google/wiki40b huggingface dataset:
Meriwether Lewis

Bakgrunn

Lewis far William Lewis var en rik plantasjeeier og slekten var veletablert i det høyeste samfunnsskiktet. En kusine til Meriwether Lewis var gift med George Washingtons søster. Lewis' fornavn kom fra moren Lucy, født Meriwether.

Karriere

Lewis valgte tidlig den militære løpebane og gjorde en rask karriere. Han ble utnevnt til fenrik i USAs armé i 1795, forefremmet til løytnant i 1799 og kaptein i 1800.
Da Thomas Jefferson ble USAs president i 1801 utnevte han Lewis til sin privatsekretær med hoveduppdraget å utrede forutsetningene for en ekspedidjon gjennom Louisianaterritoriet til Stillehavet, et langsiktig prosjekt som Jefferson hadde diskutert med Lewis allerede i 1792. Lewis innledet samtidig intensivstudier i kartografi, astronomi og naturvitenskaper for å være så vel rustet som muligt for oppdraget.
Mellom 1804 og 1806 ledet han sammen med William Clark så Lewis-og-Clark-ekspedisjonen over ukjent mark fra St. Louis til Stillehavet og tilbake. I hand dagbøker og beretninger beskrev Lewis det han fant ut av interesse om geologi og geografi og et antall intil da ukjente planter, dyr, og sedduten nye indianerstammer. Han noterte seg også hvor han mente at militære støttepunkter og handelsposter kunne innrettes.
Etter sin hjemkomst fra Lewis og Clark-ekspedisjonen mottok han en belønning på 1500 acres (~6 km²) land og ble utnevnt til guvernør over Missouri. Han bosatte sig da i St. Louis i Missouri. 
I 1809 reiste Lewis mot Natchez Trace. Ved Grinder's Stand (Grinders kro, «stand» var en betegnelse man brukte om kroene langs veien) i Tennessee, gjorde han opphold. I løpet av natten ble han drept med to skudd. Det hersker stor tvil om hvorvidt det var tale om selvmord (Lewis var i stor økonomisk krise, og han var temmelig beruset og lånte krutt av krovertinnen), eller om han ble myrdet (kroeieren, Robert Grinder, var en av Lewis' verste rivaler, og det var også banditter i området, så det kunne være tale om rovmord). Ingen kjenner sannheten om Lewis' død, men det er en kjensgjerning at han ligger begravet ved Grinder's Stand, knapt 100 km sør for Nashville. Et monument viser hvor graven ligger.
Claudia de' Medici

Liv

Claudia var den yngste dattera til storhertug Ferdinand I av Toskana og Christine av Lorraine. Hennes første mann, Federico Ubaldo delle Rovere, som skulle bli hertug av Urbino, døde 1623 bare to år etter bryllupet. Den 19-årige enka returnerte med sin datter Vittoria til Firenze for å leve i et kloster.
I 1626 giftet hun seg på nytt, denne gang med Leopold V, som var broren til den tysk-romerske keiseren Ferdinand II. Leopold hadde arvet tittelen erkehertug av Østerrike, slik at Claudia også ble tiltalt som erkehertuginne. Leopold regjerte imidlertid bare den delen av habsburgriket som den gang ble kalt Oberösterreich, dvs. Tirol (som fyrstegreve) og Vorderösterreich.
Da Leopold døde i 1632, var deres eldste sønn bare fire år, slik at Claudia overtok regjeringen av Tirol frem til 1646. Sammen med keiserne Ferdinand II og III fortsatte hun også som regent av Vorderösterreich. Claudia utviste stor statsmannskunst i denne vanskelige tiden, som var preget av trettiårskrigens uroligheter. Hun bygget på den ene siden flere festninger for å avverge svenske angrep mot Tirol. På den andre siden klarte hun å utvide sine vorderösterrikske besittelser på bekostning av hertugdømmet Württemberg. Disse måtte hun imidlertid returnere ved freden i Westfalen.
På det innenrikspolitiske plan fremmet hun kunst, handel og håndverk. Blant annet hentet hun både italienske kunstnere til Innsbruck og støttet lokale kunstnere, noe tallrike kirkelige og profane barokkbygg- og -kunstverk vitner om den dag i dag. Hun innrettet handelsdomstolen i Bozen, noe som skapte forutsigbarhet og oppgang for handelsstanden. Hun var også en sterk tilhenger av motreformasjonen.
August Bournonville

Verk

Bournonville skrev mer enn 50 balletter og Sylfiden anses som hans hovedverk. Balletten hadde urpremiere på Det Kongelige Teater 28. november 1836 med Bournonville selv i hovedrollen.
Sylfiden er tatt opp i Danmarks kulturkanon under scenekunst.
Eigerøya

Eigerøya (lokalt kalt Eigerøy eller Øyne) er ei øy utenfor Egersund i Rogaland. Øya har flere kjente bedrifter og attraksjoner: Aker Solutions, C-Map, Simrad, Eigerøy fyr og krigsminner fra andre verdenskrig. Øya har forbindelse til fastlandet over Eigerøy bru, som stod ferdig i 1951.

Topografi

Eigerøya deles nesten i to av den store bukten Lundarviga. Den mindre nordvestlige delen heter derfor Nordre Eigerøya, (lokalt kalt Nora Øyne) mens den større sørøstlige kalles Søre Eigerøya, (lokalt kalt Søra Øyne). I vest og syd vender øya ut mot åpent hav, mens den i nord adskilles fra fastlandet ved fjorden Nordragabet, som lenger inn blir til en trang kanal. Denne går først mot øst, men siden mot syd. På den andre siden av denne kanalen ligger byen Egersund. Utløpet ut mod havet i syd har navnet Søragabet.
Øyas kystlinje kjennetegnes av en rekke mindre viker, foruten den store Lundarviga. Seksarvågen ytterst på Nordre Eigerøya er nærmest en liten fjord. Øya omgis av en rekke mindre holmer, et par mindre øyer (Skarvøya rett syd for Søre Eigerøya, Løyningsøya vest for Søre Eigerøya) og den store Midbrødøya vest for Nordre Eigerøya. Det høyeste punktet på øya er Varden (131 moh.) på Søre Eigerøya. Nordre Eigerøya er flatere; den når opp i 70 moh. på Vedafjellet. Over hele øya finnes det en rekke mindre vann; de største er Skreddalsvatnet, Smådalsvatnet og Sæstadvatnet.

Bebyggelse

På østsiden av Søre Eigerøya, som vender mot Egersund, er det en del bolighus (Nyåsen, Grønehaugen, Halsen Her er også en del kaier og industriområder (Nyåskaien, Kaubaneset, Hovland). Syd på Søre Eigerøya ligger det noen få gårder i et belte innover i landet fra Hovlandsviga (Hovland, Sæstad, Løyning), men de fleste gårdene ligger på nordsiden av øya (Leidland, Skjelbreid, Myklebust, Skadberg). Resten av Søre Eigerøya er ubebodd.
På den mindre Nordre Eigerøya ligger det meste av bebyggelsen på vestsiden av Lundarviga (Bergan, Haugan, Segleim, Midbrød, Ytstebrød). Den sydligste delen er ubebodd.
På Midbrødøya utenfor Nordre Eigerøya ligger Eigerøy fyr. På en holme utenfor sydspissen av Søre Eigerøya ligger Vibberodden fyr. Eigerøy skole ligger øst på Søre Eigerøya.
Totalt bor det rundt 2.500 mennesker på Eigerøy, fordelt på rundt 800 husstander. Fram til 1960-årene var så å si alle innbyggerne bosatt på små fiskerbruk, der de kombinerte fiske og jordbruk. På slutten av 60-tallet, etter at Nordre og Søndre Eigerøy var blitt koplet sammen med vei, ble det satt i gang en storstilt boligutbygging i den gamle utmarka til gårdene Leidland og Hovland. I dag er det både butikk, skole, idrettsanlegg og bydelskirke i dette området.

Kommunikasjon

Øya har forbindelse til fastlandet over Eigerøy bru, som ble bygd i 1951. Fra brua fører riksvei 502 sydover langs østsiden av øya til Hovlandsviga, og herfra fører fylkesvei videre til Hovland. En fylkesvei fører fra Eigerøy bru langs nordsiden av øya til Nordre Eigerøya og Ytstebrød. En privat vei fører fra Nordre Eigerøya over til Midbrødøya.
Panchmahal (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 2 388 267 innbyggere i distriktet, mot 2 025 277 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 14,00 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,61 % i 2011 mot 16,85 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 923 i 2011 mot 935 i 2001.
Bembidion litorale

Utbredelse

Bembidion litorale finnes i nesten hele Europa, østover til Kasakhstan i Asia. Den er også registrert fra Norge.

Utseende

Bembidion litorale er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har  lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se),  Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis

Bembidion litorale tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Venabu

Venabu er et egennavn som omfatter bedriftene Venabu Fjellhotell og Venabu Hytter, samt Venabustallen. Navnet ble etablert i 1947 da Birgit og Arvid Tvete bygget Venabu Fjellstue sentralt på Venabygdsfjellet. Venabu Fjellstue ble høyfjellshotell etter utbygging i 1976 og i 1983 ble navnet endret til Venabu Fjellhotell. I 1995 ble anlegget utvidet med utleiehytter.

Navnforvirring

Mange bruker feilaktig navnet Venabufjellet om Venabygdsfjellet. Noen bruker også navnet Ringebufjellet som ligger lengre sør omkring Friisvegen mellom Øksendalen og Hirkjølen.
Superveteranan

Superveteranan er et musikkalbum med Arnsteins, utgitt i 1990.
MS «The World»

Innhold

Skipet inneholder blant annet golfbane, svømmebasseng, spa, tennisbane, løpebane, danseskole, et kasino og et legekontor med muligheter for blant annet tagning av røntgenbilder. Golfballene på driving rangen er laget av et oppløselig materiale og blir til mat til fiskene hvis de lander på sjøen. Antall boenheter (leiligheter): 165 (Derav 106 romslige private leiligheter og 19 studioleiligheter som kan kjøpes og 40 såkalte studio som er til leie)

Rute

I 2004 gikk «The World» innom fem kontinenter, besøkte totalt 136 havner i 54 land, med spesiell vekt på Hellas og destinasjoner langs middelhavskysten i høstsesongen.
I august 2005 gikk skipet langs norskekysten og anløp blant annet Bergen, Ålesund, Trondheim, Alta, Tysfjord, Honningsvåg og Bjørnøya.
Komiyasoma

Utseende

En stor (ca. 45 millimeter), avlang, svart trebukk. Antennene er kraftige med et tykt, tønneformet første ledd og et kraftig, langt, sylindrisk tredje ledd. Leddene lenger ute er mye tynnere. Denne arten har ikke pigger på antennene. Hodet er stort og bredt, ovalt, kjevene ganske store. Pronotum er betydelig bredere enn langt, klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre", forholdsvis tynne og myke, hver dekkvinge med tre opphøyde lengderibber.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Vietnam.
Tordenskjolds vise

«Tordenskjolds vise» er et skillingstrykk. Det ble presentert av Alf Prøysen i hans visespalte i «Magasinet for alle» i 1957. Han forteller at dette er Tordenskjolds vise i anledning av Karl den 12's fall ved Fredriksten i 1718. Historien beretter at Tordenskjold kom inn til Moss umiddelbart etter hans fall, fikk kjennskap til at det var avgått skip fra Kristiania, for å melde det til kong Fredrik. Tordenskjold vill gjerne være første mann hos kongen og tok en liten bukkert. (Lite seilskip).

Teksten

1.Og Tordenskjold seilte for Sverikets fall

og to og tjue var hans krigeres tall,

en hukkert, en jekert på bølgen den bar,

og tvende kanoner til forsvar han har

jeg kommer nok fram, sagde Tordenskjold.
2.En truende seiler, en klipper kom fram,

men Tordenskjold skjenket sitt mannskap en dram,

ja kryssing av seiling for vær og for vind

den svenske fregatten han haler oss inn

se nå må vi slåss, sagde Tordenskjold.
3.Den svenske admiralen svingte hatten og sagde:

I Gøtaborg sover min herr i natt,

nei hverken er du eller nogen annen i stand

til at føre meg fangen til Gøtaborgs land

det tror du nu, sagde Tordenskjold.
4.Den svenske admiralen han agga ved lag,

skjøt ned mine master og steger med flag,

men Tordenskjold sa da til sine menn:

I lader mine rifler og bringer meg dem

så går det galant, sagde Tordenskjold.
5.Og Tordenskjold luffa da litt under le,

så han den admiralen rett kunne få se,

han la da sin rifle forsiktig til kinn,

så skjøt han den spralende hjerneskall inn

Hurra for prins Fredrik, skrek Tordenskjold.
6.Da lød de svenske kanoner og spill,

den svenske fregatten setter seilen til,

Gud Herren han hjelper oss sikkert i land

for hvem kan vel strides med sådan en mann

en lykkelig reis, sagde Tordenskjold.
7.Jeg skulle ha fulgt Er et stykke på vei

men stakkars min hukkert den orker det ei,

jeg håper I kommer min rifle i hu

om vi skulle møtes på sjøen ennu

hils hjemme fra meg, sagde Tordenskjold.
Arnold og Bach

Arnold und Bach var det felles kunstnernavnet til den tyske forfatterduoen Franz Arnold og Ernst Bach.
Arnold var komiker og skuespiller, Bach instruktør og dramatiker. Sammen skrev de en rekke humoresker og enaktere som alle ble regissert av Bach.
Best kjent er de for forviklingskomedien Den spanske flue.
De to traff hverandre mellom 1907 og 1909 ved Friedrich-Wilhelmstädtischen Theater i Berlin. Etter 1. verdenskrig tiltro Bach som direktør ved München Volkstheater. Arnold hadde ansvaret for ulike scener i Berlin og tok seg av markedsføringen av det felles forfatterskapet. Det kreative arbeidet fant sted under møter i Garmisch eller Starnberger See. Samarbeidet opphørte ved Bachs død i 1929.
Kronolekt

Kronolekt er språk slik det brukes innenfor en spesifikk aldersgruppe, for eksempel ungdommers måte å snakke med hverandre på.
Kamzy Gunaratnam

Bakgrunn

Gunaratnam kom til Norge sammen med sin mor og en bror i 1991. Hennes far hadde da flyktet til Norge og bodde i Hammerfest. Familien ble samlet og flyttet til Groruddalen i Oslo. Hun vokste opp på Veitvet og Rødtvet. Hun gikk på Rødtvet skole og Apalløkka ungdomsskole. Hennes opprinnelige navn er Khamshajiny, men på skolen fikk hun tilnavnet «Kamzy», som hun etter hvert også begynte å kalle seg selv. I 2018 endret hun offisielt fornavn til Kamzy.
Etter ungdomsskolen valgte Gunaratnam Oslo Handelsgymnas for videregående opplæring. Det var der hun etter hver ble politisk interessert. Hun engasjerte seg først i Tamil Youth Organisation, men ble etter et møte med Raymond Johansen introdusert til Arbeiderpartiets ideologi og historie. Som elev på videregående ble hun i 2006 kvotert inn på Oslo Ap sin nominasjonsliste, og votert inn i Oslo bystyre som 19-åring. Gunaratnam har vært nestleder og leder for Ungdom mot rasisme.
Hun satt som leder i AUF i Oslo fra 2009-2011. I 2013 var hun rådgiver for Arbeiderpartiets valgkamp. Gunaratnam ble selv innvalgt som vararepresentant til Stortinget for 2013 - 2017.  I 2014 ble hun forespurt å være nestleder i Oslo Ap, men takket nei og mente det var for tidlig. Hun ble likevel overtalt til å stå som nominert og ble valgt. Som nestleder ble det naturlig at hun fikk en sentral posisjon i det nye byrådet, og hun fikk vervet som varaordfører i Oslo, den yngste noen gang.
Hun har studert sosialgeografi ved Universitetet i Oslo og fag ved lærerutdanningen ved Høyskolen i Oslo
Gunaratnam var blant de overlevende etter massedrapene på Utøya i 2011.
I november 2018 ble hun valgt til leder av Oslos 17. mai-komité for 2019.
Costa de la Luz

Costa de la Luz, eller Lyskysten, er Spanias andalusiske kyststripe som vender mot Atlanterhavet. Den strekker seg fra Tarifa til munningen av Guadiana-elven.
Jem and the Holograms (film)

Handling

En småbyjente går fra å være en skjult videosensasjon til å bli en global superstjerne, og hun, søsteren og to venner begynner reisen mot å oppdage at noen talenter er for spesielle til å gjemme bort.
Christiane Bøcher

Familie

Christiane Bøcher var datter av revisor i Rentekammeret Peder Jacob Hansen og Juliane Sørensen. Hun giftet seg på Frederiksberg 16. september 1828 med skuespilleren Jens Lang Bøcher. Hun ble gift annen gang 9. mars 1836 i Christiania med skuespilleren Jean Louis Napoleon Berg.

Liv og virke

Christiane Bøcher fikk sin debut 19. oktober 1827 i rollen som Wilhelmine von Sachau i Bortførelsen ved det som da ble kalt Strömbergs theater, det senere Christiania Theater. Hun var ansatt ved Christiania Theater i Christiania 1827 til 1837, før hun vendte tilbake til sitt fødeland Danmark. 
Christiane Bøcher er beskrevet: «paa Spindesiden var det dog først og fremst Mad. Bøcher, som var baade Publikums og Recensenternes erklærede Yndling.»

Roller i utvalg

Wilhelmine von Sachau i Bortførelsen (Strömbergs teater, Christiania, 1827)
Ofotens Bilruter

Ofotens Bilruter AS (OB) var et rutebilselskap med hovedkontor i Narvik som opererte fra det ble stiftet i 1938 og til det ble fusjonert inn i Cominor i 2008. Selskapet hadde ruter i Narvik, Ballangen, Tysfjord, Evenes og Tjeldsund, og dessuten langruter nordover til Harstad og sørover til Bodø, og flybussen til Harstad/Narvik lufthavn, Evenes.

Etablering

Ofotens Bilruter ble stiftet 7. april 1938 som en videreføring av rutene til rutebileierne Konrad Bertheussen fra Herjangen og brødrene Hjalmar og Trygve Hovde fra Liland. Blant de andre eierne var Ofotens Dampskibsselskab, Ofoten Meieri, Ankenes kommune, Ballangen kommune, Evenes kommune og Narvik kommune. Selskapet søkte om konsesjon for strekningen Narvik – Harstad i forbindelse med at riksveien over Herjangsfjellet åpnet 1. juli 1938, men fikk i første omgang bare konsesjon fram til Steinsland fergested ved Tjeldsundet. Fra 3. juli 1939 fikk OB kjøre helt fram til Harstad.

Nord-Norge-Bussen

Fra 1. juli 1941 startet OB å trafikkere strekningen Narvik – Fauske – Bodø i samarbeid med Saltens Bilruter. I starten brukte ruta 13 timer og måtte krysse fem fergestrekninger, mens det i dag kun er én fergestrekning igjen (Bognes–Skarberget). 10. desember 1947 åpnet Nordlandsbanen til Lønsdal, og i den forbindelsen ble det satt inn en ekstra buss på strekningen som gikk direkte sørover fra Fauske til Lønsdal i korrespondanse med tog til og fra Trondheim. Denne ruta flyttet seg med Nordlandsbanens nordlige endepunkt, som fra 1. desember 1955 var Røkland, og Fauske fra 1. desember 1958. I 1956 startet OB også godsbilrute i forbindelse med Nordlandsbanen.
Samme år som ruta til Bodø ble startet, ble det også opprettet et samarbeid om Nord-Norge-Bussen mellom Mosjøen og Kirkenes, en strekning på 1 540 km som tok fem dager. Ruta var et samarbeid mellom Helgeland Bilruter, Saltens Bilruter, Ofotens Bilruter, Troms Innland Rutebil (TIRB), Finnmark Fylkesrederi og Ruteselskap (FFR), Finnmarksbuss i Kirkenes og Polarbil i Vadsø. I forbindelse med forlengelsen av Nordlandsbanen ble Nord-Norge-Bussen i 1947 kortet ned til å gå fra Lønsdal, og strekningen ble da 1 360 km og tok "bare" fire dager. Senere ble den flyttet til Fauske da banen ble åpnet dit. 1. april 1988 ble Nord-Norge-Bussen en del av NOR-WAY Bussekspress' rutenett og skiftet navn til Nord-Norgeekspressen.

Salg og fusjon

I mars 2006 ble alle aksjene i OB overtatt av TIRB, etter at eierselskapene til OB og TIRB hadde slått seg sammen til Hurtigruten Group. Året etter satte man igang en prosess for å fusjonere OB med søsterselskapene TIRB-Rutene og Tromsbuss. 1. september 2008 opphørte alle tre selskapene og ble til Cominor. I 2007 vant OB anbudet om å kjøre rutene i Ofoten, og den 25. mars 2008 startet man kjøring i de tre ruteområdene Ofoten, Nordre Salten og Ballangen. Dette omfattet OBs gamle ruteområde og Linds Bilruter i Ballangen.
Cementmuseet

Cementmuseet ligger på Slemmestad i Røyken. Det inneholder gjenstander, arkiv og fotografier fra Aktieselskabet Christiania Portland Cementfabrik som lå på Slemmestad. Museet har materiale fra da bedriften ble norskeid i 1892 til den inngikk i Norcem-konsernet i 1968. Museet er åpent etter avtale og er samlokalisert med Røyken folkebibliotek i sekkefabrikken til bedriften.
Betty White

Tidlig liv

Hun ble født i Oak Park. Illinois. Hun er av engelsk, gresk og dansk avstamning. Hun var eneste barn av Horace White og hans hjemmeværende kone.. Whites familie flyttet til Los Angeles, California i nødsårene på 1930-tallet Hun gikk på Horace Mann School Beverly Hills og på Beverly Hills High School.

Personlige liv

I 1945 giftet White seg med Dick Barker, en pilot i det amerikanske flyvåpen. Ekteskapet ble kortvarig. I 1947 giftet hun seg på nytt. Nå med Lane Allen en  Hollywood agent. Ekteskapet endte med skilsmisse i 1949.
i juni 1963 giftet White seg med fjernsynskonferansier Allen Ludden. De møttes under showet Password i 1961 hvor hun var invitert som en celeber gjest.
Allen Ludden døde av magekreft den 9. juni 1981 i Los Angeles. De hadde ingen barn sammen, men hun var stemor til hans til hans tre barn fra sitt første ekteskap. White giftet seg ikke på nytt etter Luddens død.
White er praktiserende medlem av Unity Church. Hun er også registrert Demokrat. og støttet President Barack Obama til valget i 2012 («likes how he represents us»).
Louis Le Comte

Louis Le Comte, kinesisk: Li Ming (født 10. oktober 1655 i Bordeaux i Frankrike, død 19. april 1728 samme sted) var en matematiker og jesuitt som virket som Kinamisjonær.

Biografi

Han kom til Ningbo i 7. vebruar 1687 og til Beijing året etter. Der utmerket han seg som astronom, naturalist og geograf, og foretok flere reiser i landet før han i 1691 forlot Kina fra Amoy og vendte tilbake til Frankrike, som jesuittenes prokurator for Kinamisjonene. 
Hans Nouveau mémoire sur l'état présent de la Chine, som ble publisert i Paris i 1696, utløste heftig debatt om Den kinesiske ritestriden.
I 1696 var han blitt utnevnt til kongelig matematiker i hjemlandet.
Politivitenskap

Politivitenskap er et flervitenskapelig felt, som i moderne forstand studerer politiets virksomhet i og utenfor politiorganisasjonen.

Historie

Begrepet politivitenskap oppstod først i den tyske formen Polizeiwissenschaft tidlig på 1700-tallet. Det ble definert som studiet av samfunnets indre orden og omfattet et bredt spekter av temaer innen offentlig rett, administrasjon, økonomi, folkehelse og byplanlegging. Det overlappet med disiplinen Verwaltungswissenschaft. Det må nevnes at selve begrepet politi på den tiden hadde en annen og langt bredere betydning enn begrepet fikk fra fremveksten av et moderne politivesen.
Sent på 1900-tallet har begrepet politivitenskap blitt tatt i bruk i en ny og snevrere betydning, som gjelder politimessige forhold i moderne forstand. I Norge ble begrepet innført i 2006 ved innføringen av masterutdanning ved politihøgskolen i Oslo. Forhold som angår politiet betegnes på norsk tradisjonelt med ordet politimessig, men innen politivitenskap fra 2006 brukes også nyordet polisiær.
Merci, Chérie

Eurovision Song Contest

Den østerrikske kringkasteren ORF ga Jürgens igjen oppdraget med å representere landet i Eurovision Song Contest. Dette var tredje året på rad at han stilte i konkurransen, og denne gang med sin egenskrevne ballade «Merci, Chérie». 
I finalen i Luxembourg 5. mars var den østerrikske sangen det niende bidraget ut på scenen av 18 deltakere. I avstemningen tok «Merci, Chérie» en tidlig ledelse og vant til slutt klart med 31 poeng – nesten dobbelt så mange poeng som Sverige på andreplass og Norge på tredjeplass. «Merci, Chérie» fikk ingen poeng fra de nordiske landene, men hentet inn høye poeng fra Sør-Europa og de fransktalende landene.

Teksten

Sangen er en kjærlighetsballade der sangeren – mens han forlater sin kjæreste – takker henne for gode timer og positive minner.
Udo Jürgens, Hans Hammerschmid und sein Orchester, spilte inn sangen. Den ble utgitt i Vest-Tyskland på singlene Vogue Schallplatten DV 14457 (mono) og på Vogue Schallplatten DVS 14457 (stereo).

Engelskspråklige versjoner (i utvalg)

Baker Cavendish har skrevet en engelsk tekst. Den engelske tittelen er «Merci Cherie». En versjon med britiske Vince Hill ble utgitt på singelen Columbia DB 6924. Sangen ble arrangert og dirigert av Johnny Anthey. Vince Hills versjon kom på den britiske singellisten 4. juni 1966 og lå der i seks uker med nummer 36 som høyeste plassering.
En versjon med Matt Monro ble utgitt i USA på singelen Capitol 5669 i 1966. Arrangør var Sid Feller.

Norsk versjon

C. C. Bøyesen har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Merci Cherie».
Fylkesvei 3572

Fylkesvei 3572 går mellom Loftstad og Alve i Arendal kommune. Veien er 1,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 196.