Hiphopdans

Navnsforvirrelse og debatt

Media på 1970-tallet brukte begrepet «breakdancing» for det som ble kalt breaking eller b-boying på gaten. En break er et musikalsk mellomspill under en sang. Når 70-talls-hiphop-DJ's spilte break beats, reagerte danserne på disse mellomspillene med deres mest imponerende dansebevegelser. DJ Kool Herc laget begrepene «b-boys» og «b-girls» som står for «break-boys» eller «break-girls».
Da filmene Breakin' og Breakin' 2: Electric Boogaloo kom ut, puttet de alle dansestilene som ble fremført under navnet «breakdance», noe som forårsaket navnsforvirring i USA. I tillegg ble Breakin' lansert internasjonalt som Breakdance: The Movie, noe som også forårsaket navnsforvirring i andre land. På grunn av dette kalte media alle de representerte dansestilene for «breakdancing». Breaking hadde sin opprinnelse i the Bronx, mens funkstilene kom fra vestkysten. De er kalt funkstilene fordi de blir danset til funkmusikk og ikke hiphopmusikk slik som breakingen.

Hiphopdans i Norge

Breakdance kom til Norge på 1980-tallet, og herjet stort i Østfold-området. Mange av de største breakerne var fra Moss, Sarpsborg og Fredrikstad, hvor breaking var et kjent fenomen, sammen med resten av hiphopkulturen. Fra da har populariteten variert stort. Mengden breakere har sunket i Østfold, men samtidig fikk resten av Norge øynene opp for dansen. Dansen er mer spredt nå.
Hiphopdans i Norge ble som resten av verden introdusert via filmer som Beat Street og Breakin' og senere av TV-programmer. Hiphop fikk stor publisitet under danseprogrammet Dansefeber som startet i 2006, og er den norske versjonen av So You Think You Can Dance. Den første sesongen vant breakeren Adil Khan og i den skandinaviske versjonen vant den norske hiphopdanseren Mona Jeanette Berntsen. Hiphopdans og popping har også fått stor publisitet av Norges «Got Talent», Norske Talenter. I 2009 vant hiphop-dansegruppen Quick.

Hovedstiler

Denne listen gir en generell oversikt over de viktigste hiphopdans-stilene: breaking, locking og popping. Disse stilene er de eldste og mest etablerte hiphopdansene. De har oppnådd mye oppmerksomhet over hele verden, blir ofte vist på film, og er de mest utøvde i internasjonale hiphopdans-konkurranser.

Breaking

Breaking ble dannet i the Bronx i New York tidlig på 1970-tallet. Det var Afrika Bambaataa som klassifiserte breaking som en av de fire søylene i hiphopkultur sammen med rapping, turntablism og graffiti. Mens afroamerikanere er ansvarlige for å lage breaking, var det latinoer (spesielt puertoricanere) som holdt breaking levende da det ble ansett som «utspilt» sent på 70-tallet. Breaking inkluderer fire grunnleggende danser: toprock, fotarbeid-orienterte steg fremført stående; downrock, fotarbeid fremført nede på gulvet der man bruker hendene til å støtte vekten; freezes, stilige poser gjort på hendene og powermoves, vanskelige og imponerende akrobatiske bevegelser. Headspins, backspins, flares, jackhammers, swipes og windmilles er alle eksempler på powermoves. Overganger mellom toprock og downrock er kalt «drops».

Locking

Locking, opprinnelig kalt Campbellocking, ble dannet i Los Angeles av Don Campbell og ble introdusert til USA av hans dansegruppe The Lockers. Utenom Don Campbell, var de originale medlemmene av The Lockers Fred «Mr. Penguin» Berry, Leo «Fluky Luke» Williamson, Adolpho «Shabba Doo» Quiones, Bill «Slim the Robot» Williams, Greg «Campbellock Jr» Pope og Toni Basil som senere ble gruppens manager. Til ære for hennes rolle i ha gitt locking kommersiell eksponering, fikk Basil tildelt The Living Legend Award under World Hip Hop Dance Championships 2009. Locking ligner på popping og blir ofte forvirret med popping. I locking holder danserne posisjonene lenger. «The lock» er den mest vanlige bevegelsen som blir brukt i locking. Den er «lik til en freeze eller en brå pause». En lockers dansing er preget av å «låse» bevegelsene på et bestemt sted i musikken, og så fortsette i samme tempo som tidligere. Det er feil å kalle locking for «pop-locking». Locking og popping er to forskjellige funkstiler med forskjellige historier, deres egne dansebevegelser og deres egne konkurransekategorier. Locking er mer leken og figurdrevet, mens popping er mer illusorisk. Locking har spesifikke dansebevegelser som ikke identifiserer seg fra popping eller andre funkstiler. Disse bevegelsene inkluderer blant annet the lock, points, skeeter rabbit, scooby doos og stop 'n go.

Popping

Popping ble dannet av Sam Solomon i Fresno i California og ble fremført av hans dansegruppe, The Electric Boogaloos. Dansen er basert på teknikken å «poppe» musklene på et bestemt sted i musikken. Popping er også brukt som en samlebetegnelse for et bredt spekter av andre nærstående illusoriske danser, som for eksempel strobing, liquid, animation og waving som ofte blir kombinert med standard popping for å gjøre dansen mer variert. Forskjellen mellom hver subsjanger er hvor overdrevet poppingen er. I liquid skal bevegelsene se ut som vann. Poppingen er så myk at bevegelsene ikke ser ut som popping i det hele tatt; de ser flytende ut. Det motsatte av dette er strobing (også kalt ticking) der bevegelsene er bråe og rykkete/hakkete.
Popping som en samlebetegnelse inkluderer også gliding, floating og sliding som er bevegelser gjort med ben og føtter. Når det blir gjort riktig ser det ut som danseren glir på gulvet som om det var på isen. Det motsatte av gliding er tutting som er bevegelser gjort med armene, hendene og håndleddene til å forme vinkler og lage geometriske bokseformer. Noen ganger blir ikke armene brukt i det hele tatt og blir bare gjort med håndleddene, hendene og fingrene. I begge variasjonene er bevegelsene intrikate og bruker alltid 90-graders vinkler. Når det blir gjort riktig skal det se ut som karakterene på kunst fra gamle Egypt. Navnet tutting er oppkalt etter King Tut.
Mens popping som en samlebetegnelse er populært å bruke blant hiphopdansere og i komkurrerende hiphopdans, er Popin' Pete fra The Electric Boogaloos uenig med bruket av ordet «popping» på denne måten. Han mener at «det er folk som waver og det er folk som tutter. De popper ikke. Jeg sier dette for å gi folk som laget andre stiler deres respekt.» Mange av disse relaterte stilene (animation, liquid, tutting osv) kan ikke spores til en spesifikk person eller gruppe som laget dette. Andre stiler kan ha hatt påvirkninger fra tidligere enn hiphop. Earl «Shakehips» Tucker var en profesjonell danser på 1920-tallet som var med i filmen Symphony in Black og opptrådte på Cotton Club i Harlem. Fordi hiphop ikke eksisterte på 20-tallet var hans stil ansett som jazz, men hans «snikende, vridende» bevegelser virker som moderne waving og sliding.

Innvirkning

Hiphop-dansediller er populære dansetrinn snarere enn dansestiler som ofte utføres på fester. Mange av disse dansedillene ble skapt av musikkartister som MC Hammer, som grunnla hammer dance, og Digital Underground som grunnla humpty dance. Hammer dance og humpty dance var nasjonalt kjente dansetrinn som ble svært populære, men tapte etter hvert populariteten. Andre eksempler på dansediller er running man, harlem shake, crankin, shoulder lean og snap dance.
Tecktonik er en dansestil der man kombinerer vogue, breaking (toprock) og popping (waving) som startet på nattklubber i Paris i Frankrike. Som hiphopdanser er den assosiert med urban ungdom og tecktonik-dansere engasjerer seg i dansebattles både på gaten og på klubber, men på grunn av dens musikk- og klubbopprinnelse, er denne stilen mer passende i housedans-kategorien.
Bortsett fra fester, har hiphopdans etablert seg på internett gjennom sosiale nettverk. Nettsteder som DanceJam og West Coast Poppin ble opprettet spesielt for dansere å opprette profiler og kommunisere med hverandre. West Coast Poppin fokuserer på popping- og lockingdansere mens DanceJam inkluderer alle hiphop-dansestiler. DanceJam ble stiftet av Geoffrey Arone, Anthony Young og MC Hammer i 2008. Deres nettsteder verter battles online og online opplæringsprogrammer for hvordan man gjør populære hiphop-dansebevegelser.

Dansegrupper

En dansegruppe er en gruppe av gatedansere som går sammen for å lage dansenumre. Jo mer hiphopkulturen spredde seg utover i New York, jo flere breakegrupper gikk sammen for å øve og battle mot hverandre. Det var på denne tiden at de forskjellige dansebevegelsene innimellom kunne utvikle seg organisk. Det samme kan bli sagt om forskjellige dansebevegelser innimellom funkstilene popping og locking, og tiår senere med krumping. Å være en del av en gruppe var den eneste måten å lære seg disse stilene. Å være med i en dansegruppe var hvordan du øvde, forbedret deg, og bygget vennskap. I begynnelsen var gruppene basert på nabolag og ville delta i battles i sine egne byer. I dag kan grupper battle i organiserte konkurranser med andre grupper fra hele verden.
Grupper dannes fortsatt på grunnlag av vennskap og nabolag. De dannes også av andre grunner, for eksempel kjønn, etnisitet og dansestil. Det er vanlig for dansere å være med i mer enn én gruppe, spesielt hvis en spesiell gruppe er stil-spesifisert (som for eksempel bare danser popping) og en danser vil være velstrukturert. I tillegg har det blitt dannet dansegrupper utenom hiphop. FootworKINGz er en dansegruppe som fremfører footwork, en type house-dans, og Fanny Pak fremfører moderne dans og jazzdans.
Selv om dansegrupper er mest vanlig i hiphop, eksisterer også dansekompanier i både USA og utenom. Eksempler inkluderer Culture Shock (USA), Lux Aeterna (USA), Boy Blue Entertainment (Storbritannia), BouncE Streetdance Company (Sverige), 2Faced Dance (Storbritannia), Funkbrella Dance Company (USA), Blaze Streetdance Company (Nederland) og Zoo Nation (Storbritannia).

Underholdning

Breaking begynte å bli en form for underholdning like etter dansens fødsel på 70-tallet. De første hiphopfilmene Wild Style og Beat Street ble laget tidlig på 80-tallet. Wild Style var den første filmen om hiphopkultur, men uansett var Flashdance den første Hollywood-filmen som hadde med breaking. Filmene Breakin' og Breakin' 2: Electric Boolagoo som også ble utgitt på 80-tallet, introduserte funkstilene til den store skjermen. Det neste årtusenet produserte flere hiphopdansefilmer. The Freshest Kids, B-girl og Planet B-Boy viste frem breaking. Filmer som Honey, You Got Served, How She Move, Step Up, Step Up 2: The Streets, Step Up 3D og StreetDance 3D viste frem alle former for hiphop, spesielt newstyle-hiphop. Rize, The Heart of Krump og Shake City 101 er dokumentarer og krumping og gatedanserne som utviklet det. Disse filmene og dokumentarene er alle eksempler på filmer der handlingen og temaet omgir hiphopdans og hvordan det påvirker karakterenes liv.
Hiphopdans flyttet seg senere fra kinoer til TV. Soul Train, som hadde premiere på 70-tallet, var det tidligste danseprogrammet som viste fram funkstiler på konsekvent basis. Andre hiphopdanseprogrammer som kom på 1990-tallet og 2000-tallet var Dance Fever, Dance 360, MTVs The Grind, The Wade Robson Project og Nickelodeons Dance on Sunset. America's Best Dance Crew er en virkelighetsdrama-preget hiphopdansekonkurranse på MTV som ble laget i 2008 av Howard og Karen Schwartz, grunnleggerne av Hip Hop International, organisasjonen som driver World Hip Hop Dance Championships. På programmet konkurrerer forskjellige grupper fra hele landet i danseutfordringer og kjemper mot hverandre hver uke. America's Best Dance Crew har vært med å eksponere dansegruppene JabbaWockeeZ, Quest Crew, Kaba Modern, Beat Freaks, We Are Heroes, Fanny Pak, Poreotics og IaMmE. Disse gruppene har nå offisielle nettsider, opptrer på klubber og på mange arrangementer og konkurranser, og er med som gjester på nyhetsprogrammer.
Virkelighetsdrama-dansekonkurransen So You Think You Can Dance oppfordrer dansere fra alle bakgrunner, inkludert hiphop, til å delta. Det har noen lunde likt premiss som American Idol-sangkonkurransene, med landsdekkende opptaksprøver som leder til oppdagingen av den neste store stjernen. «Ved å bringe disse stilene sammen i en konkurranse som også har med selskapsdans, ballett og jazz hjelper å rettferdiggjøre hiphopdans som en seriøs form for uttrykk.» I 2008 var popperne Robert «Mr. Fantastic» Muraine og Phillip «Pacman» Chbeeb på opptaksprøve for sesong fire. Ingen av dem kom blant «topp 20», men dommerne var så imponert av dansingen deres at begge ble invitert tilbake til å delta i en poppingbattle mot hverandre på programmets direktesendte finale. Dette var den første popping-battelen som ble sendt på TV nasjonalt. Etter battelen ble Joshua Allen, en hiphopdanser, kåret som vinneren av sesong fire av konkurransen. Samme året ble Mona Jeanette Berntsen, en norsk hiphopdanser kåret som vinneren av So You Think You Can Dance Scandinavia.
Hiphopdans har også blitt populært over hele verden blant seere av Got Talent-seriene. I 2006, vant den franske hiphopdanseren Salah den første sesongen av Incroyable Talent. Den franske breakdanseren Junior vant den andre sesongen i 2007. I 2008 vant hiphopdanseren George Sampson den britiske versjonen Britain's Got Talent. Etter George Sampson, vant hiphopdansegruppen Diversity den neste sesongen i 2009. Også i 2009, vant den sørafrikanske hiphopdanseren Darren Rajbal SA's Got Talent, den brasilianske dansegruppen D-Efeitos vant Qual é o Seu Talento? og den norske dansegruppen Quick vant den norske versjonen, Norske Talenter. I 2010 vant dansegruppen Justice Crew den australske versjonen Australia's Got Talent.
The Legion of Extraordinary Dancers (LXD) er en «god mot ond»-preget webserie om en gruppe dansere som oppdager at de har superkrefter gjennom deres dansebevegelser. Hver karakter har et spesifikt dansetalent som rangerer fra krumping, tutting, breakdance, locking, electric boogaloo og popping. Mesteparten av dansingen som er vist i serien er hiphop, men uansett har andre stiler blitt vist fram også, blant annet steppdans, moderne dans og ballett. LXD hadde premiere på nettstedet Hulu 7. juli 2010.
Selv om hiphopdans har klart å etablere seg selv på film og TV, har det ikke nådd den samme fremdriften i teater. Grunnen til dette er mest sannsynlig at hiphopdans er mest fremført på film og TV enn det blir gjort på teatralsk setting. De første hiphop-sceneshowene var 1991s musikal So! What Happens Now? og 1995s Jam on the Groove begge fremført av Rock Steady Crew, Magnificent Force og Rhythm Technicians.