google/wiki40b huggingface dataset:
Clive Owen

Bakgrunn

Owen var den fjerde av fem brødre. Faren forlot familien da Owen var tre år gammel, og han ble oppdratt av sin mor og stefar. Owen ble uteksaminert fra Royal Academy of Dramatic Art i 1987.

Skuespiller

Owen begynte sin karriere som skuespiller på britisk TV. I 1988 hadde Owen en rolle i en BBC-produksjon av Precious Bane og i TV-filmen Vroom. Owen fikk strålende kritikker for sine prestasjoner i filmen Close My Eyes fra 1991. I denne filmen har han en full frontal naken-scene. I 1996 fikk Owen sin første store rolle i en Hollywood-film, The Rich Mans Wife, der han spilte mot Halle Berry.
Owen fikk stor internasjonal anerkjennelse for sin rolle i Croupier (1998) med Mike Hodges som rfegissør. I Croupier, hadde han tittelrollen om en forfatter som tar jobb i et kasino i London som inspirasjon for sitt arbeid, bare for å havne midt i et ransforsøk. I 1999 opptrådte Owen som en ulykkesfugl i Split Second, hans første BBC-produksjon på et tiår. Owen hadde hovedrollen i filmen Greenfingers, om en kriminell som tar arbeid i en hage, før han ble med i BBC1-serien Second Sight. Owen fikk hovedrollen i den svært anerkjente teater-produksjonen A Day in the Death of Joe Egg, om et ektepar med en sterkt funksjonshemmet datter.
Owen ble kjent for det nordamerikanske publikum i løpet av sommeren 2001 etter rollen som The Driver i The Hire, en serie kortfilmer sponset av bilprodusenten BMW. Han dukket opp i regissør Robert Altmans Gosford Park der han spilte mot Kristin Scott Thomas og Ryan Phillippe. I 2002 dukket Owen opp i The Bourne Identity med Matt Damon i hovederollen. Han spilte i Beyond Borders, og fikk tittelrollen i Kong Arthur, som han tok ridetimer for. Det gikk rykter om Owen som en mulig etterfølger til Pierce Brosnan i rollen som James Bond, før denne rollen gikk til Daniel Craig.
I 2006 spilte Owen i den kritikerroste filmen Children of Men. Filmen ble nominert til flere priser, deriblant en Oscar for beste tilpassede manus. Owen spilte hovedrollen i The International (2009), en film som ble beskrevet som en paranoid politisk thriller. Han hadde hovedrollen i The Boys Are Back, en australsk filmatisering av boken The Boys Are Back In Town av forfatter Simon Carr. Owen giftet seg med skuespillerinne Sarah-Jane Fenton den 6. mars 1995, og paret har to døtre sammen. I november 2006 ble han beskytter av Electric Palace Cinema i Harwich, Essex. Han er også en ivrig Liverpool-fan.
Henrik Thune

Biografi

Henrik Thune er direktør ved NOREF Senter for internasjonal konfliktløsning. Thune ble cand.polit i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1997, avla mastergrad i international relations fra London School of Economics and Political Science i 1995, og forsvarte doktorgraden i statsvitenskap (internasjonal politikk) ved Universitetet i Oslo høsten 2008. Han har vært tilknyttet Norsk utenrikspolitisk institutt som forsker, seniorforsker og forskningsleder fra september 1997. I perioden mellom 2006 og 2008 arbeidet Thune som seniorrådgiver i Seksjon for Fred og Forsoning i Utenriksdepartementet, og var i den samme perioden sentral i initieringen og oppbyggingen av Utenriksdepartementets «Refleksprosjekt» , kjent som den første systematiske gjennomtenkningen av Norges utenrikspolitiske interesser og rammevilkår etter avslutningen av den kalde krigen . Mellom 2010 og 2012 var Thune ansatt som prosjektleder i utenriksminister Jonas Gahr Støres sekretariat.
Thune har publisert en rekke artikler og bøker innenfor fagdisiplinen internasjonal politikk. Han har spesielt jobbet med stormaktspolitikk, norsk utenrikspolitikk og internasjonal politikk i Midtøsten. Siden 2004 har Thune også forsket på hvilken betydning nyhetsmedia og massekommunikasjon har for hvordan stater handler i internasjonal politikk. 
Thune er medlem av redaksjonsrådet for tidsskriftet Samtiden og er nestleder i styret til Litteraturhuset i Oslo. Han var medlem av faggruppen bak tidligere utenriksminister Thorvald Stoltenbergs forslag til økt nordisk sikkerhetspolitisk samarbeid. Fra 2017 er Thune medlem av Arbeiderpartiets internasjonale utvalg. Fra 2019 er han medlem i den europeiske tenketanken European Council on Foreign Relations. Thune har vært fast spaltist i Dagbladet og Aftenposten, og bokanmelder i Morgenbladet.
Limousin (storferase)

Limousin er en fransk kurase.

Historie og utbredelse

Rasen stammer fra den franske regionen Limousin. Det påstås at rasen kan spores 16 000 år tilbake til hulemalerier. Stambok for rasen ble etablert i 1866. Til Norge kom rasen første gang på begynnelsen av 70-tallet. Dagens populasjon stammer imidlertid fra import som startet i 1992. I 2007 ble det inseminert 3 500 kyr med Limousin gjennom Geno.

Kjennetegn og egenskaper

Limousin er en kjøttferase som i liten grad brukes til melkeproduksjon. Kyrne brukes som ammekyr, dvs. at kalven går sammen med mora. Rasen er hornet og rød av farge. Rasen er mellomstor rase og kjennetegnes med lette kalvinger. Den har kraftig muskulatur i rygg og kryss, samt en spesielt kjøttfull bakpart. Kjøttet har lavt fettinnhold og lav beinprosent
Teknisk innretning

Tekniske innretninger er produkter eller maskiner som fremstilles for å utføre en oppgave. Disse skal utføres iht. Forskrift om tekniske innretninger av 10. september 1982 . Både produksjon, montasje og bruk omfattes av forskriften.
Forskriften gjelder i industri og andre næringsbedrifter som gjør bruk av maskiner og andre tekniske innretninger. Den gjelder ikke petroleumsvirksomhet som er underlagt Oljedirektoratet.
Forskriftens formål er å eliminere skaderisiko. Norge er også part i EU-arbeidet gjennom EØS-avtalen. I Maskindirektivet av 20. juni 1991 som er et rådsdirektiv i EU omhandles også maskinsikkerhet som et ledd i arbeidet med å eliminere tekniske handelshindringer.
For trykkluftanlegg finnes en egen forskrift som er en forskrift til arbeidsmiljøloven, Forskrift om trykkluftanlegg av 12. januar 1978.
Nettkjølsnegl

Utseende

Nettkjølsnegl har en tydelig kjøl lengt bak på kroppen og åndehullet bak midten av kappen. Kroppen varierer i fargen, men er ofte lyst okerfarget grå eller hvitaktig og mellom 30 og 40 millimeter 
Nettkjølsnegl har kraftigere fargeflekker og skiller seg fra åkerkjølsneglen (Deroceras agreste), som er mer diffust farget.

Levevis

Nettkjølsnegl finnes nesten overalt hvor det er litt fuktig. I hager, gressenger, skogkanter, kratt, langs vassdrag og lignende steder. Nettsnegl er nattaktiv og holder seg vanligvis skjult om dagen når luftfuktigheten er lavere. 
Den har en tunge med små tagger, også kalt raspetunge. Med den rasper den i seg deler av planter, som er det den lever av. 
Alle lungesnegler er tvekjønnet. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under parringen, befrukter hverandre gjensidig. Eggene legges i hulrom i jorden som sneglen har gravd ut. Den legger omtrent 20-30 egg hver gang og kan gjenta dette flere ganger i løpet av en sommer.

Skadedyr

Den er regnet som et skadedyr og kan opptre i så store mengder at den kan redusere en avling. Den lever av planter, som korn, kål, kløver, jordbær og ulike andre rotvekster.
Ace Ventura: Naturen kaller

Handling

Ace Ventura er i Himalaya for å redde en vaskebjørn fra en fjellhylle. Men noe går galt, og vaskebjørnen blir drept. Ulykken gjør Ace så deprimert at han slutter som detektiv og drar til et lamakloster. Noen måneder senere får han et oppdrag han ikke kan si nei til.
Softis

Softis (fra engelsk soft ice eller soft serve ice cream) er en type iskrem der man bruker en pumpeteknikk for å doble mengden luft i iskremen. Iskremen ble populær blant forbrukere som foretrakk en lettere tekstur.
Det har versert flere historier om hvordan softisen først ble startet. To av de mest populære har vært historien om selskapet Dairy Queen i Davenport i Illinois og Thomas Carvellus i Hartsdale i New York. Begge har til felles at de startet med å gjøre iskremene sine mykere i 1930-årene og i USA.
I 1960-årene ble det introdusert maskiner med mekanisk luftpumpe til softismaskiner. Dette bidro til at moderne softis ble luftigere og mykere enn tidligere.
Softis blir normalt kjølt istedenfor fryst. Temperaturen den kjøles ned til er ca. −4 °C i motsetning til en vanlig fryser på under 18 °C. Noe sammen med luft bidrag til at isen blir mykere. Softisen må også kjøles svært fort, for å unngå krystallisering. Alt dette blir ordnet av en maskin som kjøler blandingen raskt, pumper i luft og sørger for jevn temperatur.
Metoden muliggjorde også softismaskiner hvor softisen fordeles og serveres i kjeks på stedet. Softisen blir da stort sett fordelt i kjeks ved hjelp av pumpe. De vanligste typene er vaniljesoftis, men det finnes også softis med andre smaker, som med jordbær eller sjokolade.
Det har versert myter om at Margaret Thatcher og noen andre kjemikere i Storbritannia har vært med å finne opp denne iskremtypen. Det stemmer ikke. Hun jobbet en kort tid hos en britisk iskremprodusent med å utvikle oppskrift for å tilpasse amerikanske iskremmaskiner. Hennes nøyaktige rolle der er uviss.
Musikk på loftet

Musikk på loftet (også kjent som En dukkedrøm) er en norsk animert kortfilm fra 1950. Den var den første norske fargefilm (Gevacolor) i kinoformatet 35mm, og varer i nesten 19 minutter. Manuskriptforfatter, sjeffotograf og regissør var Ivo Caprino. Figurene var laget av Ingse Gude Caprino. Musikken var komponert av Gunnar Sønstevold.

Handling

Filmen handler om Lars og Lotte som er barna til en musikkhandler. Faren vil at de skal lære å spille, men istedenfor å spille på instrumentene ødelegger de dem. En natt kommer Ole Lukkøye og han lar dem drømme om at de går opp på loftet der de gamle instrumentene til faren står. De blir plutselig levende og spiller mange melodier. Etter det vil ikke Lars og Lotte lenger ødelegge instrumentene og begynner selv å spille.

Todeling av filmen

Filmen ble for lang så filmen ble delt i to separate og mindre offisielle sekvenser med eksklusive klipp, den første delen het selvfølgelig Musikk på loftet mens den andre het En dukkedrøm. Da filmen senere ble utgitt på DVD ble filmen vist i sin helhet.
Vestnes (Mandal)

Historie

Vestnes har sitt navn fra Vestnes gård, som hadde bykjernen i øst og strakk seg til fjorden i vest.
På slutten av 1800-tallet drev Lord Salvesen Vestnes Gård som var et mønsterbruk med grisehus, fjøs og store områder dyrket mark. Neseveien (utledet av Vestnesveien) gikk som eneste vei gjennom eiendommen, fra byen til en idrettsplass ytterst ved fjorden. I 1917 solgte lorden gården til Mandal kommune. Dette var et tiltak fra kommunen rettet mot fremtiden, siden Vestnes gård lå i Halse og Harkmark kommune frem til 4 år senere hvor Mandal kommune fikk utvidet grensene sine (med nettopp bl.a. Vestnes) samtidig som den fikk bystatus. Kommunens plan var boligbygging, noe man begynte med allerede i mellomkrigstiden. Området øst for dagens Fridtjof Nansens vei (ringveien) ble bebygd først, naturlig nok siden dette var nærmest sentrum.
Under andre verdenskrig var det flyplass på Vestnessletta. Allerede 12. april 1940 landet en tysk Messerschmitt her. Flyplassen ble utbygd med hangar, rullebane og brakker til mannskapene. Det første året av krigen spilte Mandal flyplass på Vestnes en viktig rolle i luftkrigen over Nordsjøen og Sørlandet. Etter at Lista flystasjon sto ferdig sommeren 1941, ble flyplassen i Mandal mindre brukt. Høsten 1949 flyttet Båtservice Verft inn på området, og samme høst signerte verftet kontrakt med Marinen om bygging av én MTB. Dette ble begynnelsen på et langt og viktig industrieventyr i Mandal. Mange båter og skip er bygget ved verftet og mange mandalitter har hatt sin arbeidsplass her. På det meste var det over 450 ansatte samtidig.
Etter krigen skjøt også boligutbyggingen på resten av Vestnes fart. Den siste delen som ble bebygd lå i sør mellom Idrettsparken og Furulunden, det skjedde på 1960-tallet.
Nærhet

«Nærhet» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Kate Gulbrandsen. Teksten ble skrevet av Kate Gulbrandsen og Rolf Løvland. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1989, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1989 i Lausanne i Sveits.
Sangen ble framført på norsk av Kate Gulbrandsen. Den ble slått ut i finalen og gikk ikke videre til «superfinalen».
North Island main trunk line

Avsnitt Auckland – Te Awamutu

Den første strekningen som ble bygd fra Auckland i sydlig retning var den 13 km lange linjen fra Point Britomart til Onehunga som ble åpnet 1873. 20. mai 1875 ble strekningen utvidet fra Penrose til Mercer, 13. august 1877 til Ngaruawahia, desember 1877 til Frankton, og via Hamilton til Te Awamutu året 1880, dermed hadde strekningen fått en lengde på 160 km. På grunn av en resesjon og langvarige forhandlinger med lokale Maori gikk deretter utbyggingen i stå, og Te Awamutu ble endestasjon noen år.
I Hamilton ble 1880 byggingen av East Coast Main Trunk Railway i retning Bay of Plenty påbegynt.

Avsnitt Wellington – Longburn

Avsnittet Wellington – Longburn (ved Palmerston North) ble bygd mellom 1881 og 1886 gjennom et privat selskap, Wellington and Manawatu Railway Company. 1908 ble dette selskapet overtatt av New Zealand Railways Department, som derpå bygde strekningen ferdig.

Midtavsnittet på Nordøya

Anlegget av det sentrale avsnittet begynte 15. april 1885. På grunn av det kompliserte arbeidet gjennom topografisk vanskelig terreng varte anleggsarbeidene 23 år, får det siste manglende avsnittet endelig kunne tas i bruk 1908. Strekningen går her over det vulkanske platået på Nordøya. Ikke minddre enn 9 viadukter måtte bygges over dype slukter, dessuten er den berømte Raurimuspirelen, en vendesløyfe med vendetunnel del av avsnittet. Den siste svillespikeren ble slått inn av statsminister Joseph Ward ved en festakt 6. oktober 1908. Det befinner seg en minnestein der dette fant sted, ved stedet Pokaka. Siden da er det gjennomgående forbindelser mellom Auckland og Wellington, i februar 1909 ble også en nattforbindelse innført.

Elektrifisering

Planene for elektrifisering rekker tilbake til år 1918, men først 1940 ble avsnittet mellom Wellington og Paekakariki elektrifisert med 1500 V likespenning. Nytte av dette hadde på den tiden bare lokaltrafikken. 1983 ble elektrifiseringen utvidet nordover til Paraparaumu.
Det 411 km lange avsnittet mellom Palmerston North og Hamilton derimot ble eletrifisert med 25 kV 50 Hz vekselspenning, den elektriske driften ble åpnet i juni 1988. Fremfor alt hadde godstrafikken nytte av dette, fordi lange godstog med elektrisk drift kunne overfvinne lange stgninger lettere.
Planer for videre elektrifisering inneholder en utvidelse av Wellingtons forstadsnett nord for Paraparaumu til Lindale eller Waikanae med 1500 V likespenning. Det finnes også planer om å elektrifisere Aucklands forstadsnett.

Auckland

I region Auckland går det lokaltog i fast takt mellom sentralstasjonen  Britomart Transport Centre og Pukekohe.

Wellington

NIMT er også del av Wellingtons forstadsnett Tranz Metro mellom Wellington stasjon og Waikanae (Kapiti Coast). Fra Palmerston North til Wellington går toget Capital Connection som dfagsforbindelse.
Margaretha Krook

Liv og virke

Margaretha Krook ble født i Stockholm, men vokste opp i Norrtälje. Etter en tid som flyvertinne etter andre verdenskrigens slutt flyttet hun fra Roma til Stockholm, og utdannet seg til skuespiller ved Dramatens elevskole. Blant hennes klassekammerater fantes blant andre Jan-Olof Strandberg, Allan Edwall, Max von Sydow og Jan Malmsjö. 
I sin karriere skapte hun ofte kraftfulle roller, som for eksempel Mor Courage, Gertude Stein og hustruen/moren i Lars Noréns Och ge oss skuggorna, som også ble filmatisert for SVT. 
Hun hadde også mange komiske roller, både på scene og film, blant annet som moren i Gösta Ekmans film Værhår og erter fra 1986 og forekom i flere av Tage Danielssons filmer som Slipp fangene løs det er vår!. Hun var også med i Hans Alfredsons og Povel Ramels kroshow Tingel tangel på Tyrol 1989-1990. 
Innsatsene i radioens På minuten er også legendariske, men mest kjent innen den komiske avdelingen er vel allikevel hennes utrop "Ta 'rej i brasan!" i TV-sketsjen Skattkammarön. Hun ble tildelt O'Neill-stipendiet i 1974.
Nyårsaftene 1997–2000 resiterte hun Alfred Tennysons Nyårsklockan på Skansen, også direktesendt i Sveriges Television.
Margaretha Krook døde av kreft på Ersta sjukhus i Stockholm 2001. Straks etter hennes død ble en statue oppført utenfor Dramaten i Stockholm som forestilte skuespillerinnen. Statuen, som er oppvarmet, ble laget på initiativ av Marie-Louise Ekman. Den står ved det hjørnet der Margaretha Krook pleide å stå og røyke før forestillingene.
Nürnbergkrøniken

Nürnbergkrøniken er en verdenskrønike fra senmiddelalderen. Den er en av de første trykte bøker, en såkalt inkunabel. Forfatteren var forskeren Hartmann Schedel (1440–1514), opprinnelig fra Nürnberg. Originalutgaven ble gitt ut i Nürnberg, på latin, den 12. juni 1493. En tysk utgave var planlagt fra starten av, og Georg Alts oversettelse ble gitt ut 23. desember samme år. Bøkene er rikt illustrert med tresnitt.

Navn

I likhet med mange andre tidlige trykte bøker hadde ikke Nürnbergkrøniken noen tittelside, og den har derfor gått under flere forskjellige navn. Blant forskere, som hadde latin som arbeidsspråk, gikk den under navnet Liber Chronicarum, «Krønikeboken». Denne tittelen er hentet fra introduksjonen til indeksen. I engelsktalende land fikk den navnet Nuremburg Chronicle etter byen hvor den ble utgitt; dette navnet er blitt overtatt på norsk. Tyske forskere har i nyere tid begynt å kalle den Die Schedelsche Weltchronik, «Den schedelske verdenshistorie», etter forfatteren.

Trykking

Trykkeren Anton Koberger var innehaver av et av Europas største trykkerier, som han åpnet i Nürnberg omkring 1470. Innen 1500 hadde han trykt hele 250 titler, noen av dem i opplag på flere tusen. Han hadde hele atten trykkpresser og mer enn hundre ansatte. 
Koberger stod selv bak flere av titlene han trykket, og ville i nyere tid også blitt kalt en forlegger. Nürnbergkrøniken var ikke et av disse verkene; det ble trykket under kontrakt. Schedel og Koberger bodde i samme gate, noen få hus fra hverandre.

Illustrasjoner

Krøniken er illustrert, og ansvaret for dette ble gitt til Michael Wohlgemut og hans stesønn Wilhelm Pleydenwurff. Blant de som ble hyret inn for å illustrere boken var en ung Albrecht Dürer, som var Wohlgemuts lærling fra 1486 til 1489.
Det antas at det ble bruk 645 originale tresnitt for å illustrere boken. Tallet er noe usikkert, fordi enkelte illustrasjoner er generiske slagscener eller monarkbilder som ble brukt flere ganger, i enkelte tilfeller med små endringer.
Kärna

Kärna er et tettsted i Kungälv kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 430 innbyggere.
Constantin Schmid

Karriere

Schmiddebuterte i verdenscupen i skihopping den 30. desember 2016 på hjemmebane i Oberstdorf i 2016/17-sesongen.
Under Junior-VM på ski 2017 i Park City tok han først individuell bronse i normalbakke bak tsjekkiske Viktor Polášek og italienske Alex Insam, før han avsluttet mesterskapet med to lagsølv. Først i herrenes lagkonkurranse med Martin Hamann, Tim Fuchs og Felix Hoffmann, før han avsluttet mesterskapet med mikslaget bestående av Hamann, Agnes Reisch og Gianina Ernst.
Under Junior-VM på ski 2018 i Kandersteg vant han sølv i konkurransen for mikslag, sammen med Luisa Görlich, Justin Lisso og Gianina Ernst. Han tok også sølvmedalje i den individuelle konkurransen. Han tok også gullmedalje i den Lagkonkurranse.
Santi Luca e Martina

Santi Luca e Martina er en barokk kirke som ligger ved Forum Romanum i Roma. Den er tilegnet evangelisten Lukas og martyren den hellige Martina (d. 228).
Lukas er kunstnernes skytshelgen, og kirken disponeres av det romerske kunstakademiet Accademia di San Luca. Akademiet hadde tidligere disponert den lille kirken San Luca på Esquilinhøyden (en av Romas syv høyder), men den ble revet under pave Sixtus V i 1588. De overtok da en kirkebygning ved Forum Romanum. Den stammet fra 500-taltet, og var oppført på restene av Secretarium Senatus, plassen der domstolene dømte mot senatorene.
I 1634 startet byggingen av en ny kirke, tegnet og bekostet av arkitekten og maleren Pietro da Cortona, akademiets daværende leder. Under de innledende byggearbeidene kom de over helgenen Martinas relikvier, og dette funnet førte til at byggingen av kirken fikk inn mer penger.
Kirkens grunnplan har formen av et gresk kors med en høyreist kuppel over midten. Interiøret er for en stor del udekorert.
Kirkens fasade, som er av stilhistorisk verdi, har en original utforming med en vegg som bukter seg fram mellom kraftige hjørnepillarer.
Høyalteret har en skulptur som forestiller den hellige Martina, lagd i 1635 av Niccolò Menghini.
Aubrey de Vere, 1. jarl av Oxford

Aubrey de Vere, 1. jarl av Oxford (født rundt 1110, død 1194) var den første jarl av Oxford i Englands historie. Han var sønn av Aubrey de Vere, hvis far av samme navn hadde kommet til England med Vilhelm Erobreren. Han ble utnevnt til jarl av Maud av England i 1141. Denne tittelen ble senere bekreftet av hennes sønn, Henrik II. Da han døde i 1194 ble han etterfulgt av sin sønn Aubrey de Vere, 2. jarl av Oxford.
Hvordan man gjør gutter av menn

Handling

Televerksarbeideren Helge Jonsson blir innkalt til repetisjonsøvelse hos sitt gamle regiment. Der treffer han sine gamle kompiser fra førstegangstjenesten, Lövgren, Tallroth, Gurkan, Öberg, og gruppesjefen Larsson. En kvinnelig journalist, Bea, følger med øvelsen for å skrive en reportasje under dekke av å hjelpe til i garnisonsbutikken og hun blir begeistret for den blyge Jonsson. Ute i felten utarter øvelsen raskt når Lövgren og Tallroth er mest interessert i å sjekke jenter på hotellet på stedet.

Om filmen

Det finnes store likheter mellom Hvordan man gjør gutter av menn og Selskapsreisen som Åberg laget i 1980. Det handler delvis om det som er typisk drag for Åberg: gjenkjenningskomikk og delvis de medvirkende skuespillerne. Den blyge Helge Jonsson er naturligvis en tidlig inkarnasjon av Stig-Helmer Olsson og Weiron Holmbergs Tallroth er nesten identisk med Holmbergs rolle som Robban i Selskapsreisen.
Eksteriørscenene er innspilt utenfor jernbanestasjonen i Uppsala og på Upplands signalregemente i Uppsala. Butikken der kompisene kjøper maling heter Blå Huset og ligger i utkanten av Sollentuna. Scenen ved broen som blir "sprengt" av fiendtlig fly er innspilt i Ekolsund mellom Sigtuna og Bålsta. Golfbanen som de er ved er Södertälje golfbane. Dansebandet på hotellet er Jörgen Edman & Polarna og låtene de spiller heter Eva, Välkommen hem og Vid mitt fönster. Vinmonopolet ligger i Sigtuna.
Sangen som gruppen synger på planet er drikkevisen Telefonen.
Filmen fikk i overveiende et dårlig mottagelse av filmkritikerne. Hans Schiller i Svenska Dagbladet skrev: «en film som spiller på fordommer og billige vitser, en film hvor det eneste er originale er at Landstormens lilla lotta (svensk film) forvandles til undersøkende reporter.» Jan Aghed i Sydsvenskan skrev: «Jag er klar over at Åberg kommer til å få mange lattersalver i salongen, men det betyr ikke at filmen hans ikke bygger på en dyp forakt for publikum.»
Til tross for dårlige kritiker ble filmen en stor suksess på kino og ble sett av omtrent 1,5 millioner kinobesøkere.
Doryforos

Doryforos (gresk δορυφόρος, «Spydbæreren»; latinisert som Doryphorus), også referert til som «Polykleitos' Kanon», er en av de best kjente skulpturene fra antikkens klassiske tid og et tidlig eksempel på gresk klassisk contrapposto. Den opprinnelige skulpturen ble gjort av Polykleitos i bronse på Argos og har siden gått tapt, men statuen er videreført til ettertiden i romerske kopier.

Annen bruk av begrepet

Doryforos eller doryphorus kan bli benyttet for det opprinnelige verk av Polykleitos, eller stundom for å beskrive en hvilken som helst skulptur som imiterer denne posituren, enten figuren bærer et spyd eller ikke; eksempelvis den romerske keiserstatuen Augustus fra Prima Porta er tilsynelatende modellert etter Doryforos.
På moderne gresk har begrepet betydningen «satellitt»; begrepet φυσικός δορυφόρος (fysikos doryforos) er benyttet for naturlige satellitter mens en kunstig satellitt er en τεχνητός δορυφόρος (tekhnitos doryforos). Det dreier seg her om et oversettelseslån, da den latinske grunnbetydningen av ordet satellitt er «livvakt». Jf. også ordet drabant med samme grunnbetydning.