Haitis geografi

Topografi

Fire fjellkjeder av kalkstein strekker seg gjennom landet i retning øst–vest. På de høyeste fjellpartiene består av mye magmatiske bergarter, krystallinsk skifer eller eldre sedimenter. I den nordlige delen av landet ligger Massif du Nord (Nordmassivet) og Plaine du Nord (Nordsletta). Massif du Nord er en forlengelse av Cordillera Central i Den dominikanske republikk. Det begynner på Haitis østlige grense, nord for elven Guayamouc, og går videre mot nordvest gjennom den nordlige halvøya i landet. Lavlandet på Plaine du Nord ligger langs den nordlige grensen mot Den dominikanske republikk, mellom Massif du Nord og Nord-Atlanteren. Området i midten av landet omfatter to sletter og to fjellkjeder. Plateau Central (Sentralplatået) går langs med begge sidene av elven Guayamouc, sør for Massif du Nord. Det går fra sørvest til nordvest. Sørvest for Plateau Central ligger Montagnes Noires, som møter Massif du Nord i nordvest. Det vestligste punktet i landet er kjent som Cap Carcasse.
Den sørlige delen av landet omfatter Plaine du Cul-de-Sac (i sørøst) og den fjellrike halvøya i sør, som er kjent som Tiburonhalvøya. Plaine du Cul-de-Sac er et naturlig lavland som omfatter saltsjøene i landet, som Trou Caïman og Étang Saumâtre, som også er den største innsjøen i Haiti. Fjellkjeden Chaîne de la Selle – som strekker seg fra den sørlige fjellkjeden i Den dominikanske republikk (Sierra de Baoruco) – går fra Massif de la Selle i øst til Massif de la Hotte i vest. Denne fjellkjeden omfatter Pic la Selle, det høyeste punktet i Haiti, på 2 680 moh.
Den viktigste dalen i landet med tanke på landbruk er Plaine de l’Artibonite, som ligger sør for Montagnes Noires. I dette området ligger den lengste elva i Haiti, Artiboniteelva, som også er den lengste på hele Hispaniola. Den springer ut i det vestlige området av Den dominikanske republikken, og går videre gjennom det sentrale Haiti, før den renner ut i Gonâvebukta. Den østlige og sentrale delen av øya er et stort og høyt platå. Haiti omfatter også flere øyer utenfor kysten. Den historisk kjente øya Tortuga (Île de la Tortue) ligger utenfor nordkysten av Haiti. Arrondissementet La Gonâve ligger på øya med samme navn i Gonâvebukta. Denne øya er bebodd av landsbyfolk. Île à Vache (Kuøya), som er en frodig øy med mange turistattraksjoner, ligger utenfor den sørvestlige spissen av Haiti. Les Cayemites og Île de Anacaona hører også til Haiti.

Klima

Haiti ligger i tropene og domineres hele året av nordøstpassaten, men får likevel ikke like mye vind som Den dominikanske republikk, fordi landet ligger på lesiden av øya Hispaniola. Terrengforhold og plassering i forhold til den rådende vindretningen gir store variasjoner i årsnedbøren. Generelt faller det mindre nedbør i lavlandet enn i fjellene, og nedbøren er vanligvis størst på nord- og nordøstvendte skråninger. Cap-Haïtien på nordkysten får således omkring 3 250 mm i året, med nedbør i alle måneder. Det faller mest nedbør om vinteren, da passaten er sterkest på denne tiden av året. Hovedstaden Port-au-Prince ligger derimot i le av de nordlige fjellkjedene og får i snitt rundt 1 340 mm nedbør, som hovedsakelig faller i sommerhalvåret. Andre deler av landet får mindre enn 700 mm nedbør per år. Den nordvestlige halvøya og Gonâveøya (Île de la Gonâve) er spesielt tørre.
Temperaturene varierer med høyden, men normal årstemperatur ligger rundt 26°C i lavlandet. Døgntemperaturene svinger generelt mer enn årsnormalene. Landsbyen Kenscoff, som ligger 1 430 moh., har en normal temperatur på 16 °C, mens Port-au-Prince, som ligger på havnivå, har en normal på 26 °C. Om vinteren kan det komme frost i de høyeste områdene.
Den sørlige halvøya er mer utsatt for tropiske orkaner enn andre deler av landet, og har tatt stor skade av orkaner som Allen (1980), Gilbert (1988) og Georges (1998). I august og september 2008 skapte flere orkaner stor skade, og rundt 800 liv gikk tapt.

Plante- og dyreliv

Der landformene gjør det mulig vokser det mangroveskog langs kysten. Haiti hadde tidligere regnskog i nord, men den er for det meste hogget ned. Mot sør og i innlandsdalene finnes det savanner. Tropiske og subtropiske nyttevekster som avokado, mango, lime og appelsin vokser vilt. I de tørreste strøkene gror steppevegetasjon med blant annet kaktus og alfagress. I høyere områder vokser det fremdeles spredte populasjoner av barskog. Over omtrent 1500 moh. blir vegetasjonen alpin. Floraen er relativt artsrik: det er registrert over 5 000 arter karplanter.
Pattedyrfaunaen er fattig og omfatter hovedsakelig flaggermus, gnagere og innførte arter som katt, hund og mangust. Den sjeldne haitialmiquien hører til den primitive insekteterfamilien furespissmus. Sammen med en nær slektning på Cuba er den en av bare to gjenlevende arter i familien. Det har også blitt funnet fossiler av store, marklevende dovendyr i Haiti.
Amerikamanat eller lamantin, som er en sjøku, finnes i kystfarvannet. Mange fugler er knyttet til våtmarkene og kysten, som brunpelikan, lattermåse, suler, hegrer, rikser, vadere og terner. Foruten disse er det også forekomster av papegøyer, gjøk, kolibrier, trogoner, todier og spetter i landet. Flere av de nesten 250 artene som er observert i Haiti er stedegne for Hispaniola.