google/wiki40b huggingface dataset:
Wergelandsfanen (Bergen)

Wergelandsfanen er en 17. mai-fane som inngår i samlingen til Bergen Museum. Den eies av 17. mai-komiteen i Bergen, og bæres av Studentersamfunnet i Bergen i Hovedprosesjonen på grunnlovsdagen. Fanen ble brodert av bergenske kvinner i anledning avdukingen av Wergeland-monumentet 17. mai 1881, og den representerer noe av det mest nasjonale i den bergenske kulturskatten.

Striden om Wergelandsfanen

Det var lang tradisjon for at studenter og akademikere fra universitets- og høyskolemiljøet fylket seg bak fanen, som ble oppbevart ved Studentersamfunnet i Bergen. Studentersamfunnet var våren 1969 dominert og styrt av Rød Front, og de ville delta i Hovedprosesjonen under Wergelandsfanen, men de krevde også å få bære med seg plakater og bannere med politiske slagord og paroler. 17. mai-komiteen nektet, og Studentersamfunnet reagerte med å ikke utlevere den omstridte fanen. Det var stillingskrig i fire år, hvor også rettsapparatet ble involvert. Gulating lagmannsrett dømte i 1973 Studentersamfunnet til å gi fra seg klenodiet. Fra 1973 og frem til 2011 var det Universitet i Bergen som bar Wergelandsfanen, før disposisjonsretten ble ført tilbake til Studentersamfunnet i 2011.
Damad Ferid Pasja

Bakgrunn

Ferid Pasja ble født som sønn av Seyyid Hasan İzzet Efendi, et medlem av statsrådet (Şûrâ-yı Devlet), hvis familie stammet fra landsbyen Potoci nær Pljevlja i det som i dag er Montenegro.

Karriere

Ferid Pasja arbeidet først i det osmanske utenriksministerium, og ble postert i forskjellige diplomatiske embeder ved ambassadene i Paris, Berlin, Petersburg og London. Likesom sin far ble han i 1884 medlem av Şûrâ-yı Devlet og fikk tittelen vesir. Da han ikke ble approbert som kandidat til ambassadørposten i London av sultan Abdülhamid II, trakk han seg tilbake fra sine offentlige embeder. 
Det var først i 1908 at han vendte tilbake, da som medlem av senatet (Heyʾet-i Aʿyān).
Han var en av de grunnleggende medlemmer av Frihets- og samarbeidspartiet i 1911, som gikk inn for liberalisme og mer regional autonomi innen riket, i motsetning til ungtyrkernes regjeringsparti.
I sin første periode som storvesir ble Izmir hærtatt av greske styrker, og det kom til store uroligheter. 
Den 11. juni 1919 vedstod Ferid offentlig at Det osmanske rike hadde begått alvorlige forbrytelser mot rikets armenske mindretall, de hendelser som i dag er kjent som folkemordet på armenerne. Dette var en vesentlig grunn til at det så fulgte et rettsoppgjør i landet. Den 30. september 1919 ble han entlediget, Men etter to kortlevede regjeringer under Ali Rıza Pasja og Hulusi Salih Pasja måtte sultanen på nytt kalle ham til storvisir og la ham danne den regjering som tiltrådte 5. april 1920. Det var hans regjering som i august 1920 undertegnet Sèvres-traktaten. Damad Ferid Pasja forble storvesir til 17. oktober 1920, og dannet i perioden frem til da ytterligere to regjeringer.
I sin annen periode som storvesir var han i det minste nominelt ansvarlig for å sende Mustafa Kemal Pasja (Atatürk) til Anatolia i mai 1919, noe som betød begynnelsen av den tyrkiske frigjøringskrig. Ved å undertegne Sèvres-traktaten, som påtvang fedrelandet svært harde vilkår, pådro han seg en svært skarp kontrovers rundt sin egen person. På dette reagerte han ved blant annet å innta en stadig skarpere fiendtlighet overfor Mustafa Kemal Pasjas bevegelse i Ankara, og ved å samarbeide stadig tettere med okkupasjonssmaktene. Han initierte Kuva-yi Inzibatiye (Kalifatshæren), og støttet oppstander mot den nasjonale motregjering i Ankara.
Etter at Ankara-regjeringen hadde seiret over grekerne i Den gresk-tyrkiske krigen 1919–1922 flyktet han den 21. september 1922 til Europa. Uavhengighetsdomstolen i  Ankara hadde dømt ham til døden for landsforræderi.
Den 6. oktober 1923 døde han i Nice.
Musikkfolkehøgskolen Viken

Studenter/elever som har gått på Viken er bl.a.

Christel Alsos, sanger, Stian Carstensen, multimusiker, Jostein Hasselgård, sanger og Melodi Grand Prix-vinner, Rune Solheim, trommeslager i Kaizers Orchestra, Einar Stray, pianist og sanger, Torstein Sødal, sanger og Melodi Grand Prix-deltaker, Paul Inge Vikingstad, bassist i ORBO & The Longshots, Bård Aasen Lødemel, kjent som Skatebård fra Side Brok, Asbjørn Erlend Lerheim, gitarist i Chrome Hill og Quite Quiet Project
Basketball under Panamerikanske leker 1951

Basketball under Panamerikanske leker 1951. Basketball var med som en av atten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 8. mars. Det var en turnering med ti herrelag som ble vunnet av USA.  De vant finalen over Argentina med 57-51.
Ropalopus macropus

Utseende

En middelsstor (7-14 mm), nokså slank, helsvart trebukk. Den kan skilles fra Ropalopus clavipes, som også er helsvart, på at kroppsformen er slankere. Antennene er svarte og nesten så lange som kroppen. Pronotum er litt bredere enn langt, sidene er ikke jevnt rundede men har en knekk i midten, grovt punktert og matt. Dekkvingene er avlange, parallellsidige med markerte, rettvinklede skuldre. De er mattsvarte og overflaten er læraktig. Dekkvingene dekker ikke bakkroppsspissen. Lårene er noe fortykkede, svarte likesom resten av beina.

Levevis

Larven utvikler seg under barken av løvtrær med hard ved, mest ulike frukttrær, bøk og eik. Hunnene legger egg på uttørkede, nylig døde greiner, som må være soleksponerte. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene kan finnes i juni-juli.

Utbredelse

Arten er har en østlig utbredelse i Europa, den forekommer på én lokalitet i Alpene, videre fra Polen i nord til Tyrkia i sør, og øst til Kaukasus og Iran. I Norden ble den funnet på noen lokaliteter i Skåne rundt 1850, men er ikke gjenfunnet siden.
Tomrefjorden

Tomrefjorden er en fjordarm av Midfjorden og Romsdalsfjorden i Vestnes kommune i Romsdal. Fjorden strekker seg 9 kilometer mot sør til Tomrefjord i bunnen av fjorden. Fjorden har innløp mellom Neset ved Gjellstein i vest og Bolungneset i øst. Fiksdalen ligger på vestsiden av fjorden.
Riksvei 661 går langs vestsiden av fjorden og på østsiden langs Tomra, før den svinger østover. Videre utover østsiden går Fv102.
Ruthless!

Ruthless! (stilisert som Ruthless! The Musical) er en musikal med musikk av Marvin Laird og tekst av Joel Paley som parodierer kjente Broadway-musikaler som Gypsy og Mame, og filmer som Alt om Eva og The Bad Seed. Musikalen hadde premiere i 1992.
Hovedrollen som Tina Denmark ble spilt av Laura Bell Bundy, mens Natalie Portman og Britney Spears var stedfortredere.
Demanding Treasure

Demanding Treasure er et norsk rockeband fra Tønsberg i Vestfold.
Bandet har eksperimentert med elektroniske instrumenter fra 1984. Gruppenavnet tok de i 1987, da de også ga ut sin første plate. Deres siste CD kom ut i 1999. Deres konsertdebut fant sted i desember 1988.

Historie

Bandet startet opp i 1984 med bass, trommer, synth og vokal. Snart ble medlemmer skiftet ut og bandet valgte et mer rendyrket elektronisk lydbilde. I årene 1984 til 1987 var Glenn Halvorsen og Knutson opptatt av å finne sin egen stil. Den ble presentert i 1987 på Tales of No Love. Her spilte Glenn også gitar.
Like etter utgivelsen ble bandet supplert med Hege Austheim, og tredje juledag i 1988 sto bandet på scenen for aller første gang. I 1991 ga bandet ut to utgivelser. This is the Way var en utgivelse der bandet igjen besto av de to faste medlemmene. The Fatal Message kom ut som den første instrumentalutgivelsen som ble fulgt opp av Alteration i 1993. 
På vinteren 1994 var bandet i en kort fase et band med tradisjonell oppsetning med bass, trommer, gitar, synth og vokal. Dette ble avsluttet og bandet har siden den gangen ikke brukt akustiske trommer og bassgitar.
I 1995 kom de ut på en samle-cd på P.A.R. sammen med andre band (blant andre  Folk & Røvere). De ble med på oppfølgeren fra dette plateselskapet i 1997 med låten «Universal Beauty». Denne ble det laget musikkvideo til samme året. På disse to utgivelsene var Hege Austheim vokalisten.
I 1999 kom den foreløpige siste CD-en. Den fikk tittelen Inside of My Temple. På denne figurerte gitaristen Andreas Gundersen.

Inspirasjonskilder

Demanding Treasures musikk var fra første stund preget av Depeche Mode og Kraftwerk.I tillegg til disse to elektroniske bandene, var Demanding også influert av David Sylvian og gruppen Japan. Disse artistene inspirerte bandet og preget lydbildet deres. Demanding Treasure har vært gjennom flere faser rent stilmessig. De startet opp med en ganske rendyrket synth-pop til ambient og til slutt har de havnet i et mer moderne elektronisk landskap. Demandig har allitd vært kjent for sitt analoge synth-lydbilde.
Of Entity and Mind

Of Entity and Mind er en musikk-EP med Winds, utgitt i 2001.
Onorelucanus

Utseende

Små, mørke hjortebiller. Kroppen er kraftig punktert, litt matt, mørkt rødbrun til svart, kan ha en rødlig sidestripe. Hannene er forholdsvis slanke, kjevene mer eller mindre forstørrede og av ulike form, hunnene er kortere og bredere med små kjever.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den nordlige delen av Andesfjellene fra Colombia i nord til Peru i sør.
Lakrispipe

Lakrispipe er et sukkertøy av lakris formet som en pipe, ofte med røde sukkerkuler på pipehodet. Pipen veier ca. 16 gram, og lakrisen er bløt og søt. Det finnes varianter med blå og gule sukkerkuler, sistnevnte med smak av sjøsalt. 
Pipen ble fremstilt allerede på 1920-tallet på Heikki Huhtamäki-fabrikken i Karleby, Finland. Synlig salg av lakrispiper i butikkene ble forbudt i Norge i januar 2010. I august 2013 kom pipen i nyhetsbildet igjen, fordi et kommende EU-direktiv som omhandler tobakksforebygging muligens ville kunne komme til å ramme salg av godterier og leketøy som ligner tobakksvarer. Pipen gikk den gang fri.
Fremskrittspartiet arbeider for å få fjernet forbudet mot synlige lakrispiper i butikkene.
Dejbjergvognene

Dejbjergvognene er to danske trevogner med ornamenterte bronsebeslag fra jernalderen. De ble funnet i henholdsvis 1881 og 1883  under torvgraving i Præstemosen i Vestjylland. De ble gravet ut av arkeologen Henry Petersen, som i 1888 utga boken Vognfundene i Dejbjærg Præstegaardsmose ved Ringkjøbing om funnene. Funnet dateres til ca. 100 f.Kr.
Vognene har sannsynligvis vært en stormanns praktkjøretøyer i førromersk jernalder. Jernet i vognkassene er av bergmalm fra Sentraleuropa og er sannsynligvis fremstilt av keltiske håndverkere der. Hjulene er blitt reparert i Danmark med dansk myrmalm til felgbåndene. Den store mengde bronseornamentikk gjør vognene meget usedvanlige.
Vognene kan i dag sees på Nationalmuseet.
På Dejbjerg Jernalder, et museum under Ringkøbing-Skjern Museum, er fremstilt en kopi av Dejbjergvogn I, som er den enkleste av de to.
Blindinger

Utseende

Blindinger er middelsstore, kroppen har hvit-gule og svarte farger. Vingene med mørke tverrbånd. Øynene reflekterer lyset og er vakkert fargede; de er ofte røde eller grønne.

Levevis

De voksne blindingene lever vanligvis på åpne solrike områder i nærheten av innsjøer eller myrområder.
Larvene lever i ferskvann som predatorer på andre mindre dyr. Alle tovinger gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium. Puppestadiet er i mudder, like under vannoverflaten.
London bispedømme

London bispedømme ble opprettet som katolsk bispedømme i 604, og har siden reformasjonen vært et anglikansk bispedømme.
Det dekker 17 distrikter i London med et areal på 458 km². Biskopen av London er en av de fem seniorbiskopene i Den engelske kirke, sammen med erkebiskopene av Canterbury og York og biskopene av Durham og Winchester. De fem har i kraft av sitt embete sete i Overhuset.
Den første biskopen av London var St. Mellitus, som senere ble erkebiskop av Canterbury. Den siste katolske biskopen, Edmund Bonner, døde i Marshalseafengselet i 1559.
Fordi bispedømmet omfatter flere kongelige palasser og regjeringsbygningene i Westminster regnes biskopen av London ofte som «monarkens biskop». Historisk sett har han hatt betydelig innflytelse på kongefamilien og ledende politikere.
Katedralen for London bispedømme er St. Pauls katedral. Biskopens residens var inntil det 18. århundre Fulhampalasset, men ble så flyttet til London House ved siden av biskopens kontor i Aldersgate Street.
I 1688, da det katolske hierarkiet i England ble gjenopprettet, ble det opprettet et apostolisk vikariat for distriktet London. Dette fikk ble i 1850 hevet til metropolitanerkebispedømme og fikk navnet Westminster erkebispedømme.
Grefsenrevyen

Grefsenrevyen var en skolerevy som ble satt opp årlig av elevene ved Grefsen videregående skole i Oslo.
Selv om det ikke var mer enn 6-10 skuespillere som sto på scenen, engasjerte revyen over 100 av skolens rundt 370 elever. Den første Grefsenrevyen gikk av stabelen allerede i 1933, mens revyen ble en årlig tradisjon fra 1950, startet av Svein Byhring. Revyen var opprinnelig tilknyttet gymnassamfunnet Akropolis.
Rekken av tidligere Grefsenrevyskuespillere som senere har satt sitt preg på norsk revy- og teaterliv er oppsiktsvekkende lang, spesielt med tanke på at Grefsen videregående skole aldri hadde noen musikk-, dans-, drama-linje. Blant de som har hatt Grefsenrevyen som sitt startsted finner vi Øivind Blunck, Sven Nordin, Åsleik Engmark, Wenche Myhre, Kjersti Holmen, Bjørn Skagestad, Frøydis Armand, Alex Rosén, Jon Schau, Geir Kvarme, Jon Øigarden, Siw Anita Andersen , Siri Kristiansen og Magnus Devold. Et høydepunkt i denne sammenhengen må kunne sies å være 1984-utgaven av revyen. Blant de ni skuespillerne dette året var Åsleik Engmark, Siw Anita Andersen, Alex Rosén og Jon Schau.
Sangen «Lindeberg Dreamteam» som oppnådde en viss popularitet på internett våren og sommeren 2005 er opprinnelig et nummer fra Grefsenrevyen samme år.
Den siste Grefsenrevyen ble satt opp i 2011, året skolen slo seg sammen med Sandaker videregående skole og flyttet til nye lokaler i Nydalen og ble til Nydalen videregående skole. Den første Nydalenrevyen ble satt opp i den nye skolens første år, 2012.
Kozani

Beskrivelse

I Kozani ligger Den teknologiske høyskolen i Vest-Makedonia og Universitet i Vest-Makedonia med rundt 15 000 studenter fra hele Hellas og andre land. Byen er også sete for Vest-Makedonias ankedomstol, politidepartement, brannbrigade, og hovedkvarteret for Første greske armékorps i den greske hær og biskopen av Servia og Kozani.
Et av de viktigste aspektene av lokal folkeminne er Kozanis karneval ved slutten av vinteren som har beholdt mye av den grove bespottelsen i oldtidens dionysiske kult. Kozani er kjent i Hellas og utenlands for produksjon av safran (Krokos Kozanis) i den nærliggende byen Krokos.
Kozani er et transportknutepunkt mellom Sentral-Makedonia, Thessalia og Epirus. Den nærmeste flyplassen er Kozanis nasjonale flyplass, kalt for «Filippos» (etter Filip II av Makedonia), som ligger 4 km fra byen, IATA-kode er KZI. Kozani er lokalisert i nærheten av motorvegen Egnatia som knytter kysten av Det joniske hav med Thessaloniki og den tyrkiske grense.

Etymologi

I henhold til den rådende mening i Hellas kommer navnet Kozani fra landsbyen Epirus Kósdiani hvor tradisjonen hevder at de første bosetterne av Kozani kom fra i 1392. Bosetningen ble ført kalt for Kózdiani som deretter ble endret til Kóziani og til sist endte opp med Kozáni.
Guagua (Pampanga)

Guagua (Bayan ng Guagua) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Pampanga. Folkemengden var i 2015 på 117 430 innbyggere.
Det eldste kjente navn på byen er Wawa (lan-nang: 偎岸, Hua-hua), som betyr «elvemunning» (kapampangan: alua eller bukana), og brukes i et dokument fra 1590.
Autoklav

En autoklav er en spesialkonstruert trykk-koker laget for å sterilisere utstyr. De finnes i mange størrelser; de minste som en litt stor kjele (bord-autoklav), og de virkelig store som kan ha et nyttevolum på nærmere en kubikkmeter.
Autoklaver brukes gjerne i laboratorier og på sykehus for å drepe mikrober og virus. Profesjonelle tatoverings- og piercingstudioer benytter også autoklaver for å holde arbeidsutstyret sitt sterilt.
Prinsippet bak autoklaven er at kokepunkttemperaturen øker ved økende trykk, og at sporer og bakterier drepes betydelig fortere ved høyere temperatur.
Temperaturen holdes på dette nivået en viss tid, før den senkes og utstyret kan tas ut. En typisk sterilisering foregår i 20 minutter ved 121 °C og et trykk på ca. 100 kPa (1 bar over atmosfærisk trykk).
Den norske legen Eduard Bøckmann fant på 1890-tallet opp en bordautoklav som ikke etterlot utstyret vått av dampen, det ble tørt igjen.
Alexandre de Beauharnais

Offentlig karriere og død

Han kjempet i Ludvig XVIs armé under den amerikanske uavhengighetskrigen. Han var senere, som sin bror, adelsdeputant i stenderforsamlingen og president i Assemblée nationale constituante fra 19. juni til 3. juli 1791 og fra 31. juli til 14. august 1791. 
Han ble utnevnt i 1792 til general (under revolusjonskrigene). Han takket nei i juni 1793 til å blir krigsminister. Han ble utnevnt til øverstkommanderende av Rhinarméen i 1793, men på grunn av sin ubeslutsomhet, som førte til Mainz' kapitulasjon, ble han arrestert og dømt til døden ved henretting med giljotin som ble utført den 23. juli 1794.
Svartstrupebrednebb

Utbredelse

Den forekommer i Indonesia og Malaysia.
Ronja Røverdatter (film)

Handling

Filmens handling utspiller seg i middelalderen. Ronja vokser opp i Mattisborgen der hennes far er leder for en røverbande. Samme natt Ronja blir født, deles borgen i to av et lynnedslag, og i den delen av borgen Mattis-familien ikke bruker flytter Borka og hans røvere inn. I all hemmelighet blir Ronja venn med Birk Borkason, sønnen til Borka. Deres fedre nekter å akseptere dette og de rømmer derfor hjemmefra og ut i skogen sammen.
Enicoscolus

Utseende

Små til middelsstore (ca. 3,5- 6 millimeter), mørke hårmygg. De ligner mye på slekten Bibio, men kan skilles fra først og fremst på at vingenes årenett er noe redusert, og at thorax er flatere. Fasettøynene er omtrent nakne. Antennene er ganske korte og består av seks mer eller mindre kjegleformede ledd. Vingene er nokså korte og brede, røykfargede, vingeåren R₅ er betydelig forkortet og medialåren (M) er forgrenet like etter tverr-åren som forvinger den med radialåren (R). Beina er kraftige, og ligner på slekten Bibio. Hannens kjønnsorganer ligner derimot mer på slekten Dilophus, gripeorganet (gonostylus) er kort og kølleformet, ikke sigdformet som hos Bibio.

Levevis

Lite eller ingenting synes være kjent om disse artenes biologi. Per 2004 var det bare kjent mindre enn ti eksemplarer til sammen av de fire artene, bare ett av disse (et eksemplar av E. brachycephalus) var en hann. Alle artene er beskrevet basert på enslige hunn-eksemplarer.

Utbredelse

Slekten har en merkelig, spredt utbredelse og er kjent fra det nordlige Mexico, fra Brasil og fra det nordlige Australia og Ny-Guinea. Alle artene er regnet som meget sjeldne og bare noen få eksemplarer var kjent, inntil nylig ingen hanner.
Amravati (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 2 887 826 innbyggere i distriktet, mot 2 607 160 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 35,90 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,38 % i 2011 mot 13,73 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 927 i 2011 mot 941 i 2001.
Ford-stiftelsen

Ford-stiftelsen (Ford Foundation) er en amerikansk stiftelse som ble grunnlagt i 1936 av Edsel Ford, Henry Fords eneste sønn. I henhold til vedtektene skal stiftelsen arbeide for å fremme verdensfreden, friheten, demokrati, økonomisk velstand og skolevesenets demokratisering.
Stiftelsen er en veldedighetsorganisasjon registrert i Michigan og basert i New York. Den nåværende presidenten er Luis Ubiñas som etterfulgte Susan V. Berresford i januar 2008. Organisasjonen opererer som en uavhengig, ukommersiell og privat organisasjon. Stiftelsen deler ut legat gjennom hovedkvarteret i New York og gjennom tolv internasjonale underkontorer. I skatteåret 2006 godkjente stiftelsen legater for $530 million for prosjektersom fokuserte på å styrke demokratiske verdier, samfunnsmessig og økonomisk utvikling, utdannelse, media, kunst og kultur og menneskerettigheter.

Kritikk

Ford-stiftelsen har opp gjennom årene støttet mange liberale saker og har blitt sterkt kritisert for mange av de programmer som det har støttet av ulike årsaker. Eksempelvis har James Petras, tidligere professor i sosiologi ved Binghamton University, og andre kritisert stiftelsen for å være en frontorganisasjon for CIA, en amerikansk føderal etterretningsetat som har ansvar for innsamling og analyse av etterretning om utenlandske styresmakter, selskaper og personer. Petras har navngitt utveksling mellom høytstående personer mellom CIA og stiftelsen, for stiftelsens store donasjoner til den CIA-styrte organisasjonen Congress for Cultural Freedom, tidligere president for stiftelsen, Richard Bissells forhold til DCI (direktør for CIA) Allen Dulles og stiftelsens engasjement i Marshallplanen på 1950-tallet, blant flere saker. I henhold til Petras har stiftelsen støttet «anti-venstre menneskerettighetsgrupper som fokuserer på å angripe overgrep på menneskerettigheter til USAs motspillere».
Voi Voi

Melodi Grand Prix

Sangen er skrevet av amatørkomponisten Georg Elgaaen, som sendte den inn til NRKs åpne konkurranse foran Melodi Grand Prix 1960. Dette var første gang konkurransen ble arrangert, og 303 melodier kom inn.  
«Voi Voi» var én av elleve som ble plukket ut til en radiosendt semifinale i Oslo torsdag 4. februar 1960. Der vant den avstemningen og avanserte til finalen i Store Studio lørdag 20. februar samme år. I finalen kåret en jury på tolv personer «Voi Voi» til klar vinner. Sangen ble framført av Inger Jacobsen i semifinalen, og av Nora Brockstedt i finalen og i Eurovision Song Contest. 
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 1960

Eurovision Song Contest

Sangen var Norges debut i Eurovision Song Contest, og dette var dermed første gang norsk ble brukt i konkurransen. 
«Voi Voi» ble framført som sjette bidrag om kvelden 29. mars 1960 etter Belgias Fud Leclerc med «Mon amour pour toi», og før Østerrikes Harry Winter med «Du hast mich so fasziniert». Da avstemningen var ferdig, hadde «Voi Voi» fått 11 poeng og havnet med det på en delt fjerdeplass blant 13 deltakere. Dette var Norges beste plassering inntil 1966, da Åse Kleveland kom på en tredjeplass med «Intet er nytt under solen». 
«Voi Voi» ble etterfulgt som Norges bidrag i 1961 av Brockstedt med «Sommer i Palma».

Om sangen

«Voi Voi» er en slagerlåt i chansonstil, en stil som var populær i konkurransens første år. Tittelen er samisk for hei hei, eller et lett oppgitt ja, ja – alt etter toneleiet på samisk. I sangen forteller jeg-personen at hun en gang hørte sangen til en samejente nord i landet, før hun gjentar teksten til sangen. Sangen-i-en-sang er en kjærlighetssang fra ei jente til hennes elsker og forteller ham hvor mye gleder seg til å tilbringe tiden med ham på lørdag.
Etter opphavsmannen Georg Elgaaens død i 2005 ble rettighetene til sangen og framtidige royalties-inntekter overdratt til Human-Etisk Forbund, som Elgaaen var ivrig medlem av.  
Pilgrim har skrevet en engelsk tekst med tittelen «Big Boy». Ben Hur (egentlig Åke Larsson) har skrevet en svenskspråklig tekst. Vokalgruppene Pitsj og Bjelleklang har utgitt hver sin versjon, Knut Mikaelsen Bopalong Quintet har laget en jazzversjon og gruppa Superstars har laget en rapversjon. Versjonene til Pitsj og Superstars kom i 2006. Arrangør for Aas' innspilling var Ragnar Danielsen. I 2002 kom Frank Znort Quartets versjon på dobbeltalbumet Perler fra svin (som ble utgitt på vinyl).