Umskartunnelen

Den gamle ferdselsåren gjennom Virvassdalen

Den allmenne ferdselsåren mellom Rana og Sverige gikk tidligere lengre nord, gjennom Virvassdalen, til Sorsele kommune via Nalovardo til Ammarnäs. De svenske funnene av malm og sølv i Nasafjellet i 1634, og sølvgruvedriften frem til 1810 bidro sterkt til dette. I tillegg befant dalføret seg i det pitesamiske språkområdet, og var viktig for pitesamers etniske tilhørighet på tvers av grensene. Da grensen ble stengt i 1905, opphørte også flytting av rein over grenselinjen.

Fra svenske nødsår til industrieventyr

Fjellet Umskaret ble etterhvert den nye ferdselsåren mellom Rana og Storuman kommune i det nordlige Sverige. I 1860 fikk Lars Aagaard Meyer tillatelse av Kong Karl IV til å drive butikk på Moholmen, som er den eldste bydelen i Mo i Rana. Handelen med det nordlige Sverige passerte i stor grad over Umskaret, og den spilte en lindrende rolle i de alvorlige nødsårene på svensk side på slutten av 1860-tallet. Viktige knutepunkter langs denne handelsruten var gårdene og overnattingsstedene ved Tverrvatnet og Umbukta.
Veien mellom Mo i Rana og innsjøen Uman ble påbegynt i 1860-årene, og stod ferdig som vintervei i 1891. I 1899 fikk den benevnelsen Veg nr IX. De siste tre km frem til grensen ble bygd i årene 1936–1938, og den offisielle åpningen fant sted 13. august 1939. På 1950-tallet skiftet veien navn til Riksveg 772. Den 1. januar 1962 fikk den navnet Riksveg 77, på midten av 1970-tallet ble den hetende Riksveg E79, og 20. juni 1992 fikk den sitt nåværende navn Europavei 12.
Den 10. juli 1946 vedtok Stortinget å bygge Norsk Jernverk i Mo i Rana, i den hensikt å gjøre Norge mer selvforsynt med stål. Foretaket ble grunnlagt 19. juli samme år, og skapte behov for tilgang til kraft. En stor kraftutbygging i Korgen kommune og Nord-Rana medførte at veien måtte være vinteråpen og tåle store kjøretøy, slik at Norges vassdrags- og energidirektorat skulle få en sikker rute til sine anlegg ved Sauvassåga og Storakersvatnet. Det største industrieventyret var over med nedleggelsen av Norsk Koksverk i 1988 og jernverket i 1989. Fra 1990 overtok Mo industripark som kraftkrevende industri, med Ruukki Profiler (1995–2010), Fundia Armeringsstål (1992–2006) og Celsa Armeringsstål (2007–) som sentrale aktører.

Telehiv

I april 2011 ble veibanen i tunnelen skadet av telehiv, og i september meldte Statens vegvesen at de kom til å totalrenovere tunnelen. Den 27. september 2011 startet Vegvesenet arbeidet med å asfaltere den gamle E12-traséen over Umskaret. Denne ble igjen tatt i bruk under vedlikeholdsarbeidet i tunnelen. Tunnelen ble stengt 16. april 2012 for å starte arbeidet med å fjerne telehivproblemene. Første delen av arbeidene var ferdige i midten av desember 2012, og tunnelen ble åpnet før vinteren.
Den 30. mai 2013 startet andre del av arbeidet. I august 2013 skjedde det en ulykke da en dynamittladning gikk av foran en gravemaskin. Videre undersøkelser avdekket flere titalls kilo udetonert dynamitt ulike steder i tunnelen, som var gjenglemt av entreprenøren under byggingen. Tunnelen kunne endelig gjenåpnes 4. februar 2014.

Vannlekkasjer

Den 3. juni 2014 Kl 10:15 ble tunnelen stengt på nytt, for å tette lekkasjer i taket. Åpning for tilgang til DAB-radio inne i tunnelen tok også lengre tid enn antatt. Det ble bestilt feil kabel, og tre tromler måtte sendes tilbake. Tunnelen ble gjenåpnet 19. september 2014 kl 15:00.

Sauer

Sommeren 2007 trakk sauer inn i tunnelen for å finne skygge, og skapte dermed farlige situasjoner.

Kulturminner

Arbeidet med tunnelen førte i 2004 til oppdagelsen av kulturminner. Det dreide seg om flere tufter av torvhus fra 1860-årene og fremover til 1905, som er minner fra den første organiserte veibyggingen mellom Norge og Sverige i distriktet. I tillegg ble det oppdaget rester av en samisk bosetning i form av en gamme. I 2001 fant Statskog under en befaring tre tufter med om lag åtte meter lange vegger. I to av dem var det murt opp bakerovner. I tillegg ble det registrert en tuft ved elva fra Fisktjønna, et proviantlager ved utløpet av Bjuråga ved Raudvatnet og ei tuft i Reinfjellia.