google/wiki40b huggingface dataset:
Probérstein

Probérstein eller prøvestein (engelsk touchstone) er en svart kiselholdig stein beslektet med flint og har i århundrene vært en populær metode for å teste og prøve renheten i gull og sølv ved å streke gull mot probérstein. En slik stein har en finmalt, kornet overflate som mykt metall som gull og sølv etterlater et synlig spor. 
Å tegne en linje med gull mot en probérstein vil etterlate seg et synlig spor. Ettersom ulike legeringer av gull har forskjellig farger vil en ukjent gullprøve bli sammenlignet med prøver av kjent ren gullinnhold. Denne metoden har vært benyttet siden oldtiden. I moderne tid kan ytterligere prøver gjøres. Sporet av gull vil reagere forskjellig på bestemte konsentrasjoner av salpetersyre eller kongevann, og således identifisere gullets kvalitet. Således  er 24 karat (renhet) gull ikke påvirket, men 14 karat gull vil vise kjemisk aktivitet.

Historie

Slike prøvesteiner har vært kjent siden oldtiden, og for arkeologer er funn av verktøy som probérstein, digler og lignende vitnemål om at det har vært et gull eller sølvsmie på funnstedet. Folket i Induskulturen hadde mellom 2600-1900 f.Kr. utviklet metallurgi, og arkeologer har avdekket probérstein med merker etter gull, en teknikk som fortsatt er i bruk i flere deler av India den dag i dag. Probérstein ble også benyttet i antikkens Hellas. Dens rolle i å introdusere en myntøkonomi ble undersøkt av vitenskapshistorikeren James Bruke i den andre episoden fra 1978 av hans fjernsynsserie Connections på BBC.
Jalla! Jalla!

Handling

De to kompisene Måns og Roro introduseres i filmen med hver sine problemer. Måns har mistet potensen i sitt hverdagslige samboerskap med kjæresten sin, mens Roro er i konflikt med sin libanesiske familie til å inngå en ekteskap i en kvinne han ikke elsker. Men Roro har svensk kjæreste. Verken Roro eller hans utplukkede kone har noe særlig lyst til å gifte seg, men av hensyn til familien later de som om de går med på «avtalen». Roro på sin side, forteller heller ingenting til sin svenske kjæreste, noe som selvsagt skaper grobunn for en hel del misforståelser. Filmen bygger hele tiden opp til det massive tvangsbryllupet Roros familie er i full gang med å planlegge, og da det hele kulminerer, viser det seg at kjærligheten var sterkere enn familiebåndene.
Jalla Jalla er regissert av den svenske regissøren Josef Fares, og «Jalla Jalla» betyr på arabisk noe i nærheten av «Raska på!» eller «Kom igjen!». Josef Fares brukte sin egen familie som skuespillere for å sikre autentisiteten, og tematisk tar filmen opp problemer som er typiske for hans hjemland.
Åndalsnes Idrettsforening

Fotball

Seniorlaget spiller i 2014 i 4. divisjon i Nordmøre & Romsdal Fotballkrets Laget er hjemhørende på Øran stadion, på Åndalsnes. I mai 2007 ble det lagt kunstgress på Øran og 25. mai var det offisiell åpning av banen samtidig som ÅIF feiret 90 år. I 1995 hadde ÅIF sin beste plassering noensinne da de rykket opp i 1. divisjon avd. 1, hvor de havnet på 10.-plass med 18 poeng. Men året etter var laget nede i 2. divisjon igjen.
Chiemgau Arena

Chiemgau Arena er et skianlegg i Ruhpolding i Tyskland. Anlegget er særlig kjent som skiskytterarena, med tre verdensmesterskap og årlige verdenscuprenn, men det har også hoppbakker, langrennsløyper og rulleskiløyper, og har blitt brukt i verdenscupen i kombinert og skihopping.

Skiskyting

Ski-Club Ruhpolding søkte i 1964 om å få bygge et toppidrettssenter for skisport. Etter mer planlegging søkte skiklubben og byen Ruhpolding i 1972 om å få lage toppidrettssenter for skiskyting, og det bayerske og tyske skiforbundet innvilget søknaden året etter. Byggingen startet i 1977, og i 1979 ble VM i skiskyting arrangert i anlegget. Siden da har langrenns- og skiskytteranlegget blitt stadig utvidet og forbedret. Chiemgau Arena hadde igjen VM i 1985, 1996 og 2012, og dessuten junior-VM i 1993. Anlegget har hatt verdenscuprenn i skiskyting årlig siden 1980.
Gulbrunt urtefly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 32 – 35 mm), kraftig bygd, gulbrunt nattfly. Forvingen er noe avrundet, lyst gulbrun med tydelige, mørke, nyre- og ringmerker som har en smal, lys kant. Vingen har også mer eller mindre tydelige, mørke tverrlinjer. Bakvingen er blekt brunlig grå. Arten ligner flere andre arter, den skiller seg fra vanlig urtefly (Caradrina morpheus) på at nyre- og ringmerkene har lys kant, og fra gråbrunt urtefly (Hoplodrina blanda) på forvingenes varme brunlige fargetone.

Levevis

Arten finnes mest i åpne områder, der larvene kan leve på mange ulike urter. Den overvintrer som larve. De voksne sommerfuglene flyr i juni – august.

Utbredelse

Arten finnes i Europa og videre østover til Stillehavet i Øst-Sibir. I Norge er den vanlig på Sørlandet og den sørligste delen av Østlandet, mer lokalt utbredt på Vestlandet og det nordlige Østlandet. Nordligst er den funnet på Nordmøre.
Arbeidstid

Arbeidstid blir i arbeidsmiljølovens § 10-1 definert som: «den tid arbeidstaker står til disposisjon for arbeidsgiver». Til vanlig regnes eksempelvis lunsjpause ikke med og man skal da kunne forlate arbeidsplassen. Overenskomster kan inneholde egne bestemmelser om definisjon av arbeidstid og dermed betaling for denne. Loven gjennomførerogså EFs arbeidstidsdirektiv, som omfattes av EØS-avtalen.
Robert Serry

Tjeneste

Serry er statsviter fra Universitetet i Amsterdam.
Han har tjenestegjort i Nederlands utenrikstjeneste og vært stasjonert i Thailand, Russland, Ukraina og ved Nederlands FN-representasjon i New York. Serry var Nederlands første ambassadør i Ukraina. I 2005 ble han ambassadør i Irland. Han har også vært assisterende visegeneralsekretær for krisehåndtering og operasjoner i NATO.
Serry ble i 2007 utnevnt til FNs spesialkoordinator for fredsprosessen i Midtøsten, FNs generalsekretærs personlige representant til Palestinas frigjøringsorganisasjon og Den palestinske selvstyremyndigheten, samt utsending til Midtøsten-kvartetten.
I mars 2014 var han som seniorrådgiver FN-utsending i Ukraina i forbindelse med Krimkrisen. Serry ble truet av væpnede menn og tvunget til å avbryte oppdraget.
Amayé-sur-Seulles

Befolkningsutvikling

Antall innbyggere i kommunen Amayé-sur-Seulles
Referanse: INSEE
Serviett

Serviett brukes til å tørke munnen med under måltider. Servietter blir ofte brukt i stedet for en klut. Det er mest vanlig med tørre servietter, men i de senere årene har det også blitt laget våtservietter.
Servietter er som regel laget av mykt papir, men de kan også være av stoff. 
En serviett er noe som hører til på de fleste spisebord og middager. De blir ofte brettet og kan settes opp i kunstferdige oppsatser på den enkelte kuvert.

En stereotypi

Det er en stereotypi at man ofte noterer ned en god idé eller en oppfinnelse på en serviett første gang man kommer på den.
Tetartanus

Levevis

De voksne billene er nattaktive og besøker ikke blomster. Larvene utvikler seg i død ved av løvtrær, utviklingen tar minst to år.

Utbredelse

Arten er utbredt på Madagaskar.

Kilder

Cerambycidae of the World - Anisarthrini 
BioLib - Anisarthrini
Æthelswith av Wessex

Liv og virke

Æthelswith hadde fem brødre, Æthelstan, Æhelbald, Æthelberht, Æhelred og Alfred, som alle ble konger.
Hennes giftemål med Burgred av Mercia var antagelig en dynastisk forbindelse, og signaliserte at Burgred underkastet seg sin svigerfar Æthelwulf og Wessex på en tid da de angelsaksiske kongerikene møtte angrep utenfra fra norrøne vikinger. Burgred hadde også jevnlige problemer med det walisiske kongeriket Powys ved sin vestlige grense. I 853 angrep og underkastet Æthelwulf det walisiske riket på vegne av Burgred, mens Powys' siste konge flyktet til Roma. Det var det samme året som Æthelswith ble gift med Burgred, noe som understrekker at ekteskapet var en del av en alliansebygging.
Gjentatte angrep fra vikinger i løpet av årene svekket gradvis Mercia militært, og i 868 ble Burgred tvunget til å be om hjelp fra Æthelswiths bror Æthelred av Wessex for militær støtte i å slå tilbake en invasjon av daner ved Nottingham. Det ble siste gangen som Wessex kom for å hjelpe Mercia. Denne hendelsen er også kjent for at det var anledningen hvor Æthelswiths yngste bror, Alfred, giftet seg med Ælhswith, sin hustru fra Mercia.
Burgreds styre varte fram til 874 da danene fordrev ham fra sitt rike. Han flyktet til Roma sammen med Æthelswith. Han døde kort tid etter. Æthelswith bodde videre i Italia og ble gravlagt i Pavia i 888. De hadde ingen barn.
Fontconfig

Fontconfig er fri programvare og et bibliotek som sørger for konfigurasjon, enumerasjon og erstatning av skrifttyper. Fontfig ble opprinnelig utviklet og vedlikeholdt av Keith Packard og senere av Behdad Esfahbod.
Fontconfig blir typisk brukt på grafisk Linux og andre Unix-lignende systemer, hvor den er en viktig del av håndtering av skrifttyper. Det brukes noen ganger også på andre plattformer, deriblant Windows-versjoner av programvare som utnytter Pango og utlegging og gjengivelse av tekst, som GIMP.
Norane

Norane er ei bygd i Sogndal kommune i Sogn og Fjordane. Bygda har ca. 700 innbyggere. Bygda ligger på nordsiden av Sognefjorden midt mellom Sogndal og Leikanger, og Norane skule ligger på Ylvisåker. Andre steder i bygda er Nornes, Slinde, Fardal, Ølmheim, Fimreite og Øvstedalen.

Idrettsanlegg

I Norane er det en mindre kommunal grusbane på Nordnesfeltet og en kommunal bane på Ylvisåker som blir disponert av Norane Idrettslag. Banen blir og benyttet av Norane skule som ligger like ved. Banen har flomlys. I samme område er det sandvolleyballbane ved badeplassen og en ballbane med asfalt med kunststoffdekke. Banen er 20x40 meter og lagt til rette for volleyball, tennis, badminton, landhockey, basketball og fotball.
Idrettshus med skytebane eid av Norane idrettslag er lokalisert sammen med Norane skule.
Det er ei lysløype på 2 km for langrenn i Øvstedalen – eid av Norane Idrettslag.
Tegnerforbundet

Tegnerforbundet er en interesseorganisasjon for norske tegnere og illustratører. Tegnerforbundet driver galleri i Oslo og utgir fire ganger i året Numer, et tidsskrift for tegning, illustrasjon og bokkunst. Forbundet hadde i 2011 vel 470 medlemmer, hvorav de fleste er aktive kunstnere med felles faglige og økonomiske interesser. Daglig leder siden 1999 er Nina Engelsen.

Historie og virksomhet

Tegnerforbundet er den eldste av billedkunstorganisasjonene i Norge. Det ble stiftet i Kristiania i 1916 av seks avistegnere, deriblant Eivin Ovrum og Sverre Halvorsen, som ville verne om rettighetene for arbeidene de leverte, og etablere en faglig sammenslutning for tegnere og tegnekunst. Ovrum ble forbundets første formann og tegnet emblemet «Kråka». Tegnerforbundet utga et eget årshefte i perioden 1917-1920, med bidrag fra Per Krohg og andre av tidens beste norske tegnere.
Tegnerforbundet begynte å arrangere faste utstillinger etter andre verdenskrig, men fikk sitt eget galleri, i Teatergata i Oslo, først i 1988. Siden 1991 har galleriet holdt til sentralt i Kvadraturen (Oslo), nærmere bestemt i Rådhusgata 17. Galleriet har ni-ti utstillingsperioder i året som viser 14 – 18 utstillinger. I tillegg er Tegnerforbundet medarrangør av utstillinger i inn- og utland.
I 1982 ble Tegnerforbundet medlem av Norske Billedkunstnere (NBK).
Alle tegnere kan bli medlemmer i Tegnerforbundet etter juryert opptak, og flere kjente avistegnere, tegneserietegnere, illustratører og billedkunstnere er med. De fleste er norske, men også enkelte utenlandske kunstnere bosatt eller utdannet i Norge er medlemmer. Opprinnelig var det strenge krav til opptak av nye medlemmer og deres tegnekunst. For eksempel ble tegninger i farger ikke godtatt. I dag er tegnebegrepet videre, og tegninger både på skulpturer og i digital form er akseptert dersom det er én utskrift som er bearbeidet som original.

Numer

Tegnerforbundets tidsskrift Numer er Nordens eneste tidsskrift for tegning, illustrasjon og bokkunst, og sendes til alle forbundets medlemmer og andre abonnenter. Tidsskriftet utgis med støtte fra Norsk illustrasjonsfond og Norsk kulturråd.

Tegnebiennale

Annethvert år arrangerer Tegnerforbundet Tegnebiennalen, en arena for visning og formidling av samtidskunst med forankring i tegning. Biennalen er åpen for nye uttrykk, og hver biennale skifter form, innhold og visningssted. Første Tegnebiennale ble arrangert i 2002 og var et samarbeid med Galleri F15. Den andre biennalen ble avholdt i 2004 i samarbeid med Riksutstillingene. Utstillingen var da på vandring rundt i Norge i nesten et år. I 2006 samarbeidet Tegnebiennalen med Stenersenmuseet. Videre ble biennalen i 2008 arrangert i samarbeid med Kunstnernes Hus. Den femte Tegnebiennale, arrangert i 2010, ble laget i samarbeid med Punkt Ø og vist i Momentum sine lokaler. Tegnebiennalen 2012 ble avholdt i Tegnerforbundets egne lokaler i Rådhusgata 17, i tillegg til to andre lokaler i Kvadraturen: Sjøfartens hus og gamle Teatermuseet.
Shwe Shwe Poppi

Shwe Shwe Poppi er en type dukke fra Sør-Afrika. Shwe Shwe er et etstrykket tekstil i 100% bomull, som først ble produsert i India, og som ble introdusert i Sør-Afrika av tyske bosettere i 1858. I Sør-Afrika ble tekstilet først populært i xhosa-kulturen, og det var xhosa-kvinner som ga det navnet «shwe shwe», et navn som imiterer lyden Schwe Schwe-skjørt lagde når de gikk. Tradisjonelt ble stoffet laget i fargene indigo-blå, mørk rød og dyp sjokoladebrun, men i dag produseres det også i flere farger. Offisielt Shwe Schwe produseres i dag av Da Gama Textiles. Ordet poppi er afrikaans for «dukke» eller et mykt leketøy.
Inesu Emiko Takeoka

Landslaget

Inesu Emiko Takeoka spilte 3 landskamper for Japans kvinnelandslag. Hun ble tatt ut i Japans tropp til VM i fotball 1995.
Paraleptidea

Utseende

Små, rødbrunlige trebukker. Oversiden er fint hårete. Antennene er noe lengre enn kroppen. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke bakkroppen, flygevingene (bakvingene) stikker ut bak dekkvingene og gjør at disse billene overflatisk minner om små veps. Beina har klubbeformede lår.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.
Sirex cyaneus

Utseende

Kroppen er sylindrisk, uten en innsnørt «midje» og omtrent 20 millimeter lang og har en metallisk, mørk blålig farge. Hannen har en rødgul farge på bakkroppen og skiller seg fra hunnen som har blå-svart bakkropp.  Eggleggningsrøret er kraftig og ganske kort. 
Vingene hos hunnen er glassklare med et markert årenett. Hanner har en svak gulfarge på vingene. I vingespissen er de svakt røykfarget. Beina er rød-brune, men mørkere nær kroppen. Hos hannene er bakbeina blå-svarte. Hodet er bredest bak øynene. Antennene er trådformet, mørk på farge, men den første halvdelen er gjerne rødlig.
Hunner har en beholdere (mycetangier) med et «slim», i eggleggningsrøret. Dette slimet har soppsporer, av barksopp, i form av gjærceller. Litt av dette kommer på eggene når de legges.
Larvens kropp er sylindrisk, den mangler bukføtter og beina er svært korte.

Levevis

Sirex cyaneus finnes i åpen barskog, vanligvis med gran, furu eller lerk. Hanner begynner ofte å fly noen dager tidligere enn hunnene.
Eggene legges i grupper noen millimeter inn i treet. Dersom hun legger ubefruktede egg vil de klekke som hanner. 
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Sammen med egget fulgte det med noen soppceller av en tredrepende barksopp. I Norge er det særlig soppartene Amylostereum areolatum,  granlærsopp (Amylostereum chailletii) og einerlærsopp (Amylostereum laevigatum).  Disse begynner å spire til sopphyfer som produserer enzymer og treverket blir brutt ned. Den nyklekte larven får lett tilgang på mat, nedbrutt treverk, på grunn av soppen. De gnager i treet og soppen følger etter. Etterhvert som larven gnager utvider gangen seg i bredde. Bak larven ligger det igjen trespon og avføring. Like før puppestadiet lager larven et lite puppekammer omtrent 2 cm inn i treet.
Sirex cyaneus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium,  en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres.  Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) barvepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen. Hele utviklingen fra egg til voksen tar 2-3 år.

Utbredelse

Sirex cyaneus finnes i store deler av Europa og Nord-Amerika.  Den finnes også i et avgrenset område i Asia, i Jammu, Kashmir og Punjab.  Finnes i Norden.
Nordbanerne

Nordbanerne er en gammel betegnelse på de tre jernbanene Hedemarksbanen (Eidsvoll-Hamar), Rørosbanen (Hamar-Røros-Trondheim) og Meråkerbanen (Trondheim-Storlien). Disse gikk nord for Østbanerne som var en fellesbetegnelse på Hovedbanen og Kongsvingerbanen. Nordbanerne var i bruk som offisiell betegnelse mellom 1880 (da ble Hedemarksbanen åpnet) og 1883.
Nordbanerne må ikke forveksles med Nordbanen som er en betegnelse på Gjøvikbanen med sidelinjer, et banesystem som ble tatt i bruk fra 1900.
Dvergsnyltevepser

Utseende

Kroppen er mellom 0,2 og 1,5 millimeter lange, brunlig, orange-brune eller mørkt og svart farget, uten metallskjær i fargen, som er vanlig hos mange av de andre chalcididene. De fleste har en påfallende spinkel kroppsbygning.
Vingene er klare eller svakt røykfarget og karakteristiske for gruppen chalcidider. Bare enkelte årer i helt i framkant av framvingen er synlig. Resten av vingen er uten et markert årenett. Bakvingene er smale og har hårfrynser langs hele bakkanten.  Vingespennet er mellom 0,4 og 3 millimeter.  Hos mange arter er forvingen redusert til en stav med lange hårfrynser som danner vingens bæreflate.
Fasettøynene er ofte store og kan dekke nesten hele hodet. Antennene er trådformet og har vanligvis omtrent 13 ledd, det ytterste leddet hos hunnene er gjerne større og spindelformet, og danner en klubbe.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den er vanligvis uten bein og er dråpeformet, uten et tydelig hode. Mange har korte hår på kroppen.

Levevis

Dvergsnyltevepser finnes på en rekke ulike lokaliteter. Flygetiden er hele sommeren.
De ulike artene i gruppen har ulike vertsdyr som de parasitterer. Hunnen legger ett og ett egg i eggene til andre leddyr, hvor larven utvikles. 
Artene synes ikke være spesielt verts-spesifikke, men angriper egg av verter fra flere ulike familier. Flest dvergsnyklteveps ser ut til å angripe sikader (Auchenorrhyncha), men det er også en del arter som utvikler seg på eggene til andre nebbmunner, støvlus og biller. De ser ut til å foretrekke egg som legges skjult.

Utbredelse

Dvergsnyltevepser finnes i hele verden. I Europa finnes 480 arter, men bare 32 er funnet i Norge.  Mymaridae er litt dårlig undersøkt i Norge og det er antatt at det kan være noen flere arter.

Fossile arter

På grunn av sin beskjedne kroppsstørrelse er dvergsnyltevepser velegnet til å bli bevart i rav, og det er funnet ganske mange fossile arter. Litt paradoksalt er denne familien som så lett blir oversett i den moderne faunaen blant de årevingefamiliene som har det beste fossilbelegget. Dvergsnylteveps i rav er kjent tilbake til 100 millioner år før nåtid, den er dermed også en av de eldste kjente vepsefamiliene.

Systematisk inndeling

Systematikken for gruppen Dvergsnyltevepser (Mymaridae) er ennå ikke avklart og endringer kan derfor skje. Per i dag finnes det ikke noen allment godtatt inndeling i underfamilier eller stammer.
Britten-Norman Islander

Historie og varianter

Arbeidet på tegnebrettet startet i 1963 og den første prototypen BN-2 fløy for første gang den 13. juni 1965, og den andre prototypen var klar til testflyvning 20. august året etter. Begge prototyper hadde svakere motorer enn de som ble levert med produksjonsmodellene. Den første serieproduserte Islander fløy første gang den 24. april 1967.
Flyet ble konstruert med tanke på bli en erstatter for Dragon Rapide som var i utstrakt bruk mellom Storbritannia og Shetlandsøyene, Orkneyøyene, Hebridene og Kanaløyene, der det finnes 500 meter lange startbaner. Derav navnet.
En forbedret versjon BN-2A Islander, kom to år senere, i 1969. Forbedringene omfattet bedre aerodynamikk og  cockpitutrustning, såvel som endringer i flyets nese for å gi plass til et større bagasjerom,
En militær variant Defender, kom nok et år senere og fløy for første gang 20. mai 1970.
En annen militære variant Maritime Defender er spesielt bygget med henblikk redningstjeneste, kystpatruljering og firkerioppsyn, mm. 
En tredje sivil variant kom i 1978 og var en ytterligere forbedret utgave som fikk betegnelsen BN-2B Islander II . Denne hadde en rekke forbedringer i forhold til de tidligere variantene som bl. omfattet kapasitetsøkning og modifiserte propellere som gav mindre støy  Denne typen kunne tilbys med lengre nese som en opsjon til selskaper med behov for større bagasjeplass, ekstra bensintanker og  Allison 250-B17C turboprop 
motorer. Med denne type motorer fikk varianten betegnelsen BN-2T.
I et forsøk på å utvide Islander ytterligere tok som utgangspunkt den andre prototypen og forlenge skroget. Den ble, utstyrt med kraftigere understell og en tredje motor ble installert. Denne fikk en ukonvensjonell plassering i halen. Det ferdige produktet fikk betegnelsen BN-2A Mk III Trislander.
Flyet har blitt lisensbygget i Romania og Belgia. Det har også sammensatt på Filippinene med alle komponenter importert.
Shetlandsponni

Shetlandsponnien stammer fra Shetlandsøyene, nordøst for Skottland, der de har eksistert i mer en 2 000 år. Arkeologiske utgravninger på Shetlandsøyene viser at det fantes små ponnier på øyene i bronsealderen, men opprinnelsen til den småvokste shetlandsponnien er både uklar og omdiskutert. 
En av teoriene tar utgangspunkt i at hesten opprinnelig kom til Shetlandsøyene fra Norge. Shetlandsponnien er imidlertid en varmblodshest, noe som taler for et mer sørlig opphav enn Skandinavia. Typen er liten og sterk, noe som sammen med varmblodsopphavet taler til fordel for en hest av tundra og/eller fjelltype, som kan ha migrert via is- og landmasser fra det sørlige Europa. En av teoriene inkluderer også kryssing av den opprinnelige ponnien med orientalsk blod. Denne teorien har sammenheng med at det finnes to grunnleggende typer av denne hesten; en med kraftig benbygning og et noe lengre hode, og en med lettere benbygning, høyt båret hale og et finere hode. Disse typene forble mer eller mindre uendret fram til utpå 1600-tallet.
På 1800-tallet ble rasen importert til Skottland og England for å være med i gruvedriften. Til å ha en gjennomsnittshøyde på 100 cm er de overraskende sterke, de kan trekke det dobbelte av sin egen vekt, noe som er mer enn de store trekkhestene klarer. Shetland Pony Stud-Book Society ble etablert i 1890 og hadde som formål å stambokføre raseindivider. Den norske stamboken opprettholdes av Norsk Ponniavlsforening, som registrerer og utsteder hestepass for ponnier i Norge.
På Shetlandsøyene er det et nakent landskap uten trær, men med stein og en tynn jordbunn med stritt gress og lyng. Dette har satt sitt preg på rasen, både i utseende og egenskaper, og gitt en hardfør og lite kresen ponnirase.
Shetlandsponni er en svært allsidig ponni som egner seg like godt til ridning som til kjøring. Ponniene er snille barneponnier som lærer fort og er gode førstehester, likegodt er de flotte kjørehester for voksne.
Der Deutsche Hof

Der Deutsche Hof var et hotell i Nürnberg sentrum. Hotellet er best kjent som Hitlers innkvartingssted under Rikspartidagene i byen.
Der Deutsche Hof ble bygget i 1913 og var plassert like i nærheten av byens jernbanestasjon. Hotellet ble Hitlers favorittsted når han besøkte Nürnberg og etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 ble eieren tvunget til å selge hotellet til det nasjonalsosialistiske partiet, NSDAP.
Frem til 1936 bodde Hitler i et stort rom i andre etasje og kunne følge paradene fra hotellvinduet. I 1936 ble det bygget et tilbygg med en egen ”Fører-balkong.”
Hotellet ble delvis ødelagt under den allierte bombingen av Nürnberg, men ble gjenoppbygget i tilnærmet lik form.
Der Deutsche Hof bestod som hotell frem til 2005. I dag står lokalene ubenyttet.