google/wiki40b huggingface dataset:
Båtservice Verft

Båtservice Verft, de siste tiårene kjent under navnet Båtservice Mandal er et verft i Mandal som siden oppstarten på 1940-tallet har produsert over 1000 fartøy. På det meste var det over 450 ansatte samtidig.

Westermoen

Westermoen Båtbyggeri og Mek Verksted ble startet i Mandal av Grimstad-brødrene Toralf og Sverre Westermoen i 1941.
I 1948 ble bedriften omgjort til et aksjeselskap under navnet Westermoen Båtbyggeri A/S. Sverre Westermoen hadde da forlatt firmaet. Toralf Westermoen var de første årene selskapets drivkraft og disponent. Blant aksjonærene var skipsmegler Egil Bjørn-Hansen og disponent Finn B. Røer som eide firmaet Båtservice i Oslo.
Det nye båtbyggeriet kjøpte den store flyhangaren som tyskerne hadde bygd på Vestnes i Mandal. Høsten 1949 flyttet bedriften inn på området, og samme høst signerte verftet kontrakt med Marinen om bygging av én MTB. Dette ble begynnelsen på et langt og viktig industrieventyr i Mandal. Mange båter og skip er bygget ved verftet og mange mandalitter har hatt sin arbeidsplass her. Gjennombruddet for verftet kom da det ble inngått avtale med Sjøforsvaret om bygging av motortorpedobåter (MTB). I 1950 startet arbeidet på den første norskbygde MTB, ”Rapp”, designet av Harald Henriksen, som startet en lang tradisjon med bygging av marinefartøyer i Mandal, både MTB-er og minesveipere.
De første årene ble det også bygd et stort antall seilbåter og motorbåter. Båtservice i Oslo bisto gjennom sitt internasjonale salgsapparat til å få mange av båtene solgt i utlandet.
Det første stålfartøyet ble levert i 1955. Samme år skiftet firmaet navn til A/S Westermoen Båtbyggeri og Mek. Verksted. I 1957 ble prototypen M.T.B Nasty bygd, som den første båten av Tjeld-klassen designet av Jan Herman Linge, som arbeidet i bedriften fra 1949 til 1956. US Navy kjøpte 6 slike fartøyer, og den tyske marinen bygde to på lisens, som i 1964 ble solgt til Tyrkia.

Båtservice

Firmaet Boatservice Ltd AS i Oslo kjøpte Toralf Westermoens aksjer i 1961, og Toralf Westermoen grunnla Westermoen Hydrofoil som bygde hydrofoilbåter på lisens fra Italia. I 1964 ble bedriftens navn endret til Båtservice Verft A/S. Verftet kom da inn i ”Båtservice-gruppen” som også besto av bl.a. I/S Båtservice-Sightseeing, Oslo (inkl. A/S Bygdøferjene og Oslo Havnebusser A/S), Boatservice Ltd. A/S, Oslo (inkl. Båtservice Slipp, Gressholmen), A/S Fjord Plast (Arendal) og A/S Skibsforskning (Mandal).
Den lokale tradisjonen med å bygge raske marine-fartøyer fortsatte med Umoe Mandal.
Båtservice, da med 130 ansatte, ble i mai 2018 solgt til Global Ocean Technology, og navnet Båtservice forsvant.
Sarah Fuller Flower Adams

Bakgrunn

Hun ble født som den yngste datteren til den radikale journalisten og politikeren Benjamin Flower, og søster til komponisten Eliza Flower.

Forfatterinne

Hennes lengste verk er Vivia Perpetua, A Dramatic Poem (1841), som handler om livet for de tidlige kristne.
Adams skrev av flere salmer som for eksempel «He sendeth sun, He sendeth shower» og «Nearer, my God, to Thee» (Nærmere deg, min Gud). «Nærmere deg, min Gud» ble første gang trykket i 1841, og er med i The Church Hymn book 1872 (nr 911). På svensk finnes den blant annet i Metodistkyrkans psalmbok 1896 og Lilla Psalmisten 1909 i en oversettelse av Nils Frykman. Sangen finnes på svensk og i en oversettelse av Emanuel Linderholm fra 1912. På norsk finnes sangen blant annet på nummer 468 i Norsk Salmebok, da oversatt av Gustav Jensen, og på nytt i Norsk salmebok 2013.
I 1834 giftet hun seg med jernbaneingeniøren og polemikeren Willian Bridges Adams. De bodde i Loughton i Essex, hvor det er en blå plakett som minnes ekteparet. Hun døde av tuberkulose da hun var 43 år, og ble gravlagt i Harlow.
Peponocranium ludicrum

Utseende

Peponocranium ludicrum er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Peponocranium ludicrum er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Vråliosen

Vråliosen er ei lita bygd i Kviteseid kommune i Telemark. Bygda ligger langs fylkesveg 38, ved den nordre bredden av Vråvatn/Nisser. Fra Vråliosen er det omtrent like langt til hvert sentrum, det være seg Fyresdal, Dalen i Tokke eller Vrådal i Kviteseid. Bygda er del av et interkommunalt større bygdelag sammen med nabobygdene Hauggrend i Fyresdal, Krossli, Austheii og Bandaksli i Tokke og Skreosen i Kviteseid. Grunnet kommunegrenser dratt opp fra gammelt av ligger disse bygdelagene i forskjellige kommuner, selv om de til daglig regner hverandre som sambygdinger. Grunnet avstanden til sentrum i Kviteseid går de fleste skolebarn på skole enten i Fyresdal eller på Dalen.
Coptopsylla

Liv og utvikling

Disse loppene er knyttet til gnagere i gruppen ørkenrotter (Gerbilinae), og finnes dermed bare i tørre steppe- og halvørken-områder der disse lever. Loppene er aktive om vinteren.

Utbredelse

Familien er utbredt i Palearktis med flest arter i Asia og Nord-Afrika. I Europa er det kjent tre arter fra Ukraina og det sørlige Russland.
Agnes Miegel

Liv

Hennes forfedre hørte til de salzburgske trosflyktningene, som hadde fått asyl av kong Fredrik Vilhelm I i Østpreussen. Hun var datter av kjøpmannen Gustav Adolf Miegel og Helene Miegel f. Hofer.
Miegel gikk på den høyere pikeskolen i Königsberg og ble utdannet til sykepleier i Berlin, før hun arbeidet som pedagog på et pikeinternat i Bristol. I 1905 gikk hun på lærerseminaret i Berlin. På grunn av foreldrenes sykdom reiste hun tilbake til Königsberg, hvor hun — avbrutt av større reiser — levet fra 1906 til 1945. Hun arbeidet som journalist og skribent frem til 1927, og virket deretter som forfatterinne. I 1945 flyktet hun fra de sovjetiske hordene til Danmark. I 1946 fikk hun tilflukt på Schloss Apelern og i 1948 slo hun seg ned i Bad Nenndorf, hvor hun virket frem til sin død.
Ved siden av sin pedagogiske virksomhet utgav Miegel lyrikk og fortellinger, preget av hjemlig-kristelig tankegods. Börries von Münchhausen fremmet allerede Miegels første ballader og sanger i sin nyromantiske krets. Hun la stor patos i sine velkjente Heimatdikt.
Agnes-Miegel-Gesellschaft og flere skoler i Wilhelmshaven bærer hennes navn.
Aprilia RS125

Aprilia RS125 er en motorsykkel som blir produsert av den italienske motorsykkel- og scooterprodusenten Aprilia SpA. Motorsykkelen ble første gang produsert i 1992 og er basert på en racingsykkel. Den blir drevet av en Rotax ensylindret 124,8 cm³ totaktsmotor med Nikasil-dekket aluminiumsylinderblokk og vannkjøling. Aprilia har vunnet mange Grand Prix-seire i 125 cm³ og 250 cm³ totaktsklassene. 
Sykkelen er påsatt en turtallssperre etter produksjon, da de skal være veilovlige. I Grand Prix-racing før motorsykler er denne sperren ikke påsatt.
Optimal toppfart er 243km/t med full "trim", det er slik syklene i Grand Prix vinner så mangle titler.
Sequent Computer Systems

Sequent Computer Systems var et IT-selskap fra USA som spesialiserte seg på å konstruere og å produsere datasystemer med flerprosessering. De var blant pionerene i høy-ytelses åpne systemer med symmetrisk flerprosessering. Selskapet ble grunnlagt i 1983.
I 1999 ble Sequent Computer Systems oppkjøpt av IBM.
Mode

Mode (norrønt: Moði) er i den norrøne mytologien sønn av Tor og Siv og bror til Trud. 
Mode er halvbror til bueskytteren Ull, som Siv fikk med en annen enn Tor, og til Magne, som Tor fikk med Jernsaksa.
Mode skal ved Ragnarok arve Mjølner sammen med halvbroren Magne. De overlever begge Ragnarok. Magne skal så bringe Mjølner til den smaragdgrønne Idasletten (Idavang), der de overlevende skal samles etter Ragnarok.
Bredbuksfly

Bredbuksfly (widebody) er et stort fly med skrogdiameter på fra 5 til 6 meter. Populært brukes begrepet ofte om fly med to «midtganger». Bredbuksfly har plass til fra 7 til 10 seter i bredden. Til sammenlikning har en konvensjonell flykropp en diameter på 3 til 4 meter, én midtgang og fra 2 til 6 seter i bredden.
Typiske bredbuksfly har en passasjerkapasitet på fra 200 til 600 passasjerer, mens de største flyene med konvensjonelt skrog har opptil 280 seter. Bredbuksfly brukes også som transport- og fraktfly.
Motsatsen til bredbuksfly er såkalte smalbuksfly (narrow-body fly). Disse har vanligvis en innvendig skrogdiameter på mellom 3 og 4 meter og en kabin med en enkel midtgang og opptil seks seter i bredden. Smalbuksfly kan sjelden frakte mer enn 250 passasjerer.

Avgang og landing

Store fly skaper mer turbulens enn mindre. ICAO graderer disse forholdene etter vekt og har gjennomført en tredeling: Lett, middels og tung. Alle bredbuksfly er i kategorien tung (over 136.000 kg). I flere land skal disse melde seg som “heavy” til flykontrollen.
Turbulensen som skapes setter rammer for avstand i tid eller distanse mellom fly ved avgang, underveis og ved landing. 
Et bredbuksfly skaper turbulens som varer i inntil 2 minutter. Av sikkerhetshensyn setter man derfor tidsskiller mellom fly ved landing og avgang. Bak et tungt fly kan radaravstanden være opptil 10 nautiske mil når etterfølgende fly er klassifisert som “lett”.
Mauro Vinícius da Silva

Bakgrunn

Da Silva ville opprinnelig bli fotballspiller, og 14 år gammel begynte han på fotballskole i São Paulo. Fra han var 16 år gammel fokuserte han imidlertid mer på friidrett, og hans friidrettstrener var da Inaldo Sena. Siden 2007 har han fokusert på lengdesprang, trent av Aristides Junqueira.

Karriere

I 2006 vant han gull på 4 x 100 meter ved det brasilianske U23-mesterskapet, og han fikk sølv på samme øvelse i U23-klassen ved de søramerikanske leker i friidrett samme år. I 2007 vant han Troféu Brasil på 4 x 100 meter. 
I lengdesprang vant han det brasilianske U23-mesterskapet i 2008, og han fikk bronse ved det iberoamerikanske mesterskapet samme år, i San Fernando i Spania. Da Silva deltok ved sommer-OL 2008 i Beijing, men ble slått ut i kvalifiseringen med 7,75 meter. 
Ved VM i friidrett innendørs 2012 vant han sin første store internasjonale tittel. Han fikk gull i lengde, med 8,23 meter i finalen. Han hoppet 8,28 meter i kvalifiseringsrunden, som var ny brasiliansk rekord innendørs.
Søre Osen

Søre Osen er ei grend som ligger vest i Trysil kommune i Hedmark fylke. Grendesentret er Sjøenden, som ligger i sørenden av Osensjøen.
Coop Marked Søre Osen er den lokale dagligvarebutikken, og har hatt funksjonen Post i butikk siden stedets postkontor ble nedlagt.
Vestre Trysil skole ligger på Sjøenden. Skolen er barneskole for elever fra begge sider av Osensjøens søndre del, i tillegg til Tørberget, Storsvea og Rysjølia. Søre Osen barnehage holder til i samme bygg som Vestre Trysil skole.
Søre Osen kirke ligger på østsiden av Osensjøen, cirka 8 kilometer nord for Sjøenden.
Midrasj Tehillim

Midrasj Tehillim (hebraisk: מדרש תהלים), det vil si «Midrasj til salmene», er aggadaisk midrasj som er kjent siden 1000-tallet e.Kr. da den ble sitert av Natan av Roma i hans Aruk (hebraisk סחר), av den spanske rabbiner Isaak ibn Ghiyyat i hans Halakot (1b), og av den franske rabbiner Rashi (akronym for Shlomo Jitzchaki) i hans kommentarer på Første Samuelsbok xvii. 49, og i mange andre avsnitt. Denne midrasj er også kalt for Agadat Tehillim (Rashi om Femte Mosebok xxxiii. 7 og mange andre ordskifter), eller Haggadat Tehillim (Aruk, סער, og i seks andre skrifter). Fra 1100-tallet ble den også kalt for Shocher Tov ettersom den begynner med verset Salomos ordspråk xi. 27, שחר טוב יבקש רצון ודרש רעה תבואנו, etc.

Utgaver

Den sanne midrasj dekker kun Salmenes bok i.-cxviii., og dette er alt det som er funnet i enten manuskriptene eller i den første trykte utgaven (Konstantinopel 1512). I andre utgave (Thessaloniki 1515) er et supplement lagt til, med unntak av to salmer, Ps. cxix.-cl. Forfatteren av dette supplementet var antagelig R. Mattithiah Yiẓhari fra Zaragoza i Spania, som samlet de spredte Haggadá sjel pesah om salmene Ps. cxix.-cl. fra Yalḳuṭ, og la til egne kommentarer. Ettersom cxxiii. og cxxxi. er i Yalḳuṭ, inkluderte forfatteren av supplementet ingen haggadiske fortolkninger av disse to salmene. Denne utelatelsen ble gitt av Salomon Buber i hans komplette utgave av Midrasj Tehillim, med tillegg fra ulike jødiske skrifter, slik at midrasjen i sin nåværende form dekker hele Salomos ordspråk.
Til den evige fred

Til den evige fred (tysk: Zum ewigen Frieden), også kalt Den evige fred, er en bok skrevet av filosofen Immanuel Kant i 1795. Boken inneholdt en filosofisk plan for å stifte fred mellom stater gjennom rettslige ordninger.  Kants bok sto i den naturrettslige tradisjon i folkeretten.
Bokens første del oppstiller seks krav til staters handelmåte for at fred skal kunne forhindres. Han kalte selv disse kravene for preliminærartikler, som var formulert som negative plikter. I andre del skrev han om tre fundamentale krav for at fred kunne oppnås. Disse kalte han definitivartiklene, som på sin side var positivt formulert.
Børge-Are Halvorsens diskografi

Børge-Are Halvorsens diskografi er en oversikt over Børge-Are Halvorsens plateutgivelser fra 2002.
Brooklyn Academy of Music

Brooklyn Academy of Music (BAM) er en av verdens ledende kulturscener, og ligger i New York.
Fostvedt Træsliperi

Fostvedt Træsliperi A/S drev tresliperi, sagbruk, høvleri og trevarefabrikk som holdt til i Holt i Tvedestrand kommune. Virksomheten ble etablert i 1907 og var basert på fossekraft fra Storelva.

Virksomhet

På 1960-tallet var Fostvedt en av tre tresliperier i Tvedestands-området. De andre to var Gjeving Træsliperi og Songe Træsliperi.
Fostvedt Træsliperi var eid av skipsreder Johan G. Olsen fra Kristiansand. 
I 1968 ble Fostvedt Træsliberi  slått samnnen med Gjeving Træsliperi. Fusjonen førte til produksjonen ble da flyttet til Gjeving, grunnet bedre beliggenget samt større mer egnede lokaler.

Arkiv

En del arkivmateriale etter Fostvedt Træsliperi befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet inneholder korrespondanse, regnskap og noen bygningstegninger.
I tillegg er noe materiale oppbevart hos Statsarkivet i Kristiansand, deriblant en forhandlingsprotokoll og en del regnskap.
Force majeure

Force majeure (fransk for «større krefter») er en vanlig klausul i kontrakter som i utgangspunktet løser en eller begge parter fra ansvar for mislighold når en ekstraordinær hendelse eller omstendigheter utenfor partenes kontroll, som flom, krig, opprør og naturkatastrofer hindrer en eller begge parter i å gjennomføre forpliktelser foreskrevet i kontrakten. Begrepet skriver seg fra romerretten.
Under internasjonal lov refererer force majeure til uimotståelige eller uforutsette hendelser utenfor kontrollen til staten som setter staten ute av stand til å gjennomføre internasjonale forpliktelser.
I alminnelig deliktsrett (erstatningsrett utenfor kontrakt) anses force majeure i enkelte tilfeller å være ansvarsbefriende der det i utgangspunktet foreligger et objektivt ansvar (ansvar uten skyld). Dette gjelder både i norsk erstatningsrett og erstatningsrett.
Robin Hood (2010)

Handling

Vi er i det trettende århundre. Kong Richard Løvehjerte (Danny Huston) dør i et slag i Frankrike, noe som gjør at krigeren Robin Longstride (Russell Crowe) og hans kompanjonger Little John (Kevin Durand), Will Scarlet (Scott Grimes) og Allan A'Dayle (Alan Doyle) bestemmer seg for å returnere til England. De krysser tilfeldigvis vei med Sir Robert Loxley (Douglas Hodge), som ble drept av Godfrey (Mark Strong) i et bakholdsangrep. Robin lover Robert å returnere sverdet hans til faren, Sir Walter (Max von Sydow). Vel fremme i hjemlandet, møter Robin den vakre enken til Robert, Lady Marian (Cate Blanchett), en sterk og uavhengig karakter som han umiddelbart faller for.
Men Robin kan ikke hvile lenge på laurbærene, for Godfrey er i England av en grunn: han har planer om å styrte den svake King John (Oscar Isaac) for at franskmennene skal ta over England. På enkleste vis tar han seg inn i kongehoffet, noe som betyr at riket snart kan være tapt. Kan Robin og vennene hans stoppe ham før det er for sent?
Trichomelanauster

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten er utbredt i Thailand.
Xiphodontidae

Xiphodontidae er en utdødd familie med kamellignende klovdyr, endemiske for Europa i eocen (40,4—33,9 millioner år siden). Xiphodontidae døde ut etter cirka 6,5 millioner år. De var mest sannsynlig planteetere.
R.L. Carroll plasserte familien under Tylopoda i 1988.
Lisson Grove

Området

Det opprinnelige navnet for området nordvest for Marylebone er Lisson Green. Lisson Green var et mindre gods som ble utskilt fra det middelalderske stogodset Lilestone i 1236. Godset og landsbyen Lisson Green lå der det store gatekrysset Marylebone Flyover ligger i dag, mellom de to undergrunnsstasjonene Edgware Road, med jordvegen på nordsida.
Den bymessige utviklinga av området begynte omkring 1800, og da den nye Regent's Canal ble ført gjennom området i 1810, var mye av dagens gatenett lagt og de første husene bygd. I begynnelsen slo mange kunstnere og skribenter seg ned i de fortsatt landlige omgivelsene; seinere fortrakk disse nordover til St. John's Wood.
Særlig den nordlige delen av området ble utover på 1800-tallet utbygd av hensynsløse eiendomsspekulanter som satte opp dårlige hus og fylte dem opp med fattige leieboere; for en stor del irske innvandrere. Lisson Green fikk etter hvert et rykte som et strøk hjemsøkt av sykdommer og kriminalitet. Da det i 1885 ble kjent at den 13 år gamle Eliza Armstrong i Charles Street var blitt solgt til et bordell for £5, vakte det bestyrtelse i opinionen, og både myndigheter og filantroper begynte å gi oppmerksomhet for Lisson Grove.
Fra slutten av 1800-tallet og gjennom mye av 1900-tallet er den gamle slummen fjerna fra Lisson Grove. Samtidig førte åpninga av jernbanelinja inn til Marylebone til at området ble avskåret fra Regent's Park, og begrensa beboernes muligheter for friluftsliv. Av store, offentlige boligreisningsprosjekter kan nevnes Lilestone Estate på sørsida av kanalen, påbegynt i mellomkrigstida og fullført etter krigen. Lisson Green Estate nærmere Regent's Park – med over 500 leiligheter – sto ferdig i 1974.

Gata

Lisson Grove begynner i gata St. John's Wood ved Lord's Cricket Ground, løper i sørøstlig retning og ender i Marylebone Road ved Marylebone stasjon.
Gata ble anlagt på slutten av 1700-tallet. Den sørligste delen ble snart bebygd med relativt påkosta leiegårder, mens den nordlige delen fikk et mer blanda preg. Her lå blant annet en fabrikk som produserte giftig, hvitt bly. I begynnelsen var Lisson Grove en heller fornem adresse, men området forfalt gradvis utover på 1800-tallet. Allerede fra 1850 var Lisson Grove blitt så ille at en fant det nødvendig å sette inn visse tiltak for å få sanert den verste slummen.

Lisson Grove i kunst og litteratur

I Pygmalion (1913), som senere ble gjort om til en musikal kalt My Fair Lady (1956), har George Bernard Shaw latt Eliza Doolittle – arbeideklassejenta som forvandles til dame – komme fra Lisson Grove i Paddington. Det var et av de fattigste stedene i London ved begynnelsen av 1900-tallet. Eliza Doolittle og hennes familie snakket cockney, en dialekt med lav status, som skapte klassemessig avstand mellom dem og fortellingens figurer fra overklassen.
Bhangra

Bhangra er en folkemusikk- og dansetradisjon fra Punjab i India, kjennetegnet av rytmisk tromming på dhol eller dholak, energiske armbevegelser og hopp og fargerike kostymer. Stilen er blitt videreutviklet både i Sør-Asia og i den sørasiatiske diasporaen, særlig i Storbritannia, med gjensidig påvirkning mellom de ulike miljøene.

Bakgrunn

Navnet «bhangra» er avledt av bhang, 'hamp', som lenge er blitt dyrket i Panjab. Dette var en dans kjennetegnet av energiske hopp, spark og kroppsbøyinger og som ble utført i forbindelse med høytiden baisakhi. Dansen ble opprinnelig bare utført av menn, mens den tilsvarende kvinnedansen er giddha. Dansen ble utført til korte sanger, boliyan, akkompagnert av en stor, tosidet tromme, dhol. Ene siden av trommene blir slått med en stor og andre siden med en liten stikke, noe som gir musikken en synkopert rytme. Denne rytmen har kjennetegnet ulike varianter av bhangra siden. Andre punjabiske folkemusikkinstrument er mellom annet tumbi, chimta, sapera og sarangi.

Videre utbredelse

Fra midten av 1900-tallet begynte musikkformen og dansen å bli kjent utenfor Panjab. Bhangra ble utvidet til å utføres ved ulike feiringer og festivaler. Begrepet ble utvidet til også å vise til musikken en danset bhangra til, og musikkstilen ble utvidet ved at en kunne bruke mindre dholak-trommer, tabla og andre indiske instrument som fele, fløyte, harmonium eller siter til. Senere på 1900-tallet kom også vestlige instrument som trommesett, synthesiser, gitar, mandolin og saksofon til. På 1960- og 1970-tallet ble bhangra spredt i India av utøvere som Kuldip Manak, Amar Singh Chamkila og A.S. Kang.
I Storbritannia laget britisk-indiske musikkgrupper som Alaap musikk som blandet bhangra og discoteknikker. Senere utøvere blandet musikkstilen med inspirasjoner fra reggae, rapp og andre afroamerikanske og karibiske musikkstiler. Den første bølgen av vestlig bhangramusikk hadde kjerne i Southall i London, og fokuserte mest på dans og moro med svært enkle sangtekster. Rundt midten av 1990-tallet begynte artister som Apache Indian og Fun-Da-Mental å også ta opp mer seriøse temaer, som rasisme og hiv/aids. En større bruk av engelsk eller både panjabi og engelsk istedenfor bare panjabi gjorde musikkformen mer tilgjengelig for et større publikum. Indisk bhangra gikk gjennom en parallell utvikling, hvor utøvere som Malkit Singh og Gurdas Maan for eksempel kunne ta i bruk elektronisk musikk og sang på forenklet panjabi og flere andre indiske språk. Bhangra og bhangrainspirert musikk og dans er blitt vist i indisk film, og har dermed nådd ut til flere.
Bhangra har spredt seg videre til mange deler av verdenen, som Nord-Amerika og Norge. Det er utviklet en treningsform, «bhangra masala», som inneholder bhangraelement.
Fransk mesterskap i friidrett innendørs 2019

Fransk mesterskap i friidrett innendørs 2019 ble arrangert 16. og 17. februar 2019 i Stadium Miramas Métropole i Miramas i Frankrike.
Archeobuprestis

Uklart hva dette er

Navnet ble framsatt av Bellamy (2005) som et erstatningsnavn for Paleobuprestis Walker, 1938. Paleobuprestis er oftest brukt om et ichnotakson (gruppe basert på sporfossiler) som består av fossiliserte larveganger av insekter i ved. Det er svært usikkert hvilke insekter som har laget disse gangene, men ganske sannsynlig at de stammer fra billelarver.

Utbredelse

Slekten ble beskrevet basert på eksemplarer fra Arizona.
Ortoptist

Ortoptister undersøker og behandler barn og voksne med samsynsproblemer og strabisme (skjeling). De er autorisert helsepersonell og er utdannet på universitetsnivå eller høyskolenivå. Det finnes ingen utdanning i Norge, og utdanningen varierer fra land til land.
Sentralt i utdanningen er: 1) prinsipper i ortoptikk, 2) undersøkelse metodikk og behandlingsprinsipper om skjeling, samsynsproblemer og nedsatt syn (amblyopi), 3) anatomi og fysiologi av kroppen, hals og hode, 4) (barn)oftalmologi, 5) nevrologi, prinsipper av øyemuskulatur.
Ortoptistens oppgave er diagnostikk, forebyggende arbeid og behandling av skjeling, synsnedsettelse, samsynsproblemer og øyerelaterte lese-/skrivevansker med samsynstrening og prismekorreksjon. Det skjer i samarbeid med øyelege, ofte ved øyeavdeling på sykehus. Ortoptisten vurderer også pasienter med nevrologiske lidelser som rammer øynenes bevegelighet og stilling.