer kan være vanskelig å identifisere, ettersom den eneste klare forskjellen er formen på det lite utviklede pannebleset. De mørke fargene er noe mørkere på unge rødflikbladhøns enn på den nordlige arten.
Som hos de fleste andre bladhøns er det hannfuglene som bygger reiret, ruger og fôrer ungene. Begge artene er polyandriske, i det minste til en viss grad. Hunnfuglene får kull av fire egg for opptil fire partnere, som hver tar vare på kullet alene.
Adam Wilhelm Moltke

Privatliv

Moltke var sønn av Joachim Godske Moltke til Bregentved og Georgine Buchwald. Han giftet seg to ganger; første gang i 1817 med Frederikke Louise, født Knuth (død 1819) og annen gang i 1823 med hennes søster Marie Elisabeth, begge døtre av gehejmekonferensråd Frederik Knuth. Han var far til Frederik Moltke og Christian Moltke, begge politikere.
Moltke er begravet i familien Moltkes gravkapell ved Karise kirke.

Utmerkelser

Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1815, kommandør i 1824, mottok Dannebrogordenens hederstegn i 1826, fikk storkorset av Dannebrog i 1828 og ble ridder av Elefantordenen i 1836.
Plays Mrakoslav Vragosh

Plays Mrakoslav Vragosh er et musikkalbum med Schtimm, utgitt i 2002.
Ali Kosh

Ali Kosh er et arkeologisk funnsted og gammel bosetting i på slettelandet inne i fjellkjeden Zagros i det sørvestlige Iran. Landsbyen her var bygd opp av små mursteinshus, og settlerne hadde trolig med seg såkorn av domestisert korn fra lengre nord da de grunnla landsbyen, omkring 8.800 f.Kr og bosatte det 1 000 år framover.
Tidsmessig faller det temmelig nøyaktig sammen med Jarmo. Stedet representerer en tidlig utvikling i retning av bredt jordbruk innenfor den fruktbare halvmåne.
Det er funnet rester av grinder og kvernsteiner for korn, og tegn på høsting av belgfruket og andre plantevekster. Det ble spist villsau. Med tiden blir konsum av domestiserte kornsorter stadig mer framtredende på stedet, mens ville planteslag går tilbake i funnene.
Ali Kosh var en liten landsby, men den anses i arkeologien som et ganske representativt «typesamfunn» som illustrerer overgangen til jordbruk i Midtøsten på en god og illustrativ måte.
Egaña

Transport

Ruta 2 forbinder Egaña med Fray Bentos og  Argentina (vest).
Byfjorden (Rogaland)

Byfjorden er en fjord på østsiden av Randaberg og sørøstover til sentrum av Stavanger. Den har innløp fra Kvitsøyfjorden mellom Tungeneset i Randaberg og Bruholmen vest for Bru i Rennesøy kommune. Fra innløpet og sør til Vågen i sentrum av Stavanger er fjorden omtrent 10,5 kilometer lang.
Fra Randaberg går den nesten 6 kilometer lange Byfjordtunnelen under fjorden og videre til Rennesøy som en del av Rennfastsambandet langs E39. Sør for Bru ligger øyen Hundvåg. Mellom Hundvåg og Bru går Åmøyfjorden østover til Horgefjorden. 
Flere bukter og viker ligger langs vestsiden av fjorden. Tungvika ligger like sør for Tungeneset, Randabergbukta ligger like ved Randaberg, Ladbergvika er en annen vik i Randaberg, Harastadvika ligger lenger sør. Dusavika er et industri- og baseområde for petroleumsvirksomheten i Stavanger. Sør for Dusavika ligger Tasta, en bydel i Stavanger. På Buøy, en halvøy på Hundvåg, ligger Rosenberg Verft.
Chlorostrymon

Utseende

Ganske små (vingespenn 15-25 millimeter) stjertvinger. Bakvingen har én kort og én lengre, tynn stjert. Hannens overside er skinnende blå med svarte ytterkanter, hunnen er mattere i fargen, med større, brunlige partier i vingenes ytre del. Undersiden er nokså matt grønn eller grønngul, ofte med en hvit tverrstripe, og et mørkt felt ved bakhjørnet.

Levevis

Larvene til minst én av artene lever på planter i slekten Cardiospermum i familien Sapindaceae.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Nord-Amerika, og i hele Sør- og Mellom-Amerika inkludert Karibia.
Spesielt arten Chlorostrymon simaethis er vidt utbredt, fra det sørlige USA til sørspissen av Sør-Amerika.
Horten Fotballklubb

Historikk

Ildsjeler rundt damefotballen i Horten-distriktet gikk sammen for å lage en klubb bare for jentene, og fikk realisert dette i 1998. Det første laget som spilte i rødt var Borre/Ørns damelag. A-laget var i 2. divisjon, avdeling 2 og spilte sine hjemmekamper på Lystlunden Idrettspark. Klubben endte på 5.-plass i avdelingen i 2006, og hadde i tillegg et rekrutteringslag i 3. divisjon, som var et samarbeidslag med Åsgårdstrand IF. HFK fikk i 2007-sesongen sitt aller første lag for jenter under 12 år, i jenter 98/99.