Lord Speaker

Historie

I 2003, etter avgjørelse om å dele opp rikskanslerens funksjoner (opprinnelig var det meningen å avskaffe selve embetet), så en Select Committee nærmere på det foreslåtte nye presidentembetet og hvilken tittel det skulle ha. Etter komitéens anbefalinger skulle embetsinnehaveren kalles Lord Speaker og antallet visepresidenter skulle reduseres fra 25 til tolv.
Lord Speaker ble delvis foretrukket, fordi det allerede var i bruk i Standing Orders and the Companion.

Valg

Lord Speaker blir valgt for en mandatperiode på fem år og kan tjenestegjøre i maksimalt to mandatperioder. Valget blir utført gjennom alternativ stemmegiving-metoden. Ifølge endringer, foretatt 3. mai 2011, må valgene avholdes senest 15. juli i det siste året i en mandatperiode. Den nye mandatperioden begynner 1. september. 
Da Helene Hayman ble valgt som den første Lord Speaker kunngjorde Clerk of the Parliaments resultatet og Lord Chamberlain kunngjorde dronningens bekreftelse av valget. Lord Speaker erstattet deretter rikskansleren på presidentens sete, på engelsk kalt Woolsack.

Funksjoner

Lord Speakers hovedoppgaver er å lede debattene i Overhuset og å påse at Overhusets prosedyrer blir fulgt; videre å være øverste ansvarshavende for sikkerheten i de delene av Palace of Westminister som innehas av Overhuset og dets medlemmer, å tale på vegne av huset ved seremonielle anledninger og å representere Overhuset som dets representant i Storbritannia og utenlands.
Stillingen er tillagt mindre makt enn Underhusets president. Overhuset er i stor grad selvstyrt, og dets leder har tradisjonelt sett inntatt en mindre aktiv rolle i debatter enn Underhusets president. Ulikhetene mellom Underhusets og Overhusets presidenter består blant annet i at Lord Speaker (i motsetning til Underhusets president) ikke åpner møter, ikke bestemmer hvem som skal få ordet hvis to personer reiser seg samtidig, ikke fatter avgjørelser i ordensspørsmål, ikke iverksetter disiplinære tiltak overfor medlemmer som har overtrådt husets regler og ikke velger ut hvilke endringslovforslag som skal fremmes. Alle disse funksjonene blir utført av Overhuset i plenum. En annen ulikhet er at mens talene i Underhuset blir rettet direkte til presidenten, blir de i Overhuset  adressert til Overhuset i plenum. Talene begynner for eksempel med «My Lords» istedenfor «Mr. Speaker».
I praksis er de eneste oppgavene til Lord Speaker å formelt legge et spørsmål ut for avstemning, å kunngjøre resultatene fra alle avstemningene og å komme med visse kunngjøringer (for eksempel å kunngjøre dødsfallet til et medlem). I tillegg kan Lord Speaker avslutte husets sesjon eller tilbakekalle huset ved en unntakstilstand.
I parlamentarisk forstand har Lord Speaker stort sett de samme oppgavene og det samme ansvaret som tillå rikskansleren under den tidligere ordningen. Det er imidlertid fortsatt rikskansleren som gir dronningen ordet under åpningen av parlamentet, fordi han/hun gjør dette som representant for regjeringen. Da medlemmene av Overhuset behandlet forslaget om opprettelse av embetet, diskuterte de hvorvidt det nye embetet skulle ha utvidet fullmakt og ansvarsområde i forhold til rikskansleren, men forkastet til slutt en slik utvidelse.
Debatten fikk et nytt liv med forslag fremmet av en såkalt «Leader's Group» (en ad hoc-komité) som ble ledet av Alastair Goodlad. Gruppen foreslo at Lord Speaker under spørretimen og når statsråder møter for Overhuset, skal få ansvaret som ordstyrer dersom partiene i konkrete tilfeller ikke kan bli enige om i hvilken rekkefølge partiene skal få ordet. Det er Leader of the House of Lords (som i kraft av sitt embete også er statsråd) som per 2019 tar seg av den oppgaven. 
Et annet forslag ville ha gitt Lord Speaker enda større myndighet under spørretimen, men det ble ikke anbefalt av Leader's Group. Gruppens samlede forslag har ennå ikke blitt ferdig behandlet.
I likhet med Underhusets president, men i motsetning til rikskansleren (som også var dommer og minister), forventes Lord Speaker å være partiløs.