Den Private Bokseklub

Den Private Bokseklub ble stiftet 1. juni 1923. Stiftelsen fant sted kl. 20.30 i Kristiania Haandverks- og Industriforeningens sal i Rosenkrantzgaten 7 etter initiativ av Georg Brustad. Det første styre besto av disponent Peter B. Myrer (formand), arkitekt Ulf Berbom (viseformand), redaktør Finn Amundsen, Odd Goplen og Lauritz Schmidt.
Medlemmene var enten aktive (bokserne) eller passive (bokseinteresserte). Medlemskap ga rett til kjøp av en personlig billett til klubbens medlemsaftener.

Bakgrunn

Profesjonell boksing på offentlige sted hadde vært arrangert sporadisk siden 1917 da Waldemar Holberg og Johan Ekeroth bokset den første profesjonelle kampen i Oslo, men politiet i Oslo og andre steder i Norge la ned forbud mot profesjonell boksing. I 1982 ble profesjonell boksing forbudt ved lov (Lov om forbud mot profesjonell boksing) og før det var opp til den lokale politimyndighet å tillate offentlige profesjonelle boksearrangementer. Ved å gjøre arrangementet privat og kun for medlemmene av Den Private Bokseklubb slapp man problemet med å få tillatelse fra politiet. I 1932 myknet politiet opp sin holdning til profesjonell boksing og tillot arrangementer på offentlig sted.

Økonomi

Økonomisk var Den Private Bokseklubb ingen stor suksess, snarere tvert i mot. De fleste stevner gikk med underskudd og klubben måtte hele tiden leve med velvilje fra kreditorene. Etter at bokserne fikk sitt og lokalet var betalt (gjerne 20% av brutto billettsalg) ble det lille som var igjen fordelt på gamle kreditorer. Regnskapet for den 9de medlemsaften 21. november 1927 viser inntekter, utgifter og hvordan overskuddet ble disponert.

Rettssak

Flere aktører var sterkt imot virksomheten til Den Private Bokseklubb og så helst at den opphørte. En politibetjent fikk kjøpt billett til den 8. klubbaften 16. januar 1927 uten at han var medlem av klubben. Han ble riktignok tatt opp som medlem på stedet, men politiet mente dette var imot klubbens egne regler der styret måtte godkjenne medlemskapet. Politiet brukte episoden til å stille Den Private Bokseklubb ved leder Georg Brustad for retten for å ha arrangert en offentlig boksekamp uten tillatelse fra politiet. I september 1927 kommer meddomsretten frem til at arrangementene ikke var offentlige, men private og Den Private Bokseklubb ved Georg Brustad vinner første runde og blir tilkjent kr. 60 i erstatning.
Senere grep Høyesterett inn og omgjorde dommen pga. uriktig lovfortolkning. Politiet ga Georg Brustad en bot på kr. 100.
En annen aktør som mislikte Den Private Bokseklubb var Bokseforbundet. På tinget 25. mars 1928 blir det enstemmig uttalt:  "Norges Bokseforbund, samlet til ting i Oslo den 25. mars 1928, retter enstemmig en henstilling til Norges Landsforbund for Idrett om å søke den profesjonelle boksesport stoppet eller underlagt idrettsmyndighetenes kontroll."
Før dette hadde Norges Landsforbund for Idrett gjentatt politiets forsøk på å få kjøpt billett til en medlemsaften uten å være medlem, og ved en anledning hadde personen ikke blitt registrert som medlem. Episoden ble anmeldt til politiet som henla saken uten å straffeforfølge den.
Georg Brustad nektet å betale boten og dermed var det klart for en ny runde i rettsvesenet. Politiet mente Den Private Boksekubb aktiviteter var en omgåelse av loven og ville forby dens aktiviteter. Dommen kom 19. mars 1928 og igjen ble Den Private Bokseklubb frikjent. Saken ble anket til høyesterett og i juni 1928 kom den endelige avgjørelsen: Byrettens dom ble stående, Den Private Bokseklubb var frikjent og kunne fortsette sin virksomhet.

Arrangementer

Det ble totalt arrangert 18 klubbaftener fra 1923 til 1932.