google/wiki40b huggingface dataset:
Tukthus

Tukthus (på tysk Zuchthaus) var opprinnelig en tvangsarbeidsanstalt hvor individer som falt utenfor samfunnet ble internert. Tukthusvesenet oppstod i England på midten av 1500-tallet, og tukthusene hadde til hensikt å omdanne de innsatte til nyttige medlemmer av samfunnet gjennom tukt i form av streng disiplin og ordnet sysselsetting. Tukthusene ble både brukt som forbedringsanstalter for personer som levde på utsiden av samfunnet- som tiggere og prostituerte- og som straffeanstalt for kriminelle. De innsatte kunne bli svært hardt og brutalt behandlet, og forholdene på tukthusene var som oftest meget spartanske.

Bakgrunn for opprettelse av tukthus

Tukthusvesenet ble etablert i en periode hvor økonomiske kriser i form av stagnasjon innen handel, priser og avkastning, herjet mange europeiske land. Jordbrukssamfunnet gjennomgikk en omveltning der «arbeidskraft, råmaterialer og kapital ble frigjort til bruk i regionale og internasjonale økonomier». Som følge av dette ble flere bønder, landarbeidere og småhåndverkere overgitt til en tilværelse i fattigdom og tigging. Løsgjengere og betlere (tiggere) ble oppfattet som et ordensproblem og en trussel mot det etablerte samfunn. Tukthus og tvangsarbeidsanstalter ble derfor etablert for å opprettholde samfunnsorden ved å sperre betlere og løsgjengere inne, og utnytte deres arbeidskraft.

Tukthus blir etablert i Europa

Det første tukthuset i Europa ble etablert i London ved Bridewell Palace i 1557 som en forbedringsanstalt for arbeidsføre tiggere, løsgjengere og prostituerte, og med loven i 1576 -som påbød at hvert grevskap skulle ha sitt «Bridewell»- ble det raskt etablert tukthus over hele England. (Tukthus går ofte under navnet «House of Correction» eller «Bridewell» på engelsk). Nederlenderne tok med seg idéene om tukthusvesenet hjem fra England, og etablerte deres første tukthus for menn (rasphuis) i 1595 i Amsterdam. Med tukthusene i Nederland som det store forbilde på det europeiske kontinent, ble det opprettet tukthus over hele Europa fra slutten av 1500-tallet frem til omtrent 1800-tallet. Flere av tukthusene ble etter hvert bare brukt som straffeanstalter, som fengsler for kriminelle. Tukthusene i Nederland ble forbilde for flere tukthus på det europeiske kontinentet, og i 1605 etablerte Christian IV Danmarks første Tugt- og børnehus i København etter Nederlandsk mønster. Tukthuset i København ble igjen forbilde for Christiania tukthus som ble tatt i bruk fra 1741.

Tukthus avskaffes

Tukthus i sin historiske form ble avskaffet i de fleste europeiske land i løpet av 1900-tallet. For eksempel avskaffet Tyskland tukthus i 1969 og Sveits først i 2007. Betegnelsen «tukthus» er likevel fremdeles beholdt i noen land, men soningsforholdene er endret betydelig og skiller seg i dag ikke avgjørende fra vanlig fengselsstraff.
Sametinget (Finland)

Sametinget i Finland (finsk: saamelaiskäräjät, nordsamisk: sámediggi, enaresamisk: sämitigge, skoltesamisk: sää´mte´ğğ) er en representativ folkevalgt forsamling for samer i Finland. Det er et selvstendig besluttende organ innenfor justisministeriets forvaltningsområde.
Sametinget i Finland har sete i Inari i Enare, nær det samiske museet Siida.
Samene i Finland har kulturelt selvstyre innenfor sitt bosetningsområde som er definert som kommunene Utsjok, Enontekis, Enare og den nordlige del av Sodankylä. Det finske sametinget har ansvar for samenes kulturelle selvstyre. Viktige oppgaver er samenes språk og kultur, skole og læremidler, samt utnyttelse av landområder.
Sametinget ble opprettet i 1996 og avløste samedelegasjonen (svensk: delegationen för sameärenden, finsk: saamelaisvaltuuskunta) som ble opprettet i 1973.
Sametinget har 21 representanter som velges hvert fjerde år. Hver av de fire kommunene som utgjør samenes bosetningsområde, skal ha tre representanter. Alle samer som er myndige finske statsborgere, er stemmeberettiget ved valget av sametinget. Som same regnes enhver person som selv regner seg som same, forutsatt at enten han selv, en av hans foreldre eller en hans besteforeldre har hatt samisk som morsmål eller at han er etterkommer etter en person som er oppført som fjell-, skogs- eller fiskerlapp i jordebøker eller manntall.
Et samarbeid mellom de nordiske sametingene er organisert gjennom Samisk parlamentarisk råd (nordsamisk: Sámi parlamentáralaš ráđđi).
Panshan

Panshan (kinesisk: 盘山县; pinyin: Pánshān Xiàn) er et fylke i byprefekturet Panjin i byprefekturet Liaoning i Folkerepublikken Kina. Folketallet i 1999 var på 278 884 innbyggere.
Ferjesambandet Flåm–Gudvangen

Flåm–Gudvangen er et ferjesamband som starter i Flåm og følger Aurlandsfjorden og Nærøyfjorden til Gudvangen. Strekningen har ingen nytteverdi i dag men brukes utelukkende for sighseeing med turister.
Strekningen startet opp i 1968 og frem til Gudvangatunnelen og Flenjatunnelen åpnet i 1991 tok fergene på strekningen også med seg biler og annen passasjer- og veitransport.
Museet Kystens Arv

Lofotdrifta

Dette er en fast utstilling bygd rundt båten «Den siste viking», en storfembøring bygget for 75 år siden i etterkant av utgivelsen av boka skrevet av Johan Bojer. Den gir et innblikk i livet til lofotfiskerne for over hundre år siden.

Båtbyggeriet

På Båtskott trebåtbyggeri bygges båter fra 8 til 60 fot. De har spesialisert seg på bygging av tradisjonelle klinkbygde båter fra Midt-Norge.
Lille Gudrun

«Lille Gudrun» er en skillingsvise som baserer seg på en sann hendelse. 6. juni 1907 ble lille Gudrun Klausen meldt savnet fra sitt hjem i Oslo, ikke langt fra der Victoria terrasse ligger nå. Den gang het området Petersborg. Letingen pågikk over hele Norge, uten resultat. Det ble bla. brukt synske personer i søket etter henne. Mest kjent er Johan Fløttum fra Singsås som mente hun var tatt av et taterfølge og var å finne i berget i Flå i Melhus. Det ble satt i gang et omfattende sprengningsarbeid i den såkalte Gudrunhula, men det hele var uten resultat. Denne hendinga ga opphavet til trøndervisa «Høle oppi Flå». De fleste trodde etterhvert at Gudrun hadde vært utsatt for noe kriminelt. Først 12. desember samme år, ble hun funnet rent tilfeldig i en kanal under Petersborg. Det ble antatt og stadfestet at Gudrun under lek hadde falt ned i en kum, som førte til kanalsystemet. Hun døde av utmattelse og sult, etter forgjeves å ha prøvd å krabbe ut av kanalene. Politiet tilbakeviste alle rykter om en forbrytelse. Visen er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 7 med Rita Engebretsen.
VM i turn 2006

Det 39. verdensmesterskapet i turn ble arrangert 13. til 21. oktober de 2006, i Århus i Danmark.
Dønski

Dønski er et område sørvest i Gjettum postområde, vest i Bærum. Navnet kommer fra «Døn», av norrønt ’’dynjandi’’, som betyr «den som drønner eller lager dump/sterk lyd» (gjerne brukt om lyden fra en elv eller foss). «Ski» kommer av norrønt «skeid», som betyr langstrakt hevelse eller rygg i terrenget, vanligvis i dyrket mark. Området grenser i nord og nordvest mot områdene Rud og Hauger, adskilt av Bærumsveien, i vest av Franzefoss Bruk, Haug/Kirkerud og Emma Hjort, i sørøst mot Levre, i nordøst av Evje og i sør av liene ned mot Hamang og Sandvika. Terrenget er kupert med flere små topper, hvor høyeste punkt er Dønskitoppen på ca. 85 moh. og laveste punkt er ca. 40 moh.
Dønski er hovedsakelig et boligområde med småveier og lite gjennomgangstrafikk. Det finnes ingen industri på området, som består hovedsakelig av eneboliger og rekkehus, med et fåtall lavblokker. Fire av blokkene er unike i Norge ved at de er horisontalt delt med to gateadresser, og flesteparten av leilighetene går over to eller tre etasjer. Blokkene har således mange små trappeoppganger i stedet for få store. Det finnes en nærbutikk, to bo- og behandlingssentere og et sykehjem der. Institusjonene Bærum sykehus, Martina Hansens Hospital og Marie Plahtes Minde ligger i grenseområdet mellom Dønski og Evje, men adkomsten er gjennom Dønski. Området sogner til Levre barneskole, hvor også Rud barnehage ligger, med en avdeling på Helgerud i tillegg. Det er ytterligere én kommunal og to private barnehager. En videregående skole er lokalisert her - Dønski videregående skole.
Det er noen mindre bekker som stammer fra avrenning, hvorav den største, Dælibekken, har sitt utløp i Sætertjernet ved Kolsåstoppen. I den nordøstre delen av området ligger den åpen mot Hauger langs en tur-/gangvei, men er lagt i rør i den nordvestre delen langs Bærumsveien ned mot Sandvikselva. Tidligere ble den kalt Vebekken, og utgjorde da den «grensen» mot Rud og Hauger som nå er blitt erstattet av Bærumsveien.
Taeniesthes

Utseende

Taeniesthes specularis er en middelsstor, svart gullbasse uten metallisk glans og uten horn på hodet. Pronotum har brunrøde kanter og dekkvingene en bred, brungul stripe på hver side.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det østlige Afrika (Etiopia, Kenya, Tanzania).
Blondel de Nesle

Legenden

Rundt 1260 var Blondels navn blitt knyttet til en legende i den meget fiktive Récits d'un Ménestrel de Reims som hevdet at etter at Rikard I av England var blitt tatt til fange og holdt fengslet i Østerrike i 1192, ble han funnet av trubaduren Blondel som han så fra sitt vindu og han sang et vers fra en sang som de begge kjente. I senere versjoner av fortellingen er den blitt utvidet til at Blondel gikk fra festning til festning og sang en bestemt sang som kun han og kongen kjente, og at den fengslede kongen svarte med det andre verset, og således identifiserte hvor han ble holdt fanget. Deretter skal Blondel enten å hjulpet til med kongens flukt eller rapportert om hans plassering til hans venner. Blondel fant til slutt Rikard Løvehjerte ved Dürnstein. De historiske kjensgjerninger er at kongens oppholdssted i fangenskapet ikke var hemmelig og at han fikk besøk fra England flere ganger.
«Blondel» er et vanlig etternavn på kanaløya Guernsey. Det er nedtegnet at kong Rikard I ga et len på øya til en vasall ved navn Blondel, men det er fortsatt usikkert om det har noen tilknytning til legenden, eller om legenden har noen forbindelse med den kjente trouvère.

Moderne versjoner

Legenden om Blondel fikk ikke stor popularitet i middelalderen, men ble tatt opp igjen på slutten av 1700-tallet. Det var grunnlaget til André Ernest Modeste Grétrys opera Richard Coeur-de-lion (1784). I 1822 benyttet poeten Eleanor Anne Porden legenden i sitt episk dikt Cœur De Lion. I hennes versjon er Blondel i virkeligheten Rikards hustru Berengaria av Navarra i forkledning.
Gjennom hele 1800-tallet ble legenden et nøkkelelement i mytologien som omga Rikard Løvehjerte. Senere på 1900-tallet plasserte en del forfattere som eksempelvis Norah Lofts i The Lute Player (1951), en homoseksuell fortolkning på Blondels antatte forhold til kongen.
Det engelske akustiske bandet fra tidlig på 1970-tallet, Amazing Blondel, var kalt opp etter den franske sangeren fra middelalderen.
Blondel opptrer som en av hovedpersonene i den fiktive romanen Overtime av den engelske forfatteren Tom Holt med handling fra korstoget.
Legenden inspirerte også en musikal i 1983, Blondel, skrevet av Stephen Oliver og Tim Rice. Stykket, en komisk opera, er plassert under det tredje korstog. Blondel er portrettert som en frustrert musiker og dikter som søker berømmelse som utøver, selv når han søker etter sin fengslede monark. Rice samarbeidet med regissør Patrick Wilde for en nyoppsettelse av stykket i 2006 for Pleasance Theatre i London (se ekstern lenke).
Nordic Hotels

Nordic Hotels er en hotellkjede og del av Choice Hotels Scandinavia. Den eier to konsepthoteller i Stockholm, Nordic Light og Nordic Sea. Hotellene ble etablert og utviklet av Ejnar Söder, og ble kjøpt av Choice Hotels Scandinavia i 2009.
Änge

Änge er et tettsted i Krokom kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 314 innbyggere.
Tony Scott

Tidlig karriere

Etter at Ridley Scott, samt andre britiske reklamefilm-regissører som Alan Parker og Adrian Lyne, hadde gjort suksess i spillefilmformatet, var også Tony Scott klar for å forsøke seg som spillefilmregissør.
Scotts første spillefilm, The Hunger (1983), en skrekkfilm med vampyrer, ble produsert i England. Filmen ble ingen suksess, og fikk dårlig mottakelse også blant kritikerne. Scott var vurdert til å regissere filmen Starman (1984), men etter fiaskoen med The Hunger, gikk denne jobben til skrekkfilm regissør John Carpenter. Det gikk tre år før Scott igjen fikk mulighet til å lage spillefilm. Med sin neste film fikk han sitt store gjennombrudd. Det med den amerikanske filmen Top Gun (1986), en film som også gjorde Tom Cruise til stjerne. Her innledet også Scott samarbeidet med produsent Jerry Bruckheimer, som senere produserte flere av Scotts filmer. Han arbeidet også senere med Tom Cruise i filmen Days of Thunder (1990).

Actionfilm-regissør

Tony Scotts filmer var alltid svært actionfylte. Stilen hans kjennetegnes ved effektiv historiefortelling, mye bruk av nærbilder og hurtig klipping. Produksjonsdesignet fra filmene hans kjennetegnes også ved å være spektakulære. Det høye tempoet i filmene hans kan beskrives med en uttalelse Scott kom med i bakomfilmen av hans actionfylte film Spy Game (2001): «Vanligvis tilsvarer én side i et filmmanus ett minutt filmtid. I mine filmer tilsvarer én side i et filmmanus et ⅔ minutt.»

Kjente filmer

De filmene han er mest kjent for er Top Gun (1986), True Romance (1993) (etter et manus av Quentin Tarantino), Rødt Hav (1995), Enemy of the State (1998), Spy Game (2001) og Man on Fire (2004). Tematisk sett har flere av filmene hans plot rundt spionasje på en eller annen måte. Han arbeidet ofte med skuespillerne Denzel Washington, Christopher Walken, Brad Pitt og Gene Hackman. Komponist Hans Zimmer laget ofte musikk til filmene hans. Klipper Chris Lebenzon, som også er fast klipper for regissør Tim Burton, klippet de fleste av filmene til Tony Scott.
Sammen med sin eldre bror, regissør Ridley Scott, drev han produksjonsselskapet Scott Free Productions.

Dødsfall

Han ble funnet død etter at vitner så ham hoppe utfor Vincent Thomas Bridge i San Pedro, Los Angeles, årsaken er mest sannsynlig selvmord.

Annet

Musikkvideo
"Danger Zone" – Kenny Loggins (1986)
"One More Try" – George Michael (1988)
Nikkei 225

Nikkei 225 er børsmarkeds-indeksen til den japanske børsen Tokyo Stock Exchange (TSE).

Historie

Nikkei-indeksen nådde sin "all-time high" 29. desember 1989, etter en periode der Japan hadde løftet seg fra å være et land i krise etter andre verdenskrig. Fra 1950 begynte små selskaper og fabrikker å vokse frem, og på 70- og 80-tallet, begynte japansk industri å ta i bruk roboter i større grad enn andre  hadde gjort før. Dette skjøt spesielt fart i bilindustrien, og etter hvert teknologiindustrien. Kjente firmaer som Honda, Hitachi og Sony ble store. 29. desember nådde indeksen 38,957.44, før den sluttet dagen på 38 915,87. Optimismen i Japan hadde vært veldig høy i mange år, og nå var den på topp. Det kom et markant fall, og i dag ligger indeksen på rundt 16 000 (september 2014). 
Tiden før fallet har blitt kalt «jappetiden».
NM i halvmaraton 2010

NM i halvmaraton 2010 var en del av NM i friidrett 2010, og ble arrangert som et eget stevne i Sola 15. mai 2010. Arrangør var GTI Stavanger.
L'Abidjanaise

«L'Abidjanaise» (Abidjans sang) er nasjonalsangen til Elfenbenskysten. Sangen ble landets nasjonalsang i 1960, og er det fortsatt selv om Abidjan mistet status som hovedstad i 1984. Teksten er skrevet av Mathieu Ekra, Joachim Bony og Pierre Marie Coty mens musikken er komponert av Pierre Marie Coty og Pierre Michel Pango.
Mon pays

«Mon pays» (som på norsk kan oversettes til Mitt hjemland) er en sang, komponert av Gilles Vigneault i 1964.
Den ble skrevet til National Film Bord of Canadas film La neige a fondu sur la Manicouagan, i regi av Arthur Lamothe. Sangen, med sin tekst om vinder, kulde, snø og is, om ensomheten i vide åpne steder og brorskapets ideal, har blitt en slags hymne i Quebec, hvor mange mennesker ser den som et uttrykk for provinsens frie ånd. Vigneualt, imidlertid, har avvist at dette noensinne var hans intensjon.
Vigneualt ble tildelt Prix Félix-Leclerc under Festival du disque de Montréal for sangen i 1965. Senere det året fremførte Monique Leyrac den i den internasjonale sangfestivalen i Sopot, Polen og fikk en førsteplass.
I 1976 ble «Mon pays» omarbeidet til discosangen «From New York to L.A», innspilt av Patsy Gallant. Den engelskspråklige teksten til Gene Williams er uforbundet med den franske originalteksten. Sangen ble en internasjonal hit for Gallant, blant annet med en sjetteplass på den britiske singlelisten og en syvendeplass på VG-lista.

Norsk versjon

Gunnar Jørstad har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Star».
Shatrujit av Datia

Shatrujit av Datia var fra 1762 til 1801 hersker over staten Datia i India. Han hadde tittelen raja. Shatrujit var sønn av raja Indrajit og ble etterfulgt på gaddien av sin sønn Parikshit.
Raja Shatrujit støttet herskeren i nabostaten Orchha i kampen mot en tronrival. Som belønning for å ha drevet pretendenten ut, fikk Shatrujit 17 landsbyer i belønning.
South Sikkim (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 146 742 innbyggere i distriktet, mot 131 525 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 14,37 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,27 % i 2011 mot 15,72 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 948 i 2011 mot 969 i 2001.
Methionopsis

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), brune smygere.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Paraguay i sør.
José Aboulker

Bakgrunn

José Aboulker var av jødisk bakgrunn. Hans navn kommer fra separdiske jøder i Nord-Afrika, et arabisk navn som bokstavelig talt betyr «lykkelig mann». Hans mor, Berthe Bénichou-Aboulker, var en kjent doktor og skuespillforfatter. Hans far, Henri Aboulker, var kirurg og professor ved det medisinske fakultet i  Alger.
Benichou-familien var en av de fremste jødiske familier i Oran, der de eide en berømt villa, utstyrt med sin egen synagoge. Aboulker-familien i Alger stammet fra Spania og over århundrene frembragte den mange vitenskapsfolk, rabbinere, handelsfolk og leger.

I Nord-Afrika

José Aboulker studerte medisin da krigen brøt ut. Han ble mobilisert i april 1940 som offiserskadett og ble demobilisert i februar 1941.
Han fremstod med tiden som en av de viktigste lederne i motstandsbevegelsen mot nazistene i hele Nord-Afrika. I september 1940 grunnla Aboulker et motstandsnettverk i Alger, i partnerskap med sin fetter Roger Carcassonne som hadde gjort det samme i andre byer tidligere, og Aboulker ble senere en av de viktigste lederne innen den algeriske motstandsbevegelsen. De to fettere møtte også den franske soldaten og motstandsmannen Henri d'Astier de la Vigerie, som de forberedte støtte for den forventede allierte landingen i Nord-Afrika sammen med.
Natten før de allierte styrkene i Nord-Afrika, 8. november 1942, ledet Aboulker en gruppe på 400 medlemmer av motstandsbevegelsen, da de blant annet tok over sentralpolitistasjonen, sammen med sin nestleder Bernard Karsenty og Henri d'Astier. Anført av sin gruppe ledere tok motstandsfolkene over og nøytraliserte flere kommandosentre, okkuperte strategiske posisjoner, og de stanset de militære tjenestemenn og sivile støttespillere som var imot de allierte styrkene og deres landgang i Nord-Afrika.

Oppdrag i Frankrike

Aboulker kom til London i mai 1943 og sluttet seg til frie franske styrkene. I oktober samme år ble han i hemmelighet sendt til det okkuperte Frankrike, som ansvarlig for organiseringen av helsetjenesten innen den franske motstandsbevegelsen. Han organiserte samtidig flere operasjoner mot tyskerne og sørget for fallskjermhopping med kirurgisk utstyr til Frankrike. Han var tilbake i London i juni 1944 og returnerte så til Alger, hvor han hadde sin egen medisinske skole.
I august 1944 forlot han landet for et nytt oppdrag i Sør-Frankrike, for å innsette prefekter i Toulouse, Limoges og Clermont-Ferrand.

Etterkrigstiden

Etter at krigen var over sluttet Aboulker seg til det franske kommunistpartiet, og i 1946 gjenopptok han sine medisinske studier. Han bestod den interne medisinske eksamen ved hovedsykehuset i Paris og til slutt ble han ansatt som professor innen nevrokirurgi ved dette sykehuset.
Han ble snart politisk aktiv i Frankrike. Han forpliktet seg til Algeries uavhengighet og motsatte seg tilbakeføring av general Charles de Gaulle som leder for den nye franske regjeringen i 1958.
Han døde i november 2009, da han var 89 år gammel.
Småbåtregisteret

Småbåtregisteret er et register opprettet først under Tollvesenet og i løpet av 2005 ble det overtatt av Redningsselskapet. Registeret gir mulighet for registrering av fritidsbåter som ikke er registreringspliktige i skipsregisteret. 
Registreringen gir hver enkelt båt et kjennetegn med formatet tre bokstaver og tre tall, eks. ABC 123. Det gis skilt/klistremerker med nummer og det utstedes et båtkort for hver båt. Det er registrert ca. 250 000 småbåter i Norge.
Opprettelsen av registeret var blant annet motivert av ønske fra forsikringsselskapene og politiet om å kunne identifisere stjålne fritidsbåter.
Registreringspliktige skip får registreringsbokstaver og tall som følger fordelingen blant landene av kjennetegn som er bestemt av organene under Forente nasjoner. Denne fordelingen gjelder registrering av mange typer enheter, for eksempel fly, kringkastingstasjoner, radioamatører, personlige nødpeilesendere og maritim VHF for båter som ikke er radiopliktige. Registreringsnumrene i småbåtregisteret tar ikke hensyn til nasjonskodene i FN-systemet, da det er et nasjonalt register på samme måte som Det sentrale motorvognregisteret.

Skrognummer

I henhold til EØS-regelverket skal båter som er tilbudt på markedet etter 16.6.98 være preget med et skrognummer (CIN/Craft Identification Number). Nummeret er festet eller preget inn på skroget nedenfor fenderlisten på akterspeilets styrbord side. Nummeret er bygget opp etter formatet NO-ABC12345B789. NO er landskode. ABC er produsentkode. 12345 er båtens serienummer. B er produksjonsmåned (februar). 7 er det siste nummeret i produksjonsårstallet. 89 er de to siste sifrene i modellårstallet.

Andre nummere som brukes på båter

Båter som brukes i fiske kan ha fiskerregistrering med bokstaver først og sist og et tall imellom. Den første bokstaven er samme som fylkesbokstaven som ble benyttet på bilskilt før ca.1970. En eller to bokstaver på slutten angir kommunen. Tallene gis løpende for fiskere i kommunen.
Seilbåter kan ha nummer i storseilet og på spinnaker utstedt av Norges Seilforbund med formatet NOR 12345. Seilbåter som har egen klasse etter båttypen kan ha merket for klassen og  N-123 med N for Norge og løpenummer for båter i klassen i Norge. Seilbåten kan også ha type/klassemerke og et løpenummer i seilet som gjelder alle båter av typen uavhengig av nasjonalitet.
En båt som ikke er radiopliktig, men som får konsesjon på maritim VHF, kan få radiokallesignal i formatet LL1234 i tillegg til et annet småbåtregisternummer og annet fiskernummer eller annet seilnummer.
Båter som ble registrert hos politiet før småbåtregisteret ble opprettet fikk nummer tilsvarende gamle bilnummere med en fylkesbokstav og nummer.
Mimoscapeuseboides

Utbredelse

Slekten er kjent fra India.
Galeruca

Utseende

Middelsstore, gjerne blankt svarte bladbiller. Kroppen er litt pæreformet. Oversiden er tett punktert, gjerne litt læraktig.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på planter i kurvplantefamilien.

Utbredelse

Slekten har en holarktisk utbredelse, inkludert det meste av Norge.
Monterey Jazz Festival

Monterey Jazz Festival er en jazzfestival som har vært holdt i Monterey, California, USA siden 3. oktober 1958. Festivalen har holdt konserter med de fleste av jazzens storheter gjennom tidene.