M*A*S*H (TV-serie)

Bakgrunn

I likhet med filmen var TV-serien en komedie, men med et mørkere antikrigsbudskap bak. Mange av seriens hendelser kommer fra fortellinger fra virkelige hendelser fra virkelige MASH-kirurger som ble intervjuet av produksjonsteamet. Noen mente at serien handlet mer om Vietnamkrigen, som fremdeles var i gang mens serien gikk. Seriens produsenter sa at den handlet generelt om krig.
Bak scenen var Larry Gelbart, Gene Reynolds, Burt Metcalfe samt i de seneste sesongene seriens stjerne Alan Alda de mest aktive.
I utgangspunktet var TV-serien tenkt som et typisk ensembleshow, men serien ble etter hvert mer og mer sentrert rundt Aldas figur, «Hawkeye», dels også fordi andre sentrale personer i serien forsvant. Alda skrev selv og regisserte noen av de mest emosjonelle og prisvinnende episodene.
Serien som gikk i nesten elleve år, endret tonen underveis. I begynnelsen ble de sprø påfunnene vektlagt, men senere ble det fokusert på mer alvorlige emner, foruten den enkelte figurs utvikling. Det komiske innslaget var aldri langt unna.
Mot slutten av serien mente en del av seerne at dialogen var blitt utslitt og de komiske innslagene en anelse livløse, men tross det var TV-serien populær blant seerne. Alda og et flertall av hans kolleger ville avslutte serien etter den tiende sesongen, men produksjonsselskapene CBS og 20th Century Fox tilbød en avkortet ellevte sesong og en mulighet til å ha en grand finale.
Serien hadde tre spin-offs. Den kortlivede AfterMASH, der en del av figurene arbeidet sammen på et sykehus etter krigen, den litt mer vellykkede Trapper John, M.D., som en domstol senere mente egentlig var en spin-off av den originale filmen, og et usolgt TV-plot til W*A*L*T*E*R, en serie der Walter «Radar» O'Reilly (spilt av Gary Burghoff) blir politimann.

Synopsis

I 1973 skrev en tidligere MASH-lege et brev til amerikanske TV Guide, der han slo fast at at de mest tullete vitsene og sprø påfunnene var sannheten selv, inkludert Klingers crossdressing. Den harde realiteten bak en MASH-avdeling gjorde det nødvendig med noe å le av, skrev han. En annen tidligere soldat i en tilsvarende enhet påpekte senere at menn som kledde seg i kvinneklær neppe ville holde ut så veldig lenge i et slikt miljø. Selv ekte kvinner var stor mangelvare.
Gary Burghoff («Radar») var en av de to skuespillerne i M*A*S*H som også hadde roller i filmen, og den eneste med hovedrolle som ble med over. Den andre var G. Wood som «General Hammond». «Radar» beholdt sin evne til å høre lyden av helikoptre som kom inn med skadde lenge før noen andre kunne høre noe som helst. Han hadde også en egen evne til å forutsi hva som kom til å skje, og kunne som regel forutsi hvilke ordre som kom, samt å utføre disse i en slik grad at han holdt enhet 4077 gående nesten uten problemer.
Burghoff forlot serien i 1979. I stedet for å erstatte han med en ny figur, ble hans rolle overtatt av Jamie Farr som korporal, senere sersjant Klinger. Han lyktes aldri med sine forsøk på å bli sparket ut av hæren.
Klingers rolle måtte utvides etter endringen. Hans forsøk på å få avskjed ble tonet ned og han bar nesten ikke kvinneklær lenger. Han fikk til og med en høyere grad, og leiren kalte han «scrounger», som kan bety nesten hva som helst.
TV-serien representerte i det hele ganske mange personlighetsforvandlinger over årene. Av alle figurene var det bare Hawkeye, major Houlihan, Klinger og fader Mulcahy som var med i alle elleve årene. Klinger og Mulcahy ble oppgitt som gjestestjerner de første sesongene, og George Morgan som spilte Mulcahy i piloten skulle aldri komme til å spille i serien.
McLean Stevenson forlot serien etter tredje sesong og hans figur Henry Blake fikk permisjon og sendt hjem. I den siste scenen i hans siste episode ble det meldt at Blakes fly hadde blitt skutt ned over Japanhavet der han døde.
Hele besetningen, med unntak av Alda som skrev scenen, fikk vite handlingen bare minutter før de skulle filme den, der Radar forteller at Blake er død. Fram til da hadde besetningen fått vite at scenen skulle vise at de fikk beskjed om at Blake hadde kommet trygt hjem.
Wayne Rogers (John McIntyre) forlot også serien etter tre sesonger, etter uenighet rundt hans figur. Han mente at hans figur ikke var viktig nok, og at alt fokus var på Aldas figur. Rogers har senere nevnt at han ble bedt om å opptre som en moralens vokter i sin fornyede kontrakt, noe han avslo.
Den fjerde sesongen var på mange måter et vendepunkt for serien. Den begynte med at Hawkeye ble informert av Radar at Trapper ble avskjediget mens han hadde permisjon. Selve avskjedigelsen av Trapper ble ikke vist. 
På samme tid ble oberst Sherman T. Potter beordret til enheten som kommanderende offiser, der han erstattet Blake, mens B.J. Hunnicutt ble innkalt som Trappers erstatter. Serien var fremdeles primært en komedie, men gradvis ble mer emosjonelle sider vist.
Major Margaret Houlihans (Loretta Swit) rolle fortsatte utviklingen; hun ble mye mer vennlig innstilt overfor Hawkeye og B.J. og forlot Frank. Hun giftet seg senere med en offiser, oberstløytnant Donald Penobscot («I could never love anyone who didn't outrank me»), men det varte ikke særlig lenge. Oppnavnet «Hot Lips» var sjelden brukt for å beskrive henne rundt midtveis i serien.
Swit ville forlate serien i åttende sesong og heller satse på andre roller (den mest kjente er rollen som Christine Cagney i detektivserien Cagney & Lacey). Produsentene nektet imidlertid å fri henne fra kontrakten.
Larry Linville ble stadig mer frustrert over at hans figur ikke utviklet seg, og forlot serien i siste episode av sesong fem der Major Houlihan giftet seg. I første episode i sjette sesong fikk Frank Burns et sammenbrudd, ble sendt hjem og forfremmet.
Major Charles Emerson Winchester III (David Ogden Stiers) erstattet Burns og var en pompøs figur svært ulik de andre legene, selv om han hadde et korrekt forhold til dem. I motsetning til Frank brød Winchester seg ikke særlig om hæren. Som den høyt utdannede kirurg han var, respekterte de andre legene ham rent profesjonelt. På den andre siden var han et snobbete medlem av en anerkjent og rik Boston-familie, og det var hans snobbethet som i første rekke skapte konfliktene med de andre figurene. Tross det lot forfatterne Winchesters humane sider skinne igjennom av og til, som for eksempel hans omtanke for en pianospiller som hadde mistet deler av sin høyre hånd, eller når han våket sammen med Hawkeye når Hawkeyes far ble operert tusener av kilometer av borte.

«Goodbye, Farewell, and Amen»

«Goodbye, Farewell, and Amen» var den siste episoden av M*A*S*H. Den ble sendt 28. februar 1983, og var to og en halv time lang. Den ble sett av nesten 106 millioner TV-seere i USA, eller 77 prosent av de som så på TV den kvelden. Episoden ble dermed det mest sette TV-program i USA. Den forrige seerrekorden stod såpeserien «Dallas» med den legendariske episoden «Who shot JR?» i 1980.

Nedgang

Det har lenge vært et diskusjonstema om når M*A*S*H nådde høyden av sin popularitet, eller om den noen gang har dalt. Noen fans mener serien var brilliant fra start til slutt, eller at brilliansen nådde de seneste sesongene ettersom mer seriøse tema ble toneangivende, særlig når Alan Alda ble mer aktiv i den kreative prosessen. Noen fans påpeker at seriens elleve år på lufta taler sitt eget språk om seriens kvaliteter og suksess. Andre mener dog at serien varte for lenge og ble gradvis dårligere mot slutten der den mistet mye av sin varme og humor. Noen av disse fansene klandrer Alda for å ha tatt kontroll over serien med både egne folk og egne meninger, og at det nettopp var Alda som serieforfatter som medvirket til at serien ble dårligere.
Noen fans mener serien falt sammen da Henry Blake og Trapper John forlot serien, andre med Frank Burns og noen med Radar. Et annet klagemål på de senere sesongene var at birolleinnehaverne fikk en mer fremtredende plass. Harry Morgan som framstilte figuren oberst Potter, medgav i et intervju at han følte at sprekkene kom til syne rundt sesong ni og avslørte at sesong ti skulle bli den siste, men at de til slutt bestemte seg for en siste avkortet sesong.