google/wiki40b huggingface dataset:
Lomboksundet

Lomboksundet er eit sund mellom de indonesiske øyene Bali og Lombok, og er en havsled mellom Indiahavet og Balisjøen (som er i  Javahavet som en østlig utløper av det).

Beskrivelse

I sundet ligger øya Nusa Penida inn mot siden nærmest Bali, og de mindre Giliøyene nærmere Lombok.
Sundet er på det smaleste 18 kilometer bredt, og omkring 60 kilometer langt. Det smaleste punkt er ved den sørlige åpning mellom Lombok og Nusa Penida. Mot nord er stredet omkring 40 km bredt. 
De nordlige og sentrale områder har dybder opp til 1400 meter. Mot sør deler Nusa Penida stredet i to. Vest for øya (denne del heter Badungstredet og er da ikke del av det som kalles Lombokstredet) er dybden under 100 meter, mens den øst for øya er omkring 250 meter. Lomboksundet er slik forstått gjennomgående dypde på minst 250 meter.
Dybden gjør at den blir benyttet som alternativ farled av skip som er for dyptgående for Malakkasundet på vei mellom Indiahavet og Stillehavet, skip som har overstiger det som kalles «Malaccamax». Sundet er også en hovedpassasje for den indonesiske gjennomstrømmen som utveksler vann mellom Indiahavet og Stillehavet (Filippinerhavet, i mindre grad Sørkinahavet).
Sundet utgjør en del av en skarp biogeografisk grenselinje mellom faunaen i Sørøst-Asia og den australske region, en skillelinje som blir kalt Wallacelinjen, etter Alfred Russel Wallace som først beskrev den. Biologer mener at det er Lombokstredets store dybde som har holdt dyregruppene på hver side isolerte fra hverandre. Da havnivåene sank under de pleistocene istider, ble Bali, Java og Sumatra forbundet med hverandre og med det asiatiske fastland, så de kunne dele den asiatiske fauna. Men Lombokstredet isolerte Lombok og de øvrige små Sundaøyer mot øst fra det asiatiske fastland, og de ble i stedet kolonisert av den australske fauna.
Det finnes indikasjoner på at Homo erectus allerede før for 800.000 år siden hat krysset sundet på flåter.
Norgesmesterskapet i kokkekunst

Norgesmesterskapet i kokkekunst (etablert 1990) arrangeres årlig i september ved Den norske matfestivalen i Ålesund, bortsett fra i 2008.  Arrangør er Norges Kokkemesteres Landsforening (NKL) med regionale aktører som initiativtakeren Kokkenes Mesterlaug i Møre og Romsdal.  I 1995 fikk kandidaten vite råvarene kvelden før konkurransen. Med sin medbrakte assistent måtte kandidaten levere en meny til dommerne rett før konkurransen, hvorpå de så hadde fem timer på å lage seks porsjoner (forrett, hovedrett, dessert). I bedømmelsen telte smaken 40 %.

André Enghs gullnål

En annen nål er Ecuyer Tranchant, André Enghs Gullnål. Den ble innstiftet av Kjøkkensjefenes Pensjons-stiftelse A/L i anledning av hans 75-årsdag den 20. oktober 1966, «som en heder for hans banebrytende arbeid for kokkefaget i Norge ... gullnålen som er Norges Kokkemesteres Landsforenings høyeste utmerkelse, kan tildeles personer fra inn- eller utland, som gjennom sitt virke og innsats har arbeidet for kokkefagets fremme, det være seg faglig, litterært eller administrati.«
Pocahontas

Livet til Pocahontas

Det blir sagt at Pocahontas hindret sin far i å henrette kolonisten John Smith i 1607. Historien kan ikke verifiseres. Pocahontas var bare tretten år gammel på den tiden og kunne ikke ha kjent Smith lenge, siden han ankom fra England samme år. Smith snakket ikke Powhatan-språket på den tiden og kan ha misforstått hva som faktisk skjedde. Smiths gjenfortelling var lenge regnet for å være fabrikkert, et av hovedproblemene var at han aldri nevnte denne antatte hendelsen i noen av de tørre enetalene om kolonien han publiserte, før rundt 20 år etter at det skal ha skjedd. 
Selv om noen forskere i den senere tid antar at der er liten grunn til å tvile på Smiths fortelling, så er korrektheten i flere svært romantiserte, populære versjoner tvilsomme. Uansett hva som skjedde, så hadde et vennlig forhold til Smith og resten av kolonien i Jamestown, Virginia blitt opprettet og Pocahontas kom ofte til bosetningen og lekte med barna der. I harde tider hjalp også Pocahontas til med å redde Jamestown-kolonien fra ødeleggelse ved å forsyne den med mat.
I 1612 ble Pocahontas tatt til fange og holdt som gissel av kolonistene i håp om at de kunne bytte henne mot noen av sine egne folk som ble holdt i fangenskap av stammen til Pocahontas. I løpet av denne tiden lærte hun engelsk og ble døpt av Alexander Whitaker. Etter at hun ble døpt, giftet hun seg med John Rolfe, som hadde etablert dyrkingen av tobakk i Virginia, den 5. april 1614 og hun fikk også et kristent navn; Rebecca Rolfe. Både gisseltakingen såvel som ekteskapet var mislykket i å vinne tilbake fangene, men det skapte et fredsklima mellom bosetningen i Jamestown og Powhatans stamme i flere år.
Virginia-koloniens sponsorer fant det vanskelig å lokke nye kolonister til Jamestown og å finne investorer for slike foretak og brukte så Pocahontas som et markedsføringsknep for å overbevise folk hjemme i Europa at den nye verdenen var mulig å temme og sikker. 
I 1616 ble hun ført til England der hun levde i Brentford mellom 1616 og 1617, for å møte kong Jakob I og hans hoff. Der ble hun presentert som en «indiansk prinsesse», noe som skapte sensasjon i England og hun ble Amerikas første internasjonale kjendis. Planen om å vinne mer støtte for Virginia-kolonien og å sikre kongelig støtte var en stor suksess. Rolfe var ivrig etter å reise tilbake til Virginia, men Pocahontas ble syk og døde av kopper, lungebetennelse eller tuberkulose (beretningene varierer) og ligger gravlagt i menighetskirkens kapell i Gravesend. Hennes eneste barn var Thomas Rolfe som hun har etterkommere gjennom.
Sangzhi

Sangzhi (kinesisk: 桑植县; pinyin: Sāngzhí Xiàn) er et fylke i byprefekturet Zhangjiajie nordvest i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Befolkningen var på 425 441 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Barndomshjemmet til den kommunistiske hærføreren og politikeren He Long (1896-1969, He Long guju, 贺龙故居) ble i 2006 oppført på listen over Kinas kulturminnesmerker.

Administrative enheter

Storkommunene Liyuan 澧源镇, Ruitapu 瑞塔铺镇, Guandiping 官地坪镇, Liangshuikou 凉水口镇, Longtaping 龙潭坪镇, Wudaoshui 五道水镇, Chenjiahe 陈家河镇, Liaojiacun 廖家村镇, 
Lifuta 利福塔镇.
Kommunene Kongkeshu 空壳树乡, Mihu 汨湖乡, Zhuyeping 竹叶坪乡, Zoumaping for baifolket 走马坪白族乡, Renchaoxi 人潮溪乡, Xilian 西莲乡, Baishi 白石乡, Liujiaping for baifolket 刘家坪白族乡, Furongjiao for baifolket 芙蓉桥白族乡, Maidiping for baifolket 麦地坪白族乡, Mahekou for baifolket 马合口白族乡, Changtangping 长潭坪乡, Linxihe for baifolket 淋溪河白族乡, Hongjiaguan for baifolket 洪家关白族乡, Qiaoziwan 桥自湾乡, Guluoshan 谷罗山乡, Shataping 沙塔坪乡, Kuzhuping 苦竹坪乡, Sifangxi 四方溪乡, Bamaoxi 芭茅溪乡, Xishaping 细沙坪乡, Badagong 八大公山乡, Jianjiapo 蹇家坡乡, Yanwukou 岩屋口乡, Hekou 河口乡, Shanghexi 上河溪乡,  Lianghekou 两河口乡, Daguquan 打鼓泉乡, Shanghejie 上洞街乡.
Constant Nieuwenhuys

Liv og kunstnerisk produksjon

Etter studier ved en kunsthåndverkskole og ved Riksakademiet for billedkunst i Amsterdam, bodde Constant fra 1946 i Paris og London. I Paris traff han Asger Jorn, som sammen med Christian Dotremont, Karel Appel, Corneille og andre dannet COBRA i 1948. Fra 1957 til 1959 var han medlem av  den situasjonistiske internasjonale. Under innflytelse derfra begynte han å interessere seg for arkitektur og utviklet i årene 1959 til 1969 det utopiske byprosjekt New Babylon.
I 1959 deltok Constant i documenta II utstillingen i Kassel, og den følgende documenta III i 1964.
132 Luftving

Bakgrunn

Betegnelsen 132 luftving har røtter tilbake til andre verdenskrig. 19. juni 1942 kom 332 (Norwegian) Squadron til North Weald, der 331 (Norwegian) Squadron allerede hadde vært stasjonert noen uker. De to norske skvadronene ble slått sammen med 121 (Eagle) Squadron og 222 Squadron i North Weald Wing. 
I forbindelse med de alliertes invasjonsforberedelser, ble luftvingen 1. november 1943 omorganisert og omdøpt 132 (Norwegian) Airfield. Wingen var fra da av del av RAFs 84 Group, 2. Tactical Air Force (2TAF). I luftvingen inngikk også 66 Squadron. RAF gikk i mai 1944 vekk fra betegnelsen Airfield som betegnelse på luftvinger, og 132 fikk derved betegnelsen 132 (Norwegian) Wing. Samtidig ble den tilført ytterligere skvadroner, 127 Squadron og nederlandske 322 (NE) Squadron.

Oppløsning og gjenopprettelse

Vingen ble oppløst på Kjevik 25. november 1945. I alt hadde 537 mann tjenestegjort ved vingen i løpet av krigen. 
Først i 2002 gjenoppsto begrepet luftving i Luftforsvaret, da i forbindelse med en omorganisering av våpengrenen.
Potettrykk

Potettrykk er en enkel trykketeknikk og formingsaktivitet for oftest små barn. For å trykke, deler man en potet i to, skjærer ut en enkel figur i snittflaten og påfører flaten maling eller trykksverte. Dermed kan man bruke den halve poteten som et stempel og dekorere papirer eller tekstiler med mønstre og figurer.
Potettrykk er enkelt og billig å lage, men den utskårne poteten blir fort slitt. Trykkresultatet blir vanligvis grovere og mer unøyaktig enn når en bruker trykkplater og stempler av sterkere og fastere materialer.
Potettrykk tilsvarer blokktrykk, tresnitt, linoleumssnitt og andre grafiske høytrykksteknikker.
Norske «Potettrykkets gruppe» er den første gruppen på Facebook eksklusivt viet temaet potettrykk.
Fangedrakt

Fangedrakt, eller fangeuniform, er en standardisert drakt eller uniform som fanger bærer i fengsler, fangeleire og tilsvarende. Slike drakter er ofte praktiske arbeidsklær i enkelt snitt. De er i blant merket med avstikkende farger eller mønstre, eller med tekst, for å signalisere til omgivelsene slik at det blir lettere å identifisere fangene og oppdage de som rømmer. Fangedrakter brukes også for at det skal bli lettere å kroppsvisitere de innsatte. Bruk av uniformer kan dessuten påvirke egen og andres opplevelse av en person rolle, for eksempel som underdanig fange i et upersonlig, ikke-sivilt fellesskap av andre. 
Fanger og slaver kunne tidligere også merkes med brennemerking, tatoveringer og amputasjoner som varig, synlig skamstraff.
Indirekte valg

Eksempler på indirekte valg

USAs president velges av valgmenn i et indirekte valg. Presidentvalget i Tyskland er indirekte. Valget av medlemmer til Europarådets parlamentarikerforsamling, OSSE og NATO gjøres av parlamentsmedlemmene og er indirekte. Flere land, blant annet Storbritannia, gjør lederen av parlamentets største parti til statsminister, og kan dermed sies å være et indirekte valg.

Bruk i Norge

Valget av utsendinger til Eidsvoll i 1814 ble gjort via indirekte valg, og to valgmenn ble valgt fra hver menighet som sammen med andre valgmenn fra hele amtet skulle velge tre representanter til den grunnlovgivende forsamlingen på Eidsvoll. Fra 1815 til valget i 1906 forble valgene indirekte.
Kirkevalg, og da valget av bispedømmeråd, gjøres i enkelte bispedømmer i to omganger, først en med direktevalg av kandidater, og en indirekte omgang der menighetsrådene velger kandidater blant de som ikke kom inn i den direkte omgangen.
Sett fra velgerens side kan en hevde at formannskap eller byråd, som velges av representantene i kommunestyret, velges indirekte av folket.
Geir Toskedal

Utdanning og tidlig arbeid

Toskedal er utdannet allmennlærer med vekt på samfunnsfag, musikk og pedagogikk fra Stord lærarhøgskule, og har en variert yrkesbakgrunn før han ble politiker. Han startet sin yrkeskarriere med mindre arbeidsoppdrag ved Eidsknappen Sildoljefabrikk, Haugesunds Avis, Anker Akkumulator, Karmøy Bilservice og Karmøy kommune. Senere jobbet han deltid som salgssjåfør ved siden av fulltidsjobb som lærer i Karmøy kommune. Interessen for undervisning fortsatte med jobber som lærer og rektor på musikkskoler, folkehøyskoler og kulturskole. Ved siden av fortsatte han karrieren som yrkessjåfør, da særlig som bussjåfør og guide. I en periode på 80-tallet jobbet han også med nærradio og etablering av disse.

Politisk arbeid

Toskedal har siden 1991 representert KrF i kommunestyret i Karmøy i seks valgperioder. Fra 2007 har han også vært fylkestingsrepesentant for partiet i Rogaland.
Han representerte Kristelig Folkeparti i Rogaland på Stortinget i valgperioden 2013–17. Han var medlem av kommunal- og forvaltningskomiteen. Fra 22. januar 2019 er han fast møtende vara for landbruks- og matministerOlaug Bollestad. Han er nå medlem av Stortingets arbeid- og sosialkomité.
Myrmenn

Myrmenn var et uttrykk som ble brukt om norske borgere som på 1880-tallet skaffet seg stemmerett ved å kjøpe verdiløs jord, gjerne myr. Praksisen har sin årsak i at Grunnloven fram til 1884 kun ga stemmerett til eiere av matrikulert jord.
Det var Venstre som tok opp Marcus Thranes gamle ide om å kjøpe myrlapper til eiendomsløse. I lovverket fantes ingen krav hvor store disse myrlappene skulle være. Arbeidersamfunnslederen Andreas Hølaas fra Kristiania var en av dem som ledet arbeidet med å registrere myrmenn. Christian Holtermann Knudsen, en av pionerne i arbeiderbevegelsen , organiserte for samme sak egne stemmerettstog 17. mai. Denne gangen greide ikke jurister å hindre slike oppkjøp og valget ble en stor seier for Venstre i 1882. Eiendomsløse grupper som fikk stemmerett omfattet husmenn, tjenestefolk, lærere, handverkere, kunstnere og jurister.
I 1884 ble stemmerettsreglene endra, slik at borgere med årlig inntekt over 800 kroner i byene og 500 kroner på landet fikk stemmerett. Videre ble grunnloven endra samme år, slik at jord måtte ha en verdi over 20 kroner for å kunne bli matrikulert. For jord som allerede var matrikulert hadde loven ingen tilbakevirkende kraft.
I 1898 ble lov om allmenn stemmerett for menn vedtatt, og myrmanns-ordningen mistet sin berettigelse. Kvinner måtte vente til 1909 før de fikk stemmerett og til 1913 før de fikk allmenn stemmerett ved stortingsvalg.
På Ekne i Levanger kommune er det reist et minnesmerke over myrmenn som kjøpte verdiløs grunn her.
Max Burchartz

Bakgrunn

Burchartz var sønn av en tekstilfabrikant. Han startet sin opplæring i farens fabrikk og studerte ved en fagskole i tekstilteknikk og ved en kunstskole. I tillegg studerte han reklame. Han kom inn ved Kunstakademie Düsseldorf i 1907. Han prøvde da ut impresjonismen, inntil han ble soldat i første verdenskrig.

Kunstnerisk karriere

Etter krigen slo han seg ned i Blankenhain og malte. Bildene på den tid skildret det rolige og landlige livet på stedet, men med abstrakte overtoner.
I 1922 var han på kurs i stilleben hos Theo van Doesburg som ble arrangert i Bauhaus i Weimar. Etter det la han om stilen, og moderniserte den i retning av konstruktivismen.
Han flyttet til Ruhrområdet, og startet opp det første moderne reklamebyrået i Tyskland sammen med Johannes Canis. Han satset da på nyere typografi og utviklet en egen layout med enhet mellom typer (nå: fonter) illustrasjoner og fotomontasjer (collager). Byrået var en suksess, med store og kjente firmaer i kundeporteføljen. Han utvidet etter hvert repertoaret, skrev en del, og laget møbler. Firmaet Wehag fikk etter hvert en corporate identity skapt av Burchartz PR-arbeide over mer enn et tiår.
Han ble med i en gruppe rundt arkitekten Alfred Fischer, som var engasjert til å bygge Hans-Sachs-Haus i Gelsenkirchen. Burchartz' bidrag var utviklingen av en fargekoding av etasjene, ved at en vegg var enten rød, grønn, gul eller blå, etter hvilken etasje det dreide seg om. Med tiden ble systemet malt over med standard «kommunegrå». Først omkring 1990 fant noen igjen opp samme type tanke, som en nå ofte finner i større bygg i form av fargestriper i golv eller vegg, som leder fram dit en skal.
I april 1927 fikk han et professorat i typografi ved Folkwang-høyskolen i Essen. Den store økonomiske depresjonen i 1930-årene førte imidlertid til at stillingen ble skåret vekk fra 15. desember 1931.
Da nazistene kom til makten i 1933, så han håp om å få igjen stillingen ved Folkwang, og han meldte seg inn i partiet. Han fikk i denne perioden mange oppdrag, ikke minst for partiet og militærvesenet, men stillingen ble ikke nyopprettet innen krigsstart. I alt 8 av hans arbeider er katalogført som beslaglagt som entartet. I mellomtiden hadde han meldt seg som soldat, og var i Paris da krigen tok slutt.
Fra 1949 av var han igjen professor ved Folkwangschule. Han ble den som ga innføringskurs for nye studenter, og formidlet tanker om enhetlig design. Han fikk utgitt sin første bok om kunstteori: «Gleichnis der Harmonie» (harmoniske likheter) fulgt opp i 1953 med «Gestaltungslehre» (Læren om helheter). Han laget også nye verker der han tok i bruk nye materialer som isopor, teppebiter, folier osv.
Han døde i Essen nyttårsaften 1961. Ett år senere kom en bok ut, som han hadde stått som redaktør for.
Han kan på mange måter ansees som en av pionerene for moderne design. Han fikk imidlertid ikke samme ry som en del andre fra samme tid.
Jiang

Jiang (kinesisk: 绛县; pinyin: Jiàng Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Yuncheng.
Befolkningen var på 270 178 innbyggere i 1999.
Michael Bella

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Vest-Tyskland. Han ble europamester i fotball i 1972.
Macropoides

Utseende

Middelsstore (ca. 25 millimeter), blekgule eller rødbrune skarabider. Oversiden har en litt matt glans og er ikke påfallende punktert. Hannen har forlengede bakbein med krumme legger.

Levevis

Artene lever i regnskog mellom 100-1600 meter over havet. Larvene utvikler seg i råtnende trestokker, utviklingen tar trolig to år.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Afrikamesterskapet i friidrett 2004

Afrikamesterskapet i friidrett 2004 var det 14. Afrikamesterkapet i friidrett, det ble avviklet i Brazzaville i Republikken Kongo i perioden 14. til 18. juli 2004.
Sicilias flagg

Sicilias flagg er skrådelt i gult og rød og har i midten en figur bestående av en triskelion med Medusas vingede hode og hveteaks mellom. Merket skal symbolisere hell og velstand.
Flagget går tilbake til 1282 og knyttes til Den sicilianske vesper, opprøret mot det napolitanske styre da Sicilia i stedet gikk sammen med Aragon. Fargene representerer byene Palermo og Corleone, de første som gikk sammen i opprøret.
Lenge manglet flagget offisiell anerkjennelse, selv om det var i utbredt bruk. Det ble anerkjent som Den autonome regionen Sicilias flagg i januar 2000. Våpen og gonfalon ble vedtatt tidligere.
Sicilias flagg har likhetstrekk med Mans flagg, en triskelion på rød bakgrunn.
BANZARE

British Australian New Zealand Antarctic Research Expedition (BANZARE) var en forskningsekspedisjon til Antarktis mellom 1929 og 1931 som omfattet to reiser i løpet av de to australske somrene. Ekspedisjonen var et samarbeide innen Det britiske samveldet og formålet var mer geopolitisk enn vitenskapelig. Storbritannia, Australia og New Zealand finansierte ekspedisjonen.
Lederen av BANZARE var Douglas Mawson, og som ekspedisjonsskip ble benyttet RRS «Discovery», tidligere benyttet av Robert Falcon Scott på Discovery-ekspedisjonen i 1901–04. BANZARE kartla kystlinjen av det antarktiske kontinentet og oppdaget Mac. Robertson Land og Princess Elizabeth Land, også ved hjelp av et småfly.
Ekspedisjonens geopolitiske innhold kom til syne gjennom Mawsons proklamering av britisk suverentitet over de fem områdene der det ble foretatt ilandstigninger. Disse områdene ble i 1933 overdratt til Australia.
BANZARE hadde også veitenskapelig innhold og publiserte 13 bind rapporter om geologi, oseanografi, jordmagnetisme, zoologi og botanikk mellom 1937 og 1975.
Listen to Your Heartbeat

Bakgrunn

Låten er komponert av Thomas G:son og Henrik Sethsson. Dette var Thomas G:sons første seier i Melodifestivalen, og han skulle senere vinnere konkurranses ved flere anledninger. Sangen ble fremført av popgruppen Friends, som var satt sammen i forbindelse med en realityserie på TV4 Sverige høsten 1999.
«Lyssna till ditt hjärta» var ett av ti bidrag til den svenske finalen av Melodifestivalen i Malmö 23. februar 2001. Sangen vant både jury- og telefonavstemningen og ble dermed Sveriges bidrag til den internasjonale finalen i København 12. mai samme år. 
I den internasjonale finalen var Sverige det syvende landet ut på scenen av 23 deltakere. På forhånd var Friends storfavoritter til å vinne, og sangen hadde blitt oversatt til engelsk med tittelen «Listen to Your Hearbeat». Sangen endte til slutt på en femteplass med 100 poeng.

Anklager om plagiat

Låten ble imidlertid anklaget av fans og journalister for å være en ABBA-kopi. Sangen var også gjenstand for konkrete plagiat-anklager. blant annet av den kroatiske komponisten Johnny Zverzina som mente han hadde skrevet melodien allerede i 1987, da kalt «Isus najvece ime». Klagen førte imidlertid ikke frem. 
Mer alvorlig var plagitanklagene fra komponistene bak Belgias Eurovision-bidrag fra 1996, «Liefde is een kaartspeel» med Lisa Del Bo. Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå nedsatte en bedømmingskomité for å ta stilling til anklagene, og frikjente låten såvidt. EBU vurderte også saken og konkluderte med at anklagene måtte avgjøres i retten. 
Den belgiske komponistforeningen SABAM truet siden med rettssak. Til slutt inngikk de svenske komponistene og plateselskapet Mariann Grammofon et økonomisk forlik med SABAM og de belgiske låtskriverne for å avslutte saken. Denne prosessen ble først avsluttet to år etter Eurovision Song Contest 2001 og fikk ingen påvirkning for deltakelsen i København.

Utgivelse

Sangen ble utgitt som singel på Mariann ‎Grammofon (katalognummer 015 023-2) våren 2001:
Musée d'Ennery

Musée d'Ennery er et nasjonalmuseum for asiatisk kunst i 16. arrondissement i Paris, med adresse til 59 avenue Foch.
Museet er vokst ut fra en privat samling som ble begynt i annen halvdel av 1800-tallet av Clémence d'Ennery, konen til skuespillforfatteren Adolphe Philippe d'Ennery (1811–1899). I 1875 bygde hun dagens herregård, og i 1892 begynte hun å omgjøre den til et museum for almenheten, med hjelp fra Georges Clemenceau og Emile Deshayes, kurator ved Musée Guimet. Huset ble åpnet som offentlig museum i 1908.
Museet har nesten 7000 artefakter innkjøpt fra antikvitetshandlerne Bing, Burty og Sichel, så vel som fra Au Bon Marché og mindre butikker. De illustrerer dagligliv i Kina og Japan fra det 12. til det 19. århundre. De er utstilt i store trekabinetter med innlagt perlemor. Her er Kyotokeramikk, nambankunst fra kontaktene mellom japanerne og portugiserne 1543-1640, over 300 netsuke fra Tokugawaperioden (1603–1837), porselen fra forskjellige Ostindia-kompanier, dukker og småfigurer, utskjæringer i halvedelstener, elfenbenskunst og bronser, møbler,  lakkarbeider, med mange fine utskjæringer av dyre- og menneskeformer.
Incisolema

Utseende

Små til middelsstore, blanke bladbiller.

Levevis

I likhet med de fleste andre bladbiller lever disse artene på planter. Denne artens vertsplante er ukjent.

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Afrika.
Aragats

Sagn

Ifølge sagnet skal Grigor Lusavorich (Gregor Lysbringeren) ha klatret til toppen av Aragat for å be, da han så et lys som kom ned mot han fra himmelen. Sagnet hevder at en fortsatt kan se dette lyset i dag, men det er synlig for bare de som er valgt ut til å kunne se det.
137. etterretningssenter

137. etterretningssenter (russisk 137 морской разведывательный пункт) er en SPETSNAZ-enhet i Svartehavsflåten i det russiske forsvaret. Tidligere ble denne enheten kalt 431. etterretningssenter. Enheten er forlagt til Tuapse.
Megamerinidae

Utseende

Middelsstore (8-10 mm lange), slanke fluer. 
Hodet er rundt med middels store fasettøyne og tre punktøyne (ocelli) i pannen. Antennene er tre-leddete, det ytterste leddet er rundt. På oversiden av det ytterste leddet sitter en tynn, tre-leddet antennebørste (arista). Munndelene er små, ikke tydelig synlige fra siden. 
Beina er lange, baklårene er fortykket med to rekker av korte torner på undersiden.
Den arten som finnes i Norge er svart, bortsett fra at området under fasettøynene som er gråaktig bestøvet.
Skilpaddemarihøne

Utseende

Skilpaddemarihøne er mellom 2,5 og 3,5 millimeter lang, med korte lyse hår på hele oversiden. Dekkvingene er mørke, noe matte, tilsammen med fire rødorange flekker, hvorav de to bakerste er mindre.