google/wiki40b huggingface dataset:
Tysk Sydvest-Afrika

Historie

Tyske misjonærers aktivitet i området tok til i 1840-årene. I 1883 fikk forretningsmannen A.E. Lüderitz en landkonsesjon på Angra Pequena (senere omdøpt til Lüderitz) av den tyske regjeringen. Området ble erklært som tysk protektorat i begynnelsen av 1884 og det tyske flagget ble offisielt heist i august samme året. Ved Berlin-konferansen i 1885 ble dette utvidet til å omfatte hele dagens Namibia, bortsett fra enklaven Walvis Bay, som britene hadde okkupert fra før. Koloniens hovedstad var Otjimbingwe (fra 1885), etter 1891 Windhoek (grunnlagt 1890). I 1903 hadde byen 3700 innbyggere, mens i 1910 hadde innbyggertallet steget til 13 000. Fra 1896 var Theodor Leutwein den første tyske guvernør i området. Den sparsomt befolkede kolonien tiltrakk mange tyske nybyggere, totalt rundt 13 000 frem til 1914. 
I 1890 fikk den tyske utenriksministeren, grev Leo von Caprivi, overdratt fra britene en landstripe langs den angolansk-bechuanske grensen, Caprivi-stipen, for å gi Tysk Sydvest-Afrika adgang til Zambezi-elven.
Forvaltningen av området var problematisk dels på grunn av afrikandere og engelskmenn som var i området, men særlig siden de innfødte herero- og namastammene kjempet aktivt og periodevis med hell mot okkupasjonen av landet. Særlig namaenes leder, Hendrik Witbooi, viste seg å være en vanskelig motstander for tyskerne. Konfliktene eskalerte til Hererokrigen eller også Hererofolkemordet i 1904. Krigen startet med angrep på tyske farmere siden disse la beslag på stadig større deler av hereroenes område. Hereroene var forholdsvis godt organisert og bevæpnet, og tyskerne måtte få forsterkninger fra Europa for å vinne krigen. Etter et avgjørende slag i august flyktet hererofolket mot sørøst til Omaheke-området, den vestlige delen av Kalahariørkenen og mange omkom av tørst og sykdom. Tyskerne satte ut militære styrker ved vannhull og skjøt alle hereroere som nærmet seg. Av i utgangspunktet ca. 80-100 000 hereroere døde sannsynligvis rundt 65 000. I oktober begynte også et opprør i Namastammen, en konflikt som fortsatte i flere år til ca. 1908. 
Det ble funnet diamanter i 1908. I 1915, under første verdenskrig, ble kolonien okkupert av Sør-Afrika, på vegne av Det britiske imperiet. Sør-Afrika beholdt kolonien som protektorat på mandat av folkeforbundet etter krigens slutt. Mandatet ble senere trukket tilbake, men Sør-Afrika fortsatte å okkupere området frem til selvstendigheten i 1990. De siste årene ble landet integrert inn i apartheid Sør-Afrika, da under navnet Sydvest-Afrika.
Salten prosti

Salten prosti er et prosti i Sør-Hålogaland bispedømme. Prostieten har sitt sete i Fauske.
Deloneura

Utseende

Middelsstore dagsommerfugler (vingespenn ca. 40 millimeter) med litt avrundede vinger. Undersiden er gjerne gråbrun, men sommerfuglene i denne slekten kan også være ensfarget gulhvite.
Oversiden er ofte oransje med brune vingespisser.

Levevis

Larvene lever av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer. De ser ut til alltid å leve i nærheten av kolonier av maur i slekten Crematogaster.
Disse sommerfuglene lever i savanne-områder.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.
French Open 2000

French Open 2000 ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris i perioden 29. mai til 11. juni. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Gustavo Kuerten fra Brasil beseiret svenske Magnus Norman i singlefinalen for herrer og Mary Pierce fra Frankrike vant over spanske Conchita Martínez i damefinalen.
United Nations Global Compact

UN Global Compact Norge

UN Global Compact åpnet n«»orgeskontor i september 2019. Kim Noguera Gabrielli er UN Global Compact Norges første direktør og Wenche Grønnbrekk fra Cermaq styrets første leder. Mer enn 122 norske bedrifter er medlem i det norske nettverket.  
Det norske styret ble opprettet i oktober 2018. Før det hadde NHO organisert aktiviteten i Norge som en del av et nordisk Global Compact nettverk. I styret sitter blant annet Innovasjon Norge, SINTEF og NHO, og majoriteten av styremedlemmene representerer medlemsbedrifter.  

De ti prinsippene

Global Compacts ti prinsipper er delt opp i fire hovedgrupper. Disse er menneskerettigheter, arbeidsrettigheter, miljø og antikorrupsjon. Menneskerettighetsprinsippet stammer fra FNs menneskrettighetserklæring fra 1948. Arbeidstakerrettighetene har bakgrunn i ILOs erklæring om grunnleggende arbeidstakerrettigheter fra 1998. Miljødelen har bakgrunn i Agenda 21 fra Rio-konferansen i 1992. Antikorrupsjonsprinsippet har bakgrunn i FNs konvensjon mot korrupsjon fra 1996.  

Menneskerettigheter

Prinsipp 1: Bedrifter skal støtte og respektere vern om internasjonalt anerkjente menneskerettigheter, og 
Prinsipp 2: påse at de ikke medvirker til brudd på menneskerettighetene.

Standarder for arbeidslivet

Prinsipp 3: Bedrifter skal holde organisasjonsfriheten i hevd og sikre at retten til å føre kollektive forhandlinger anerkjennes i praksis, 
Prinsipp 4: sikre at alle former for tvangsarbeid avskaffes, 
Prinsipp 5: sikre at barnearbeid reelt avskaffes, og 
Prinsipp 6: sikre at diskriminering i arbeidslivet avskaffes.

Miljø

Prinsipp 7: Bedrifter skal støtte en føre-var-tilnærming til miljøutfordringer, 
Prinsipp 8: ta initiativ til fremme av økt miljøansvar, og 
Prinsipp 9: oppmuntre til utvikling og spredning av miljøvennlig teknologi.

Anti-korrupsjon

Prinsipp 10: Bedrifter skal bekjempe enhver form for korrupsjon, herunder utpressing og bestikkelser.
Belize under VM i friidrett 2017

Resultater

(q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – årsbeste)
Welsh Cob (seksjon D)

Welsh Cob er en ponnirase fra Wales. Den er en kraftig og velbygd ponni og den er sterk og flink til å ta seg frem i ulendt terreng.
Welsh cob-en blir gjerne brukt til sprang- eller dressurridning for barn og voksne. Den har korte, kraftige ben, mye hovskjegg og tykk man og hale.
Cob-en er Welsh-rasens største seksjon, altså D (det finnes A, B, C, og D, pluss Welsh Part Bred, som vanligvis er welsh cob ponni krysset med fullblods.)
Seksjon D omfatter ponnier på 137 cm og oppover, uten noen øvre grense (over 148 cm er de ikke ponni). I virkeligheten er mange av dagens seksjon D Cober 152 cm og mer – noe som gjenspeiler markedets krav.
Welsh Cob-ponnien har et naturlig talent for sprang, og er nøysom og hardfør.
Hodet er en større kopi av fjellponniens. Halsen er velformet, og hingstene har en tydelig mankam. Hodet er tørt. Kroppen, «midtparten» av en Cob er dyp, skal være godt sluttet og ha velutviklede ribben. Det er stor styrke i rygg og lend. Hovene er alltid velskapte, og hornet er som regel spesielt tykt. På hælene ser man silkeaktig hovskjegg. Det er den kraftige bakparten og vinklingen i hasene som skaper de storartede cob-bevegelsene.
De fire hingstene som opptrer oftest i WPCS stamboken er de følgende; Trotting Comet (f. 1840), True Briton ( f. 1830), Cymro Llwyd (f. 1850) og Alonzo the Brave (f. 1866)
Kari Brattset

Klubb

Brattset startet å spille håndball som 9-åring i Tune, før hun meldte overgang til Sarpsborg i 2007. Etter flere sesonger med mislykkede opprykksforsøk forlot flere spillere klubben, og Brattset signerte for naboklubben Fredrikstad i 2011.
Foran 2013/14-sesongen fikk Brattset et brudd i foten og mistet de første seks seriekampene. Hun endte sesongen som eliteseriens mestscorede linjespiller og ble tatt ut på årets lag.
Ettersom Brattset studerte osteopati i Oslo, meldte hun før 2014/15-sesongen overgang til Glassverket for å komme nærmere hovedstaden. Sesongen endte med seriesølv og kvalifisering til Mesterligaen, mens de i påfølgende sesong tok NM-sølv, seriebronse og nådde åttendedelsfinalen i Cupvinnercupen.
Glassverkettrener Kenneth Gabrielsen meldte overgang til Vipers Kristiansand foran 2016/17-sesongen og Brattset valgte å følge etter sammen med Kristin Nørstebø og Jeanett Kristiansen.
I 2018 gikk hun til Győr i Ungarn.

Landslag

Brattset ble tatt ut i bruttotroppen til Håndball-VM 2015 for kvinner, men var ikke blant de 16 som spilte i mesterskapet.
13. mars 2016 fikk hun sin debut for det norske A-landslaget i EM-kvalifiseringskamp mot Romania.
Mesterskapsdebuten kom i Håndball-VM 2017 for kvinner under åpningskampen mot Ungarn.
Nedbryter

Nedbrytere eller dekomponenter er heterotrofe organismer som produserer biomasse fra uorganiske forbindelser. Dette er typisk bakterier, sopp og andre mikroorganismer som bryter ned døde eller råtnende organismer. De spiser det ingen andre vil spise, men ingen spiser det nedbryterne har spist.
Nedbryterne er de som er minst kresne når det gjelder mat. De spiser alt det som ikke er brukbart for konsumentene. Det vil si døde planterester og døde dyr. Når planter og dyr dør, råtner de og omdannes til jord. Når et stort dyr dør blir det kanskje spist av åtseletere, mens restene blir fortært av mikroorganismer, bakterier og sopp.  Nedbrytere kalles også saprofytter, fordi de lever på organisk materiale. Nedbrytere kan være ulike bakterier, sopp, meitemark, insektlarver og ulike åtselspisere. Uten nedbrytere ville døde planter og dyr hopet seg opp og mineralene ville ikke blitt resirkulert, siden det er nedbryterne som sørger for nedbrytningsprosesser, som i kjemisk forstand ikke er noe annet en celleånding. Det døde organiske stoffet brytes ned til ulike uorganiske stoffer, som NH, HS, CH (gasser) og mineraler som frigjøres i form av ioner (som CA, K, NA osv). Dette kan dermed produsentene ta nytte av og bruke opp nytt organisk stoff.
Solidaransvar

Hjemmel

Prinsippet om solidaransvar gjelder som et generelt prinsipp som følger av ulovfestet sedvanerett, men enkeltstående utslag av regelen er lovfestet på flere områder. Se for gjeldsbrev gjeldsbrevlova § 2, for selskapsforhold selskapsloven § 2-4 og for erstatningsansvar skadeserstatningsloven § 5-3. Solidaransvar uttrykkes ofte i loven slik at debitorene «svarer en for alle og alle for en».

Ulike former for solidaransvar

Det skilles gjerne mellom sideordnet solidaransvar og garantiansvar (kausjon). I det første tilfellet vil alle debitorene stå ansvarlige for gjelden på like fot i forhold til kreditor, slik at han kan velge fritt hvem han vil gå på uten noen bestemt rekkefølge. Dette er hovedregelen, og vil gjelde med mindre det foreligger klare holdepunkter for noe annet. Der det foreligger garantiansvar vil det være en eller flere som har den underliggende betalingsforpliktelsen (hoveddebitor), mens andre garanterer overfor kreditor at forpliktelsen vil bli innfridd (kausjonist). I slike tilfeller må kreditor normalt holde seg til hoveddebitor først, og først når dette ikke fører frem kreve oppgjør fra kausjonisten. Hvor store anstrengelser kreditor må gjøre hos hoveddebitor før han kan gå på kausjonisten vil variere utfra det enkelte rettsforhold.

Forholdet utad: kreditor – debitorer

Solidaransvar innebærer altså at kreditor kan kreve en av debitorene for hele sitt tilgodehavende, og det uavhengig av hvordan ansvaret er fordelt debitorene imellom. Motstykket til dette er at de øvrige debitorene blir fri fra sin betalingsforpliktelse overfor kreditor i samme grad som en av dem gjør opp. Dersom tre debitorer sammen hefter for et krav på kr 100.000,–, og debitor A innfrir halvparten av dette, vil den resterende forpliktelsen for samtlige være kr 50 000,–. Og tilsvarende vil gjelde der en debitor innfrir hele gjelden – her vil alle være fri. Kreditor skal selvsagt ikke ha betalt flere ganger selv om han har flere å forholde seg til.

Forholdet innad, debitorene imellom

Hvordan ansvaret endelig skal fordeles debitorene imellom skal selvsagt ikke avgjøres av hvem kreditor bestemmer seg for å kreve betaling av. Dersom kreditor har krevd betaling etter en annen fordeling enn det som følger av det underliggende forhold må det derfor skje et etteroppgjør, ofte kalt regress. Dersom alle skal bære like mye av ansvaret (noe som er utgangspunktet dersom ikke annet er avtalt) kan således den eller de som har innfridd kreve en forholdsmessig del hos hver av de andre, slik at ansvaret blir likt fordelt. Her vil det i utgangspunktet ikke gjelde solidaransvar; regressen må kreves forholdsmessig (pro rata). Dersom noen ikke kan eller vil betale vil imidlertid dennes andel måtte fordeles mellom de øvrige. I slike tilfeller sier man gjerne at ansvaret er prinsipalt proratarisk, subsidiært solidarisk.
Der det foreligger garantiansvar, slik at det kun er en eller noen av debitorene som skal bære ansvaret innad, er det naturlig nok bare kausjonisten(e) som kan kreve regress, og ikke hoveddebitor.
Wheeler Army Airfield

Historie

6. februar 1922 begynte 20 menige fra Lukas-Field under løytnant William T. Agee å klargjøre en flystripe på det tidligere 17. kavaleriregiments øvelsesfelt, samt bygge innkvartering for avdelingens flystyrker. Det ble reist to lerretshangarer og rullebanen rensket for ugress, guava og algarobatrær. Den fikk navnet Wheeler Field 11. november 1922 til ære for major Sheldon H. Wheeler, tidligere sjef for Luke Field som omkom i et havari med en Airco DH.4 den 13. juli 1921.
I juni 1923, startet byggingen av en ny flystripe, verksted, hangarer og lagertanker for olje. I 1927 ble en av de tre hangarer ombygd for å gi plass for en kaserne og en messehall. Det var ikke før i 1930 at der ble bygget permanente bygninger.
Wheeler-Field var åsted for flere store historiske luftfartsbegivenheter før angrepet på Pearl Harbor 7. desember 1941. Blant annet den første flyvning over Stillehavet fra California i 1927, det store Dole Air Race fra California til Hawaii, de første flyvninger fra USA til Australia i 1928, og den første soloflyvningen fra Hawaii til fastlandet i 1935 av Amelia Earhart. Earhart besøkte Wheeler-Field i 1935 med sin Lockheed Vega og igjen i 1937 med sin Lockheed L-10 Electra. Charles Kingsford Smith med sitt fly, «Southern Cross» brukte også flyplassen på sin historiske flyvning over Stillehavet.
I 1940 hadde Wheeler Field utviklet seg til hovedbase for United States Army Air Corps jagerfly som for eksempel Curtiss P-40 Warhawk og var ansvarlig for forsvaret av Hawaii.

Andre Verdenskrig

Wheeler Army Airfield var hovedmålet og åsted for det første angrepet 7. desember 1941, som førte opp til angrepet på Pearl Harbor. Japanerne angrep flyplassen for å forhindre at flyene, som var stasjonert der kunne ta av og brukes i kamp mot dem. De fleste av flyene ble ødelagt, men 12 piloter lyktes i å få sine Curtiss P-36 Hawk og Curtiss P-40 Warhawk-fly i luften og i luftkamp mot japanerne.
Anlegget er har blitt ført opp som et Nasjonalt Historisk Landemerke i forbindelse med angrepet 7. desember 1944. Hangarer og brakkerigger er fremdeles intakt.
33 personer ble drept og 75 såret under angrepet på Wheeler. Av de 233 fly som var tilordnet Hawaii Air Force, var 146 i bruk før angrepet. Etterpå, var bare 83 (inkludert 27 P-40) intakt, mens 76 var blitt ødelagt. Under andre verdenskrig og fram til 1949, var basen en del av United States Army Air Forces. Etter dette ble den en del av det nyetablerte United States Air Force, ble Wheeler tildelt til Seventh Air Force (tidligere Hawaiian Air Force).
Walther P38

Opprinnelse

Walther P38 er kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 19 mm Luger, og fikk produksjonsnavnet «Heeres Pistole» (HP). Pistolen ble godkjent som tjenestepistol for den tyske krigsmakten (Wehrmacht) i 1938 – og fikk navnet Pistole 38 (P38). P38 erstattet Luger-pistolen (Pistole 08) som tjenestepistol.

Produksjon og modellbetegnelser

Produksjonen av denne pistolen startet i 1939. Det første produksjonsstedet var Walthers fabrikk i Zella-Mehlis, og modellen ble først betegnet P.38 i 0-serien. Denne betegnelsen ble så forandret til kode 480, og senere til kode ac. Modellbetegnelsen ble deretter kode ac med 40 tilføyet under. Etter dette ble kodene endret en rekke ganger, suksessivt til ac40, ac41, ac42, ac43, ac44 og til slutt til ac45. Mot slutten av 1942 begynte Mauser å produsere P38 med fabrikkode «byf», og denne koden brukte de frem til tidlig 1945, da de skiftet til «svw». Spreewerk produserte også P38, med fabrikkoden cyq.
En del pistoler har dessuten koden cvq innprentet; dette kommer av en feil på merkeverktøyet. Disse pistolene ble produsert av Spreewerk Werk Grottau, som den gang lå i det gamle Sudetenland, i dag i byen Hradek nad Nisou. Produksjonen av P38 opphørte i 1945, og det antas å ha bli produsert 1 200 000 eksemplarer av våpenet under andre verdenskrig.
Produksjonen ble gjenopptatt i 1957/1958 i Ulm i Vest-Tyskland, etter at det vesttyske forsvaret (Bundeswehr) hadde levert inn bestilling på slike håndvåpen. Modellnavnene P1 (Pistole 1) og P.38 ble brukt om pistolen fra dette tidspunket.

Norge

Etter avvæpningen av de tyske okkupasjonsstyrkene i mai 1945 befant det seg endel P38 i Norge. Disse pistolene ble overtatt av Forsvaret og politiet; politietaten fikk stemplet inn «Politi» i sleiden sammen med nytt nummer.

Sverige

I 1939 approberte Sverige P38 som sin nye militærpistol. Det nye våpenet ble kjøpt inn fra forhandleren Widforss i Stockholm. Etter at den andre verdenskrigen brøt ut ble det imidlertid ikke levert flere våpen, og Sverige måtte approbere enn ny pistol (Husqvarna M/40).
Helen Frankenthaler

Helen Frankenthaler (født 12. desember 1928 i New York, død 27. desember 2011 i Darien, Connecticut) var en amerikansk kunstner som arbeid med abstrakt ekspresjonisme og post-malerisk abstraksjon. Hun var blant de betydelige malerne i amerikansk etterkrigstid, og var aktiv fra tidlig 1950-tall til sin død i 2011.

Stil og teknikk

I begynnelsen av 1950-tallet utviklet hun en særegen lyrisk-abstrakt stil. Hun arbeidet med laveringer og flak av tynne pigment på ubehandlet lerret, som hun deretter fortynnet med terpentin, med mål om å skape gjennomskinnelige strukturer som skulle forenes med tekstilet. Denne teknikken kalte hun “soak stain”.
Hun var en del av den gruppen kunstnere som jobbet med det som etter hvert skulle få navnet “Color field”, fargefeltmaleri.
Hennes Mountains and Sea (1952) anses som hennes best kjente verk, og var til inspirasjon fra andre Color field-kunstnere slik som Morris Louis og Kenneth Noland.
De senere verkene hennes er ofte utført i sterkere farger og med strengere former, slik som Flood (1967), malt i akrylfarger.

Inspirasjon

Frankenthaler studerte på Dalton under den meksikanske kunstneren Rufino Tamayo, og senere på Bennington College under Paul Feeley. Sistnevnte er kreditert for å ha påvirket hennes interesse i tidlige verk for å jobbe med avarter av kubisme. Hun studerte senere også med Wallace Harrison og Hans Hofmann, men var også inspirert av Clement Greenberg og Jackson Pollock.
Gå over stag

Å gå over stag, stagvende eller slå er manøver i seiling for å vende båten gjennom vindøyet slik at når stagvendingen er over kommer vinden inn fra motsatt side av hva den gjorde da stagvendingen begynte. En båt er i vindøyet når båtens vinkel mot vinden er lik null. Vendingen benyttes når man krysser, som vil si å seile mot vindens retning. Hvis en båt seiler for styrbord halser (med vinden inn fra styrbord) og slår, ender den opp på babord halser (med vinden inn fra babord). De fleste seilbåter kan ikke seile høyere opp mot vinden enn omtrent 45°, men enkelte seiljoller kan holde en mye høyere kurs, dog ofte på bekostning av båtens fart gjennom vannet.
Jibbing er en lignende manøver, hvor en båt også bytter halser, men ikke passerer vindøyet.
Captain Fantastic

Produksjon

Ideen til filmen kom da Matt Ross begynte å stille spørsmål ved valgene han og hans kone gjorde som foreldre. Fra der lurte han på hva som ville skje hvis han var helt og heldent tilstede i sine barns liv, men samtidig la merke til at moderne teknologi gjorde det vanskelig. Når han lagde filmen tok han og selvbiografiske biter fra sitt eget liv, spesielt det å vokse opp i de han kaller samfunn med alternativ livsstil.
Viggo Mortensen ble gitt en rolle i filmen i februar 2014. I juni samme år ble det annonsert at George MacKay, Annalise Basso, Samantha Isler, Nicholas Hamilton, Shree Crooks og Charlie Shotwell også hadde fått en rolle, og de fleste av de resterende skuespillerne hadde blitt plukket ut i juli og august.

Innspilling

Innspillingen av Captain Fantastic startet i det vestre Washington i juli 2014.

Utgivelse

I juli 2017 fikk eOne Entertainment rettigheter til å distribuere filmen internasjonalt. I august 2014 ble det kunngjort at Bleecker Street skulle distribuere filmen i USA. 
Filmen hadde verdenspremière 23. januar 2016 under Sundance filmfestival. Filmen ble utgitt 8. juli 2016. Den ble også vist under filmfestivalen i Cannes der Matt Ross vant prisen for beste regissør.
Volleyball under Middelhavslekene 1993

Volleyball under Middelhavslekene 1993. Volleyball var en av flere sporter under de tolvte middelhavslekene som ble arrangert i Languedoc-Roussillon i Frankrike i perioden 16. til 27. juni 1993. Det var tiende gangen som volleyball var med på programmet under middelhavslekene. Det var to turnerninger, en for menn og en for kvinner. Åtte herrelag og seks damelag deltok. Frankrike vant herreturneringen og Kroatia vant dameturneringen.
Lissoeme

Utseende

Middelsstore, lange og tynne, brunrøde trebukker. Antennene er tynne og mye lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt, dekkvingene parallellsidige. Beina er forholdsvis lange og tynne.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Venezuela og Brasil.
Mount Augustus

Geologi

Mount Augustus består av sandstein og konglomerat, kjent som Mount Augustus-sandstein, liggende over eldre granitt på fjellets nordside. Sandstenen ble avleiret av tidligere elveleier og er noe yngre enn den mer enn 1,6 milliarder år gamle granitten.

Europeisk historie

Francis Thomas Gregory besteg toppen av fjellet 3. juni 1858 i løpet av hans berømte 107-dagers tur gjennom Gascoyne-regionen, og ble med det den første kjente europeer som besteg fjellet. Noen uker etter navnga han fjellet etter sin bror, Sir Augustus Charles Gregory (1819–1905).