google/wiki40b huggingface dataset:
Chelysida

Utseende

Små til middelsstore, oftest brunlige bladbiller, bredt ovale sett ovenfra. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de vanligvis helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Sett fra siden er de ganske høyt hvelvede. Det er noe forskjell mellom kjønnene, hannene er smalere og mer firkantede enn hunnene. Oversiden er kraftig punktert. Dekkvingenes "skuldre" er spisst framtrukket på sidene. Larvene er korte og brede med litt uttrukket bakkroppsspiss som de gjerne holder bøyd fremover over kroppen. Kroppen er kledt med korte, kraftige pigger.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Øst-Afrika (Etiopia, Somalia, Kenya, Uganda).
Derby (Derbyshire)

Historie

Byen har tilknytning til romerne, angelsakserne og vikingene. Den romerske festnigen Derventio lå antagelig ved Little Chester/Chester Green, og senere var byen en av de fem festningsbyene i Danelagen. Byen har feiret sitt 2000-årsjubileum som bosetningssted.
Navnets opprinnelse er uklar. Mange hevder at det kommer fra danenes navn Deor-a-by, «Rådyrenes landsby», mens andre mener det kommer fra det romerske navnet Derventio. Byen ble kalt Darby eller Darbye på noen av de eldste kartene over området. 
Under den engelske borgerkrigen 1642–1646 hadde parlamentsstyrkene en garnison i byen, under sir John Gell som i 1643 ble byens guvernør. Styrkene deltok i forsvaret av Nottingham, beleiringen av Lichfield, slaget ved Hopton Heath og flere andre trefninger. De forsvarte også Derby mot rojalistene. 
Under den industrielle revolusjon var Derby og Derbyshire sentrale steder. I 1717 ble den første silkemøllen drevet av vannkraft åpnet i Derby. I 1759 patenterte Jedediah Strutt en maskin som revolusjonerte strømpeproduksjonen. Det var også en rekke andre nyvinninger som så dagens lys for første gang i Derby. 
I 1745 slo Bonnie Prince Charlie leir i Derby under sitt forsøk på å kreve den engelske tronen. Han forsøk ble oppgitt ved Swarkestone Bridge, bare noen kilometer sør for Derby. 
Byen fikk status som city i 1977 i forbindelse med Eliszabeth IIs 25-årsjubileum som dronning. Frem til dette var Derby en av svært få katedralbyer i Storbritannia som ikke hadde status som city.
Derby har et areal på 78,03 km² og hadde 248 752 innbyggere i 2011.

Kultur

Byens fotballag Derby County F.C., etablert i 1884, spiller i The Championship. Klubben vant førstedivisjonstittelen, dengang den høyeste i engelsk fotball, i 1972 og 1975. Cupmester i 1946. Lagets hjemmebane er Pride Park Stadium. Tidligere hjemmebane var Baseball Ground.
En årlig utendørskonsert i Darley Park er en av de største regelmessige gratiskonserter som blir arrangert. Byen er også kjent for jazz, ettersom Derby Jazz Group er en av de mest aktive jazzorganisasjoner i Storbritannia. 
Derby Arboretum var Englands første offentlige park.
Bachelor i sosialt arbeid

Bachelor i sosialt arbeid er en treårig høyere utdannelse innenfor sosionomutdanning i Norge, som ved fullført studieløp gir kunnskap til kommunikasjon og innlevelse i andres situasjon, samt kunnskap om hjelpeapparatet og sosiale rettigheter. I tillegg lærer man hvordan man hjelper folk ut av vanskelige situasjoner og tunge perioder i livet. Man skal tilegne seg kunnskap om faktorer i samfunnet som skaper og opprettholder sosiale problemer og om ulike arbeidsmåter i sosialt arbeid på individnivå, gruppenivå og samfunnsnivå.
For å nevne noen jobbmuligheter, kan sosialtjenesten hos NAV nevnes, samt barnevern, kriminalomsorgen, skoleverket eller stillinger i helsevesenet med fokus på rusproblematikk eller i psykiatrien.
Taro

Taro (Colocasia esculenta) er en planteart i myrkonglefamilien. Rotknollen er spiselig, og planta dyrkes i mange tropiske og subtropiske områder.
Vedbukker

Utseende

En meget arts- og formrik gruppe av ganske små til meget store (fra 1,5 til over 100 mm) trebukker. De kjennes vanligvis enkelt på hodets form: pannen er loddrett og danner en rett vinkel med issen. Kjevene (mandiblene) er nedoverrettede, sjelden forstørrede. Fasettøynene er nyreformede, gjerne dypt innskåret bak antennefestet. Antennene er kraftige og ofte påfallende lange, hos hannene av tømmermann (Acanthocinus aedilis) er det omtrent fire ganger så lange som kroppen, en god del arter har kvaster av stive hår på noen eller alle antenneleddene. Hannens frambein kan også være kraftig forlengede, for eksempel hos den spektakulære, søramerikanske arten harlekinbukk (Acrocinus longimanus). Pronotum har ofte enn tann midt på sidekanten. De fleste artene er kamuflasjefarget grå- eller brunspraglete, men noen er ganske fargerike.
Larvene kan kjennes på at de mangler bein.

Levevis

De fleste av disse billene har larver som lever i død ved, men noen kan også angripe levende trær. Noen ganske få, slik som tistelbukken (Agapanthia villosoviridescens), lever i urtestengler. De voksne billene spiser gjerne blader, men er sjelden å finne på blomster. De kan lage lyd ved stridulering, vanligvis ved å gni en skive på scutellum mot pronotums bakkant.

Skadedyr

De fleste av disse trebukkene lever bare i døde trær og angriper heller ikke bygningstømmer. Men noen av artene i slekten Monochamus kan være alvorlige skadeinsekter på bartrær, kanskje særlig i områder der de ikke er innfødte. Monochamus-artene kan gjøre betydelig skade ved å spre furuvednematode til furutrærne. En annen, problematisk gruppe er den sørøst-asiatiske slekten Anoplophora, som nå er spredt til varme områder over store deler av verden.
Universitetsforlaget (1950–1999)

Universitetsforlaget var et ledende norsk akademisk forlag, som eksisterte fra 1950 til 1999.

Historie

Forlaget ble opprettet i 1950, og het til 1956 Det Akademiske Forlag. Tønnes Andenæs var grunnlegger av og leder for Universitetsforlaget fra 1950 til sin død i 1975. Fra 1984 ble Universitetsforlaget et eget aksjeselskap. Universitetsforlaget AS var et rent universitets-, høyskole- og tidsskriftforlag eiet av universiteter og høyskoler og studentsamskipnadene i Trondheim og Oslo. I 1988 kom Aschehoug og Gyldendal Norsk Forlag inn på eiersiden, med 25 % hver. Studentsamskipnaden i Trondheim var den eneste universitetsaktøren av betydning, med 1/3 av aksjene.
Omsetningen i 1997 var på 335 millioner kroner. Forlaget publiserte fagbøker innen en rekke områder, slik som pedagogikk, psykologi, realfag, juss og økonomi. Universitetsforlagets tidsskriftvirksomhet var sterk, og utviklet seg til en internasjonal virksomhet etter oppkjøpet av det svenske tidsskriftforlaget Almqvist & Wiksell International i 1991. Universitetsforlaget tok derfor i bruk det engelskspråklige navnet Scandinavian University Press. Forlaget hadde også en engelskspråklig bokportefølje som ble utgitt under dette navnet.
Gro Shetelig

Biografi

Shetelig tok eksamen i klaverpedagogikk ved Musikkonservatoriet i Oslo i 1969, deretter en bachelor i piano i 1971 ved Oberlin College i Ohio, USA. Tilbake i Oslo tok hun musikk mellomfag ved Universitetet i Oslo og i 1975 diplomeksamen i musikkteori, hovedfag hørelære, ved Norges musikkhøgskole. Tittelen på diplomoppgaven var «Hørelære integrert i klaverundervisningen». Hun har studert klaver hos blant andre Kiersten Torp Steinnes, Liv Glaser, Reimar Riefling, Freeman Koberstein, Robert Riefling og Eva Knardahl.
Som dosent i gehørtrening, har hun vært ansatt ved Norges musikkhøgskole siden 1974. Før dette hadde hun i årene 1968–1969 blant annet jobb som skuespiller/sanger ved Det Norske Teatret i Oslo i oppsetningen Spelemann på taket og som sufflør ved dukketeateret på Oslo Nye Teater. Hun var klaverpedagog ved Bærum kommunale musikkskole fra 1971 til 1973, deretter ble hun dosent ved UiT–Norges arktiske universitet og dosent emerita ved Norges musikkhøgskole.
Sheteligg har jobbet med mange sider av og på mange forskjellige nivåer av gehørfaget som pedagog, og hun har også jobbet med gehørdidaktikk. Hun har vært sentral i utviklingen av gehørfaget i høyere utdanning og vært en aktiv formidler av fagets forskjellige anvendelsesområder og nødvendighet. Hun har jobbet med nybegynnere, amatører, profesjonelle musikere og blivende pedagoger både ved Norges musikkhøgskole, Universitetet i Oslo, Operahøgskolen og Universitetet i Tromsø. Hun har også publisert en rekke fag- og lærebøker, og holder jevnlig foredrag og fagseminarer for musikkpedagoger og musikere.
Før musikerkarrieren til Shetelig ble avbrutt i 1974 på grunn av en håndskade, var hun en aktiv og mye brukt pianist, både som solist og akkompagnatør. Hun har blant annet vært solist med Harmonien i Bergen under «De unges konsert» på Konsertpaleet i Bergen i 1973 og i 1974 med Oslo Filharmoniske orkester under «Nye Talenters konsert» i Universitetets Aula i Oslo. I 1965 vant hun 1. pris ved konkurransen «Ungdommens Pianomester, eldste klasse» i Universitetets Aula. I tillegg kommer diverse virksomhet som pianist og akkompagnatør, blant annet ved konserter og radioopptak med Aspirant- og Jentekoret og Studiokoret i NRK, Ny Musikk-konserter og urfremføring verk av Magne Hegdal med Guttorm Kittelsen på fløyte. I årene 1973–1991 sang hun i det anerkjente norske kammerkoret Grex Vocalis, og har bidratt på en rekke CD-innspillingen med koret.

TV og radio

Shetelig er kjent som en av deltakerne på det norske laget i den nordiske musikk-konkurransen Kontrapunkt på NRK TV i 1990, 1992 og 1994. I tillegg var hun programleder i det ukentlige innringerprogrammet Ring inn musikken på NRK P2.
I 2000 var hun deltager i første sesong av reality-serien Muldvarpen på TVNorge.
Nicodamidae

Utseende

Små til middelsstore (opptil ca. 15 mm) edderkopper, vanligvis er forkroppen og beina røde, bakkroppen svart. Forkroppen er forholdsvis liten, beina lange og slanke, bakkroppen stor med spredte, nokså lange hår.

Levevis

Artene lever særlig i eukalyptus-skog, der de bygger små, matteformede nett nær bakken.
Disse edderkoppene, særlig hannene, beveger seg på et særegent vis ved at de svinger de lange frambeina foran seg og banker i underlaget med pedipalpene når de går. De lever av ulike slags insekter.

Utbredelse

Familien er utbredt i Australia, på Ny-Guinea og New Zealand.
Coleslaw

Historie

Coleslaw ble formentlig allerede spist av de gamle romere, men den moderne form kan tidligst være oppstått i det 18. århundre, da majonesen ble oppfunnet. Navnet coleslaw bredte seg i det 18. århundre som en delvis oversettelse fra nederlandsk koolsla – en kort utgave av «kool salade» som betyr kål-salat. Retten ble kalt «cold slaw» (kald slaw) i England frem til ca. 1860, da man gjeninnførte uttrykket cole som altså kunne bety kål (latin: colis, nederlandsk: kool).
Treinta y Tres-flagget

Treinta y Tres-flagget («Trettitreflagget»; spansk: Bandera de los Treinta y Tres Orientales, «De trettitre østliges flagg») er et av nasjonalsymbolene til Uruguay. Det ble anerkjent 26. august 1825 som offisielt symbol på ilandstigninga av den revolusjonære gruppa De trettitre østlige på Playa Agraciada 19. april 1825.
Flagget har tre vannrette striper, den øverste blå, den midterste hvit og den nederste rød. På den hvite stripa står det skrevet Libertad o Muerte, som betyr «frihet eller død». Dette er Uruguays nasjonalmotto.
Treinta y Tres-flagget flagges ved sida av nasjonalflagget og Artigsflagget på offentlige bygninger i Uruguay.
Keg

Keg (eg. «lite fat») er et ølfat (kagge) hvor det er tilsatt ekstra kullsyre, og hvor ølet drives ut av gasstrykket. På grunn av den ekstra kullsyren blir ølet noe mer brusende enn øl på cask. Øl på keg brukes mye på pub fordi det er raskere og enklere å behandle og distribuere enn øl på cask.
MicroProse

Historie

I 1982 møttes den pensjonerte piloten Bill Stealey programmereren Sid Meier via en felles venn. Meier slo Stealey flere ganger i flyspillet Red Baron, og forklarte at han forstod programmeringen av spillet og kunne lage et bedre spill på en uke. Stealey lovet å selge spillet om Meier kunne lage det. Innen to måneder kom Hellcat Ace, og Stealey skrev et fire siders notat om alt som var feil med det, i den tro at det var slutten for spillet. Innen en uke hadde Meier korrigert alle feilene. Stealey solgte 100 kopier på sitt første kundemøte, og det ble MicroProse's første produkt.
I 1987 var MicroProse ansett som et av verdens fem på topp spillselskaper, og PC og Commodore 64 var prioriterte plattformer. Selskapet startet også en avdeling i Storbritannia, og kom med spill som F-19 Stealth Fighter, Red Storm Rising og Sid Meier's Pirates!
Tidlig på 90-tallet kom Sid Meier's Railroad Tycoon og Sid Meier's Civilization fra den interne gruppen MPS Labs. Samtidig forsøkte selskapet å bevege seg utenfor spesialfeltet som var simulatorer og strategi-spill, og utviklet rollespill som Darklands, men investerte mye penger på mislykkede arkade-spill. I 1991 bad selskapet om penger fra investorene for å dekke tapet.
I desember 1993 ble MicroProse Software Inc. kjøpt av Spectrum HoloByte og ble MicroProse Inc . MicroProse UK måtte stenge, og 40 ansatte måtte gå. I 1994 forlot Bill Stealey selskapet samtidig som UFO: Enemy Unknown, første spillet i X-COM-serien, ble en uventet hit. Manglede midler gjorde at MicroProse konsentrerte seg om PC markedet.
I 1996 kuttet selskapet flertallet av de originale MicroProse ansatte, og Sid Meier, Jeff Briggs og Brian Reynolds forlot selskapet og grunnla Firaxis Games . I 1997, etter et mislykket forsøk på oppkjøp fra GT Interactive Software  ble MicroProse saksøkt av Avalon Hill og Activision for å bruke deres merkenavn Civilization. MicroProse kjøpte da Hartland Trefoil, som originalt hadde rettighetene, og saksøkte Avalon Hill og Activision for brudd på konkurranselovene. Hasbro Interactive ønsket samtidig å kjøpe både Avalon Hill og MicroProse, så det ble inngått et forlik i 1998, der Activision fikk lisens til å lage Civilization: Call to Power.
I 2001 opphørte MicroProse som selskap, og Hasbro solgte merkenavnet MicroProse til Infogrames Entertainment.

I dag

Sid Meier, som jobber hos Firaxis Games, fikk etterhvert tilbake rettighetene til spill han hadde ansvar for fra Atari. Nyere utgivelser som Sid Meier's Railroads!, Sid Meier's Civilization III ,IV  og V samt UFO: Enemy Unknown (kalt XCOM: UFO Defence i USA) er blant disse.
Fra 2010 har Cybergun Gruppen eid merkenavnet MicroProse.
Affinitet

Affinitet, fra det latinske ordet affinitas (slektskap), er betegnelsen for tiltrekningskraften mellom kjemiske emner, som gjør at disse reagerer med hverandre, det vil si at de lager kjemiske forbindelser.
Affinitet er et gammelt begrep som har vært brukt i naturvitenskapen siden 1600-tallet. I moderne sammenheng bruker man ofte begrep som indre energi, entalpi, entropi eller Gibbs frie energi i stedet.
Joseph Bologne

Liv og virke

Bolognes opphav var lenge ikke helt klarlagt, men det regnes nå som relativt sikkert at han var utenomekteskapelig sønn av den rike plantasjeeieren George de Bologne de Saint-Georges (1711–1774) og den 16-årige slaven Anne Nanon.
Som 13-åring fikk Bologne fekteopplæring ved skolen til Nicolas Texier de la Boëssière. I tillegg fikk han musikkopplæring, sannsynligvis av fiolinvirtuosen Pierre Gaviniès. Han ble raskt ganske kjent som fiolinvirtuos, og Antonio Lolli, Carl Stamitz og komponisten og orkesterlederen François-Joseph Gossec dediserte enkelte verk til Bologne.
Bolognes gode manérer og ferdigheter som musiker, fekter, skøyteløper og svømmer, førte til at han gjorde stor suksess i det parisiske selskapsliv, ikke minst blant kvinnene. I 1769 ble han førstefiolinist ved Concert des Amateurs («Amatørorkesteret») og han debuterte som komponist i 1772. Året etter overtok han ledelsen av Concert des Amateurs etter Gossec. I 1776 var han på tale som musikalsk leder av Académie Royale de musique, men utnevnelsen gikk i vasken på grunn av rasistisk motivert motstand blant staben. Hans første opera, som ble uroppført i Théâtre-Italien i 1777, fikk liten suksess, ikke minst skyldtes det Pierre Choderlos de Laclos' skuffende libretto. På grunn av pengemangel ble Concert des Amateurs oppløst i 1781, men takket være Bolognes frimurerlosje, Neuf Sœurs, var han i stand til å fortsette å lede orkesteret. De tilsammen 65-70 musikerne, dels profesjonelle fra operaen og dels gode amatører, utgjorde det største orkesteret i samtida. 
Bologne deltok i den franske revolusjonen og fikk i 1792 kommandoen over 1 000 soldater fra de franske koloniene, Légion franche de cavalerie des Américains et du Midi. Thomas Alexandre Dumas, far til forfatteren Alexandre Dumas, var løytnant i enheten. Under la Terreur ble Bologne fordømt av Comité de salut public og satt fengslet et års tid. Han fikk ingen ny kommando etter løslatelsen i oktober 1794 og ble avskjediget året etter. I 1796 reiste han og en venn til Santo Domingo på Haiti, der François-Dominique Toussaint L'Ouverture ledet et kortlevet mulatt-regime. Bakgrunnen var at både «renrasede» afrikanere og europeere forfulgte mulattene. Skuffet over utviklingen på Haiti, returnerte Bologne til Frankrike allerede året etter, og levde der tilbaketrukket og forarmet de to siste årene av sitt liv.

Musikalsk stil

Stilistisk hører Joseph Bologne Chevalier de Saint-Georges' verk til tidligklassisismen. Innflytelsen fra hans mest kjente samtidige, Mozart og Haydn, er merkbar. Han var også påvirket av  Mannheimerskolen, men hovedinspirasjonen til hans instrumentale og kompositoriske stil stammer fra lærerne og François-Joseph Gossec. Bologne influerte Beethoven.

Verk

Ved siden av sin gjerning som dirigent og fiolinist, skrev Saint-Georges 14 fiolinkonserter, to symfonier, 18 strykekvartetter eller quatuor concertant, 12 cembalo- og fiolinsonater, sanger og seks operaer. L’Amant Anonyme (1780) er den eneste av operaene hans som er bevart.
G.W.S. Barrow

Akademiske liv og virke

Som sønn av Charles Embleton Barrow og Marjorie Stuart ble han født i 1924 ved Headingley i nærheten av Leeds. Han gikk på kostskolen St Edward's School i Oxford og deretter ved Inverness Royal Academy, videregående skole, i Skottland. Han begynte sine akademiske studier på Universitetet i St Andrews før han fortsatte på Pembroke College ved Universitetet i Oxford. Ved Pembroke fullførte han sin doktoravhandling på Skotsk kongelig ekklesiastisk politikk, 1107-1214, hvilket var en indikasjon på hva som skulle bli hans hovedfokus som historiker.
Han ble foreleser i historie ved University College i London i 1950 og ble værende der fram til 1961 da han ble professor i middelalderhistorie ved Universitetet i Newcastle upon Tyne, og deretter i 1974 ble han professor i skotsk historie ved Universitetet i St Andrews. Han hadde William Fraser-professoratet i skotsk historie og paleografi ved Universitetet i Edinburgh fra 1979 til 1992.
Han begynte sitt akademiske arbeid med å studere føydalismens vesen i det anglo-normanniske Britannia, men spesialiserte seg etter hvert mer gjennomgående på skotsk føydalisme. Hans arbeide tenderte til å fokusere på den normanniske innflytelsen i høymiddelalderen i Skottland, særskilt i referanse til regjeringens institusjoner. Han levde lenge nok til å se virkeliggjørelsen av sitt hovedverk om Robert Bruce og samfunnet i kongeriket Skottland. Det var en overskuelig og autorativ analyse av Skottlands urolige statsdannelse i den skotske uavhengighetskrig som ble utkjempet mellom Skottland og England på slutten av 1200-tallet og begynnelsen av 1300-tallet. Dette verket ga Barrow et internasjonalt omdømme.

Privat liv

Barrow giftet seg i 1951 med Heather Elizabeth Lownie som han fikk en sønn og en datter med. Han var medlem av British Academy og av Royal Society of Edinburgh. Han var formann og president i Scottish History Society, president i Saltire Society, litterær direktør og visepresident i Royal Historical Society og medlem av Royal Commission on Historical Manuscripts.
Høgskulen i Sogn og Fjordane

Historikk

Høgskulen i Sogn og Fjordane ble etablert 1994. Som foreslått av Hernesutvalget i innstillingen Med viten og vilje ble dette året 98 regionale høgskoler slått sammen til 26 statlige høgskoler. I Sogn og Fjordane ble de fem høgskolene Sogndal lærarhøgskule, Sogn og Fjordane distriktshøgskule i Sogndal, Sogn og Fjordane sjukepleiarhøgskule i Førde, Sogn og Fjordane ingeniørhøgskule i Førde og Høgskuleutdanninga på Sandane samlet i Høgskulen i Sogn og Fjordane. Sentraladministrasjonen ble liggende i Sogndal. Før sammenslåingen var det diskutert om fylket skulle ha to høgskoler, én i Sogndal og én i Førde.

Sogndal lærarhøgskule

Opprettet 1972 som Sogndal lærarskole, fra 1975 Sogndal pedagogiske høgskule, fra 1980 Sogndal lærarhøgskule. Den første utdanningsinstitusjonen for høgere utdanning i Sogn og Fjordane fylke, og i mange år den minste lærerhøgskolen i landet. Tilbudd om allmennlærerutdanning i Sogndal og desentralisert i fylket, med spesiell vekt på undervisning i små, fådelte bygdeskoler. 1975 ble det opprettet førskolelærerutdanning ved den pedagogiske høgskolen.
Første årsstudium ved Sogndal lærarhøgskule var Idrett med administrasjon, opprettet 1986. Et nært samarbeid med Sogndal idrettslag og næringslivet i Sogndal skapte gode vilkår for idrettsstudiet som tiltrakk mange studenter fra hele landet. 1993 ble studiet utvidet med mellomfag med vekt på idrett, fysisk aktivitet og helse. Senere ble studiet utbygd til bachelor-studium og master-studium i idrettsvitenskap (i samarbeid med Norges idrettshøgskole).

Sogn og Fjordane sjukepleiehøgskule

Den ble etablert i Førde 1979 av Sogn og Fjordane fylkeskommune med treårig grunnutdanning i sykepleie. Den ble overført til statlig høgskole 1986. Det var desentraliserte utdanningstilbudd i Nordfjord og Sogn. Fra 1988 etårig videreutdanning i psykiatrisk sykepleie, som deltidsstudium over to år.

Sogn og Fjordane ingeniørhøgskule

Den ble etablert i Førde 1988 av Sogn og Fjordane fylkeskommune i tilknytning til Førde tekniske fagskule etter langvarig strid om lokalisering i Sogndal eller Førde. Den ble overført til statlig høgskole 1992. Der var tilbud om treårige studier i elektronikk (1988) og miljøteknologi 1991.

Høgskuleutdanninga på Sandane (HUS)

Den ble etablert i 1981 som spesialpedagogikkutdanningen på Sandane med faglig ansvar og lærerkrefter fra Statens spesiallærerhøgskole. Fra 1988 ble det gitt videreutdanning i musikkterapi i samarbeid med Østlandets Musikkonservatorium.
Krydseren

«Krydseren» var et norsk polemisk-satirisk ukeblad som utkom i årene 1849–1854 og 1879–1894.
Den første «Krydseren» var utgått av en litterær krets, hvor blant andre Hartvig Lassen, Ole Richter og den unge geologen J. T. Rørdam hørte til. Alle disse var medarbeidere i «Krydseren». Hovedredaktøren var Ditmar Mejdell. I 1855 ble «Krydseren» fortsatt som dagsavis under navnet Aftenbladet, med Mejdell som redaktør.
Den andre «Krydseren», også omtalt som Krydseren II, utkom i årene 1879–1894, før navnet ble endret til «Korsaren». (Se eget oppslag.)