google/wiki40b huggingface dataset:
Anki Gerhardsen

Bakgrunn og virke

Anki Gerhardsen vokste opp på Rykkinn, hennes far var direktør i Patentstyret, mens hennes mor var kontorfullmektig. Allerede i 12-års alder var hun engasjert i kampen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget. Da hun var 22 flyttet hun og samboeren til Lofoten.
Gerhardsen arbeidet fast i Lofotposten fra 1997 til 2006, har studert teater og drama i Trondheim, og hun avla en master i kunstkritikk i 2012. Hun arbeidet fire år som universitetslektor med journalistutdanning ved universitetet i Bodø. I 2015 ble hun tildelt Fritt Ords kritikerstipend. Hun arbeider for tiden (2018) som frilans teaterkritiker og er prosjektleder i det russisk-norske journalistnettverket Barents Press. Gerhardsen skriver mediekritikk i Aftenpostens spalte «Medierevisjonen» og ansees som en av landets ledende mediekritikere. 
Gerhardsen kritiserte i 2015 medienes dekning av bloggeren Sophie Elise, særlig blandingen av kommersiell eksponering og humanitær innsats. I en artikkel i nettavis for forskningsformidling,  forskning.no, tok Gerhardsen i forbindelse med forskningsdagene 2018 opp spørsmålet om spissing av budskap når forskning treffer dagspressen. Hun brukte den såkalte romkvinnesaken som eksempel, hvor NRKs reportasje senere ble karakterisert som historieforfalskning i Pressens Faglige Utvalg (PFU).
Gerhardsen har markert seg som en kritisk stemme overfor grasrotbevegelsen Me too, og hun har hevdet at lokalpressen svikter sitt samfunnsoppdrag ved å prioritere lokale fotballkamper, i stedet for stoff som kan synliggjøre konflikt. I forbindelse med oppsigelsen av professor Nils Rune Langeland reiste Gerhardsen spørsmålet om hvorvidt det var presseetisk rett å offentliggjøre navnet, og knyttet til det klaget hun flere medier inn for Pressens Faglige Utvalg (PFU). Før kommune- og fylkestingsvalget i 2019 foretok NRK et forsøk på å manipulere et skolevalg, det ble sterkt kritisert av Gerhardsen, som hevdet at de som støttet forsøket ikke så forskjell på journalistisk og pedagogikk.
Anki Gerhardsen ble i april 2019 utnevnt til å delta i et utvalg, nedsatt av Norsk Presseforbund, som skal gjennomgå medienes omgang med kilder, ledet av Sven Egil Omdal, hvor også Eva Sannum og Simen Sætre deltar. Utvalget skal også se om det er behov for å endre Vær Varsom-plakaten (et sett selvpålagte etiske normer for trykt presse, radio, fjernsyn og nettpublikasjoner i Norge), og har vakt et stort engasjement i pressen. I 2019-2020 er Anki Gerhardsen medlem av Heddajuryen, den deler ut Heddaprisen, som Norsk teater- og orkesterforening står bak.
Grüne / Les Verts / La Verda / Verdi

Grüne / Les Verts / La Verda / Verdi (på fransk Parti écologiste suisse (PES), tysk Grüne Partei der Schweiz (GPS), italiensk I Verdi Partito ecologista svizzero (PES), retoromansk La Verda Partida ecologica svizra (PES)) er det femte største sveitsiske partiet, representert i Nasjonalrådet, og det største partiet som ikke er representert i Forbundsrådet. Partiet er organisert som en sammenslutning av grønne partier i de enkelte kantonene.

Historie

Det første grønne partiet i Sveits ble stiftet 1971 som et lokalparti i byen Neuchâtel. I 1979 ble Daniel Brélaz valgt til Det sveitsiske nasjonalrådet som verdens første grønne parlamentsmedlem. De følgende årene ble det dannet grønne partier mange steder.
I 1983 ble to grønne landssammenslutninger stiftet: I mai måned ble Føderasjonen av grønne partier i Sveits stiftet i Fribourg, og i juni måned dannet noen venstre-orienterte grupperinger Sveits' grønne alternative parti i Bern. I 1990 strandet et forsøk på slå sammen de to organisasjonene. Senere har noen medlemmer av de alternative partiet skiftet til Føderasjonen. I 1993 skiftet Føderasjonen navn til De grønne partiet i Sveits.
I 1986 ble for første gang to grønne medlemmer av en kantonregjering, innvalgt i Stenderrådet i Bern.
I 1987 ble Det grønne partiet i Sveits medlem av Det europeiske grønne partiet.
På 1990-tallet ble medlemmer av partiet ordførere, medlemmer av Høyesterett. I 1999 ble Verena Diener president for en kantonregjering.
I 2004 ble partiet splittet i kanton Zürich. Utbryterne dannet senere Det grønnliberale partiet som har deltatt i nasjonale valg siden 2007.
Qvisten Animation

Qvisten Animation AS er et norsk produksjonsselskap for animasjon. Studioet ble etablert i 1994 av Fredrik Kiøsterud og Ove Heiborg. I 1997 ble regissøren Rasmus A. Sivertsen medeier. Lokalene som Qvisten har vært i siden sin begynnelse ligger i Frimannsgate 20, like ved Oslo katedralskole og Vår Frelsers gravlund i Oslo. Qvisten har laget og lager animasjoner med teknikker som klassisk dukkeanimasjon ala. Wallace & Gromit, klassisk 2D animasjon som de gamle Disneyfilmene og 3D animasjon. Animasionsstudioet har produsert over 400 reklamefilmer flere animasjonsserier, langfilmer og musikkvideoer.
Hans Esben Gihle

Sangkarriere

Gihle begynte tidlig å synge, og ble med i sitt første kor som tenåring. Gihle medvirket også på flere utgivelser med gospelkoret Reflex på 90-tallet.
Gihle ga ut sitt første album i 1993, Big Beauty (sammen med Stein Johan Grieg Halvorsen). I 1997 fulgte han opp med albumet The Right Direction, som resulterte i to single-utgivelser «Put a little love in your Heart»/«Flow over me» og «For Always».

Oslo Gospel Choir

Gihle ble medlem av Oslo Gospel Choir (OGC) i 1994. Men det var først i 1998 at Gihle ble kjent for alvor, som en av flere solister på deres nyeste album.
Gihle, som synger tenor, er solist på hele to sanger på Oslo Gospel Choirs album Julenatt fra 1998): «Julekveldsvise» og «Jeg synger julekvad». Gihle har medvirket på mer enn åtte album med Oslo Gospel Choir.

Revyartist

I 2009 forsøkte han seg som revyartist i revyen "Tango for to" basert på Alf Prøysens skikkelser, med sambygdingene Inger Lise Rypdal og Viggo Sandvik, som gikk for fulle hus.
Gihle ble belønnet med en nominasjon til Komiprisen 2009 i kategorien årets gjennombrudd.
Gihle har også vært deltager i det populære musikk showet Beat for beat på NRK høsten 2003, sammen med Odd René Andersen, Lisa Nilsson og Torun Eriksen.
Gaya (øy)

Historie

I september 1882 etablerte North Borneo Chartered Company en bosetning i ei bukt på nordøstsiden av Gaya, hvor det fra før bodde om lag 300 innfødte. Det ble oppført residensbolig, skattekontor og politistasjon, sagofabrikk og skipsverft. På det meste var der 25 butikker på øya. Ved folketellingen i 1886 hadde Gaya 479 innbyggere.
Den 9. juli 1897 ble bosetningen på Gaya brent ned og ødelagt av frihetskjemperen Mat Salleh, noe som førte til at bosetningen, etter et forsøk på gjenoppbygning, ble forlatt. I 1898 ble det etablert en ny bosetning, Gantian, på nordsiden av Likasbukta på fastlandet. I 1899 ble Jesselton grunnlagt som en ny erstatning for Gantian og Gaya.

Naturvern og turisme

Gaya er dekket av tropisk skog, og den 1. mars 1923 ble øya etablert som Sabahs andre skogsreservat. I 1974 ble Tunku Abdul Rahman nasjonalpark etablert, som utgjør 90 prosent av Gaya, og de omkringliggende mindre øyene med havområdene rundt. Det er et senter for marinbiologisk forskning på øya.
Øya har 20 kilometer med stier, flere strender og lokaliteter som er godt egnet for dykking og snorkling. Der er tre turistkomplekser for opphold, rekreasjon og spa, mens tre andre resorter er foreslått bygd. Det er blitt satt opp en plan for å få utviklet øya for økende turisme. Det er fergeforbindelse til Gaya fra Jesselton Point i Kota Kinabalu.

Ulovlige bosetninger

Østsiden av Gaya er tilholdssted for rundt ti tusen innbyggere, i hovedsak illegale innvandrere fra Filippinene, som er bosatt i de tre landsbyene Kampung Gaya, Kampung Lok Urai og Kampung Kesuapan. Bosetningene har store søppel- og forurensningsproblemer, og der hersker dels lovløse tilstander.
Charlie's Angels (film)

Handling

Natalie (Cameron Diaz), Dylan (Drew Barrymore) og Alex (Lucy Liu) er tre svært forskjellige kvinner; Natalie er den sjenerte og ordentlige, Dylan er den litt mer tøffe og rufsete og glad i en god flørt, mens Alex er den snobbete og "perfekte". Men til sammen utgjør de den uslåelige trioen "Charlie's Angels", som utfører hemmelige oppdrag for en god sak til 20 i stil. De er ledet av den mystiske sjefen Charlie (som de aldri har sett), og med seg på laget har de den klumsete sidekicken Bosley (Bill Murray), som sørger for at englene har kontakt med Charlie. Når et par hevngjerrige folk, Eric Knox (Sam Rockwell) og Vivian Wood (Kelly Lynch), har skumle planer med firmaet "Red Star", tar de naturligvis saken.
Oslo Jazzfestival

Oslo Jazzfestival (etablert 1986) er et norsk arrangement, avholdt i august, med fokus på musikkformen jazz fremført på scener i Oslo.  
Forprosjektet (1984–85) var initiert av Aage Teigen.  Første festival (1986) hadde drøyt førti frivillige og arrangementet mottok 350 000 i pengestøtte fra Oslo kommune.  Musikken var i vesentlig grad tradisjonell jazz (dixieland, tradjazz, New Orleans-jazz o.l).  
Organisasjonen ble en stiftelse (1995) med Truls Helweg som styreleder (siden 1995) og fast tilsatt daglig leder (Aage Teigen), på et tidspunkt da budsjettet var over 5 Mkr.  Teigen ble i 2002 belønnet med Oslo bys kunstnerpris for sitt engasjement.
I 2006 ble det avholdt 70 konserter (av disse 15 gratis) med 450 musikere på 18 scener med rundt 70 000 bivånere.  Aage Teigen var da daglig leder for drøyt 200 frivillige, og musikken omfatter alle forgreninger av jazz.  Ny leder fra 2007 er Edvard Askeland.
Flussschifferkirche

Flussschifferkirche er en evangelisk kirke i Hamburg, som holder til i en ombygd pram. Til daglig ligger den i Binnenhafen ved Otto-Sill-Brücke og Kajen.

Historie

Prammen fra 1906 er 26 meter lang og 7 meter bred. Den ble ombygd til kirke i 1952, og innviet andre søndag i advent samme år. Inntil 2006 lå den i Billwerder Bucht ved Ausschläger Elbdeich i bydelen Rothenburgsort. Deretter fikk den plass ved kaien i Binnenhafen ved Otto-Sill-Brücke, i nærheten av U-Bahnhof Baumwall og Speicherstadt.
Fra 1961 til 2007 var Flussschifferkirche en selvstendig sognekirke. Fra 2003 til 2007 delte den pastorat med St. Katharinen. 
Drift av Flussschifferkirche og tilhørende pongtong koster ca. 70 000 euro i året. I desember 2006 ble det offentliggjort at driften ikke lengre var sikret som følge av økonomiske problemer i kirkekretsen Alt-Hamburg. Det økonomiske ansvaret ble derfor overtatt av en privat forening i 2007. Kirken er ikke lengre selvstendig sognekirke, men den har fortsatt gudstjenester, som nå ivaretas på frivillig basis av forskjellige prester.

Innredning og seilas

Kirken er innredet med et alter, en prekestol, en døpefont, et orgel og et klokketårn. Kirkens symbol er ankerkorset, en kombinasjon av et anker og det kristne korset. Foruten gudstjenester med opp til 130 personer blir kirken også brukt til vielser og dåp.
Den flytende kirken ligger ikke til kai hele tiden, men for riktig seilas har kirken barkassen «Johann Hinrich Wichern». Den er oppkalt etter grunnleggeren av sjelesorgen for sjømenn for elv- og kanalskipsfart i Hamburg. Sjømennene arbeider på Elben og med hjelp fra barkassen kan Flussschifferkirche nå ut til arbeidsplassene deres. På en typisk tur besøkes ca. 20 skip i Hamburgs havn. Det er med frivillige hjelpere og diakoner, som har med seg velkomstgaver i form av frukt, sjokolade og aviser. Ved behov har de også sosialt samvær.
I Hamburg har Flussschifferkirche ry for å være den eneste flytende kirke av sin art i Tyskland, til tross for at det finnes lignende institusjoner i Duisburg og Berlin.
Rettskrivinga av 1901

Rettskrivinga av 1901 var den første rettskrivingsendringa for landsmaal (nå nynorsk) etter at landsmaalet blei likestilt med rigsmaal (nå bokmål) i 1885. Tidligere hadde det ikke vært noen offisiell normal, men folk hadde sett på Ivar Aasens normal som ei rettesnor. 1901-rettskrivinga er ganske lite omfattende sammenlikna med andre rettskrivingsreformer, som den i 1917.

Bakgrunn

Landsmaalet hadde allerede vært i bruk i flere tiår, men det fantes inga rettskriving. Folk som Aasmund Olavsson Vinje, Arne Garborg og Olaus Fjørtoft hadde alle utvikla eigne varianter av Aasens normal, men etter at det i 1892 blei lov for elever å skrive landsmaal, blei det vanskelig å ikke ha en felles normal å forholde seg til. Dette førte til at kirke- og undervisningsdepartementet i 1898 satt ned ei nemnd for å gjøre noe med dette; denne bestod av Rasmus Flo, Arne Garborg og Marius Hægstad. Det oppstod imidlertid uenighet i nemnda, noe som endte med to forskjellige framlegg med Flo og Garborg på ene sida og Hægstad på andre sida.

Den endelige normalen

Hægstad gikk egentlig imot Flo og Garborg da de ville stryke r-en og bare ha e som sluttvokal i bestemt flertall av navnord, men godtok til slutt utjamning av sluttvokalen. Kirke- og undervisningsdepartementet valgte Hægstads framlegg som hovedform og lot midlandsnormalen være tillatt for elever, men denne forsvant stille ut av den offisielle rettskrivinga. Vedtaket var ikke særlig omstridd.
Norgesrekordhistorikk på 100 m bryst

Oversikt over utviklingen av norgesrekorder på 100 meter brystsvømming for både langbane (50 meter) og kortbane (25 meter).
Sist oppdatert: 24. juli 2013
Talentforvaltning

Talentforvaltning handler om å forutse en organisasjons behov for menneskelig kapital, for å deretter utvikle og implementere en plan som kan møte behovene. Feltet økte dramatisk i popularitet etter McKinseys forskning og påfølgende bok om The War for Talent. Talentforvaltning i denne sammenheng dreier seg ikke om jobben en manager gjør for underholdningsartister, idrettsutøvere, kunstnere, soloartister og band.
Det engelske begrepet "talent management" ble først tatt i bruk av McKinsey & Company i en studie som ble publisert i 1997. Sammenhengen mellom utvikling av menneskelige ressurser og en organisasjons effektivitet har imidlertid vært kjent siden 70-tallet.
Selskaper som jobber med talentforvaltning har en strategisk og gjennomntenkt tilnærming til å skaffe, tiltrekke, velge, lære opp, utvikle, beholde, forfremme og bevege medarbeidere gjennom organisasjonen. Forskning på området viser at selskaper som jobber systematisk med talentforvaltning får avkastning innen blant annet: økt omsetning, kundetilfredshet, kvalitet, produktivitet og reduserte kostnader.
Jordskjelvet på Java 2006

Jordskjelvet ved Java 2006 ble utløst klokka 05.54 lokal tid 27. mai 2006 (22.53 UTC 26. mai) i Indiahavet cirka 25 km sør-sørvest for byen Yogyakarta på det sentrale Java i Indonesia. Jakartas meteorologi- og geofysikkbyrå har anslått at episenteret var rundt 37 km sør for Yogyakarta, 33 km under havbunnen. Foreløpige beregninger har anslått jordskjelvets momentmagnitude til 6,2. Det er rapportert om over 5 800 drepte og over 20 000 skadde. Jordskjelvet forårsaket ingen tsunami.
Ifølge politiet er elektrisitet- og telefonlinjer i mange områder ute av bedrift. Flyplassen Yogyakarta Adisutjipto ble stengt, på en av terminalene brøt taket sammen. Landingsbanen ble skadet.
Det viktige hinduistiske tempelanlegget Prambanan ble skadet, mens det også verdenskjente buddhistiske tempelanlegget Borobudur, som ligger noe lenger vest i det berørte området, synes å ha kommet fra jordskjelvet uten noen skader.
Den aktive vulkanen Merapi ligger i det rammede område, og denne vulkanen hadde hatt en sterkere røykutvikling i den senere tid. Det meldes at denne aktiviteten ble mer intens etter jordskjelvet. Men vulkanens aktivitet og jordskjelvet trenger ikke å være direkte tilknyttet hverandre.
OpenWrt

OpenWrt er en kompakt Linuxdistribusjon utviklet for nettverkskomponenter, primært rutere. Operativsystemet brukes i en lang rekke kommersielle produkter, de fleste rettet  mot konsumentmarkedet. Hovedkomponentene ved siden av Linuxkjernen er util-linux, uClibc, musl og BusyBox. Alle komponenter i systemet er optimalisert for oppgaven - minimal størrelse, maksimal ytelse. 
Første versjon ble lansert i januar 2006. Versjon 15.05.1 ble lansert 16. mars 2016.
Collegium regium Stockholmense

Collegium regium Stockholmense, også kalt Academia stockholmensis, Collegium Stockholmense, Stockholmskollegiet, var en svensk høyskole med opprinnelig katolsk studieinnretning, lagt til det tidligere Gråbrödraklostret på Riddarholmen i Stockholm, grunnlagt i 1576 av kong Johan III.
Da det i år 1580 oppløste Uppsala universitet ble gjenopprettet i 1593, ble Stockholmskollegiets professorer flyttet over dit, og kollegiet forfalt og ble stengt igjen.

Historie

Utdannelsesanstalten hadde fremst teologisk innretning, med skiftende opprinnelig katolsk karakter til så en mer protestantisk.

Katolsk høyskole

Høyskolen ble grunnlagt av kong Johan III i 1576 og hadde sine lokaler innen det tidligere Gråbrödraklostret på Riddarholmen. Kollegiet ble til å begynne med ledet av jesuittiske lærere, blant annet Laurentius Nicolai Norvegus, og var til år 1583 nesten utelukkende en utdannelsesanstalt for unge katolske og reformkatolske prester, som ble kalt dit av kongen og ble understøttet av ham. Undervisning skjedde for oppimot cirka 300 personer.

Protestantisk undervisning

Under 1580-tallet ble utdannelsens karakter endret. Årene 1583 til 1587 ble det ansatt seks protestantiske lærere ved skolen, blant annet i gresk og fysikk. Deriblant var Ericus Jacobi Skinnerus, Nicolaus Olai Bothniensis og den senere erkebiskopen Petrus Kenicius, som var professor og underviste i dialektikk.

Oppløsning

Arbeidet ble imidlertid gradvis mer og mer lammet på grunn av usikkerhet om det økonomiske og på grunn av de forfølgelser som rammet lærerne for deres vegring mot å anta liturgien under den liturgiske strid. Til slutt, da det i år 1580 oppløste Uppsala universitet ble gjenopprettet i år 1593, ble Stockholmskollegiets professorer flyttet dit, og kollegiet forfalt.
Police Quest

Spill

De første tre ble produsert av Jim Walls og handlet om politimannen Sonny Bonds, en erfaren politimann i byen «Lytton».

Fra 1987 til 1991

I det første spillet, Police Quest: In Pursuit of the Death Angel fra 1987 (gjenutgitt med ny grafikk i 1992), begynner Sonny Bonds i trafikkpolitiet, men en etterforskning av en bilulykke, leder han inn i både en narkotikasak og noe som viser seg å være en drapssak. Spillet legger stor vekt på korrekt prosedyre, og utfordrer spilleren som må finne rett fremgangsmåte.
I det neste spillet Police Quest II: The Vengeance fra 1988 er Sonny Bonds blitt drapsetterforsker, og må beskytte kjæresten sin mens han igjen må spore opp "The Death Angel" som har rømt fra fengselet han ble satt i etter pågripelsen i Police Quest I. Spill nummer to er enda mer opptatt av korrekt prosedyre, og man må også vedlikeholde våpenet sitt for å unngå at det feiler i farlige situasjoner.
I Police Quest III: The Kindred fra 1991 blir Sonny gift, men må håndtere et narkotikakartell som opererer i Lytton samt rykter om en satanistisk kult. Sonny må håndtere en kollega med u-etiske tilbørligheter, og må finne mønstre i kriminaliteten som begås for å komme videre. Dette spillet brukte bare mus slik at man ikke lenger måtte skrive inn hva Sonny skulle gjøre og si. Jim Walls forlot Sierra før spillet var ferdig.

Fra 1991 til 1998

Daryl Gates overtok serien og kom med Police Quest: Open Season (1993), der en ny rollefigur John Carey var drapsetterforsker i Los Angeles i California. Careys venn blir drept, og han må spore opp morderen. Spillet var for et mer voksent publikum, og hat-kriminalitet, ny-nazisme, vold og narkotikamisbruk var elementer i spillet.
I 1995 kom Police Quest: SWAT. Dette spillet brukte forhåndsinnspilte filmsekvenser, og trengte 4 CD-er for å få med all informasjonen. Spillet var ikke et eventyrspill, men forsøkte å være realistisk - noe som ikke ble ansett som en suksess.
Police Quest: SWAT 2 kom i 1998, og der kunne man velge å lede politiets spesialtropp eller du kan lede en paramilitær gruppe som vil "frigjøre" folket fra regjeringens tyrrani. Spillet var et sanntids-strategispill med kun få elementer av oppgaveløsing, og den klareste referansen til tidligere spill var at Sonny Bonds kan rekrutteres til laget.

Fra 1998 til 2006

SWAT 3: Close Quarters Battle kom i 1999, da med Tammy Dargan ved roret, og med Daryl Gates som konsulent. Dette spillet var et taktisk skytespill basert på en ny motor.
SWAT 4 kom i 2005 og ble utviklet av Irrational Games. Spillet var også et taktisk skytespill, men SWAT4 ble laget med enda en ny motor, denne gang Unreal Engine 2. I 2006 kom utvidelsen SWAT 4: The Stetchkov Syndicate. SWAT 4 fikk gode kritikker , men ble det siste i serien.

Gjenoppliving av serien

I juli 2013 forsøkte Jim Walls å gjennopplive serien med Precinct på Kickstarter. Målet var å samle 500000 dollar, men i august ble prosjektet avsluttet da 1870 personer hadde gitt 85756 dollar.
I august 2014 gjenopplivet Activision Sierra Entertainment varemerket som eier rettighetene til serien.
Skyting under Middelhavslekene 1955

Skyting under Middelhavslekene 1955. Skyting var en av flere sporter under de andre Middelhavslekene som ble arrangert i Barcelona i Spania i perioden 15. til 25. juli 1955. Det ble konkurrert i ni øvelser i skyting, kun for menn, åtte individuelle og en lagkonkurranse.  Frankrike ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Italia som også vant fire gull.
National Aviation Hall of Fame

National Aviation Hall of Fame er et æresgalleri for luftfart, tilknyttet National Museum of the United States Air Force ved Wright-Patterson Air Force Base i Dayton i Ohio. Æresgalleriet er åpent for publikum.
Æresgalleriet skal hedre personer som har gjort en innsats for amerikansk luftfart. Siden den første innvelgelsen i 1962 har over 200 personer blitt hedret.
To av de innvalgte, Bernt Balchen (1973) og Carl Ben Eielson (1985), er av norsk avstamning.
Mimosaperdopsis

Utseende

En middelsstor, avlang, sylindrisk, brunspraglete trebukk. Antennene er nokså kraftig og litt kortere enn kroppen. Pronotum er rektangulært uten tenner på sidene, litt bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede, med et litt vagt, bredt, lysere tverrbånd.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia (South Australia).
Bojana Popović

Karriere

Bojana Popović startet karrieren som 10-åring i Nis – daværende Jugoslavia. Hun startet som venstre kantspiller, men skiftet etterhvert til bakspiller pga problemer med vridning av ryggen under spillet. Mange ser på Popović som verdens beste spiller, men kåringen av Verdens beste håndballspiller 2006 foregikk uten Popović blant de nominerte. Hennes daværende trener i Slagelse DT, Anja Andersen, gjorde sitt beste for å rekruttere stemmer på Bojana siden man kunne sende inn stemmer på spillere som ikke var på listen over nominerte.
Bojana Popović har godt blikk for hvordan man bør spille, ofte har hun 6-12 «assists» og er toppscorer i kampene. Dette fordi at hvis ikke forsvarer kommer ut, skyter hun og hvis de kommer ut kommer det målgivende/assists fra henne da det blir stående en medspiller ledig. Derfor ser mange på henne som verdens beste håndballspiller. Bojana har vært siden 2004 ansett for å være verdens beste håndballspiller, men har aldri blitt kåret til det. Mange regner Bojana for å være kanskje tidenes beste håndballspiller. 
Hun skiftet i august 2007 til det montenegrinske landslag uten fare for å få en lang karanteneperiode da Serbia og Montenegro er blitt to adskilte land.
Den 20. februar 2009 skadet Bojana korsbåndet, men kom tilbake i oktober samme året. Hun ble nok en gang den mest effektive spilleren i dansk liga selv om hun måtte stå over de fem første seriekampene på grunn av korsbåndskaden. I sesong 2010 har Bojana scoret 111 mål på 17 seriekamper i Danmark.  I 2010 gikk hun til ŽRK Budućnost Podgorica. Bojana la opp etter OL-finalen i London. OL finalen med Bojanas siste kamp på toppnivå før hun la opp. Hun vant OL-sølv med Montenegro.