google/wiki40b huggingface dataset:
Carl Bernadotte

Liv og virke

Carl var opprinnelig prins av Sverige og hertug av Östergötland, men sa fra seg disse titlene da han i 1937 giftet seg med en kvinne uten kongelig byrd, grevinnen Elsa von Rosen (1904–1991). Han fikk da i stedet en tittel av sin svoger Leopold III av Belgia samme år. Han ble da prins Carl Bernadotte, men ikke kongelig høyhet. I 1945 ble han utnevnt til æresmedlem av Ointroducerad adels förening.
Bernadotte viet seg først og fremst til forsikrings- og forretningsvirksomhet, 1931-1938 i Försäkrings AB Fylgia, deretter i AB Belgo-Baltic.
Ekteskapet med von Rosen varte til 1951. I 1954 giftet han seg med Ann Larsson (1921–1975). De var gift til 1961.  I 1978 giftet han seg med sin tredje kone Kristine Rivelsrud (1932–2014).
Prins Carl har et barn, grevinne Madeleine Bernadotte (1938–), sammen med Elsa von Rosen.
Sri Lankas herrelandslag i fotball

Historie

Sri Lanka, eller Ceylon, spilte sin første offisielle landskamp hjemme mot nabolandet India den 1. januar 1952 (0–2). Sri Lanka deltok for første gang i VM-kvalifisering i 1993, hvor laget spilte flere kamper i et innledende gruppespill, men endte sist i sin gruppe med Japan (vinner), De forente arabiske emirater, Thailand og Bangladesh, og gikk derfor ikke videre. Siden Sri Lanka hverken har kvalifisert seg til et sluttspill i verdensmesterskapet eller asiamesterskapet, regnes de derfor for å være et av verdens svakeste lag i henhold til FIFAs verdensranking. (188/209 per 7. mai 2015).
Hardanger Trebåtfestival

Hardanger Trebåtfestival er en årlig trebåtfestival, som har vært arrangert hver juni fra 1999.
Astrid Gunnestad

Oppvekst, studier og karrierestart

Etter å ha vokst opp i Asker studerte Astrid Gunnestad ved University of Oxford  før hun ble ansatt i Norsk Riksmålsforbund. Hun arbeidet deretter noen år i flyselskapet SAS, men skiftet så karrierevei og begynte i pressen.

Redaktør, journalist og programleder

Astrid Gunnestads fikk sin første journalistjobb i Morgenbladet. Derfra gikk hun i 1972 videre til Norsk Ukeblad, hvor hun steg i gradene og forble i hele 33 år.
Hun var redaktør i Norsk Ukeblad fra 1971 til hun ble pensjonist i 2005, og ble senere blant annet samlivsekspert i P4, hvor hun fra våren 2007 var fast «sjefsmegge» i lørdagsprogrammet «Oss megger i mellom» sammen med programleder Lise Askvik. I september 2008 vant de to programlederne Prix Radios pris for «Årets humorprogram» med en sending der TV3-programleder Christer Falck var gjest. Hun var også en av programlederne i Studio 5 på TVNorge.

Meningsytringer (utvalg)

Gunnestad skrev i august 2006 kronikken «Et hatefullt utfall» i Aftenposten der hun kritiserte Jostein Gaarder for en kronikk han hadde skrevet i samme avis om staten Israel.
Høsten 2006 var hun en av kritikerne av kronprinsparets omtalte vennekrets, og deltok blant annet i en debatt om dette i TV2-programmet Holmgang.

Privatliv

I 1974 giftet Gunnestad seg med den eldre kollegaen Gunne Hammarstrøm, som hun hadde møtt i New York.

Priser og æresbevisninger

I 2015 mottok Gunnestad Oslo Redaktørforenings hederspris. Etter at Gunnestad var gått bort i 2016, ble hun og Askvik tildelt Prix Radio i kategorien «Årets spesialflate» for programmet Sjefsmeggene.
Taiping guangji

Taiping guangji (tradisjonell kinesisk: 太平廣記, pinyin: Tàipíng Guǎngjì, på engelsk gjerne kalt «Extensive Records of the Taiping Era») er en samling fortellinger kompilert under Li Fangs redaksjon og første gang utgitt i 978. Vesket er inndelt i 500 bind (juan 卷 – vesentlig mindre omfangsrike enn vestlige bokbind) og består av rundt tre millioner kinesiske skrifttegn.
Verket består av rundt syv tusen fortellinger utvalgt fra over tre hundre bøker og noveller fra Han-dynastiets til det tidlige Song-dynastiets tid. Noen av dem er historiske eller naturalistiske anekdoter. Historisiteten er gjerne tvilsom slik at fortellingene må leses som fiksjon selv om det er endel historiske elementer i dem. Emnene er for det meste knyttet til det overnaturlige, og berører blant annet buddhistiske og taoistiske prester, udødelige, åndevesener og guddommer. Det er medtatt en rekke fortellinger fra Tang-tiden som i utgangspunktet var frittstående litterære verker.
Aslak Nore

Biografi

Aslak Nore vokste opp i Oslo, som sønn av forfatteren Kjartan Fløgstad og overlege Anne Kathrine Nore. Han avtjente verneplikten i Telemark bataljon og har tjenestegjort i NATO-styrken i Bosnia som geværmann. Han har vært journalist i den norske styrken i Afghanistan og amerikanske styrker i Irak. Nore er utdannet ved Universitetet i Oslo og har hatt Fulbright-stipend på New School for Social Research i New York. Han har dessuten bodd og arbeidet i Guatemala.
Nore har arbeidet som journalist i Klassekampen og vært tilknyttet Samtiden, Prosa, Elle, Ny Tid, VG og Aftenposten som frilansskribent. Nore har også vært dokumentarredaktør i Gyldendal, og er nå redaktør i Kagge Forlag.

Forfatterskap

Høsten 2007 debuterte Nore med boka Gud er norsk, en fortelling om norske soldater, som kombinerte journalistikk, norsk utenrikspolitisk historie og personlig reiseskildring. Boka ble omtalt som «et generasjonsdefinerende verk» (Dagens Næringsliv), «en imponerende god bok» (Aftenposten) og et «elegant og sobert svennestykke fra en skribent med unorske ambisjoner» (Dagbladet, «tre favoritter fra bokhøsten»). Morgenbladet var imidlertid kritiske, og mente Nore blandet rollen som soldat og journalist i en fortelling «på tomgang». 
I september 2009 kom boka Ekstremistan ut, hvor Nore mente at «Norge blir mer ekstremt på godt og vondt» på grunn av innvandringen. Boka var gjenstand for stor debatt i Norge høsten 2009. I forbindelse med lanseringen av boka omtalte Nore seg som sosialdemokrat.
Høsten 2012 utkom spenningsromanen En norsk spion med etterretningsagenten Peter Wessel i hovedrollen. Boken utspiller seg blant annet i Dubai, Afghanistan og Libanon. Nore driver også krimbloggen OP-5 sammen med Asbjørn Slettemark. Sammen skriver de en spalte om Spenning i Aftenpostens helgemagasin A-magasinet. 
I 2014 gav han ut spenningsromanen Oslo Noir om hovedpersonen Peter Wessels oppvekst i Oslo på 1990-tallet med grunnstemning fra hardkokt amerikansk krim og nyere TV-serier.
Billard um halb zehn

Biljard klokken halv ti (tysk: Billard um halb zehn) er en roman av den tyske forfatteren Heinrich Böll, utgitt på forlaget Kiepenheuer & Witsch i Köln i 1959. Romanen kom i norsk oversettelse ved Morten Ringard året etter.
Biljard klokken halv ti er et av hovedverkene i Bölls oppgjør med etterkrigstyskland og dets manglende vilje til å ta et oppgjør med nazitida.

Handling

Romanen skildrer tre generasjoner av familien Fähmel, med hovedvekt på mellomgenerasjonen, de som var unge under krigen. Da nazistene begynte å gjøre seg gjeldende i gatene på 1930-tallet, var Robert Fähmel i tenåra, og måtte som sine klassekamerater ta stilling til om han skulle «ete av bøffelens sakrament», eller om han ville kjempe for humanistiske verdier. Han velger det siste, og må etter hvert gå under jorda. Han blir avslørt, og redder seg ved å gå inn i Wehrmacht. Her utdanner han seg til sprengningsekspert, og i krigens siste dager gjennomfører han sin hevn over regimet ved å sprenge det høyt verdsatte klosteret St. Anton i lufta foran framrykkende amerikanske styrker.
Abbediet St. Anton er et omdreiningspunkt i romanen; det ble i sin tid tegna av faren Heinrich Fähmel, og gikk for å være hans hovedverk som arkitekt. Robert sprengte det i 1945, og på romanens nåtidsplan er sønnen Joseph engasjert i den planlagte gjenoppbygginga av abbediet. På nåtidsplanet beveger romanen seg fram mot feiringa av Heinrich åttiårsdag og et sjeldent møte mellom far, sønn og sønnesønn. Samtidig tas vi med på lange historiske tilbakeblikk som gir dyp innsikt i Tysklands historie gjennom 1900-tallet.
I utkanten av det forestående møtet mellom tre generasjoner Fähmel nærmer også to viktige bipersoner seg, begge gamle klassekamerater av Robert – Nettlinger og Schrella. Nettlinger var av de første som slutta seg til nazismen, og har mange overgrep på samvittigheten. Nå, på romanens samtidsplan, har han gjort politisk karriere og befinner seg blant samfunnstoppene. Schrella valgte motsatt side, og har måttet bøte for det med mange års landflyktighet og internering i utlandet. Når han nå velger å komme tilbake til Tyskland, uten penger og uten framtid, opptrer den opporturnistiske Nettlinger som velgjører. Spørsmålet for Schrella blir om han skal hate, og i tilfelle hvem og hva han skal hate.
Tittelen henspiller på Roberts daglige runde biljard med seg sjøl på hotell Prinz Heinrich, i selskap med den unge hotelltjeneren Hugo. For Hugo kan han til en viss grad åpne seg og snakke om fortida. Robert kjenner en påfallende samhørighet med Hugo, sterkere enn med sine egne barn, noe han til slutt tar konsekvensen av ved å tilby den foreldreløse Hugo adopsjon.
Balejazz

Balejazz er en norsk jazzfestival som arrangeres én helg i mai hvert år. Festivalen ble etablert i 1990 av kulturarbeiderne Jon Skjerdal og Sigurd Kvikne. Festivalen tar imot norske jazz- og popmusikere som de hyppige Karl Seglem og Håkon Høgemo, men også internasjonale artister som Jimmy Scott (2002) og Angélique Kidjo (2004), Milton Nascimento og New York Voices (2005). Bestillingsverk har kommet fra blant andre Geir Lysne (Motlys, 1994), Stein Erik Tafjord (Etnisk suite, 1995) og Arve Henriksen (Farande bilete, 1997). Festivalen har også hatt kunstutstillere som  Yoko Ono  (1999), Vigdis Bitustøyl Jacobsen (2001), Bjarne Svanøe (2006) og Alexander Stub (2007).
Bernt Staf

Biografi

Staf vokste opp i Stockholm og tok realexamen ved Gubbängens gymnasium i 1961. Etter skolen arbeidet han som sjømann før han begynte som apotekassistent. Staff ble ansatt ved Farmaceutiska institutet hvor han parallelt med arbeidet utdannet seg til kjemiingeniør. Etter militærtjeneste i Flottan ombord på jageren Uppland forsørget han seg fra 1966 blant annet som ungdomsleder og gatesanger hvor han ble oppdaget av Fred Åkerström og Jojje Wadenius som tipset produsenten Anders Burman på plateselskapet Metronome.
I 1970-årene ble Bernt Staf lagt merke til for sine politiske meninger. Staf hadde i bunnen et sosialistisk/kommunistisk samfunnssyn, men han hadde også stor sympati for Centerpartiets arbeid for en levende landsbygd og bedre livsmiljø. Staf kalte seg centerkommunist og ble medlem av Centerpartiet. I midten av 1970-årene framla han et forslag på Centerpartiets landsmøter om at Centern burde innlede et organisert samarbeid med Vänsterpartiet Kommunisterna. Han sammenliknet seg selv med en vannmelon – grønn utenpå, rød inni. På 1980-tallet gikk han over til det nydannede Miljöpartiet.
Parkway Pantai

Parkway Pantai er et helseselskap med hovedkvarter i Singapore og det største private helseselskapet i Sørøst-Asia. Selskapet eier sykehus i Singapore, Brunei, Kina, Hongkong, Malaysia, India, Vietnam og De forente arabiske emirater. Parkway Pantai eies av IHH Healthcare Berhad, med hovedkontor i Kuala Lumpur, som også eier International Medical University, og største eier av IHH Healthcare er den malaysiske regjeringens investeringsfond Khazanah Nasional.
Selskapet er et resultat av en fusjon av det singaporske helseselskapet Parkway og det malaysiske helseselskapet Pantai.
Symfoni nr. 40 (Mozart)

Musikk

Verket har fire satser og er skrevet for et mindre orkester: første- og annenfiolin, bratsj, cello, kontrabass, obo, fløyte, valthorn og fagott. Mozart skrev også en versjon med to klarinetter og modifisert obopartitur. Normal varighet er ca. 28 minutter.
Symfonien er blitt kalt henholdsvis «den tragiske», «den patetiske» og «den romantiske» på grunn av lidenskapen komponisten får frem.

Satser

Førstesatsen – molto allegro – er skrevet i sonateform og er en av få førstesatser i moll (g-moll). Temaet er vakkert og lett og gjentas polyfont i ulike stemmegrupper. Hovedtemaet kan oppfattes som lidenskapelig. Undertemaet står ikke i kontrast til det første temaet, som det gjør i mange andre symfonier, men forsterker den effektfulle og dystre stemningen med lengselsfulle og dystre toner.
Annensatsen – andante – har ikke et like fremtredende tema som førstesatsen. Den er langsom, starter rolig og behersket med hovedtemaet, og bygger seg så oppover til å bli mer effektfull. Satsen går så tilbake til piano og avsluttes like rolig som starten. 
Tredjesatsen – menuetto og trio (allegretto) – er altså en menuett. Temaet er kraftfullt og kommer igjen flere ganger. Selv om satsen er en menuett i skriveformen, sprenger den formen med sin intensive stemning. Det kan være vanskelig å forestille seg at det er en menuett – en slags dans – men det kan høres på de stedene det er rolig og temaet ikke kommer fram. Tredjesatsen er den lystigste av de fire satsene og skiller seg på den måten litt ut.
Fjerdesatsen – allegro assai – er hurtig: nesten hele satsen går i forte, men noen få steder spilles det i piano. Man kan si at temaet er litt hissig, og at sidetemaet prøver å lette litt på den dystre stemningen.

Moderne bruk

I 2008 ble CD-en Adya Classic utgitt – med en omarbeidet utgave av symfonien, spritet opp med rytmer og moderne instrumenter i forhold til originalversjonen av Mozart.

Lytteprøver

Lydfilene er et digitalt opptak ev en fremføring ved Fulda symfoniorkester den 18. mars 2001 i Fulda.
Første sats
Molto allegro
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Annen sats
Andante
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Tredje sats
Menuetto, Allegretto-Trio
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Fjerde sats
Allegro assai
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Warren Buffett

Investeringsfilosofi

Buffetts investeringsfilosofi er en modifisert versjon av hans lærer og mentor Benjamin Graham. Som Graham analyserer han selskapet for å se om aksjekursen reflekterer underliggende verdier. Om aksjekursen ligger under underliggende verdier så er det en mulig gevinst der. Men i tillegg ser Buffett også om firmaet har en solid økonomi. Når han har funnet en interessant mulighet så vurderer han det beste tidspunktet for å kjøpe. Buffett går typisk «mot markedet» og kjøper seg opp når andre selger i nedgangstider.

Veldedighet

Warren Buffett har en klar filosofi vedrørende sine midler, de skal i all hovedsak tilbakeføres til samfunnet og han vil gi bort nesten alt han eier, totalt rundt 50 milliarder dollar i dagens verdi. Bakgrunnen for dette er begrunnet i ønsket om en best mulig funksjon for det kapitalistiske systemet, da en milliardærs etterkommere sannsynligvis ikke vil ha samme forretningsevner som hun eller han som opprinnelig etablerte formuen. 
Etter å ha gitt titalls milliarder dollar til Bill and Melinda Gates Foundation tok Buffett i 2009 sammen med Bill Gates initiativet til The Giving Pledge, et opprop hvor amerikanske milliardærer forplikter seg til å gi minst halvparten av sin formue til veldedige formål innen sin død.
Vikse

Vikse er en skolekrets i Sveio kommune i Hordaland fylke. Den ligger helt sør i kommunen og grenser mot Haugesund kommune i Rogaland fylke. Vikse har fått en ny barneskole. Vikse skule som har ca. 100 elever fordelt på 1.- til 7. klassetrinn som ligger på Vikse. Flere skoler i området ble lagt ned og elevene ble flyttet til vikse skole.
Vikse har flere fritidsmuligheter, både når det gjelder fiske og turgåing. Man kan fiske både i sjøvann og i ferskvann, henholdsvis Viksefjorden , Rongavatnet, Straumsvollsvatnet, Mørkavatnet og Vavatnet. I Vavatnet er det gode muligheter for å få ørret på kroken.
Et eksempel på en turløype i Vikse er turen rundt Vavatnet, der begynnelsen av løypen er på grusveien ved Vikse skule.
Vikse er for det meste preget av gårdsbruk, men det har i den siste tiden dukket opp flere byggeprosjekter som Ropus nær by grensen til Haugesund, der småbarnsfamilier bygger hus fra grunnen av og flere boligfelt bygges og utvides. Befolkningstallet på Vikse er økende og en av de mest populære vekst områdene i Sveio kommune.
STS-134

Ferden

Oppskytingen skulle etter planen finne sted 19. april 2011 klokken 09:48 lokal tid (EDT eller UTC-4), men ble utsatt til 16. mai på grunn av tekniske problemer.
Didrik Tønseth (diplomat)

Utdannelse

Han er utdannet cand.jur. ved Universitetet i Oslo og har mastergrad i europeisk rett fra Europa-colleget.

Karriere

Han begynte i utenrikstjenesten i 1974 og var underdirektør i Utenriksdepartementet 1993–1994. Han var advokat hos Regjeringsadvokaten 1994–1997 og hos advokatfirmaet BA-HR 1997–1999, underdirektør i Utenriksdepartementet 1999–2000 og spesialrådgiver 2000–04. Han var ministerråd ved EU-delegasjonen i Brussel 2005–2006 og deretter ambassadør i Seoul 2006–2011, til han ble avløst av Torbjørn Holthe. Han var seniorrådgiver i Utenriksdepartementet 2011–2012, minister ved Norges delegasjon i Genève 2012–2013 og igjen seniorrådgiver i Utenriksdepartementet fra 2013.
Tønseth var som ambassadør i Seoul automatisk styremedlem i Norwegian Business Association Korea, en forening for norske firmaer i Korea.
I februar 2016 begynte han som advokat i et advokatfellesskap i Oslo.

Æresbevisninger og utmerkelser

Didrik Tønseth ble i 2007 utnevnt til ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Blått Flagg

Blått Flagg er en internasjonal miljøsertifisering som gis til badestrender og småbåthavner som oppfyller visse krav om vannkvalitet, sikkerhet, service og miljøinformasjon. Blått Flagg-sertifiseringen startet i 1987 i Frankrike for å verne om marint miljø. Under det europeiske miljøvernåret 1987 ble Blått Flagg innført fleire steder i Europa. I dag blir arbeidet med slik miljøserifisering ledet av organisasjonen Foundation for Environmental Education, FEE. 
For å oppnå statusen Blått Flagg og heise det blå flagget, må det søkes hvert år. 
I 2018 hadde Spania 696 sertifiseringer, Frankrike 505, Hellas 492 og Tyrkia 481. Globalt sett var det over 4 500 sertifiseringer i 2018.

Blått Flagg i Norge

I 2009 hadde Bystranda og Hamresanden i Kristiansand og Storøyodden i Bærum, samt flere småbåthavner på Sør- og Østlandet Blått Flagg-sertifisering. Den norske Blått Flagg-sesongen varer fra 23. juni til 31. august.
I 2018 hadde Norge 26 sertifiseringer.
Alirajpur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 728 677 innbyggere i distriktet, mot 610 275 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 7,83 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 19,76 % i 2011 mot 23,21 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 971 i 2011 mot 982 i 2001.
Severouralsk

Severouralsk (russisk: Североура́льск) er en by i Sverdlovsk oblast i Russland. Byen ligger ved elva Vagran, ei høyre sideelv til Sosva, (i Obs tilsigsfelt), rundt 400 km nord for Jekaterinburg. Innbyggertall: 33 000 (2006 est.), 34 673 (folketelling 2002), 36 131 (folketelling 1989).
Severouralsk ble grunnlagt i 1758 i forbindelse med byggingen av et støpejerns- og kobber-smelteverk. I 1931 ble det oppdaget en stor forekomst av bauxitt i området, etterfugt av oppdagelsen av andre forekomster. Severouralsk fikk bystatus i 1944, etter at den var blitt slått sammen med flere omkringliggende bosetninger.
Lonåsen

Lonåsen er ei bygd i Tynset kommune i Hedmark. Den ligger i Tunndalen, ved samløpet mellom elvene Tunna og Lona, rundt 13 kilometer nordvest for Tynset sentrum. Lonåsen er ei jordbruksbygd, og bebyggelsen strekker seg langs de slake, sørvendte dalsidene mellom de to elvene og Lonåsen (767 moh), som bygda har navn etter. Bygda hadde 86 innbyggere i 2014.
Riksvei 3 går på sørsida av dalen, og fra riksveien til bygda går Fv714.
Arnulf Baring

Liv

Baring tilhørte den tyske grenen av den tysk-britiske bankierfamilien Baring. Han studerte jus i Hamburg, Berlin, Freiburg, New York og Paris. I 1966 ble han vitenskapelig assistent ved Otto-Suhr-Institut ved Freie Universität Berlin og fikk i 1969 en lærestol i statsvitenskap der. I 1976 ble han professor i samtidshistorie og internasjonale studier. Han ble emeritert i 1998.
Baring var medlem av SPD, men ble ekskludert fra partiet i 1983 etter at han hadde støttet den liberale politikeren Hans-Dietrich Genscher i valgkampen. På 1990-tallet ble han kjent for sine nyliberal-konservative og markert patriotiske anskuelser. Han støtter ikke noe bestemt parti, men sto nær den liberale Friedrich-Naumann-Stiftung. Spesielt krever han liberale reformer av velferdsstaten.
Henri Farman

Bakgrunn

Henri Farman var sønn av velstående engelske foreldre – faren var korrespondent for en engelsk avis i Paris. Farman og hans brødre vokste opp med konkurranseinstinkt. Henrri begynte på en utdannelse til kunstner, men interesserte seg snart mer for teknikkens nyeste landevinninger og for sport.  
Han deltok tidlig i sykkelritt sammen med sine brødre. Etter å ha vunnet flere ritt ville han prøve seg på nye konkurranseformer. Det ble motorsykkel- og bilrace tidlig på 1900-tallet. Han deltok i et billøp Paris-Madrid  i 1913 i en Panhard Levasseur.

Flyvning

Etter at Alberto Santos-Dumont hadde gjennomført flere vellykkede flyvninger med luftskip, ble Farman selv interessert i flyvning. Han lærte seg å fly med vannstoffballonger, og sammen  med sin bror Maurice bygget han et glidefly. Brødrene konstruerte sitt første motordrevne fly, en to-dekker, som de fløy med i 1907. Året etter flyttet de virksomheten til Versailles, der de etablerte en fabrikk og en flyskole. Da lokalene ble for små, åpnet de en filial i Boulogne-sur-Seine. Under første verdenskrig var han en av hovedleverandørene av fly til den franske armeen. Da han så at krigen nærmet seg slutten, begynte han å tenke på fly til fredelige formål, og i 1917 startet han konstruksjonsarbeidet på passasjerflyet «Goliath».
I 1907 kjøpte han et av de første fly som Gabriel Voisin hadde bygget og som han foretok forbedringer på. 23. oktober 1907 fløy Farman 186 meter med sin Voisin-Farman og vant dermed en pris som var satt opp for den første som fløy over 150 meter i Europa. Tre dager senere fløy han 771 meter. Flyvningen, som varte i 53 sekunder, ble betraktet som en verdensrekord den gangen. Den 13. januar 1908 vant han en tysk pris på 50 000 Franc ved å fly i en sirkel med en minste diameter på 1 000 meter. 
I juli-august 1908 besøkte han USA, der han gjennomførte flyoppvisninger ved Brighton Beach i New York. Tilbake i Europa foretok han den 20. oktober en 27 kilometer lang flyvning mellom Chalons og Reims på drøyt 20 minutter. Etter flyvningen ble flyet transportert landeveien tilbake til startplassen. I 1909 konstruerte han, sammen med sin bror Maurice (1877–1964), en to-dekker som han stilte opp med i en konkurranse ved et flystevne i Reims. Der vant han førstepremie i distanse- og utholdenhetsflyvning med en 180 kilometer lang flyvning. Han satte ytterligere en rekord i distanse- og utholdenhet ved en konkurranse i Blackpool i England, der han seiret og vant 10 000 pund.
Farman grunnla 1919 «Société Générale de Transport Aérien» (SGTA), et av de første flyselskap for passasjertransport. Samme år ble han tildelt Æreslegionen. SGTA var i drift frem til 1933, da selskapets aktiva ble overtatt av det nyetablerte Air France. Da Frankrike nasjonaliserte flyindustrien i 1937, trakk han seg tilbake fra ledelsen av sitt selskap.
Fylkesvei 3510

Fylkesvei 3510 går mellom Bjørka og Midtstøl i Arendal kommune. Veien er 1,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 130.
Macroprionus

Utbredelse

Arten er utbredt i Sentral-Asia: Kina (Xinjiang), Kasakhstan, Usbekistan, Tadsjikistan, Turkmenistan, Kirgisistan.