Nord-Dakotas historie

Nord-Dakota ble først befolket, sammen med den omliggende området av urbefolkningsgrupper for flere tusen år siden. De første europeerne begynte å utforske området på 1700-tallet og etablerte da en viss handel med urbefolkningen, men bare i begrenset grad.

Tidlig historie

La Vérendrye var den første europeeren som utforsket området. Han besøkte mandanindianerne rundt 1738 og ble forbauset over deres utviklingsnivå. Begrenset europeisk handel fulgte utover 1700-tallet.
Særlig Mandan-landsbyene ble viktige utfra dere plassering og at de var såpass stabile. Deres beliggenhet i de nordligste områdene fra Missouri-elven ga dem også adgang til Hudsonbukta-området og ble slik den raskeste adgangen til både franske og britiske handelsmenn. I tillegg var den verdifulle flinten fra Knife-elven utvinnet ikke langt fra landsbyene.

Dakota-territoriet

Dakota-territoriet ble en benevnelse for det territoriet som USA administrerte i årene 1861 til 1889. Territoriet besto av de nordligste områdene som ble ervervet av USA fra Fransk Louisiana ved Louisiana-kjøpet i 1803, samt den sørligste delen av Rupert's Land, som ble kjøpt i 1818. Navnet henviser til Dakota-grenen av Sioux-folkene som befolket området på denne tiden. Det meste av Dakota-territoriet var tidligere en del av Minnesota og Nebraska territoriene.
Dakota-territoriet ble delt i de to statene Nord-Dakota og Sør-Dakota 2. november 1889.

Innvandring

Utviklingen av jernbanenettet i regi av Northern Pacific Railway og Great Northern Railway avgjørende for at europeiske settlere etablerte seg i området. Disse var hovedsakelig av tysk, herunder en stor andel Volgatyskere, og skandinavisk bakgrunn og kom fra midten av 1800-tallet, og var et av hovedområdene for norsk innvandring. For å tiltrekke seg immigranter distribuerte delstatsmyndighetene pamfletter og avisartikler og fremhevet «Myth of North Dakota» («Myten om Nord-Dakota»). Denne fremmet forestillingen om mulighetens land, gjennom hard arbeid kunne man nå «Den amerikanske drømmen» og et område med gode og rettferdige mennesker. 
Nord-Dakotas økonomi har siden vært dominert av produksjon av landbruksprodukter, som hvete, lin og kvegdrift, men tørkeår og den store depresjonen på 1930-tallet førte til nedgang i folketallet. Senere har også nedgangen i landbruket i USA har medført at tidligere store landbruksområder i staten har hatt befolkningsnedgang.

2000-tallet

Først på 2000-tallet har delstaten igjen hatt befolkningsvekst, mye på grunn av oljeforekomster i Bakken-formasjonen i de vestlige delene av delstaten. I 2013 ble det registert en rekordhøy befolkning i delstaten på 723 393 innbyggere, noe som gjorde Nord-Dakota til den raskest voksende staten i USA. Denne veksten har nesten tatt igjen nedgangen fra 1900-tallet.
De nye innvandrerne skiller seg fra den øvrige befolkningen ved at de gjennomgående er yngre (60% er mellom 21 og 40 år) og høyere utdannet (45% har college-utdannelse og ytterligere 35% har annen college-utdannelse og fagutdannelse). De nye innvandrerne har vist seg å være motivert mer av livsverdier enn av økonomiske motiver, og begunnelseer for å flytte til Nord-Dakota har vært ønske om et tryggere liv (58%), nærhet til slektninger (54%), lavere levekostander (48%) og naturkvaliteter (47%). Disse innbyggerne har viste seg å være en produktiv del av befolkningen som kompenserer for befolkningstapet på 1980-tallet.