Spesialstyrke

Organisering

Det er gjerne vanlig – dersom man har kapasitet til det – å dele spesialstyrkene inn i grupper etter spesialisert oppgave. En vanlig slik organisering å ha en styrke som har spesialisert seg på anti-terror, og en på andre spesialoperasjoner. Spesialstyrker, som er militære, må ikke forveksles med en taktisk politienhet. Norge har i teorien en slik inndeling, hvor politiets delta-styrke skal bedrive anti-terror, mens forsvarets spesialavdelinger bedriver spesialoperasjoner. I praksis blir overgangen mer glidende, norske spesialstyrker blir ofte benyttet under delta-kommando når delta trenger dette, og spesialstyrkene til forsvaret trener derfor også på antiterror-/gisselsituasjoner.
Land med en klarere inndeling er for eksempel Tyskland, hvor GSG-9 kun brukes til anti-terror, mens Kommando Spezialkräfte også gjør andre spesialoperasjoner.
I de fleste vestlige land står det i grunnloven at militæret ikke kan brukes mot egne sivile innbyggere. Følgelig må antiterrorstyrker som utfører innenlands operasjoner ligge under et sivilt organ, altså politiet. I anti-terror / gisselsituasjoner i utlandet vil derimot Forsvarets spesialstyrker være mer passende, hvis det er nødvendig eller ønskelig.

Historie

Konseptet «spesialstyrker» springer ut fra mange nasjoners bruk av lett infanteri til oppgaver som krevde spesielle egenskaper. Før skytevåpen og eksplosiver ble introdusert var rekognosering den viktigste oppgaven, og forgjengerne til mange lands spesialstyrker er ofte speideravdelinger. 
Under napoleonskrigene begynte man å opprette rifleavdelinger, som ikke inngikk i de vanlige styrkene. På grunn av at en rifle er betraktelig mer treffsikker og har lenger rekkevidde enn en muskett kunne de brukes som skarpskyttere, og da spesielt til å ramme fiendens offiserskorps. Samtidig var rifler betraktelig tyngre å lade, da kulen måtte presses gjennom et riflet løp i stedet for muskettens glattborede, og de var derfor lite effektive i de vanlige skytterrekkene. Slike avdelinger utviklet en stor grad av frihet fra de vanlige kommandolinjene, noe som er vanlig også med moderne spesialstyrker. I Norge ble det blant annet opprettet skiløperbataljoner bevæpnet med rifler som opererte på en helt annen måte enn øvrige infanterister, f.eks. Søndenfjeldske skiløperbataljon som ble opprettet i 1747 og utmerket seg under felttogene i 1808 og 1814.
Under andre verdenskrig begynte britene å bruke små styrker fra blant annet SAS og marinens kommandosoldater til å utføre sabotasjeoppdrag mot strategisk eller taktisk viktige mål. Etter krigen ble SAS og flere mindre spesialstyrker oppløst, men etter at man hadde vurdert deres innsats under krigen kom man til at en slik avdeling ville være effektiv i kolonikrigene Storbritannia var innblandet i. En viktig side ved denne avgjørelsen er at ved oppdrag i sivile områder vil en veltrent spesialstyrke langt lettere kunne unngå tap av sivile liv enn en regulær styrke. Soldatene er også bedre trent i vurdering av situasjoner og har en sterkere disiplin, og britene hadde flere ganger opplevd massakrer av sivile demonstranter som ble utløst av nervøse soldater som åpnet ild uten å ha fått ordre om det. 
En spesialstyrke er en ressurs som er begrenset i omfang, derfor er den normalt kommandomessig tilknyttet det strategiske nivå hvor forsvarsjef/forsvarsminister har disse som en av sine instrument. Årsaken til dette er at spesialstyrker utøver en rolle som kan ha stor militær og/eller politisk viktighet eller fallhøyde og derav må kommando og kontroll utøves med færrest mulig ledd. Kommando kan delegeres fra forsvarsjef der dette er hensiktmessig.
Siden 1970-årene har kontraterrorisme blitt en stadig viktigere del av spesialstyrkers arbeid. I noen land, som Tyskland, er spesialstyrkene ikke direkte underlagt militær kommando, og kan derfor brukes i oppgaver som vanligvis ligger under politiets ansvar. I andre, som Storbritannia, kan spesialstyrker brukes dersom det oppstår situasjoner hvor politiets midler ikke strekker til.

Danmark

Det danske forsvaret har to spesialstyrker: Frømandskorpset og Jægerkorpset.

Norge

De norske marinejegere, og spesialjegere er kommandosoldater som hører til henholdsvis spesialstyrkene Marinejegerkommandoen, Forsvarets spesialkommando  og Hærens jegerkommando.
No. 5 Troop 10 Interallied Commando var norske commandos i andre verdenskrig. HV 016 var en spesialstyrke underlagt Heimevernet.

Sverige

I Sverige er Särskilda operationsgruppen den eneste spesialstyrken.