Alternative für Deutschland

Historie

Partiet ble etablert i Berlin i 2013, som en reaksjon på EUs politikk for å redde euro-samarbeidet. Partiet har sitt utspring blant annet i den eurokritiske grupperingen Wahlalternative 2013. Alternative für Deutschland ble stiftet den 6. februar 2013 og avholdt sitt første landsmøte i Berlin den 14. april 2013. 
Partiet fikk 4,7 % av stemmene ved forbundsdagsvalget i september 2013. Det klarte dermed ikke å overstige sperregrensen på 5 %. Ved valget til Europaparlamentet i 2014 vant AfD 7 % av stemmene og 7 av 96 mandater. Fem av de nevnte sju representanter er siden gått over til utbryterpartiet ALFA. 
AfD ble representert i Europaparlamentet ved valget i 2014. Partiet har oppnådd representasjon i samtlige delstatsparlamenter i Tyskland siden valget i Sachsen i 2014. Ved valget i 2017 ble partiet for første gang representert i Forbundsdagen. 
Da AfD for første gang kom inn i en tysk delstatsforsamling ved valget i Sachsen 2014, fikk partiet i samme år representasjon ved delstatsvalgene i Brandenburg og Thüringen. I 2015 ble partiet representert ved delstatsvalgene i Hamburg og Bremen og i 2016 ved valgene i Baden-Württemberg, Sachsen-Anhalt, Rheinland-Pfalz, Mecklenburg-Vorpommern og Berlin. Ved delstatsvalgene i 2017 ble partiet representert i landdagene i Saarland, Schleswig-Holstein og Nordrhein-Westfalen. 
Partiets talspersoner var inntil 2015 Bernd Lucke, Frauke Petry og Konrad Adam. Etter langvarig intern strid ble Frauke Petry og Jörg Meuthen i 2015 valgt til likeverdige partiledere. Bernd Lucke brøt deretter ut av partiet og dannet et nytt parti, ALFA. Etter Forbundsdagsvalget i 2017, der partiet fikk 94 seter, annonserte Petry at hun ikke vil sitte i partigruppa i parlamentet. Petry tok under valgkampen avstand fra ytterliggående deler av partiet. Partiet fikk 12,6 % av stemmene ved forbundsdagsvalget i 2017 og ble landets tredje største parti. Petry gikk av i 2017 og Alexander Gauland gikk i hennes sted.
Fremgangen ved valgene i 2016 ble antatt å være en følge av den store flyktningstrømmen til Tyskland i 2015.

Politiske retningslinjer fra 2014

Eurokrisen (2010- ) var en viktig utløsende faktor for etableringen av AfD. Ifølge partiet fører eurokrisen til ødeleggelse av demokratiet, rettsstaten, maktfordelingen, den sosiale markedsøkonomi og ideen om den europeiske integrasjon. AfD regnes ikke som antieuropeisk, da partiet er for et europeisk indre marked. Det er imidlertid motstander av valutaunionen i sin nåværende form, og vil at Tyskland skal melde seg ut av eurosamarbeidet. AfD kan imidlertid akseptere et valutasamarbeid mellom levedyktige økonomier i Nord- og Sentral-Europa. Partiets øvrige økonomiske program er gjennomgående næringsliberalt innrettet. Afd vil redusere byråkratiet og subsidiepolitikken, og forenkle skatte- og sykeforsikringssystemene. Innvandringslovene bør ifølge partiet innrettes mot landets behov for fagfolk. AfD stiller seg ikke avvisende til TTIP, frihandelsavtalen mellom EU og USA.
Partiets konservative sider viser seg i familiepolitikken, der AfD understreker forskjellen mellom kjønnene, og fremholder kjernefamilien som positiv og viktig. Partiet understreker det positive ved Vestens verdisystem, og gjorde dette allerede lenge før dannelsen av PEGIDA. 
AfD taler for en menneskeverdig behandling av flyktninger, og understreker deres rett til nødvendig underhold. Partiet avviser imidlertid innvandring som kun har som mål å få en del av Tysklands sosialsystemer, det være seg innvandring fra land utenfor eller innenfor EU. I partiet finnes såvel liberal-konservative som nasjonalkonservative krefter.
I Europaparlamentet har AfD knyttet seg til Gruppen av europeiske konservative og reformister. I 2016 inngikk AfD i samarbeid med det østerrikske Freiheitliche Partei Österreichs, under navnet den blå allianse.

Omtale

Partiet er av flere beskrevet som nasjonalkonservativt og høyrepopulistisk. Blant annet partiets angrep på «eliten» har et typisk populistisk preg. Sigmar Gabriel mener det er nazister blant partiets representanter til Forbundsdagen. Andre har understreket at høyrepopulisme generelt er vanskelig å definere, og at AfD som et nytt parti fremdeles er i støpeskjeen.The Guardian omtaler partiet som «rightwing populist» (høyrefløy populist). FOCUS skriver at partiets slagord og retorikk skriver seg fra Pegida og fra høyrekstreme «identitære» grupper. Ekstremismeforsker Steffen Kailitz ved TU Dresden uttalte i 2018 at det er klare indiser på at AfD i stadig større grad har utviklet seg til samlingspunkt for høyreekstrem («klares Indiz dafür, dass die AfD sich immer stärker zum Sammelbecken für Rechtsextreme entwickelt»). Neue Zürcher Zeitung skriver at partiet er høyreradikalt og fiendtlige både til utlendinger og til borger av utelandsk opphav. Charlotte Knobloch, tidligere leder av det jødiske råd i Tyskland, uttalte at partiet er en trussel mot det tyske demokratiet. Hun er bekymret for at partiet tolerer antisemittisme og annen rasisme, og at et ytre høyre parti kunne bli det tredje største.