google/wiki40b huggingface dataset:
R.U.S.E.

Kart

Dimensjon er en viktig del av R.U.S.E., og de ulike kartene kan være enorme. Det er mulig å både rotere, endre vinkel og zoome på brettet. Zoom-funksjonen er sentral for å få oversikt og kjempe enkelte slag for å kjempe strategisk og taktisk. Spillet er designet på den måte at dersom man zoomer helt ut vises spillet som kart på et bord med ulike brikker. Dette viser hvordan du som militær leder overvåker og kommanderer troppene. Brikkene «stables» oppå hverandre når man zoomer ut istedenfor å bli skalert mindre, og man kan enkelt se hvor mange styrker man har i visse områder, hvor det kjempes og hvor fienden beveger seg. Ved å zoome inn skaleres «brikkene» deretter og jo nærmere man kommer spillbrettet, jo mer presisjon kan man utføre ved kommandering av styrker. Utseendet på «brikkene» (eller styrkene) forandrer seg ut ifra hvor mye man har zoomet inn. Fiendenes brikker vil vises som «ukjent infanteri», «ukjent lett stridsvogn» o.l. i områder du ikke selv er.

Strategier

I R.U.S.E. benytter man ulike knep for å bløffe og avsløre/overvåke motstanderens strategi. Man kan for eksempel spionere for å se hvilke styrker som skjuler seg eller overvåke hvilke kommandoer som blir gitt i en sektor over en gitt tid, skjule sine egne styrker på radar eller benytte lokkeduer. Ved å lure motstanderen kan man komme med overraskelsesangrep, få fienden til å stasjonere troppene på feil side av en by o.l.

Beta og demo

En offentlig beta-versjon av spillet ble gjort tilgjengelig gratis på Steam, og var spillbar fram til 9. april 2010. 25. august 2010 ble det utgitt en demo på Steam som inneholder et eksklusivt enspillerkart.
Michael Slettebø

Livsløp

Michael Slettebø ble født i Egersund som sønn av kjøpmann H. M. Slettebø og hustru Ingeborg Maria. Han ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Kristiania, hvor han studerte tegning og formgivning. Etter endt utdannelse begynte han i 1899 som assistent for Halfdan Berle i Kristiania. I 1904 flyttet han til Ålesund, hvor han ble ansatt ved Hagbarth Schytte-Bergs arkitektkontor. Slettebø ble hos Schytte-Berg i to år hvor han tegnet i et formspråk preget av jugendstil. I 1916 etablerte han privat praksis i Stavanger. I 1922 flyttet han til San Francisco, hvor han skal ha arbeidet som arkitekt i forbindelse med gjenreisning av byen etter det omfattende jordskjelvet i 1906. Slettebø døde i 1925 av tyfus.

Arkitektur

Slettebø hadde sitt virke som arkitekt i perioden 1899–1925, først som assistent og senere som selvstendig arkitekt fra anslagsvis 1916, da han opprettet kontor i Stavanger. Hild Sørby trekker frem Torfæusgt 10, et av hans første oppdrag som arkitekt i Stavanger, som et hovedverk fra hans hånd. Villaens utførelse og Slettebøs medvirkning helt ned til detaljplan i både husets eksteriør og interiør trekker veksler på Arts and crafts-bevegelsens tanker om arkitekten som kunstner, samt tanken om utforming av et hus som et gesamtkunstwerk, der alle delene av huset, dets utvendige og innvendige formspråk, skal være et resultat av valg foretatt av arkitekten. 
Eiganesveien 82 (1917) er et eksempel på Arts and crafts-retningens maksime om at arkitektur og håndverk skal være rotfestet i den lokale kulturen. Her velger Slettebø et av Stavangers eldste trehus, kjøpmannsgården Skagen 18, som forelegg for villaens utforming. Huset står ennå på samme adresse og de fleste bygningsdetaljene, alt fra hageport, inngangsdør til de fargete blyglassvinduer i hallen, er bevart. Fasaden til Skagen 18 (ca. 1710) fikk sin rokokkoutforming i 1787, disse dekorelementene i rokokko kan en se et ekko av i Eiganesveien 82 ved både dens innvendige (f.eks. husets trappehall) og utvendige ornamenteringer (se foto av inngangsdør).
Slettebøs formspråk plasserer seg i skjæringspunktet mellom historisme og jugendstil. Stilvalget varierer med byggoppgaven og brorparten av produksjonen beveger seg innenfor datidens rådende historistiske og romantiske stilblanding. Mange av hans hus kan beskrives som konvensjonelle uttrykk for datidens arkitektoniske formsans, mens enkelte villaer som Eiganesveien 82, skiller seg ut ved en bevisst vilje til bruk av regional og stedbunden byggeskikk. Denne bevisste viljen til å «videreføre særegne motiver og kvaliteter fra den eldre bebyggelsen i Stavanger, er kanskje hans viktigste bidrag innenfor denne villabebyggelsens pionertid i Stavanger» hevder Hild Sørby i artikkelen Michael Slettebø og hans villabebyggelse i Stavanger rundt første verdenskrig.
Arkivet etter Michael Slettebø finnes på Stavanger byarkiv og inneholder korrespondanse vedrørende arkitektens oppdrag og arkitekttegninger.
Miltina

Utseende

En middelsstor (ca. 10 millimeter), bred og høyt hvelvet, halvblankt brun bladbille. Hannen kan ha kamformede antenner. Kroppen er litt utvidet bakover, oversiden fint og tett punktert. Hodet og pronotum er forholdsvis små. Dekkvingene er uten punktrader.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Indios Verdes

Indios Verdes (spansk for «De grønne indianerne») er to bronsestatuer i Mexico by som forestiller de to aztekiske kongene og krigerne Itzóatl og Ahuizotl. Grønnfargen kommer av at de har stått mange år utendørs og blitt påvirka av fuktighet og været. Statuene er mellom tre og fire meter høye og veier i overkant av tre tonn. De er lagd av kunstneren Alejandro Casarín. Sokkelen har inskripsjoner med nahuiske og mayiske tegn, og et jaguarhode.
Statuene sto tidligere ved Avenida de los Insurgentes Norte i det administrative distriktet Gustavo A. Madero, ved metrostasjonen med navnet Indios Verdes, som er oppkalt etter statuene. 25. mai 2005 ble de flytta et stykke bort for å gjøre plass til metrobusstasjonen med samme navn. Området blir imidlertid fremdeles kalt Indios Verdes.
Statuene ble først plassert ved Paseo de la Reforma i 1890. I 1902 ble de flytta til Calzada de la Viga, og i 1920-åra til Insurgentes Norte ved avkjøringa til Pachuca. Da metrostasjonen Indios Verdes ble åpna i 1979, ble de flytta dit, og ble stående der i 26 år.
Nesomomus

Utseende

Middelsstore, kraftige trebukker med lange antenner. Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen, med fine hår. Pronotum er mye bredere enn langt, med en butt tann på hver side. Dekkvingene er parallellsidige.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Molukkene og den lille øya Yule Island ved Papua Ny-Guinea.
Hovsta

Hovsta er et tettsted i Örebro kommune i Örebro län i landskapet Närke i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 785 innbyggere.
Will Richardson

Will Richardson er en forfatter og blogger fra USA. Han står bak den høyt rankede bloggen, edublog og har forfattet boken Blogs, Wikis, Podcasts, and other Powerful Web Tools for Classrooms.  
Hans skriver hovedsakelig på temaer rundt undervisning og bruk av IKT og sosiale medier.
EM i orientering 2018

Langdistanse

Sted:  Capriasca
Dato: 13. mai 2018
Distanse: Herrer: 14 900 m, 35 poster, Damer: 11 300 m, 25 poster
Resultater:

Medaljeoversikt

Oppdatert etter 9 av 9 distanser. Det ble delt gullmedalje på mellomdistanse, herrer.
Den magnetiske nordpol

Jordens magnetiske nordpol er det punktet på den nordlige halvkule der retningen av den magnetiske akse skjærer jordoverflaten. Dette i motsetning til den  geografiske nordpol som defineres som det punkt der jordens omdreiningsakse skjærer jordoverflaten. Innen fysikken definerer man den enden på en magnet som dreier seg mot nord, som magnetens nordpol. Dermed er jordas magnetiske nordpol innen fysikken, en magnetisk sydpol, mens den magnetiske sydpol egentlig er en nordpol.
Den magnetiske nordpol ligger ikke i en fast posisjon, men flytter seg langsomt. På 1990-tallet lå den magnetiske nordpolen på Ellef Ringnes' øy, en av Dronning Elizabeth-øyene i Canada, og har senere beveget seg utover Nordishavet.

Ekspedisjoner

Den første ekspedisjonen som fant den magnetiske nordpol var ledet av  James Clark Ross, som fant den ved Cape Adelaide på Boothia Peninsula den 1. juni 1831. 
Under Roald Amundsens ferd gjennom nordvestpassasjen med «Gjøa» reiste Amundsen og Peder Ristvedt i 1904 ut med hundespann for å bestemme posisjonen til den magnetiske nordpolen. 26. april 1904 nådde Amundsen og Ristvedt den posisjonen James Clark Ross tidligere hadde fastslått at polpunktet lå på, og tre uker senere fant de den nye posisjonen. Dermed ble de de første som beviste at de magnetiske poler flytter på seg. 
I en episode av det engelske TV-programmet Top Gear i 2007, kjørte programlederen en ombygd Toyota Hilux over isen til den posisjonen de beskrev som "nordpolen". Dette var i virkeligheten den posisjonen der den magnetiske nordpol befant seg i 1996.
Gustav Trolle

Gustav Eriksson Trolle (født ca. 1488 – død 1535 på Gottorp), sønn av Erik Trolle og Ingeborg Thott.
Erkebiskop av Uppsala i to perioder forut for reformasjonen i Sverige. I 1531 deltok han i Christian IIs forsøk på å tilbakeerobre Norge. 1534 innsatte Christoffer av Oldenburg ham som biskop i Odense. Det etterfølgende år ble han dødelig såret under Slaget ved Øksnebjerg på Fyn i Danmark. Han ble begravet i Slesvig domkirke.
Se også Stockholms blodbad.
Lev mens du er ung

Lev mens du er ung er et musikkalbum med Septimus, utgitt i 1981.
Marshall gasskraftverk

Marshall gasskraftverk er et varmekraftverk i Marshall County i Kentucky, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 742 MW, fordelt på 8 like store turbiner. Operatør er energiselskapet Tennessee Valley Authority. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2002. Brenselkilden er naturgass, bare subsidiært brukes  fyringsolje.
Scavengers datter

Scavengers datter var et torturinstrument som særlig ble brukt i England i tudortiden.
Instrumentet ble oppfunnet i Henrik VIIIs regjeringstid av Leonard Skevington, som var løytnant i Tower of London. Navnet er en forvanskning av hans etternavn; en eldre form er Skevingtons datter.
Det består av en A-formet ramme i metall, hvor en bøyle på toppen ble lagt rundt halsen, to bøyler lenger ned ble lagt rundt håndleddene og to bøyler nederst rundt anklene. Kroppen ble da så sammenpresset at ofrene begynte å blø fra nese og ører; i noen tilfeller skal de også ha blødd fra fingertuppene. Tilknytningen til Tower of London gjør at den ofte blir sammenlignet med strekkbenken, som fungerer etter motsatt prinsipp idet kroppen strekkes i stedet for å bli presset sammen.
Instrumentet er sjelden nevnt i dokumenter, og ble nok ikke ofte brukt. Den meste kjente bruken var mot iren Thomas Miagh, som var tiltalt for å ha vært i kontakt med irske opprørere i 1581. Det kan ha vært dette instrumentet han viste til da han på celleveggen i Beauchamp Tower skrev om «torture straynge», «merkelig tortur»
Scavenger's datter ble også brukt i Italia, der den ble kalt cicogna («stork»), og i Spania hvor den bare ble kalt en A-ramme.
Troitsk (Tsjeljabinsk oblast)

Troitsk (russisk: Тро́ицк) er en by i Tsjeljabinsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Uj (en sideelv til Tobol), rundt 110 kilometer sør for Tsjeljabinsk. Innbyggertall: 83 862 (folketelling 2002).
Troitsk er et jernbaneknutepunkt, og fungerer som et forsynings- og handelssenter for gruvedistriktene i sør-Ural. Grensen mellom Russland og Kasakhstan går like sør for Troitsk.
Byen ble grunnlagt av Ivan Nepljujev, Troitsk spilte en betydelig rolle i opprøret til Jemeljan Pugatsjov, som beleiret og inntok byen i 1774.
Sjaḥarít

Sjaḥarít eller sjaḥrít er den jødiske morgengudstjenesten. Sentrale elementer er Sjemá‘ Jisraél, den jødiske trosbeskjennelsen, og ‘Amidá, en stående, stille bønn.
Kleenestjerne

I matematisk logikk og informatikk er kleenestjerna (også kalt kleenetillukning og kleeneoperatoren) en unær operator på ei mengde symboler eller strenger. Operasjonen er ofte skrevet som V* hvor V er mengda det er snakk om. Det er ofte brukt i regulæruttrykk og var også der operatoren først ble introdusert i den betydning «null eller mer».
Hvis V er ei mengde bestående av symboler vil kleenestjerna av V være mengda over alle strenger over alfabetet bestående av symbolet inkludert den tomme strengen. Dette kalles også språket over alfabetet bestående av de gitte symbolene.
Hvis V er ei mengde bestående av strenger vil V være den minste mengda av V som inneholder den tomme strengen og som er lukket under operasjonen konkatenering.
Kleenestjerna over mengda V kan også beskrives som mengda over alle strenger som blir generert av å konkatenere vilkårlige elementer i V.

Eksempler

Kleenestjerna av ei mengde bestående av symbolene a, b og c vil være følgende uendelige mengde.
{«a», «b», «c»}* = { ε, «a», «b», «c», «aa», «ab», «ac», «ba», «bb», «bc», «ca», «cb», «cc», «aaa», «aab», …}.
Kleenestjerna av ei mengde må ikke være uendelig. Kleenestjerna av den tomme mengden er følgende mengde
∅* = {ε}
Tecklenburger Land

Tecklenburger Land er en region i landskapet Westfalen i det nordvestlige Tyskland. Politisk er det idag en del av Kreis Steinfurt i Regierungsbezirk Münster, mens det både geografisk og historisk er et eget område. Området er sammenfallende med den tidligere Kreis Tecklenburg (1816–1974). Historisk har det sin opprinnelse i grevskapet Tecklenburg, såvel som overgrevskapet Lingen og en liten del av Fyrstbispedømmet Münster.
Området er oppkalt etter byen Tecklenburg, med bakgrunn i dens rolle som en tidligere forvaltningsenhet i de forgagne århundrer. På bakgrunn av de store politiske, historiske og religiøse forskjellene i Münsterland er den regionale bevisstheten spesielt utpreget i Tecklenburger Land, og benevnelsen «en Tecklenburger» brukes gjerne om stedets beboere.
Lee Myeong-Gu

Meritter

Han fikk to sølvmedaljer ved VM i bueskyting i 2011. Individuelt fikk han sølv i recurve, i klassen W2, etter tap i finalen for iranske Ebrahim Ranjbar Kivaj. Sør-Korea fikk også sølv i lagkonkurransen, etter tap 217-207 for Russland.
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han i klassen W2 individuelt med buetypen recurve. I plasseringsrunden fikk han 5. beste poengsum av de 24 som deltok, med 610 poeng. Han slo tyske Maik Szarszewski 6-0 i 1/16-finalen, men tapte 4-6 for italienske Oscar de Pellegrin i kvartfinalen. Han deltok også i lagkonkurransen, der det sørkoreanske laget fikk sølv, etter å ha tapt 206-200 for Russland i finalen. Myeong-Gu deltok der sammen Jung Young Joo og Kim Suk Ho.
NM i kickboksing 2018

NM i kickboksing 2018 ble arrangert 16. mars i Bergen. Arrangør var Bergen Kickboxingklubb.
Kongepokalene ble vunnet av Kristin Vollstad og Tommy Henry Macpherson.
De frie offiserer

De frie offiserer eller al-Dubbal al-Ahrar (arabisk: حركة الضباط الأحرار), var en nasjonalistisk militær gruppering i Egypt, som stod i spissen for den egyptiske revolusjonen i 1952. Det var mange som snakket om revolusjon i Egypt i årene frem mot 1952, men det var bare De frie offiserer som aktivt planla å styrte det regjerende regimet.  Gruppen bestod av unge offiserer fra den sudanske og egyptiske hæren. Gamal Abdel Nasser og Muhammad Naguib var to fremtredende medlemmer i bevegelsen, som også fikk viktige posisjoner i den nye egyptiske republikken da den ble erklært i 1953.

Etablering

1940 var et turbulent tiår som førte til en økt politisering av den egyptiske hæren og dannet en viktig grobunn for fremveksten av De frie offiserer. Allerede under andre verdenskrig arbeidet unge nasjonalistiske offiserer aktivt mot å avslutte den britiske tilstedeværelsen i Egypt. Likevel ble ikke De frie offiserer dannet før i 1949, etter Egypts knusende nederlag i den arabisk-israelske krigen. Under krigen hadde en stor avdeling med egyptiske soldater, som Gamal Abdel Nasser var en del av, vært isolert ved landsbyen Faluja, tre mil nordøst for Gaza i ukesvis. Soldatene følte seg sveket av Egypt etter å ha blitt sendt i krig uten nødvendig trening, våpen og ammunisjon. Misnøyen mot det egyptiske monarkiet og regjeringen var stor blant offiserene.    
Etter krigen rekrutterte Nasser flere av sine betrodde kollegaer til en hemmelig politisk-militær celle, som for eksempel  Anwar Sadat og Salah Salem. Bevegelsen ble formelt stiftet på høsten 1949 etter et møte hjemme hos Nasser og i 1950 tok de navnet De frie offiserer.

Sosial bakgrunn

Kjernen i De frie offiserer kom inn i det egyptiske militæret etter at man liberaliserte militærets opptakspolitikk i 1936. Det egyptiske militæret hadde hatt en streng opptakspolitikk og nærmest utelukkende rekruttert offiserer fra aristokratiske familier. Med liberaliseringen av opptakspolitikken ble offiserskorpset åpnet for alle, uavhengig av familiebakgrunn. Offiserene hadde ulike sosiale bakgrunner og dannet en slags bokstavelig middelklasse, midt mellom bonde og aristokrat.  

Politisk bakgrunn

Flere av offiserene i De frie offiserer hadde forbindelser til politiske protestbevegelser fra tiden før de vervet seg til militæret. Det muslimske brorskapet og andre sosiale bevegelser på 40-tallet blir ofte nevnt som organisasjoner noen av grunnleggerne av bevegelsen hadde kontakt med. Selv om de hadde løse forbindelser til andre organisasjoner var det en bred enighet blant De frie offiserer at militæret hadde de beste forutsetningene for å løse Egypts problemer.
Pelle Politibil

Pelle Politibil er en norsk fantasifigur fra flere filmer, tv-serier og bøker for barn. Han blir framstilt som en snakkende, svart og hvit 1973 Volkswagen 1300 med «øyne» på frontlyktene. Figuren ble opprinnelig skapt av politimannen Åge Magnussen i Bodø i 1984 som et ledd i trafikksikkerhetsarbeidet for barn.

Radioserie, TV, film, turné m.m.

Pelle Politibil hadde sin første opptreden i «Barnetimen for de minste» på NRK radio i 1986. Etter tre sesonger på radio og to bokutgivelser, debuterte Pelle Politibil i 1993 med egen fjernsynsserie. Pelle Politibil har også turnert landet rundt med egen forestilling – sett av mer enn 100 000 barn og voksne. Bilen fra TV-serien har seinere blitt brukt i trafikkinformasjon for barnehagebarn, særlig i Vestfold. I 2002 kom kinofilmen med figuren.  Det har også blitt laget et Gullstikka-nominert spill, leketøy og andre kommersielle spin off-produkter med figuren.
Sangen om Pelle Politibil, Pelle-sangen, ble framført av Lennart Mårli og Steinar Toftesund. Den ble en populær kjenningsmelodi for serien.
Se på mig (sang)

Bakgrunn

«Se på mig» er komponert av den svenske låtskrivertrioen Håkan Almqvist, Ingela Forsman og Bobby Ljunggren. Sangen var i utgangspunktet tiltenkt Christer Björkman, men da Jan Johansen dukket opp for tidlig til en studioavtale, lot Ljunggren og Almqvist Johansen prøvesynge «Se på mig». Resultatet overbeviste de to låtskriverne, og Johansen fikk i stedet delta med låten i den svenske Melodifestivalen i Malmö 24. februar 1995. I den svenske finalen vant «Se på mig» en knapp seier over Cecilia Vennersten og «Det vackraste», og ble dermed Sveriges bidrag til den internasjonale finalen i Dublin 13. mai samme år. Både «Se på mig» og «Det vackraste» fikk imidlertid stor suksess, og sistnevnte nådde en andreplass på VG-lista i Norge senere samme år.
I Eurovision Song Contest var «Se på mig» en av de store favorittene til å vinne, og sangen ledet flere ganger tidlig i avstemningen. Til slutt havnet den på tredjeplass med 100 poeng – hvorav 12 poeng hver fra juryene i Danmark, Irland og Tyskland. Den norske juryen ga 8 poeng. Spania kom på andreplass, mens Norge vant konkurransen med Secret Gardens «Nocturne».
Johansen spilte også inn en engelsk versjon av sangen, kalt «Another Night».
XMMS

XMMS står for X MultiMedia System, og er et multimedieavspillingsprogram for vindussystemet X. Det ligner utseendemessig veldig på Winamp. Programmet spiller de fleste formater innen lyd og video.
XMMS utvikles ikke lengre, men kodebasen utvikles fremdeles gjennom programmet Audacious.
Mount St. Elias

Bestigninger

Mount St. Elias ble første gang besteget 31. juli 1897 av en ekspedisjon ledet av den berømte oppdageren Luigi Amadeo, hertug av Abruzzi, (som også har lagt opp dagens standardrute på K2) sammen med den berømte fjellfotograf Vittorio Sella.
Den andre oppstigningen kom ikke før i 1946 da en gruppe fra Harvard Mountaineering Club, inklusive historikeren Dee Molenaar klatret ruten på Sørvestveggen. Toppklatrerne besto av Molenaar og hans bror Cornelius, og Andreas og Betty Kauffman, Maynard Miller, William Latady, og Benjamin Ferris. Denne ekspedisjonen var noe uvanlig for tiden, blant annet fordi den hadde et kvinnelig medlem. William Putnam var medlem av ekspedisjonen, men besteg ikke toppen. De hadde elleve leire, åtte av disse var på Icy Bay, og tre på fjellet. De fikk forsyninger fra fly som slapp ut mat i fallskjerm.
Mount Saint Elias klatres sjelden i dag. På grunn sin høyde og fordi det er ingen enkel rute til toppen, samt på grunn av de lange perioder med dårlig vær (hovedsakelig snø og dårlig sikt).
Primater

Utbredelse

Ser man bort fra menneskene, så er primatene i hovedsak utbredt i den tropiske og subtropiske sonen. De fleste artene er trelevende og forekommer i alle typer skog, fra mangroveskoger og regnskoger til temperert lauvskog og barskog. De lever i høyder fra havnivået og opp mot 3 000 moh. eller mer. De eneste artene som trives i temperert klima, er noen makaker (for eksempel japanmakaken), høylandsmangabeyen, geladaen og oss mennesker. Disse artene er ikke primært trelevende, men snarere terrestriske og ofte ganske store, som gorillaer (jungel) og bavianer (savanne). Terrestriske arter kan leve i høyder opp mot 4 400 moh eller mer, som for eksempel geladaen. Mennesket er imidlertid eneste art som har spredd seg til samtlige klimasoner, og i så måte er vi unntaket.

Biologi

Siden primatene har hatt mer enn 60 millioner år med evolusjonær utvikling, har de hatt god tid til å utvikle et bredt og variert utvalg av spesialiserte anatomiske særtrekk og adaptive nisjer. I så måte har menneskelig kognisjon vært avgjørende for artenes suksess.
At primater i hovedsak er trelevende reflekteres i artenes anatomi, selv om mange også tilbringer deler eller det meste av tiden på bakken. Likheten gjelder for eksempel gripehender (hender med opponerende tomler) og føtter til å forflytte seg med, og et godt utviklet syn. Artene har dessuten opponerende stortær på føttene, men graden er varierende. De trelevende artene har mest utviklede gripeføtter, mens mennesket har tapt denne egenskapen. Noen arter i den nye verden har dessuten utviklet halen til et ekstra (femte) gripeorgan. Hos primatene har fingre og tær ikke klør, men negler. Mennesket er imidlertid den eneste nålevende primaten som fullt ut er bipedal, altså helt og fullt tobeint med oppreist gange.
Kroppsmassen varierer betydelig, fra 30 g hos enkelte muslemurer (for eksempel Microcebus berthae) og opp mot 275 kg for enkelte gorillaer. Noen arter viser utpreget kjønnsdimorfisme, det vi si at hannene kan bli opptil dobbelt så tunge som hunnene.
Primatenes stamart hadde tannformelen 2-1-3-3. Dette innebærer en reduksjon av én fortann. Denne tilstanden er bevart hos mange primater, men flere ytterligere reduksjoner har forekommet.

Atferd

Det fins både nattaktive (de fleste våtneseaper) og dagaktive (de fleste tørrneseaper) primater. Mange arter har komplisert sosial atferd. Noen arter lever i parforhold, mange i grupper med rangordener, f.eks. haremer.
De fleste primatene er planteetere som i hovedsak lever av frukt og blader, men noen er også altetere. Rene kjøttetere er sjeldne, men spøkelsesaper er i hovedsak insektetere.
Megosmidus

Utseende

En middelsstor, avlang, brungrå trebukk. Antennene er tynne, mye lengre enn kroppen. Pronotum er rundet, med en butt tann et godt stykke bak midten av hver sidekant, dekkvingene er jevnbrede og rundet i spissen, med små, svarte, blanke knøler spredt utover hele overflaten. Beina er nokså lange med slanke lår.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Mexico (Baja California).