google/wiki40b huggingface dataset:
Winterreise

Winterreise op. 89, D 911 er en sangsyklus med 24 sanger som Franz Schubert komponerte høsten 1827, et år før han døde bare 31 år gammel.
Den fullstendige tittelen lyder: Winterreise. Ein Cyclus von Liedern von Wilhelm Müller. Für eine Singstimme mit Begleitung des Pianoforte komponiert von Franz Schubert. Op. 89. Erste Abtheilung (Lied I–XII). februar 1827. Zweite Abtheilung (Lied XIII–XXIV). October 1827.
Winterreise er en av de mest kjente sangsyklusene i det klassiske romanserepertoaret. Spilletiden er på litt over en time.

Tekst

Schuberts fem siste leveår var preget av sykdom og motløshet. Winterreise er en vandring i bevissthetens grenseland, og døden er hele tiden nærværende; både som en mulighet til befrielse og fred, og som et fryktet endepunkt der de dypeste lengsler – og dermed sjelen – opphører å eksistere. Vandreren er blitt sveket av sin kjæreste, og trekker seg unna byen og menneskene. Han virrer rundt i frosne fjellandskap og trenger samtidig stadig lenger inn i sin fordreide og ensomme indre verden. Sanseinntrykkene langs veien blir revet ut av sin sammenheng og forstørret til det ugjenkjennelige.
Winterreise handler om å miste håpet. Det gis ingen svar, og det er ingen forsoning eller optimisme å finne. Men Müller og Schubert har tvunget sorgen over menneskets ensomhet inn i poetisk og musikalsk form, og gitt oss en måte å oppleve den på som kan berike og forandre våre liv.
Teksten er vandrerens tankestrøm, ofte farget av selvmedlidenhet og en dyster innsikt. Han sammenligner sitt lidenskapelige følelsesliv med naturens store, klare bilder – og følges gjennom landskapene av Schuberts musikalske kommentarer og harmoniske vendinger. Han taler til seg selv, til sitt hjerte og til tårene, til sneen og den frosne elven, til byen, til kråken og hundene som i en desperat vilje til å tro at så lenge han finner ord, er han ikke fortapt. Den eneste meningen han finner i tilværelsen, er å fortsette sin hvileløse vandring.

Wilhelm Müller

Wilhelm Müller regnes for å være en av de første romantiske tyske poetene; han hadde stor kjennskap til gammeltysk lyrikk og folkediktning, og hadde en spesiell forkjærlighet for gresk åndsliv. I sin dagbok skrev Müller en gang at hans vers var ment å skulle synges, men ettersom han selv hverken kunne synge eller spille, håpet han at en beslektet sjel ville sette musikk til dem. Müller døde i 1827, 33 år gammel.

Norsk CD innspilling

Winterreise finnes også i en norsk innspilling med sangeren Håvard Stensvold og pianisten Tor-Espen Aspaas. Musikkalbumet ble utgitt på Lavvo i 2010. Det er Håvard Stensvold selv som står for den norske gjendiktningen.

Norsk gjendiktning

Vinterreisen er gjendiktet til norsk av Andre Bjerke. (Solum, 1976 – ISBN 82-560-0062-7)
Neptunium

Isotoper

Neptunium har ingen stabile isotoper. Isotopene ²³⁷Np og ²³⁹Np kan finnes i ekstremt små mengder i uranmalm, men er resultat av radioaktiv nedbrytning av tyngre stoffer, og er dermed ikke definert som naturlig forekomst. 20 isotoper er kjent, og de mest stabile av disse er ²³⁷Np med halveringstid 2,1455 × 10⁶ år, ²³⁶Np med halveringstid 1,541 × 10⁵ år, ²³⁵Np med halveringstid 396,1 døgn, ²³⁴Np med halveringstid 4,4 døgn, ²³⁹Np med halveringstid 2,3565 døgn, og ²³⁸Np med halveringstid 2,117 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.
CAS-nummer: 7439-99-8

Forekomst

Neptunium forekommer ikke naturlig, men er resultatet av radioaktiv nedbrytning av tyngre atomkjerner. Det finnes også i restavfall fra plutonium-produksjon, og dette er hovedkilden i utvinning av neptunium. Det fremstilles årlig 0,5 til 1 tonn av isotopen ²³⁷Np.

Anvendelse

Neptunium brukes hovedsakelig i forskningssammenheng, men er også rå-materiale i produksjon av ²³⁸Pu (plutonium).

Kjernefysiske våpen

Isotopen ²³⁷Np er spaltbar (fissil), og kan teoretisk brukes i atomvåpen. I september 2002 fant forskere ved Los Alamos National Laboratory ut at denne isotopens kritiske masse var omkring 60 kg, noe som er lavere enn tidligere antatt. I 1999 vedtok styret i Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA) at neptunium skulle omfattes av ikke-spredningsavtalen.
Rue Notre-Dame-de-Recouvrance

Rue Notre-Dame-de-Recouvrance er en gate i 2. arrondissement i Paris.
Den begynner ved 1 Rue Beauregard og slutter ved 37 boulevard de Bonne-Nouvelle.
Konamikoden

Konamikoden er en juksekode som dukker opp i mange av Konamis videospill, men også i en del andre videospill og internettfenomen (f.eks facebook). Koden ble først brukt i spillet Gradius, men er mest kjent via Contra hvor koden ble kjent som "30 liv koden".  Koden er som følger:
↑ ↑ ↓ ↓ ← → ← → B A
Men har mange variasjoner. For å få den til å fungere i facebook trykker man for eksempel;
↑ ↑ ↓ ↓ ← → ← → B A Enter → ↑ ↓
Betzy Akersloot-Berg

Familie og oppvekst

Hun var datter av Caspar Berg (1828–1914) og Bærtha Nordbye (1829–1912), og født inn i et tradisjonelt 
bondemiljø i Aurskog i Akershus. Hennes far hadde tatt et utradisjonelt valg og blitt forretningsmann. Noen år etter Betzys fødsel flyttet familien til Christiania, hvor hun vokste opp.

Sykepleier og misjonær

Hun utdannet seg først til sykepleier, og arbeidet som kombinert sykepleier og misjonær blant samene i Finnmark i flere år.

Kunstner

Da hun returnerte til Christiania begynte hun å ta undervisning ved Den kgl. Tegneskole og fikk opplæring av arkitekt Wilhelm von Hanno. Hun kopierte under Peder Cappelen Thurmann, fikk en kort periode opplæring hos Frits Thaulow inntil hun fikk plass som elev hos Otto Sinding. I stor grad malte hun i tillegg på egen hånd, direkte etter naturen.
Da Sinding flyttet til München fulgte hun etter og fortsatte å male hos han. Under en studiereise til Wien fikk hun se bilder av marinemaleren Hendrik Willem Mesdag, en nederlandsk maler og ved en tilfeldighet møtte hun han og familien i 1885. Møtet medførte at hun flyttet til Nederland og malte hos ham.
I 1893 giftet hun seg med visekonsul Gooswenius Gerardus Akersloot og tre år senere kjøpte ekteparet «Tromp's Huys» på øya Vlieland hvor de ble boende resten av livet. Huset er i dag museum og stiller ut malerier av Akersloot-Berg.
I mange år reiste Akersloot-Berg og ektefellen til Norge en gang i året hvor hun malte langs hele kysten. Hun skildret havet i all slags vær.

Gallerier og museer

I tillegg til på Museum Tromp's Huys, som er opprettet i Betzy Akersloot-Bergs og ektemannens bolig på Vlieland, finnes kunsten hennes i flere samlinger; ved Nasjonalgalleriet i Oslo, Stavanger faste galleri, Nordnorsk Kunstmuseum, Nasjonalmuséet i Stockholm, Helge Væringsaasens samling på Glomdalsmuseet i Elverum, og i Frans Hals Museum i Haarlem.

Bøker

Betzy Akersloot-Berg er omtalt i Anne Wichstrøms bok Kvinneliv, kunstnerliv : kvinnelige malere i Norge før 1900 og i 1997 skrev Brit Bell sin hovedoppgave med tittelen Betzy Rezora Akersloot-Berg (1850-1922) : kvinne og kunstner.
Viking metal

Viking metal er en undersjanger av heavy metal som oppsto på slutten av 1980-tallet. Viking metal er en slags «rolig versjon av black metal» som ofte preges av en til dels lystig og til dels tung rytmisk folkloristisk norrøn stil, og bruk av nasjonale/lokale instrumenter som del av lydbildet (i tillegg til det typiske metal-lydbildet). Viking metal-band skriver ofte episke tekster om fortiden, kriger og viking-temaer, guder og norrøn mytologi, paganisme eller odalisme.
Termanology

Termanology er halvt fra Puerto Rico og Frankrike, og han er en rapper fra Lawrence i Massachusetts som senere flyttet til Haverhill (Massachusetts) i samme stat. Han holder på med et solo-album, men har sluppet mange mixtape'er og et «streetalbum». Han er mest kjent for sitt streetalbum, "Watch How It Go Down" som ble produsert av DJ-Premier. Termanology har samarbeidet med mange kjente rappere/artister som Nas, Royce da 5'9, Papoose, M.O.p., Akrobatik og Terror squad. Han eier plateselskapet St Records. Terms første singel, "This Is Hip Hop", har nådd 3. plass på CMJ og Rapattacklistene.

Inspirasjon

Termanology er inspirert av Big Pun, Dj Premier, 2pac , Dr Dre, Nas, Jay-Z, Biggie, Wu Tang Clan, The Lox, 50, M.O.P., Pete Rock og Outkast.
Calyptocephala

Utseende

Middelsstore, brede, avlange, blanke, mer eller mindre rødbrune skjoldbiller, sett fra siden er de hvelvede. Antennene er tynne og forholdsvis lange, hodet fremstrakt. Pronotum er avrundet firkantet, mye bredere enn langt men betydelig smalere enn dekkvingene, som har fine punktrader og kan ha forskjellig form. Beina er nokså lange og tynne med noe utvidete føtter.

Levevis

Larvene er bladminerere på en rekke ulike enfrøbladete planter, særlig palmer.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.
Elstree Studios

Clarenden Road Studios

Clarenden Road Studios ble åpnet i Borehamwood i 1914. Produksjonen stanset i 1917, men nye eiere tok over. I 1928 ble studioet koblet til elektrisitetsnettet. Det ble solgt en rekke ganger, sist til BBC som tok det over i 1984. Eastenders og flere andre serier blir produsert der.

Elstree Studios

Elstree Studios ble grunnlagt i Borehamwood i 1925. Den første filmen som ble produsert var Madama Pompadour fra 1927. Studioet har skiftet eier en rekke ganger, sist til Pacifica Ventures i 2007.

Station Road Studios

Station Road Studioes ble åpnet i Borehamwood i 1928. Selskapet gikk konkurs allerede i 1930, og studioet ble stående tomt til 1935 da eieren av Twickenham Studios kjøpte det. I 1957, etter ytterligere eierskifter, ble det nedlagt. Eiendommen ble kjøpt av en produsent av kinolerreter. I 2004 flyttet de annensteds, og bygningene ble revet.

British and Dominion Studios

British and Dominion Studios ble åpnet i Borehamwood i 1930. Store deler av anlegget ble ødelagt av brann i 1936. Selskapet flyttet til Pinewood Studios i Buckinghamshire, og de gjenværende bygningene ble solgt til et selskap som drev filmarkivering.

Elstree Way Studios

Elstree Way Studios ble bygget i Borehamwood i 1935–1937. MGM tok over i 1944, og brukte studioet til 1970. Bygningene ble revet, og området ble brukt til et industri- og boligområde.

Danziger Studios

Danziger Studios var det eneste som faktisk lå i Elstree. Det ble åpnet i 1956, og ble for det meste brukt til fjernsynsproduksjoner. Det var ikke lønnsomt, og ble nedlagt i 1962.
Charles du Fay

Bakgrunn og utdannelse

Charles du Fay var sønn av Charles Jerome de Cisternay du Fay (1662-1723) og Elisabeth Landais. Han kom fra en gammel adelsfamilie fra Touraine, som tradisjonelt hadde viet seg til militærtjeneste. Hans far var løytnant i den franske Guard og mistet det ene benet i 1695 under bombingen av Brussel. Han trakk seg fra det militære, og viet sin tid til vitenskapelige oppdagelser og bygget opp en svært omfattende vitenskapelig bibliotek.
I 1712, i en alder av 14, ble Dufay løytnant i Regiment de Picardie. I årene 1718 til 1719 under Den anglo-spanske krigen deltok han i beleiringen av San Sebastián og Fontarabia. Omtrent på denne tiden begynte han å interessere seg for kjemi. I 1721 fulgte han sin far og kardinal Armand I. Gaston Maximilien de Rohan-Soubise til Roma. I løpet av denne turen ble hans interesse for antikken og arkeologi  vekket. 
Den 14. mai 1723 ble Dufay satt inn som etterfølger til den avdøde Jean-Henri Imbert som assisterende kjemiker (adjoint chimiste) i Det franske vitenskapsakademiet. Den 26. august 1724 ble han assosiert kjemiker (associé chimiste) og etterfølger til Claude-Joseph Geoffroy, som ble forfremmet til pensionnaire. Den 6. februar 1731 ble han endelig selv utnevnt til styremedlem i kjemi avsnitt. To ganger i 1732 og 1737 var han visedirektør, og to ganger i 1733 og 1738, var han direktør for Académie royale des Sciences.
På forslag fra Charles Lennox, den 2. hertug av Richmond, Hans Sloane og Martin Folkes,  ble Dufay innvalgt til Royal Society den 8. mai 1729.
Dufay døde av Kopper.

Virke

I 1732 Louis XIV ga Dufay stillingen med tilsyn av Jardin du Roi, den kongelige botaniske hagen, som var i dårlig stand på denne tiden. Han fikk bygget nye drivhus og satt i gang utveksling av plantemateriale med den botaniske hagen i England og Holland. Med hjelp av botanikerne Antoine og Bernard de Jussieu, Jardin du Roi ble bygget opp til å få prestisje i hele Europa. Kort tid før sin død anbefalte han Georges-Louis Leclerc de Buffon som sin etterfølger. 
Dufay oppdaget to typer av elektrisitet i 1733, dermed påvirket han oppfatninge rundt  elektrisitetens natur på 1700-tallet. Ved forsøk med friksjons elektrisitet, innså han at de to typene av elektrisitet gjensidig kan nøytralisere hverandre. Han beskrev de to typene av elektrisitet som glass-elektrisitet (électricité vitreuse) og harpiks-elektrisitet (électricité résineuse). Glass-elektrisitet er det som i dag omtales som positiv ladning, noe som ble funnet ut senere at Benjamin Franklin og av Leonhard Euler.
Han gjorde også oppdagelser innenfor phosphorescence og krystallografi.
Hans funn ble også gjort offentlig gjennom Philosophical Transactions of the Royal Society.
Joseph Hirshhorn

Joseph Herman Hirshhorn (født 11. august 1899, død 31. august 1981) var entreprenør, finansmann og kunstsamler. Han var opprinnelig fra Latvia, men utvandret til USA sammen med sin mor, som var blitt enke, da han var seks år gammel.

Biografi

Hirsholm fikk seg jobb på et kontor på Wall Street bare 14 år gammel. Tre år senere, i 1916, ble han aksjemegler og tjente $168 000 det året. Han solgte seg ut av sine investeringer på Wall Street bare to måneder før krakket i 1929 og tok ut $4 millioner kontant.
Formuen skapte han på gruvedrift og oljehandel. I 1930-årene fokuserte han mye på gull og uran i Canada og etablerte et kontor i Toronto i 1933 til tross for at byen på den tiden var lite vennlig mot utlendinger. I 1950-årene var han og geologen Franc Joubin ansvarlige for Big Z-funnet av uran i nordøstlige Ontario og den påfølgende etableringen av Elliot Lake, Ontario. Hirshhorn Avenue, en boliggate i byen er oppkalt etter ham. Da han i 1960 solgte sin siste uran-aksje, hadde han tjent over 100 millioner dollar i kontanter på urandriften. Det skjedde ikke uten kontroverser, han ble etterforsket av politiet og to ganger dømt for å bryte kanadisk lov når det gjaldt valutaveksling. Han var også tiltalt for flere andre forhold.
Da han begynte å tjene penger, begynte han også å kjøpe kunst.
Frapin

Pierre Frapin et Cie er et konjakkhus. Deres konjakk heter Frapin. 
De har ca. 3.500 dekar vinmarker i konjakkområdets beste område; Grande Champagne. Med dette er de områdets største eier av vinmarker. Hovedgården deres kalles «Château Fontpinot».

Historie

Familien Frapin har vært etablert i konjakkregionen siden 1270. Vingården har stadig vokst, og den ’’Pierre Frapin’’ som levde på 1800-tallet (det har vært mange Pierre Frapin i denne familien) var den første som begynte å eksportere varene deres. Han var også borgermester i byen Segonzac i over 20 år. Allerede den gang utmerket huset seg med svært god kvalitet, med gullmedalje fra verdensutstillingen i Paris både i 1889 og 1898. Frankrikes president Félix Faure skrøt i 1898 av Frapins vinmarker, og framholdt disse som Grande Champagnes beste! 
Det har vært en del feider i familien Frapin de siste årene. Huset eies i dag (2005) av Geneviève Cointreau, datter av André Jean Renaud, som er av Frapin-familien, og som tidligere var direktør i Remy Martin. Hun er gift med Max Cointreau, som var adm.dir i likørfirmaet Cointreau. Han var også stor aksjonær i Remy Martin, som han nesten greide å få aksjemajoriteten i, men mislyktes så vidt. Max Cointreau skiftet derfor fokuset sitt over på Frapins konjakker. Han har drevet med konjakk siden 1942, så han har verdifull erfaring å tilføre familien. Han jobber også tett sammen husets kjellermester, Olivier Paultes. 
Da André Renaud døde, arvet Geneviève 49% av aksjene i Remy Martin, som tidligere hadde kjøpt en del konjakk fra Frapin. Alt i alt ble det så mye familiekrangel at disse to konjakkhusene ikke har noe kontakt i dag. 
Frapin har i dag et godt ry på seg. De lager konjakk kun fra egne vinmarker, og starter lagringsprosessen ved å la konjakken ligge 2 år i nye eikefat. De bruker hovedsakelig eik fra Limousin, på grunn av de tanninene og aromaene denne gir. De mener eik fra Tronçais gir en for nøytral aroma. Bruken av nye fat gjør at konjakken får et markant eikepreg. De benytter hovedsakelig Ugni Blanc druer, men har også beplantet ca. 5% av vinmarkene sine med Folle Blanche. Disse brukes imidlertid lite, og er i ferd med å fases ut, siden den er så lite motstandsdyktig mot sykdommer. 
De bruker et annet konjakkhus, Château Paulet til tapping på flaske.
Zhen'an (Shangluo)

Zhen'an (kinesisk: 镇安县; pinyin: Zhèn'ān Xiàn) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Shangluo.
Folkemengden var 286 517 i 1999.
Elektronisk handel

Elektronisk handel (ofte forkortet e-handel) eller netthandel er handel av produkter eller tjenester gjennom elektroniske systemer som Internett og andre datanett. Det omfatter alle avtaler om kjøp av varer eller tjenester som blir inngått gjennom Internett, for eksempel via datamaskin eller mobiltelefon på en nettbutikk, nettauksjon eller over e-post.

Norge

I dag kan alle som har internett-tilgang kjøpe og selge varer over Internett. Dette har ført til helt nye rammer innenfor kjøp og salg, blant annet fordi grensen mellom kjøper og selger er mindre tydelige. Konkurransen mellom ulike bedrifter har også endret spilleregler, ettersom alle varer nå er tilgjengelig for alle. Hvis varen kjøpes av en norsk næringsdrivende på Internett, gjelder angrerettloven i tillegg til forbrukerkjøpsloven. For kjøp fra norske privatpersoner gjelder kjøpsloven og dersom det eksisterer en kjøpsavtale også avtaleloven. Dersom varen handles fra utlandet er det dette lands lover som gjelder og i tillegg gjelder internasjonale finans- og handelsavtaler herunder avtaler om debet- eller kredittkjøp. Siden man gjerne har betydelig svakere rettsvern ved handel fra utlandet, vil det kunne lønne seg å handle på kreditt siden man da står sterkere ved en eventuell juridisk disputt. Norge netthandler mest fra Kina, med Storbritannia og USA rett bak. Hver norske nettkunde kjøpte for i gjennomsnitt 1691 kroner i løpet av 2016. 
Elektronisk handel kan deles opp i to hovedsegmenter: Bedrift til Bedrift (B2B) og Bedrift til Forbruker (B2C).

Angrerett

Angreretten gjelder all form for handel over Internett, også nettauksjoner. Forutsettelsen er at varen blir returnert i tilnærmet samme stand og mengde som da kunden mottok den. Hovedregelen er at det er 14 dagers angrefrist fra den dagen kunden har mottatt varen. Selgeren er på sin side forpliktet til å gi korrekte opplysninger om angreretten, og et angrerettsskjema. Dersom kunden ikke har mottatt dette blir klagefristen automatisk forlenget til tre måneder.
Zlatolicje vannkraftverk

Zlatolicje vannkraftverk er et vannkraftverk i elva Drava, Slovenia. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 144 MW, ble påbegynt i 1960 og stod ferdig utbygd i 1968.
Oraidium barberae

Utseende

En knøttliten (vingespenn 10-18 millimeter) blåvinge uten stjerter på bakvingene. Oversiden er brun med litt bronseaktig glans.
Undersiden er lyst gråbrun med litt mørkere brune, hvitkantede flekker som danner et uregelmessig tverrbånd. I tillegg er den en rad av halvsirkelformede, svarte flekker langs bakvingens ytterkant.

Levevis

Larvene lever trolig på planten Exomis axyroides (meldefamilien).

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Afrika. Den er kjent fra Sør-Afrika, Lesotho og Zimbabwe.
Zhelyaz Kolev

Karriere

Han deltar i langrenn under Paralympiske vinterleker 2014, med Iskren Plankov som ledsager.
Heipiplerke

Utseende og låt

Heipiplerka er knapt 15 cm lang og dermed noe mindre enn trepiplerka som ellers ligner mye. Sammenligna med denne er heipiplerka litt gråere i fargen og brystet er mindre gulaktig og finere streka. Bakkloa hos heipiplerka er mye lengre enn på trepiplerka. Beina er rødaktige og nebbet tynt og spisst.  
Lokkelåten til heipiplerka er et skarpt "ist" eller "ististist", i nærheten av reiret høres ofte et utholdende og monotont "tlitlitli". Sangen, som fuglen framfører i korte sangflukter, er høy og fin. Fuglen starter å synge før sangflukta, og stiger deretter opp fra ei tue eller en stein, og vender som regel ikke tilbake til utgangspunktet når den glir ned.
I felt skiller man  heipiplerka fra trepiplerka snarere på grunn av omgivelsene og låta enn på utseende. Heipiplerkas sangflukt er heller ikke like iøynefallende som trepiplerkas.

Utbredelse

Heipiplerka hekker i de fleste område i det nordlige Eurasia og også på østsida av Grønland. Storparten av verdenspopulasjonen er trekkfugler som overvintrer i vestlige og sørlige deler av Europa, det nordlige Afrika og sørøst i Asia. Fuglene som hekker på De britiske øyer og i kystområda vest på det europeiske fastlandet er derimot standfugler.

Forekomst i Norge og trekkforhold

Heipiplerka er en av de vanligste fugleartene i Norge, og bestanden har blitt regna til godt over 1 million par. Den trives best til fjells i område med lite vegetasjon, i vierregionen og lavregionen, på myrer i bjørkebeltet og til dels også i lavereliggende områder, og på åpne heier langs kysten. Den er vanlig over det meste av landet, men i sørøst er heipiplerka sjelden, og skyr skogen, og om sommeren også jordbrukslandskapet. 
Heipiplerkene trekker ut av landet i september-oktober, og kommer tilbake i april-mai. På trekket sørover ser en fuglene ofte i flokker i åpent landskap og ved vatn. De overvintrer rundt Middelhavet og i Vest-Europa fra Belgia og sørover.

Biotop og hekking

Heipiplerka hekker i åpent landskap. Reiret blir lagt på marka, oftest gjemt inn under ei tue, og er et lite byggverk av strå og mose fora med hår. Hunnen legger  4-6 lyst gråflekkete egg som blir ruga i 13 dager. Ungfuglene blir siden mata av begge foreldra i 12 til 14 dager. Heipiplerka er en av de vanligste vertsfuglene for gjøken sin unge.

Føde

Heipiplerkene livnærer seg i sommerhalvåret hovedsakelig på små dagaktive insekt og edderkoppdyr av alle slag, i vinterhalvåret også på små snegler og frø.
Hisøy

Navnet

Det indoeuropeiske ordet his (den avskårne), skal være opprinnelsen til øyas navn, da øya er avskåret fra land. Når en elv deler seg og går rundt en øy, kalles dette en his.

Geografi

Hisøy er 7,99 km² stor og som øy ganske spesiell ved at den har elveløp og en innsjø på innsiden, og fjorder og hav på motsatt side. Nidelvas to utløp, innsjøen Hølen, Arendals havnebasseng, Galtesund og Havsøysund, er farvann som grenser mot Hisøy. Torungene, Havsøya og Gjervoldsøy, tilhører Hisøy, og alle har bevaringsverdig bebyggelse. Høyeste naturlige punkt er 99,2 moh der vanntårnet Furukongen er plassert i nærheten.

Historie

Fra gammelt av var Hisøy en del av Øyestad, men ble eget sogn i 1847, og eget prestegjeld i 1872. Hisøy var sammen med Froland, Fjære og Øyestad del av Øyestad formannskapsdistrikt fra 1837. Fjære ble egen kommune i 1846. I 1850 ble også Froland skilt ut mens Hisøy og Øyestad fortsatt var én enhet. 1. januar 1881 ble Hisøy skilt ut som egen kommune. 1. januar 1992 ble Hisøy, Arendal, Moland, Tromøy og Øyestad slått sammen til dagens Arendal kommune.

Gruvedrift

I 1646 reiste Christian IV til Norge for å lete etter gull på Hisøy. Det ble åpnet en gruve i Vragvika, og noe gull ble funnet. Etter at kongen døde i 1647 forsvant interessen for gruven, og den ble etter hvert lagt ned.

Kystfort

I 1941 bygde den tyske okkupasjonmakten et kystfort på Hisøy.

Bebyggelse

Hisøys tettbebyggelse nær Arendal sentrum har fungert som en forstad til Arendal by. Byen Arendal lå omkring havnebassenget, fordelt på flere kommuner.  På 1700-tallet fantes det kjøpmannsgårder i Kolbjørnsvik, som formelt sett hørte til byen Arendal. Kolbjørnsvik, Sandviga, Gullsmedenga, His og Flødevigen er kjente steder på Hisøy. Tilnærmet all bebyggelse på Hisøy ligger innenfor tettstedet Arendal.
Båten Kolbjørn har i mer enn hundre år sørget for transport tvers over Arendals havnebasseng til nabokommunen Hisøy og dens kommunesenter Kolbjørnsvik.
James M. Kelly

Trivia

Kelly blir ofte kalt for "Vegas", hans kallesignal fra US Air Force