google/wiki40b huggingface dataset:
Strontium

Historie

Strontium har fått navnet sitt fra mineralet strontianitt som igjen er oppkalt etter landsbyen Strontian på den skotske vestkysten. Det var i blygruvene her at mineralet ble funnet første gang i 1787. I 1790 la den irske kjemikeren Adair Crawford merke til at mineralet var annerledes enn andre bariummineraler. Han konkluderte med at det måtte inneholde et hittil ukjent grunnstoff. Grunnstoffet ble oppdaget i 1798 av den skotske kjemikeren Thomas Charles Hope i Edinburgh, og metallisk strontium ble første gang isolert av Sir Humphry Davy i 1808 ved hjelp av elektrolyse.
10. oktober 1957 var Strontiumisotopene ⁸⁹Sr og ⁹⁰Sr blant de radioaktive stoffene som ble sluppet ut ved brannen i Windscalereaktoren i Cumbria, England (der Sellafield-anlegget ligger i dag).

Egenskaper

Strontium er et sølvhvitt jordalkalimetall som er mykere og mer reaktivt i vann enn kalsium. Strontium brenner i luft med dannelse av strontiumoksid og strontiumnitrat, men siden det ikke reagerer med nitrogen i temperaturer under 380°C er det bare oksidet som dannes ved romtemperatur.
Rent strontium oksiderer raskt i luft og får et gulaktig oksidsjikt. Det oppbevares derfor i parafin eller edelgass-atmosfære. Fint strontiumpulver vil selvantenne i luft. Strontiumsalter gir rødfarge hvis de brennes, og dette blir utnyttet i pyrotekniske produkter.

Isotoper

Naturlig forekommende strontium består av 4 stabile isotoper: ⁸⁴Sr (0,56%), ⁸⁶Sr (9,86%), ⁸⁷Sr (7%) og ⁸⁸Sr (82,58%). I tillegg er 29 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er ⁹⁰Sr med halveringstid 28,79 år, ⁸⁵Sr med halveringstid 64,84 døgn, ⁸⁹Sr med halveringstid 50,53 døgn, ⁸²Sr med halveringstid 25,55 døgn og ⁸³Sr med halveringstid 1,35 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 10 timer, og de fleste kortere enn 1 time.
CAS-nummer: 7440-24-6

Forekomst

På grunn av sin ekstreme reaktivitet i luft forekommer ikke strontium naturlig i ren form, men finnes i kjemiske forbindelser med andre stoffer. Det er det 15. vanligste stoffet på Jorden og finnes hovedsakelig i karbonatmineralet strontianitt (SrCO₃) og sulfatmineralet celestin (SrSO₄). De mest drivverdige forekomstene finnes som celestin.
Det ble i 2007 produsert 600 000 tonn strontium på verdensbasis. Spania var den største produsenten (200 000 tonn) fulgt av Kina (190 000 tonn) og Mexico (125 000 tonn). Verdens utvinnbare strontium-reserver anslås til 6,8 millioner tonn.

Anvendelse

Ulike strontiumsalter brukes som rødt fargestoff i fyrverkeri. Strontiumkarbonat brukes mye i keramikk. Strontium brukes også som tilsetning i glasset i billedrør. Strontiumtitanat-krystaller (SrTiO₃) har større lysbrytningsindeks enn diamant, men siden det ikke er på langt nær så hardt, er bruken begrenset.
Newtons vugge

Newtons vugge er en innretning som viser hvordan bevegelsesmengde bevares og overføres i et system med liten friksjon. Den er konstruert av en rekke pendler (oftest fem) som henger tett inntil hverandre. Hver pendel er kuleformet, og festet til rammen ved to like lange tråder. Alle trådene må være like lange for at pendelkulene skal være i balanse, og måten kulene er hengt opp på sikrer at alle pendelbevegelsene vil skje i samme plan. 
Ved å løfte en av de ytterste kulene og slippe den ned mot den neste, vil man kunne se at denne kulens bevegelsesenergi overføres gjennom alle kulene til den ytterste kulen på motsatt side. Denne vil da svinge opp til (nesten) samme høyde som den første ble sluppet fra, og når kulen pendler ned igjen gjentas bevegelsen i motsatt retning. De midterste kulene beveger seg ikke, ettersom bevegelsesenergien de blir tilført overføres direkte til neste kule. På grunn av luftmotstand og annen friksjon, vil bevegelsen langsomt dø ut.
En lignende innretning er en rund skive med et rullespor langs ytterkanten. I sporet ligger et antall like stålkuler. Skiva ligger litt på skrå og alle kulene vil samle seg i den nedre kanten. Dersom en av kulene slippes fra det høyeste punktet, vil den trille ned og treffe rekken av kuler. Kulene bli liggende stille mens den siste slås ut. Denne triller over toppen og prosessen gjentar seg. På grunn av friksjonskrefter vil imidlertid kula ikke nå over toppen.  Skiva monteres på en motor som meget langsom dreier denne rundt. Denne langsomme dreiebevegelsen er ikke synlig og tilfører den rullende kula nok energi til at den når over toppen. En har da et system som øyensynlig beveger seg evig – en perpetuum mobile. Dreiebevegelsen kan bare observeres ved at skivas laveste punkt flytter seg over tid.
Utrop TV

Utrop TV er den første norske TV-kanalen som hovedsakelig fokuserer på flerkulturalisme. I forbindelse med femårsmarkeringen av nettportalen Utrop.no, ble Utrop TV lansert 24. oktober 2006.
Hyposerica

Utseende

Små til middelsstore, bredt ovale, blanke, mørkbrune til svarte oldenborrer.

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse

De fleste av artene lever på Madagaskar, men slekten finnes også på Mauritius og Réunion.
P•U•L•S•E

Volkswagen Golf

I forbindelse med turneen lanserte sponsoren Volkswagen en Golf Pink Floyd-utgave. Dette var en modifisert standardutgave av deres 1995-modell Golf, med et oppgradert lydavspillings-anlegg og spesiallakert med et Pink Floyd-emblem på baksiden.
André Pinto

André Pinto (født i 1538 i Porto i Portugal, død 1588 i Macao i Kina) var en kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han ble sendt til Det fjerne østen, og ankom til Malacca i 1562. Den 28. august 1563 kom han som skolastiker med Diego Pereiras sendeferd til Macao sammen med sine medbrødre Francisco Pérez og Manuel Teixeira. I slutten av november 1564 var det mulig for ham å foreta et kort besøk i Kanton. Han ble presteviet senere. I 1581 ledsaget han pater Michele Ruggieri under hans korte besøk i Kanton. Han døde i Macao i 1588, der han i fire år hadde prokuratoransvar for misjonene i Ostindia og Japan.
Anestølen

Anestølen (450 moh.) ligger i Sogndalsdalen, ca. 20 km fra Sogndal sentrum. Stølen representerer norsk seterkultur med geiter og er en av få gjenværende støler i daglig drift i sommerhalvåret. Ca 500 geiter sendes til Anestølen om sommeren. Det var her Margrethe Munthe skrev den kjente visa Å, jeg vet en seter. 
Stølen er utgangspunkt for fotturer til Fjærland. Det er strøm på stølen og bilveg (bomveg) helt fram, noe som gjør at melken kan leveres til sentralt ysteri.
Fra 1990 til 2015 var det åpen besøksgård med salg av stølsmat og lokalprodusert geitost. I starten var det flere damer fra geitegårdene i Sogndalsdalen som drev turismen. Etterhvert drev Jorlaug Husum alene, med hjelp fra avløsere. Fra sommeren 2016 har det ikke vært kommersiell drift. Man kan likevel få kjøpt geitost på Selseng Gardsysteri etter turen til støls. Selseng ligger ca. 3 km fra Anestølen.
Hornpingvin

Beskrivelse

Hornpingvinen er sort på oversiden og hvit på undersiden. Hodet er sort og nebbet, som er skilt fra fjærene med ei tynn stripe av blåhvit hud, orasjegult. Arten er navngitt etter de karakteristiske toppfjærene, som vokser i en oppovervendt bue fra roten av nebbet og opp i pannen på fuglen, der de distinkte lange, gule fjærene danner to hornlignede børster (opptil 6 cm lange) av silkemyke fjær over hvert øye. Som hos andre pingviner, er vingene omdannet til luffelignende svømmeredskaper som fuglene bruker til å skape framdrift med under dykking. Føttene er blekrosa og har svømmehud.
Hornpingvinen blir omkring 4–6 kg tung og cirka 60–65 cm høy. Det er liten forskjell mellom kjønnene, men hannen blir marginalt større. Han har også noe lenger nebb og vinger enn hunnen.

Utbredelse

Hornpingvinen er endemisk for New Zealand og hekker primært på Bountyøyene og Antipodeøyene, som ligger henholdsvis 700 og 870 km sørøst for Sørøya. I begrenset omfang hekker også noen par på Aucklandøyene og Campbelløyene.
Utenom hekkesesongen kan arten tidvis også finnes på Antarktika og Falklandsøyene, samt i Argentina og Australia.
Totalbestanden er estimert til cirka 130 000–140 000 voksne individer, basert på en hekkebestand på cirka 26 000 par på Bountyøyene og cirka 41 000 par på Antipodeøyene.
Arten står oppført på IUCNs rødliste som sterkt truet (EN), fordi bestanden i senere år har blitt sterkt redusert. Man vet lite om årsakene, men de tilskrives marine faktorer.

Atferd

Hornpingvinen hekker i store, tette kolonier som teller flere tusen par. Fuglene ankommer koloniene i september og starter eggleggingen i oktober/november. Redene bygges i grunne fordypninger på bakken, som steinsettes og av og til fôres med gress. Inkubasjonstiden varer i cirka 35 dager, og ungfuglene forlater redet når de er omkring 70 dager gamle. Man vet lite om disse fuglene i tidsrommet utenom hekkesesongen.
Praktisk yrkesteori

Kritikk av den praktiske yrkesteorien

Søndenå (2004) drøfter om det blir et problem hvis alle praktiske yrkesteorier blir oppfattet som likeverdige eller likeverdige (Søndenå 2004:16). Man risikerer da å kunne ende opp med en refleksjonsliberalisme uten krav til faglig innhold (Søndenå 2004:12).
Aleksandr Kokorin

Landslaget

11. november 2011 fikk han sin første landskamp for Russland.
Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina.
Han ble tatt ut i Russlands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Lophorrhina heinkeli

Utbredelse

Arten lever på São Tomé og Príncipe.
Verdensmesterskapsrekorder i sprint på skøyter

Verdensmesterskapsrekorder i sprint på skøyter er en oversikt over nåværende og tidligere mesterskapsrekorder for Verdensmesterskapet i sprint på skøyter siden starten med ISU Sprint-mesterskap i 1970 og 1971 samt alle Sprint-VM siden 1972.
Ancognatha falsa

Utseende

En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, rødbrun hornbille. Hver dekkvinge én avlang, svart flekk på "skuldrene", og én flekk nær midten, ofte også en flekk nær vingespissen. Pronotum er litt mørkere rødlig enn dekkvingene. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, som vanlig hos Cyclocephalini kan hannen kjennes på at den har utvidete forføtter og særlig påfallende store klør på forbeina. Undersiden er tett kledt med korte, bleke hår. Hodet er svart og har en rundet "snute" med markert rand. Beina er mørke.

Levevis

De fleste av artene lever i høyereliggende områder. De kommer gjerne til lys om natten. Forøvrig er lite kjent om biologien deres.

Utbredelse

Arten lever i Mellom-Amerika.
Lisensforsikring

Lisensforsikring er forsikring mot økonomisk tap dersom en mister lisensen som er påkrevet for å utføre yrket sitt. Lisensforsikring er vanlig innen blant annet sjøfarts-, luftfarts- og offshorenæringene, hvor det kreves helseattest eller legeerklæring for yrkesutøvere.
Forsikringen kan gi en engangserstatning til yrkesutøvere når han/hun på grunn av sykdom, ulykkesskade eller annen form for medisinsk tilstand mister lisensen eller nektes fornyelse av lisensen.
Formålet med forsikringen er å gi yrkesutøvere økonomisk trygghet i situasjonen som oppstår dersom de, på grunn av særlige lisensvilkår, mister arbeidet.
Berengar av Tours

Bakgrunn

Han studerte under biskop Fulbert ved domskolen i Chartres, en skole velkjent i samtiden. Ved studiet av klassikerne oppnådde han et friere syn på flere ting og også en dialektisk skolering som han brukte i sin bedømmelse av de overleverte teologiske læresetninger. I samtiden ble han dessuten berømt for sin innsikt i legevitenskapen og for sine betydelige evner som dikter.
I 1040 ble han domherre ved domkirken i Tours og erkediakon i Angers, der han eide store gods. På grunn av sin vinnende personlighet og sin lærdom ble Berengar årsaken til at domskolen i Tours fikk et stort ry, som kun den normanniske klosterskole i Bec kunne måle seg med.

Teologi

Hans selvstendige oppfattelse av flere ting vakte ganske visst geistlighetens oppmerksomhet, men det var hans uttalelser om nattverden som brakte ham på kant med myndighetene. Han hadde nemlig kommet til  at transsubstantiasjonslæren var utviklet av «en ikke meget klarttenkende munk (Radbertus) i Karl den skalledes dager».
Berengar av Tours forstod med uttrykket «substan» noe tinglig (fysisk). Og med det som grunnforståelse mente han at transsubstantiasjonskæren måtte stå i motsetning til fornuften, den eldre kirkelære, og med Skriften. Selv stor gan for en symbolsk-spiitualiserende eukaristisk lære. Han mente at brød og vin forblir brød og vin hva angår substansen - når Kristus er realpresent så er dette utelukkende i en åndelig forstand; Kristus er ikke fysisk-tinglig til stede. Ved studiet av kirkefedrene hadde han fått den overbevisning at nattverden er en åndelig nytelse, et tegn eller et pant på frelsen ved Kristi død. Det skrev han i 1049 om i et brev til Lanfranc, forstanderen for klosterskolen i Bec. Han fremla brevet på påskesynoden i Roma i 1050, der det ble fordømt. 
Berengar ble innstevnet til synoden i Vercelli samme år, men på veien det blev han fengslet av kong Henrik I av Frankrike, og synoden dømte ham i hans fravær.
Berengar lot seg imidlertid ikke skremme, heller ikke da man beskyldte ham for å nære kjetterske meninger om barnedåpen og ekteskapet. I 1059 ble han stevnet til Roma, hvor en synode tvang ham til å tilbakekalle sin nattverdslære, men etter sin hjemkomst fremsatte han den på ny og kalte paven (Nikolas II) for et null og sine motstandere dumrianer. Striden ble mer og mer heftig, inntil han på påskesynoden i Roma 1079 atter lot seg tvinge til å tilbakekalle sin oppfatning. 
Sine siste år levde han på øya Saint-Cosme ved Tours, hvor han ble æret nesten som en helgen og stadig uten å ha skiftet mening.

Rescriptum contra Lanfrancum

Berengar av Tours' avhandling Rescriptum contra Lanfrancum (tidligere kjent som De sacra coena) har overlevd bare som ett overlevert dokument, som ligger i  Herzog August Bibliothek i Wolfenbüttel, der det ble oppdaget i 1770 av Gotthold Ephraim Lessing.
Leningradskijstasjonen

Leningradstasjonen eller Leningradskijstasjonen (russisk: Ленинградский вокзал, Leningradskij vokzal) er den eldste av Moskvas ni store jernbanestasjoner. Fra stasjonen går togforbindelser mot nordvest, fremst St. Petersburg og videre mot Estland og Finland. Stasjonen ble bygget mellom 1844 og 1851, som sørlig terminal for Nikolajbanen.
Leningradskij ligger ved Komsomolskaja-torget, der også de to jernbanestasjonene Jaroslavskij og Kazanskij ligger, likesom tunnelbanestasjonen Komsomolskaja-Koltsevaja.
Absolute Music 15

Absolute Music 15 er det 15. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt i 1995.
Emma Kirkby

Liv og virke

Emma Kirkbys far, Geoffrey John Kirkby, var offiser i Royal Navy og hun gikk på Hanford School og Sherborne School for Girls i Dorset. Hun studerte klassisk filologi fra Somerville College i Oxford fra 1968 og tok samtidig sangundervisning hos Jessica Cash.
Deretter arbeidet hun som lærer og sang som amatør i kor og små ensembler, eksempelvis det kjente kammerkoret Schola Cantorum of Oxford. Hun følte seg tidlig mest hjemme i renessanse- og barokkmusikkrepertoaret.
I 1971 ble hun medlem av Taverner Choir og i 1973 begynte sin lange forbindelse med Anthony Rooleys Consort of Musicke.
Kirkby holdt sin debutkonsert i London 1974 og spesialiserte seg på  historisk oppføringspraksis. Hun spilte inn musikk med Taverner Choir og  Academy of Ancient Music på en tid det ikke var vanlig at sopraner tilpasset stemmen tidsriktige instrumenter, og måtte derfor finne sin egen tilnærming. Til dette hadde hun stor hjelp av Jessica Cash i London og av ensembleledere, sangkolleger og instrumentalister som hun samarbeidet med gjennom årene.
Kirkby har bygd langvarige relasjoner med flere kammerensembler og orkestre, spesielt  London Baroque, Orchestra of the Age of Enlightenment, Freiburger Barockorchester, L’Orfeo, og etterhvert med nyere grupper som Palladian Ensemble og Florilegium. Hun har undervist ved Dartington International Summer School og Guildhall School of Music & Drama i mange år.
I 2007 adlet dronning Elisabeth henne med Dame Commander of the Order of the British Empire.

Stemme

Emma Kirkbys stemme er uvanlig ren og krystallklar. Foredraget er naturlig med minimal vibrato og en livlig koloratur, og med en følelse for ordene som er en modell for mange spesialister i renessanse- og barokkrepertoaret.
Brent Smith

Personlig liv

Smith har en sønn, Lyric Santana Smith, med kona Ashley Smith. Han og hans familie bor nær Orlando i Florida. 
Brent har tidligere vært avhengig av stoffer som kokain og oxycontin, men har holdt seg borte fra det den siste tiden. Sønnens fødsel fikk han bort fra stoffene.
Ringerud (Viker)

Ringerud (gnr. 298 i Ringerike, tidligere gnr. 28 i Ådal) er et gårdsbruk i Vestre Ådal som omfatter cirka 12000 da, hvorav cirka 4500 da er produktiv mark. Cirka 120 da er dyrket mark. Til gården ligger også Ringerudseter, som har et cirka 300 m langt skitrekk som er operativt når snøforholdene tillater det. På Ringerudkollen (ca. 718 moh.) i Ådalsfjellene finnes det dessuten rampe for paragliding og hanggliding. Gårdsanlegget ligger ved foten av denne kollen, i lia ovenfor Sperillen.
Gården driver dessuten med skogbruk, eggproduksjon og hytteutvikling. Den nevnes i skriftlige kilder fra 1595 og framover, og den har vært i familiens eie siden 1695. Et sagn hevder at gården er oppkalt etter kongshunden til kong Ring, som skal ha bodd der, men det er neppe sant. Derimot er den trolig oppkalt etter Ringerudkollen, som i tidligere tiden skal ha hatt navnet Ringen. I nærheten ligger også en avfolket plass som ble kalt Ringelien eller Ringelia.
Infanteriangrepsmerket

Historie

Infanteriangrepsmerket (IAB) ble designet av C.E. Junker (Berlin), og ble innstiftet 20. desember 1939 av generaloberst von Brauchitsch.

Versjoner

Merket var sølvfarget og ble utdelt til infanterister som deltok i strid og oppfylte kravene for å bli tildelt merket. 1. juni 1940 ble en ny versjon av merket godkjent. Dette var infanteriangrepsmerket i bronse. Kravene til merket var de samme, men denne nye typen ble kun utdelt til motorisert infanteri, kontra sølvmerket som ble utdelt til vanlige infanterister.

Design

IAB-merket er ovalt formet som en ring av ekeløv. Nederst på merket er en sløyfe festet rundt ekeløvene. Øverst er den tyske ørnen med hakekorset i klørne. Under ørnen er en tysk rifle, Karabiner 98k, som går på skrått over merket. Merket festes med en nål som er montert på baksiden. IAB måler 46 mm på tvers og er ørlite buet i utformingen. Pga det store antallet produsenter er det ikke uvanlig med små forskjeller på merkene.

Bæring

Merket ble festet på venstre jakkelomme. De fleste merkene er uten produsentmerking, men det er ikke uvanlig med produsentenstempel. Soldaten fikk også nedtegnet at han hadde gjort seg fortjent til merket i vernepliktsboken (Soldbuch).

Utdeling

Begge utgavene (sølv og bronse) utdelt for deltakelse i strid. Sjefen for regimentet godkjente soldater som skulle motta merket. Sammen med merket fikk de et utdelingsdokument (urkunde). Merket kom som oftest i en liten brun konvolutt med påskriften "Infanteri-Sturmabzeichen".

Kriterier

Merket ble utdelt til såvel menige soldater som offiserer.
Chobe nasjonalpark

Chobe nasjonalpark er en nasjonalpark i det nordlige Botswana med den største konsentrasjon ville dyr på det afrikanske kontinentet. Parken er i størrelse den tredje største i landet, etter Central Kalahari viltreservat og Gemsbok nasjonalpark, og er den mest allsidige. Parken er også landets første nasjonalpark.
Grunnkretser i Nesset kommune

Grunnkretser i Nesset kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Nesset kommune, Møre og Romsdal, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Styrkebeskyttelse

Styrkebeskyttelse (engelsk: force protection) er et uttrykk som opprinnelig kommer fra USAs forsvar. Det defineres som tiltak og midler som nyttes for å redusere
sårbarheten til eget personell, infrastruktur, materiell, operasjoner og aktiviteter for å sikre egen handlefrihet og operativ effektivitet.
Styrkebeskyttelse inkluderer ikke tiltak for beskyttelse mot uhell eller sykdom.

Norske styrkebeskyttelsesavdelinger

Baseforsvarsskvadronen i 132 Luftving på Ørland flystasjon, med to baseforsvarsstridsgrupper, utdanner soldater innen styrkebeskyttelse.
Fra 1. januar 2020 overtar Luftforsvaret baseforsvaret på Evenes flystasjon fra Sjøforsvaret som har vaktholdet i dag.
Policía Federal Ministerial

Policía Federal Ministerial er en meksikansk føderal politietat som skal bekjempe organisert kriminalitet og korrupsjon. Etaten har sin historie tilbake til Policía Judicial Federal, det føderale kriminalpolitiet i Mexico som i 2001 ble omorganisert til Agencia Federal de Investigación og i 2009 til sin nåværende struktur.
Etaten har sitt hovedkontor i Mexico by.
Wimbledon-turneringen 2015

Wimbledon-turneringen 2015, den 129. Wimbledon-turneringen, ble arrangert på All England Lawn Tennis and Croquet Clubs gressbaner i Wimbledon i London i perioden 29. juni til 12. juli 2015.
Nordre Nordmøre Billag

Nordre Nordmøre Billag A/S (NNB) var et rutebilselskap med ruteområde i dagens Aure kommune. NNB har historie fra 1956 og ut 1986.

Historie

Da NNB ble stiftet var det tre kommuner i ruteområdet på Ytre Nordmøre, Tustna, Aure og Stemshaug. Ved oppstart overtok NNB noen ruter som hadde vært drevet 2-3 år på Tustna. Hemne og Vinje Billag hadde også hatt ruter i Aure kommue, men NNB fikk etter hvert konsesjon for alle rutene i dette ruteområdet. I 1956 var veinett i regionen svært dårlig utbygd og det var lite med ferjeruter. Transporten var basert på båt. På dette tidspunktet stod distriktet overfor en omfattende omlegging fra sjøverts- til landverts trafikk. I tidlig fase hadde NNB trafikk på tre mindre området som ikke var bundet sammen med vei.
Det ble fortgang i utbygging av veier og ferjeruter de kommende årene, og NNB fikk gradvis bygd ut et rutenett av person- og godsruter fra alle deler av distriktet til og fra Kristiansund, og det ble opprettet godsrute direkte til Trondheim.
NNB ble ikke trukket inn i sammenslutningene i rutebilbransjen på 1970-tallet fordi ruteområdet var så atskilt. Men 1. januar 1987 ble NNB fusjonert med Kristiansund-Frei Billag og Smøla Billag, og det nye selskapet fikk navnet Nordmøre Trafikkselskap (NTS).