Prachanda

Barndom og ungdom

Pushpa Kumar Dahal ble født i Dhikurpokhari i distriktet Kaski, ca. 243 km vest for hovedstaden Kathmandu. Prachanda flyttet med familien til Chitwan-distriktet da han var 8 år. Han studerte agronomi ved Institute of Agriculture and Animal Science (IAAS) i Rampur, Chitwan og begynte å jobbe ved et distriktsutviklingspreosjekt i regi av USAID i Jajarkot.

Bakgrunn i Nepals kommunistiske bevegelse

Etter å ha opplevd ekstrem fattigdom i barndommen, ble Prachanda trukket mot partier på venstresiden av politikken og ble med i undergrunnspartiet Nepal Kamyunishta Parti (Chautho Mahadhiveshan) i 1981. I 1983 var det partisplittelse i NKP(CM) og Prachanda fulgte med over i det nye utbryterpartiet NKP (Masal). I en ny partisplittelse i NKP(Masal) i 1985 brøt han ut av dette partiet og var med på å stifte et parti som hadde et nesten identisk navn, NKP (Mashal). Han ble generalsekretær og partileder i partiet i 1989. Etter flere iterasjoner, ble partiet omgjort til Nepals kommunistiske parti (maoistisk).

Opprørsleder

Under det store folkeopprøret som blei kjent som Jana Andolan 1990 var Prachandas parti den viktigste parten i ei venstrefront av kommunistpartier som søkte å drive opprøret lengst mulig, Den Forente Nasjonale Folkebevegelsen (Samyukta Rashtriya Janaandolan – United National People's Movement (UNPM)).
I november 1990 slutta NKP(Mashal) seg sammen med flere andre partier i  NKP (Ekda Kendra) (parentesen betyr enhetssenteret). Prachanda blei leder av partiet, mens Baburam Bhattarai blei leder for parlamentsfraksjonen, formelt en egen valgorganisasjon med navnet Nepals Forente Folkefront (Samyukta Janamorcha Nepal (SJM) – United People's Front Nepal (UPFN)).
Prachanda fortsatte å leve illegalt også etter 1990, da politiske partier blei legale og hans eget legale parti UPFN fra 1991 var det 3. største i Nepals nasjonalforsamling.
I mai 1994 sprakk NKP(EK) i to partier, som i første omgang begge brukte samme navn. Den fløya som blei leda av Prachanda og Bhattarai omdøpte seg i februar 1995 formelt til Nepals Kommunistiske Parti (maoistisk). (Partiet pleier likevel å regne sin stiftelse tilbake til splittelsen i NKP(EK) i mai 1994.)
Etter bruddet beslutta NKP(M) å slutte med å stille opp i parlamentariske valg, og begynte isteden å forberede seg på væpna oppstand.
Etter lokalvalget i 1992 dominerte partiet lokalregjeringa i Rolpa, et helt veiløst, lite utvikla distrikt i åsene i Vest-Nepal der et flertall av befolkninga tilhører den diskriminerte magar-nasjonaliteten. NKP(M) konsentrerte nå sine forberedelser særlig om Rolpa og nabodistriktene Rukum, Jajarkot og Salyan, som også har stor magar-befolkning.

Starten på borgerkrigen i 1996

13. februar 1996 starta NKP(M) det partiet kaller folkekrigen med en serie angrep på politistasjoner. (Formelt blei krigen starta ved at partiets front Samyukta Janamorcha Nepal stilte en serie krav til statsminister Sher Bahadur Deuba, som statsministeren ikke svarte på.) Dermed begynte borgerkrigen som i de neste 10 åra utvida seg til hele Nepal, og førte til at NKP(M) ifølge noen kilder fikk kontroll over rundt 80% av landets territorium (men bare et mindretall av befolkninga bor i disse områdene).
I ledelsen av maoistopprøret var Prachanda sjef for partiet og de væpnete styrkene. Han undertegna ei rekke opprop og pressemeldinger, men spilte ellers helt fram til 2006 ei svært tilbaketrukket rolle i forhold til offentlighet og presse. Opp til det året fantes ikke et eneste offentlig fotografi av ham tatt etter studietida i ungdommen.
B. Bhattarai var lederen for forhandlinger med regjeringssida i periodene med våpenhvile. Han deltok også i debatter i nepalsk og internasjonal presse. Fra 2001 var Bhattarai den offisielle lederen for de såkalte Folkekomiteene, som ifølge opprørerne skulle utvikles videre til å bli starten på den revolusjonære regjeringa.

Formann Prachanda og Prachandaveien 2001

I 2001 blei Prachanda valgt til formann i partiet. Ettersom han alt var partileder (med den tradisjonelle tittelen som mange kommunistpartier bruker, generalsekretær) var dette først og fremst en symbolsk forfremmelse: Prachanda fikk den samme tittelen som Mao hadde hatt i Kina (det nepalske partiet brukte i sin engelskspråklige propaganda Chairman Prachanda etter mønster av den kulturrevolusjonære beskrivelsen av Mao Zedong som Chairman Mao).
Det blei også vedtatt at partiets politikk bygde på marxismen-leninismen-maoismen og Prachandas Vei (Prachanda Path på engelsk). Dette understreka at partiets politikk spesielt bygde på Prachandas lære, og likestilte ham nærmest med Marx, Lenin og Mao som tolker av hva marxisme og kommunistisk politikk er i Nepal.
(Denne utviklinga var kanskje inspirert av NKP(M)s medlemskap i Revolutionary Internationalist Movement (RIM), ei internasjonal sammenslutning av maoistiske partier som har som et av sine mål å opprette et nytt KOMINTERN. RIM har utvikla en teori om at ethvert kommunistisk parti må ha en enkelt, spesielt viktig leder i sitt eget land. Denne teorien blir av andre maoister kritisert som et feilaktig uttrykk for persondyrkelse.)

Partikampen mellom Prachanda og Bhattarai

Høsten 2004 – våren 2005 brøyt det overraskende ut åpen partistrid mellom Prachanda og Baburam Bhattarai.
Det blei kjent at Bhattarai hadde kritisert det han kalte autoritær lederstil (og bl.a. bruken av uttrykket Prachanda Path) og at det var uenigheter mellom de to om viktige strategiske spørsmål, bl.a. om forholdet til kongehuset i Nepal og til India.
Bhattarai og flere av hans nærmeste allierte blei fjerna fra partiledelsen og for ei tid internert. Men våren 2005 dukka Bhattarai opp i India, og sommeren 2005 kunngjorde Prachanda, igjen svært overraskende, at partistriden var over og Bhattarai og hans medarbeidere var gjeninnsatt i partiledelsen.
Høsten 2005 og våren 2006 har Prachanda og Bhattarai flere ganger stått fram sammen. Prachanda har også gitt intervjuer og for første gang latt seg fotografere av pressa.
Det kan virke som om sluttresultatet av striden er at Prachanda på viktige områder slutta seg til Bhattarais syn, mens hans makt i partiledelsen var usvekka. Beteknelser som Prachanda Path blei nå mindre brukt i partipropagandaen.

Enhetsfronten med Sjupartialliansen

Utover 2000-tallet har Prachanda flere ganger tilbudt de legale politiske partiene å opprette en enhetsfront for å forsvare demokratiet og styrte kong Gyanendra. Etter Gyanendras statskupp 1. februar 2005 nærma de legale politiske partiene, organisert i Sjupartialliansen for demokrati i Nepal, og maoistene seg hverandre. I september 2005 proklamerte Prachanda en ensidig 3. måneders våpenhvile for å komme partiene i møte. Våpenhvilen blei seinere forlenga til ut desember 2005. Det blei nå klart at partiene og maoistene hadde kommet til en underhånds forståelse, og at den var støtta av regjeringa i India.
I november 2005 proklamerte Sjupartialliansen og NKP(M) en 12-punkts avtale, som var forhandla fram i Delhi, India, tydeligvis med den indiske regjeringas forståelse.
Da Prachanda i januar 2006 erklærte at den ensidige våpenhvilen var oppheva fordi regjeringa fortsatte å angripe maoistenes styrker, fikk han støtte av Sjupartialliansen, som la skylda på kong Gyanendra.
Sjupartialliansen og maoistpartiet gikk sammen om å boikotte kong Gyaendras lokalvalg (i 58 byer, mesteparten av landet var ikke med) 8. februar 2006.
I februar 2006 sa Prachanda i et intervju at NKP(M) ønsker flerpartivalg og vil godta resultatet dersom andre partier blir sterkere enn maoistene. Han sa at dette er et prinsipp som maoistene har lært av feil i demokratiet i tidligere sosialistiske stater. Han sa også at NKP(M) vil godta monarkiet hvis et flertall ønsker det, og han tilbød partiene i Sjupartialliansen å være med i å lede og ha offiserer og kommissærer i opprørshæren.
I mars forhandla NKP(M) og Sjupartialliansen fram ei ny avtale, som bl.a. gikk ut på at de skulle starte ei folkebevegelse mot diktaturet i april. Dette førte til et stort folkelig opprør som blei kjent som Jana Andolan 2006, som gjorde at kong Gyanendras diktatur falt etter 19 dager.
Etter diktaturets fall opplyste Prachanda i begynnelsen av mai 2006 om at han personlig kom til å lede avslutninga av fredsforhandlingene med den nye regjeringa til Sjupartialliansen.
Prachanda har også sagt at han og NKP(M)s nr. 2 Baburam Bhattarai ikke skal gå inn i ei regjering der partiet deltar.