Alanya

Navnet

Byen har vært underlagt flere land opp i gjennom historien, og navnene har reflektert dette. Alanya var kjent på latin som Coracesium eller på gresk som Korakesion fra luvisk  Korakassa, som betyr «punkt-/utstikker-byen». Under Det bysantinske riket var byen kjent som Kalonoros eller Kalon Oros, som betyr «vakkert fjell» på gresk. Seldsjukkene omdøpte byen til Alaiye (علاعية), en omskriving av sultan Alaeddin Kaykubad Is navn. Bynavnet er avledet fra navnet til Sultan Kaykubad I, og viser til bystaten i en bestemt periode og den beyliken som utviklet seg rundt den, til tider under Karamanid-dynastiet. Etter slaget ved Köse Dağ i 1242 mistet seldsjukkene kontrollen over byen, og den ble semi-autonom.
På 1200- og 1300-tallet kalte italienske handelsmenn byen for Candelore eller Cardelloro. Under sitt besøk i 1935 skrev Mustafa Kemal Atatürk navnet med det nye alfabetet som  Alanya, ved å bytte ut 'i' og 'e' i Alaiye, angivelig på grunn av en feilstaving i et telegram fra 1933.

Geografi

Alanya ligger mellom Taurusfjellene i nord og Middelhavet ved Antalyabukta på den anatoliske kyststripen Pamfylia, og er en del av den tyrkiske rivieraen, som har omtrent 70 km kystlinje. Alanya-distriktet grenser fra vest til øst mot Manavgat-distriktet langs kysten, det fjellrike Gündoğmuşdistriktet, Hadim og Taşkent i Konya-provinsen, Sarıveliler i Karaman-provinsen, og ved kysten mot Gazipaşa-distriktet. De historiske byene Side og Selge ligger i Manavgat. 
Pamfyliasletten mellom havet og fjellene er et godt eksempel på økoregionen «skogstepper ved det østlige Middelhavet» med blant annet libanonseder, eviggrønne kratt, fikentrær og svart furu. Alanyamassivet er et område med metamorf bergart som ligger øst for Antalya. Denne formasjonen er delt inn i tre tektoniske tak fra lavest til høyest: Mahmutlar, Sugözü og Yumrudağ. Tilsvarende litologi strekker seg under byen i et tektonisk vindu. Aluminiumsmalmen Bauxitt finnes i drivverdige forekomster i området nord for byen.
Byen er delt i en østlig og en vestlig del av den steinete halvøya, noe som er et karakteristisk trekk ved byen. Havnen, sentrum og Keykubat-stranden, oppkalt etter Sultan Kaykubad I, ligger på østsiden av halvøya. Damlatas-stranden, oppkalt etter den berømte dryppsteinsgrotten, og Kleopatra-stranden ligger mot vest. Navnet Kleopatra-stranden stammer muligens fra enten Kleopatras besøk her eller områdets historie som medgiften hennes fra Marcus Antonius.
Atatürkgata er byens hovedgate, og den stekker seg parallelt med havet og deler den turistpregede sørlige delen av Alanya fra den mer lokale delen av byen mot fjellene i nord. En annen hovedgate, Çevre Yolu Caddesi, går rundt byen i nord.

Historie

Funn som er gjort i nærheten av Kadrinigrotten, indikerer at området var bebodd så langt tilbake som under paleolittisk tid rundt 20 000 år f.Kr., og arkeologiske bevis viser at det lå en havn på Syedra, sør for dagens bebyggelse, under bronsealderen rundt 3 000 f.Kr. En stein med en innskrift på fønikisk som har blitt funnet i området, kan dateres tilbake til 625 f.Kr. og byen er spesielt nevnt i det greske geografiske manuskriptet Periplus fra Pseudo-Skylaks fra rundt 300 f.Kr. Borgklippen var trolig bebodd under hettitisk tid og det første persiske rike, og det ble først bygget en festning her under hellenistisk tid etter at området ble erobret av Aleksander den store. Aleksanders etterfølgere etterlot området til Ptolemaios I av Egypt etter 323 f.Kr. Dynastiet hans opprettholdt en slags kontroll over den hovedsakelig isauriske befolkningen, og havnen ble et populært tilfluktssted for Middelhavets pirater. Byen motsto Antiokos III den store fra nabolandet Selevkideriket i 199 f.Kr., men var lojal mot piraten Diodotos Tryfon da han hadde tronen i Selevkideriket fra 142 til 138 f.Kr. Hans rival Antiokos VII Sidetes fullførte arbeidet med en ny festning og havn i 137 f.Kr., som var påbegynt under Diodotus.
Den romerske republikk kjempet mye mot pirater fra Kilikia i 102 f.kr. da Marcus Antonius etablerte en prokonsul i nærheten av byen Side. Denne ble etterhvert overtatt av Servilius Vatia, som i 78 f.Kr. flyttet for å styrke kontrollen over isauriske stammene. Piratene forlot området etter at det ble innlemmet i Pamfylia-provinsen av Pompeius i 67 f.Kr., et resultat av slaget ved Korakesion som ble utkjempet i byens havn. Isauriske røvere forble et problem under romertiden, og de ulike stammene gjorde flere opprør på 300- og 400-tallet, med det største opprøret i 404–408. Etter Romerrikets kollaps og oppdeling, forble byen under bysantinsk styre og ble en suffragan i Side, i metropolitten Pamphylia Prima. Islam kom til byen på 600-tallet med arabisk-bysantinske kriger, som førte til at det ble bygd en ny festning. I år 681 tok bispedømmet i Alanya slutt, selv om sankt Peter av Atroa kan ha søkt tilflukt her fra ikonoklastisk forfølgelse på begynnelsen av 800-tallet. Det bysantinske riket mistet kontrollen over området til seldsjukkene etter slaget ved Manzikert i 1071, men gjenerobret området i 1120 under ledelse av Johannes II Komnenos.
Etter det fjerde korstogs angrep på bysantinerne og Konstantinopel, hadde det kristne armenske kongedømmet Kilikia kontroll over havnen. Tyrkerne tok varig kontroll over byen i 1221, da den anatoliske seljuksultan Alaeddin Kaykubad I erobret den fra armeneren Kir Fard. Keykubad utnevnte da Kir Fard til hersker av byen Akşehir og giftet seg med datteren hans. Under seldsjukkisk styre ble byen regnet som imperiets vinterhovedstad. Store byggeprosjekter som Alanya Kalesi, bymurene, arsenalet og Kızıl Kule, gjorde at byen ble en viktig havneby for den vestlige handelen i Middelhavet, spesielt med Ajjubide-dynastiet i Egypt og italienske bystater. Alaeddin Keykubad I bygget også en rekke hager og paviljonger utenfor murene, og mange av disse finnes fremdeles. Disse finansierte han trolig av sin egen formue og med hjelp fra de lokale emirene, og de ble bygget av entreprenøren Abu Ali al-Kattani al-Halabi. Alaeddin Keykubad Is sønn, Sultan Gıyaseddin Keyhüsrev II, fortsatte bygningen med en ny cisterne i 1240.
Under slaget ved Köse Dağ i 1242 brøt mongolske horder seldsjukkenes hegemoni i Anatolia, og Alanya ble forsøkt invadert en rekke ganger fra beylikene. I 1293 tok Karamanid-dynastiet kontroll over byen etter at Mecdüddin Mahmud hadde erobret den, men deres styre varte bare i en kort periode. Lusignanerne fra kongedømmet Kypros overførte gradvis styringen av byen til Hamididdynastiet i 1371. Karamanidene solgte byen videre til mamelukkene i Egypt i 1427, for 5000 gullmynter. I 1471 ble byen innlemmet i det voksende osmanske riket av general Gedik Ahmed Pasha. Byen ble gjort til hovedstad i sandsjaket i Eyalet av Içel. Osmanerne utvidet sitt styre i 1477, da de monopoliserte handel med trelast, som da var regnet som den viktigste sjøfartsvaren. Fram til dette ble det meste av denne handelen gjort av venetianerne. 6. september 1608 avverget byen et maritimt angrep fra Sankt Stefans ordenen fra republikken Venezia.
Handel i regionen ble påvirket av utviklingen av en sjørute fra Europa rundt Afrika til India. Dette medførte at Alanya i takstbøkene på slutten 1500-tallet ikke klarte å oppnå status som et handelssentrum. I 1571 innlemmet osmanerne byen i den nylig erobrede provinsen Kypros. Det førte til at Alanyas havn ble ytterligere svekket som handelssted. Den reisende Evliya Çelebi besøkte byen i 1671/1672, og skrev om bevaringen av Borgen i Alanya, men også om de nedslitte forstedene til Alanya. Byen ble i 1864 underlagt Konya-provinsen og i 1868 Antalya, slik den er i dag. På 1700- og 1800-tallet ble det bygget mange villaer for den osmanske adelen i byen og sivile anlegg av de lokale Karamadid-myndighetene. På midten av 1800-tallet ble det igjen vanlig med kriminelle bander i Antalya-provinsen.
Etter den første verdenskrig ble Alanya underlagt Italia, som en del av St.-Jean-de-Maurienne-avtalen i 1917, før den ble tilbakeført til Republikken Tyrkia i 1923 som en del av Lausannetraktaten. I likhet med andre byer i denne regionen led byen tungt etter den tyrkiske frigjøringskrigen og den gresk-tyrkiske befolkningsutvekslingen i den nye tyrkiske republikk da mange av byens kristne bosatte seg i Néa Ionía, utenfor Athen. Ifølge den osmanske folketellingen i 1893 bodde det 964 grekere i byen, ut av en samlet befolkning på 37 914. Turismen i regionen startet med tyrkere som kom til Alanya i 1960 for de påståtte helbredende egenskapene i Damlataşgrotten. Etter hvert gjorde nærheten til Antalya internasjonale lufthavn i 1998 til at byen begynte å vokse til et internasjonalt feriested. Sterk befolkningsvekst gjennom 1990-tallet var et resultat av innvandring til byen, og har ført en rask modernisering av infrastrukturen.

Politikk

Alanya ble opprettet som egen kommune i 1872, men valgte ikke sin første ordfører før i 1901. I dag styres Alanya av en borgermester og et kommunalråd som består av 37 medlemmer.
18 av medlemmene i kommunalrådet er fra det høyreekstreme Det nasjonalistiske aksjonspartiet. Borgermaster Adem Murat Yücel fra Det nasjonalistiske aksjonspartiet ble valgt i 2014, etter at han vant valget mot Hasan Sipahioğlu, som hadde vært borgermester siden 1999. Valg avholdes hvert femte år, med neste valg i mars 2019. Alanya har også en varaordfører, som ofte representerer byen på sportslige begivenheter.
Alanya-distriktet er delt opp i 17 kommuner, inkludert byen Alanya og 92 landsbyer. Alanya blir sterkt påvirket av den provinsielle regjeringen i Antalya, og den nasjonale regjeringen i Ankara, som utnevner guvernøen for distriktet, for tiden Dr. Hulusi Doğan. Selv om Alanya har vært en del av provinsen Antalya siden under Det osmanske riket, har mange lokale politikere foreslått å opprette en separat provins rundt Alanya, et forslag som har stor oppslutning blant utenlandske beboere.
Mevlüt Çavuşoğlu fra Rettferdighets- og utviklingspartiet er den eneste fra Alanya som representerer Antalya-provinsen i Nasjonalforsamlingen, hvor han er leder i Migrasjons-, flyktning- og befolkningskomiteen. Han har tidligere vært leder for Europarådets parlamentarikerforsamling.

Utdanning

Byen har både offentlige skoler og privatskoler, og har en lærertetthet på ca. 24 elever per lærer. 95 % av byens befolkning kan lese og skrive. Landsbyene rundt byen kommer imidlertid dårligere ut, fordi det er færre ungdomsskoler utenfor sentrum.  
Akdeniz-Universitetet i Antalya etablerte i 2005 et desentralisert reiselivsstudium kalt Alanya Faculty of Business. Georgetown University driver et årlig utvekslingsprogram for amerikanske studenter, kjent som McGhee Center for Eastern Mediterranean Studies; oppkalt etter George C. McGhee, som var USAs ambassadør til Tyrkia 1952–53. 
Başkent University Medical and Research Center of Alanya er et universitetssykehus drevet av Başkent-universitetet i Ankara er 1 av 19 sykehus i Alanya. Andre store sykehus er Alanyas statlige sykehus og det private Hayat sykehus.

Media

Alanya har 10 lokale dagsaviser. En av disse er Yeni Alanya, som også utgir nyhets- og livsstilmagasinet Orange og som gis ut på engelsk, tysk og tyrkisk. De tyskspråklige avisene Aktuelle Türkei Rundschau og Alanya Bote gis ut i Alanya, på grunn av det økende antallet tyskere i byen. Bladet Hello Alanya, som gis ut en gang i måneden, er rettet mot turister og kommer på engelsk og nederlandsk. Gratisavisen Riviera News gis også ut på engelsk og finnes over hele Alanya.
Byen har fem radiostasjoner. Alanya RadyoTime på 92,3 FM, som hovedsakelig sender tyrkisk musikk, nyheter og diverse andre programmer. Byen har også to TV-kanaler, Kanal Alanya og Alanya Televizyonu.

Samferdsel

Riksvei D400, som går mellom Alanya og Mersin, går rundt Alanya og knytter byen fra øst og fra vest og via Atatürk Bulvarı ned til sentrum. Riksvei D695, som går mellom Ankara og Akşehir, når kysten 41 km vest for byen, nær Side, og knytter den med D400. Det går en rekke buss- og maxitaxi-ruter fra Alanyas to busstasjoner, men bussene kjører vanligvis kun hovedveiene, fordi mange veier i den gamle bydelen er stengt for biltrafikk. Inne i byen er det vanlig å forflytte seg med bil, taxi eller til fots. 
Antalya internasjonale lufthavn, som ligger 121 km unna, har rundt 25 millioner passasjerer i året og har en rekke forbindelser innenriks og internasjonalt. Den nye Gazipasa lufthavn, bygget i 1992, ligger kun 14,5 km fra byen og har et begrenset antall flyvninger innenriks og til Norden. Det går ingen jernbanelinjer hverken til Alanya eller ellers i provinsen Antalya.
Havnen i Alanya har egen cruise-havn og det pleier å gå ferger og hydrofoil til Kyrenia på Nord-Kypros om sommeren. Øst i byen ligger Alanyas yacht-havn, som ble bygget i 2008.

Næringsliv

Turistnæringen i Alanya omsetter for ca. 1,1 milliarder euro i året og er den viktigste næringen. 
Området er ellers kjent for sine mange fruktgårder, som dyrker sitroner og appelsiner, og store avlinger av tomater, bananer og agurk. Om lag 80 000 tonn sitrusfrukter ble produsert i 2006, på over 16 840 hektar land. Reine Claude og avokado blir stadig mer populært tidlig sesongen, der sitrusfrukter blir ulønnsome.
Til tross for beliggenheten ved sjøen, er det få beboere som har sitt levebrød til havs; fiske er ikke noen stor næring. Tidlig på 1970-tallet, da fiskebestanden var svært lav, ble et system av roterende tilgang utviklet for å bevare denne sektoren. Dette nyskapende systemet var en del av Elinor Ostroms forskning på økonomisk styring som førte til at hun fikk Nobelprisen i økonomi i 2009.
Fra starten av 2003 har restriksjonene på kjøp av eiendom for utlendinger blitt gradvis opphevet, noe som har gjort boligbransjen i byen svært lønnsom, og store boligprosjekter med hus og leiligheter har tiltrukket seg kjøpere fra Europa og Asia. 69 % av alle boliger som kjøpes av utlendinger i Antalya-provinsen, og 29,9 % alle som kjøpes i hele Tyrkia, kjøpes i Alanya. De fleste kjøpere er også privatpersoner, og ikke investorer. Denne boligboomen har lagt press på byens mange gecekondu-hus og bedrifter, ettersom boligprisene øker og eiendomssalg til lokalbefolkningen faller. Alanya har en høyderestriksjon på de fleste bygninger på 6,5 m. Dette begrenser veksten av store hoteller til øst og vest for byen, for å bevare bebyggelsen i sentrum. I utkanten av byen er det derimot en mer ukontrollert ekspansjon.

Turisme

Det første moderne motellet ble bygget i 1958; dette regnes som det første året med turisme i Alanya. Byen hadde per 2007 ca. 157 000 hotellsenger.  
Damlataşgrotten, som opprinnelig bragte de første turistene hit, har et mikroklima med en gjennomsnittstemperatur på 22 °C og 95 % luftfuktighet. Den er tilgjengelig fra vestsiden av halvøya, med stier fra Damlataş-stranden. De største gruppene med turister kommer fra Skandinavia, Tyskland, Russland og Nederland. Israelske turister, som vanligvis ankom med cruiseskip, var tidligere en betydelig gruppe, men det var en nedgang på 85 % i antallet besøk fra 2009 til 2011, mye på grunn av politiske spenninger mellom Israel og Tyrkia.

Kultur

Byens beliggenhet ved havet er sentralt for mange årlige festivaler. Blant disse er Turisme- og kunstfestivalen, som markerer åpningen av turismesesongen i slutten av mai eller i begynnelsen av juni. Alanyas internasjonale kultur- og kunstfestival arrangeres siste uke i mai. Alanyas jazzfestival har blitt arrangert siden 2002 i september eller oktober i Kızıl Kule, byens etnografiske museum.
Alanyas Kammerorkester, dannet av medlemmer fra Antalyas statlige opera og ballett, hadde sin åpningskonsert 7. desember 2007. Et internasjonalt steinskulptursymposium arrangeres årlig siden 2004. En dokumentarfilmfestival har også blitt arrangert årlig siden 2001. Den tyrkiske poeten og forfatteren Onat Kutlar og skuespilleren Sema Önür kommer fra Alanya.
Atatürks besøk til Alanya blir også feiret 18. februar hvert år, på Atatürks hus og museum. Alanya Museum stiller ut arkeologiske funn fra i og rundt byen, deriblant en stor Hercules-statue bronse, keramikk, romerske kalkstein ossuarium og historiske kopier av Koranen. Forskjellige nasjonaldager, som 17. mai, feires ofte av turister eller fastboende utlendinger. Det arrangeres også et julemarked i byen i desember hvert år. Det er også vanlig at iranere feirer persisk nyttår, Nevruz, i Alanya.

Kjente byggverk

På en halvøy ligger borgen Alanya Kalesi, en seldsjukkisk citadel fra 1226. De fleste viktige landemerker i byen finnes i og rundt borgen. Dagens borg ble bygget over et eksisterende festningsanlegg og fungerte både som slott for lokale myndigheter og som forsvarsanlegg i tilfelle angrep. I 2007 begynte byen å renovere ulike deler av borgen, inkludert å tilpasse den bysantinske kirken for at den skulle kunne brukes som et kristent samfunnshus. Inne i borgen ligger Süleymaniyemoskeen og en karavaneserai, bygget av Suleiman den store. De gamle bymurene omgir mye av den østlige halvøyen, og det er mulig å gå oppe på muren. Innenfor murene er mange historiske villaer, godt bevarte eksempler på den klassiske perioden av osmansk arkitektur, som stort sett ble bygget tidlig på 1800-tallet.
Kızıl Kule (Det røde tårnet) er en annen kjent bygning i Alanya. Den 33 meter høye murbygningen står i havnen nedenfor festningen, og huser byens etnografiske muesum. Sultan Kaykubad I brakte arkitekt Ebu Ali fra Aleppo i Syria til Alanya å tegne bygningen. Bygningen er det siste av borgens 83 tårn, og beskyttet hovedsakelig Tersane (tørrdokken). Kızıl Kule er det fortsatt en av de fineste eksemplene arkitekturen fra middelalderen. Tersane, en middelaldersk tørrdokk bygget av seldsjukkene i 1221, på 57x40, meter er delt inn i fem hvelvede deler med likesidede spisse buer. Den Alarahanske karavaneserai ved byen Manavgat, også bygget under Kayqubads styre, har blitt omgjort til museum og historisk senter.
Atatürks hus og Museum, fra hans korte opphold i byen 18. februar 1935, har blitt bevart i sin opprinnelige tilstand. Huset er et godt eksempel på interiøret i en tradisjonell osmansk villa, med gjenstander fra 1930-tallet. Huset ble bygget mellom 1880 og 1885 i «karniyarik-stil» (fylt aubergin). Lyse farger og røde tak er ofte pålagt av velforeningene, og gir den moderne byen en pastellfarget glød. Alanya Museum ligger innenfor Damlataşh-stranden, i en herskapelig bygning fra 1967. Med sin rike arkitektoniske arv er Alanya medlem i den Norwich-baserte European Association of Historic Towns and Regions. I 2009 sendte byen søknad om å oppføre Alanya Kalesi og Tersane på UNESCOs liste over verdensarvsteder, noe som ble gjort samme år.

Sport

Kvinnelaget i basketball, Alanya Belediye, som tidligere spilte i eliteserien for kvinner, men rykket ned i 2002, kommer fra Alanya. Fotballaget Alanyaspor, som spiller i 2. divisjon, kommer også fra byen. Klubben ble grunnlagt i 1948 og spiller sine hjemmekamper på Milli Egemenlik stadion. Klubben spilte i 1. divisjon i perioden 1988–1997. I 2011 sto en ny fotballstadion ferdig, for å kunne huse størrefotballkamper og for å kunne brukes om vinteren. Det kommunale idrettsanlegget ligger rett ved Milli Egemenlik stadion og er ett av 13 anlegg i byen.
Alanyas beliggenhet ved havet gjør at byen er spesielt egnet for å arrangere vannsportskonkurranser. Den er kjent for sin årlige triathlon-konkurranse som arrangeres i oktober hvert år og som har vært en del av International Triathlon Union-serien siden 1990. Byen har også arrangert konkurranser i maratonsvømming siden 1992. Alanya arrangerte et mesterskap i Moderne femkamp i 2009. Alanya er også jevnlig arrangør av Turkish Open, som er en del av Europat-touren i sandvolleyball og som arrangeres i mai hvert år. I 2007 bestemte det det tyrkiske volleyballforbundet seg for å prøve å få med det europeiske volleyballforbundet på byggingen av er større volleyballanlegg i Alanya, for å gjøre det til «Europas volleyballsentrum».
Det arrangeres ofte store kamper i byen, som den årlige strandhåndball-turneringen. Sykkelrittet Presidential Cycling Tour of Turkey avsluttes vanligvis i Alanya, men i 2012 gikk rittet andre vei og startet derfor i byen i stedet. Andre sykkelkonkurranser som Alanya International Mountain Bike Race arrangeres også. I tillegg arrangerte det europeiske sykkelforbundet sin sykkelkongress i byen i 2010.