Bast

Navn

Bastet, den formen av navnet som er mest vanlig benyttet av egyptologer i dag er det navnet som ble benyttet i senere dynastier, men er en moderne konvensjon fra en mulig rekonstruksjon. I gammelegyptisk, som lest fra hieroglyfer, synes hennes navn å ha vært bꜣstt. I egyptisk skrift markerte den andre t en feminin endelse, men ble vanligvis ikke uttalt, og tegnet ꜣ () kan ha flyttet til en posisjon før den betonte stavelsen, ꜣbst. Ved første millennium kan bꜣstt ha blitt til noe som *Ubaste (< *Ubastat) i egyptisk tale, senere ble til koptiske Oubaste.
I løpet av senere dynastier ble guddommen værende, men ble gitt en mindre rolle i den egyptiske gudeverden under navnet Bastet. Det skjedde etter at Teben ble hovedstad i Egypt i løpet av attende dynasti. Da prestene ved tempelet til Amun, dedikert den lokale guddom, fikk stor makt, fikk også deres gud nasjonal framtredenen som Amun-Ra. Det endret den relative strukturen til andre i den egyptiske gudeverden. Ved at Basts status ble mindre, ble hun referert til ved et ekstra suffiks, som Bastet, og bruken av det nye navnet er godt dokumenter. Ved tjueandre dynasti hadde endringen blitt innført i alle regioner.
Hva navnet til gudinnen faktisk betyr har forblitt usikkert. Et forslag ved Stephen Quirke forklarer det som «Hun med salvekrukken». Det er avledet fra at navnet hennes ble skrevet med hieroglyfen for salvekrukke (bꜣs) og at hun var assosiert, blant andre ting, var assosiert med beskyttende salver. Navnet på det materialet kjent som alabast, via gresk ἀλάβαστρος (alábastros), kan komme fra navnet på gudinnen.

Kattekult

Bast ble framstilt som en kvinne med kattehode. Kattehodet symboliserte en fornøyd gudinne, mens Bast med løvehode kunne være farlig. Bastkulten hadde sitt hovedsenter i Bubastis. Gudinnen har blitt dyrket siden det andre egyptiske dynastiet (rundt 2890–-2686 f.Kr.), og kanskje også tidligere. I den ene hånden holder hun en sistrum, et slags raslende musikkinstrument som ofte assosieres med gudinnen Hathor, eller en aegis. I den andre holder hun en kurv. 
Hun hadde en sønn, Mihos, med løvehodet, det «barbariske ansiktet», løvenes gud. Hun var sett på som datteren til Isis og Osiris, med sterke bånd til Hathor. Bast var kona til Ptah, og sammen hadde de barna Nefertum og Mihos.
Katter var høyt elsket av egypterne, bilder viser dem sittende under stoler, ventende på goder fra festbordet, og i jaktscener hvor de assisterer deres husbond. Det gamle ordet for katt var «miw», et lydord som reflekterer lyden av en katt. Katter kunne sees på jakt etter slanger, som hadde en spesiell relevans for egypterne, de var ikke bare farlige, men også et symbol på Apep, den demoniske fienden til solguden Ra. Kattefigurer ble ofret til Bast av hennes tilbedere for å vinne hennes gunst, og tusenvis av katter ble mumifisert og begravet i spesielle gravplasser.
Som en solgudinne var Bast gudinne over overflod og glede. Feiringene av hennes ekstatiske eller orgiske festivaler var velkjent for å være de mest ødslede av alle gudene i Egypt. Under disse festivalene var det forbudt å jakte på løver, da en kunne pådra seg hennes vrede. For hennes tilhengere, var Bastet en jomfrugudinne (til tross for aktivitetene under feiringene av henne og hennes våking av kvinner og barn). I andre myter blir Bast assosiert med månen, snarere enn solen, og blir sett på som månens øye, Horus’ tvilling eller solens øyes tvilling.
Bilder av Bast ble blant annet skapt fra alabast, og hennes navn ble assosiert med overdådige krukke hvor det ble lagret salve benyttet som parfyme. Hun ble således gradvis sett på som en gudinne for parfyme, og fikk tittelen «parfymens beskytter». I sammenheng med dette ble Anubis, guden med sjakalhodet, guden for balsamering, og de to ble sett på som allierte. Bast(et) ble også forstått som gudinnen som beskyttet mot smittsomme sykdommer og onde ånder.