google/wiki40b huggingface dataset:
Bembidion velox

Utbredelse

Bembidion velox finnes i nesten hele Europa, østover til Kasakhstan og Kina i Asia. Den er også registrert fra Norge.

Utseende

Bembidion velox er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se), Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis

Bembidion velox tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Heisenbergs uskarphetsrelasjon

Tolkninger og historikk

Uskarphetsrelasjonen ble først satt fram av Werner Heisenberg i 1927 og har tidvis vært mye debattert siden den er helt sentral for hvordan kvantemekanikken skal forstås. Spesielt Albert Einstein var skeptisk og mente at uskarphetsrelasjonen viste at kvantemekanikken ikke 
var en komplett teori og at det måtte finnes en underliggende teori, såkalte skjulte variabler. Han satte opp et snedig tankeeksperiment som kunne brukes til å sjekke for skjulte variabler, det såkalte EPR-paradokset.  Tilsvarende eksperimenter har i dag blitt utført ved testing av Bells ulikheter og støtter Heisenbergs og Bohrs tolkningen at slike skjulte variabler ikke finnes.
Austin Seven

Austin Seven er en bilmodell som ble produsert av den britiske bilprodusenten Austin Motor Company i årene 1922-1939. 
Før første verdenskrig bygde Austin biler i de fleste pris- og størrelsesklasser, men etter krigen satset man på en en-modellspolitikk, med en stor 20 hk modell som eneste produkt. Prisen skjøt i været i samband med inflasjonen og salget sank drastisk. Herbert Austin ville komplettere programmet med en liten, billig småbil, men ble stemt ned av sitt styre. Han valgte da å konstruere en folkevogn for egne penger i sitt eget hjem, assistert av den femtenårige lærlingen Stanley Edge. Austin tok flere patent på konstruksjonen og fikk derfor royalty på hver solgte bil.
Austin Seven ble vist for publikum høsten 1922 og produksjonen begynte året etter. Det var en enkel konstruksjon, men fortsatt den «riktige bilen», en bil som tok livet av markedet for de mikrobilene som var blitt bygget i nedgangstidene etter første verdenskrig. Bilen bygde på en enkel, A-formet ramme med spissen under radiatoren. Forakselen var opphengt i en tverrliggende bladfjær, festet i rammens spiss. Bakakselen var opphengt med kvart-elliptiske fjærer, festet til rammens bakkant. Selv om resten av bilen var gjenstand for forbedringer fram til andre verdenskrig, forbedret man ikke på den enkle fjæringen. Bilen hadde firehjulsbremser, men fotbremsen virket bare på bakhjulene, mens håndbremsen virket på forhjulene. Den lille motoren hadde bare to rådelagre, men viste seg være både pålitelig og slitesterk. Motoren var koblet til en tretrinns girkasse. Karosseriet ble kalt fireseters, men med de små dimensjonene og den lille motoren var kapasiteten begrenset. Etter at bilen ble solgt for kun 165 pund ble Austins småbil møtt med viss skepsis, men salget tok seg hurtig opp. Med øket salg kunne Austin senke prisen så lavt som til det magiske 100 pund for en enkel kabriolet på midten av tredvetallet. Austin Seven ble bygget på lisens av flere utenlandske produsenter, som tyske BMW Dixi, franske Rosengart og American Austin. Bilen var attraktiv selv for frittstående karosseribyggere, som William Lyons Swallow Sidecar.
I sitt lange livsløp ble bilen kontinuerlig forbedret. I 1930 ble det innført fotbrems på alle fire hjulene. I 1932 kom en firetrinns 
girkasse som året etter fikk synkronisering på de høyeste girene. I 1937 fikk veivakselen et tredje rammelager. Motoreffekten økte trinnvis og var til slutt oppe i 17 hk. Produksjonen ble stoppet ved andre verdenskrigs utbrudd, men navnet «Seven» brukes forsatt i markedsføringen av A30- og Mini-modellene.
Pierre Puvis de Chavannes

Bakgrunn

Pierre Puvis de Chavannes var sønn av en gruveingeniør tilhørende en gammel adelig slekt. Pierre Puvis studerte i Lyon og deretter ved Lycée Henri IV i Paris, og hadde tenkt å følge i farens yrke. En reise til Italia åpnet imidlertid hans sinn for nye idéer, og da han vendte tilbake til Paris i år 1844, hadde han bestemt seg for å bli kunstner.

Société Nationale des Beaux Arts

Han var presidenten og medgrunnleggeren i 1890 av Société Nationale des Beaux Arts(Den nasjonale kunstforeningen). I henholdsvis Tyskland og Frankrike, var Ludwig von Hofmann og Auguste Rodin kanskje de som hentet mest fra Puvis' arbeider.

Puvis de Chavannes-prisen (Prix Puvis de Chavannes)

Prix Puvis de Chavannes er tildelt fra 1926 av Société Nationale des Beaux Arts i Paris, og består i en retrospektiv utstilling av hovedarbeidene til den prisvinnende kunstneren. Under det 20. århundre hadde denne utstillingen lokaler i Grand Palais eller i Musée d'Art Moderne.
Asbest (by)

Asbest (russisk: Асбе́ст) er en by i Sverdlovsk oblast i Russland. Byen ligger på østsiden av Uralfjellene, ved elva Bolsjoj Reft (en høyre sideelv til Pysjma), 60 km nordøst for Jekaterinburg. Innbyggertall: 76 328 (folketelling 2002), 84 470 (folketelling 1989).
Byen ble grunnlagt i 1889 under navnet Kudelka (russisk: Куделька). Den fikk bystatus i 1933, og navnet ble samtidig endret til det nåværende Asbest, etter asbest-industrien i byen.
Dagens Asbest er et stort industrielt senter, hvor det i tillegg til asbest produseres blant annet teglstein, porselen, møbler og metallkonstruksjoner. Den største industrielle virksomheten er Uralasbest. Blant de øvrige fabrikkene i byen er UralATI, Zaretsjnyj og Asbostroj.
Johann Ludwig Carl von Cobenzl

Greve Johann Ludwig Carl von Cobenzl, også kalt greve Ludwig Cobenzl, (født 9. februar 1744 eller 21. november 1743 i Laibach, død 31. mars 1792 i Eichstätt) var en kasserer og senere biskop i Eichstätt, en østerriksk diplomat i St. Petersburg, hoffkansler, statlig visekansler og utenriksminister. Coblenz var medlem av Illuminatus-ordenen under kodenavnet «Arrian».
Home Town Story

Handling

Blake Washburn (Jeffrey Lynn) returnerer til hjembyen etter å ha tapt gjenvalget til senator, og tar over driften av onkelens avis, Fairfax Herald. Blake er overbevist om at Robert MacFarland, sønn av den velstående forretningsmannen John MacFarland (Donald Crisp), er ansvarlig for at han ikke ble gjenvalgt, og begynner en kamp mot kapitalismen. Han er spesielt interessert i å sverte MacFarlands firma og undersøker derfor om firmaet forurenser den lokale elven. Skuffelsen er stor når han innser at dette ikke er tilfelle. I stedet for å gi opp fokuserer han heller på den høye fortjenesten store firma generelt har. 
Etterhvert blir både Blakes kjæreste, Janice Hunt (Marjorie Reynolds), og hans venn og kollega, Slim Haskins (Alan Hale jr.), bekymret for at han går for langt. Blake innrømmer at han har brukt sin stilling i avisen i håp om å kunne fortsette sin politiske karriere, men hans kjæreste mener at han ikke har noe i politikken å gjøre. Hun truer med å avslutte forholdet dersom han ikke innser dette selv. 
Vendepuktet kommer når Blakes yngre søster, Katie (Melinda Plowman), blir fanget i en gruve under en utflukt med skoleklassen hennes. John MacFarland hjelper til med å få reddet henne ut og flyr henne i privatflytet sitt til sykehus der hun blir operert. På sykehuset ser Blake at MacFarlands firma har produsert motoren i respiratoren som hjelper søsteren å puste, og han innser at MacFarland har vært med på å redde livet hennes. Han innser samtidig at det ikke bare er de store firmaene som har høy fortjeneste, men også de som får benytte seg av produktene deres.

Produksjon

Filmen, som hadde arbeidstittelen The Headline Story, ble innspilt på Hal Roach Studios i begynnelsen av 1950, med støtte fra filmavdelingen til General Motors Corporation. Den hadde et budsjett på 200 000 dollar. Arthur Pierson både skrev manus, regisserte og produserte filmen for Wolverine Productions, og Metro-Goldwyn-Mayer kjøpte distribusjonsrettighetene. Hverken General Motors eller Wolverine Productions ble nevnt i den ferdige filmen eller i rettighetsdokumentene. Bare én scene viser en fremstående General Motors-bil, Cadillacen som ble kjørt av rollefiguren John MacFarland. Hovedrolleinnehaver Jeffrey Lynn fant heller ikke ut hvem som hadde finansiert filmen før mange år senere.
Fredssymboler

Fredssymboler er tegn, bilder, ord, handlinger eller noe annet synlig eller konkret som skal representere eller vise fred i motsetning til kamp og krig. Det har vært ulike symboler innen politikk, krigføring, religion og andre områder i ulike kulturer opp gjennom historien. Fredssymboler skiller seg fra «seiersymboler» som markerer vinnere i krig, kamp, konkurranser og kappestrid, for eksempel i form av en laurbærkrans.

Gamle og nye fredssymboler

Hvit farge og hvitt flagg er mye brukt i vestlig kultur som tegn på fred. Bruken av et hvitt flagg kan i kampsituasjoner vise et ønske om fred og/eller om å overgi seg.
Blant de eldste fredsymbolene er olivenkvisten og olivenbladet; de tidlige kristne brukte due med olivenkvist i nebbet som symbol, et bilde som igjen er hentet fra myten om Noah. Da Noahs due etter storflommen omsider vendte tilbake til kjempebåten med en frisk oljekvist, var det tegn på at Gud hadde sluttet fred. Due med olivenkvist eller -blad i nebbet blir ofte kalt «fredsduen». Duen representerer ellers vanligvis Den hellige ånd. Denne bruken ser vi i kirkekunst og ble særlig tatt opp på 1600-1700-tallene som allegorisk emblem og i kjennetegn for eksempel i våpenskjold. Bruk av hvit due som fredssymbol ble utbredt i antikrigsbevegelsen etter andre verdenskrig, særlig etter at Pablo Picasso i 1949 hadde lagd sin berømte tegning av den. 
To olivengrener stilt som en krans, er brukt som fredssymbol i De forente nasjoners (FN) merke og flagg. Slik olivenkrans finnes også i  det greske riksvåpenet og har tradisjoner tilbake til antikken i gresk kultur.
Andre fredssymboler i kunst, emblemer, flagg, våpenmerker og andre merker, er eikegren, eikekvist og eikeblad, samt palmeblad og palmekvist.  
Et fredssymbol fra nyere tid er V-tegnet som ble mest kjent på 1900-tallet, men som har en lang forhistorie. Tegnet kan bli vist med å holde opp to fingre, og tegnet er brukt også med bokstaven V.  
På 1900-tallet kom «peace-merket»: det ble opprinnelig designet i 1958 til den britiske anti-atomvåpen-bevegelsen (Campaign for Nuclear Disarmament). Merket er brukt i ulike typer fredsflagg.
Sandsborg tunnelbanestasjon

Sandsborg tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane i bydelen Gamla Enskede i Stockholm.
Opprinnelig var Sandsborg navnet på en kro og et vertshus som fra 1782 lå ved nåværende Gamla Dalarövägen. Dette huset ble revet i 1957.
Tunnelbanestasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) mellom Blåsut og Skogskyrkogården. Den ble innviet 1. oktober 1950 som den 7. stasjonen.
Selve stasjonen består av en utendørs plattform, med inngang fra den søndre enden. Stasjonen ble sist renovert sommeren 2004.
Homer's Odyssey

Handling

Mrs. Krabappel tar med seg klassen til Bart på en tur til Springfield atomkraftverk. Homer kjører gjennom kraftverket på en elektrisk bil for å finne klassen og si hei til Bart, men i et uoppmerksomt øyeblikk kjører han inn i et rør, noe som får kraftverket til å slå seg ned.
Homer får sparken for å ha brutt sikkerhetsreglene gjentatte ganger. Nedbrutt og ikke i stand til å finne seg nytt arbeid skriver han et avskjedsbrev og drar for å hoppe ned fra en bro. Lisa finner brevet og sier ifra til familien. De skynder seg avgårde til broen for å stoppe ham, og blir nesten nedkjørt av en lastebil som kjører for fort. Homer får dratt familien i sikkerhet i siste liten.
Homer går ut på et sikkerhetskorstog for å gjøre Springfield til en sikrere by å bo i. Fartshumper, advarselsskilter og plakater blir plassert over hele byen. Da han blir lei av trafikksikkerhet drar han for å gjøre Springfield atomkraftverk til et sikrere sted. For å få en slutt på oppstyret Homer skaper, bestemmer C. Montgomery Burns seg for å gi jobben som sikkerhetsansvarlig til ham, noe som innebærer en lønnsøkning. Homer takker ja til jobben, og sier til dem som lager opptøyer på jobben at de skal dra hjem, siden han nå har fått jobben som sikkerhetsansvarlig og skal gjøre atomkraftverket sikkert.
Porrhomma convexum

Utseende

Porrhomma convexum er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Philipp Scharwenka

Liv og virke

Philipp Scharwenka studerte fra 1865 ved Kullaks akademi i Berlin og var fra 1870 komposiajonslærer der, til han i 1881 i samme egenskap gikk over til sin brors konservatorium, der han ble meddirektør i 1891. 
Scharwenka gjorde seg et navn som komponist (i schumannsk retning) av symfoniske dikt, korverket Herbstfeier, den dramatiske legenden Sakuntala, kor, viser, kammermusikkverk, fiolin- og pianostykker med mere.
La Seyne-sur-Mer

Økonomi

Byens betydning skyldes skipsbyggingen, Société des Forges et Chantiers de la Mediterranée har en av de fineste verftene i Europa her som ga sysselsettnign til ca 3000 arbeidere. Veftet er en underavdeling av en større etablering i Marseille.
I de senere årene har byen beveget seg fra sine tranisjonelle industrier til turisme. Havnen som tidligere skapte mye arbeid er nå en park, marina og hotellvirksomhet med utsyn over Toulon og marinaen.
Befolkningen er mangfoldig i opprinnelse og de ytre forstedene gjennomgår en transformasjon med gamle blokker blir erstattet med moderneutviklingsprosjekter. La Seyne har en jernbanestasjon, Gare de La Seyne-Six-Fours, på linjen fra Toulon til Marseille.
Iraqs «Osiris klasse» atomreaktor, senere ødelagt av Israel under Operation Opera, ble bygget i La Seyne-sur-Mer.
Haagen Mathiesen

Personlighet

Francis Sejersted har ment at Mathiesen var en europeisk grand seigneur som fulgte prinsippet «ubi bene ibi patria» («Fedrelandet er der jeg har det bra»), og at han slik sett ikke kunne omtales som en patriot. Slik sett er det ikke sikkert at hans forslag om løpende inflasjon var beregnet som best for landet, men heller best for kjøpmennene. Sejersted beskriver også Mathiesen som en sterk og uavhengig personlighet, noe som passer bedre innen forretningslivet enn i politikken. Slottsprest Claus Pavels beskrev Matiesen både som gjestfri og sjarmerende på den ene siden og på den annen side var han kritisk til Mathiesens demonstrative forbruk og manglende offentlige engasjement under svært vanskelige tider. Mathiesen hadde støttet opp om Det dramatiske selskab, det første teateret der hans søster gjorde suksess, og han hadde startet en anstalt for arbeidsledige, men han gjorde lite for å hjelpe de fattige under kanonbåtkrigen.
I familielivet var Mathiesen svært pragmatisk. Han levde i full offentlighet et dobbeltliv. Han hadde kone og fire barn på Linderud Gård, mens han på Hegdehaugen hadde en elskerinne, en opprinnelig tjenestepike, med navn Anne Bue. Også med henne hadde han fire barn. Da Mathiesen dro til utlandet i 1819, var det Anne Bue han tok med seg. Marthe Beate Monsen døde fire år senere, mens Mathiesen selv levde i 25 år etter at han forlot Norge.
Abananote

Utseende

Abananote-artene har et ganske enhetlig utseende. De kan likevel være vanskelige å bestemme fordi mange sommerfugler fra andre grupper etterligner disse giftige artene. Forholdsvis små (vingespenn 30–50 mm), spinkle sommerfugler. Vingene har mørkbrun grunnfarge og røde eller hvitaktige tegninger på forvingen. Kroppen er pinneaktig tynn, antennene er kortere enn halvparten av forvingen, med markert kølle ytterst. Forvingene er avlange og smale, forhjørnene helt avrundede, ytterkanten jevn. Bakvingene er forholdsvis små og avrundede.

Levevis

Acraeini er skogsinsekter. Stort sett er Acraeini trege insekter som stoler på at giftigheten verner dem mot rovdyr, men det finnes også noen arter som flyr høyt over trekronene.

Utbredelse

Abananote-artene er utbredt i Sør-Amerika.
Safe Harbor vannkraftverk

Safe Harbor vannkraftverk er et vannkraftverk i delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 277 MW. Operatør er energiselskapet Constellation Energy Group.
Getnet Wale

2016-2017

Wale deltok i U20-VM i friidrett 2016 i Bydgoszcz i Polen, der han fikk bronse på 3000 meter hinder, bak Amos Kirui og Yemane Haileselassie. Han satte der ny personlig rekord med tiden 8:22,83. Han nådde finalen på 3000 meter hinder under VM i friidrett 2017, og endte der på niendeplass.

2018

Han ble etiopisk mester på 3000 meter hinder i april 2018. I U20-VM i friidrett 2018 fikk han bronse på samme distanse, og i august fikk han bronse på 3000 meter hinder under Afrikamesterskapet i friidrett 2018.
Tshikapa

Tshikapa er en by i provinsen Kasaï i Den demokratiske republikken Kongo. Byen ligger omtrent 65 kilometer nord for grensen til Angola, og nesten 20 mil vest for hovedstaden i provinsen, Kananga, ved sammenløpet av Tshikapa og Kasai-elvene. Ifølge papirer utgitt av Utrecht Universitys bibliotek, har byens befolkning vokst fra 38 900 i 1970 til 180 900 i 1994. De to nye krigene i Kongo har påvirket begolkningen en hel del, og disse tallene er ikke lenger sannsynlige. Tshikapa var et sted for utvinning av diamanter helt siden byen først ble grunnlagt av Forminere, et amerikansk/belgisk gruvekonsern som fant diamanter i nærheten av området i begynnelsen av 1900-tallet. Med unntak av Irak før krigen er Tshikapa det stedet hvor satellittelefoner brukes mest til å kommunisere, på grunn av diamantgruvene.
Uglarennet

Uglarennet er et skirenn på Byåsen utenfor Trondheim. Rennet ble startet i 1926 og har gått nesten årlig, kun avbrutt av fem krigsår 1941-1945 og to avlyste renn pga. snømangel (1947 og 1961).
Rennet arrangeres for tiden i Nilsbyen/Haukvatnet friluftsanlegg.
Det ble i desember 2006 utgitt et hefte om Uglarennets historie.
Ermal Meta

Biografi

Ermal Meta ble født i Fier i Albania i 1981. Han flyttet til Bari i Italia sammen med sin mor, bror og søster. Han har et avkortet forhold til sin far, som han har beskrevet som voldelig. Meta ble oppdratt i et hjem hvor det ble lyttet til italiensk musikk. Moren hans er en profesjonell fiolinist. Han begynte å spille gitar og piano i sekstenårsalderen og var medlem i flere grupper før han ble gitarist i bandet Ameba4. Denne gruppen deltok i ungdoms-klassen i San Remo-festivalen i 2006 med sangen «Rido … forse mi sbaglio».  
I 2007 ble Meta frontmann i gruppen La Fame di Camilla. Debutalbumet deres, La Fame di Camilla, ble utgitt av Universal Music i 2009. Bandet ga senere ut albumet Buio e luce, som også var navnet på låten som de konkurrerte med under San Remo-festivalen 2010 i nykommer-klassen. Bandet ble oppløst i 2013. 
Etter å ha skrevet sanger for flere kjente italienske artister som Marco Mengoni, Emma Marrone, Chiara, Annalisa, Patty Pravo og Lorenzo Fragola, startet Meta sin egen solokarrière. I juli 2013 dukket han opp på Patty Pravos sang «Non mi interessa». I 2014 bidro han på lydsporet til den italienske serien Braccialetti rossi, hvor han fremførte sangen «Tutto si muove».  
I 2016 konkurrerte han i San Remo-festivalen hvor han fremførte sangen «Odio le favole», som kom på tredjeplass i nykommerklassen av konkurransen. «Odio le favole» var med på det første soloalbumet til Meta, Umano. Han kom tilbake til festivalen i 2017, hvor han konkurrerte i klassen for etablerte artister, med sangen «Vietato morire». På den tredje kvelden av festivalen, fremførte han en coverlåt av en av sangene til Domenico Modugno som heter «Amara terra mia». For fremførelsen ble han tildelt prisen for beste coveropptreden under festivalen. Meta kom på tredjeplass i konkurransen og ble tildelt  Mia Martini Critics' Prize. Det andre studioalbumet til Meta, Vietato morire, ble utgitt 10. februar 2017. Albumet inneholder også en duett med den italienske sangeren og låtskriveren Elisa. 
I mars 2017 ble Meta valgt som dommer i det italienske talentshowet Amici di Maria De Filippi.  
11. februar 2018 ble Meta sammen med Fabrizio Moro, kåret til vinner av San Remo-festivalen 2018 med sangen «Non mi avete fatto niente», og ble dermed spurt om å representere Italia under Eurovision Song Contest i Lisboa, noe de takket ja til.
Petra Roth

Familie

Hun er enke og har to sønner.
Bolivias herrelandslag i fotball

Flest landskamper
Fang (Shiyan)

Fang (kinesisk: 房县; pinyin: Fáng Xiàn) er et fylke i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Shiyan.
Befolkningen var på 506 762 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.
«Liggende koe»

«Liggende koe» (‘’Liggende ku’’) er navnet på to oljemalerier malt i 1883 av Vincent van Gogh.
Asterocampa

Utseende

Store, kraftige sommerfugler med noe flikete vinger. Oversiden er brunoransje med hvite og svarte tegninger, vingespissen er svart. Artene kan overflatisk minne om tistelsommerfuglen (Vanessa cardui), men er større og kraftigere enn denne. Undersiden er gråbrunt spraglete, med noen små øyeflekker langs kanten av bakvingen.

Levevis

Larvene lever på nesletre (Celtis spp., hampfamilien).
Sommerfuglene holder seg gjerne i skogkanter. Hannene forsvarer territorier mellom trekronene og utkjemper luftkamper. Disse sommerfuglene besøker ikke blomster, men suger til seg væske fra gjødsel og åtsler, de drikker også gjerne fra sølepytter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika, fra Ontario i nord til Nicaragua i sør. Slekten finnes også på de De store Antiller.
Mandelgave

Mandelgaven er en gave til den som finner den hele mandelen i risalamanden (= fra Ris à la Malta) eller i risengrøten. Skikken er fortrinnsvis knyttet til dansk og skånsk juletradisjon, men har i noen grad spredt seg i Norden. Det som måtte være av tradisjon i Norge og i Island ligger tett opp mot den danske.
I gamle dager var gaven titt en marsipangris eller noe slikt. Flere steder i Danmark har det også vært tradisjon for at vinneren av mandelgaven fikk retten til å utdele den første julegaven. I Sverige nord for Skåne samt i Finland taler man oftere om at den som får mandelen kommer til å bli gift det følgende år.
Mandelgaven er en fast tradisjon hos mange danske familier, og i særdeleshet barnefamilier.
Teller (selskap)

Teller A/S er nordisk spesialt på internasjonale kortebetalinger. Teller ble opprinnelig dannet som Visa Norge AS i 1977. 
I 2003 skiftet selskapet navn til Teller AS, selskapet er et datterselskap i Nets konsernet. Teller er innløser av kredittkorttransaksjoner, og tilbyr sine brukersteder tilgang til de internasjonale betalingssystemene til VISA, MasterCard, American Express, UnionPay og JCB. Teller tilbyr også innløsning for kontaktløs betaling med kort eller mobil. Selskapet har stor kompetanse rundt kortsvindel og tilbyr hjelp i forhold til sikre korttransaksjoner.
I juli 2014 gikk eierskapet av Nets inkludert Teller A/S over til Advent International, ATP og Bain Capital.