google/wiki40b huggingface dataset:
Take Me to Your Heaven

Eurovision Song Contest

Sangen var en av ti som deltok i svenske Melodifestivalen i Stockholm lørdag 27. februar 1999. Sangen deltok da i svensk versjon med tittelen «Tusen och en natt». I avstemningen kåret juryene og tv-seerne sangen til en klar vinner med 217 poeng. Dermed ble «Tusen och en natt» Sveriges bidrag til Eurovision Song Contest i Jerusalem lørdag 29. mai samme år.
I den internasjonale finalen kunne deltakerlandene for første gang siden 1976 synge på valgfritt språk. «Tusen och en natt» ble oversatt til engelsk og fikk tittelen «Take Me to Your Heaven». I finalen var sangen det 15 bidraget på scenen av 23 deltakere. På forhånd var Island og Kypros store favoritter, mens det svenske bidraget ble sett på som gammeldags og uten vinnersjanser.
Tv-seerne ville det imidlertid annerledes, og avstemningen ble en tett kamp mellom Island og Sverige. Da Bosnia-Hercegovina som nest siste land skulle stemme, ga de 12 poeng til Sverige og ingen til Island. Dermed vant «Take Me to Your Heaven» konkurransen med 163 poeng. Sverige fikk fem 12-poengere, blant annet fra Norge.

Etter seieren

Sangen ble ingen stor kommersiell suksess, men tok seg likevel inn på singellistene i blant annet Norge, Sverige, Storbritannia og Belgia. Sangen toppet også Svensktoppen hele åtte uker på rad. 
Charlotte Perrelli kom tilbake i Eurovision Song Contest i 2008 med låten «Hero», men hun ble bare nummer 18 i finalen.
Toppidrettsveka

Toppidrettsveka er et årlig idrettsarrangement i Norge som ved oppstart i 2005 ble avholdt i Aure kommune på Nordmøre. Arrangementet har senere vokst til å også omfatte andre kommuner. Til tross for at arrangementet avholdes om sommeren, er hovedfokuset langrenn.

Historie

Toppidrettsveka ble første gang arrangert i 2005, da som en del av Aureveka, og i regi av Aure Idrettslag, og bestod av bare en rulleskisprint. Arrangementet vokste imidlertid raskt, og i 2007 fant arrangørene ut at det var mest hensiktsmessig å opprette et eget eventbyrå – Norway Events AS – spesielt med tanke på den økonomiske risikoen. Samme år valgte fire norske landslag å delta i arrangementet ifm. sine treningssamlinger; sprintlandslaget, kombinertlandslaget, allroundlandslaget for både herrer og kvinner, samt Team Trøndelag.
Med bakgrunn i positive tilbakemeldinger fra de fire landslagene ble det i 2008 invitert internasjonale løpere fra Frankrike, Tyskland, Finland, Sverige og Norge. Siden har Toppidrettsveka vært et ettertraktet arrangement både for publikum og utøvere, og antall øvelser har økt.
Norgescupen i paralangrenn 2014/15

Norgescupen i paralangrenn 2014/15 gikk over sju renn fra 31. november 2014 (Natrudstilrennet) til 21. mars 2015 i Surnadal.
Brutalis

Brutalis er en øl som brygges av Harboes Bryggeri i Skælskør på Sydvestsjælland.
Ølen er en luksusøl av type lager med en alkoholprosent på 7,7, og selges i de danske daglivarebutikkene Fakta i bokser av 50 cl. Den er oppkalt etter nesehornet Brutalis, som ses vandrende i sort-hvitt på emballasjen. Nesehornet ble født i England i 1977, hvor det vokste opp uten kontakt med andre av sin art og ble temmelig uregjerlig som voksen. I 1990 kom han til Givskud Zoo, hvor han ødela det meste han kom over. I 1994 ble han flyttet til Namibia, hvor han døde i 2000 i kamp med en annen han.
Elin Ørjasæter

Bakgrunn

Ørjasæter er datter av litteraturkritikerne Tordis Ørjasæter og Jo Ørjasæter. Hun studerte til cand. philol. fra 1982 til 1989, med hovedfag i økonomisk geografi på en avhandling om innovasjon blant verkstedene i Småland. Hun arbeidet frilans som bokanmelder i Dagbladet som tenåring (årene 1977-1980) og arbeidet deltid for NTB under studiene. Fra 1989 til 1994 jobbet hun som forhandler og avdelingsleder for PRIFO.
Hun debuterte som forfatter i 1992 med barneboka Larry, som fikk Debutantprisen og ble oversatt til svensk, dansk, tysk og nederlandsk. Hennes andre barnebok var Ikke ta Maika som utkom i 1994, det året hun startet som informasjonssjef i Sparebanken NOR. Hun ble der frem til 1998 og var så to-tre år «hodejeger» i selskapene Mercuri Urval og Hartmark Consulting. I 2000 etablerte hun Ørjasæter A/S som startet med innenfor medier/teknologi og deretter spesialiserte seg innenfor topplederstillinger i kulturlivet, da med ektemannen som aktiv medeier.
I 2004 var hun styremedlem i Norges Bokseforbund, og ble kjent for utsagnet om at kvinner ikke blir valgt som toppledere, fordi de ikke er villige til å ofre alt for jobben, og at de mangler «killer-instinktet» som en toppsjef må ha. Høsten 2004 solgte Ørjasæter og Horvei Ørjasæter AS til det nystartede Visindi, etablert av tre utbrytere fra Mercuri Urval. Ørjasæter var personaldirektør i Damm forlag 2005-2007. Nils Gullak Horvei fortsatte som frilans rekrutteringskonsulent med flere kunder, deriblant Visindi.
Etter en kort periode igjen som «hodejeger» i Hartmark Consulting i 2007, arbeidet hun fra 2007 til 2012 som kommentator i økonominettavisen E24. I mars 2012 ble hun kommunikasjonsrådgiver for Burson-Marsteller, men sluttet der etter bare tolv uker.
Ørjasæter har deltatt i en rekke TV-program som politisk debattant og kommentator innen arbeidsliv, og i talkshows som Skavlan og Nytt på nytt. Hun har også deltatt to sesonger av dokusåpen Luksusfellen på TV3 som rådgiver, og som Jon Hustads makker i det selverklært «høyrevridde» aktualitetsprogrammet Harde Fakta som gikk høsten 2012 på TV2.
Hun var redaktør i Arbeidsnytt.
John Brett

Bakgrunn og virke

Brett ble født i nærheten av Reigate i 1831 som sønn av en veteran fra militæret. Han fikk først undervisning av landskapsmaleren J.D. Harding og deretter under Richard Redgrave. I 1853 begynte han på Royal Academy, men var mer interessert i filosofien om kunst og geologi til John Ruskin og møtte pre-rafaelitten William Holman Hunt via sin venn poeten Coventry Patmore. Inspirert av Hunts ideal om vitenskapelige landskapsmalerier besøkte Brett Sveits hvor han arbeidet på topografiske landsskaper og ble videre influert av John William Inchbold, en annen realistisk landskapsmaler. Det ble Bretts overbevisning å male «detaljene i naturen».
Han stilte først ut i Royal Academy i 1856 og det påfølgende året viste han fram The Glacier of Rosenlaui, et særdeles detaljert landskap som viste hvordan isbreen formet omgivelsene, og med brøytende isblokker i forgrunnen. Dette bildet etablerte Brett som kunstner, og The Stonebreaker kom det påfølgende året. Det viste en ungdom som knuste steiner for å jevne en veg, sittende i et skinnende og detaljert landskap. Presisjonen av de geologiske og botaniske detaljene imponerte John Ruskin som priset bildene høyt og forutså at Brett ville bli i stand til å male sitt mesterverk om han reiste til Val d'Aosta i Italia. Delvis finansiert av Ruskin reiste Brett til stedet, malte sitt bilde Val d'Aosta i 1859, og fikk enda mer ros fra Ruskin som også kjøpte maleriet. Andre kritikere var mindre overstrømmende, og en av dem beskrev det som «gravstein for post-ruskinisme».
Brett fortsatte å male omhyggelige detaljerte landskapsscener, oppholdt seg i Italia ved mange anledninger i løpet av 1880-tallet. Han var alltid ivrig etter å legge vekt på vitenskapelig presisjon på sin avbildning av naturen, men fylte ofte sine bilder med moralistiske og religiøse betydning, noe som var anbefalt av Ruskin. I løpet av sine senere år malte han flere sjølandskapet langs kysten av England. Et godt eksempel er hans Ramsgate Sands fra 1894. Han skaffet seg også i 1883 en skonnert som han seilte rundt med i Middelhavet.
Brett var også en ivrig astronom, og hadde studert astronomi siden barndommen. Han ble innvalgt som medlem i Royal Astronomical Society i 1871. Han bodde i London, men satte i 1887 opp et hus, «Daisyfield», i Putney, , som han selv tegnet – komplett med tårn og teleskop. Han ble innvalgt i Royal Academy i 1881. 
Hans The Glacier of Rosenlaui er i Tate Gallery, og The Stonebreaker er i Walker Art Gallery i Liverpool. Eksempler av hans senere kystlandskaper finnes i Walker, Russell-Cotes i Bournemouth, i Nottingham, og i Tate. Senere i livet da den offentlige kunstsmaken endret seg i retning av impresjonisme og ekspresjonisme dalte interessen for vitenskapelig observerte landskapsmalerier drastisk og John Brett døde bortimot som glemt i 1902.
Louise Burgaard

Klubb

Burgaard begynte å spille håndball som 5-åring i den lokale klubben Vinding og meldte overgang til Fredericia i 2006.
Etter et opphold i Kolding signerte hun sommeren 2011 under for Holstebro.
I 2013 meldte Burgaard overgang til Viborg, og har siden 2015 spilt for Herning-Ikast.

Landslag

Burgaard har spilt på alle ungdomslandslagene og var med i sluttspillet til U17-EM i 2009, U18-VM i 2010 og U19-EM i 2011 – i alle tre sluttspill ble hun uttatt til «all star»-laget. Hun debuterte på det danske A-landslaget under GF World Cup 2011.
Da Camilla Dalby ble skadet rett før Håndball-VM 2011 fikk Burgaard sin mesterskapsdebut, skjønt det var like før hun også måtte melde avbud på grunn av en skade, som hun pådro seg i opptakten. Den viste seg å være uproblematisk, så deltagelsen var sikret.
Tarbela-demningen

Tarbela-demningen (urdu: تربیلا بند, pashto: Tora Bela) er en stor demning i elva Indus i Pakistan. Den ligger omtrent 50 km nordvest for hovedstaden Islamabad, i Haripur-distriktet. Byggingen av anlegget begynte i 1968, og kraftverket ble ferdigstilt i 1976. Utbyggingen av Tarbela-demningen var en del av det såkalte Indus Basin Project, et samarbeidsprosjekt mellom India og Pakistan om vannressursene som hadde sin kilde i Himalayafjellene. Vannkraftverket dekker store deler av Pakistans elektrisitetsbehov. I tillegg beskytter demningen mot at elva går over sine bredder, noe som vil skape store ødeleggelser i området. Demningen er 143 meter høy og har en lengde på 2 743 meter. Vannkraftverket i Tarbela er det største i Pakistan, og har en installert maksimal elektrisk effekt på om lag 3 478 MW.
Anleggets reservoar dekker et område på 250 km², noe som gjør det til verdens største jordfylte reservoar. Vannmengden er ca. 13,69 km³ og nedslagsfeltet er på ca. 168 000 km². Siden Induselva har smeltevann fra Himalaya som sin kilde, frakter Indus store mengder sedimenter. Den beregnede mengden sedimenter som fraktes i løpet av ett år, er 430 millioner tonn. Dette betyr at reservoaret over tid vil bli fylt opp av fraktede sedimenter. Til å begynne med ble det sagt at vannkraftanlegget kunne operere i ca. 50 år, noe som ville bety at reservoaret måtte stenges i 2030-årene. Men mengden sedimenter har vært betraktelig mindre enn først antatt, og «brukstiden» har økt til ca. 85 år eller 2060-årene.
Friidrett under Sommer-OL 2012 – 100 meter kvinner

Konkurranseformat

100 meterkonkurransen starter med en innledende runde som er begrenset til de utøverne som ennå ikke har oppnådd kvalifiseringstidene. Prosedyrene for denne runden bestemmes av det endelige antall deltakere.
Konkurransen fortsetter deretter med heat. Antall heat og antall utøvere som går videre til neste runde avhenger av antall utøvere som konkurrerer. I hvert heat går de raskeste utøverne videre, samt et visst antall av de raskeste taperne på tvers av alle heatene. De påfølgende rundene gjennomføres på samme måte inntil åtte utøvere står igjen til finalen.
Trekningen for å bestemme hvilke heat idrettsutøvere skal løpe i bestemmes ut fra seeding basert på tidligere prestasjoner for den første runden, og deretter deres prestasjoner etter det. Dette sikrer at de høyest seedede utøverne ikke blir trukket i samme innledende heat.
I den første runden blir løpernes bane avgjort ved loddtrekning, og i de påfølgende rundene er det avhengig av deres prestasjoner. De høyest seedede utøverne plasseres i de midtre banene.

Norges deltakelse

Ezinne Okparaebo gikk videre til fra forsøksheatene til semifinalen. Der satt hun ny norsk rekord med tiden 11:10. Hun var kun 9 hunderedeler fra å gå videre til finalen.
Oremåler

Utseende

En ganske liten (vingespenn 18 – 21 mm), slank, mer eller mindre okergul måler. Hannen har smalt fjærformede antenner. Forvingen er "skittent" okergul til hvit (lys med spredte, mørkere skjell) med mer eller mindre tydelige, brunlige tverrstriper. Bakvingen har samme farge, men mangler tverrstripene. Larven er blekgrønn med ganske markerte, hvite børster, med en hvit lengdestripe på hver side av ryggen. Ryggen kan ha mer eller mindre store, mørkt blålige flekker som noen ganger går sammen til en bred ryggstripe.

Levevis

Arten finnes i fuktig løvskog og på sumpig mark. Larvene lever på svartor (Alnus glutinosa), gråor (Alnus incana) og noen ganger også på bjørk (Betula spp.). De voksne målerne flyr om kvelden og utover natten i juni – juli.

Utbredelse

Arten finnes over hele Europa og i Nord-Asia. I Norge er den funnet nord til Sør-Trøndelag.
Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi (UiO)

Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi (ISS) er et institutt ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Oslo. Det springer ut fra det tidligere Instituttet for sosiologi (ISO). Instituttet har 65 vitenskapelig ansatte. Instituttleder er Katrine Fangen.

Historie

Instituttet for sosiologi (ISO) ble etablert 7. januar 1950 og var opprinnelig en del av Det historisk-filosofiske fakultet. I 1963 ble instituttet innlemmet i det nyopprettede samfunnsvitenskapelige fakultetet. I 1996 ble Institutt for sosiologi slått sammen med Institutt for samfunnsgeografi. I 2003 flyttet instituttet inn i bygningen som samtidig ble kjent som Harriet Holters hus.
Instituttet var sentralt i utviklingen av sosiologi som disiplin i Norge. Særlig i de første tiårene var forskningen særlig påvirket av den amerikanske sosiologiske tradisjonen, men den amerikanske orienteringen ble noe svakere med årene. Sentrale forskningsområder i instituttets tidlige historie var bl.a. sosial lagdeling, sosial endring, adferd og arbeidspsykologi.
Markku Karjalainen

Karriere

Karjalainen kom på 2.-plass i det finske mesterskapet i 2009, 2010 og 2011, med Sari Räsänen som skip i 2009 og 2010, mens han selv var skip i 2011. 
Han var med på det finske landslaget som deltok i kvalifiseringsturneringen til VM i rullestolcurling 2011, denne kvalifiseringen ble arrangert i november 2010 i Lojo i Finland. Vesa Hellman var skip på det finske laget, og de kom på 8.-plass i round robin, med 2 seire og 6 tap, og ble dermed ikke kvalifisert til VM 2011. Han spilte også for PT Maajoukkue, som kom på 15.-plass i Turku Open 2011. 
Ved det finske mesterskapet i 2012 kom Lappi Kurlinki på 3.-plass, og han var skip på laget PT Curling Rovaniemi som kom på 8.-plass i Reindeer Cup Spring 2012. Ved kvalifiseringsturneringen til VM i rullestolcurling 2013 kom Finland på 2.-plass, etter at de slo Italia 9-7 i den siste kampen om andreplassen, og ble kvalifisert til VM i Sotsji. Finland kom på 8.-plass i dette VM-et. 
I 2013 vant Lappi Kurlinki Ry det finske mesterskapet, med Vesa Leppänen som skip. Han kom også på 5.-plass ved Reindeer Cup Spring 2013, sammen med laget PT Curling Lappi, og 9.-plass i Loimaa country curling 2013. 
Han var skip ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji, der finland kom på 10.-plass.
Saladin (navn)

Etymologi

Saladin er en anglifisert form av det arabiske navnet Salah-al-din (arabisk: صلاح الدين). Navnet er sammensatt av arabiske salah (صلاح), «rettferdighet», og din (دين), «religion, tro». Selahaddin, Selahattin og Selâhattin er tyrkiske former av navnet.
Dengeki Daioh

Dengeki Daioh (月刊コミック電撃大王 Gekkan Komikku Dengeki Daiō) er et shōnen manga-tidskrift gitt ut av ASCII Media Works (tidligere av MediaWorks) under Dengeki-varemerket. Mange av mangaene serialisert i Dengeki Daioh ble senere publisert i egne tankōbon-bøker under ASCII Media Works' Dengeki Comics-imprintforlag. Tidsskriftet kommer ut hver måned på den 27..
Rikskommissær

Rikskommissær (tysk: Reichskommissar) er en tittel som har blitt brukt dels om ledere for administrative regjeringer og dels om sivile administratorer av kolonier, spesielt mindre kolonier, i flere land.
Betegnelsen Reichskommissar ble brukt i Det tyske keiserriket fra 1871 til 1918 og i Det tredje riket fra 1933 til 1945. Etter kuppet mot Preussens sosialdemokratiske statsminister Otto Braun i 1932, benyttet hans etterfølgere tittelen rikskommissær. Tittelen ble i tillegg brukt for guvernørene i de tyske protektorater (tysk Schutzgebiete), og også brukt i de tyske koloniene. 
Under andre verdenskrig ble de sivile administratorene av tyske okkuperte områder også titulert som rikskommissær. Reichskommissar für die besetzten Norwegischen Gebiete, eller rikskommissær for de besatte norske områder, var Josef Terbovens tittel som den øverste sivile leder i Norge fra 24. april 1940 til 7. mai 1945.
Tongmenghui

Tongmenghui (kinesisk: 同盟会, tradisjonell skrift: 同盟會, pinyin: Tóngménghùi) var et kinesisk revolusjonært selskap grunnlagt av Sun Yat-sen i 1905 i Tokyo. Den var en sammenslutning av flere mindre revolusjonære grupperinger som inntil da hadde arbeidet ukoordinert. Til å begynne med oppfattet selskapet seg som et hemmelig selskap.

Historie

Programmet ble vedtatt i fravær av Sun Yat-sen den 30. juli 1905 og bestod av 16 skrifttegn: 驅除韃虜，恢復中華，創立民囯，平均地權 (som betyr omtrent Utdriv de tartariske skurkene, gjenoppliv den kinesiske nasjon, opprett republikk, gjennomfør jordreform). 
Tongmenghui var ansvarlig for en rekke oppstander innen revolusjonen i 1911, Xinhai-revolusjonen. Kjerneområde for deres virksomhet var provinsen Guangdong.
Etter 1911 kjempet Tongmenghuis medlemmer om representasjon i sine respektive provinsers regjeringer. I den nye republikkens regjering var  alle medlemmene fra Tongmenghui.
I mars 1912 ble Tongmenghui til et politisk parti. Også andre grupperinger fikk være med i det parti som deretter ble opprettet i august samme år: Guomindang.
Botanisk hage (Oslo)

Botanisk hage på Tøyen i Oslo er Norges eldste botaniske hage, den ble etablert i 1814. Hagen og samlingene er siden blitt del av Naturhistorisk museum, sammen med blant annet Geologisk museum og Zoologisk museum. Naturhistorisk museum er igjen en del av Universitetet i Oslo (UiO). Botanisk hage har et areal på 150 mål, med rundt 35 000 planter, fordelt på 8 500 arter fra ulike deler av verden. Utvalget er under stadig utvidelse og omlegging.
Hagens areal var ved etablering 75 mål, og UiOs eldste bygning, Tøyen hovedgård, ligger i hagen. Hagens arealer ble stukket ut alt i 1814, men først anlagt i perioden 1815 til 1818 av den tysk-danske gartneren Johan Siebke. Hagens plan var utarbeidet i København. Botanisk hage er siden doblet i størrelse. Området er delt i temaer som systematisk avdeling, nytteveksthage, fjellhage og arboret. De to utstillingsveksthusene Palmehuset og Victoriahuset er del av Botanisk hage.
Botanisk museum (etablert 1863) ble slått sammen med Botanisk hage i 1975. Formålet med Botanisk hage er å formidle kunnskap om mangfoldet i planteriket og ikke minst betydningen av bevaring av dette mangfoldet. Planter som er truet eller sårbare i norsk natur blir ivaretatt i Botanisk hage.
I 2008 ble det etablert en samling av stauder og og andre hageplanter som har en forhistorie på Østlandet i minst år. Ett formål var bevaring av plantegenetiske ressurser, som inspirasjon for planteprodusenter og hageeiere. Hagen fikk navnet Oldemors hage og er også en sansehage særlig beregnet på hjemmeboende aldersdemente.
I 1995 ble Botanisk hage kåret til Årets grønne park. Parken er en grønn lunge og et viktig rekreasjonsområde for Oslos befolkning.
Den som graver en grav

Handling

Den eldre damen Charlotte bor alene i et stort hus. Venninnen Aslaug påpeker at hun bør installere et skikkelig alarmsystem. Motvillig kontakter Charlotte en ekspert, som går gjennom hele huset med henne. Neste natt blir damen vekket av at det er fremmede i huset.
Vierskjæra

Vierskjæra er ei gruppe skjær i Færder nasjonalpark i Færder kommune. De befinner seg sørøst for Nøtterøy.
Utafor Vierskjæra er det et over 100 år gammelt skipsvrak som har status som freda kulturminne.
Jørn Faurschou

Biografi

Jørn Faurschou er utdannet som barnepedagog, men har også utdannelse fra Den Danske Filmskole og UCLA i Los Angeles.  
I 1970 stiftet han teatergruppen Turnus, som han var leder av til 1976. Siden opptrådte han bl.a. på Det Danske Teater, Det lille Teater og Teatret ved Sorte Hest. I 1977 medvirkede han i Styrmand Karlsens flammer i Riddersalen. I løpet av 1980-tallet viet han seg til arbeidet som regissør av blant annet dokumentarfilmer, utdannelsesfilmer, musikkvideoer, reklame- og spillefilmer. Han har blant annet regissert episoder av TV-seriene Taxa og Mordkommisjonen. Jørn Faurschou er bror til skuespillerinnen Jannie Faurschou.
Brandtzæg

Brandtzæg eller Brandtzeg er en norsk slekt med navn etter gården Nordre Brandsegg i Ogndal i Nord-Trøndelag. Slektens eldste kjente stamfar, Jon Monsen (født ca. 1661), kom til gården gjennom ekteskap. Fra hans sønnesønner Jon Christensen Brandtzæg (1733–1804) og Peder Christensen Brandtzæg (1739–1805) nedstammer den nålevende slekten.
Jon Christensen Brantzæg var farfar til brødrene John Petter Brandtzæg (1812–1880), gårdbruker og ordfører i Sparbu, og Caspar Henrich Barth Brandtzæg (1816–1882), høyesterettsadvokat i Kristiania.
Peder Christensen Brandtzæg var far til blant andre Otto Brandtzæg (1771–1846), Nils Christian Brandtzæg (1775–1855) og Christen Brandtzæg (1776–1832).
Fra Otto Brandtzæg nedstammer Per Brandtzæg (1936–2016) og Bjørg Brandtzæg Gundem (1927–), professorer ved Universitetet i Oslo, og Svein Richard Brandtzæg (1957–), konsernsjef i Norsk Hydro.
Nils Christian Brandtzæg kom til Abelvær som væreier i 1802. I 1869 kjøpte sønnen Anthon Martinus Brandtzæg (1830–1871) også fiskeværet Sør-Gjæslingan. Anthon Martius Brandtzæg var far til Nils Christian Brandtzæg II (1860–1945), væreier og ordfører i Nærøy; Georg Albert Brandtzæg (1863–1907), kjøpmann og ordfører i Nærøy; Anton Martinus Brandtzæg (1872–1936), sorenskriver og ordfører i Namsos; samt Johannes Brandtzæg (1861–1931), teolog og generalsekretær i Kinamisjonsforbundet. Johannes Brandtzæg var far til Anton Brandtzæg (1898–1983), professor ved NTH. Nils Christian Brandtzæg II var far til væreier Birger Brandtzæg (1893–1971).
Christen Brandtzæg var far til Paul Christian Brantzeg (1821–1900), piano- og orgelfabrikant i Kristiania. Dennes sønn, arkitekt Paul Eugen Brantzeg (1884–1967) var far til forfatter og journalist Nils Brantzeg (1913–1984), som igjen var far til regissør og teatersjef Mette Brantzeg (1952–).