google/wiki40b huggingface dataset:
Alti Storkaia

Alti Storkaia er et kjøpesenter som ligger i sentrum av Kristiansund, med utsikt over havna. Senteret har rundt 45 butikker, inkludert flere kafeer og spisesteder, Vinmonopolet og apotek. Senteret har et totalareal på 22.000 m², som også omfatter et parkeringshus i tre etasjer.

Historikk

Senteret åpnet i 2005 og består av mange sentrumsgårder langs Storkaia som er renovert og sammenbygd. For dette restaureringsarbeidet mottok utbyggerne Kristiansund kommunes byggeskikkpris.

Opprinnelig het senteret Amfi Storkaia, men fra 5. september 2019 heter senteret Alti Storkaia, som følge av innlemmelse i kjøpesenterkjeden Alti. Senteret forvaltes av Alti Forvaltning AS og eies av LL Kjøpesenter AS.
Fagerborg Studio

Fagerborg Studio var et norsk lydstudio som startet i Oslo i 1970, mest kjent under navnet Rosenborg Studio på 70 og 80-tallet. Platestudioet ble raskt et veldig populært sted for innspilling av plater og gjennom årene så har studioet blitt benyttet av Vazelina Bilopphøggers, Knutsen & Ludvigsen, Junipher Greene, Øystein Sunde, Stavangerensemblet, Ruphus, Vamp, Terje Rypdal, Kjell Bækkelund, New Jordal Swingers, Convivium, Eldar Vågan, Helge Borglund & Rita Engebretsen, Lars Mjøen, Knut Lystad, Trond Kirkvaag, Folque og for noen utenlandske artister. På 90-tallet ble navnet endret til MajorStudio, som etterhvert ble et eget plateselskap i 2001 med eget musikkforlag da studiovirksomheten ble solgt og i 1997 ble studioet truet av konkurs og 11. desember 1997 ble det i den anledning samlet et stjernelag med musikere som alle hadde hatt et langt og godt forhold til nettopp platestudioet og dette ble sendt i programmet Rosenborg – Mer enn fotball og i 1998 ble Rosenborg Studio til Fagerborg Studio og holdt det gående til sommeren 2009 da bedriften ble nedlagt, blant de mest kjente ansatte så kan det nevnes Per Sveinson og Martin Abrahamsen.
Frankeringsmaskin

Frankeringsmaskin er en maskin som brukes til å trykke et frankeringsbevis på postforsendelser som brev og pakker. Bruken av frankeringsmaskiner reguleres av et lands postvesen. Frankeringsstemplet viser hvilket beløp den enkelte forsendelse er betalt med og gjerne også hvilken dag den er stemplet. Stemplet fungerer som kvittering for betalt porto og erstatter frimerker som må limes på postsendinger. Frankeringsmaskinene har forseglede telleverk som summerer påløpt portokostnad. For virksomheter med mye korrespondanse eller postpakker, gir frankeringsmaskinen tidsbesparelser. All porto må forskudds-betales til en egen brukerkonto.
Firma kan enten bruke maskinene som de er, eller få laget og satt inn stempler med egen firma-logo i tillegg til porto.
Frankeringsmaskinen er en norsk oppfinnelse og ble først tatt i bruk i Norge i 1903.
Nimrodøyene

Nimrodøyene var en gruppe øyer som ble rapportert observert i 1828 av kaptein Eilbeck på skipet «Nimrod» under en seilas fra Sydney rundt Kapp Horn. Øyene ble rapportert å ligge øst for Emeraldøya og vest for Doughertyøya i omtrentlig posisjon 56°S 158°V.
Utforskeren John Biscoe lette etter Nimrodøyene uten hell i 1831 på Tula-ekspedisjonen. John King Davis i «Nimrod» lette i området i juni 1909 etter Ernest Shackletons berømte Nimrod-ekspedisjon til Antarktis, og det norske fartøyet «Norvegia», utstyrt av Lars Christensen, lette igjen i 1930. Resultatløs leting ledet til konklusjonen at de må ha vært isfjell.
Indotrichius

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (det nordøstlige India).
Tunna

Elvas løp

Tunna har sine øverste kilder på sørsida av Eidsfjellet, nordøst for Kvikneskogen, og begynner som en rekke fjellbekker som samles i Tunntjønnan (820–840 moh). Herfra renner elva mot øst ned mot øvre Tunndalen, hvor den snur mot sør. Mange små sideelver kommer ned fra de slake, skogkledte fjellsidene, og i den myrlendte dalbunnen fortsetter Tunna mot sørvest ned mot Kvikneskogen. Her går elva i et svingete og meanderende løp over det flate landskapet, og mottar flere sideelver fra vest, før den renner inn i Stugusjøen (676 moh). Etter Stugusjøen renner elva mot sørøst, og mottar den første av de store sideelvene, Gløta, fra fjellene i vest. Ved Storåsen endrer elva karakter, og i stedet for den flate, myrlendte dalbunnen går elva inn i en smal V-dal, som etter Tunnfossen får preg av et elvejuv hvor de store sideelvene Magnilla og Lona kommer inn fra nord. Langs Tunna ligger store terrasserte og gjennomskårete breelvavsetninger, som er til dels sterkt ravinerte og danner et særpreget landskap. Rundt fem kilometer før munningen vider dalen seg ut igjen, og elva renner gjennom Hansælgrenda og slynger seg over slettene før den munner ut i Glåma rundt to kilometer vest for Tynset sentrum.

Inngrep og bruk

Det er ingen utbygd vannkraft i vassdraget. Det var tidligere et lite kraftverk i Tunnfossen, bygget i 1898 av Tynset elektrisitetsverk. Det utnyttet et fall på 7,5 meter og hadde en ytelse på 92 kW. Demningen ble tatt av flommen i 1966.
Kovertjønnan og Bjørntjønnan ble i 1969 og 1975 demt opp for å bedre fiskeproduksjonen.
Riksvei 3 går parallelt med hovedelva fra Tynset til Kvikneskogen. Flere hytteområder er etablert i nedbørfeltet, spesielt i øvre deler.
Det ligger aktive gårdsbruk langs hele Tunnas hovedløp og langs sideelva Lona. Regionen har fra gammelt av vært et hovedområde for seterbruk, men de gamle stølene som fortsatt er i bruk er sjeldne. Det drives skogbruk i hele nedbørfeltet, og langs elva finnes kulturminner knyttet til tømmerfløting.

Vern

Sideelvene Lona og Magnilla ble vernet mot kraftutbygging gjennom Supplering av Verneplan for vassdrag i 2005. En betydelig del av nedbørfeltet er også vernet etter naturmangfoldsloven: De nordligste delene av nedbørfeltet ligger innenfor Forollhogna nasjonalpark, og i tilknytning til nasjonalparken ble også Londalen-Ørvilldalen landskapsvernområde og Magnilldalen-Busjødalen landskapsvernområde opprettet. I vest ligger Knutshø landskapsvernområde, som omfatter øvre del av sideelva Gløta, og i hoveddalføret ligger Sørsjøen naturreservat, som omfatter myrområdene ved Tunnas samløp med Gløta.
Eta Carinaetåken

Eta Carinaetåken, også kjent som NGC 3372, er en stjernetåke i Melkeveien, beliggende ca. 8 000 lysår fra oss. Stjernetåken ligger i stjernebildet Kjølen, som ikke kan ses fra den nordlige halvkulen. Eta Carinaetåken er det området av Melkeveien for det dannes flest nye stjerner.
Medisinernes Seksualopplysning

Medisinernes seksualopplysning (MSO) er en ideell organisasjon bestående av leger og legestudenter som ble grunnlagt i 1974. Organisasjonen driver med seksual- og samlivsundervisning for ungdomsskoleelever, beboere ved asylmottak, ungdommer med funksjonsnedsettelser, russ, konfirmanter, studenter og personer som selger sex, og holder til i Oslo, Bergen, Trondheim og Tromsø. Legestudenter ved Universitetet i Oslo har drevet med seksualopplysning allerede siden 1969.
MSO har som målsetting å redusere antall uønskede graviditeter, hindre spredning av seksuelt overførbare infeksjoner, samt gi ungdom et positivt syn på egen kropp og egen seksualitet.

MSO mottar støtte fra Helsedirektoratet. Ledere (per høsten 2019) i de forskjellige byene er: Vida Kokkvoll (MSO Oslo), Maria Inga Mangersnes (MSO Bergen), Cristoffer Sakshaug (MSO Trondheim) og Pia Bondø (MSO Tromsø).
I 2019 var MSO blant topp tre nominerte til Sex og samfunns Skamløsprisen sammen med Unge funksjonshemmede og Tuva Fellman, hvor Tuva Fellman vant.
1812-ouverturen

1812-ouverturen er et musikkstykke for orkester komponert av Pjotr Illitsj Tsjajkovskij. Musikkstykket feirer Russlands seier over Napoléon Bonapartes Frankrike under Napoleonskrigene.
Ouverturen ble uroppført i Frelseren Kristus-katedralen i Moskva den 20. august 1882.

Oversikt

1812-ouverturen er et typisk eksempel på programmusikk. Verket åpner med en russisk kirkesang, noe som symboliserer at krigserklæringen kunngjøres under russiske gudstjenester. Deretter følger en sang som ber om russisk suksess i krigen.
Den første halvdelen av verket tar for seg den franske fremgangen. Man hører en militær marsj, sammen med den franske nasjonalsangen «La Marseillaise».
Etter den franske erobringen av Moskva i september 1812 ble de invaderende franske styrkene slått tilbake. Dette symboliseres med elementer av russisk folkemusikk. Et diminuendo følger så, som symboliserer det franske tilbaketoget.
Mot slutten av ouverturen hører man artilleriild, sammen med den daværende russiske nasjonalsangen. Dette symboliserer de siste slagene som drev Napoleon ut av russisk jord. Det er imidlertid ikke vanlig å bruke ekte kanoner under oppføringer av ouverturen.

Senere tillegg

I sovjettiden ble stykket skrevet om slik at det ikke lenger inneholdt 1800-tallets russiske nasjonalsang, som priste tsaren, da dette var politisk uakseptabelt i Sovjetunionen.
På 1960-tallet skrev Igor Buketoff om 1812-ouverturen, og la til elementer av korsang. Åpningssekvensen ble her gjort om til sang, i stedet for Tsjajkovskijs originale bruk av cello og fiolin.
Stenopelmatidae

Utseende

Middelsstore til meget store (opptil 69 mm), kraftige, gjerne gulbrune sirisserLenke. De ligner på kongesirisser (Anostostomatidae), som tidligere ble regnet til denne familien, men skiller seg fra disse blant annet ved at beina ikke er like piggete, stort sett er det bare bakleggene som har to rader av pigger. Hodet er stort, rundet og glatt, gulaktig på farge, med små fasettøyne. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Hannene har store mandibler. Thorax er temmelig liten, bakkroppen stor og rund. Vinger mangler helt. Beina er meget kraftige, men uten pigger bortsett fra på bakleggen.

Levevis

Som de fleste sirisser graver de og tilbringer mesteparten av tiden under jorden. Begge kjønn, også nymfene, lager trommelignende lyder ved å banke bakkroppen mot sidene i gangene deres eller mot bakken. Arter som ser svært like ut kan skilles ved hjelp av trommesignalene.
Hannen overfører gjerne en stor, proteinrik pakke (spermatophylax) til hunnen under parringen, men ulikt endel andre rettvinger spiser hun ikke opp denne. Det forekommer at hunnen spiser opp hannen etter parringen.
Stenopelmatidae er mer eller mindre altetende og kan spise både døde plantedeler, røtter, rotknoller og andre insekter. De kan være aktive både natt og dag. På grunn av den tunge bakkroppen etterlater de seg ofte karakteristiske slepespor i støv eller sand. Disse sirissene er svært trege.
Bowls under de britiske imperie- og samveldeleker 1954

Bowls under de britiske imperie- og samveldeleker 1954. Bowls var en av flere sporter under de femte britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Vancouver i Canada. De fire foregående lekene het De britiske imperielekene (British Empire Games). Det var tre øvelser i bowls, single, par og firer, kun for menn. Det var 61 utøvere fra elleve nasjoner som deltok i bowlskonkurransene som  ble avviklet i perioden 30. juli til 7. august 1954.
Skyting under Middelhavslekene 1979

Skyting under Middelhavslekene 1979. Skyting var en av flere sporter under de åttende middelhavslekene som ble arrangert i Split i Jugoslavia i perioden 15. til 29. september 1979. Det var sjuende gangen som skyting var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i ti øvelser. Italia ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Jugoslavia med tre.
Grønlandsmåke

Taksonomi

Grønlandsmåke består i kraft av to distinkte taxa; ssp. glaucoides (nominatformen) og ssp. kumlieni. Posisjonen til sistnevnte er usikker. Den blir av og til betraktet som en selvstendig art (L. kumlieni) og av og til også som en hybrid (L. glaucoides × L. thayeri).

Biologi

Arten blir cirka 55–64 cm lang og veier typisk 557–863 g. Vingespennet utgjør normalt cirka 125–130 cm. Den minner om en liten og ekstra lys gråmåke, dog uten de karakteristiske svarte vingespissene.
Grønlandsmåken hekker i det arktiske Canada og Grønland. Den er en trekkfugl som overvintrer i de nordligste statene i det østre USA og på De britiske øyer. Det har også blitt observert noen få eksemplarer som har overvintret langs kysten i Norge.
Grønlandsmåken hekker i kolonier, også alene ved kysten. Den lager reiret på bakken. Vanligvis legger den 2-3 egg.
Davis County (Iowa)

Navn

Fylket er oppkalt etter Kentucky-politikeren Garrett Davis.
RAF Lakenheath

RAF Lakenheath (IATA-flyplasskode: LKZ; ICAO-flyplasskode: EGUL) er en flystasjon utenfor Lakenheath i Suffolk, tilhørende Royal Air Force. Den brukes blant annet av U.S. Air Force, som har 48th Fighter Wing (også kjent som «Statue of Liberty Wing») stasjonert der.
Vektløfting under Asialekene 1986

Vektløfting under Asialekene 1986. Vektløfting var en av flere sporter under de tiende Asialekene som ble arrangert i Seoul i Sør-Korea. Det var niende gangen vektløfting var på programmet under Asialekene. Vektløftingkonkurransene ble avviklet i perioden 21. september til 1. oktober 1986. Det ble konkurrert i ti vektklasser, kun for menn. Kina ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Sør-Korea med tre.
Jadebuddhatempelet

Jadebuddhatempelet (kinesisk: 玉佛禅寺; pinyin: Yùfó Chán Sì) er et buddhistisk tempel i Shanghais bydistrikt Jing'an (Folkerepublikken Kina). Det ble etablert i 1882 med to Buddhastatuer av jade, begge fraktet sjøveien fra Burma.  
Den sittende statuen er 1,95 meter høy og veier tre tonn. Den mindre og liggende statuen forestiller Buddhas død. I tempelet befinner det seg også en større liggende buddhastatue som stammer fra Singapore.
Under Guangxu-keiserens tid (1875-1908) foretok Hui Gen, en munk fra Putuo Shan, en pilegrimsreise til Tibet og Burma. Der fikk han fra utenlandskineseren Chen Jun-Pu fem buddhastatuer av jade. To av dem tok han med seg tilbake til Shanghai og lot bygge et tempel for dem for de lokale de troendes milde gaver. 
Det tempelet som nå står der, ble bygd i perioden 1918 til 1928 under abbed Ke Chen. 
En annen av de fem statuene befinner seg i Beijing i Opplysningens hall (Cheng Guang Dian).
Zenko Suzuki

Militær karriere

Suzuki ble utdannet ved den keiserlige japanske marine-akademiet i 1884, og han ble uteksaminert derfra som den trettende beste av til sammen 45 kadetter i 1888. Suzuki ble deretter utstasjonert på de japanske korvettene Tsukuba og Tenryu. Deretter arbeidet han på krysseren Takachiho som kadett. Han ble senere forfremmet til fenrik, og hadde sin videre tjenestetid på flere korvetter, blant disse var Amagi, Takao og Jingei og deretter på kanonbåten Maya. Etter han ble forfremmet til løytnant i 1892, tjenestegjorde han som navigatør på korvetter som Kaimon og Hiei.
Suzuki deltok under den første kinesisk-japanske krigen, der han blant annet ledet en torpedobåt og deltok i nattlige torpedo-angrep under slaget ved Weihaiwei. Etterpå ble han tildelt en rekke militære stillinger, inkludert en posisjon som marine attaché til Tyskland som han hadde fra 1901 til 1903. Da han kom tilbake fra Tyskland, ble han forfremmet igjen. Under den russisk-japanske krig, kommanderte Suzuki flere japanske krigsskipet og han deltok under slaget ved Port Arthur. Han ble utnevnt til kommandør for krysseren Kasuga, den 26. fen\bruar 1904 og som sjef for dette skipet deltok han under det avgjørende sjøslaget ved Tsushima. 
Suzuki ble forfremmet til kontreadmiral, den 23. mai 1913 og han ble utnevnt til viseminister for marinen, en posisjon han hadde fra 1914 til 1917, under den første verdenskrig. Han ble forfremmet igjen, denne gangen til viseadmiral, den 1. juni 1917. Etter å ha tjenestegjort som sjef for den japanske marinens generalstab fra 15. april 1925 til 22. januar 1929 pensjonerte han seg fra det japanske militæret og akseptert i stedet en stilling som et kongelige bystyremedlem fra 1929 til 1936.

Hans politiske liv

Suzuki ble utnevnt som statsminister etter Masayoshi Ohiras uventede dødsfall på grunn av utmattelse i forbindelse med valgkamp. Sympatistemmene etter Ohiras død førte til at Det liberaldemokratiske parti (LDP), vant valget med stor margin, og gav Suzuki det største flertallet LDP hadde hatt på mange år. Han valgte å takke nei til gjenvalg i 1982, og ble etterfulgt av Yasuhiro Nakasone.
Han tjente i en svært ustabil periode; Statsrådene ble ofte skiftet ut, og partiet var ofte splittet. Han hjalp til med å fremme Japans relasjoner med Amerikas forente stater i løpet av et møte i 1988 med Ronald Reagan. 
Han ble født i Iwate prefektur og døde på det Internasjonale Medisinske Senter i Japan, som ligger i Tokyo, av lungebetennelse.
Iareonycha

Utseende

Middelsstore, slanke, matt brungule trebukker, dekkvingene kan være svarte. Antennene er tynne og svarte, litt lengre enn kroppen. Pronotum er litt tønneformet, dekkvingene jevnbrede med markerte, rettvinklede "skuldre", kraftig punkterte uten opphøyde lengderibber.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Panama og Colombia.
Vernepliktsrådet

Vernepliktsrådet er Tillitsvalgtordningen i Forsvarets sentrale organ, og står for den sentrale driften av dette, og er norske vernepliktiges øverste representanter. Rådet har som oppgave å stå for den daglige driften av Tillitsvalgtordningen i Forsvaret, og representerer de vernepliktige gjennom fastsatte møter med blant annet forsvarssjefen, forsvarsministeren, Ombudsmannen for Forsvaret, samt en rekke andre relevante instanser i og utenfor Forsvaret. Sjef for Tillitsvalgtordningen i Forsvaret Knut Ringen, er også sjef for Vernepliktsårdet. Tidligere sjefer er Tage Pettersen og Simen Saxebøl.

Historiske vernepliktsråd

Siden år 2003 har Vernepliktrådet eksistert i sin nåværende form. Forløperen til Vernepliktsrådet var Landssekretariatet for Tillitsmannsordningen, populært forkortet LSEK.

2014–2015

Eirik Østby, Jo Anders Alm Thoen, Aleksander Stokkebø, Marie Flemmen Halsaa, Sinde Bæk

2015–2016

Jo Anders Alm Thoen, Jens Kristian Øvstebø, Camilla Kolsrud Hansen, Jens Oliver Haaland, Cecilie Victoria Hogganvik Reppen

2016–2017

Jens Kristian Øvstebø, Camilla Kolsrud Hansen, Sigurd Svensen, Anna Olivia Mohaugen, Kristoffer Niemi-Olsen

2017–2018

Jens Kristian Øvstebø, Sigurd Svensen, Johanne Løvli Harstad, Narve Nilssen, Hilde Friksen Laumann

2018-2019

Narve Nilssen, Hanne Askestad, Lina Marie Eidem, Lise Veronica Huynh, Aksel Grunnvåg
Aksel Berget Skjølsvik

Klubbkarriere

Han ble hentet til Molde fra Rosenborg Ballklub foran 2007-sesongen. Skjølsvik startet karrieren i Åndalsnes IF, men signerte for trønderklubben allerede som 16-åring, og fikk sin debut på A-laget i januar 2004 under en treningskamp mot Skeid.
I årene som fulgte spilte Skjølsvik bra på Rosenborgs andrelag i norsk 2.divisjon, et lag som stort sett består av juniorspillere og A-lagets reserver. I 2005 var han en viktig bidragsyter på Rosenborglaget som vant Norgesmesterskapet for juniorer. 
I 2006 ble Skjølsvik omskolert fra midtspiss til indreløper. Godt spill for andrelaget gjorde at han ble forflyttet til troppen som spilte i Tippeligakampen mot Lyn, og senere på sommeren ble han tatt opp i A-stallen.
Skjølsvik gjennomførte en god sesong på andrelaget, men til tross for sølvmedalje i junior-NM, sju seriemål i 2. divisjon og bestemannsprisen for 2006 fikk han ikke fornyet kontrakten med Rosenborg. Til tross for at det allerede var klart at Skjølsvik kom til å forlate Rosenborg ved årsskiftet 2006/2007, fikk han sin offisielle debut for klubben i Royal League-kampen borte mot Helsingborg samme høst. Han fikk ytterligere to kamper i Royal League, samt være med i RBKs showkamp mot Tufte IL i slutten av november – da satte han inn to mål, blant annet ett bak keeperlegenden Erik Thorstvedt.
Skjølsvik er kjent som en hardtspillende og kompromissløs spiller, og i løpet av karrieren har han også fått med seg to kamper for Norges G16-landslag, samt to kamper for Norges G17-landslag.
Cecil Taylor

Bakgrunn

Han lærte å spille piano seks år gammel og studerte ved New York College og New England Conservatory.

Musiker

Etter å ha spilt i R&B- og swing-band tidlig på 1950-tallet, dannet han i 1956 sitt eget band med sopransaksofonisten Steve Lacy. Senere samarbeidet han med John Coltrane, Archie Shepp og bassisten William Parker. Størsteparten av hans musikalske utvikling tilbrakte han imidlertid sammen med altsaksofonisten Jimmy Lyons (fra 1961 til Lyons død i 1986) og trommeslagerne Sunny Murray og senere Andrew Cyrille. Disse musikerne utviklet ofte nye kraftfulle former for samspill. Fra tidlig på 1970-tallet begynte Taylor også stadig oftere å spille solo.
Etter at Lyons døde vendte Taylor stadig tilbake til trio-formatet, spesielt trioen tidlig på 1990-tallet med William Parker og Tony Oxley. Han ledet også et antall storband-prosjekter og større ensembler. Hans besøk i Berlin i 1988 ble behørig dokumentert av det tyske plateselskapet FMP og resultatet ble en LP-boks med mange av de mest kjente europeiske improvisatørene, som Derek Bailey, Evan Parker, Han Bennink, Tristan Honsinger og mange andre. I senere turnerte han med Oxley og trompeteren Bill Dixon.
De fleste av innspillingene hans de siste tiår ble gitt ut på små europeiske plateselskaper, med unntak av den uventede innspillingen av Momentum Space (et møte med Dewey Redman og Elvin Jones) på Verve/Gitanes. Det klassiske selskapet, Bridge, gav ut hans 1998 Library of Congress-framførelse, Algonquin, en duett med fiolinisten Mat Maneri.
Taylor var alltid interessert i ballett og dans. Moren hans, som døde mens han enda var ung, var danser og spilte også piano og fiolin. Taylor skal ha sagt at han prøvde å imitere på piano de løp og trinn en danser framfører. I 1977 og 1979 samarbeidet han med danserinnen Dianne McIntyre. I 1979 komponerte og spilte han musikken til en tolv minutters ballett, «Tetra Stomp: Eatin' Rain in Space», med Mikhail Barysjnikov og Heather Watts.
Johan Georg Mejlænder

Militær karriere

Han var sønn av korporal Samuel Jängen ved oldenborgske gevorbne infanteriregiment, men ble adoptert av premierløytnant ved 2. smålenske infanteriregiment Johan Georg Mejlander. Fra å ha vært underoffiser og kadett på begynnelsen av 1770-tallet, gikk han til å bli adjutant for prins Carl av Hessen under Tyttebærkrigen i 1788. Etter krigen ble han kaptein og tjente som offiser i både Telemark og Akerhus.

Generalmajor

Under krigen i 1814 var han avansert til generalmajor hvoretter han ble sjef for en brigade i traktene omkring Vallø og Tønsberg som skulle unngå evt. svenske landstigninger. I 1818 fikk han stillingen som kommandant ved Fredrikstad festning, som han beholdt frem til 1822. Han døde på Agnæs 24. september 1824.  
Mejlænder giftet seg i 1791 med Anne Dorothea Grønvold (1767–1837), datter av oberstløytnant Bernt Christian Grønvold.
Madaraka Party of Kenya

Madaraka Party of Kenya er et politisk parti i Kenya som identifiserer seg som «ungdoms-fokusert». Ideologien kan bli sett på som sosialdemokratisk.
Toril Carlsen

Liv og karriere

Toril Carlsen tok utdannelsen ved Statens Operaskole i årene 1976 til 1979 og ble ansatt som solist ved Den Norske Opera i 1979, 21 år gammel. I hele sin karriere ved operaen var hun en av de mest benyttede sangerne i ensemblet og sang mer enn 70 operaroller. Repertoaret omfatter også kirkemusikk, romanser og samtidsmusikk. 
Juni 2010 gikk Toril Carlsen av for operaens pensjonsalder og holdt sin avskjedskonsert den 28. november 2010. Hun er nå frilanssanger.
Ifølge Toril Carlsen er opera «En totalopplevelse ingenting kan måle seg med.»

Andre engasjementer m.m.

Opera Vest i Antonio Bibalos Glassmenasjeriet, Henrik Hellstenius’ Sera og Bartoks Ridder Blåskjeggs borg. Har sunget ved Deutsche Staatsoper Berlin, i København, Malmö og Göteborg og ved Operaen i Kristiansund. I 1997 sang hun tittelrollen ved uroppførelsen av Norges første opera Fredkulla(Trondheim Symfoniorkester).
Har gitt konserter i Danmark, Tyskland, Italia, England, Spania i tillegg til mange steder rundt i Norge.

Innspillinger

Div. innspillinger med norsk musikk, bl.a. Grieg, Sinding, Ø. Sommerfeldt, K. Nystedt, Lasse Thoresen og Hellstenius.