google/wiki40b huggingface dataset:
Zak McKracken and the Alien Mindbenders

Historien

Spillet handler om Zak, Annie Larris, Melissa China og Leslie Bennett. Zak er en journalist for tabloiden National Inquisitor, Annie er en freelance forsker, og Melissa og Leslie er studenter. De prøver å stoppe Caponianerne, en utenomjordisk rase, fra å senke intelligensen hos alle på jorda ved hjelp av summetoner. Caponianerne har i spillet forkledt seg som et telefonselskap.
Heldigvis har skolarianerne, en annen utenomjordisk rase, lagt igjen en forsvarsmekanisme. Den trenger bare å settes sammen. Uheldigvis er delene spredt rundt omkring på jorden og Mars.
Spillet er inspirert av de mange populære teoriene om utenomjordiske skapninger og mystiske sivilisasjoner. Mange av plassene man besøker i spillet er viktige steder for slike teorier. Slik som pyramidene i Egypt og Mexico, Lima, Stongehenge, Atlantis, romcadillac med Elvis og ansiktet på Mars. New Age-atmosfæren er også representativ ved at man møter guruer og sjamaner som kjenner til hemmeligheter om alt mulig, og man hjelper en boms på flyplassen til å bli en Hare Krishna.
Alt dette er ikke tilfeldig. David Fox ville lage et mer seriøst spill. Mens han laget spillet, tilbrakte han noen dager med forfatteren David Spangler før Ron Gilbert overtalte ham til å lage spillet mer humoristisk.

Uoffisielle oppfølgere

På grunn av usannsynligheten for en oppfølger til spillet, har det dukket opp flere uoffisielle oppfølgere på internett. Den første som ble ferdig var The New Adventures of Zak McKracken av LucasFan Games. Den inneholdt grafikken fra FM Towns-versjonen av spillet, bakgrunner fra King of Fighters og noe original grafikk. Den originale versjonen hadde en noe pervers slutt hvor karakteren hadde gruppesex. Den ble raskt forandret. Denne oppfølgeren er ganske kort og ganske begrenset hvis man sammenligner den med hva de andre oppfølgerne lover. En annen ferdig oppfølger, er Zak McKracken – Between Time and Space, som intill videre bare finnes på tysk. En annen oppfølger under utvikling er Zak McKracken and the Alien Rockstars. Minst en oppfølger til sies å være under utvikling, men disse er de viktigste.

Åpningsmelodien

Åpningsmelodien ble komponert av Matthew Alan Kane og er populær når det gjelder remikser. Blant de som har laget coverversjoner er The Dead Guys, Puffy64, DJ Lizard, Razor and the Scumettes og den tyske gruppen Glückswald.
Abdarrahman

Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Wilfred Owen

Forfatterskap

Kun fem av Owens dikt ble utgitt før hans død, det ene i en fragmentert form. Hans best kjente dikt er «Anthem for Doomed Youth», «Futility», «Dulce Et Decorum Est», «The Parable of the Old Men and the Young» og «Strange Meeting». En del av hans dikt ble omtalt i Benjamin Brittens War Requiem.
Owen hadde skrevet dikt en del år før krigen, han daterte selv sin poetiske begynnelse ved et opphold ved Broxton by the Hill da han var ti år gammel. De romantiske poetene John Keats og Percy Bysshe Shelley hadde en dyptgripende innflytelse på hans tidlige poesi og skrifter. Hans store venn, poeten Siegfried Sassoon hadde senere en betydelig innflytelse på hans poetiske stemme, og Owens mest kjente dikt, «Dulce et Decorum Est» og «Anthem for Doomed Youth», viser direkte resultat av dette. Romanen Regeneration (1991) av Pat Barker viser dette forholdet på tett hold. Manuskriptkopier av dikt har overlevd med tilføyelser av Sassoons håndskrift. Owens dikt kom til sist å bli mer rost enn de til hans mentor. Selv om hans bruk av halvrim med tung vektlegging av klanglikhet var nyskapende, var han ikke den eneste poet i sin tid som benyttet disse særskilte teknikkene. Han var derimot den første som eksperimenterte omfattende med det.
Hans poesi gikk gjennom betydelige endringer i 1917. Som en del av hans terapi hos Craiglockhart, hadde Owens lege, Arthur Brock, oppmuntret ham til å oversette hans erfaringer, særlig de han møtte i sine drømmer, til poesi. Sassoon var på samme tid blitt påvirket av freudiansk psykoanalyse, støtte ham og viste Owen ved eksempler hva poesi kunne oppnå. Sassoons bruk av satire påvirket Owen, som forsøkte strekke seg i Sassoon retning. Innholdet i hans dikt ble samtidig endret under påvirkning av Sassoon som la vekt på realisme og «skrive fra erfaring» brøt med Owens tidligere romantiske stil som i hans tidligste sonetter. Sassoons bidrag til Owens popularitet var således stor, både før og etter Owens død.
Owens komplette og urensede opus er i det akademiske tobindsverket The Complete Poems and Fragments (1994) av Jon Stallworthy. Mange av hans dikt har aldri blitt utgitt i en populær form. I 1975 donerte Owens svigerinne alle manuskripter, fotografier og brev som hennes avdøde ektemann Harold Owen hadde eid til Universitet i Oxfords bibliotek.
Þráinn Bertelsson

Oppvekst

Bertelssons barndom var vanskelig og kummerlig. Etter videregående studerte han filosofi og psykologi, først på college i Dublin og deretter ved Universitetet i d'Aix-Marseille i Frankrike. I 1977 gjorde han seg ferdig med sin filmutdanning i Sverige og flyttet dermed tilbake til Island for å lage film.

Arbeid

Bertelsson skrev, regisserte og produserte syv spillefilmer de åtte årene han var aktiv (1981–1989).
Han er kanskje best kjent for den såkalte «Lif»-trilogien sin (Nytt lif 1983), Dalalif (1984), og Loggulif (1985). For filmen Magnus ble han nominert til to europeiske filmpriser i kategorien beste film og beste manus. I tillegg vant filmen den islandske «DV»-kulturprisen. Filmen er en form for komedie. I mange av filmene sine tar Bertelsson opp temaer som er relativt triste, men hvor komikken likevel ligger på lur.
Bertelsson var den første til å få «livstidspris» av det islandske parlamentet.
I de senere år har Bertelsson hovedsakelig fokusert på å skrive bøker. Han har også en fast spalte i den islandske avisen Fréttablaðið, og hans biografi Myself & I (2004) har solgt over 20 000 eksemplarer på Island. I tillegg skrev han detektivromanen Valkyrjur i 2005.
Scipio Colombo

Liv og virke

Han studerte først filosofi ved Universitetet i Padova før han vendte seg mot musikken. Han studerte i Milano med Venturini og i Roma med Giuseppe de Luca, og debuterte i Alessandria, som Marcello i La bohème i 1937.
Gjennom andre verdenskrig sang han ved de fleste større operaer i Italia, heriblant La Scala i Milano. I 1947 sang han der i premieren av Prokofjevs Kjærligheten til de tre appelsiner, og av Brittens Peter Grimes.
Han gjorde gjesteopptredener ved Wiener Staatsoper og Royal Opera House i London, i tillegg til Aix-en-Provence Festival og Bregenz Festival.
Han sang også alle de store barytonrollene i det italienske repertoaret: Rigoletto, di Luna, Germont, Count Almaviva, Don Giovanni, Guglielmo, Lescaut, Marcello, Cavaradossi, etc.
På plate kan han høres i komplette innspillinger av Don Pasquale, Luisa Miller, Fedora, Tosca.
Fra 1963 underviste han ved Musikhochschule i Karlsruhe. Han døde i Gernsbach i Tyskland.
Oxford Dictionary of Byzantium

Oxford Dictionary of Byzantium (ofte forkortet ODB) er et tre-binds oppslagsverk over emner relatert til Bysantium. Oppslagsverket ble redigert av bysantisten Alexander Kazhdan, og først utgitt av Oxford University Press i 1991. Det inneholder mer enn 5 000 alfabetisk sorterte oppføringer som er signert bysantister og andre historikere. I samme år som det ble utgitt vant oppslagsverket prisen «Reference Review Best Specialist Reference Work» og «R R Hawkins Award». I 1992 fikk det prisen «Choice Outstanding Academic Book».
Andrew Browne Cunningham

Unge år

Cunningham begynte sin karriere i Royal Navy i 1897 da han 14 år gammel begynte ved Britannia Royal Naval College i Dartmouth. Hans første skipstjeneste var ombord i HMS «Doris» i 1899, og deltok i boerkrigen.
I 1902-03 tok han ytterligere utdanning og tjenestegjorde som fenrik på slagskipet HMS «Implacable» som da var stasjonert i Middelhavet. Han ble forfremmet til løytnant i 1904, og hadde så en rekke beordringer inntil han i 1911 ble skipssjef på jageren HMS «Scorpion», en stilling han hadde gjennom første verdenskrig. I 1915 deltok han i angrepet på Dardanellene, utmerket seg og ble forfremmet til kommandørkaptein.

Mellomkrigstiden

Etter første verdenskrig tjenestegjorde han ombord i HMS «Seafire» under toktet i Østersjøen for å støtte de «hvite styrkene» og avanserte til kommandør i 1920. Utover i 1920-årene hadde han flere sjøkommandoer, før han i 1929 tok Imperial Defence College. Samme år giftet han seg med Nona Byatt. I 1930 fikk han kommando over slagskipet HMS «Rodney», tjenestegjorde der i halvannet år og ble så i 1936 viseadmiral. I 1937 ble han sjef for slagskipet HMS «Hood» og nestkommanderende for britenes middelhavsflåte. I 1938 ble han beordret til admiralitetet og var der ett år inntil han i juni 1939 fikk kommando over middelhavsflåten, med grad som admiral; hans flaggskip var HMS «Warspite».

Suksess i Middelhavet

Da Storbritannia og Italia kom i krig i 1940 førte Cunningham en aggressiv strategi, «finn og ødelegg». Han insisterte også på at Alexandria i Egypt og øya Malta måtte forsvares for å holde britenes maritime kontroll over Middelhavet. Under Cunninghams ledelse vant Royal Navy to viktige seire i Middelhavet, mens britene hadde dårlig krigslykke andre steder. Cunninghams første seier var angrep med torpedofly fra hangarskip mot italienernes marinebase i Taranto den 11. november 1940; ett slagskip ble senket mens to slagskip og en krysser ble skadet. Det var et hardt slag for den italienske marinen; slaget var også et klart tegn på at slagskipenes tid var forbi, nå var det hangarskip som hadde den største slagkraften. Britenes angrep på Taranto ble nøye studert av japanerne, som om lag ett år etter omsatte studiene i praksis ved angrepet på Pearl Harbor.
Cunninghams andre suksess i Middelhavet var seieren over italienerne i slaget ved Matapan den 28. mars 1941, det første større sjøslag på 25 år. Ved den allierte retretten fra Kreta insisterte Cunningham på at Royal Navy skulle holde ut for å evakuere flest mulig soldater, på tross av risikoen for sine skip. Etter et halvt år i Washington, D.C. i 1942 fortsatte Cunningham som sjef i Middelhavet, inntil han i oktober 1943 ble utnevnt til sjef for marinestaben, en stilling han hadde for resten av krigen.
Etter fredsslutningen fikk Cunningham en rekke hederstegn, både fra Storbritannia og andre land; mange mente han var britenes største admiral siden Nelson.
Fylkesvei 7826

Fylkesvei 7826 går mellom Elvskiftnes og Undset i Målselv kommune. Veien er 3,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 175.
Statoil Fuel & Retail

Historie

Historien i Norge går tilbake til Norsk Brændselolje i 1920. I 1976 ble Norol etablert etter at Norsk Brændselolje, Norske OK og Norsk Hydros oljedivisjon fusjonerte. Statoil overtok Norol i 1991 og etablerte datterselskapet Statoil Norge som drev et nett av Statoil-merkede bensinstasjoner i Norge. 
Statoil Fuel & Retail ble etablert som Statoil Energy & Retail ASA 18. mai 2010, etter at det ble utskilt fra Statoils øvrige virksomhet. Det ble notert på Oslo Børs 22. oktober 2010. Børsnoteringen priset selskapet til 11,7 milliarder kroner. Det canadiske selskapet Alimentation Couche-Tard kjøpte selskapet i 2012, deriblant de 54 % av selskapet som Statoil eide per 18. april 2012. Selskapet ble strøket fra Oslo Børs 12. juni 2012.
Hans Rustad

Bakgrunn

Hans Rustad har tidligere arbeidet som redaksjonsassistent i VG og journalist i Morgenbladet og NTB. Som ung var han aktiv i Sosialistisk Ungdomsforbund, men endret siden politisk orientering.
I 1985 leverte Rustad sin hovedfagsoppgave i historie ved Universitetet i Oslo om utførelsen av og responsen på Holocaust, hvilket han fortsatt skriver essays og holder foredrag om.
I 1990 startet Hans Rustad opp sitt eget forlag, Document forlag, og driver fortsatt som forlegger. Utover 1990-årene investerte Rustad gjennom forlaget i oversettelser av bøker om Holocaustminnet, deriblant Walter Laqueur, Primo Levi og Jean Améry.
Inntil 2003 jobbet Hans Rustad i telegrambyrået NTB da han tok sluttpakke og begynte som blogger på sin nettside Document.no sammen med journalisten Olav Anders Øvrebø.

Document forlag og Document.no

Med Document forlag utgav Hans Rustad i 1990-årene flere bøker relatert til Holocaust, hvorav de mest kjente er Hvis dette er et menneske og Det ufattelige var sant men også poesi og romaner. Siden 2000 har Document forlag utgitt flere bøker innen politisk filosofi, som Christopher Caldwells Betraktninger over revolusjonen i Europaog Alain Finkielkrauts Den ulykkelige identiteten.
Erik Egerbergs oversettelse fra russisk til norsk av Mesteren og Margarita har gått i nye opplag siden oversettelsen til norsk fra russisk, og er Document forlags største kommersielle suksess. Ellers må forlagsvirksomheten stort sett regnes som idealistisk.
Rustad er i dag redaktør for Document.no, en nettavis for innland, utland og kommentarstoff. Med de faste skribentene Christian Skaug og Hanne Tolg har nettavisen oppgitt å ha 275 000 månedlige lesere. Ifølge Rustad selv handler det om å skape et «korrektiv» i det norske medielandskapet, mot et venstrehegemoni som har alliert seg med illiberale krefter.
Formfin

Formfin er en norsk møbelfabrikk lokalisert i Hundeidvik i Sykkylven kommune, Møre og Romsdal. Fabrikken ble etablert i 1946, daglig leder er Olav Utgård. Selskapet har rundt 70 ansatte.
Formfin produserer stoppede sittemøbler (sofaer og hvilestoler) beregnet for privat husholdning. Møblene distribueres i Norge hos kjedene Bohus, Møbelringen og Fagmøbler, i tillegg finnes de også hos en del frittstående møbelbutikker.
Ełk

Ełk (historisk polsk Łęg, Łęk, tysk: Lyck) er en by i det nordøstlige Polen med 60 846 innbyggere (2004). Den ligger i det ermelandskmasuriske voivodskap i regionen Masuria.
I middelalderen var Ełk (da kjent som Lyck, i 1398 belagt under navnet Zur Lycke) en tyskordensby. Korsridderne bygde en liten borg der som fremdeles består. Den tyske dikteren Siegfried Lenz ble født i Lyck.
Syretårnet

Syretårnet er et tidligere absorbsjonstårn plassert ved Rjukan Næringspark i Rjukan, Tinn kommune. Tårnet står i dag utendørs, er 23 meter høyt og består av store blokker av drammensgranitt med blåasbestfuger og 58 strekkbånd av jern med strekkfisk på hver av tårnets flate sider.

«Rjukan I»

Syretårnet er det siste gjenværende element av det første absorbsjonsanlegget knyttet til «Rjukan I», som startet produksjonen av ammoniumnitrat og «Norgesalpeter» i november 1911. Tårnet var opprinnelig ett av 32 slike granittårn og 14 jerntårn som var plassert i et 7 mål stort tårnhus. Sammen med Claus Nissen Riiber og Birger Fjeld Halvorsen gav den svenske kjemikeren Gunnar Elias Cassel ved Stockholms tekniske høyskole viktige bidrag til utviklingen av absorbsjonssystemet.
Det opprinnelige fabrikkanlegget «Rjukan I» besto blant annet av et ovnshus med åtte Birkeland-Eyde-ovner og 96 Schönherr-ovner, et kjelehus på 1 mål for kjøling av nitrogenoksidgass, en emballasjefabrikk på 2,5 mål samt pakkeri, verksteder, kontorer, lagre m.m. Mellom 1913-1916 ble produksjonen utvidet («Rjukan II») og anlegget fikk nå totalt 50 absorbsjonstårn.
Produksjonsanlegget ble i stor grad revet tidlig på 1980-tallet og erstattet av en ny salpetersyrefabrikk som var i drift til juli 1991. Sammen med en original AEG vannpumpe i pumpehuset, som leverte vann til produksjonen, er syretårnet det eneste av fast produksjonsutstyr som er bevart in situ på Rjukan. Av demontert produksjonsutstyr finnes skjoldet til en Birkeland-Eyde-ovn oppstilt i Kinoparken utenfor Folkets hus på Rjukan og en demontert  synteseovn plassert på en jernbanevogn ved Mæl stasjon.

Fredning

Syretårnet ble fredet ved vedtak av Riksantikvaren i 2003. Fredningen var begrunnet i at dette er det siste som er igjen av det opprinnelige produksjonsanlegget, at tårnet fremstår som meget autentisk i sin tekniske oppbygning, selv om kontekst er endret ved at de øvrige tårnene og tårnhuset er revet, og at tårnet representerer en lang epoke innen elektrokjemisk industri med sine 70 år i produksjon.
I Love You, Alice B. Toklas

I Love You, Alice B. Toklas er en filmkomedie fra 1968 med Peter Sellers i hovedrollen, regissert av Hy Averback og med tittelmelodien laget av Harpers Bizarre. Filmen foregår i motkulturelle kretser på 1960-tallet.

Handling

Harold Fine skal gifte seg med kjæresten Joyce, men begynner å få kalde føtter. Han støter på sin bror, som lever som hippie på Venice Beach og faller der for en attraktiv flower power-jente (spilt av Leigh Taylor-Young) som har en hang til å bake hasjkaker (derav tittelen på filmen). Harold ender opp med å løpe fra sitt bryllup for å leve med hippiepiken og forsøker å finne seg selv ved hjelp av en guru. Etterhvert går det opp for ham at det kanskje ikke var det rette allikevel.

Om filmens tittel

Filmens navn refererer til kokeboken skrevet av Alice B. Toklas (forfatterinne og Gertrude Steins kjæreste) der hun blant annet gir en oppskrift på «hash brownies».
«Terningen»

«Terningen» (1913–36) var en norsk ishavs-skute bygd 1913-14 i Kristiansund for John Orseth og B. Lillevik. Navnet kommer av Terningen fyrstasjon. Den ble solgt for 65 000 kroner til Martin Evjen m.fl. i Tromsø i februar 1919 og skipper heretter var Gustav Jensen som også etterhvert ble skutas eneeier.
Den berget i 1928 mannskapet på «Remø» fra Møre og «Johan» av Tromsø som var blant et titall skuter tatt av skruis i Kvitsjøen. Tross brukket ror nådde den Vardø 29.3.1928 sammen med «Heimland I» som hadde berget mannskapet fra «Heimen» og «Tordenskiold». Den 10.8.28 brakte de marinbiolog Finn Devold og fem andre til Myggbukta. På returen bringes Foldvik-ekspedisjonen tilbake til Tromsø.
Ved Victoriaøya traff den Bratvaag-ekspedisjonen den 8.8.1930 som ba dem varsle fastlandet om at leirrestene fra Andrées ballongferd var funnet. Kaptein Jensen gikk ombord i «Bratvaag» og kjente igjen levningene. Da skuta ankom Tromsø 22.8. ble dette en verdensnyhet.
Den 3.3.1936 ble den selv smadret av to isflak i Kvitsjøen og besetningen med Jensen som skipper ble reddet av «Quest».
Streksandfly

Utseende

Et middelsstort til ganske stort (vingespenn 42–50 mm), grått nattfly uten slående tegninger. Forkroppen (thorax) er lyst brunlig grå med mørkere krage. Forvingen er brungrå med markerte, delvis svartkantede, nyre- og ringmerker, og tre diffuse, lyse tverrlinjer: to mellomlinjer rundt midten og en bølgelinje ytterst nær ytterkanten. Bakvingen er skinnende hvit med grå bestøvning i den ytre delen.

Levevis

Streksandflyet finnes helst på fuktige eller myrlendte steder, men også i hager. Larvene lever på ulike urter, blant andre syrer (Rumex spp.), dyller (Sonchus spp.), løvetann (Taraxacum spp.) og ormehode (Echium vulgare). De voksne sommerfuglene flyr i juli – september og kommer av og til til lys.

Utbredelse

Den er utbredt over det meste av den palearktiske økosonen. I Norge er den funnet her og der i de sørligste landsdelene nord til Hordaland.
Bill France

Bakgrunn

France var kjent med historien til Daytona Beachs fartsrekorder da han flyttet til Daytona i 1935 med familien for å unngå den store depresjonen. Da han forlot Washington D.C. hadde han mindre enn 100 amerikanske dollar i lommen, og åpnet et bilverksted i Daytona.

Racingkarriere fører til arrangørkarriere

Den 8. mars 1936 ble det første billøpet arrangert på Daytona Beach Road Course, arrangert av den lokale føreren Sig Haugdahl. France kom på femteplass.
Løpet ble en fiasko, men Haugdahl og France fikk overbevist Daytona Beach Elks Club om å arrangere nok et løp i 1937. Dette løpet ble mer vellykket, men tapte fortsatt penger, og Haugdahl arrangerte ikke flere løp.
I 1938 tok France over jobben med drift av banen. Dette året ble det arrangert to løp, i juli, hvor Danny Murphy kom på førsteplass foran France, og på høysten, da France vant foran Lloyd Moody og Pig Ridings.
I 1939 ble det arrangert tre løp, og samme antall ble arrangert i 1940. I mars kom France på fjerdeplass, mens han vant i juli og kom på sjetteplass i september.
France var opptatt med planlegging av løp i 1942 da japanerne bombet Pearl Harbor, og alle løp ble stoppet frem til 1946.

Stiftelsen av NASCAR

France hadde sett at arrangørene hadde et behov for mer organisering. Førerne led ofte av skruppelløse arrangører som stakk av med pengene før løpene var over og førerne fikk betalt. Den 14. desember 1947 gikk France inn i diskusjoner med en rekke førere og arrangører på Ebony Bar i Streamline Hotel på Daytona Beach, og dette endte med stifelsen av NASCAR den 21. februar 1948.
I 1953 skjønte France at det var på tide med en permanent bane å arrangere løp på, da publikumstallet steg kraftig. Den 4. april 1953 foreslo France en ny bane, kalt Daytona International Speedway. Den nye banen ble påbegynt i 1956, og i 1959 ble løpet Daytona 500 arrangert. Siden den gang har dette vært det første løpet i NASCAR-mesterskapet.
Senere bygget France også Talladega Superspeedway, som åpnet i 1969.
France satt som styreleder i NASCAR. R.J. Reynolds ble hovedsponsor i 1970, og serien endret navn fra Grand National til Winston Cup. Reynolds overbeviste France om å droppe alle jordbaner i 1972, en endring som symboliserer den «moderne era» i sporten. Deretter trakk Big Bill seg fra stillingen som styreleder, og ga den til sønnen, Bill France jr. Big Bill hadde kontor i NASCARs hovedkvarter frem til sent på 1980-tallet.
Universidad Latina de Costa Rica

Universidad Latina de Costa Rica, også kjent som ULatina, er et privat universitet i Costa Rica. Det er en del av universitetsnettverket Laureate International Universities. Det ble grunnlagt i 1979 under navnet Collegium Latinum, og fikk universitetsstatus i 1989. I 2010 slo det seg sammen med Universidad Interamericana de Costa Rica. Universidad Latina har per 2013 over 35 400 studenter.
Chorenta

Utseende

Store, langstrakte, blanke, brunsvarte til svarte trebukker. Hode og forkropp er nokså korte, de lange dekkvingene utgjør mesteparten av kroppslengden. Kjevene er ikke forstørrede. Antennene er tynne og så lange som litt over halve kroppslengden hos hannene, en del kortere hos hunnene. Pronotum er froholdsvis lite, mye bredere enn langt, med rundede sider. Dekkvingene er lange og nokså smale, parallellsidige, med nesten rettvinklede "skuldre", avrundet i spissen. Hver dekkvinge har tre markerte, opphøyde lengderibber.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Steve Corica

Landslaget

Steve Corica spilte 32 landskamper for Australias herrelandslag. Han ble tatt ut i Australias tropp til Fotball under Sommer-OL 1992, Fotball under Sommer-OL 1996, Oseaniamesterskapet i fotball for menn 200 og FIFA Confederations Cup 2001.
Red Leicester

Red Leicester er en orangerød ost fra England. Fargen skyldes, likesom ved cheddar, bruk av det naturlige fargestoffet annatto.
Red Leicester produserers som et stort og flatt rundt ostehjul, av kumelk. Modningen er på seks til ni måneder.
Judo under Europalekene 2015

Judo under Europalekene 2015 i Baku.
Pseudaristobia

Utseende

En middelsstor, matt gulbrun trebukk. Hvert antenneledd har en kraftig tann nær spissen, slik at antennene blir glissent sagtakkede eller kort kamformede. Pronotum har en pigg på hver side langt bak midten.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Sri Lanka.
Eddingtonmedaljen

Eddingtonmedaljen (engelsk: Eddington Medal), har fått sitt navn etter Arthur Stanley Eddington, og blir som regel utdelt annethvert år av Royal Astronomical Society for merittert arbeid innen teoretisk astrofysikk.
Chemise

Chemise (fransk chemise «skjorte») er et lårkort nattplagg for kvinner. 
På fransk har det opprinnelig betydd skjorte, men trolig innlånt lånt fra ordet chemis, nattlinne eller serk. Det sene av 1700-tallets antikkinspirerte drakter kom til å bli kalt chemisedrakter. Også 1920-tallets korte ranke drakter er blitt kalt chemisedrakter.
Materialet er oftest sateng eller nylon. Det kan eventuelt benyttet som kort underkjole. Chemisen är vanligen kortere enn peignoiren, men lengre enn en baby doll.