Næringshager

Næringshagene i Norge er institusjoner som tilbyr samlokalisering av bedrifter med spesialisert kompetanse i næringssvake områder.
Næringshagene i Norge består av 47 små forretningssenter over hele landet, hvor oppstartsbedrifter er samlokalisert. Næringshagene er et nasjonalt programkonsept, startet i 1998, eid og delvis finansiert av kommunal- og regionaldepartementet. Hovedmålet med næringshageprogrammet er å bidra til innovasjon, utviklingsrom i allerede eksisterende bedrifter og oppstart av nye bedrifter, med fokus på distriktene rundt om i landet. Filosofien er at samlokalisering skal fremme samarbeid, utvikling og vekst. Næringshagene har også hatt et sterkt fokus på å gi muligheter til morgendagens talenter - den unge generasjonen. Som medlem av næringshagene får oppstartsbedriftene tilgang til et faglig og sosialt nettverk og fellesskap, samt kompetanse.

Ideen bak næringshagemiljøet

Begrepet næringshage, eller bedriftsklynge, ble introdusert av den populære professoren Michael E. Porter i The competitive Advantage og Nations (1990). Begrepet bedriftsklynge har siden blitt et veldig viktig fokus for mange nasjonale regjeringer. Målet med en slik bedriftsklynge er å skape innovasjon og faglig utvikling til næringsmiljøet der hvor den etableres, samt å effektivisere produksjonen i bedriftene innad i bedriftsklyngen, ved å skape innovasjon og stimulering til nyetableringer. Særlig viktigheten av det sosiale rundt de faglige miljøene legges til grunn for å skape rammer for innovasjon og vekst. Bedriftsklyngen er med andre ord en geografisk lokalitet hvor det er samlet tilstrekkelig med ressurser og kompetanse til å gi bedriftene en nøkkelposisjon i sin økonomiske aktivitet.

Politisk forankring

I Norge står Kommunal- og regionaldepartementet (KRD) og fylkeskommunen i fellesskap som eiere av næringshageprogrammet fra oppstart. Hensikten med dette er at fylkeskommunen får et større ansvar for den videre utviklingen av næringshagene, mens SIVA er den nasjonale programoperatøren for næringshageprogrammet og vil dermed ha det operative overordnede ansvar for oppfølging av programmet. Næringshageprogrammet har gått over to programperioder siden oppstart i 1998. Det første programmet hadde særlig fokus på den fysiske samlokaliseringen, mens det andre programmet fra 2006 har mer fokus på utviklings og nyskapingsaktiviteter rettet mot bedriftene i eller tilknyttet samlokaliseringsmiljøet.

Organisasjonsstruktur, medlemsbedrifter og tilknyttede avdelinger

Næringshagene i Norge består i dag av 47 små forretningssenter spredt over hele landet, med totalt 1000 medlemsbedrifter. Begrepet Næringshage er en fellesbetegnelse for institusjoner som tilbyr samlokalisering av bedrifter med spesialisert kompetanse i næringssvake områder (Kommunal- og regionaldepartementet, ukjent årstall). Av denne grunn går flere av forretningssentrene under andre navn enn «Næringshage AS» - her finnes det både kunnskapspark, ressurssenter, og så videre.
Næringshagemiljøet er betegnelsen som benyttes vedrørende den fysiske samlokaliseringen av næringshageselskapet selv og dens medlemsbedrifter. Fysisk samlokalisering innebærer i dette tilfellet at bedriftene er lokalisert under samme tak. Vi kaller dette miljøet for Hovedmiljøet. Krav til hovedmiljøet er at det skal bestå av minimum 5 bedrifter og 10 ansatte, samt inneha potensial for å bli minst dobbelt så stor. I næringshagemiljøet har vi også eksterne medlemsbedrifter - såkalte målbedrifter; kunder som er inkludert gjennom bindende avtaler - samt eksterne næringshage-avdelinger. De eksterne næringshage-avdelingene er egne forretningssenter som befinner seg i en annen kommune. Disse eksterne avdelingene betegnes Nodemiljø. Nodemiljøene er likevel tilknyttende avdelinger til Hovedmiljøet gjennom gjensidig forpliktende avtaler. Det forventes at Nodeiljøet er på minimum 3 medlemsbedrifter og at det ikke har samme vekstpotensiale som hovedmiljøet.