Mandeere

Mandeere (fra aramaisk manda, «erkjennelse», i noen tekster også kalt nasoreere - fra østarameisk נצר: «bevokte»‚  «observere», vel i betydningen «folk som observerer [visse riter]») er en gnostisk trosretning med om lag 70 000 utøvere spredt omkring i verden. I hovedsak har de hatt tilhold i Irak og sør i Iran. Mandeerne regner seg som etterkommere av tilhengerne av Johannes Døperen. Deres religion kalles mandeanisme.

Lære

Mandeerne har en rekke hellige skrifter som ble nedskrevne på 600-tallet på østarameisk, en syrisk dialekt. Bøkene forteller om en frelser, Manda d'Hayye som ble sendt til jorden av Lyskongen for gi menneskene den innsikt, eller gnosis, som kan fri sjelen fra fangenskap i materien og lede den tilbake til opphavet – den himmelske lysverden.
Mandeernes tankeverden skal ha fellespunkter med noen av de karakteristiske ideer i Johannesevangeliet. Mandeanisme er en gnostisk religion med elementer fra jødedom, kristendom og persiske og babylonske religioner. Det er en monoteistisk religion med et dualistisk verdensbilde. De regner Adam, Noa og Johannes døperen som profeter, men ikke Abraham, Moses, Jesus Kristus eller Muhammed. De mener at Jesus forledet mennesker til å forlate Johannes.
Det viktigste sakramentet er dåpen som skjer ved nedsenking i rennende vann. De blir døpt på nytt hver gang de er blitt kultisk urene. I Irak, der de fleste mandeerne har hatt tilhold, er dåpen skjedd i elven Tigris, som de rituelt kaller Jordan. Elvene som har sine kilder i de kurdiske fjellområder regnes symbolsk å springe ut fra den himmelske lysverden. Som en gnostisk religion er mandeanismen utpreget dualistisk. Motsetninger som godt–ondt, lys–mørke, sjel–materie er derfor viktige. Religionen har forbud mot drap, selvmord, tyveri, løgn, ekteskapsbrudd, skilsmisse, vold, å nyte alkohol eller narkotika, omskjæring, tatoveringer eller piercing, og dessuten et forbud mot å sørge over de døde. Religionen er strengt pasifistisk.
Prestene leder dåpsseremoniene og andre seremonier som det hellige måltid med utdeling av brød og vann, håndspåleggelse og omfattende gravferdsritual.

Historie

På Jesu tid var det flere synkretistiske døpersekter som holdt til ved Jordanelven.
Manderrne regner Johannes Døperen som grunnlegger av religionen, i den forstand at mandeerne skal være etterkommere av Johannes' disipler. Etter det store jødiske Bar Kokhba-opprøret 132–135 ble de likesom jødene fordrevet til Babylon. Mandeerne tok med seg den skjulte lære de sa de hadde etter døperen Johannes.
Mani regnes også som en grunnlegger, men han skal ha brutt med den sanne lære da han utviklet den videre til manikeismen.
Under islam har de hatt skiftende kår, men mandeerne er ikke, som jøder og kristne, blitt regnet blant skriftens folk. Derfor har de ikke rett til egne skoler, ekteskapene deres er ikke godkjente og barna deres blir regnet som født utenfor ekteskap. Til tider har de hatt en noe bedre stilling, siden de har vært regnet som etterkommere av de mytiske sabéerne, som er omtalt i Koranen og islamsk litteratur.

Mandeerne i Irak

Mandeerne har fra gammelt av bodd i spredte smågrupper langs Eufrat, Tigris og Shatt al-Arab og i Bagdad og Basra. I løpet av 1900-tallet flyttet mange av dem til storbyene. Mange av de har der kommet til velstand, blant annet ved arbeid i gullsmedbransjen. Under Saddam Hussein hadde mandeerne et visst vern. I 2003 var det ifølge UNHCR — FNs høykommissær for flyktninger — 30 000 mandeere i Irak, mandeiske organisasjoner opererte med vesentlig høyere antall.
Etter Irak-krigen har mandeerne vært forfulgt av ytterliggående islamister. Mange er blitt utsatt for tvungen konvertering til islam, og de er blitt utsatt for drap og kidnapping med sikte på pengeutpressing. Over 80 % av de irakiske mandeere skal ha flyktet til utlandet, og i 2009 var det neppe mer enn 5 000 mandeere fortsatt i Irak. De fleste holder til i Sør-Irak. Et lite miljø av mandeiske sølvsmedfamilier holder ennå til i Bagdad. Den gamle religionen og etniske minoriteten står derfor i fare for å dø ut i landet.