Talegjenkjenning

Talegjenkjenning er gjenkjenning av menneskelig tale ved hjelp av en maskin. Denne teknologien gjør det blant annet mulig å styre en maskin og diktere tekst ved hjelp av tale. Gjenkjenningen skjer vanligvis ved hjelp av et dataprogram som igjen styrer andre programmer eller utstyr koblet til datamaskinen. Mennesker med fysiske funksjonsnedsettelser, som ikke kan styre en datamaskin ved hjelp av tastatur og mus, kan ha spesiell utbytte av talegjenkjenning.

Begreper

Talegjenkjenning er en gren innen taleteknologi som gjør det mulig at mennesket kan snakke direkte til en maskin. Maskinen kan snakke til mennesket ved hjelp av talesyntese, det vil si kunstig tale. For å kunne diktere fri tekst til en datamaskin kreves det et såkalt dikteringssystem (tale til tekst). Talegjenkjenning må ikke forveksles med stemmegjenkjenning som er en biometrisk prosess for å kunne identifisere et menneske ved hjelp av sin stemme.

Historisk utvikling

Forskningen innen talegjenkjenningssystemer begynte på 1960-tallet, men med lite suksess. Private aktører klarte å lage systemer som kunne gjenkjenne noen titalls enkeltord under testbetingelser. Det manglet både kunnskap i dette nye forskningsfeltet, men også de tekniske mulighetene var begrenset.
Først på midten av 1980-tallet ble dette utviklet videre. På denne tiden oppdaget man at det var mulig å skille mellom homofoner gjennom konteksttesting. Dette gjøres gjennom statistisk undersøkelse av hyppigheten i ordkombinasjoner. På denne måten kan man avgjøre hvilket ord som er mest sannsynlig når man har likelydende ord eller ord som likner hverandre lydmessig. Denne såkalte trigramstatistikken ble i ettertiden en viktig del av talegjenkjenningssystemer.
I 1984 presenterte IBM det første talegjenkjenningssystem som kunne gjenkjenne cirka 5.000 engelske enkeltord. Systemet brukte flere minutter på denne prosessen på en stordatamaskin. Kort tid etter kom Dragon Systems med et system som fungerte på en bærbar PC.
I slutten av 1993 presenterte IBM det første systemet til forbrukermarkedet: IBM Personal Dictation System fungerte på en vanlig PC til en pris på under 1000 Dollar. Systemet ble presentert på CeBIT 1994, og ble tatt imot med stor interesse av besøkende og fagpressen.
I 1994 var Kurzweil først ute med et system som kunne bearbeide flytende diktering. (I tidligere systemer måtte man adskille ord fra hverandre.)
I 1997 kom både IBM ViaVoice (etterfølgeren av VoiceType), og versjon 1.0 til programvaren Dragon NaturallySpeaking for Windows-plattformen, som også kunne bearbeide flytende diktering. Den største begrensningen i ytelsen på denne tiden var begrensningene i PC-en som prosessorhastighet og størrelsen av minnen.
I 2004 ble deler av IBM talegjenkjenneren frigitt som «åpen kildekode». De som kjenner bransjen har antatt at dette ble gjort av taktiske grunner ovenfor Microsoft, som ønsket å legge talegjenkjenning inn i operativsystemet Windows Vista og nyere versjoner.
Mens utviklingen til ViaVoice ble stoppet, ble Dragon Naturally Speaking (DNS) utviklet av det amerikanske firma Nuance Communications, til den mest utbredte, personuavhengige tredjeparts talegjenkjenningsprogramvaren for Windows. Dragon Naturally Speaking fra Nuance er i dag den ledende programvaren for talegjenkjenning, og finnes som hyllevare. Engelsktalende har kunnet nyttiggjøre seg denne programvaren i over 15 år, og til nå er DNS tilgjengelig på ni språk.
I 2008 kjøpte Nuance opp Philips Speech Recognition Systems, Wien, samt Software Development Kit (SDK) SpeechMagic, som er mest utbredt i helsevesenet. I Norge er det Max Manus as som benytter seg av denne teknologien, som er i bruk innen helsevesenet.
På iMac-datamaskiner fra Apple finnes det tredjepartsprogramvaren fra MacSpeech med navnet «iListen» siden 2006. Denne programvaren bygger også på Philips-komponenter. I 2008 ble kjernekomponenten byttet ut mot Dragon Naturally Speaking, og etter at Nuance kjøpte opp MacSpeech i 2010, ble navnet forandret til Dragon Dictate.

Talegjenkjenning for personer med funksjonsnedsettelser

Personer som har problemer med å bruke vanlig tastatur og mus kan bruke talegjenkjenning, for å kunne styre datamaskinen og diktere tekst ved hjelp av tale. En åpenbar målgruppe som kan ha behov for talegjenkjenning er personer med ulike former for muskelsykdommer, senebetennelse og andre lidelser i hender og armer. Andre grupper er dyslektikere med alvorlige skrivevansker og synshemmede.
En annen anvendelse til talegjenkjenning er teksting av direktesendinger på TV, hvor en person sitter i «bakrommet» med talegjenkjenning, og gjentar alt som blir sagt. Dette gjøres blant annet av BBC i England under begrepet «respeaking».
På grunn av antidiskrimineringsloven i USA, er Dragon Naturally Speaking utviklet etter kriteriene for universell utforming.