Samba-reggae

Samba-reggae er en musikk sjanger fra Bahia, Brasil. Samba reggae, som navnet antyder, ble opprinnelig utvunnet som en blanding av Brasilianske samba med Jamaicansk reggae slik en kjenner fra Bob Marley.

Historie og bakgrunn

Samba-reggae oppsto i sammenheng med black pride bevegelse som oppstod i byen Salvador i Bahia, rundt 1970, og det bærer fortsatt konnotasjoner av etnisk identitet og stolthet for Afro-Brasilianere i dag . Bahia befolkning har en stor andel av mørkhudete brasilianere som er etterkommere av afrikanske slaver som ble brakt til Brasil av portugiserne i det 17. og 18. århundre. Disse Afro-Brasilianere har spilt en viktig rolle i den tidlige utviklingen av samba, som først tok form som en Bahiansk dansestil og musikk kalt "samba de roda" , sannsynligvis i slutten av det 19. århundre. Samba de roda ble brakt til Rio de Janeiro av bahianere rundt 1900, hvor det ble kombinert med harmoniske og rytmiske elementer fra Europeisk påvirkning (for eksempel chorinho og militære marsjer). Ved 1930-årene, hadde samba de roda utviklet seg til den raskere, mer harmonisk og kompleks Rio-stil samba som spilles nå i Rio Carnival. Gjennom midten av det 20. århundre spredte denne nye Rio-stil samba over hele Brasil. Verdt å merke seg, lav tonehøyde bass som hørtes på taktslag 1 og 3, og høyere spisst surdo på slag 2 og 4 i Bahia, brakt av slaver, ble endret i Samba-den lave banen ble flyttet til beats 2 og 4. 
Det paradoksale resultatet var at samba ble brakt tilbake til Bahia fra Rio, men nå i en svært endret form, og ikke lenger knyttet til Afro-Brasilianere. Derfor, i midten av det 20. århundre, hadde byen Salvador mange sambaskoler som er modellert på sambaskoler i Rio, samt blocos (uformell street perkusjonsgrupper), som begge danser og spiller Rio-stil samba i Karneval, parader hvert år. Men, ironisk nok, svarte Brasilianerne deltok ikke i disse Karnevalparader eller i blocos. De fikk ikke lov til å delta. 
Samba-reggae representerer et forsøk fra svarte Brasilianerne for å utvikle en musikk til karnevalparaden som de kunne kalle sin egen, og til å danne bare svart eller meste-svart blocos som de kunne paradere under karnevalet. Afro bloco musikk var veldig forskjellige fordi den tok sikte på å gjenskape og styrke lokalsamfunnet gjennom musikken.

Ilê Aiyê

Den første svarte bloco, eller "bloco afro," var Ilê Aiyê, som ble grunnlagt i 1974. Som mange blocos, er de ikke bare et stort band, men også et gruppefellesskap med en aktivt sosial fokus. De paraderte i 1975 karnevalet, med en ny musikk -som var bokstavelig talt en blanding av samba og reggae. Ilê Aiyê's grunnleggere hadde som mål å lage en musikk som blander påvirkninger fra de ærverdige black-pride figurene Bob Marley og Jimmy Cliff, med elementer av eldre, Bahia-stil samba (samba de roda). Ilê Aiyê ønsket å skille musikken fra den stadig mer raske Rio-samba, så de bevisst valgte et langsommere tempo enn det som er brukt i Rio, og unngikk høye skarpe perkusjonsinstrumenter som er spesielt knyttet til Rio Carnival (cuíca og tamborim). Disse musikalske valgene ble bevisst laget som en politisk erklæring. Alle Ilê Aiyê's tekster har alltid politisk og sosialt innhold. I tillegg er medlemskap i Ilê Aiyê før og nå, strengt begrenset til svarte Brasilianere av Afrikansk avstamning.
Deltakelse i en bare-svart bloco i Salvadors karneval var en skjellsettende begivenhet. Mange andre afro blocos ble grunnlagt kort tid etterpå, og alle spilte de samme rytmisk mønster. På den tiden, det var ganske enkelt kjent som "musikken til afro blocos" eller "rytmen av Ile Aiye". Musikalsk, Ilê Aiyês store nyvinninger til samba var i tillegg til en ny tredje surdo, å spille raske ruller med to slagverk, en reggae bakgrunnsrytme spilt av skarptrommer (caixas), og etableringen av et nytt clave mønster som er en blanding av samba-de-roda clave med en reggae bakgrunnsrytme. De beholdt mange aspekter av samba, slik som sambas 3 surdos, og et repinique mønster som ble spilt med hender og pinner.

Olodum

Den andre store utviklingen i denne nye sjangeren oppstod i 1979, med grunnleggelsen av den innflytelsesrike gruppe Olodum. Denne gruppen ble grunnlagt som en bloco afro, som er en "Bahian Carnival Foreningen fremhever Afrikanske arv og svart stolthet gjennom musikk, dans, teater og kunst." i 1986 hadde de etablert seg som den fremste utøvere av den nye musikksjangeren. Olodum ble ledet gjennom disse årene av leder og mester Neguinho do Samba , som tidligere hadde vært trommeleder for Ilê Aiyê. Neguinho innført en viktig nyskapning: den gamle, samba-avledede spillestil med repinique, med hender og pinner, ble eliminert, og repiniques ble i stedet slått  for å spille raske ruller med 2, tre eller plast stenger. Denne spillestilen er avledet fra Candomblé, en Afro-Brasiliansk religion. Resulterende er rapid-fire hamring med repiniques, sammen med den karakteristiske drivende rulle til den tredje surdo, gir samba-reggae en umiskjennelig låt.
Under karnevalet i 1986 debuterte denne nye musikkstilen, kjent som samba-reggae. Olodum hadde kombinert den tradisjonelle samba med lyder fra en rekke andre Karibisk musikksjangere, inkludert: merengue, salsa, og reggae. Toques, eller "trommemønstre", som kategoriserer samba-reggae beat ble sammensatt av "et mønster der surdo basstrommer deler seg i fire eller fem overlappende deler. Mot dette fyller høy skarp repiques og caixes ut mønsteret med faste og gjentatt rytmer i et sakte tempo, etterligner shufflefølelsen til reggae." I 1986 ble uttrykket "samba-reggae" brukt for første gang for å beskrive musikken til Olodum, og, i forlengelsen de andre afro blocos også. Olodum ble stadig mer kjent, og er innspilt med Paul Simon, Michael Jackson, og mange fremtredende Brasilianske musikere. Over tid har de fleste afro blocos konvertert til å spille Olodum stil repinique. På 1990-tallet konverterte endelig Ilê Aiyê til Olodum to-pinne stil.

Timbalada, Axé, og moderne samba-reggae

På 1990-tallet fortsatte samba-reggae sjangeren å utvikle seg med gruppen Timbalada, som under musikalsk ledelse av Carlinhos Brown, gjenopplivet nesten-utdødd folketromme timbal (en høy, høy skarp håndtromme) og begynte å bruke den i sceneshow. Timbalada utviklet et sett med 3 surdos og 1 repinique som kan monteres på en scene og spilles av en enkelt spiller. Denne enheten er kjent som et "batteri de surdo", et trommesett av surdos. (De 3dje og 4de surdo delene ble kombinert i en enkelt tromme.) Timbalada er en scene band og ikke akkurat en karneval gate bloco, og musikken deres regnes å være en blanding av samba-reggae, med Afrikanske elementer. Mange afro blocos nå bruker timbal, samt sett med 3 surdos for scenesituasjoner som ikke innebærer parader.
På 1990-tallet var en popmusikk stil påvirket av samba-reggae, i sin skapelse,kjent som Axé music (ah-SHEH) ble popularisert av slike sangere som Daniela Mercury, Margareth Menezes, Armandinho og andre.

Karakteristikker: Generelle egenskaper

Samba-reggae er spilt i middels tempo rundt 90-120 slag per minutt. Surdos (bass trommer) spiller en 2/4 rytme med swing mens andre instrumenter gir kontrasterende rytmer i rett og synkopert tid. I det hele, samba-reggae er rettere (mindre synkopert), tregere og mindre svingete enn Rio-stil samba. Det er mange stiler av samba-reggae, preget av ulike clave mønstre. Olodums tre originale stiler (samba-reggae, reggae, og merengue) er fortsatt spilt i dag. Ile Aiye spiller noen ganger fortsatt sin gamle versjonen av samba-reggae, og i tillegg spiller Ile Aiye også ofte merengue-lignende mønstre som er kjent i Nord-Amerika som "afrosamba". I tillegg, samba-reggae grupper kan også spille stiler som stammer fra den opprinnelige Bahia samba-de-roda, fra det moderne urbane etterkommer ("samba duro"), eller fra axé pop-musikk.

Instrumentering

Det er typisk 3 eller 4 surdo (basstromme) deler i samba-reggae. Surdoer er 50 cm dype, kortere trommer enn den klassiske Rio størrelse på 60 cm. Surdos i samba-reggae er vanligvis båret ganske lavt på kroppen med en stropp på midjen; i Rio er de mer sannsynlig å bli båret høyere og med en skulderstropp. I samba-reggae, den første (største diameter) og andre (nest største) surdos holder takten, vanligvis med den laveste trommens slag på 2 og den høyere trommens slag på 1. Sammen er første og andre surdos i samba-reggae kjent som "fundos", bakre, antagelig fordi de alltid står i bakerste rad av samba-reggae band. Den tredje surdo spiller klassisk tredje-surdo del av samba. Den fjerde surdo er stemt svært stramt og spiller rask 16.-dels ruller med to køller, som gir samba-reggae sin umiskjennelige buldrende lyd. Noen moderne afro blocos eliminerer den tredje surdo delen eller kombinerer den med fjerde-surdo del.
Resten av en samba-reggae bandet er vanligvis hovedsakelig bestående av skarptrommer (caixas), og repiniques (litt lengre, high-pitched trommer med ingen snare/strenger; også kalt "repique"). Disse kan spille en reggae bakgrunnsrytme, son clave, bossa clave, "Brasilianske clave" (Mocidade/merengue stil), eller en rekke andre clave mønstre, avhengig av den aktuelle del av musikken som spilles. Samba-reggae repiniques er typisk 25 cm eller 20 cm (10 tommer, 8-tomme) i diameter, så er litt mindre diameter enn 30 cm (12 tommer) repiniques til Rio, og er slitt lavere ned på kroppen, og spilles med to lange plast pinner. Repinique kan også spille forgrunnsvariasjoner, ruller, og improvisasjon fyller, lik den rollen som den tredje surdo i Rio-stil samba. Den spiller også slå-opp for å starte hele bandet. Vanligvis bare 1 fører-repinique-spiller har disse fyller og kall; andre spillere endrer ikke sine deler utenfor det angitte arrangement. En trommeleder, eller mester, fører hele bandet med hånd-signaler og/eller en fløyte. I Olodum, mesteren fører vanligvis kun med håndsignaler og ingen fløyte; dette var Neguinhos lederstil.
Olodum bruker bare caixas, repiniques og surdos. Andre grupper kan innlemme flere instrumenter, for eksempel timbal, atabaque, og tamborim.
Samba-reggae band teller ofte 100 trommeslagere eller fler, pluss en forsterket sanger og et lite band som kjører på en lydlastebil.

Dans

Samba-reggae har gitt opphav til en stil Afrikansk-inspirert dans avledet fra Afro-Brasilianske og candomble dansetrinn. I en sosial setting, samba-reggae danser har en tendens til å bli gjort på en følg lederen måte, med et par dyktige dansere som initierer beveger på en linje foran publikum, og hele folkemengden følger så med. I tillegg, samba-reggae trommeslagere danser ofte mens de trommer. Den tredje - og fjerde-surdos gjøre korte koreografier, ved hjelp av sine køller for å understreke armebevegelser. Mest dramatisk, fundos (første og andre surdos) tar ofte sentrum av scene å uttrykke, oppvise i klubbe løft og kast av sine store trommer høyt i været.