google/wiki40b huggingface dataset:
Verdens helseorganisasjon

Oppdrag

Verdens helseorganisasjons forfatning slår fast at organisasjonens mål er at alle mennesker skal oppnå en så god helse som mulig. Som en del av denne kampen arbeider WHO blant annet med å koordinere internasjonal, medisinsk hjelp til steder som er rammet av infeksjonssykdommer som sars, malaria og aids. Ut over dette bekjemper WHO også andre sykdommer, for eksempel ved å distribuere vaksiner. 
Etter at WHO hadde kjempet mot kopper i mange år kunne de i 1979 erklære at sykdommen var borte. Kopper var den første sykdommen i verdenshistorien som hadde blitt utryddet. WHO har levert vaksiner til nesten alle som er smittet av malaria og bilharzia (en sykdom som forårsakes av parasitter), og man regner med å få bekjempet sistnevnte om noen få år. 
WHOs virksomhet har også som mål å hjelpe mennesker på andre måter enn å bekjempe sykdommer. Organisasjonen ønsker også å fremme god helse i videre forstand. WHO definerer helse som velbefinnende såvel fysisk og psykisk som sosialt. Et ledd i dette er WHOs kampanjer, for eksempel kampanjen for å minske folks tobakksforbruk, og forskningsvirksomhet på for eksempel påvirkning fra magnetfelter fra mobiltelefoner. 
Noe av arbeidet de gjør diskuteres livlig. For eksempel ble en rapport fra 2003 om at kostholdet ikke bør inneholde mer enn ti prosent sukker som et angrep på sukkerindustrien.
Sommeren 2014 gikk organisasjonen ut med en anbefaling om å avkriminalisere bruk av narkotika og forby tvangsbehandling.

Organisasjon

Per 2019 har WHO 194 medlemsland, inkludert Cookøyene og Niue. Per 2009 var det i tillegg to land som kun hadde status som assosierte medlemmer, Puerto Rico  og Tokelau. Ikke-medlemmer av WHO inkluderer Liechtenstein og andre stater med begrenset diplomatisk anerkjennelse. Flere andre enheter har fått observatørstatus. Palestina er en observatør som en «nasjonal frigjøringsbevegelse» anerkjent av Den arabiske liga under FN-resolusjon 3118. Den hellige stol er også til stede som observatør, det samme er Malteserordenen.
Alle de 194 medlemsstatene i WHO sender delegasjoner til Verdens helseforsamling (engelsk: World Health Assembly), som er WHOs høyeste besluttende organ. Forsamlingen møtes hvert år i mai, blant annet for planlegge budsjettene for såvel organisasjonen som de ulike programmene den står bak (operativ virksomhet). Verdens helseforsamling utnevner også en formann som sitter i fire-fem år og et utøvende styre, som består av medisinsk kvalifiserte representanter fra 34 medlemsland og som i en treårsperiode blant annet skal sette vedtakene fra Verdens helseforsamling ut i livet.
Feliks Dzerzjinskij

Bakgrunn

Hans aristokratiske slekt tilhørte den tidligere polske szlachta. Som barn, før han ble dratt i retning av marxismen, funderte han på å bli katolsk prest i jesuittordenen.
Hans søster Wanda døde som 12-åring av et vådeskudd avfyrt av en av brødrene med et av familiegodsets jaktrifler. Det var uklart om det var Feliks eller hans bror Stanisław som var denne broren.
Faren, Edmund-Rufin Dzierżyński, var blitt uteksaminert fra universitetet i Sankt Petersburg i 1863 og flyttet så til Wilno, der han arbeidet hjemmefra som lærer i oppdrag av en professor ved navn Januszewski fra Sankt Petersburg-universitetet, og han giftet seg etterhvert med  Januszewskis datter Helena Ignatjevna. I 1868, etter en kort tid ved gymnaset i Kherson, arbeidet han som gymnaslærer i fysikk og matematikk ved gymnaser i Taganrog, mest ved Tsjekhovgymnaset. I 1875 pensjonerte Edmund Dzierżyński seg av helsegrunner og flyttet med sin familie til sitt gods i Ivjanets og Rakaw i det russiske rike. I 1882 døde Feliks' far av tuberkulose.
Den unge Feliks ble under oppveksten flytende i fire språk: Polsk, russisk, jiddisk og latin.

Løpebane i voksen alder

Dzerzjinskij ble kommunist allerede under sine gymnasstudier i Wilno, der han studerte fra 1887 til 1895. En av de eldre studentene der var hans senere erkefiende Józef Piłsudski. 
Han deltok i den russiske revolusjon i 1905 og tilbragte elleve år av sitt liv i tsarens fengsler, til han ble løslatt etter februarrevolusjonen i 1917. 
Etter oktoberrevolusjonen ble Dzerzjinskij ansvarlig for grunnleggelsen av Tsjekaen, det sovjetiske hemmelige politi, senere NKVD og KGB, som fikk ansvaret for å knuse eventuelle kontrarevolusjonære forsøk, og var dens sjef fram til 1919. På grunn av sin intense måte å oppfylle denne oppgaven på kom han til å bli kalt Jern-Feliks. 
Dzerzjinskij var også fra 1917 medlem av krigskomitéen, 1919-21 folkekommissær for innenrikssaker, folkekommissær for kommunikasjonsvesenet 1921-24 og fra 1924 ordfører i det høyeste råd for folkehusholdningen.
Dzerzjinskij døde av et hjerteslag i 1926. Fram til Sovjetunionens oppløsning i 1991 stod Dzerzjinskijs statue foran Lubjanka. I Hviterusslands hovedstad Minsk står en statue av ham på hovedgaten skrått i mot KGBs hovedkvarter. Han har også en by og et fjell i Hviterussland oppkalt etter seg, begge litt utenfor Minsk og nær hans fødselssted.

Oppkalling

Byen Kamjanske (Dniprodzerzjynsk) i Ukraina ble oppkalt etter Dzierżyński.
Neil Armstrong

Bakgrunn

Neil Armstrong gjorde tjeneste i Koreakrigen som jagerpilot fra hangarskipet USS Essex. Han fløy 78 kampoppdrag i Grumman F9F Panther, og måtte en enkelt gang redde seg med katapultsetet. 
Neil Armstrong gikk på Purdue University, som ligger i West Lafayette, Indiana. Mellom 1955 og 1962 var han testpilot ved «National Advisory Committee for Aeronautics High-Speed Flight Station», i dag kjent som NASAs Neil A. Armstrong Flight Research Center. Han loggførte mer enn 900 flyvninger, blant annet med rakettflyet North American X-15. Senere fullførte han sine akademiske studier ved University of Southern California.

Astronaut

Som deltaker i flyvåpenets «Man in Space Soonest», et program for raskest mulig å sende et menneske ut i verdensrommet, og Boeing X-20s romflyprogram, ble Armstrong en del av NASAs astronautkorps i 1962. Han gjorde sin første tur i verdensrommet som fartøysjef på Gemini 8-ferden i 1966. Han ble da NASAs første sivile astronaut som fløy i rommet. På denne turen gjennomførte han sammen med pilot David R. Scott den første sammenkoblingen av to romfartøyer i rommet.
Armstrongs andre og siste romferd var som fartøysjef under Apollo 11-ferden i juli 1969. På denne romferden steg Armstrong og Buzz Aldrin som første mennesker ned på månens overflate og gjennomførte to og en halv time med undersøkelser og utforskning mens Michael Collins ble værende i kretsløp rundt månen i kommandomodulen. Armstrong ble det første mennesket som satte sin fot på månen den 21. juli (20. juli amerikansk tid) 1969 og hvor han uttalte de historiske ordene «Det er et lite steg for et menneske, et stort sprang for menneskeheten»).
Armstrong døde i Cincinnati, Ohio, den 25. august 2012 i en alder av 82 år som følge av komplikasjoner etter en hjerteoperasjon.

Æresbevisninger

Sammen med blant andre Collins og Aldrin ble Armstrong tildelt Presidentens frihetsmedalje av president Richard Nixon 18. april 1970. President Jimmy Carter overrakte Armstrong Kongressens æresmedalje for romfart i 1978, og sammen med sitt mannskap fikk han Kongressens gullmedalje i 2009. 14. januar 1993 fikk Armstrong og de to andre astronautene fra Apollo 11-ferden fire plaketter på Hollywood Walk of Fame. I januar 2014 ble NASAs Dryden Flight Research Center omdøpt Neil A. Armstrong Flight Research Center gjennom kongressvedtak H.R.667.
Marcos Paulo Alves

Landslaget

Marcos Paulo Alves spilte 3 landskamper for Brasils herrelandslag. Han ble tatt ut i Brasils tropp til Copa América 1999, FIFA Confederations Cup 1999 og Fotball under Sommer-OL 2000.
Protostjerne

Fragmentering

Man finner vanligvis stjerner i stjernehoper, der alle stjerner innen hopen dannes omtrent samtidig. Dette kan forklares dersom man antar at når en sky trekkes sammen, gjør den ikke dette enhetlig. Richard Larson poengterte at i de gigantiske skyene, der stjerner dannes, er det nesten overalt blitt observert turbulente hastigheter. Disse hastighetene komprimerer gassen ved sjokk, slik at tråd- (filamenter) og klump-strukturer dannes innen gassen. Denne prosessen kalles for turbulent fragmentering. En del klump-aktige strukturer overskriver Jeans instabilitet og får dermed ustabil gravitasjon, slik at de kan fragmenteres enda en gang for å så danne et system av én eller flere stjerner.
Uansett årsak deles gasskyen opp til flere, mindre regioner som igjen kan deles inn i enda mindre deler og danne klustere av protostjerner. Dette stemmer overens med observasjoner om at stjernehoper er vanlige.

Temperaturøkning

I takt med at skyen fortsetter å bli mer konsentrert, blir temperaturen høyere. Dette kommer av at gravitasjonsenergi omdannes til termisk energi. Når en partikkels avstand til sentrum av det konsentrerte fragmentet blir mindre, fører det til at gravitasjonsenergien også blir mindre. Partikkelen får da høyere kinetisk energi (den totale energien er konstant). Dette kan uttrykkes som en økning av den termiske energien, eller som en økning av temperaturen i gasskyen. Jo mer konsentrert skyen blir, jo høyere blir temperaturen.
Molekylene kommer ofte i eksitert tilstand ved kollisjoner med hverandre. Når de går tilbake til sin grunntilstand, sender de ut stråling av en karakteristisk frekvens. Ettersom tettheten til å begynne med ikke er spesiell stor, blir mye av strålingen sendt ut av skyen, slik at dette motvirker en rask temperaturøkning i skyen. Etterhvert som skyen blir mer samlet, og tettheten øker, blir en mindre andel av strålingen sendt ut, slik at temperaturen i skyen øker raskere i takt med at den blir mer konsentrert.
Når temperaturen blir tilstrekkelig høy fusjonerer hydrogenatomer til helium. Dette markerer stjernens fødsel, og stjernen forlater protostadiet og går over til et betydelig lengre liv i hovedserien.
Historiefaglige metoder

Historie-kritiske metoder er grunnleggende verktøy i historiefaget. Historie er ikke fortellinger om sannheten av hva som skjedde, men tolkninger av fortiden ut fra ulike synsvinkler, som alltid er påvirket av historikerens samtid.   Historikeren bruker flere verktøy/metodikker til å utføre denne jobben. Flere av metodene kommer fra andre fagfelt som for eksempel sosiologi eller litteraturvitenskap.

Hermeneutikk

Hermeneutikk er et alternativ til positivismen. Hermenutikk betyr å tolke eller fortolke på gresk. I hermeneutisk metode ønsker man ikke bare å årsaksforklare, men å forstå menneskenes hensikter, mål og motiver. Det viktigste begrepet innen hermeneutikken kalles Den hermeneutiske sirkel eller den hermeneutiske spiral, som er den fortolkende prosessen.
Metoden er å se de historiske menneskene innefra - å tolke dem, søke etter deres hensikter og mål. Denne metoden bruker historikere ofte i utforskningsprosessen.

Begivenhetsforløp fra start til slutt

Den tyske historikeren Jürn Rüsen har stått for det at historie i seg selv er et unik fagfelt på grunn av tidsaspektet. At historikeren må fortelle om de muligheter som oppsto for mennesker i det øyeblikket fra start til slutt, gangen fra én tilstand til en annen.

Kontrafaktisk historie

Kontrafaktisk historie også benevnt som kontrafaktisk hypotese. En hypotese, som hører hjemme i en verden som ikke finnes, en slag forestilling om det som kunne ha vært skjedd.
Å prøve en kontrafaktisk påstand er sann, går generelt ut på å prøve å finne ut om det er premisser (som alltid omfatter en eller flere generelle teorier) som er sanne og om konklusjonen som følger av disse er sanne.

Komparativ historie

Også benevnt som komparativ historisk metode eller sammenlignende historisk metode. Her sammenligner vi minst to fenomener og oppdager likheter og ulikheter i grunntrekkene, det kan for eksempel være to ulike utviklingsforløp eller to ulike sosiale systemer. En slik sammenlikning kan være kvantitativ eller kvalitativ. Sammenlikninger kan brukes som test på forklaringer.Sheldon Pollock

Kildekritikk

Historikeren kan ikke produsere data, men må finne data og må legge vekt på kontroll av data som er funnet. Det er dette man kaller kildekritikk eller kildegransking.
Det er et hovedpoeng at de historiske data er tilfeldig innsamlet i forhold til de spørsmålene historikeren stiller til materialet.

Levninger og beretninger

Skriftlige historiske kilder kan ofte deles opp i levninger og beretninger. Noen ganger kan den sammen kilden brukes både som levning og som beretning, for eksempel en gammel historie bok.

Levning

Mange av de skriftlige historiske sporene handler ikke om noe annet utover seg selv.  Levninger er de historiske skriftlige overleveringer som er meddelende i normative og deskriptive (beskrivende).

Beretning

De deskriptive meddelelsene derimot, er de beskrivende, forklarende og fortellende skriftlige overleveringene om det som skjedde. De forteller noe om hvordan datiden ønsket at noe skulle være eller bli.
MK «Sjøliv»

MK «Sjøliv» er en norsk båt, bygget i 1915.
«Sjøliv» er kanskje mest kjent for å ha funnet og reddet Roald Amundsen og hans mannskap som var fast i Nordaustlandet på Svalbard. Skipper Nils Vollan tok flyet til Amundsen under slep, men «N-25» ble etterlatt i Brennevinsbukta nær Hinlopenstretet. Amundsen og hans besetning ble videre fraktet til Ny-Ålesund.
«Sjøliv» ble bygd om i 1944, og ble da 48,6 fot.
Kornelius Kvakk

Kornelius Kvakk (1790–1880) er en fiktiv figur i Andeby-universet, og er grunnleggeren av Andeby. Han ble oppdiktet og introdusert av Carl Barks, i historien «Statuesque Sprendthrifts» («Cornelius Coot Story») i mars 1952.
Han skal visstnok komme fra HollAnd, og bodde i en hytte, som ble Andebys første bosted. Det er mange statuer av ham i Andeby, og på de fleste holder han maiskolber i hendene.
Som ung livnærte han seg som jeger, og i 1818 kom han til fortet Drakeburg (Fort Drake). Mens han var der ble fortet angrepet av spanske tropper. Britene, som eide fortet, gav det til Kornelius for å kunne flykte, og Kornelius ble alene mot spanjolene. Han bestemte seg derfor å be troppene inn på fortet og være vennlig mot dem. Deretter lurte han dem med et triks der han fikk mais til å bli popkorn. Spanjolene trodde at maisen var forhekset og dette skremte dem vekk fra fortet. Senere forandret Kornelius navnet på stedet til Andeby.
For å forsvare byen mot spanske tropper og andre fiender, grunnla han Hakkespett-troppen. Han giftet seg senere med en indianer, og de fikk sønnen Clinton Kvakk, som i sin tid grunnla Hakkespettene. Han har to barnebarn; Bestemor Duck og Konrad Kvakk, som i sin tid solgte Fort Andeby (tidligere Drakeburg) oppe på Daudbilbakken (opprinnelig Daudhestbakken) til Onkel Skrue, der pengebingen hans står i dag.
Kornelius er Donald Ducks tippoldefar.
Egersundsposten

Egersundsposten var en lokalavis for Egersund, trykket i samme by. Den ble grunnlagt i 1865 av Oscar Andersen fra Risør og nedlagt i 1940. Den var Rogalands eldste avis da den ble nedlagt.

Historie

Første nummer ble utgitt 1. juli 1864 og ble trykket hos Oscar Andersen, som tidligere hadde gitt ut Flekkefjord Budstikke. Trykkpressen ble fraktet til Egersund sjøveien, det vil si på en skøyte, og man fikk en del problemer med å levere den. Havna hadde frosset til, og man måtte bære alt utstyret fra sjøen og opp gjennom Grøne Dalen. På veien mistet man en eske med settebokstaver i bakken slik at de ble strødd utover. Mange av bokstavene ligger fremdeles på et ukjent sted mellom Grøne Dalen og sjøen.
Etter et halvt år ble Egersundsposten overtatt av Rasmus Pedersen Ohme fra Stavanger. Avisen kom ut to ganger i uka og inneholdt til å begynne med ikke så mye lokalstoff, fordi redaktøren ikke hadde nok ressurser til å få med seg alt som skjedde i byen.
I 1894 tok Jacob Friele fra Bergen over som redaktør i Egersundsposten. Han var tilhenger av unionen med Sverige. Friele brukte enhver sjanse til å kritisere venstrefolkene, som brukte Dalane Tidende til å formidle sine meninger.
Sønnen til Rasmus P. Ohme, Peder R. Ohme, ble ansvarlig utgiver fra 1905. Han hadde da allerede jobbet en god stund i avisen. Han stod som ansvarlig utgiver frem til 1928 da hans sønn, Asbjørn H. Ohme, tok over som tredje generasjon.
Siste redaktør i Egersundsposten var Halvdan Slettebøe. Etter nedleggelsen av Egersundsposten etter 2. verdenskrig, overtok Slettebøe som redaktør i Dalane Tidende.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1982

Finale

Brann ble Norgesmester etter at de vant over Molde med  3–2 den 24. oktober. Målscorere for Brann var Geir Austvik som scoret i det 17. minutt, Ingvar Dalhaug som scoret i det 42. minutt og Neil McLeod som scoret i det 58. minutt. For Molde scoret Rune Ulvestad i det 21. minutt og Steinar Henden i det 37. minutt. Øyvind Pettersen, Brann fikk rødt kort etter 88 minutter. 
24 000 tilskuere overvar kampen, som ble spilt på Ullevaal stadion i Oslo. Dommer var Torbjørn Aass. Dette var femte gangen Brann vant et Norgesmesterskap.
Branns vinnerlag:  Stein Norstad,  Hans Brandtun, Bjørn Erik Brandt, Tore Strand, Asgeir Kleppa, 
Geir Austvik, Kjell Rune Pedersen (Terje Rolland fra 83.), Arne Møller, Neil McLeod,  
Ingvar Dalhaug (Øyvind Pettersen fra 64. min.) og Finn Krogh.
Moldes lag: Inge Bratteteig, Tor Gunnar Hagbø, Bertil Stranden, Ulrich Møller, 
Per Arne Aase (Stig Monsen fra 87.), Geir Malmedal, Rune Ulvestad, Ivar Helge Mittet (Einar Sekkeseter fra 74.), Stein Olav Hestad, Jan Berg og Steinar Henden.
Fabeldyr og hvor de er å finne

Den fiktive boken

I den fiktive verdenen til Harry Potter er Fabeldyr og hvor de er å finne en bok skrevet av Salmander Fisle, en berømt magizoologist. Boken er (som beskrevet inne i den virkelige boken) for tiden utgitt i 52. utgave og selger fortsatt godt. Det jobbes fortsatt på nye utgaver av boken. Boken inneholder historien av magizoologien (zoologien som omhandler magiske vesener) og dokumenterer mange av de magiske artene man kan finne rundt om i verden.
Boken er en av de nødvendige skolebøkene ved Galtvort som elevene må kjøpe inn til sitt første år ved skolen. Det er uklart hvorfor elevene trenger denne boken til førsteåret, siden man ikke kan ta faget stell av magiske vesener før i tredjeåret ved skolen. I forordet skriver Albus Humlesnurr at dette er en bok alle magiske familier burde ha.
Kenguruer

Navnet

Ordet kenguru er avledet av et ord for dyret på språket til gungu-ymidhirr-folket i Queensland. Ordets opprinnelige form var gangurru. Navnet ble først nedskrevet av James Cook og Joseph Banks i 1770. Siden var det mange som ikke fant navnet brukt noe sted blant de innfødte, og som derfor antok at Cook og Banks hadde misforstått og at ordet var noe annet enn navnet på dyret. Imidlertid har man funnet ut at de ikke tok feil likevel.

Anatomi og fysiologi

Hodet er forholdsvis lite med store ører. De to framtennene i underkjeven er forlenget slik som hos andre arter pungdyr. Hjørnetenner mangler eller forekommer kun rudimentært. Bakbena er store og har fire tær. Forlemmene er vanligvis korte og har fem klør. Halen er lang og tykk og brukes som styrestang under deres lange sprang, eller til å holde balansen. I full fart kan kenguruer komme opp i 70 km/t.

Forplanting

Kenguruene blir født uten at de er helt utviklet og oppholder seg ikke i livmoren i mer enn 35 dager. Dette kommer av at kenguruen ikke har en morkake for å livnære fosteret mens det er i livmoren. Ungene krabber så opp i morens pung, og suger seg fast til en patt. Når ungen begynner å suge, utvider patten seg så ungen blir sittende fast. Når en unge er blitt stor, begynner den å bevege seg utenfor pungen, men den går inn igjen for å få melk. Da har i flere tilfeller moren allerede fått en ny unge som oppholder seg inne i pungen. Den suger en annen slags melk enn den større ungen. 
Kenguruen er vanligvis i pungen i ca. 9 måneder, men får melk av moren i 18 måneder. Kenguruer er planteetere, så når kenguruungen er blitt stor begynner den å spise gress.

Arter

Kengurufamilien består av til sammen 11 slekter med 45 arter. De forekommer i Australia, på Tasmania og Ny-Guinea samt noen nærliggende øyer. De er karakterdyr for disse områdenes fauna. Familien viser stor variasjon. Rottekenguruene er dyr som ligner, men som gjerne klassifiseres som en egen familie.
Den røde kjempekenguruen bor på de nedbørfattige innlandsslettene. Hannen kan bli to meter høy. Bakbena blir brukt når den slåss. De er så sterke at de kan sparke opp magen til et menneske.
Trekenguruene er arter som klatrer opp i trær. De har forben og bakben som er omtrent like lange, hvilket skiller dem fra de andre kenguruene med sine små forben og store bakben.

Trivia

I august 2008 foreslo australieren George Wilson at man burde spise mer kengurukjøtt for å verne om miljøet. Dette er fordi kyr og sauer har et fordøyelsessytem som gjør at de produserer mye tarmgass, som man antar er skadelig for miljøet. Wilson hevder at så mye som 11 % av Australias utslipp av klimagasser kan skyldes kyr og sauer som skal slaktes og bli mat. Kenguruer har et forskjellig fordøyelsessystem, som gjør at de produserer minimalt med tarmgass, og derfor er mer miljøvennlige. Allerede produserer Australia årlig 30 millioner kengurer for slakting.
Vennskapsbånd

Vennskapsbånd er armbånd laget av knyttet tråd som gjerne blir gitt som symbol på vennskap. Skikken og håndarbeidet stammer fra innfødt latinamerikansk kultur og er en form for makramé.
Vennskapsbånd spredde seg som mote fra Latin-Amerika til USA fra 1970-tallet, og er nå kjent over store deler av verden. I tillegg til vennskap har de også vært symbol for tilstøtende temaer, som fred, utviklingshjelp og støtte for homofile.
Ifølge tradisjonen skal en ha på seg et vennskapsbånd til det er blitt så utslitt at det faller av. Dette ærer arbeidet og kjærligheten vennen som laget det har lagt ned i båndet. En annen tradisjon sier at man får et ønske oppfylt om man har på seg armbåndet i så lang tid.

Fremgangsmåte

Man lager vennskapsbånd ved å knytte to eller flere tråder på hverandre. Knutene skaper et ruglete, smalt bånd som har et særskilt mønster. Det enkleste mønsteret er sikksakkstriper, som man får om man alltid tar tråden fra en side og knytter den i hver av de andre før man begynner på neste omgang. Andre mønstre får man ved å benytte forskjellig rekkefølge.
Wuhua (Meizhou)

Wuhua (kinesisk: 五华县; pinyin: Wǔhuá Xiàn) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Meizhou.
Befolkningen var på 1 124 132 innbyggere i 1999.
Cayuga (Indiana)

Historie

Da byen ble opprettet 20. september 1827 ble den kalt Eugene Station, selv om den også ble kalt Osonimon etter en indianerhøvding. Den skiftet seinere navn etter landsbyen Cayuga og Cayuga Lake i staten New York; en tidlig bosetter, John Groenendyke, kom opprinnelig fra Cayuga County, New York og flyttet til Vigo County i 1818, flyttet videre i 1819 tilområdet som ble Vermillion County.  Navnet er basert på et begrep fra Irokeserne Gwa-u-geh som betyr "stedet for å ta ut" (når det gjelder et båtdrag). Lokale tradisjoner tilskriver at navnet kommer av lyden av hornet til en Ford Model T. Den fikk bystatus rundt 1891.
Postkontoret i Cayuga har vært i drift siden 1886.

Geografi

Cayuga befinner seg ved krysset mellom Indiana State Road 63 og Indiana State Road 234, i den nordre delen av fylket, nær samløpet av elvene Vermillion og Wabash.
Ifølge folketellingen i 2010 hadde Cayuga et totalt arela på 2,62 km² som kun bestod av land.