Drepanidini

Beskrivelse

Hawaiifinker er en gruppe med små til mellomstore (10–19 cm) og svært varierte sangfugler, som oppsto på Hawaiiøyene og utelukkende lever der. Artene trives i alt fra tørr til fuktig skog og atollvegetasjon. Fjærdrakten varierer fra ganske så dus olivengrønn til sterkt rød eller gul. Artene viser stor variasjon med hensyn til nebbets utforming, sett i forhold til andre fugler i finkefamilien. Mange av artene har fått nebbet tilpasset til matkilden og må regnes som spesialister, mens andre er sanne generalister som eter det meste. Gitt den begrensede utbredelsen er disse fuglene i all hovedsak standfugler, selv om noen arter gjør minimale trekk, alt etter tilgangen på mat.

Evolusjon

Forskerne mener, at hawaiifinkene utviklet seg fra ei solitær forfaderlig kolonistisk linje, som kan ha havnet på Hawaii ved en tilfeldighet. Da disse fuglene først ble kjent for vitenskapen, mot slutten av 1700-tallet, var de så diverse at artene til å begynne med ble distribuert til mange ulike familier. Det var først på 1890-tallet at R. C. L. Perkins (1866–1955) argumenterte for at artene sannsynligvis nedstammet fra ei enkelt linje, basert på ei distinkt musklignende lukt som nesten samtlige arter avgir. Til dags dato er ei tilsvarende lukt ikke kjent fra andre finker enn de i denne underfamilien. Av andre særtrekk kan nevnes, at hawaiifinker mangler normal atferdsrespons for rovfugler, selv om de har utviklet seg sammen med flere slike arter. Artenes hurtige utvikling til nye arter har trolig skjedd som følge av adaptiv radiasjon (diversifisering).

Fuglemalaria og klimaendringer

Skogsfuglene på Hawaiiøyene er en gruppe med fugler som det er stor interesse for å bevare. Kun 21 av 46 arter eksisterer fortsatt, siden europeerne først kom til øyene i 1778. Malariamyggen Culex quinquefasciatus (Culicidae) ble introdusert på øyene i 1826, og siden har fuglemalaria og avipoxvirus hatt en knusende påvirkning på fuglebestandene på øyene. Myggen tvinger mange av artene opp i høyden (til 1 500 moh eller mer), der lufttemperaturen er så kjølig at malariaparasitten som myggen er bærer av ikke trives. Den senere tids klimaendringer har ført til høyere temperaturer på øyene, noe som gir seg utslag i at stadig nye områder går tapt for fuglene på grunn av malariamyggen. Mange arter har alt dødd ut, omkring 10 bare siden 1980. Og en studie fra 2015 viser at en gruppe med ytterligere ti arter innen år 2100 vil tape mer en halvparten av leveområdene sine, og når man vet at disse områdene i utgangspunktet har et sterkt begrenset omfang, så kan det bli katastrofisk for fuglebestandene.
De parasittene som infiserer fuglene er først og fremst Plasmodium relictum, som er mest kritisk, og P. anasum og P. gallinaceum. Det finnes også flere arter, men disse er ikke like kritiske. Parasitten dreper vanligvis ikke fugler, men på steder der artene ikke har fått bygget opp evolusjonær motstandskraft over tid kan resultatet bli katastrofalt, fordi fuglene flykter opp i høyder der myggen ikke trives. Det begrenser gjerne utbredelsen og det kan føre til næringsbrist, spesielt for så spesialiserte arter som hawaiifinkene.

Systematikk

Hawaiifinker ble tidligere regnet som en selvstendig familie (og noen gjør det fortsatt), under det vitenskapelige navnet Drepanididae. Nyere forskning viser imidlertid at hawaiifinkene er en gruppe med solid plassering i finkefamilien, der gruppa i henhold til HBW Alive inngår som ett av fem tribus i underfamilien Carduelinae. Noen velger også å plassere hawaiifinkene i en egen underfamilie; Drepanidinae.