.ph

Bakgrunn

dotPH er registreringsenhet for det filippinske .ph domenet og styrer databasen av PH-domenenavn, inkludert .ph, .com.ph, .net.ph, and .org.ph.
dotPH er en kommersiell, for-profit registreringsenhet. Den er ikke underlagt noen formell instans for dets policy. Det er ingen krav om lokal tilstedeværelse for å kunne registrere et .ph-domene. dotPH har registrarer fra hele verden, fra global aktører som Network Solutions, Register.com og Ascio Technologies, til filippinske tilbydere som PLDT, Globe og Pacific Internet.

dotPH's posisjon

personene som står bak dotPH har vært involvert i internet siden 1989, fem år før Filippinene ble offisielt tilknyttet internetts ryggrad.
I 2000 var dotPH en av de første domene-registreringsenhetene i verden som utviklet et såkalt «Shared Registry System». Systemet tillater domene-registrarer å linke seg direkte til registreringsenheten for sanntids domeneregistrering, betaling og administrasjon. Samme år ble selskapet også en av de første på Filippinene som aksepterte online betaling med kredittkort.
I 2000 ble .ph-domener en tid markedsført som en forkortelse for «telefon» (phone). Andre lignende ccTLD'er som er markedsført på denne måten er .fm, .am, og .tv. 
I løpet av denne perioden, startet administratoren av .ph  arbeid for å utvikle ccTLD'et som et domene som kombinerte funksjonalitet for både internet og telefoni. Et teknisk initiativ ble lansert som ville ha linket .ph-domener til mobiltelefoner, spesielt for mobilhandel.
Fremstøtet for å linke domenenavn med telefonfunksjonalitet, spesielt innen feltet mobilhandel, viste seg å være forut for sin tid. ICANN har siden godkjent det nye .mobi domenet (i 2005) og det er nå dukket opp mange applikasjoner som tillater overføring av penger mellom mobilkunder.
I 2001 ble det rettet flere klager mot dotPH til Departementet for handel og industri (DTI). En klage ble formelt trukket tilbake, og de øvrige ble etter hvert avvist av årsaker som inkluderte «unnlatt å saksøke» og «mangel på interesse».
Etter studier utført av National Economic Development Authority (NEDA) i 2002, nedsatte Philippine Commission on Information and Communications Technology (CICT) et rådgivende utvalg sammensatt av representanter fra akademiske og diverse industrigrupperinger, sammen med National Telecommunications Commission (NTC) for å lage utkast til retningslinjer for driften av .ph-domenet. Etter en rekke offentlige høringer gjennomført av NTC i 2004 ble "Guidelines in the Administration of the .Ph Domain Name" utgitt av CICT i november 2004.
Administratoren har offentlig uttrykt tvil vedrørende retningslinjenes gjennomførbarhet, og har stilt spørsmål ved måten det rådgivende utvalget ble utnevnt på.  Spesielt da, at dotPH ble nektet deltakelse i utarbeidingen av retningslinjene og fra utvalgets etterfølgende drøftinger, og at retningslinjene inneholder praktisk talt ingen innførsel fra representanter for registreringsenheten.

Kritikernes synspunkter

Administrasjonen av .ph ccTLD'et har blitt kritisert i lang tid av medlemmer av det filippinske internettmiljø.
Registreringsenheten gjennomfører periodiske målinger for å få feedback fra miljøet, men dens beslutningsprosesser er uklare. I siste instans er det domenets administrator, Mr. Joel Emmanuel Disini som tar alle beslutninger om policy. Hvorvidt han tar disse beslutningene til det beste for det filippinske internettmiljøet, eller som hans kritikere hevder, for sine egne personlige interesser er tema for debatt. Det som imidlertid er helt klart er at Mr. Disini ikke står til ansvar overfor noen som helst i miljøet.
Spesielt DotPhone-initiativet genererte strid og motstand fra deler av miljøet. Hovedtemaet var hvorvidt initiativet utvannet identifiseringen av .ph-domenet med Filippinene, og i så fall, hvorvidt de tekniske og funksjonelle fordelene ved initiativet var større enn ulempene ved en slik utvanning.
Til tross for å ha vært formelt invitert til de offentlige høringene som ble gjennomført av NTC for å styre utarbeidingen av retningslinjene, så møtte ikke administratoren opp en eneste gang for å presentere sitt syn og åpne dem for debatt og klargjøring. Han fremla aldri noen formelle kommentarer til noen av retningslinjenes bestemmelser.
Retningslinjene krever spesifikt at funksjonene til registreringsenheten og registraren(e) holdes adskilt. Begge funksjonene blir i det nåværende oppsett håndtert av samme selskap, som er eid og drevet av administratoren.
Retningslinjene ga nåværende administrator valget mellom enten å være landets eneste registreringsenhet, eller å være den første (prosjektert å være mange) registrar pr. januar 2005. På grunn av at administratoren ikke hadde gitt et svar til CICT som krevd i henhold til retningslinjene, ble retningslinjenes redelegeringsklausul operativ.