google/wiki40b huggingface dataset:
Pontecorvo

Navn og byvåpen

Navnet Pontecorvo, eller Ponte Corvo, kommer fra latin Pons curvus, som betyr buet bro. Det er senere blitt til italiensk Ponte Corvo eller på norsk ravnebroen, noe som også kommer til uttrykk i byvåpenet: En ravn sittende på en bro.

Beliggenhet

Byen ligger på en høyde ved elven Garigliano, 119 km sørøst for Roma. Jernbanelinjen mellom Roma og Napoli ble bygget gjennom Pontecorvo og i dag ligger den 5 km fra motorveien A1, Autostrada del Sole. Stedene Sant’Oliva, San Cosma og Vetrine tilhører kommunen Pontecorvo. Kommunen grenser til kommunene Aquino, Campodimele, Castrocielo, Esperia, Pico, Pignataro Interamna, Roccasecca og San Giovanni Incarico.

Historie

I det 11. århundre ble byen erobret av normannerne, men i 1105 kom byen under klosteret Montecassino. I 1464 ble byen tilhørende Kirkestaten og forble under pavens verdslige styre selv om den var omsluttet av Kongedømmet Napoli.

Fyrstedømmet Pontecorvo

Under Napoleonskrigene ble Pontecorvo erobret av franskmennene. Keiser Napoléon gjorde i 1806 sin bror Joseph Bonaparte til konge av Napoli, men Pontecorvo ble ikke gjort til en del av kongedømmet. 
Ved dekret av 5. juni 1806 utnevnte han marskalk Jean Baptiste Bernadotte til fyrste av Pontecorvo. Formelt ble Pontecorvo et suverent fyrstedømme, med i alt omkring 12 300 innbyggere, derav 5 600 i selve byen. Bernadotte førte tittelen til 1810, da han ble valgt til svensk tronfølger. Et våpenskjold, som er basert på Pontecorvos våpen, inngikk i svensk-norske unionsvåpen til 1905 og finnes fortsatt i Sveriges store riksvåpen, som Bernadottedynastiets våpenmerke. Ravnen som sitter på broen er i dynastiets våpen supplert av stjernetegnet Karlsvognen.
I 1810 ble tittelen fyrste av Pontecorvo gitt til Lucien Murat, et medlem Joachim Murats familie. Fyrstedømmet og tittelen eksisterte til 1815, da Pontecorvo ble tilbakeført til Kirkestaten. Tittelen benyttes imidlertid fortsatt i slekten Murat.
Pontecorvo ble innlemmet i det samlede Italia i 1860.

Andre verdenskrig

Under den allierte erobringen av Italia under andre verdenskrig var det harde kamper ved Pontecorvo. I november 1943 ble byen bombet og lagt i ruiner. Byens bro overlevde angrepet.
Sentralamerikanske og karibiske leker 1954

Sentralamerikanske og karibiske leker 1954. Lekene i 1954 var de sjuende sentralamerikanske og karibiske leker, de ble arrangert i Mexico by i Mexico i perioden 5. til 20. mars 1954. De var andre gangen som lekene ble arrangert i Mexico by, første gangen var i 1926. Det var 1356 utøvere, herav 163 kvinner, fra tolv nasjoner som deltok i nitten sporter. Mexico ble beste nasjon med førtisju gullmedaljer foran Cuba med tjueni.
Fylkesvei 4016

Fylkesvei 4016 går mellom Voan i Marnardal og Opsal i Lindesnes. Veien er 15,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 406.
Joseph Frantz Oscar Wergeland

Militær

Wergeland vokste opp på Eidsvoll og valgte en militær karriere, men var en aktiv og engasjert samfunnsborger med flere talenter, en lang rekke verv og et stort virkefelt. Han ble offiser i 1834. Han var premierløytnant i 1839. I 1866 hadde han graden oberstløytnant og var sjef for 2. Christiansandske Halvbrigade. I 1868 ble han forfremmet til oberst og kommandant i Kristiansand. I 1880 fikk han graden generalmajor. Han fikk avskjed i nåde i 1893, 78 år gammel.

Karttegner

Wergeland var en utmerket karttegner og topograf. Han fikk sin utdannelse med offentlig stipend i Paris og arbeidet i 11 år som karttegner for Norges Geografiske Opmåling. Han tegnet de første amtskartene som ble utgitt i offentlig regi i Norge, det første (Christians Amt/Oppland) kom ut i 1845. Et av disse kartarbeidene ble belønnet med medalje og diplom for «Best of class» på en kunst- og industriutstilling i New York i 1853. 
Wergeland var lærer i tegning og kalligrafi ved Krigsskolen og ordonansoffiser hos Kongen. Han satt i komitéen for Hovedbanen samt for en rekke veianlegg. Han deltok i en feltmanøvre i Skåne i 1848 og i de norsk-svenske vaktstyrkene i Slesvig i 1849 og 1850, og var på ett års studiereise i utlandet i 1852 og 1853.

Idretten

Wergeland var en ivrig idrettsmann og tok initiativet til å opprette skiløperavdelinger i Hæren. Han skrev boken Skiløbingen, dens historie og krigsanvendelse i 1865.

Bystyrer

Han var medlem av bystyret i Kristiansand i en årrekke og formann i Byselskapet som han styrte med stor autoritet fra 1860. I sin tid vant han en enestående popularitet i byen og distriktet.

Ravnedalen

I dag er han mest kjent for å ha benyttet sine tropper til glede for hele samfunnet ved å sørge for å anlegge parken i Ravnedalen og opparbeide veier og beplante hele Baneheia med økonomisk støtte fra Staten, lokale banker og næringslivet.

Wergelandsparken

Det første, store prosjektet han fikk gjennomført var imidlertid anleggelsen av Wergelandsparken i 1859–60. Området ble omskapt fra et støvfullt hull til en park med trær, blomster og spaserstier.

Fontenen

Fra 1866 hadde parken en fontene i sentrum, men denne måtte i 1908 vike for en statue av Oscars bror, Henrik, som ble reist i forbindelse med 100-årsjubileet for hans fødsel. Fontenen ble i første omgang flyttet til øvre torv, siden revet og glemt. I 1991 ble den restaurert og gjenreist på torvet. I dag forbindes først og fremst parken med Henrik Wergeland, men det er hans bror som er opphav til navnet.

Skulptur og vei

Oscar Wergeland er hedret med en bronseskulptur av Gustav Lærum som er plassert i Ravnedalen. Wergelandsveien på Grim i Kristiansand er også oppkalt etter Frantz Joseph Oscar Wergeland.
Melodi Grand Prix 1984

Sendingen

For første gang på elleve år flyttet NRK sendingen ut av NRK Marienlyst og tilbake til Chateau Neuf, der finalen også ble arrangert i 1973. Programleder var frilansjournalist Sissel Keyn Lodding, mens Kringkastingsorkestret med sine 56 musikere akkompagnerte låtene under ledelse av Egil Monn-Iversen. Dette var siste gang på 31 år at Kringkastingsorkestret spilte i Melodi Grand Prix. Koret besto av Per Øystein Sørensen, Kari Gjærum, Hege Schøyen og Håkon Iversen.
Til sammen kom det inn 950 melodier til den åpne konkurransen. En jury bestående av sangerne Susanne Fuhr, Henning Sommerro og plateprodusent Eirik Wangberg, plukket ut fem av dem til finalen lørdag 7. april. I tillegg inviterte NRK fem komponister til å fylle de fem siste finaleplassene.
Det var 1200 publikummere til stede i Chateau Neuf, og de fem juryene satt også i salen. Avstemningen ble et tett løp mellom flere av sangene, men til slutt vant Dollie De Luxe en knapp seier med «Lenge leve livet». Da Benedicte Adrian ble intervjuet etter avstemningen, utbrøt hun: «Jeg må bare hilse hjem til mor og far og si at jeg vant, selv om jeg hadde filler i håret og alt sammen!»

Hendelser

Før finalen ble det bråk da NRK nektet høygravide Linda Hetlevik å synge «Jeanne d'Arc». Hetlevik var innstilt på å synge og ble skuffet over NRKs avgjørelse. «Jeg er tross alt ikke gravid i munnen, og stemmen er det derfor ikke noe galt med.» sa hun til VG. Jurydommer Eirik Wangberg kalte avgjørelsen for en «skandale» og ba NRK om å ombestemme seg. NRK sto imidlertid på sitt, og det ble dermed Cathy Ryen som fikk framføre bidraget.
Flere fagfolk mente rett sang vant, blant annet svenske Herreys, som var til stede i salen. VGs anmelder mente imidlertid at Norge ikke kunne vente seg noen topplassering i Luxembourg. Aftenpostens anmelder var enig og mente Silhouette hadde det beste showet: «De gjorde seg best på TV-skjermen. Friskt, svingende, charmerende.»
Folket var enig med Aftenpostens anmelder. Etter sendingen utførte ScanFact en meningsmåling for VG, og hele 47 prosent av de spurte mente at Silhouette og «A-oa-oa-oa» skulle ha vunnet. 17 prosent hadde «Lenge leve livet» som favoritt. Etter finalen dro Dollie De Luxe-jentene rett på fest til manageren Ole Sørli, som dermed kuppet den offisielle festen arrangert av Se og Hør.
I etterkant av finalen gikk programleder Sissel Keyn Lodding ut i Journalisten og kritiserte NRK for «hårreisende opptaksprøver» og «stort forventningspress». Hun karakteriserte også lønna på 5000 kroner som «luselønn». NRK selv var skuffet over Loddings kritikk og mente honoraret sto i forhold til jobben.
Erphaea

Utseende

Middelsstore, gråbrunt-spraglete trebukker. De er kamuflasjefarget som lavkledte trestammer. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet sett ovenfra med en butt pigg litt bakenfor midten av siden. Dekkvingene er nesten parallellsidige.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana, Ecuador, Peru, Brasil, Bolivia).
Da Nang

Historie

Danang ble en havneby av middels betydning på 1500-tallet, men var helt i skyggen av Hoi An, 30 km mot sør. Men da nyere skip som stakk dypere i vannet gjorde sin entré på verdenshavene viste det seg at havnen i Hoi An var for grunn; dermed fikk Danang mer og mer av trafikken. Og da keiser Minh Mang i 1835 forordnet at europeiske skip bare skulle drive handel gjennom Danang, ble Danang raskt en av landets mest blomstrende byer, med stor økonomisk aktivitet.
Det brøt ut forfølgelser av katolikker i 1847 under keiseren Tự Đức (1847–83), da de kristne ble mistenkt for å medvirke i et opprør. Mange franske misjonærer ble fengslet og dømt til døden, inkludert en prest ved navn Lefèbvre, som virkelig hadde konspirert mot keiser Thieu Tri. Uten å vite at han faktisk var blitt løslatt, blokkerte den franske marinen havnebyen Danang og bombarderte byen. Den rasende keiseren truet med represalier mot misjonærene, men satte foreløpig ikke truslene ut i livet.
De franske og spanske anstrengelsene for å beskytte sine landsmenn forårsaket et stort fremmedhat og antikristne grusomheter. Keiser Tu Dúc utstedte dekreter mot kristendommen i 1848 og 1851. Innfødte katolikker ble svimerket og fikk sine eiendommer konfiskert. Mange døde i årene som fulgte, både innfødte legfolk og prester og utenlandske misjonærer. Eldre misjonærer begynte å appellere til Frankrike for beskyttelse, og den apostoliske vikaren Pellerin dro til Frankrike for å be regjeringen om å etablere et permanent nærvær i Vietnam ved å kreve territoriale konsesjoner som britene og franskmennene hadde gjort i Kina. I 1856 bombarderte franske krigsskip igjen Danang.
I august 1858 gikk franske tropper i land i byen under ordre fra Napoleon III, som ville kolonisere området. Invasjonsstyrken, 5 000 menn på 14 skip, klarte forsåvidt å innta byen på bare én dag, men hadde ikke tilstrekkelig med flatbunnede fartøyer til å seile opp Parfymeelva lenger nord og innta hovedstaden Hue. De fikk noe bistand fra Spania da Filippinenes generalguvernør Fernando Norzagaray y Escudero sendte noe mer tropevante styrker fra Manila. Men det var ikke tilstrekkelig. Ei heller fikk de forsterkninger fra Frankrike, de ble omdirigert til Kina for å støtte britene i den annen opiumskrig. Det antikeiserlige opprøret franskmennene hadde håpet på blant vietnamesiske katolikker, uteble også. På toppen av alt dette døde svært mange franske soldater av tropesykdommer, og franskmennene trakk seg etterhvert ut av Danang, som de kalte Tourane.
De klarte imidlertid å få taket på situasjonen, og etterhvert hadde Frankrike vunnet kontrollen over hele Vietnam (Hué-avtalen, 1883). Avtalen med Frankrike førte til at franskmennene overtok Vietnam som koloni. Tourane ble et viktig administrativt sentrum, og kunne snart regnes som en av de fem største indokinesiske byer.
Under Vietnamkrigen bygde amerikanerne mange militære basekomplekser rundt Danang.
Pierre-Alexis Pessonneaux

Karriere

Pessonneaux ble fransk juniormester på 200 meter i 2006, og vant sølvmedalje ved Middelhavslekene 2009 i Pescara.
Pessonneaux var også med det franske laget som vant gull på 4 x 100 meter stafett under EM i friidrett i Barcelona, sammen med Jimmy Vicaut,
Christophe Lemaitre og Martial Mbandjock. Han løp tredje etappe.
Planlagt by

Planlagt by eller ny by er en by eller et tettsted som har blitt planlagt fra begynnelsen av og som har vokst frem mer eller mindre i tråd med planen. Flere av verdens hovedsteder er slike planlagte byer, blant annet Washington D.C. i USA, Canberra i Australia, Brasília i Brasil, Islamabad i Pakistan og Dodoma i Tanzania. Planlagte byer er vanligvis konstruert i tidligere underutviklede områder. Det i kontrast til samfunn som har utviklet seg mer tilfeldig etter hvert som behovene og vanskelighetene har meldt seg.
Planlagte byer finnes også i en rekke tidligere kolonier, ikke minst i Nord- og Sør-Amerika.
I Storbritannia brukes betegnelsen new town på planlagte byer som ble grunnlagt i det 1900-tallet for å avlaste storbyene. Eksempler på slike byer er Telford og Milton Keynes.

Historie

Nye byer har blitt planlagt i Europa siden den greske antikken. Grekerne bygde nye kolonibyer som var polis slik moderbyen var det. De var heller «datterbyer» enn kolonier i moderne forstand ved at fungerte selvstendig og mer eller mindre uavhengig av «moderbyen». Også antikkens romerne grunnla nye kolonibyer rundt om i Romerriket. Det er imidlertid også spor av planlagt bosetninger av ikke-romersk opprinnelse forhistoriske Nord-Europa.
De fleste planlagte bosetningene i middelalderen ble opprettet i perioden fra rundt 1100- til 1300-tallet. Alle former for landherrer, fra de med høyest til de med lavest rang, forsøkte å opprette landsbyer og byer på sine eiendommer, for således å skape økonomisk, politiske og/eller militær makt. Bosetterne var vanligvis tiltrukket av fordeler av skattemessige, økonomiske og lovmessig art gitt av landherren. Eller de ble tvangsflyttet fra andre steder på hans eiendommer. De fleste nye byene ble ganske små, som eksempelvis bastidene i sørvestlige Frankrike. Men en del av dem ble betydningsfulle byer, eksempelvis Canberra, Cardiff, Leeds, Hertogenbosch, Montauban, Bilbao, Malmö, Lübeck, München, Berlin, Bern, Klagenfurt, Alessandria, Warszawa og Sarajevo.
New Scandinavian Cooking

New Scandinavian Cooking er et norsk-amerikansk matprogram som har gått på TV siden 2003. Programmet viser skandinavisk kokekunst. Kokkene Andreas Viestad fra Norge, Tina Nordström fra Sverige og Claus Meyer fra Danmark veksler på å lede programmet, som produseres av norske Tellus Works i samarbeid med American Public Television (APT). Den finsk-amerikanske kokken Sara La Fountain ble senere med som programleder.
Barkåker Idrettsforening

Historie

Barkåker Idrettsforening ble stiftet 17. juli 1917. Den første generalforsamlingen ble holdt 21. februar 1918 på Samhold. Harald Olsen Nauen ble gjenvalgt som formann på dette møtet. I 1919 ble Harald Olsen Nauen æresmedlem. I de første årene var det fotball, ski og delvis friidrett som var foreningens aktiviteter.

Krigsårene

På grunn av okkupasjonen og nazistenes forsøk på å få kontroll på alt idretts- og ungdomsarbeidet ble det umulig å fortsette virksomheten som før. På et ekstraordinært møte 1. mars 1942, ledet av viseformann Bjarne Borgersen ble det enstemmig vedtatt å oppløse foreningen. BIF var offisielt oppløst, men styret fortsatte å ivareta foreningens interesser.

Kjente utøvere

Morten Kihle, Fotball
Kalantissa oljekraftverk

Kalantissa oljekraftverk er et varmekraftverk i Sri Lanka. Det har en installert produksjonskapasitet på 232 MW, med 1+1 gassturbiner med kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 1998, og stod ferdig i 2003. Brenselkilden er nafta og fyringsolje.
Operatør er AES, og utstyret og arbeid er levert av hovedsakelig Doosan og Alstom.
Cicatrisestoloides

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Costa Rica.
Anisodactylus binotatus

Utbredelse

Anisodactylus binotatus finnes i hele Europa. Den er utbredt i Nord-Afrika og Asia. Finnes i Norge.

Utseende

Anisodactylus binotatus er 10-13 mm lang og mørkt svart på farge. De to første eller bare det første antenneleddet (rotleddet) er noe lysere. I pannen er det to små røde flekker. Beina er svarte, men en sjelden gang mer rødlige. Den ligner litt på artene i slekten Harpalus, men skiller seg fra disse ved at taggen på bakerste leggen (tibia) er kortere. Antennens fjerde og ofte også tredje ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Brystskjoldet bakhjørner er tydelige og utstående. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis

Anisodactylus binotatus er ikke vanlig, lever på gressenger med leiregrunn. den er vanligvis nattaktiv og lever av planter (frø).
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Offisiell åpning av fjernsynet i Norge

Offisiell åpning av fjernsynet i Norge ble sendt den 20. august 1960 og var Norges første program i ordinære fjernsynsendinger.

Sendingen

Programmet starter med en tale av kringkastingsjef Kaare Fostervoll, telegrafdirektør Sverre Rynning-Tønnesen og fylkesmann Nils Hjelmtveit som forteller om fjersynets historie og utbyggingen av fjersynet. Etter disse talene vises hilsninger fra dansk, finsk og svensk fjernsyn ved generaldirektør F. E. Jensen (DR), radiosjef Olof Rydbeck (YLE) og generaldirektør Einar Sundstrøm (SVT). Etter disse hilsningene taler statsminister Einar Gerhardsen etterfulgt av kong Olav som erklærer fjernsynet for åpnet. Programmet avsluttes med Ja vi elsker.
Programmet ble etterfulgt av det direktesendte åpningsshowet Startskuddet går.
Lucky imaging

Lucky imaging er en fototeknikk brukt for å fotografere astronomiske objekt ved å benytte et hurtig kamera med kort eksponeringstid (under 100 ms eller mindre) slik at endringene i Jordens atmosfære er minimal under eksponeringen. Fra disse bildene, velges de som er minst påvirket av atmosfæren (typisk rundt 10 %) og kombineres i et enkelt bilde. Teknikken (engelsk shift-and-add) oppnår en mye høyere oppløsning enn et enkelt bilde med høyere eksponering.
Nord-1

NORD-1 (produsert 1968–1971) var en norsk minidatamaskin, den første produsert av Norsk Data. Om lag seksti enheter ble produsert.
Den hadde 16-bit arkitektur, og var en av de første maskinene med støtte for flyttall. Maskinen benyttet relativ addressering og ble forvaltet av et operativsystem som støttet automatisk kontekstbytte og virtuelt minne (1969). Arbeidsminnet var et magnetkjerneminne på mellom 4096 og 65536 16-bits ord. En bit besto av en ferritkjerne med en diameter på ca. 1 mm. og med i alt fem tråder som var tredd gjennom hullet. Et bit ble satt ved å magnetisere ferritkjernen, mens lesing var destruktiv, dvs. at tilstanden måtte gjenopprettes ved en av trådene. Minnet var sammensatt av 64 000-128 000 ferritkjerner. Fordi det måtte settes sammen i håndarbeid var det svært dyrt, opp til 100 000 ganger dyrere pr. bit enn hurtigminnet i dagens datamaskiner.
Det første eksemplaret av NORD-1 (serienummer 2) ble brukt til å styre antikollisjonssystemet NORCONTROL blant annet på det norske frakteskipet M/S Taimyr (bygd i japan). Maskinen viste seg der å være særdeles driftssikker. Systemet ble etterfulgt av modellene NORD-5 (1970) og NORD-10 (1973).
Maanshan kjernekraftverk

Maanshan kjernekraftverk (kinesisk: 馬鞍山發電廠, Mǎānshān Fādiànchǎng) er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i Taiwan. Anlegget befinner seg ved kysten sør på øya, i nærheten av en nasjonalpark ved Hengchun. Det er landets tredje kjernekraftverk i kommersiell drift og det eneste i den sørlige delen av Taiwan. Byggingen av anlegget begynte i 1974, og den første av anleggets i alt to reaktorer åpnet for fullt i 1984. Den andre reaktoren ble satt i kommersiell drift i 1985. Sammen har de en maksimal effekt på rundt 1 902 MW, og i 2007 var årsproduksjonen 14.998 GWt. En feriestrand ligger et øyekast unna kraftverket, og ved åpningen av anlegget ble det stilt en del spørsmål rundt denne beliggenheten.
To mindre ulykker har funnet sted ved anlegget; en i 1999 da et kjøretøy med brennstoff for anlegget kjørte inn i en bygning, og en annen i 2001 da en brann brøt ut. Sistnevnte ulykke medførte betraktelige skader på en generator og et strømaggregat. Disse komponentene spilte en viktig rolle for kjøleanlegget i kraftverket. En av de påståtte årsakene til brannen var manglende vedlikehold.
Det som inte dödar oss

Det som inte dödar oss er en roman av David Lagercrantz, skrevet på oppdrag av Norstedts förlag som en frittstående forsettelse av Millennium-trilogien.
I desember 2013 kunngjorde Norstedts förlag at Lagercrantz hadde fått i oppdrag å skrive en fjerde del som en frittstående forsettelse av trilogien. Boken ble publisert den 27. august 2015. Norstedts uttalte samtidig at boken ikke er basert på Stieg Larssons (uferdige) manus til en fjerde bok og at forlaget aldri hadde hatt tilgang til noe slikt manus.
I forbindelse med boklanseringen ble Norstedts förlag kritisert for å fastsette vilkår for de journalister som skulle intervjue Lagercrantz. Journalistene fikk for eksempel ikke lese boken i forveien. En av forlagets talspersoner mente at journalister ikke behøver å lese en bok før et intervju. Hun foreslo at journalistene istedet skulle spørre om prosjektet var å ta over å skrive Millennium-serien, spørre om forfatteren eller spørre hvordan forfatteren hadde forvaltet rollefigurene.
I boken opptrer igjen Lisbeth Salander og Mikael Blomkvist, som havner midt i aktuelle spørsmål om nasjonal og internasjonal overvåkning, mediekrise og industrispionasje. Blomkvist får et tips om den tilbaketrukne professoren Frans Balder og hans autistiske sønn August. Balder er en ledende forsker innen kunstig intelligens, hvilket ikke intresserer Blomkvist før han forstår at en hacker som stämmer inn på Salanders profil har en finger med i spillet, og at dessuten National Security Agency har funnet hennes profil. Dessuten vender Lisbeths tvillingsøster Camilla tilbake.
Lagercrantz utvikler Stieg Larssons portrett av såvel den stenharde og iskalde Salander som den evig engasjerte Blomkvist til å få nye og mykere, ikke fullt så overdrevne karakterdrag.
Allonitis

Utseende

En middelsstor, svart skarabide. Hodet er skovlformet, den fremre delen er trekantet fremtrukket og danner en påfallende snute. Denne delen er rynkete skulturert, ved bakkanten av dette området sitter det et par lave knøler. Pronotum er bredere enn langt og omtrent så bredt som dekkvingene, ytterkanten er vinklet litt foran midten, ved knekken sitter det en rund grop. Pronotum har tett, fin punktering og er derfor litt matt. Dekkvingene har en kraftig lengdelist omtrent i midten, bortsett fra denne med noe utydelige lengdestriper.

Utbredelse

Arten er funnet i Kamerun og den Den demokratiske republikken Kongo.
Kjærlighetens teater

Kjærlighetens teater er et musikkalbum med Jørn Hoel, utgitt i 1991.
Eva Forest

Liv og virke

Forest ble født i Barcelona og var datter av to anarkister. I 1950 forlot hun Barcelona for å studere medisin i Madrid. I 1955 giftet hun seg med forfatteren Alfonso Sastre som senere ble en kjent dramatiker.
Etter ektemannens arrestasjon for deltakelse i protester mot diktaturet, dro ekteparet i eksil til Paris der Forest skrev sin debutroman Febrero («Februar») om protestene. Her fikk paret også sitt første barn.
I 1962 vendte Forest til Spania og ble arrestert for å ha organisert en demonstrasjon til støtte for streikende gruvearbeidere i Asturias. Hun tilbragte en måned i fengsel med sin datter Eva. 
I 1970 dannet Forest en solidaritetskomité til støtte for 16 medlemmer av den baskiske separatistgruppen ETA som var tiltalt for terrorisme i den såkalte Burgos-rettssaken. Hennes forbindelse til ETA hjalp henne senere til å skrive boken Operación Ogro («Operasjon Troll») om ETA-aksjonen som tok livet av Francos utpekte etterfølger, admiral Luis Carrero Blanco. Gjennom hele 1970-tallet var Forest involvert i støttearbeid for ETA og baskisk selvstendighet fra Spania.
I 1989 ble hun valgt til det spanske senatet for det baskiske partiet Batasuna. 
I 1991 stiftet Forest forlaget Hiru som utga politiske tekster og skjønnlitteratur. 
Forest skrev jevnlig i de baskiske avisene Egin (forbudt i 1998) og etterfølgeren Gara.