google/wiki40b huggingface dataset:
Mikael Bratbost

Liv og virke

Mikael Bratbost var bondegutt fra Kvikne. Han bestemte seg for å bli soldat, og dro til Kristiania for å ta underoffiserseksamen. I 1882 ble han kommandert til Stockholm for å tjenestegjøre i kongens garde. I en opptreden i kasernen vakte han slik oppmerksomhet med sin vakre tenorstemme, at kong Oscar II tok seg av hans utdannelse og lot ham studere under Ivar Hallström og Arvid Ödmann. I  1886 debuterte han på Stora teatern som Ruodi i Wilhelm Tell, og ble engasjert for ett år. Høsten 1887 reiste han for å studere i Paris (under Delle Sedie) og Italia. Etter tilbakekomsten  var han 1891–1893 i August Lindbergs operatropp i Göteborg, før han kom til Operaen i Stockholm, hvor han var til sin død. I de siste årene var Bratbost plaget av dårlig helse, slik han måtte oppgi det faste engasjementet ved operaen og nøye seg med å spille gjesteroller.
Bratbost var gift med en svensk dame. Siden han hadde hele sin karriere i Sverige, kom han aldri til å synge i Norge, med unntak av noen gjesteopptredener, for eksempel sammen med Matilda Jungstedt i Kristiania. I sommerferiene oppholdt han seg i hjembygden Kvikne.
I løpet av sin tid ved operaen spilte han en rekke store roller, som Oberon, Tonio i Regimentets datter, David i Mestersangerne fra Nürnberg, Sylvain i Villars' dragoner, Turiddu i Cavalleria rusticana, Siegmund i Nibelungenringen, Tannhäuser, Radamès i Aïda og klovnen i Pagliacci.
Spessart

Spessart er en rekke åser nordvest i Bayern og sør i Hessen i Tyskland. Elven Main tar en lang sving rundt Spessart og renner langs tre av sidene på fjellkjeden. To store byer ligger ved foten av Spessart, Aschaffenburg og Würzburg.
Selv om Spessart er omtrent sirkelformet strekker hovedryggen seg fra sørvest til nordøst. Den fortsetter som Odenwald i sørvest og som Rhön i nordøst.
Den høyeste toppen er Geiersberg (586 m). Fjellenes hovedmasse består av trias-sandstein. Bare i de nordlige deler opptrer eldre bergarter, og det brytes jernmalm og basalt. Spessart er bevokst med tette skoger, med især eik og bøk. Den er gjennomskåret av dype daler, mest bratte i den østlige del, mot vest et mer sammenhengende høyland med avrundede topper.
Bortsett fra ved foten av fjellkjeden er området tynt befolket. To naturparker kalt Bayerische Spessart og Hessische Spessart utgjør store deler av åsene.
Roses For Sale

Roses For Sale er et musikkalbum med Lillian Askeland, utgitt i 1981. Albumet lå 3 uker på VG-lista og endte med 27.-plass som beste plassering.
Deep Within My Soul

Deep Within My Soul er et britisk musikkalbum med norske Sissel Kyrkjebø, utgitt i 1995. Albumet inneholder gamle låter med engelske tekster.
Statens inntektssystem for kommuner og fylkeskommuner

Statens inntektssystem for kommuner og fylkeskommuner er Kommunal- og moderniseringsdepartementets systematiske fordeling av såkalte frie inntekter mellom kommuner og fylkeskommuner. De frie inntektene bestod i 2014 av rundt 53 % skatteinntekter og 47 % rammetilskudd fra statsbudsjettet, noe som sammen med kompensasjon for merverdiavgift (momskompensasjon) utgjør til sammen 80 % av kommunenes og fylkeskommunenes samlede inntekter. De frie inntektene står i prinsippet til kommunenes og fylkeskommunenes frie disposisjon, men staten legger føringer gjennom lover og regelverk.
Før inntektssystemet ble innført i 1986, ble kommunene og fylkeskommunene i stor grad økonomisk detaljstyrt gjennom rundt 50 statlige driftstilskudd. Inntektssystemet har vært gjenstand for endringer flere ganger, de største i 1997 og 2005.
Formålet med inntektssystemet er å gi kommunene og fylkeskommunene like forutsetninger for å tilby likeverdige tjenester til innbyggerne. Inntektssystemet tar derfor hensyn til geografiske, demografiske og sosiale forskjeller mellom kommunene og fylkeskommunene gjennom systematisk omfordeling, kalt utgiftsutjevning og skatteutjevning. Inntektssystemet inneholder også skjønnstilskudd, distriktspolitiske tilskudd, småkommunetillegg, tilskudd til kommuner med høy befolkningsvekst samt storbytilskudd til Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger kommuner.
Kommunene og fylkeskommunene er sikret mot raske reduksjoner i sine frie inntekter gjennom en inntektsgaranti.
Eiðisvatn

Eiðisvatn er en innsjø på Eysturoy på Færøyene.
Innsjøen er Færøyenes femte største naturlige innsjø etter en opprinnelig størrelse på 0,47 km², men er blitt utbygd til 1,14 til km². Utbyggingen ble gjort av SEV i forbindelse med Eiði kraftverk som benytter innsjøen som reservoar og startet kraftproduksjon i 1987 fra Eiðisvatn.
Bteghrine

Bteghrine (arab. بتغرين, også stavet Bteghrin og Btighrin), er en kristen landsby i Metn-området i Libanonfjellene øst for Beirut i Libanon.
Håsteinsfjorden

Håsteinsfjorden er en fjord på grensen mellom kommunene Randaberg, Kvitsøy og Sola. Fjorden ligger helt ute i havgapet vest for Stavanger. Håsteinsfjorden har en lengde på omtrent 10 kilometer fra Higlane i Kvitsøy i vest til Sandeviga ved Randaberg i øst. Fra nord til sør er fjorden omtrent 8 kilometer bred fra området vest for Vistevika til øyen Alstein i nord ved innløpet til Kvitsøyfjorden.
IVAR sitt sentralrenseanlegg på Nord-Jæren ligger i Mekjarvik, og det rensede avløpsvannet går til utslippet i Håsteinsfjorden.
NM i friidrett 1898

Norgesmesterskapet i friidrett 1898 var det tredje NM i friidrett som ble arrangert, og det andre offisielle. Stevnet ble arrangert fra 13. til 15. august 1898 på den nye idrettsplassen, Skansemyren i Bergen, av arrangør Norrøna Idrettslag, der siste dag, mandagen var for maraton. Mesterskapet var kun for menn. Det stilte 20 deltakere fra Bergen, 17 fra Kristiania og en fra Tønsberg. I tillegg ble det sendt innbydelse til Sverige og Danmark, og to danske utøvere deltok og vant sine øvelser uten at de ble regnet som mestere.
Aftenposten rapporterte om «øsende regn hele tiden» under stevnet, men det var trolig kun dag 2. Det var varm og pent på åpningsdagen og til maratonøvelsen mandag.
Wadi Gharandel

Wadi Gharandel er en wadi i det vestlige Sinai i Egypt, knyttet til det gammeltestlamentlige Elim, som var det fjerde sted der  israelittene slo leir under deres utferd fra slavekåret i Egypt.
Beduinenes tradidjoner taler om 'flash floods i Wadi Gharandel, noe som kanskje kunne minne om skildringen av vannet som vender tilbake til Rødehavet, den hendelse som skildres i Annen Mosebok straks israellittene hadde krysset gjennom det tørrskodd. Edward Henry Palmer, som var sekretær for  Palestine Exploration Fund og som deltok i organisasjonens geografiske undersøkelser (Sinai Survey i 1869, traff beduiner som beskrevde slike oversvømmelser.
Max Seiffert

Liv

Seiffert var sønn av en lærer. Han studerte hos i Berlin hos Philipp Spitta og tok doktorgraden på en avhandling om Jan Pieterszoon Sweelinck og hans tyske elever (Jan Pieterszoon Sweelinck und seine direkten deutschen Schüler, Berlin, 1891). Fra 1909 underviste han ved musikkhøyskolen i Berlin og Akademie für Kirchen- und Schulmusik. 
Etter Machtergreifung var han medlem av NSDAP.

Verk

Som ekspert på musikk fra 1600- og 1700-tallet, redigerte han utgaver av flere tidlige komponisters verk, blant annet Sweelincks i 12 bind og en mengde av Händels.
Seiffert var ekspert på musikk fra 1600- og 1700-tallet, og hans betydning for musikkvitenskapene ligger framfor alt i den mangesidige virksomheten som redaktør. Blant annet redigerte han verk av Johann Sebastian Bach, Dietrich Buxtehude, Johann Krieger, Johann Philipp Krieger, Liebhold, Leopold Mozart, Johann Pachelbel, Jan Pieterszoon Sweelinck, Georg Philipp Telemann, Franz Tunder, Samuel Scheidt, Johann Gottfried Walther, Matthias Weckmann og Friedrich Wilhelm Zachow.
Sirkelpust

Sirkelpust er en blåseteknikk som går ut på å presse ut luft fra munnhulen samtidig som man puster inn gjennom nesen, slik at man kan opprettholde en uavbrutt luftstrøm ut av munnen, med andre ord å benytte munnhulen med utblåste kinn som «sekk», slik som i en sekkepipe. Denne teknikken er særlig vanlig å bruke når man spiller didgeridoo og zurna, men kan også benyttes på andre blåseinstrumenter.
Vanskeligheten ligger i ukontrollerte lufttrykksendringer ved overgang mellom luft fra munnhulen og luft fra lungene. Dette øver man å unngå ved blåse med et tynt sugerør til overflaten i et glass vann og prøver å få synkehullet på vannoverflaten like dypt hele tiden. Bruk av kinnene og øvre halsområdet som støttdempere ved overgangen er nøkkelen til suksess.
Johann Melchior Molter

Liv

Johann Melchior Molter var sønn av lærer og kantor Valentin Molter, og fikk av ham den første musikkundervisningen. Han gikk på gymnaset i Eisenach, der han ble kjent med stedets hofforkester og dets repertoar. Fra 1717 var han fiolinist hos markgreve Karl III Wilhelm av Baden-Durlach i Karlsruhe, og giftet seg her med Maria Salome Rollwagen, som han fikk åtte barn med. 
Markgreven sendte Molter på en toårig studiereise til Italia. Det gav ham mulighet til å bli kjent til den nyeste musikken til Antonio Vivaldi, Tomaso Albinoni, Giuseppe Tartini og Alessandro Scarlatti, kanskje kom han også i personlig kontakt med komponistene. Den italienske barokkstilen påvirket Molter varig. I 1722 ble han Johann Philipp Käfers etterfølger som kapellmester ved markgrevens badiske hoffkapell, en stilling han hadde til markgreven i 1733 oppløste orkesteret.
I 1734 ble Molter Johann Adam Birkenstocks etterfølger som kapellmester ved hertughoffet i Sachsen-Eisenach. På denne tiden skrev han flere verdslige og kirkelige vokalkomposisjoner, hvorav de fleste er tapt. Takket være hertugen kunne Molter i 1737 legge ut på en ny italiareise, og han gjorde seg da kjent med nyvinningene i musikklivet i Venezia, Bologna, Ancona, Roma, Napoli og Milano. Tilbake i Karlsruhe i 1742 fikk han tilbake sin tidligere stilling som kapellmester, men måtte betale en kompensasjon på 500 gulden. Molter ble i denne stillingen til sin død.

Musikk

Klaus Häfner ga i 1996 ut en omfattende fortegnelse over 600 av Molters verk (MWV) med informasjon om hvert enkelt.  Molters klarinettkonserter er av de tidligste av sin type, og blir en del spilt i moderne tid, ellers er Molters verk stort sett falt i glemsel. Komposisjonene fra den tidlige perioden i Karlsruhe er påvirket av italiensk musikk, men har også innslag av franske elementer. Etter at han kom til Eisenach gjør innflytelse fra Midt-tyske komposisjoner seg gjeldende, som Georg Philipp Telemann og Johann Bernhard Bach den eldre. Etter den andre reisen til Italia blir han i større grad influert av den napolitanske skole.
Masterpieces of the Beatles

Masterpieces of the Beatles er et musikkalbum med Roar Engelberg, utgitt i 1991. Albumet inneholder 13 The Beatles-låter i Panfløyte-versjon.
Leiopleura

Utseende

Små (2-3 millimeter), bredt ovale til nærmest sekskantede, svarte, mer eller mindre metallisk skinnende praktbiller. Kroppen er gjerne delvis kledt med metalliske skjell.

Levevis

Disse bittesmå praktbillene minerer i blader, og skilelr seg dermed fra de fleste andre praktbiller som er knyttet til ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika. I Nord-Amerika forekommer arten Leiopleura otero i Florida.
Norske Reklamefotografer

Norske Reklamefotografer (NRF) er en landsdekkende ideell forening med rundt 100 medlemmer. Foreningen er en faglig og sosial møteplass for fotografer som primært arbeider innenfor reklamefoto.
I sitt politiske arbeid fokuserer organisasjonen på opphavsrett og fotografutdanning.
Organisasjonen har fra 1994 arrangert den faglige konkurransen Gullsnitt.
Mittelsbüren kraftverk

Mittelsbüren kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Bremen i det østre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 350 MW, fordelt på 2 blokker med dampturbiner fra Siemens. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje. Operatør er energiselskapet SWB AG. Anlegget stod ferdig i 1973.
Det har vært planlagt en 900 MW-enhet med kullfyring på stedet, men dette er foreløpig ikke realisert.
OpenShot

Støttede kodeker og videoformater

OpenShot har støtte for ofte brukte kodeker som støttes av FFmpeg slik som WebM (VP9), AVCHD (libx264), HEVC (libx265) og lydkodeker slik som MP3 (libmp3lame) og aac (libfaac). Programmet kan rendre Blue-ray og DVD video, samt Full HD videoer for opplasting til videonettsteder.
Vogt-oppgjøret

Vogt-oppgjøret er en betegnelse som brukes på splittelsene i Norges Kommunistiske Parti på midten av 1960-årene som kulminerte med at et mindretall i partiledelsen, ledet av Hans I. Kleven og Jørgen Vogt la ned vervene sine og opprettet Marxistisk Forum. I motsetning til Furubotn-oppgjøret i 1949 og opprettelsen av Marxist-Leninistisk Front i 1970 førte ikke Vogt-oppgjøret til noen eksklusjoner fra partiet. Flere av de mest markante representantene for opposisjonen markerte seg siden sterkt i NKP, ikke minst Kleven, som var partiformann mellom 1983 og 1987.
Vogt/Kleven-fløyen blir i denne sammenhengen som regel sett på som en høyreopposisjon. Særlig viktig var forholdet til Arbeiderpartiet, der opposisjonen blant annet gikk inn for å trekke valglister til fordel for Arbeiderpartiet. Representanter for opposisjonen hadde også gått inn for å legge motstanden mot NATO og motstanden mot fagforeningenes kollektive medlemskap i Arbeiderpartiet på is. Forholdet til Sosialistisk Folkeparti var også av en viss betydning. Selv om begge fløyer mislikte den nye partidannelsen på venstre fløy var kritikken fra opposisjonen i større grad knyttet opp til behovet for et arbeiderflertall på Stortinget, der NKP var falt ut i 1961.
Et annet moment var forholdet til Sovjetunionen. Da konfliktene mellom Sovjetunionen og Kina tiltok, forsøkte NKP, selv om partiet støttet opp under de sovjetiske synspunktene, å spille en brobyggerrolle. Opposisjonen mente at partiet måtte ta mer utvetydig stilling for Sovjetunionen og gå ut mot den kinesiske politikken. Opposisjonen kritiserte også flertallet i partiledelsen for ikke å delta på flere internasjonale konferanser. Flertallet, på sin side, argumenterte for at NKP måtte løsrive seg mer fra Sovjetunionens grep og utarbeide en norsk strategi for sosialisme.
Den utløsende hendelsen bak splittelsen var da opposisjonen foreslo å bytte ut de fleste av flertallets sekretariatsmedlemmer med representanter for opposisjonen. Dette ble nedstemt. De som nedla vervene ble i 1968 erstattet med nye medlemmer. Norges Kommunistiske Ungdomsforbund ble hardere rammet. Organisasjonen var allerede sterkt svekket. Da ledelsen, som i all hovedsak støttet opposisjonen, mer eller mindre oppga aktiviteten, valgte partiledelsen å ta initiativ til Kommunistisk Ungdom, som noen år senere på ny tok navnet NKU.
Norsborg tunnelbanestasjon

Norsborg tunnelbanestasjon ligger i kommunedelen Norsborg i Botkyrka kommune. Den er endestasjon på Stockholms tunnelbanes røde linje og ligger etter stasjonen Hallunda. Stasjonen ble innviet 12. januar 1975 som den 78. stasjonen. 
Stasjonen består av en utendørs plattform med inngang fra Skarpbrunnavägen 85. Norsborg er den vestligste stasjonen i hele tunnelbanenettet.
Michigan Terminal System

Michigan Terminal System (MTS) var et av de første tidsdelte operativsystemer. Det ble utviklet ved University of Michigan i 1967 for bruk på IBM System/360-67, S/370 og kompatible stormaskiner. Operativsystemet ble brukt og utviklet av et konsortium bestående av åtte universiteter i USA, Canada og Storbritannia over en periode på 33 år (fra 1967 til 1999).
Synagogen i Curaçao

Den jødiske synagogen i Curaçao (Mikvé Israel-Emanuel Synagoge (hebraisk: בית הכנסת מקווה ישראל-עמנואל‎ The Hope of Israel-Emanuel Synagogue), i Willemstad, er den eldste synagogen i Amerika som fremdeles er i bruk. Det er allment kjent som Snoa; det er en kortform av esnoga, et gammel portugisisk og ladino ord for synagoge.
Samfunnet Mikvé Israel stammer fra 1650-åra, og oppsto da spanske og portugisiske jøder fra Nederland og Brasil kom til øya. På 1800-tallet brøt det reformjødiske samfunnet Emanu-El ut; de to ble slått sammen til det nåværende samfunnet i 1964. Samfunnet er nå tilknyttet reformert jødedom.
Den første synagogebygningen ble kjøpt i 1674; den nåværende bygningen er fra 1732. Det jødiske museet, som ligger i tilknytning til synagogen, inneholder kopier av gravsteiner fra Beit Chaim Bleinheim i Curaçao, den eldste jødiske kirkegården som fortsatt er i bruk i Amerika.
Den andre nederlandske øya i Karibia med jødisk historie er Sint Eustatius, hvor ruinene av Honen Dalim-synagogen fra 1739 står. En enda eldre synagoge fantes på Jodensavanne i Surinam, bygget mellom 1665 og 1671.
Totenvika

Totenvika (lokalt bare Vika) er et bygdelag lengst sør i Østre Toten kommune. Bygdelaget strekker seg øst-sørøstover fra tettstedet Skreia mot fylkesgrensa med Akershus, mellom stranda langs Mjøsa og Totenåsen. Fylkesvei 33 går gjennom Totenvika. Her er det skole og kirke, men få sørvisinstitusjoner. Den siste dagligvareforretningen (Birger Stuve) ble nedlagt ca. 2003. I 1981 bodde det 1218 personer her.
Det er flere store gårdsbruk med variert produksjon. Siden jordene ligger lavt (Mjøsa er på ca. 123 moh.) tas våronna et par uker før de høyere delene av kommunen. 
Befolkningen bor i hovedsak spredt, men på 1980-tallet ble det bygd ut ett større boligfelt (Helgestadfeltet). Seinere har det blitt oppført noen nye hus på tomter fra garden Sulustad, men noen større folketallsvekst har uteblitt. På slutten av 1990-tallet trodde politikere og administrasjon i Østre Toten kommune at Totenvika skulle bli Østre Totens nye vekstområde, på grunn av den relative nærheten til Gardermoen. Flyplassen ligger ca. 1 times kjøring fra Totenvika. 
Ved Panengen er det brygge og stoppested for Skibladner.
Lengst sørøst i Totenvika ligger Fjellhaug med prøveskytefelt utover Mjøsa for Nammo / tidl. Raufoss Ammunisjonsfabrikk. En sektor ut i Mjøsa er fareområde for flytrafikken.
En person fra Totenvika kalles en vikværing.
Olav Eriksen

Utdannelse

Olav Eriksen begynte å studere musikk i København. Komponisten og sangeren Arne Dørumsgaard fattet interesse for ham, og introduserte ham for bl.a. Kirsten Flagstad som han prøvesang for. Hun oppmuntret ham til å gå videre med sangen. En velstående person bisto med midler så han kunne fortsette studiene i København i to nye sesonger. I Stockholm studerte han med Andrejeva von Skilondz som bl.a. var lærer for Eva Prytz og Elisabeth Söderström. I 1954 studerte han i Roma ved Conservatorio di Sancta Cecilia, verdens eldste musikkonservatorium. Der var han elev av Madame Maraliano Mori .

Karriere

Olav Eriksen debuterte i Roma i 1955 – som Nardo i operaen La finta Giardiniera av Wolfgang Amadeus Mozart. Mot slutten av femtitallet ble han engasjert til operaene i Regensburg , Mainz , og Wiesbaden. Dirigenten Herbert von Karajan tok ham til Wiener Staatsoper i 1961. Her sang han Sprecher i Tryllefløyten og Valentin i Faust av Charles Gounod.
I Tyskland sang han, foruten de nevnte roller, Amfortas i Parsifal av Wagner, Marcello i La bohème av Giacomo Puccini, Rigoletto av Verdi og ikke minst Creon i Oedipus Rex av Igor Stravinskij. Etter hvert spesialiserte han seg på romanser og kirkemusikk. Han medvirket ved en rekke festspill, blant annet i Amsterdam, Aten, Antiqua-festivalen i Guatemala (1971) og Seattle i USA. Olav Eriksen medvirket ved konserter med Seattle Symfoniorkester, og gjestet byens opera i rollen som Grev Almaviva i Figaros bryllup, (Le nozze di Figaro) av Mozart.
Sin Norgesdebut hadde Olav Eriksen som Escamillo i Carmen av Georges Bizet på Den Norske Opera i 1961. Senere sang han rollene som Valentin i Faust, Guglielmo og Don Alfonso i Così fan tutte av Mozart. Han framstilte etter hvert også Wolfram i Tannhäuser av Richard Wagner, Figaro i Barbereren i Sevilla av Gioacchino Rossini, og Germont i La traviata av Giuseppe Verdi .
I lang tid var han den mest benyttede sangeren ved Festspillene i Bergen. I 1977, da han fylte 50 år, kunne han se tilbake på 20 år med konserter i regi av Festspillene, både på Troldhaugen, i Troldsalen og i Konsertpaleet, forløperen for Grieghallen.
I regi av Rikskonsertene turnerte han land og strand i Norge. Han hadde og opptredener i NRK, radio og TV, og sang inn flere LP-plater.

Pedagog

Olav Eriksen var en ettertraktet pedagog. I 1973, da han flyttet hjem til Norge etter å ha vært bosatt i utlandet i 25 år, fikk han et lektorat på Veitvet Musikkonservatorium (senere Østlandets Musikkonservatorium) og, fra samme år, en amanuensis- stilling ved Norges musikkhøgskole.

Priser og utmerkelser

I 1962 fikk Olav Eriksen en førstepris ved sangkonkurransen i Brussel der han var bosatt fra 1963 til 1971. I 1974 mottok han Griegprisen for sin innsats for Griegs musikk. I september 1982, ved åpningen av en Edvard Grieg – konsert i regi av "Scandinavia Today", ble Olav Eriksen, sammen med pianisten Audun Kayser, utnevnt til æresborger av staten Washington. Han var og Ridder 1.klasse av St. Olavs Orden
Joseph von Eybler

Bakgrunn

Joseph Eybler fikk den første musikkundervisningen av faren. I en alder av seks år fikk han en plass ved den velrenommerte gutteskolen i St. Stephan i Wien, den samme skolen som brødrene Joseph og Michael Haydn hadde fått korsangopplæring i. Fra 1777 til 1779 fikk Eybler undervisning av Johann Georg Albrechtsberger, senere også av Joseph Haydn.

Musiker

Av finansielle grunner måtte han oppgi et studium i rettsvitenskap og forsøkte å klare seg som musikklærer og musiker. Han spilte orgel, valthorn, bratsj, strykeinstrumentet baryton og komponerte. Eyblers strykekvintetter ble veivisende.
Han hadde en rekke velgjørere, blant annet attesterte Joseph Haydn på Eyblers store talent, og keiserinne Maria Theresia skaffet ham en stilling som musikklærer ved hoffet. Gjennom Joseph Haydn møtte Eybler Wolfgang Amadeus Mozart, som gav ham leksjoner og tiltrodde ham innstuderingen av operaen Così fan tutte, og Eybler dirigerte også noen forestillinger. 
Han sto etterhvert på meget vennskapelig fot med Mozart. Enken etter Mozart forsøkte først å få Eybler til å fullføre Rekviem (KV 626). Eybler forsøkte, men kunne ikke fullføre oppdraget, muligens av respekt for sin venns musikk. Den oppgaven overtok deretter Franz Xaver Süßmayr. Eybler ble kordirektør hos karmelittene i 1792 og deretter (1794 til 1824) i Wiens Schottenkloster.
I 1804 ble Eybler utnevnt til visekapellmester ved hoffet i Wien. Da Antonio Salieri gikk av med pensjon i 1824, overtok Eybler posten som hoffkapellmester. 23. februar 1833 fikk Eybler slag midt under oppføringen av Mozarts Rekviem og ble lam for resten av livet. 
På grunn av sitt lange og fortjenestefulle arbeid som leder av hoffkapellet i Wien, ble han adlet i 1835.
Grunnkretser i Sørreisa kommune

Grunnkretser i Sørreisa kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Sørreisa kommune, Troms, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.