google/wiki40b huggingface dataset:
Reno (Nevada)

Reno er en by i delstaten Nevada i (USA).

Historie

Den første bosettingen i Reno fant sted i 1868. Den formelle datoen for opprettelse er 9. mai 1968. Byen ligger i Washoe County, nordvest i delstaten Nevada. Det folkevalgte styret for Washoe County holder til i Reno.
Byen har et innbyggertall på 225 221 (2010) og er delstatens fjerde største etter Las Vegas , Henderson og North Las Vegas. Reno og nabobyen Sparks kalles Reno Sparks Metropolitan Area eller Truckee Meadows og har tilsammen rundt 500 000 innbyggere. Reno er kjent som skilsmissebyen, i motsetning til Las Vegas som er kjent for sine mange vielser. Begge disse forholdene kommer av delstatens liberale ekteskapslover.
Reno sentrum med konsentrasjonen av casinoer og forretningsstrøk, fremstår som velregulert og godt vedlikeholdt. I forretningsstrøket med butikker og ulike servicevirksomheter finnes det mange godt bevarte gamle bygninger.

Utdanning

I Reno finnes delstatens eldste universitet - The University of Nevada, Reno. Det ble opprettet i 1886 og har i dag (2014) i underkant av 20 000 studenter.

Kommunikasjon

Reno har jernbanestasjon betjent av Amtraks passasjertog California Zephyr.
Hasdrubal (død 221 f.Kr.)

Hasdrubal (= «Baal hjelper») var svigersønnen til Hamilcar Barca, som fulgte den sistnevnte i hans kampanje mot det regjerende aristokratiet i Karthago mot slutten av den første punerkrigen, og hans erobring av Hispania. Etter Hamilcars død i 228 f.Kr., overtok Hasdrubal kommandoen, og utvidet og konsoliderte det nyerobrede området med effektiv diplomati. Han grunnla også den nye provinsens hovedstad Karthago Nova (Cartagena), og inngikk en avtale med romerne der Ebro skulle bli grensen mellom de to rikene. Hasdrubal ble drept av en keltisk snikmorder i 221 f.Kr.
Typhocesis

Utseende

Middelsstore, litt brede trebukker med lange antenner.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
«Nautilus» (fiksjon)

Nautilus er navnet på undervannsbåten til romanfiguren «kaptein Nemo» (bokstavelig: kaptein «ingen» på latin). Fartøyet oppsto i forfatteren Jules Vernes fantasi omkring 1860, og framtrådte som ferdig utviklet idé i boken En verdensomseiling under havet utgitt første gang i 1869. Den følgende beskrivelsen bygger på forfatterens beskrivelser.
På den tid var fortsatt skipsskrog oftest bygd i treverk, med unntak for panserskip. Nautilus var bygd i stål, med baugen formet som en kraftig og spiss rambukk. Rambukken fungerte som kampvåpen, ved at uvennlige skip ble rent i senk (vedret) ved å bli hullet under pansringen. (Torpedoen ble først utviklet senere sammen med pansring under vannlinjen).
Den var utstyrt med to forholdsvis store, trykkfaste vinduer bak baugen, der en dels hadde salong og dels kontroll- og styreorganer. Boforholdene ombord syntes å tilsvare atlanterhavsdamperne på den tid – eller bedre. Der fantes et trykkammer, der en kunne stige ut direkte på havbunnen for å jakte på fisk og skatter.
Ubåten var utstyrt med oppdriftstanker og trykkluft. Oppstigningen ble ofte så brå, at tankene frådet i overflaten – derav forveksling med hvalblåst. Hurtig nedstigning ble regulert ved hjelp av finner (dybderor?). Både fremdrift og komfort (lys og varme) ble ordnet ved å utvinne elektrisitet direkte fra havet. Elektromotoren drev så en skrue eller propell. Byggingen av skipet foregikk ved at flere skipsverft og maskinverksteder laget hver sine deler, som så ble samlet i hemmelighet.

Ubåten hadde flere hemmelige baser på ødslige vulkanøyer, og kom seg fra Middelhavet til Dødehavet gjennom en undersjøisk tunnel. Den led nestenhavari i Moskenesstraumen i Norge, men dukker opp igjen i en annen roman: Den hemmelighetsfulle øya (1875), der den ble en verdig gravplass for kaptein Nemo.
Jules Verne lanserte i denne boken flere trekk som går igjen i moderne ubåter – og enkelte som nok er umulige.
Kom og dans med meg

Kom og dans med meg er et musikkalbum med Mimix, utgitt i 1985. Dette er gruppas debutalbum.
Blowin' in the Wind

Politisk ettermæle

Sangen ble en av de mest populære antikrigssangene i 1960-årene og under vietnamkrigen. Under protester mot Irakkrigen bemerket kommentatorene at protestantene benyttet sanger som «Blowin' in the Wind» i stedet for å lage nye.
I 1997 spilte Bob Dylan tre andre sanger under en katolsk kirkesamling. Pave Johannes Paul II holdt etterpå en preken for cirka 300 000 unge italienske katolikker basert på teksten i «Blowin' in the Wind».

Andre utgaver

«Blowin' in the Wind» er blitt spilt av flere hundre andre artister. Den mest suksessrike var utgaven til folketrioen Peter, Paul and Mary. 
Andre utgaver er gjort av The Hollies, Chet Atkins, Dolly Parton, Judy Collins, Marianne Faithfull (singel i 1964), The Seekers, Sam Cooke, Etta James, Duke Ellington, Neil Young, the Doodletown Pipers, Marlene Dietrich, Bobby Darin, Bruce Springsteen, Elvis Presley, Stevie Wonder (som nådde Topp 10 med sangen i 1966), John Fogerty, The Hooters og Me First and the Gimme Gimmes.
Birgitte Grimstad spilte inn sin versjon i 1966. Den ble utgitt på LP-platen Synger viser (RCA LPNE 61).

Norsk versjon

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Vinden gir svar».
Nikita

Etymologi

Mannsnavnet Nikita er en russisk form av greske Niketas (Νικητας), som er dannet av greske nike (νικη), «seier». Kvinnenavnet Nikita har også opprinnelse i greske Niketas.
Opus Rana

Opus Rana er en utviklingsavdeling for kurs og oppdragsbasert virksomhet ved Polarsirkelen videregående skole i Mo i Rana i Rana kommune, på Helgeland i Nordland. Etaten er en nettverksbygger mellom skoleverket og det lokale næringslivet i Rana og Nordland. Den arrangerer også etterutdanning og videregående opplæring.
Etaten har siden 2013 kontor i samme bygg som Campus Helgeland i Torggata 1B i Mo i Rana sentrum.
HTC Voyager

HTC Voyager er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som ble produsert av HTC. Den ble lansert i november 2003.
Den er også solgt som Dopod 535, i-mate Smartphone 2, Krome iQ200, O2 Xphone, Orange E200, Qtek 8080 og SAP 2.
Rock '89–'90

Om programmet

Prosjektleder var Odd Arvid Strømstad. Andre sentrale personer var Jon Ole Sand og Torstein Vegheim.
Siddeley Puma

Siddeley Puma var en britisk flymotor utviklet mot slutten av første verdenskrig og produsert av Siddeley-Deasy. De første motorer forlot produksjonslinjen hos Siddeley-Deasy i Coventry i august 1917, produksjon forsatte frem til desember 1918. Minst 4 288 av 11 500 bestilte motorer ble levert. Bestillingene ble kansellert som følge av freden i 1918. Produksjon fortsatte under navnet Armstrong Siddeley Puma da fabrikken ble kjøpt opp av Armstrong Whitworth og ble Armstrong Siddeley.
Motoren var basert på en tidligere B.H.P-motor som var utviklet som «Galloway Adriatic»
Seiling under Asialekene 2014

Seiling under Asialekene 2014. Seiling var en av sportene under de 17. Asialekene som ble arrangert i Incheon i Sør-Korea. Det var sjuende gangen som Seiling  var med på programmet i Asialekene. Konkurransene ble avviklet i perioden 24. september til 1. oktober 2014. Det var seks klasser for menn, seks for kvinner og to åpne klasser. Det var 177 utøvere fra tjue nasjoner som deltok. Sør-Korea ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Kina og Singapore med tre gull hver.
Hanns Oberlindober

Liv og virke

Oberlindober utdannet seg ved det humanistiske gymnas i Berlin-Friedenau. I 1914 – 1918 deltok han i første verdenskrig og ble dekorert med Jernkorset av 1. og 2. klasse. Han ble medlem av det tyske nazipartiet i 1922. Fra 1924 til 1929 representerte han partiet i bystyret i Straubing  – tidvis som leder for NSDAP-gruppen. I den paramilitære Sturmabteilung nådde han graden som Gruppenführer (general). I 1930 ga han ut tidsskriftet Der Dank des Vaterlands heraus. Den viktigste rollen i denne perioden var imidlertid ledelsen av kontoret for krigsofre i NSDAP. Ved riksdagsvalget i september 1930 ble Oberlindober valgt inn som representant for Breslau.
Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen ledet han partiets velferdsorganisasjon for ofre fra første verdenskrig (NS-Kriegsopferversorgung). Han arbeidet også som rådgiver for riksarbeidsministeren og skrev også en rekke propagandaskrifter.
Etter andre verdenskrig satt Oberlindober i amerikansk krigsfangeleir. I 1948 ble han overført til Polen hvor han døde i 1949 på et sykehus i Warszawa.
Founding Fathers of the United States

Founding Fathers of the United States (engelsk for «USAs landsfedre») var de politiske lederne som ledet den amerikanske revolusjon mot Storbritannia. De fleste av dem var etterkommere av kolonister som bosatte seg i de tretten kolonier i Nord-Amerika. De var de som undertegnet den amerikanske uavhengighetserklæringen i 1776. Disse omfatter også dem som deltok ved å vedta USAs nye grunnlov ved årsskiftet 1787-1788.
Historikeren Richard B. Morris identifisert i 1973 de følgende sju figurer som de fremste grunnlovsfedre: Alexander Hamilton, John Adams, Benjamin Franklin, John Jay, Thomas Jefferson, James Madison og George Washington. Adams, Jefferson, and Franklin var medlem av Komiteen med de fem som skrev den amerikanske uavhengighetserklæringen. Hamilton, Madison, og Jay skrev Føderistpapirene, en serie på 85 artikler som argumenterte for ratifiseringen av USAs grunnlov. Jay og Adams skrev utkastene for deres respektive delstater New York (1777) og Massachusetts (1780) og det kom til å prege språket for USAs grunnlov. Jay, Adams og Franklin forhandlet Parisavtalen (1783) som avsluttet den amerikanske revolusjon. Washington var øverstkommanderende i den kontinentale armé og var president i Den kontinentale konvensjonen. Alle hadde i tillegg viktige roller i USA tidlig regjering hvor Washington, Adams, Jefferson, og Madison tjenestegjorde som president. Jay var USAs første sjefsdommer i den høyeste domstol, Hamilton var den første finansminister, og Franklin var USAs fremste diplomat, og senere regjeringsleder i Pennsylvania.
Nesten alle delegatene som er blitt kalt USAs landsfedre, representerte et tverrsnitt av det amerikanske lederskapet på 1700-tallet. De var velutdannede menn med flere midler enn gjennomsnittet av den amerikanske befolkningen på denne tiden. Flere av dem var også ledere og samfunnstopper i sine respektive lokalsamfunn. 
Mange var også fremtredende innenfor nasjonale anliggender i den nye nasjonen. Nesten alle hadde tatt del i den amerikanske revolusjonen og tjenestegjort i den kontinentale armé, de fleste i posisjoner som kommandanter og ledere over grupper med soldater.
Udyret skal dø

Handling

Charles Théniers (Michel Duchaussoy) 9-årige sønn blir påkjørt og drept av en uforsiktig sjåfør. Sjåføren stikker av og etter en tid henlegger politiet saken. Charles er en ensom enkemann på 35 år. Hans sønn betydde alt for ham. Sønnens død er et sjokk. Han stenger seg inne og vil ikke treffe noen. En dag skriver han i dagboka: "Jeg skal drepe et menneske".
Etterhvert får han greie på at ulykkesbilen tilhører skuespilleren Helene Lanson (Caroline Cellier). Han oppsøker henne under falsk navn og forfører henne, men får problemer med å utføre sitt dødbringende oppdrag da han utvikler følelser for henne. Kort tid etter finner han ut at bilen ble kjørt av hennes hennes svoger Paul, en hensynsløs tyrann, hatet av alle, inkludert sin egen sønn.

Om filmen

Filmen har fått gode skussmål av filmanmelderne. Den kjente filkritikeren Roger Ebert skrev i 1971 at: «filmens spenningsnivå ikke ligger i forfølgelsesscener, men i forholdet mellom gode og onde mennesker».
Den ble sett av nesten 1,1 millioner i Frankrike.
Sølvbjørnen

Sølvbjørnen (tysk: Silberner Bär) er en filmpris som deles ut under Filmfestivalen i Berlin, i tillegg til hovedprisen Gullbjørnen. Prisen har vært utdelt siden 1956 og trofeet er utført av Renée Sintenis.
Juryen deler ut sølvbjørner i sju kategorier. En sølvbjørn blir utdelt som «Juryens store pris» (Großer Preis der Jury). De øvrige seks kategorier er beste regi, beste kvinnelige hovedrolle, beste mannlige hovedrolle, en for fremragende kunstnerisk prestasjon og en for beste dreiebok. Den sjuende sølvbjørn deles ut som andrepremie i klassen for kortfilm.
I 2008 ble for første gang utdelt en pris for beste dreiebok. I tillegg delte kortfilmjuryen ut en sølvbjørn som «Juryens pris». Fra samme tidspunkt opphørte utdelingen av sølvbjørn for beste filmmusikk.
Havikskogen

Havikskogen er et skogsområde i Brekkebygda, nordvest for Sokna i Soknedalen i Ringerike kommune. Området ligger sør for Bergensbanen, Breivannet og Langvannet, og rett nord for Bergsjø. Grenda Havik ligger sentralt i området. Nord for Havikskogen ligger grenda Rallerud.
Området tilhører for det meste familier som holder områdene i familien gjennom arv. I jaktsesongen leier lokale jegere skog fra eierne for å jakte. Området er stille og rolig, avskjermet fra omverden med lite trafikk av både bil og mennesker. Fine fotografimuligheter av både natur og dyr, og fantastiske turmuligheter hele året. Til tider merkes det også opp skiløyper hvis hytteeierne ønsker det.
St. Johanneslogen Regulus

St. Johanneslogen Regulus er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 16) som ble innviet den 27. februar 1924 i Ålesund.
Dens historie begynner med en Ålesund broderforening, opprettet den 30. januar 1907 og underlagt St. Johanneslogen Nordlyset. Den ble opphøyd til selvstendig loge i 1924.
Supporterklubben 3050

Supporterklubben 3050 er en uavhengig supporterklubb tilknyttet fotballaget Mjøndalen IF. Klubben ble stiftet i 2007, etter at Mjøndalen rykket opp til 2.divisjon. Da ble det behov for å organisere den faste kjernen av supportere som hadde fulgt laget siden de spilte i 3.divisjon. Det var mye diskusjon rundt hva klubben skulle hete. Til slutt falt valget på 3050, etter at forslaget ble nevnt under ett kickoff-arrangement. 3050 var opprinnelig et skjellsord/kallenavn på Mjøndalen fra erkerivalen Strømsgodset, etter postnummeret til Mjøndalen. Mjøndalen-supporterne ønsket å snu 3050 til noe positivt og kalte supporterklubben det.
Supporterklubben har også en avdeling på Sunnmøre.
3050 har fast plass på Isachsen stadion
Lepsøya

Samfunn

Samfunnet er i stor grad bygget opp rundt jordbruk. Tidligere livnærte også fastboende seg av fiske.
Øya har skole med SFO, barnehage og butikk.

Historie

Det er delte meninger om hva som er opphavet til navnet på øya, noen tror at fjellet het Laupen og at bare toppen het Goaldet. Det var vanlig at øya fikk navn etter fjellet, det vil si Laupsøy. Siden har navnet blitt forandret til det vi kjenner det som i dag.

Spor av bosetting

Det har vært bosettinger på Lepsøy i noen tusen år. Det er funnet spor fra steinalder, bronsjealder og jernalder. Noen av de eldste gårdene på øya er Farstad på sørvest-siden og Rønstad litt lenger nord. Sør og øst for Farstad ligger gårdene Lausund og  Kjerstad. Alle disse 4 gårdene skriver seg fra tiden 500 - 700 e. Kr.

Fyrstasjon

Det ble bygget et fyr på Høgeberga i 1880, men dette stod for lavt. I 1918 ble fyrstasjonen flyttet opp til Hellevik. Dette ble i 1988 erstattet av fyrlykt.

Dyreliv

Her er en større hjortestamme og mange fuglearter.

Geografi

I likhet med de andre øyene i området har Lepsøya bratte klipper som stuper ned i havet mot nord og vest. I sør og øst er øya flatere og det er her det meste av bebyggelsen finnes. Fjellformasjonen Bryggja  i nord-vest deler dønningene fra havet inn mot Haramsfjorden og Vigrafjorden. Videre sør ligger fjellet Storhaugen (289 moh.) og terrenget er noe flatere før det reiser seg mot øyas høyeste fjell, Goaldet, 490 moh. Like nord for toppen ligger det et lite tjern, Kortjørna. Sør for Goaldet synker terrenget raskt ned mot havet igjen hvor det danner en stor slette som er benyttet til dyrket mark sammen med områdene på østsiden. 
I sør-øst er det flatt og fjellet tar av for nordavinden slik at det er lunt. Det meste av området er dyrket, rundt Kjerstad vokste det i gammel tid noe skog. På Kjerstad ligger også fergekaia med ferge til fastlandet. Dette blir trafikkert av ferjesambandet Skjeltene–Lepsøya–Haramsøya. Videre sør-øst ligger det noen små øyer, disse er Lausundholmen, Lisjelauka, Lauka og Hestøya. Alle øyene med unntak av Lisjelauka har vært bebodd i gammel tid.
I sundet mellom Lepsøya og fastlandet ligger Lepsøyrevet, dypden her er stort sett bare 5-9 meter. Det er i nyere tid mudret opp en skipslei gjennom revet.
Prøvestenen

Prøvestenen er en stor, kunstig øy utenfor København. På den ligger det et fort som skal beskytte innseilingen til byen. Prøvestensfortet ble nedlagt i 1922, og øya har i mange år fungert som oljeterminal for København.

Historie

Prøvestenens historie begynte i 1713 da det ble bestemt å oppføre en sjøfestning øst for Amager. Man senket da flytedokken «Prøvestenen» som skulle fungere som forsvarsverk. Anlegget forfalt, og først i perioden fra 1859 til 1863 ble det laget en kunstig øy og et fort tegnet av arkitekten Ferdinand Meldahl. Sammen med Mellemfortet er det Danmarks eldste betonganlegg. Selve øya ble bygd opp ved å sette et par uttjente linjeskip på grunn.
I 1922 ble Prøvestenen nedlagt som forsvarsverk, og Prøvestensfortet ble kjøpt av Søværnet, det danske sjøforsvaret. Det ble heretter omgjort til oppbevaring av olje og bensin.
Københavns havnevesen overtok de nedlagte sjøfortene i 1933.

I dag

Prøvestenen rommer i dag Københavns oljehavn, men etter oljekrisen på 1970-tallet og utvinningen av olje i Nordsjøen, er distribusjonen forandret radikalt og det er ikke lenger behov for mange av de store tankanleggene.
Fredag 18. januar 2008 var det et stort oljeutslipp fra Prøvestenen, hvor sannsynligvis flere hundre tusen liter olje rant ut i Øresund. Utslippet skjedde da det gikk hull på en slange ut til et tankskip. Oljen fløt nordover forbi Hellerup, Skovshoved og helt til Hven. På grunn av vinteren og den lave vanntemperaturen kunne en stor del av oljen samles opp i klumper av de to danske miljøskipene Gunnar Thorsson og Mette Miljø samt det svenske miljøskipet KBV-48, men en del drev i land på kysten mellom Helsingborg og Landskrona i Sverige.
Mimic – Ute av kontroll

Handling

En dødelig epidemi som bare rammer barn sprer seg i New York, og forskerne står maktesløse. Entomologen Dr. Susan Tyler og ektemannen Dr. Peter Mann finner til slutt ut at smitten spres via en spesiell type kakerlakker. Løsningen på problemet blir å frambringe en ny art ved hjelp av genmanipulering, som etter planen skal utrydde den besmittede bestanden. I tillegg er den genmanipulerte arten, som får navnet «The Judas Breed», programmert til å dø ut etter bare en generasjon. Planen settes ut i livet og fungerer tilsynelatende bra.
Tre år etter at ting har roet seg ned, begynner plutselig mennesker å forsvinne på uforklarlig vis i New Yorks undergrunnsbane. På samme tid oppdager plutselig Susan en overdimensjonert kakerlakk, og det viser seg at kakerlakken har de samme genene som ble brukt i «The Judas Breed». Alle spor peker mot en nedlagt undergrunnsbane, og etter hvert som forskerne kommer lenger og lenger ned i nettverket av tunneler, oppdager de stadig mer abnorme insekt-mutasjoner. Til sitt sjokk oppdager de en livsfarlig hybrid som har evne til å etterligne (mimikk) en menneskeskikkelse.
Chasmodia

Utseende

Middelsstore, nokså brede, blanke skarabider. Oversiden er naken og glatt. I likhet med slekten Macraspis har disse artene et påfallende stort scutellum, men ulikt de fleste Macraspis-artene har de ikke antydning til metalliske farger.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
San Romano in Garfagnana

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:
Villetta, Sillicagnana, Naggio, Verrucole, Vibbiana, Orzaglia og Caprignana.
Agnes Ida Pettersen

Virke

Pettersen er utdannet i komposisjon på Norges musikkhøgskole (2011) med Bjørn Kruse og Henrik Hellstenius som hovedveiledere. Fra 2011 har hun virket som frilans komponist med base i Oslo. Hun deltok med verket In b på Nordiske musikkdager i 2015. Verket I det stille // Epilog er innspilt av Telemark kammerorkester og er også framført av Det norske kammerorkester. Hun har også jobbet med Det Norske Blåseensemble, Felicia Kaijser, Ingvild Maria Mehus, NOSO Sinfonietta m.fl. I 2017 gav hun ut plata Listen and Dance på eget selskap. Kormusikk er utgitt på musikkforlaget Cantando.
I tillegg til sitt virke som komponist har Pettersen hatt mange tillitsverv, bla som leder av Ung Nordisk Musikk og i Ny Musikks komponistgruppe. Fra våren 2016 har hun hatt funksjon som likestillingsombud i Norsk komponistforening.
Gøran Skaalmo

Journalistisk arbeid

I 1997 vant Skaalmo, Ingun Spetalen, Knut B. Steen og Jarle Aabø SKUP-prisen for avsløring av «NAT-affæren» om at meglerhuset R.S Platou Securities hadde handlet i selskapet de tilrettela en emisjon i. Saken førte til at Stortinget endret i verdipapirhandelloven og flere meglere i Platou ble bøtlagt av Økokrim.  
I 2009 vant Skaalmo og Trond Sundnes SKUP-prisen for avsløring av kameraderi i Forsvaret med prosjektet «Under radaren». Her ble det avslørt at selskapet Ocas AS hadde påvirket Luftfartstilsynet til å avsertifisere Ocas' eneste konkurrent, og utforme regler for luftfartshindre på en slik måte at det ville gi Ocas salg på 5-15 milliarder kroner uten påviselig sikkerhetsgevinst. Dessuten ble det avslørt at selskapene Ocas, SSPR, Tyra Invest til sammen hadde mottatt sammen over 100 millioner kroner fra Forsvaret for produkter som ikke ble utviklet. Saken førte til høring i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité
I 2008 påviste Skaalmo og Trond Sundnes hvordan ledelsen i Fast Search & Transfer i flere år hadde blåst opp regnskapene i selskapet ved å bokføre ikke-gjennomførte salg for å oppnå opsjonsgevinster ved økning aksjekursen
I 2011 ble Gøran Skaalmo og Kjetil Sæter tildelt SKUP-prisen for «Pengebingen» som avslørte hvordan konsulentselskapet McKinseys partnere og ansatte forvaltet 33 milliarder kroner gjennom investeringsselskap uten selskapets kunder blir informert om McKinsey-konsulentenes privatøkonomiske interesser i selskaper og bransjer de bistår.
Verdipolitisk parti

Verdipolitisk parti (VPP) er et norsk parti som ble etablert den 12. mai 2009. Det er organisert med et sentralstyre med medlemmer fra Akershus, Aust-Agder, Østfold og Vestfold. Dahl og Tømmerås ble valgt inn i fylkestingene for Pensjonistpartiet, men representerer VPP resten av perioden.
Partiet bygger sitt arbeid på et etisk verdigrunnlag, menneskeverd, rettsstatens prinsipper og norsk kulturarv. Mål og visjon er lagt inn i formuleringen «Trygghet i hverdagen» . For å realisere målet, legges det vekt på verdier som ansvar, respekt, redelighet og verdighet. 
Partiets politikk omfatter alle samfunnsområder og alle befolkningsgrupper, men legger særlig vekt på å være talerør for mennesker som selv ikke har sterk nok stemme til å bli hørt i vårt samfunn.
12. mai 2009 ble Ole Kristian Fiksdal valgt til leder for partiet med Marin Berit Holth som nestleder. Øvrige styremedlemmer i det første sentralstyret var Tormod Dahl og Audun Tømmerås. Fra og med 2010 ble også Jan Wilskow valgt inn i den sentrale ledelsen.
Per i dag, 01.01.13, er Ole Kr. Fiksdal leder, Audun Tømmerås nestleder og Ragnhild Johansen kasserer.
Bombodes

Utseende

Små til middelsstore (10-20 millimeter), avlange gullbasser uten metalliske farger. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte "skuldre" som vanlig hos Taenioderini. Denne slekten utmerker seg ved å være tett kledt med oppstående hår, de kan dermed minne litt om humler.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Methona

Utseende

Middelsstore, spinkle, smalvingede sommerfugler. Disse artene er farget i gult og svart, og har forholdsvis smalere og mer tilspissede forvinger enn de fleste andre Ithomiini.

Levevis

Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende.
Larvene lever på planter i søtvierfamilien.