google/wiki40b huggingface dataset:
Jemens politiske system

Jemen er en representativ demokratisk republikk, med en president som er både statsoverhode og regjeringsoverhode. Selv om det politiske system formelt er et pluralistisk flerpartisystem, domineres jemenittisk politikk av ett parti, "the General People's Congress" (GPC). Dette har vært situasjonen siden sammenslåingen av Nord-Jemen og Sør-Jemen i 1990. Regjeringen har utøvende makt. Den lovgivende makt innehas av både regjeringen og parlamentet. Den dømmende makt er teoretisk sett uavhengig.
Jemens lovgivende forsamling består av to kamre som ble opprettet etter endringer i grunnloven i 2001. Shurarådet består av 111 seter og blir utpekt av presidenten. Representantenes hus består av 301 seter og blir valgt på grunnlag av en folkeavstemning. Representantene sitter i perioder på seks år. Jemens grunnlov ble ratifisert den 16. mai 1991. Endringer har blitt gjort den 29. september 1994 den 20. februar 2001.
Presidentvalg avholdes hvert 7. år. Jemens grunnlov stipulerer at presidenten må ha minst én motkandidat ved valg, og vinneren er den som får flesteparten av stemmene. Alle kvinner og menn over 18 år har stemmerett. Statsminister blir utpekt av presidenten og regjeringen blir utpekt av presidenten i samråd med statsministeren.

Utøvende makt

Presidenten velges ved direkte valg, og sitter i sju år. Visepresident, statsminister og visestatsminister utpekes av presidenten. Ministerrådet utpekes av presidenten i samråd med statsministeren. President Ali Abdullah Saleh har sittet med makten i Jemen siden 1990, (siden 1978 i Nord-Jemen) og ble demokratisk valgt i 1999. Statsminister Abdul Qadir Bajamal har sittet siden 2001.

Lovgivende makt

Den lovgivende forsamling (Majlis al-Nuwaab) har 301 medlemmer, valgt for en seksårsperiode i valgkretser med én kandidat. Presidenten dannet et konsultativt råd i mai 1997, dette refereres noen ganger til som parlamentets overhus, med 59 medlemmer som er utpekt av presidenten.
Vanlig korstroll

Bygning og levevis

Vanlig korstroll har normalt 5 armer. Fargen er ganske variabel, fra oransj, via rød og lilla. Brunde individer er også vanlig. huden er besatt med rekker av små, lyse pigger, langs armene er de samlet i 5 til 7 rekker i hele armens lengde. De blir vanligvis 10-15 cm fra tuppen v en arm til tuppen av en annen via midten på dyret, men individer helt opp i 50 cm har blitt observert.
Korstroll er kjøttetere og lever hovedsakelig av muslinger, børstemark, rur, snegler og andre pigghuder. De tar også åtsler. Når et korstroll angriper en musing, vil den ta tak i skallet med sugeføttene, tvinge det opp og vrenge magesekken inn i offeret og fordøyer det på stedet. En glippe på 1 mm er nok til at den kan få magen inn. Kortroll har en utmerket luktesans og kan lukte seg fram til blåskjell og unnvike rovdyr slik som rød solstjerne.
Korstroll er særkjønnet. De formerer seg ved å gyte direkte ut i havet. En normal hunn kan gyte over to millioner egg. Larvene er planktoniske av dipleurula-typen. De slår seg ned og metamorfoserer etter 78 dager og blir kjønnmodne etter et år. De kan leve i 6 til 10 år i det fri.

Utbredelse

Denne arten har stor utbredelse i østlige deler av Atlanterhavet, fra Senegal og nordover til Barentshavet og Kvitsjøen. Den finnes bare sporadisk i Middelhavet.
Brachygluta

Utseende

Bittesmå (gjerne 1-2 millimeter), blanke, rødlige kortvinger. Kroppen er pæreformet. Hodet er trapesformet, med små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er middels kraftige. Maksillepalpene er lange, det ytterste leddet ganske stort. De ytterste leddene danner en kølle. Pronotum er forholdsvis lite, med rundede sider, bredest omtrent i midten, med runde, dype groper. Dekkvingene dekker omtrent halve bakkroppen, er blanke og kraftig utvidete bakover. Bakkroppsleddene er ganske korte og kan være påfallende innskåret i midten. Beina er nokså lange, leggene litt krumme.

Levevis

Disse billene lever på fuktige steder, som sumper og elvebredder.
Protognathinus

Utseende

Typeeksemplaret er en hann. Denne er ganske stor, 55 millimeter lang, metallisk farget (grønt på pronotum og blått på dekkvingene) med nokså lange, rette, fremstrakte kjever. Antennene er forholdsvis lange. Pronotum er mye bredere enn langt, trapesformet. På forbeina har leggen kraftige tenner.

Levevis

Området rundt Messelgruven var tropisk skog da arten levde der.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Messelgruven nær Darmstadt i Tyskland. Fossilene her er fra Eocen-tiden og er rundt 47 millioner år gamle.
Gruppen Chiasognathini, som arten er plassert i, har i dag bare arter i Sør-Amerika og Australia.
En sjøens helt – Brennende skip

En sjøens helt – brennende skip er en roman fra 2016 av Jon Michelet, utgitt på Forlaget Oktober. Det er den foreløpig femte i en serie om krigsseilernes liv og skjebne som hovedmotiv. Alle bøkene ble godt mottatt og var blant de mest solgte. En sjette bok i serien er varslet og den vil trolig handle om Nortraships hemmelige fond

Bakgrunn

«Krigsseilere» er betegnelsen på besetningsmedlemmer om bord i norske handelsskip under første og Andre verdenskrig. Innsatsen krigsseilerne gjorde under Andre verdenskrig er vurdert som Norges viktigste bidrag til de alliertes seier over den tyske krigsmakten. Det tok imidlertid lang tid før denne innsatsen ble anerkjent. Uteflåten, det vil si skip som ikke var under tysk kontroll, fraktet drivstoff, krigsmateriell og andre varer for de allierte styrkene – over Atlanterhavet, i Middelhavet, i Indiahavet og i den vestlige delen av Stillehavet. Om lag 3&bsp;700 krigsseilere i uteflåten mistet ivet og 473 skip gikk tapt under Andre verdenskrig. I tillegg tapte hjemmeflåten ved krigsrelaterte forlis 199 skip og 1 133 personer, herav 441 passasjerer.
Norske myndigheters behandling av krigsseilerne både under og etter krigen har vært utsatt for omfattende kritikk. Dette skyldes blant annet saken om Nortraships hemmelige fond. Nortraship var et offentlig «rederi» som disponerte uteflåten under krigen. Norske sjøfolk fikk utbetalt lavere hyre enn tariffavtalen tilsa. Differansen ble plassert på et hemmelig fond, som skulle brukes til fordel for sjøfolkene og deres etterlatte etter krigen, men det ble langvarig strid om bruken av disse midlene.
Mange krigsseilere hadde etter krigen psykiske problemer på grunn av de lidelser og det press de hadde vært utsatt for, og begrepet «krigsseiler» hadde lenge en viss negativ klang med assosiasjoner til fyll og bråk.

Handling

Romanens hovedperson «Halvor Skramstad», nå tjuetre år gammel fra Rena har opplevd to torpederinger og en minesprengning, har nå mønstret på damperen DS «Malviken»av Trondheim som skal frakte amerikanske soldater på D-dagen til Omaha Beach. De Halvor opplever under invasjonens første dager er levende skildret, så levende at leseren nærmest opplever selv kriges gru. Etter invasjonen blir «Makviken» sendt til Stillehavet, til verdenshistoriens største sjøslag, Leyte-slaget og nå opplever Halvor angrep fra japanske selvmordflygere, de såkalte Kamikazepiloter.
Brennende skip fikk samme gode mottakelse som de øvrige En sjøens helt. Litteraturkritikken Guri Hjeltnes, l likhet med andreår kritikere gav den terningkast seks.

Mottakelse

Michelets roman blei den femte mest solgte skjønnlitterære boka i Norge i 2012. I løpet av året fram til utgivelsen av bind 2 kom boka i et opplag (samla for innbundet og pocket) på 135 000.
Dehydrering

Dehydrering vil si fjerning av vann (hydor på gammelgresk) fra et objekt. Medisinsk er dehydrering en alvorlig og potensielt dødelig tilstand der kroppen har for lite væske til å fungere normalt.
Nyrene trenger vann for å fungere ved å få utskilt flere stoffer som kroppen må kvitte seg med. Spedbarn og småbarn mister vann fort i forhold til kroppsvekten, slik at tilstanden kan bli alvorlig etter endel timer med diare eller andre årsaker til dehydrering.

Behandling ved dehydrering

Intravænøs væsketilførsel der vann føres inn i blodårene (vene) med et perifert venekateter er den viktigste delen av behandlingen. Det er også viktig å behandle den aktuelle årsaken til dehydrering. Nedkjøling, regulering av sukkersyke, medikamenter mot diare eller oppkast kan være aktuelt.
Ved dehydrering kan elektrolyttnivåene og syre-basebalansen være unormale. Det er aktuelt å gi tilsetninger i væsken som gis intravenøst for å korrigere disse problemene. Slik behandling krever innleggelse i sykehus.
Fuglsetfjorden

Fuglsetfjorden er en fjordarm på sørsiden av Sognefjorden i Høyanger kommune i Sogn og Fjordane. Den strekker seg omtrent 8 kilometer fra innløpet og inn til bygda Førde som ligger i fjordbotnen.
Ishockey-VM 2002

Gruppe A

26. april 
Tyskland      – Japan          9 – 2 (2-0,5-2,2-0) 
Tsjekkia      – Sveits         5 – 0 (1-0,3-0,1-0,)
28. april
Tyskland      – Sveits         3 – 0 (1-0,1-0,1-0)
Tsjekkia      – Japan          5 – 3 (0-1,3-1,2-1)
28. april
Sveits        – Japan          5 – 1 (1-1,4-0,0-0)
Tsjekkia      – Tyskland       7 – 5 (2-1,2-2,3-2)

Gruppe B

27. april
Slovakia  – Polen      7 – 0 (2-0,1-0,4-0)
Finland   – Ukraina    3 – 0 (1-0,1-0,1-0)

29. april
Slovakia  – Ukraina    5 – 4 (2-1,2-2,1-1)
Finland   – Polen      8 – 0 (3-0,2-0,3-0)

30. april 
Slovakia  – Finland    1 – 3 (0-2,0-3,1-0)
Polen     – Ukraina    0 – 3 (0-1,0-0,0-2)

Gruppe C

26. april
Russland   – Slovenia    8 – 1  (3-0,2-1,3-0)
Sverige    – Østerrike   5 – 3  (3-1,1-0,1-2)
28. april
Russland   – Østerrike   6 – 3  (3-0,3-2,0-1)
Sverige    – Slovenia    8 – 2  (1-1,4-0,3-1)
30. april
Østerrike  – Slovenia    5 – 3  (1-2,0-1,4-0)
Sverige    – Russland    2 – 0  (1-0,0-0,1-0)

Gruppe D

27. april
USA         – Italia     5 – 2  (2-0,1-0,2-2)
Canada      – Latvia     4 – 1  (1-1,1-0,2-0)
29. april 
Canada      – Italia     5 – 0  (0-0,3-0,2-0)
USA         – Latvia     3 – 2  (3-0,0-1,0-1)
30. april
Latvia      – Italia     4 – 1  (2-0,2-1,0-0)
Canada      – USA        2 – 1  (0-1,0-0,2-0)

Gruppe E

2. mai
USA       – Sveits      3 – 0  (2-0,1-0,0-0)
Canada    – Tyskland    3 – 1  (1-1,1-0,1-0)
Tsjekkia  – Latvia      3 – 1  (2-0,0-0,1-1)
3. mai
Canada    – Sveits      3 – 2  (0-0,0-1,3-1)
Tyskland  – Latvia      3 – 2  (1-1,0-1,2-0)
4. mai
Tsjekkia  – USA         5 – 4  (3-1,1-3,1-0)
5. mai 
USA       – Tyskland    2 – 2  (1-0,0-1,1-1)
Tsjekkia  – Canada      5 – 1  (2-0,0-0,3-1)
Sveits    – Latvia      6 – 4  (0-0,3-1,3-3)

Gruppe F

2. mai
Finland   – Østerrike    3 – 1  (1-0,0-0,2-1)
Sverige   – Slovakia     1 – 2  (1-0,0-0,0-2)
3. mai 
Russland  – Ukraina      3 – 3  (0-2,2-1,1-0)
Slovakia  – Østerrike    6 – 3  (3-0,0-2,3-1)
4. mai
Sverige   – Ukraina      7 – 0  (2-0,2-0,3-0)
Finland   – Russland     1 – 0  (1-0,0-0,0-0)
5. mai
Sverige   – Finland      4 – 2  (1-1,0-1,3-0)
Ukraina   – Østerrike    3 – 2  (0-1,1-1,2-0)
6. mai
Slovakia  – Russland     6 – 4  (3-0,2-3,1-1)

Kvartfinaler

7. mai
Finland   – USA         3 – 1  (0-0,2-0,1-1)
Sverige   – Tyskland    6 – 2  (1-2,2-0,3-0)
Tsjekkia  – Russland    1 – 3  (0-1,1-1,0-1)
Canada    – Slovakia    2 – 3  (1-0,1-1,0-2)

Semifinaler

9. mai
Finland   – Russland    2 – 3  (1-1,1-1,0-0,0-0,0-1)
Sverige   – Slovakia    2 – 3  (1-0,1-1,0-1,0-0,0-1)

Bronsefinale

10. mai
Sverige   – Finland     5 – 3  (0-2,3-1,2-0)

Finale

11. mai
Slovakia  – Russland    4 – 3  (2-0,1-1,1-2)
Rasmus Guldhammer

Karriere

Rasmus Guldhammer utmerket seg som syklist allerede i 2007 da han vant flere sykkelritt for Juniorer. I 2008 fikk han signerte han en kontrakt med sitt første profflag. Team Designa Køkken var laget han syklet for under hele 2008 sesongen, men han hadde en svak sesong med kun en seier i et nasjonalt ritt i Danmark. I 2009 syklet han for et annet dansk lag, Team Capinordic. Han syklet bra og fikk flere gode resultater blant annet i U23 ritt. Han vant Liège – Bastogne – Liège og ble nummer to i Flandern rundt i U23 klassen. Senere gjorde han også en god innsats i Danmark rundt der han til slutt endte opp med en fjerdeplass sammenlagt og som vinner av ungdomskonkurransen. Så gikk turen videre til det amerikanske ProTour laget Team HTC-Columbia.
«Galion de Guise»

«Galion de Guise»

Det fransk storskipet med to gjennomgående kanondekker var bygd for den femte hertugen av Guise, Charles (1571–1640) som ble kjent som en dyktig admiral for det franske kongedømmet som fram til kardinal Richelieus opprettelse av den permanente franske marinen i 1624 var delt i fire autonome admiraliteter. Charles av Guise som var guvernør i Provence, sannsynligvis tilhørte Provence-admiralitetet som sjøoffiser og deretter admiral. Han ble forfremmet til sjef for den franske marinen i 1621. 
Storskipet som bare er kjent som «Galion de Guise», som oversettes til norsk som «hertugen av Guises gallion», ble bestilt i et skipsverft i Amsterdam den 29. mai 1618 av den franske marinen. Kjølstrekkingen hendt i desember 1619, og det var ferdigbygget ved mai 1620. Utseendet av denne gallionen er ikke kjent for ettertiden, men flere avbildninger fra den franske konge Ludvig XIIIs regjeringstid (1610–1643) deriblant et kobberstikk av kunstneren Henry Hondius i Amsterdam viser skip som ikke er sikkert identifisert av skipshistorikerne.
Dette skipet som ble levert til hertugen av Guise, ble det største krigsskipet under det franske marineflagget i Middelhavet med et deplasement på mellom 800 og 1 000 tonneau (979 kg per tonneau), en lengde på over 134 fot (pied du Roi på 0,324 m/324,84mm) eller 43,4 meter på kanondekket fra stevn til stevn og en kjøllengde på 108 fot eller 35 meter. Deplasementet har blitt beregnet til 1 200 tonn. Bestykningen ifølge en inventarliste for «Galion de Guise» fra George Fourniers bok Hydrographie trykket i 1667 besto av 48 bronsekanoner, fordelt på 14 36-punds, 2 24-punds, 26 18-punds og 3 8-punds samt 3 4-punds kanoner etter vekten på prosjektilene. Vekten av en bredside skal være på 565,5 pund eller livre. (489,5 gram per livre)
«Galion de Guise» var det største krigsskipet i den franske middelhavsflåten fra 1622 til 1642. Dette skipet var brukt flere ganger som admiralskip fram til tredagersslaget ved Barcelona 1. til 3. juli. Under dette slaget i den fransk-spanske krigen (1635–1659) ble skipet ødelagt med et tap av 510 liv inkludert admiral Hercule de Cangé.
Kaiser-Frazer

Kaiser-Frazer var et amerikansk bilmerke, stiftet i juli 1945 av Henry Kaiser og Joe Frazer.
Kaiser var en entreprenør, kjent fra byggingen av Hoover-demningen og Liberty-skip.  Frazer hadde jobbet seg opp fra mekaniker hos Packard til direktør for Willys-Overland og så Graham-Paige.  Når K-F ble stiftet kontrollerte han Graham-Paige Motor Corp., som ikke hadde konstruert en bil siden 1940.
K-F ble stiftet for å konkurrere med de bilfabrikkene som hadde overlevd depresjonen.  De største var «de tre store» (General Motors, Ford og Chrysler), med «de fire små» (Nash Motors, Hudson, Studebaker og Packard) litt på sidelinjen.
Planen var å lansere to merker: Kaiser med lav pris, og Frazer med mer luksus.  De hadde ingen modeller å starte med, så alle bilene måtte lages fra bunnen av.  I januar 1946 var de første bilene klare.  K-F kjøpte den enorme bombeflyfabrikken Willow Run i nærheten av Detroit, Michigan.  Innen juni samme år var produksjonen i gang, og de første bilene ble lansert som 1947-modeller.
Ting startet bra, med litt mer enn 139.000 solgte 1947-modeller.  I 1948 forble modellene de samme, og salget lå på samme nivå.  Etter dette ble konkurransen sterkere.
K-F sine biler hadde en ganske svak rekkesekser, der konkurrentene hadde V8-motorer.  
Butikken gikk gradvis dårligere, inntil de i 1954 bare klarte å selge 10.097 biler.  Bare en håndfull 1955-modeller ble bygget, før produksjonen opphørte og Henry Kaiser sendte utstyret til Argentina.  Der ble det etablert en bedrift, Industrias Kaiser Argentina (IKA). De produserte Carabela fra 1955  til 1962, men hadde også en produksjon av Willys Aero 2600 og Rural samt lisensproduksjon av Renault Dauphine. 
Bilen som blir brukt av Olsenbanden i den første norske Olsenbanden-filmen, er en blå Kaiser.
Sandgravere

Utbredelse

Disse billene finnes i tempererte og kalde områder både på den nordlige og den sørlige halvkulen, men de mangler i varme områder bortsett fra én slekt i Mexico. Det finnes bare to arter i Norge, ingen av dem vanlige. Størst artsmangfold har de på New Zealand der det finnes over 60 arter.

Utseende

Stor sett middelsstore, ofte 10 – 30 mm, avlnge, slanke biller, svarte på farge, ofte med metallisk glans. Brystskjoldet (pronotum) er hjerteformet eller nærmest sirkelrundt, litt bredere enn hodet og litt bredere enn langt. Bakhjørnene er ikke markerte. Det er en kort «hals» (stilk eller innsnøring) mellom brystskjoldet og dekkvingene, men denne er mindre utpreget enn hos graveløpere (Scaritinae). Dekkvingene er avlange, nesten parallellsidige, med svake punktstriper. 
Hodet er stort og bredt med små fasettøyne, overkjevene (mandiblene) er store og framstrakte. Antennene er korte til løpebiller å være (kortere enn hodet og brystskjoldet til sammen). 
Beina er middels lange. Framleggene (protibiae) har et dypt innsnitt som de bruker til å rense antennene med.

Levevis

Sandgraverne er knyttet til områder med løs sandjord, der de graver tunneler der de sitter og venter på bytte, selv om de også kan spise noe åtsler og av og til litt plantekost. 
Broscus cephalotes er den vanligste arten i slekten Broscus, den finnes også i Norge, hvor den lever på lysåpne, varme habitater, for eksempel tørrenger og sanddyner. Den kan være vanlig på dyrket mark på sandjord. Den andre arten som finnes i Norge, 
Miscodera arctica er en holarktisk art, det vil si at den finnes både i Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika. Den lever i de nordlige områdene og noen steder i fjellene lenger sør, på sandige områder i og ved skog (særlig furuskog). Den synes spesielt å leve av larvene til pillebiller (Byrrhidae).
Kultur i Troms

Kultur i Troms består av tre tidligere enheter i Troms fylkeskommunes kulturetat; Den kulturelle skolesekken, Musikk i Troms (landsdelsmusikerordningen) og Kulturbussen. Disse har blitt slått sammen til en enkelt avdeling av kulturetaten.
Kultur i Troms er lokalisert i Harstad og har til sammen 20 ansatte. Daglig leder er Kjell Arthur Helmersen. Landsdelsmusikerne i Troms omfatter ulike genre; klassisk ved ensemblet Arctimus, folkemusikk ved ensemblet Fotefar og joik ved den ansatte musikeren Inga Juuso. Den kulturelle skolesekken (DKS) i Troms tilbyr profesjonell kunst- og kulturformidling ut i grunnskoler og videregående skoler i Troms fylkeskommune.
Gymnusa

Utseende

Små til middelsstore (4-6 millimeter), ganske brede, mørke kortvinger. Antennene er svært tynne, også maksillepalpene er lange og tynne. Kroppen har kraftig mikroskulptur og virker ganske matt. Ellers kjennes slekten hovedsakelig igjen på munndelenes form.

Levevis

Disse artene lever på fuktige steder, som myrer, sumper og bredden av ferskvann. Der kan de finnes mellom mose og råtnende plantedeler.
Operation Crosstie

Operation Crosstie var en serie på 48 atomprøvesprengninger som i hovedsak ble utført ved Nevada Test Site i løpet av 1967 og 1968. Denne operasjonen var etterfølgeren til Operation Latchkey og forgjengeren til Operation Bowline.
Testen som ble kalt Gasbuggy innebar en underjordisk detonasjon, ment for å stimulere produksjon av naturgass ved sprekkdannelser i fjellet. Testen var en dobbel fiasko, ettersom ikke bare produksjonen ikke økte så mye som forventet, men også fordi kundene nektet også å kjøpe gass forurenset med spor av radioisotoper. Men detonasjon skjedde stort sett som ønsket.
Buggy var en  Plowshare-teknologi utviklet for å grave en kanal. Det var en detonasjon av 5 enheter samtidig, plassert 46 m fra hverandre og 46 m under overflaten, som resulterte i en kanal som var 91 m bred, 274 m lang, og 24 m dyp.
Faultless var en «kalibreringstest» utført i en gruve 975 m under Hot Creek Valley, nær Tonopah, Nevada, med en sprengkraft på omtrentlig 1 mt. Denne testen ble utført for å se om området var passe for å teste et 5 megatonn termonukleært stridshode for Spartan Missiler. Men «kalibreringstesten» var mislykket, og ble treffende nok kalt Faultless, på grunn av de store forkastningene som kunne sees på veier og motorveier i regionen etter testen. Som et resultat av denne mislykkede testen, ble det bestemt at området var upassende for multimegatonn prøvesprengninger. Derfor ble en kalibrasjonstest utført ved Amchitka, Alaska, høsten 1969 under Operation Mandrel.
Politiets Efterretningstjeneste

Organisasjon og personale

PET har hatt flere navn gjennom tidene. Det hele startet i 1939, da den første landsdekkende etterretningstjeneste ble grunnlagt, nemlig «Sikkerhedspolitiet» (SIPO). Etter 2. verdenskrig ble etterretningstjenesten gjenopprettet, dog nå under navnet «Rigspolitichefens Efterretningsafdeling» (REA). I 1951 ble det foretatt enda et navneskifte som ledd i en omlegging, og etterretningstjenesten kom fra nå av til å hete «Politiets Efterretningstjeneste» eller PET. I 1958 ble PET lagt inn under Rigspolitiet med direkte referat til justisministeren, og i 1966 ble PET landsdekkende, og slik har PET fungert siden den gang.
PET har hovedkontor i Søborg, og har mindre kontorer i Århus og Odense, men har også kontaktpersoner i andre politikretser.
Personalet utgjør ca. 650 personer, og består av politifolk, kontorpersonale, jurister og andre akademikere, kommunikasjonsfolk, oversettere og teknikere. PET ledes av en politimester, som bistås af to visepolitimestere og en sjefskriminalinspektør.
Sjefen for PET refererer som noe spesielt direkte til justisministeren konkret representert ved sjefen for departementets politikontor.
To utvalg, Wamberg-udvalget og Folketingets utvalg vedrørende Efterretningstjenesterne, kontrollerer PET.

Kritikk

I 1999 ble det av Folketinget nedsatt en kommisjon (PET-kommissionen) som skulle undersøke PETs etterretningsvirksomhet i forhold til politiske partier og ideologiske bevegelser i Danmark i perioden 1945-1989.
Lingchuan (Guilin)

Samferdsel

Kinas riksvei 322 passerer gjennom området. Den fører fra Hengyang i provinsen Hunan, via Guilin og Nanning i Guangxi og frem til grensen mot Vietnam ved Vennskapsporten.
Motivasjon – Mestring – Muligheter

Innspill

Kunnskapsdepartementet har fått mange innspill til stortingsmeldingen. Elevorganisasjonen sendte blant annet et åpent brev til Kunnskapsdepartementet med et forslag om større valgfrihet på ungdomsskolen. Det konkrete forslaget gikk ut på at elevene selv skal kunne velge fordypningstema i fagene matte, norsk, engelsk, samfunnsfag og naturfag. Elevorganisasjonen foreslår at elevene skal bruke én fjerdedel av timene i faget på å jobbe med sitt fordypningstema. «Vi tror økt valgfrihet vil gi elevene økt følelse av mestring. Vi håper også at denne måten å fordype seg på vil gi lærerne økt handlingsfrihet. Det er en mulighet for dem til å eksperimentere med arbeidsmetoder», sa Andreas Borud, påtroppende leder i Elevorganisasjonen.
Gandalv Alvgeirsson

Gandalv Algeirsson omtales i Halvdan Svartes saga som en norsk småkonge i Vingulmark.
På 800-tallet omfattet kongedømmet det nåværende Østfold og Oslo-området. Ifølge Snorre Sturlason sto det flere kamper mellom kong Gandalv og Halvdan Svarte, sannsynligvis på 830-tallet. Striden mellom dem endte med et forlik hvor Halvdan fikk tilbake halvparten av Vingulmark som hans far Gudrød Veidekonge i sin tid hadde fått i medgift.