Jämtland

Historie

Fra 1200-tallet ble Jemtland verdslig underlagt den norske kronen som et såkalt skattland, men var gjennom middelalderen geistlig underlagt Uppsala erkebispedømme. Runesteinen fra Frösön og andre kilder tyder på at området ble kristnet fra svensk side. Herjedalen kom under Nidaros bispedømme.
Jämtland var fra 900-tallet en selvstendig bonderepublikk med et eget ting, Jamtamot. I Frostatingslovens utfarebolk (regler om reise mellom land) omtales markedet på Frösön i Jämtland som å ligge utenfor Norge. Magnus Lagabøters landslov nevner ikke Jämtland og jemtene, de hadde heller ikke utsendinger (nevndarmenn) til Frostatinget. På 1300-tallet begynte den kongelige lovgivningen å ta hensyn til spesielle forhold i Jämtland. I kong Sverres regjeringstid (1177-1202) var Jämtland politisk under den norske kongen. 
Etter den nordiske syvårskrig og freden i Stettin i 1570 ble landskapet lagt administrativt under Trondhjems stift. Jämtland ble okkupert av svenske styrker under Kalmarkrigen 1611-1613. Området ble okkupert av svenske styrker under Hannibalfeiden, og annektert av Sverige ved freden i Brömsebro i 1645. Jämtland ble forsøkt gjenerobret under Krabbefeiden i 1657. En styrke på 2500 trøndere under ledelse av Jørgen Bjelke rykket i september 1657 over grensen ved Meråker og ved Sul (gjennom Verdalen). Etter seks ukers kamp og beleiring av Frösö skanse ga de svenske styrkene opp. Bjelke vurderte å gå videre mot Falun for å erobre kobberverket, men returnerte til Norge for å møte svenske styrker som hadde gått inn i Båhuslen. Ved Freden i Roskilde året etter må den danske kongen oppgi både Jämtland og hele Trondheims len. Under den skånske krig ble Jämtland i 1677 besatt av norske styrker som ble møtt som befriere av jemtene. Da en militær styrke ble satt opp på svensk side trakk de norske styrkene seg etter ordre fra København tilbake uten kamp i november 1677. Ved freden i Lund i 1679 måtte Danmark-Norge levere tilbake områdene som ble besatt. 
Etter at Jämtland ble en del av Sverige begynte en politikk for assimilering der restene var «försvenskades». Mange jamter valgte å forbli norske. I perioden etter freden i Brømsebro flyttet en del familier og bosatte seg på den andre siden av grensen. Flere gårder, blant annet på Helgeland, har navn som Jamtli og Jamtjord etter de nyryddere som kom fra Jamtland. Etter overføringen til Sverige skiftet skriftspråket fra dansk til svensk. Til sammenligning med den intensive forsvenskingstiltak i Skåne, Blekinge og Halland, var det lite forsvensking i Jämtland og Herjedalen på slutten av 1600-tallet.

Språk

Jämtlands dialekter har likhetstrekk med dialektene i Trøndelag og forskerne er ikke enige om jemtsk bør regnes som norsk eller svensk. Pronomenet je kommer av gammelsvensk jak, til forskjell fra trøndske dialekter der pronomenet kommer av gammelnorsk ek (e, æ, æg). På jemtsk heter det sopp og bratt (som på norsk) til forskjell fra svensk svamp og brant. Som i trøndsk er det vanlig med apokope, noe sjeldnere øst i landskapet. Jemtske dialekter har også bevart gamle diftonger (stein, geit) som i mange trøndske dialekter samt i Vemdalen i Herjedalen. Ordforråd tilkommet etter 1645 har en god del innslag av norsk for eksempel avis (i stedet for svensk tidning) og blyant (i stedet for blyertspenna). Jemtsk har ikke palatalisering av "nn" og "ll" som er vanlig i trøndsk. Noen kilder beskriver trøndsk-jemtsk-herjedalsk som ett språkområde.