google/wiki40b huggingface dataset:
Anna Tsjitsjerova

Karriere

Tsjitsjerova slo gjennom da hun ble nummer fire i junior-VM 2000. Hun tok sin første mesterskapsmedalje da hun ble nummer tre i innendørs-VM 2003 etter et hopp på 1,99. Under VM 2003 i Paris gikk hun til finalen, der hun endte på sjetteplass etter å ha hoppet 1,95. Det samme resultatet oppnådde hun under OL 2004 i Athen. Under innendørs-VM 2004 ble det sølv etter lagvenninnen Jelena Slesarenko. Hun vant sin første mesterskapstittel i innendørs-EM 2005, der hun gikk over 2,01, men måtte samme år nøye seg med fjerdeplassen under utendørs-VM i Helsingfors.

2007-2010

Tsjitsjerova tok sølv under VM 2007 i Osaka med 2,03 etter Blanka Vlašić. I Sommer-OL 2008 tok hun bronse med 2,03, men ble senere fradømt medaljen sin på grunn av doping. Hun deltok også under VM 2009 i Berlin der hun igjen tok sølvmedalje, denne gang etter et hopp på 2,02. Den eneste som hoppet høyere var Vlašić som oppnådde 2,04. Medaljen ble senere fradømt siden hun hadde vært utestengt etter positv dopingprøve fra OL. Tsjitsjerova misset 2010-sesongen på grunn av graviditet, hun fødte en datter i september 2010.

2011

Tsjitsjerova misset innendørssesongen 2010/2011 og bygget opp sin form gradvis utover våren. I juli klarte hun 2,07 m under det russiske friidrettsmesterskap i Tsjeboksary, det tredjehøyeste utendørshopp noensinne. Hun ble dermed favoritt for VM i Daegu, Sør-Korea, en forventning hun innfridde med å hoppe feilfritt til gull med 2,03, bedre enn Vlašić som klarte samme høyde, men trengte to forsøk. Som bekreftelse på formen greide hun under Diamond League stevnet i Brussel på 16. september 2,05 m.

2012

Tsjitsjerova startet innendørssesongen med hopp på 2,00 m før hun vant Hochsprung mit Musik stevnet i Arnstadt, Tyskland med 2,06 m, en forbedring av hennes egen russisk rekord og blant de fem høyeste innendørshopp noensinne.  Under Innendørs VM i Istanbul greide hun bare 1,95 m. Det holdt til en sølvmedalje som hun måtte dele med Antonietta Di Martino og Ebba Jungmark.

Doping

Tsjitsjerova er en av atletene som ble funnet positiv for Turinabol i 2016 i en reanalyse av dopingprøver fra 2008 fra OL i Beijing. Hun ble utestengt i to år fra juli 2016-juni 2018 og alle resultater fra august 2008 til august 2010 ble fradømt inkludert sølvmedaljen fra VM 2009 i Berlin.
Byrknes skole

Byrknes skole ligger på Byrknesøyna i Gulen kommune og er en 1-10 skole med SFO som ligger vegg i vegg med Byrknes Barnehage.
Fot (kroppsdel)

Menneskefoten

Menneskefoten er bygget opp av 26 knokler. Det er vanlig å dele foten i tre hoveddeler: fotrot (tarsus), mellomfot (metatarsus) og tær (digiti pedis). Fotrota består av vristbeinet, hælbeinet, båtbeinet, tre kileformede bein og terningbeinet. Mellomfoten, metatarsus, består av fem mellomfotsbein. De fem tærne har fjorten tåbein (falanger): to i stortåa og tre i hver av de andre.
I ankelleddet møter leggens to bein, skinnebeinet og leggbeinet, vristbeinet. Mot underlaget danner foten en hvelving, fotbuen. Denne går både langsetter og på tvers, da det er bare hælknoken og de fem mellomfotsbeina som støtter mot underlaget. Konstruksjonen gjør foten egnet til å fjære trykk fra kroppens vekt. Foten er bygd for bevegelse i en rullende form fra hæl til tå. Mennesker har ulik form på fotbuen. En lav, flat eller nedsunken bue kalles gjerne for plattfot. En tilstand av nedsunken fotbue kommer gjerne som et resultat av overbelastning av foten, spesielt dersom personen har en disposisjon. Medfødt plattfot er sjeldnere. Lettere grader av plattfot kan behandles med innleggssåler, gjerne i kombinasjon med trening av musklene i foten. I noen tilfeller av høyere grad av plattfot kreves operasjon.
Sitticus

Utbredelse

Sitticus er utbredt i Europa, Asia, Afrika, Amerika og Galápagosøyene.

Utseende

Sitticus artene er generelt små edderkopper og mange er ganske like hverandre. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp og et hode-bryst parti (forkropp), kalt prosoma eller cephalothorax. Hodet har åtte øyne, to uvanlig store midt foran, og to litt mindre på hver side. De resterende fire øynene er plassert på siden av hodet. Disse edderkoppene skiller seg ut ved at de har evnen til i en viss grad å fokusere blikket.
Tagma

Tagma (flertall tagmata) er et kroppsavsnitt hos leddyr. Det kan være hodet, brystet og bakkroppen, som hos insekter. Hvert tagma består av flere segment eller ledd, disse leddene er enten sammenvokst eller de kan være bevegelige.
Hos edderkoppdyr og mange krepsdyr er forkroppen et hode-bryst-avsnitt (prosoma eller cephalothorax). Det andre kroppsavsnittet er bakkroppen (opisthosoma hos edderkoppdyr, abdomen hos krepsdyr). Insekter har en tredelt kropp, hode (caput), bryst (thorax) og bakkropp (abdomen). Hos vevkjerringer er hele kroppen en enhet, eller ett tagma.
The Watcher

Handling

Joel Campbell er en traumatisert og utslitt FBI-agent som har har flyttet til Chicago for å starte et nytt og rolig liv. Han har tidligere brukt åtte år i en forgjeves jakt etter en utspekulert seriemordere i Los Angeles, men etter noen måneder i Chicago synes imidlertid fortiden å ha innhentet ham. Det skjer det en rekke forferdelige mord som følger et sykt og meget kjent mønster. Han skjønner at mordene er utført av hans gamle kjenning, David Allen Griffin. Hans forhold til morderen er ekstra sårt siden det en gang i tiden var hans elskerinne som var morderens mål og offer. Før hvert mord sender han et bilde av sitt neste offer og utfordrer Campbell til å finne henne før han slår til igjen. Morderen nyter å observere sine fremtidige ofre, og han viser gang på gang overfor politiet at han har full kontroll. Hvert mord minner Campbell om hvor mislykket og hjelpeløs han føler seg. Etterhvert tar morderen skrittet inn i Campbells omgangskrets og nok en gang utpeker han en kvinne som står ham nær.

Om filmen

Opptakene ble gjort høsten 1999 i Chicago.

Filmanmelderne

The Watcher ble dårlig mottatt av filmanmelderne og har bare fått 10 % på Rotten Tomatoes og 22% på Metacritic. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den to av fire stjerner.

Økonomi og publikum

Filmen innbrakte $47,3 millioner på verdensbasis, hvorav $30 millioner i USA. Den havnet på 81-plass over de mest innbringende filmene i 2000 og 86-plass i USA.  
Den hadde et produksjonsbudsjett på ca. $30 millioner.

I Norge

VG gav den terningkast fire og skrev blant annet: «Haltende, klisjépreget og ikke nettopp troverdig – tross en fint plaget James Spader og sekvenser av godt, skummelt merke». Dagbladet gav den terningkast to og skrev: «Seriemorderen er for lengst blitt en klisjé, både i bøker og filmer, og det finnes ikke en eneste vri på temaet i debutfilmen til musikkvideoregissøren Joe Charbanic». 
Filmen fikk terningkast fem av nettstedet CINERAMA i 2001.
Eleatene

Historikk

Skolen har sitt navn etter Elea, en gresk koloni i sørlige Italia, som var Parmenides og Zenons hjemby. Tidvis oppføres Xenofanes av Kolofon som også en av de som grunnla retningen, men selv om det finnes trekk i dennes filosofi som går igjen retningen er det antagelig mer korrekt å se på Parmenides grunnleggeren.
Xenofanes hadde gjort sitt første utfall mot den greske mytologien på midten av 500-tallet f.Kr., som innebar en kullkasting av hele det antropomorfiske forklaringssystemet som forelå i Homers og Hesiods diktning. I Parmenides hender utviklet denne ånden av fritenkning i en metafysisk retning. Etter hvert, antagelig på grunn av at denne filosofien ble sett på som krenkende i samtidens Elea, eller på grunn av at den manglet et fungerende lederskap, utartet skolen til å bli et sete for hissige verbale disputter. Det mer fruktbare resultatet av den skolen ble tatt inn metafysikken til Platon.

Filosofi

Eleatene fornektet den epistemologiske gyldigheten i bevissthetens erfaring, og trakk isteden fram matematikkens klarhet og dens formelle kriterier for å skille ut den nødvendige sannheten. Av dette bygde Parmenides og Melissos opp sine argumenter gjennom å utgå fra udiskutable premisser. Zenon på den andre siden henfalt til Reductio ad absurdum i sine forsøk på å vektlegge andre argument ved å vise til at deres premisser førte til kontradiksjoner.
Eleaternes grunnpremiss ble utviklet fra en motstand mot de tidligere naturfilosofenes teorier, som forklarte alt i begreper av alle tings urstoff, og mot Heraklits teorier som gikk ut fra at materie kan sammenfattes som en evig forandring. Eleaterne fastslo at den sanne forklaringen av tingen hviler på forståelsen av materie som en universell enhet. I henhold til deres lære kan kunnskap om denne enhet ikke oppnås gjennom bevisstheten ettersom menneskets inntrykk ikke er til å stole på; det er gjennom fornuften alene som mennesket kan overskride disse falske representasjonene og nå fram til kunnskap om materie, gjennom en grunnleggende sannhet at Altet er Ett. Videre kan det ikke forekomme noen skapelse ettersom væren ikke kan komme fra ikke-væren og ettersom ting ikke kan oppstå fra noe som er av en annen vesen enn det selv er. De argumenterte for at feilslutning i dette henseende vanligvis berodde på den motsigelsesfylte betydningen av verbet «å være», noe som kan innbefatte «eksistens» eller kun være en kopula som binder sammen subjekt og predikat.
Til tross for at eleatene slutninger ble motbevist av de senere førsokratene og av Aristoteles, fortsatte deres argumenter å bli tatt alvorlige og de gis ofte æren for å ha hevet standarden på argumentene og argumentasjonen i den greske antikken. Deres betydning var likeledes langvarig, Gorgias, en sofist, argumenterte med en eleastisk stil i sitt arbeid Om naturen eller Hva som ikke er, og Platon ga dem sin anerkjennelse i bøkene Parmenides, Sofisten og Politikken. Mye av den senere filosofien i antikken lånte både metoder og prinsipper fra eleaterne.
Krister Andersson

Klassisk Virtuos

Han var tidlig skolert innen klassisk musikk med kammermusikk og klarinett som hovedområde. Senere ble han influert av Bernt Rosengren, John Coltrane og Joe Henderson, noe som gjorde at han beveget seg over til jazz-genren.

Jazz-virtuos

Tidlig i sin jazz-karriere var han bl.a med på to utgivelser med den norske gitaristen Thorgeir Stubø som erstatter for sin mentor, Bernt Rosengren: Rhythm'a'ning, (Cadence Jazz Records, 1986), innspilt i 1983, samt Flight, innspilt delvis 1983 og 1985 (Hot Club Records, 1986).

Gyllene Skivan

Krister Andersson har mottatt det store jazztidskriftet Orkesterjournalens utmerkelse, Gyllene Skivan to ganger for platene Krister Andersson and Friends (Dragon, 1986) og "About time (Flash Music)" (Dragon, 1993). Nasjonalt har han ellers ledet Krister Andersson Quartet (Concord and Time, Flash Music, 1997). Han spiller sammen med kollega og mentor Bernt Rosengren i gruppa "Summit Meeting", som har den sjeldne besetningen med to tenorsaksofoner. Her foreligger bl.a utgivelsen "Bent's Jump" (Dragon, 1993). Andersson går ikke av veien for å benytte seg av både altsaksofon og klarinett i dette ensemblet, noe som det sies han har tilsvarende gode ferdigheter på. Med Bengt Hanson på bass, ga han ut Catching the Moment (Dragon, 2001). Han har spilt i «Jess Jazz Group» (Saxism Party, 2004). I gruppen DUOJ spiller han med Cecilia Jonshult vokal og Lars Jonshult bass (Betraktelser, 2004).
Theophilus Hastings, 7. jarl av Huntingdon

Bakgrunn og virke

Han ble født i det 27. år av sine foreldres ekteskap, og ble jarl av Huntingdon den 13. februar 1656 ved sin fars død (av kopper). Hans mor var Lucy Hastings (født Davies). Theophilus hadde fem søstre og tre brødre, og han var den yngste av dem alle. Hans eldre brødre, John Hastings (død 1639) og Ferdinando Hastings (død 1647), død før farens død. Han etterfulgte sin far da han var fem år gammel.
Theophilus giftet seg først med Elizabeth Lewis, datter av sir John Lewis, 1. baronett, den 19. februar 1671/2. Hun døde i 1680. Han giftet seg da for andre gang med Mary Frances Fowler, datter av Francis Leveson Fowler, den 8. mai 1690. Med sin første hustru hadde han to sønner og seks døtre, inkludert Thomas (1674–1675), George og Elizabeth. Med sin andre hustru fikk han ytterligere to sønner og fem døtre, blant dem Theophilus, Catherine, Maria og Margaret.
Familiens framgang og motgang sammenfalt i stor grad med skjebnen til de to Stuart-kongene, og Theophilus Hastings viste innledningsvis en uvilje mot katolisismen, og nærte av den grunn en sympati for den protestantiske hertugen av Monmouth, den eldste illegitime sønnen av Karl II av England og hans elskerinne Lucy Walter. Han ble senere forsont med kong Jakob II og kom tilbake til det rådende rojalistiske partiet. Således økte han familiens prestisje og makt, og kongen belønnet ham med utpekte ham til flere posisjoner.
Han fikk tittelen som den 12. lord Botreaux den 13. februar 1655/56, og holdt posisjonen som kaptein av Gentleman Pensioners fra februar 1682/83 til desember 1688. Han ble også forfremmet til kongens rådgiver, Privy Counsellor, fra februar 1682/83 til februar 1688/89.
Etter den ærerike revolusjon i 1688, hvor Jakob II ble avsatt og forvist, forble Hastings i England, fratatt all sin tidligere makt og posisjoner, og var avvisende og fiendtlig til den nye kongen, Vilhelm III av England, til tross for at han var en av seks adelsmenn som ble fritatt fra Act of Indemnity, loven om erstatning, i 1690.
Han protesterte mot Act of Settlement i 1701. Loven ble vedtatt av parlamentet og fastsatte arvefølgen til den britiske tronen. Således erklærte han sin fortsatt lojalitet til den avsatte kongen, skjønt aldri til katolisismen. Han satt fortsatt i overhuset, men før han ble et alvorlig politisk problem, døde han ikke lenge etter, den 30. mai 1701 i Charles Street, St. James's, London, kun femtien år.
Han hadde vært en av Jakob IIs mest lojale og tiltrodde tjenere, og til tross for at moderne historikere har kritisert ham som en opportunist, viste han seg lite villig eller var ikke i stand til endre lojalitet. Hans fall fra makten var uunngåelige. Han endte sine dager som jakobitt, åpent fiendtlig til Vilhelm IIIs styre. Familien Hastings klarte aldri å få tilbake den politiske innflytelse de hadde.
August Konow (1817–1901)

Liv

Han var sønn av den bergenske kjøpmannen Wollert Konow (1779–1839) og Cecilie Catharine Krogh (1777–1821). Han var gift med sin kusine Beate Konow (1822–1880) og far til politikeren Wollert Konow (H).
Faren ønsket at han skulle bli handelsmann. Han gikk derfor på skole i Lübeck og var ansatt i et handelshus i Bordeaux. Men selv fant han ut at han heller ville bli gårdbruker. Han var derfor en tid ved sin fars gård på Herdla, før han tok jordbruksutdannelse ved landbrukshøyskolen i Hohenheim i Württemberg og studerte kjemi ved Universitetet i Berlin. I 1851 kjøpte han storgården Tjerne i Ringsaker for 16000 spesiedaler. Som eier av Tjerne forstørret han våningshuset og bygde store driftsbygninger. Hagen ble også utvidet. Gårdsdriften ble modernisert ved at han innførte vekselbruk og tilkalte sveitsere for å forbedre fjøsstellet. Han solgte gården til sin sønn Wollert for 66000 kroner i 1882.
Selv om Konow ikke deltok i 1800-tallets politiske liv, holdt han et gjestfritt hus hvor mange av tidens personligheter kom på besøk. Særlig var Bjørnstjerne Bjørnson en hyppig gjest. Utenom gårdsdriften interesserte han seg for jakt og fiske. I Ringsaker hadde han kallenavnet «Lorden». Han var Ringsakers ordfører fra 1861 til 1867. Einar Skavlan kaller ham «en utpreget godseier, med et anstrøk av landadelsmann».
Jacqueline Kennedy Onassis

Bakgrunn

Hun var eldste datter av aksjemegleren John «Black Jack» Vernon Bouvier III og hans kone Janet Norton Lee Bouvier Auchincloss Morris. 
Hun tilbrakte sine yngste år dels i New York City, og på familiens eiendom i East Hampton, Suffolk County på Long Island. Etter at foreldrene ble skilt i 1940, delte hun og søsteren Lee tiden mellom morens to nye boliger i McLean, Fairfax i Virginia og i Newport, Rhode Island og farens hjem i New York City og på Long Island. Hun gikk på den private jenteskolen Chapin School på Manhattan i New York City.
I følgende årene gikk hun på de eksklusive private jenteskolene Holton-Arms School i Bethesda i Maryland og Miss Porter's School i Farmington, Hartford County i Connecticut før hun i 1947 ble introdusert for sosieteten i New York, hvor hun vakte oppsikt.
Hun tok deretter høyere utdannelse, første to år ved college i New York, deretter ved universitetet i Grenoble og ved Sorbonne i Paris, før hun tok en Bachelor of Arts i fransk litteratur ved George Washington University i 1951.
Etter utdannelsen arbeidet hun i avisen Washington Times-Herald. Hennes første intervju var av Pat Nixon, og senere også av politiske størrelser som den daværende visepresidenten Richard Nixon og sin kommende ektemann John F. Kennedy, som da satt i Representantenes hus. Tema i intervjuene ble stadig mer politisk betonte, som forholdet til Sovjetunionen, Koreakrigen og den økende amerikanske engasjementet i Sørøst-Asia. Et av hennes siste oppdrag var å dekke kroningen av den britiske dronningen Elisabeth II 2. juni 1953.

Perioden etter drapet på Kennedy

Jacqueline Kennedy hadde holdt en lav profil etter sønnen Patricks død, men i november gjorde hun sin første offisielle opptreden, da hun fulgte sin ektemann til Dallas i Texas, hvor han ble skutt og drept 22. november 1963.

Ekteskapet med Onassis

20. oktober 1968 giftet hun seg med Aristoteles Onassis, en gresk skipsreder, på øya Skorpios, Hellas. Ekteskapet var ikke veldig lykkelig, og ekteparet tilbrakte lite tid sammen. Onassis var på randen til å søke om skilsmisse da han døde 15. mars 1975.

Forlagsredaktør

Hun arbeidet senere som forlagsredaktør i Doubleday og tilbrakte sine siste år mest i New York. I 1994 ble fikk hun påvist kreftsykdom (Non-Hodgkins lymfom). Hun døde i sin leilighet på Fifth Avenue mens hun sov, 19. mai 1994 kl. 21:15. Hun ble 64 år.

Ettermæle

Som presidentfrue var hun meget populær, og var et moteikon. Da hun fulgte med presidenten på et besøk til Paris, vitset han med at han bare var mannen «som følger fru Kennedy til Paris».
Åsta

Åsta er en bygd i Åmot kommune i Hedmark. Åsta ligger ca. 7 km sør for Rena i Østerdalen og er sentrert om elven Åstas utløp i Glomma vestfra. Bebyggelsen ligger på begge sider av Glomma, med størst konsentrasjon langs Vidar Sandbecks veg på sørsiden av Åstaelven. De to sidene av Glomma bindes sammen av Glomstadfoss bru. Dette er imidlertid en smal hengebro med en vektbegrening på halvannet tonn. Riksvei 3 krysser Åsta på Åsta bru. Den første broen kom i 1903, mens dagens bro er fra 2014. Den tidligere broen går parallelt med riksvei 3 og brukes til lokaltrafikk.
Det var kamper ved Åsta i aprildagene 1940.
I tidligere tider var det tømmerfløting i Åsta, men fløtingen i Glommas sideelver ble praktisk talt avviklet tidlig på 1970-tallet.
Åsta var 4. januar 2000 åsted for Åstaulykken, som krevde 19 menneskeliv. Den tidligere stasjonen ligger nord for Åsta-elven og øst for riksvei 3. Det står et minnesmerke over ulykken ved en rasteplass ved avkjørselen til stasjonen, og like ved siden av dette er et krigsminnesmerke.
Strykeorkester

Et strykeorkester er et orkester som består utelukkende av strykeinstrumenter. Som regel er instrumentene fioliner, mest som to grupper, bratsjer, celloer og kontrabass. Frem til begynnelsen av 17-hundretallet var også tenor-viola brukelig, den hadde en stemme som lå mellom bratsj (som på den tiden ble kalt alt-viola) og cello.
I det klassiske symfoniorkesteret danner strykergruppen det musikalske senteret og er grunnlaget for videre instrumentering med andre slags instrumenter alt etter stil, anledning og musikksjanger.
Betegnelsen Orchestra D'Archi blir ofte brukt om orkestertypen i internasjonal sammenheng.
Xinyang

Xinyang (kinesisk: 信阳; pinyin: Xìnyáng) også kjent som Sinyang eller Hsin-yang, er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. den ligger ved elva Huaihe. Befolkningen innen grensene anslås (2004) til 1 412 000. Selve deet umiddelbare tettstedet derimot har bare om lag 30.000 innbyggere.
Byen er et trafikknutepunkt på toglinjen mellom Beijing og Guangzhou og et viktig regionalt senter for den sørligste delen av Henan og det nordlige Hubei. Byen har blant annet matvare- og tekstilindustri.
Om lag 8 km vest for bysentrum ligger Nanwan-demningen som demmer opp det inn til 50 km² store, og meget fiske- og dyrerike reservoaret Nanwan (Sørsjøen). Dette området er skogkledt og vernet, og vannspeilet har hele 61 øyer som er mye besøkt.

Arkeologi

I bydistriktet Pingqiao ligger kommunen Changtaiguan (长台关乡), som er av stor betydning for arkeologien, på grunn av utgravningene på funnstedet Changtaiguan Chumu (长台关楚简, «Chugravene ved Changtaiguan»). I 2006 ble kommunenavnet Changtaiguan endret til Changtai (长台乡).
Utgradningene fant sted i 1957 og 1958, og i Chu-gravene ble det blant annet funnet bambustekster, lakkvarer og musikkinstrumenter. Det var funnet to graver fra De stridende staters tid. Særlig interesse vakte de konfucianske tekstene fra grav 1. Det ble funnet over hundre beskrevne bambustavler. En av tekstene var et «gravinventar» (qiǎncè, 遣策) hva alt som var blitt lagt ned i graven var oppregnet.

Jernbane

Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.
Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Shijiazhuang, Handan, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.