Eurovision Song Contest 1991

Bakgrunn

Etter å ha vunnet konkurransen med «Insieme: 1992» året før, var det Italia som var vertskap for konkurransen dette året. Rai valgte å legge konkurransen til badebyen Sanremo, helt vest i landet. Byen er kjent som vertsby for den årlige San Remo-festivalen, som også er inspirasjonskilden til Eurovision Song Contest. Noen måneder før finalen, valgte imidlertid kringkasteren Rai å flytte hele arrangementet til filmbyen Cinecittà, like utenfor Roma. Årsaken til den plutselige flyttingen var den pågående Gulfkrigen og de økende urolighetene i Jugoslavia. Rai anså derfor hovedstaden Roma for å være tryggest. Flyttingen ga Rai kort tid til å planlegge og forberede produksjonen. NRKs delegasjonsleder Pål Veiglum var en av dem som var frustrert over organiseringen av finalen: «Informasjonsflyten har vært dårlig. De forskjellige leddene i organisasjonen har ikke vært godt nok koordinert. Under generalprøvene var artistenes "green room" ikke ferdig.» sa Veiglum, som likevel ga Rai ros for den tekniske produksjonen. 
Konkurransen ble lagt til lørdag 4. mai 1991, hvilket sammenfalt med Nederlands minnedag for falne i krig. Dette gjorde at Nederland valgte å trekke seg fra konkurransen, og dermed ble det en ledig plass til Malta som i flere år hadde ytret ønske om å delta igjen. Dette var Maltas første deltakelse i konkurransen siden 1975. Deltakerantallet holdt seg dermed stabilt på 22 land.
Rai valgte Italias to Eurovision-vinnere til programledere: Gigliola Cinquetti som vant med «Non ho l'età» i 1964, og Toto Cutugno som vant med «Insieme: 1992» i 1990. De to programlederne gjorde all introduksjon og manus på italiensk, til tross for at det ikke er et av EBUs offisielle språk. Unionens offisielle språk er nemlig engelsk og fransk. Det italienske manuset fikk de norske kommentatorene Jahn Teigen og John Andreassen til sarkastisk å kommentere: «Ja, hvis Norge vinner i kveld, så kan vi bare snakke norsk neste år.»

Sendingen

Finalen startet med en forhåndsinnspilt musikkvideo med artisten Sara Carlson som sang «Celebration». Carlson hadde på denne tiden gjort suksess etter en rekke opptredener på italiensk tv og var kjent for det italienske publikummet. Etter dette dukket programlederparet Gigliola Cinquetti og Toto Cutugno opp på scenen og ønsket publikum og seere velkommen. Deretter fremførte de vinnersangene sine: «Insieme: 1992» og «Non ho l'età». Som plaster på såret for at showet ble flyttet til Roma, ble det også vist en kortfilm med bilder fra Sanremo – der konkurransen opprinnelig skulle ha vært arrangert. 
Deretter startet presentasjonen av de 22 deltakersangene. Rekkefølgen var avgjort ved loddtrekning høsten før, og Jugoslavia åpnet konkurransen, mens vertslandet Italia avsluttet. Hvert land ble introdusert med en kortfilm der landets artist sang en kjent italiensk sang. Den norske gruppen Just 4 Fun sang «Luciasangen». Før hvert bidrag ga også programlederne en kort presentasjon av artist og dirigent – flere ganger underveis gikk Toto Cutugno utenom manus og begynte å småprate og flørte med artistene.
Flere artister var tilbake i konkurransen. Blant dem var islandske Stefán Hilmarsson som hadde deltatt i 1988 og østerrikske Thomas Forstner som hadde deltatt i 1989. To av Norges deltakere hadde også deltatt tidligere: Hanne Krogh i 1971 og 1985 – og Eiriíur Hauksson hadde deltatt for Island i 1986. Men det var en tilbakevendende artist som fikk mest oppmerksomhet: svenske Carola som hadde blitt nummer tre i 1983 med «Främling». Denne gangen var hun tilbake med slageren «Fångad av en stormvind», akkompagnert av to mannlige dansere og vindmaskin. På forhånd var Carola nevnt som en mulig vinner, men under fremføringen hennes forsvant lyden i salen. Hun fikk imidlertid ikke opptre på nytt, siden lyden ut til tv-seerne og juryene fungerte som den skulle. Tross lydproblemene gjennomførte Carola uten problemer, og hun skulle senere vinnere finalen etter en meget tett avstemning.

Norges bidrag

Norges bidrag var «Mrs. Thompson», skrevet av Dag Kolsrud, Kaare Skevik jr. og P.G. Roness. Sangen ble sunget av gruppen Just 4 Fun som besto av Hanne Krogh, Marianne Antonsen, Jan Groth og Eiríkur Hauksson. For første og eneste gang var det norske bidraget internt valgt av NRK. Årsaken var at kanalen avlyste den norske finalen én måned før finalen skulle vært arrangert. Juryen mente nemlig at ingen av de 140 innsendte sangene var gode nok. «Mrs. Thompson» er per 2017 fremdeles det eneste norske bidraget som ikke har deltatt i en norsk finale.
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 1991
I den internasjonale finalen var Norge det 14. bidraget på scenen, og Pete Knutsen dirigerte for Norge. Just 4 Fun ble i tillegg støttet av to korister, der Kari Iveland var den ene. Kommentator for NRK Fjernsynet og NRK P2 var John Andreassen og Jahn Teigen. Etter finalen sendte P2 programmet Roma like etter – direkte fra Roma med Vidar Lønn-Arnesen og Leif Erik Forberg som programledere. Sverre Christophersen leste de norske stemmene fra NRK Marienlyst i Oslo. I avstemningen fikk «Mrs. Thompson» kun 14 poeng og ble nummer 17 av 22.