google/wiki40b huggingface dataset:
Nord-Makedonia i Eurovision Song Contest

Historikk

Frem til begynnelsen av 1990-årene var Nord-Makedonia del av Jugoslavia som hadde deltatt i Eurovision Song Contest siden 1961. I 1991 og 1992 erklærte Slovenia, Kroatia, Bosnia-Hercegovina og daværende Republikken Makedonia uavhengighet fra Jugoslavia.   
Utdypende artikkel: Jugoslavia i Eurovision Song Contest
 
Slovenia, Bosnia-Hercegovina og Kroatia debuterte som selvstendige nasjoner i 1993. Nord-Makedonia hadde planer om å delta i 1995, men sendte først inn et bidrag til Eurovision Song Contest 1996 i Oslo. Det makedonske bidraget kom imidlertid ikke gjennom EBUs forhåndskvalifisering dette året, og fikk dermed ikke delta i konkurransen. Først i 1998 fikk Nord-Makedonia sin debut i Eurovision Song Contest, med Vlado Janevski og «Ne zori, zoro». 
Landet har hatt liten suksess i konkurransen og ble slått ut i semifinalen i årene 2013–2018. Siden innføringen av semifinaler i 2004, har Nord-Makedonia tatt seg til finalen 6 av 16 ganger – de fleste gangene med nød og neppe. Nord-Makedonia nådde sin første topp ti-plassering på sitt 19. forsøk, da Tamara Todevska fikk en syvendeplass med «Proud». Sangen vant også juryavstemningen.

Navnestrid

Frem til og med Eurovision Song Contest 2018 deltok landet under navnet F.Y.R. Macedonia eller FYROM. Begge er forkortelser av Former Yugoslav Republic of Macedonia (Den tidligere jugoslaviske republikken Makedonia). Dette kronglete navnet bunnet i Den makedonske navnekonflikten med Hellas, som argumenterer med at Makedonia er en historisk og geografisk region i Hellas. Den europeiske kringkastingsunion brukte derfor benevnelsen F.Y.R. Macedonia om landet frem til 2019. 
Da Hellas arrangerte konkurransen i 2006, skrev de greske tv-produsentene demonstrativt landets navn fullt ut på poengtavlen og under fremføringen av det makedonske bidraget. Dette fikk den makedonske delegasjonen til å reagere, og flere kommentatorer valgte bevisst å omtale landet som bare Makedonia, i protest mot den greske skrivemåten. Først i 2018 ble navnetvisten løst, og Makedonia skiftet offisielt navn til Nord-Makedonia 12. februar 2019.
Haruhiko Kuroda

Utdanning og yrkeskarriere

Kuroda har en B.A.-grad innen jus fra University of Tokyo, og har også en M.Phil-grad i økonomi fra University of Oxford. 
Han begynte å jobbe i det japanske finansdepartementet i 1967. I finansdepartementet har han hatt ulike lederstillinger; han har vært direktør for bl.a. divisjonen for internasjonal skatt, inntekts- og eiendomsskatt og koordinering. Fra 1999 til 2003 var han visefinansminister med ansvar for internasjonale forhold. 
Fra 2003 til 2005 var han rådgiver for regjeringen, samtidig som han var professor ved Hitotsubashi University. Han overtok lederstillingen i Den asiatiske utviklingsbanken i 2005, etter Tadao Chino. Denne stillingen hadde han fram til 2013. 
Han ovetok som sentralbanksjef 9. april 2013, og overtok da etter Masaaki Shirakawa.
Hermann Weber (historiker)

Liv

Hermann Weber ble i 1945 med i Kommunistische Partei Deutschlands og studerte deretter under dekknavnet Hermann Wunderlich fra 1947 til 1949 ved Parteihochschule Karl Marx sammen med Herbert Mies. Partihøyskolen lå i den sovjetiske okkupasjonssonen (det senere DDR) og ble styrt av SEDs sentralkomite. Han var deretter sjefredaktør for FDJs avis i Vest-Tyskland. I 1951 ble han på grunn av manglende anerkjennelse overfor et telegram fra Josef Stalin avsatt av Erich Honecker. I 1954 ble han utstøtt av KPD. Siden 1955 var Weber medlem av SPD.
Weber studerte fra 1964 til 1968 i Marburg og Mannheim. Fra 1975 til 1993 hadde han en lærestol i statsvitenskap og samtidshistorie ved universitetet i Mannheim. Fra 1981 ledet han forskningsgruppen for DDR-historie ved samme universitet.
Weber var medlem av stifelsesrådet i Stiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur og den tysk-russiske historikerkommisjon.
Som det viktigste funn i hans vitenskapelige karriere regnet han selv oppdagelsen av den i femti år forsvunne originalteksten til stiftelsesprotokollen til KPD fra 1918/1919 som han fant i 1968.
Unbroken (film)

Handling

Historien om OL-løperen Louis Zamperini (Jack O'Connell) som ble tatt til fange av japanske styrker under andre verdenskrig.
Västra Tommarp

Västra Tommarp er et tettsted i Trelleborg kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 214 innbyggere.
Steen Brahe til Knudstrup

Bakgrunn

Han ble født på gården Gladsaxe som sønn av Otte Thygesen Brahe til Knudstrup (1518–1571) og Beate Clausdatter Bille (1526–1605), og hørte til sin tids viktigste adelsmenn både i forhold til staten og de mange gods han var i besittelse av. 
I motsetning til storebror Tyge fikk han en mere praktisk utdannelse. Etter å ha gått i skole i Århus  ble han satt i hus hos Steen Rosensparre for å bli oppdratt i hoffets skikk og seder.

Hoff- og embedsmann

Senere ble han hoffjunker, skjenk og til sist riksråd, et embete han beholdt i over 40 år. I 1589 fulgte han som hoffmester Skottlands kommende dronning, prinsesse Anna, til Norge, hvor de måtte overvintre, og hvor kong Jakob VI oppsøkte sin brud. Det følgende år ledsaget han kongeparet via Skåne ned til Danmark og derfra til Skottland. 
Fra 1593 til 1596 var han medlem av et triumvirat under regjeringsrådet, som regjerte for den mindreårige prins Christian. Til dekke for disse utgiftene fikk han len både i Munkeliv kloster og Skt. Hans kloster i Bergen, uten ekstra omkostninger.  
Steen Brahe arvet etter faren halvdelen av Knudstrup, den andre halvdelen kjøpte han i 1594 av broren Tycho Brahe rett før denne forlot Danmark. Med sin første hustru fikk han senere Næsbyholm på Sjælland, og med den anden hustru overtok han Barritskov og Bradskov. I 1581 kjøpte han Bregentved og arvet siden Tersløsegård på Sjælland, Hvedholm på Fyn og Engelsholm i Jylland.

Familie

Han ble gift hele tre ganger, først med Birgitte Rosenkrantz, dernest med Kirstine Holck og til sist med Sophie Rostrup. Med sin første hustru fikk han 7 barn, med den andre 2 mens det siste ekteskapet var barnløst. Blant sønnene var Otte Steensen Brahe til Næsbyholm, senere riksråd Jørgen Steensen Brahe til Hvedholm og Tyge Brahe. 
Steen døde på Kalundborg slott og ble begravet i familiegraven i Kågerød kirke, i nærheten av Knudstrup (svensk: Knutstorp), Onsø herred i Skåne.
Chamunda chamunda

Utseende

En middelsstor (vingespenn ca. 50 millimeter), mørkbrun smyger. Forvingen har to skrå-rader av hvite flekker som danner oppbrutte tverrbånd.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Assam i vest til Malaya, kanskje også til Java, i øst.
Xu Sheng

Xu Sheng (tradisjonell kinesisk: 徐盛, forenklet kinesisk: 徐盛; født i det som i dag er fylket Ju i provinsen Shandong i Kina, død 221) var en general for Wu-dynastiet i de tre rikers tid i det gamle Kina.
Xu Sheng utkjempet mange slag for riket Wu, og beseiret noen ganger tallmessig svært overlegne motstandsstyrker.
Etter at Cao Pi hadde utropt seg til keiser i riket Wei, anførte han en stor krigsmakt mot riket Wu. Som øverstkommanderende for Wus styrker lot Xu Sheng bygge en falsk voll ved grenseflodens bredd, over en strekning på over hundre li. Da Cao Pi så denne vollen, trakk han straks tilbake sin hær. På denne måten avverget Xu Sheng hele Wei-angrepet uten å miste en eneste mann. Kort etter døde han.
P-sprøyte

P-sprøyten er et prevensjonsmiddel i injeksjonsform.

Egenskaper

Foreløpig er p-sprøyten bare tilgjengelig for kvinner i form av preparatet Depo-Provera som inneholder progestinet medroksyprogesteron. Siden det er et rent progestinpreparat (ikke østrogen) er effekten og bivirkningene omtrent som for minipille, men det er et langt sikrere prevensjonsmiddel med en Pearl index på 0,3. Sprøyten settes intramuskulært av lege eller på en helsestasjon. P-sprøyte kommer inn under bidragsordningen for hormonelle prevensjonsmidler til kvinner mellom 16 og 20 år.

Fordeler og ulemper

P-sprøyten er velegnet for personer som ikke kan bruke prevensjonsmidler som inneholder østrogen, eller for personer som ikke ønsker eller har problemer med å huske å ta p-pille hver dag. Siden det dreier seg om en injeksjon, er den fremste ulempen at man ikke kan avbryte behandlingen raskt dersom bivirkninger inntrer. For å se om bivirkninger kan bli problematisk, kan det ofte være en fordel å ta et preparat i tablettform som inneholder progestin (minipille) en periode før den første injeksjonen.
Uregelmessige menstruasjonsblødninger er den vanligste bivirkningen, men ofte forsvinner menstruasjonen fullstendig etter en tid. Det er vist at medroksyprogesteron gir lavere bentetthet, og det er derfor mistanke om at p-sprøyten kan gi benskjørhet. En har imidlertid ikke klart å påvise økt forekomst av benskjørhet hos p-sprøytebrukere.
P-sprøyten må tas hver tredje måned for å være effektiv, men dersom man ønsker å bli gravid etter bruk av p-sprøyte, kan man regne med at det går 4 til 31 måneder (gjennomsnittlig 10 måneder) etter siste sprøyte, før eggløsningen kommer igang igjen og graviditet kan inntreffe.
Det pågår omfattende forskning for å utvikle p-sprøyte for menn, men dette ligger noe frem i tid. Depo-Provera blir i enkelte land benyttet til kjemisk kastrasjon av mannlige seksualforbrytere.
Lokøyna

Lokøyna er en øy vest for Bergen i Hordaland fylke. Lokøy ligger vest for øyen Sotra, og tilhører Fjell kommune. Lokøyna ligger sør for Algrøyna og nord for Hissøyna.
Clarissa Orsini

Clarissa Orsini, også Clarice (født 1453 i Roma, død 30. juli 1487 i Firenze) var en italiensk adelsdame, gift i 1469 med regenten i Firenze, Lorenzo de' Medici, og mor til Piero di Lorenzo de' Medici og pave Leo X.

Bakgrunn

Hun var datter til Jacopo (Giacomo) Orsini og Maddalena av Bracciano og søster til kardinal Latino Orsini.

Dynastibyggende ekteskap

Hennes ektenskap ble arrangert av hennes blivende svigermor, Lucrezia Tornabuoni, som forut for sin sønns giftermål besøkte Roma for å treffa ugifte kvinnelige medlemmer av Romas adelsfamilier og velge ut en av dem til ekteskapet. Hensikten var å alliere familien Medici med en romersk adelsfamilie og få inn «adelig blod» i familien i bytte mot penger. Tornabuoni anbefalte Clarissa Orsini som kandidat og ifølge anbefalelsesbrevet skal hun ha haut vakker figur og grasiøs holdning samt være religiøst sinnet. Hun førte også med seg en medgift på 6000 floriner. 
Ektevielsen fant sted per ombud i Roma 27. desember 1468 og i person den 4. juni 1469 i Firenze.
Clarissa Orsini var for religiøs til å bli populær i Firenze, og selv om ektemaken avlet barn bare med henne, hadde han privat bare et forhold med sin elskerinne Lucrezia Donati, til hvem han dediserte sine dikter. Orsini avla et besøk i Roms i 1472. Under Pazzikonspirasjonen i 1478 ble hun evakuert med sine barn til Pistoia. Hun foretok også flere offisielle reiser til Volterra, Colle Val d'Elsa, Badia a Passignano og andre steder i 1485. 
Hun døde av tuberkulose - på vei til Roma for å besøke sine slektinger, ble hun syk og vendte tilbake til Firenze og døde der.
Annalene av de fire mesterne

Annalene av de fire mesterne, eller Annalene om kongeriket Irland av De fire mesterne, er en krønike om middelalderens irske historie. Fortellingens innhold spenner fra myten om Syndfloden i 2242 f.Kr. til 1616 e.Kr., skjønt de aller tidligste nedtegnelsene antas å være skrevet rundt 550 e.Kr.
Annalene er hovedsakelig en samling av tidligere annaler, men noe er originalt arbeid. De er satt sammen mellom 1632 og 1636 i den fransiskanske klosteret i grevskapet Donegal på Irland. Opptegnelsene for 1100-tallet og tidligere har sine kilder i andre klosterannaler i middelalderen. De senere skrifter kom fra opptegnelser om det irske adelskapet (som Ulster-annalene), og opptegnelsene fra 1600-tallet er basert på personlige skrifter, samlinger og observasjoner.
Sjefredaktøren for annalene var Michael O'Clery, og han ble assistert av blant annet Peregrine O'Clery, Fergus O'Mulconry og Peregrine O'Duignan. Selv om kun en av forfatterne var en faktisk fransiskaner, Michael O'Clery, har de alle blitt kjente som «De fire munker» eller på originalens gæliske språk «Na Ceithre Maistir» – og den angliserte versjonen ble «De fire mesterne», et navn som etter hvert festet seg på annalene selv. Beskytter for prosjektet var Fearghal Ó Gadhra, en adelsmann i det irske grevskapet Sligo.
Annalene ble opprinnelig skrevet på irsk. Det eksisterer flere kopier manuskriptet og de blir bevart i Trinity College i Dublin, Det kongelige irske akademi og University College Dublin.
Den første betydelige engelske oversettelsen (som starter med opptegnelsene for 1171) ble utgitt av Owen Connellan i 1846. Connellan-oversettelsen inkluderte annalene fra 1100-tallet og til de komplette opptegnelsene for 1600-tallet, og var den eneste versjonen som hadde forside trykket i fire farger og inkluderte et stort, sammenfoldet kart som viste bostedene til de irske familiene. Denne oversettelsen var bortimot glemt i 150 år før den ble gjenoppdaget og utgitt på nytt på begynnelsen av 1900-tallet. Connellan-oversettelsen ble etterfulgt flere år senere av en fullstendig oversettelse av historikeren John O'Donovan.
Seierstadfjorden

Seierstadfjorden er en fjord i Fosnes kommune i Trøndelag. Fjorden strekker seg 4 kilometer sørover på østsiden av øya Jøa, mellom Gyltfjorden i nord og Lyngholmfjorden i sør. Fjorden starter i nord mellom Seierstad i vest og Ølhammaren i øst, og ender i sør ved Vedøya.
Fylkesvei 777 krysser fjorden via fergeforbindelse mellom Seierstad og Ølhammaren.
John Evans (arkeolog)

Liv

John Evans ble født 17. november 1823 i Britwell Court i Buckinghamshire, og var sønn av Dr. A. B. Evans, rektor for Market Bosworth Grammar School. Han jobbet i mange år som leder for sin onkels og senere stefaren, John Dickinsons (1782–1869) store papirfabrikk på Nash Mills, Hemel Hempstead, men utmerket seg særlig som antikvariater, arkeolog og numismatiker, som er en samler av gamle mynter og objekter.
Evans var president fra 1885 til 1892 for Society of Antiquaries, og fra 1874 til sin død i 1908. Han var også president for Geological Society of London i perioden 1974–1876, Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland i perioden 1877–1879, Society of Chemical Industry i perioden 1891–1893 og British Association of the Advancement of Science i periosden 1897-1898. Han ble valgt til en Fellow of the Royal Society i 1864 og var i 20 år (1878–1898) finanssjef for Royal Society. Han ble utvalgt til High Sheriff of Hertfordshire i 1881.
Som president for Society of Antiquaries var han en offisiell administrator for British Museum og ble senere en permanent administrator. Hans akademiske heder inkluderte æresranger fra flere universiteter. Han var et koresporrende medlem av Institut de France. Han ble utnevnt til KBC (Knight of the Order of the Bath) i 1892. Mesteparten av hans store arkeologiske samling ble gitt til Ashmolean Museum i Oxford av hans sønn, Arthur. Angelsaksiske juvelene Ixworth Cross og Tostock Buckle er de to viktigste objektene fra Evans samling. Hans bibliotek ble gitt til Bodleian Libray.
John Evans døde i Berkhamsted den 31. mai 1908.
Base

Sterke og svake baser

Baser klassifiseres, i likhet med syrer, som sterke og svake. Skillet mellom disse har intet med basens konsentrasjon å gjøre, men derimot med basens evne til å ta opp hydrogenioner.
En base klassifiseres som sterk dersom tilnærmet alle basepartiklene tar opp H⁺-ioner fra vannmolekyler. Vi sier at protolysegraden er tilnærmet 100%. Typiske sterke baser er baser basert på OH–-ioner, for eksempel NaOH (natriumhydroksid) (også kjent som kaustisk soda eller natronlut) eller Ca(OH)₂ (kalsiumhydroksid). Alle sterke baser har en korresponderende svak syre (se Syre-base-par). 
En base klassifiseres som svak når protolysegraden er mindre enn 5%. Her innstilles en likevekt.

Syre-base-par

En syre og en base utgjør et syre-base-par dersom forskjellen mellom dem er nøyaktig én H⁺. Et eksempel er NH₄⁺ og NH₃. Vi sier at NH₄⁺ er den korresponderende syren til basen NH₃.
En sterkere syre gir en svakere korresponderende base. Og omvendt gir en svakere syre en sterkere korresponderende base.

Alkaliske løsninger

Du oppnår en alkalisk løsning ved å løse en base i vann. Da blir konsentrasjonen av OH–-ioner mye større enn konsentrasjonen av H₃O⁺. Baser løst i vann vil derfor alltid gi en pH-verdi høyere enn 7 ([H₃O⁺] << 10⁻⁷). Reaksjonen med vann gir hydroksidioner.
Jo høyere pH-verdien er, jo høyere er hydroksidkonsentrasjonen, og jo lavere er oksoniumkonsentrasjonen.
Åkra Idrettslag

Åkra Idrettslag (etablert 1938) er et idrettslag fra Åkra på Karmøy. Idrettslag driver blant annet med fotball, håndball, turn, trampett og cheerleading.

Fotball

Klubbens A-lag i fotball spiller i 3. divisjon, avdeling 6. Fra denne plassen kommer FK Haugesund-trener Jostein Grindhaug. Åkra spiller kampene sine på Åkra stadion og lagets trener er Geir-Egil Høvring.
Ellisiv Steen

Personlige liv

Ellisiv Steen var datter av overingeniør Harald Buch (1872–1950) og lærer Camilla Collett (1878–1973). Hun vokste opp i Kristiania og tok examen artium i 1923 ved Frogner skole. Hun var oldebarn av Camilla Collett som hun særlig forsket på.
Hun giftet seg 1933 med dosent, senere professor Sverre Steen. Hun var søster av Ada Polak.
Epark

Epark (fra gresk επαρχία, eparkhia, av epi, «ved, over», og archo's, «leder, hersker») vandligvis lederen eller befalhavende, særskilt stattholder i en provins. Dennes embete, også det forvaltningsområde som han administrerte, kalles eparki (gresk eparchi'a). Det ble benyttet som betegnelse for provinsene (eparki) i det bysantinske rike.
I de ortodokse samt orientalsk-katolske kirker betegnes biskoper som eparker. Tilsvarende kalles bispedømmer eparki, erkebiskoper erkeepark og erkebispedømmer erkeeparki. Et eparki som ligger utenfor sin respektive kirkes utbredelsesområde, omtales som eksarkat.
Firflekklibelle

Utbredelse

Firflekklibelle er utbredt i det meste av Europa, Asia og Nord-Amerika. Finnes i Danmark, Sverige og Finland. I det sørlige Norge, nord til Troms, men mangler i høyfjellet.

Utseende

Kjønnene er ganske like. Fargen er lys grå-brun til svart, bakkroppen har gule flekker på siden. Eldre hanner har en ofte en mer grå enn svart farge på bakkroppen. Hunnens bakkropp er ganske bred og flat.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Hver vinge har en mørk flekk midt på, i fremkanten (ved nodus), herav kommer navnet firflekklibelle. Vingespennet er mellom 65 og 85 millimeter.

Levevis

Firflekklibelle er en av de vanligste øyenstikkerne. Nymfene lever i vann, dammer eller myrtjern i lavlandet, opp til 600 moh. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe, gjerne ved bukter eller viker av større innsjøer, men også i myrområder.
Eggene i vann. Utviklingen tar 1-3 år. Nymfen overvintrer, delvis nedgravd, blant vegetasjonen eller ved røttene. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er fra slutten av mai til september, men vanligst om forsommeren.
Firflekklibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Fossá

Fossá er en fraflyttet bygd på Færøyene. Den ligger på Borðoy, like nord for Norðdepil, like ved et sted hvor flere fosser møter havet, derav navnet. Fossá ble grunnlagt i 1860-årene som en niðursetubygd, men i de siste årene har ingen bodd ved Fossá.
Tarbert oljekraftverk

Tarbert oljekraftverk er et varmekraftverk i County of Kerry i Irland. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 620 MW, fordelt på 2 x 60 MW og 2 x 1250 MW blokker. Anlegget ble påbegynt omkring 1965, og stod ferdig i 1977. Brenselkilden er tungolje. Operatør er Endesa Ireland.
Sirkusseilerne

Sirkusseilerne er et norsk reiseprogram i fem deler som gikk på NRK i 2015. Serien handlet om fem unge menn i gruppen Zirk Mirk som dro til utlandet for å bedrive gatekunst. Sirkusseilerne dro av gårde i en rusten liten seilskute som til stadighet brøt sammen, og de finansierte turen med forestillinger og gatemusikk underveis. TV-serien "Sirkusseilerne" var basert på deres egne opptak av den strabasiøse reisen.
Benny Carter

Bakgrunn

Benny Carter var den yngste av seks barn, og den eneste gutt blant dem. Han fikk sin første prianoundervisning fra sin mor. Da han var femten begynte han følge musikklivet i bydelen Harlem på Manhattan,

Musiker

Fra 1924 til 1928 fikk Carter profesjonell erfaring som hjelper i noen av New Yorks mest fremstående bands. Han bodde i arlem, nær Bubber Miley, som var Duke Ellingtons hovedtrompetist. Benny Carter lot seg inspirere av Miley og kjøpte seg trompet, men da han fant ut at han ikke klarte å spille som Miley, byttet han den om til en saksofon. 
De neste to årene spilte han med jazzmusikere som kornettisten Rex Stewart, klarinettisten og sopransaksofonisteb Sidney Bechet, pianistebe Earl Hines, Willie Smith, Fats Waller, James P. Johnson, Duke Ellington, og deres respective grupper.
Hans platedebut var med Charlie Johnsons orkester der Carter medvirket og også arrangerte (1928).  Han spilte trompet i Cotton Pickers (Detroit, 1931), før han etablerte eget orkester (1932–34) som innbefattet unge Chu Berry saksofon og Teddy Wilson piano.  
Carter var også den som introduserte den unge Ella Fitzgerald til orkesterlederen Chick Webb.
Derpå fulgte en Europa-periode der han tidvis også besøkte Skandinavia (1935–38), ledet BBC-bandet i England (1936), hadde band i Nederland, gjorde innspillinger med Quintette du Hot Club de France (1935,37) og spilte med gjestende amerikanske musikere som Coleman Hawkins.
Han gjorde opptak og utgivelser med svenske jazzmusikere (1936) på selskapet Sonora, samt spilte inn den første jazzvals, Waltzing the blues.
På Savoy i Harlem etablerte Carter eget storband (1939–41) samt egen bebop-inspirert sekstett med Dizzy Gillespie og Kenny Clarke (1941–42).  Derpå flyttet han permanent til vestkysten og ledet en besetning med Miles Davis, J. J. Johnson, Buddy Rich, Max Roach og Art Pepper (1943–46).  En ung George Russell spilte også for Carter og dediserte verket New World til ham.
Etter en tid med Jazz at the Philharmonic var Carter mest involvert i jazz-utdanning, blant annet ved Princeton University, der han også ble beæret med en «honorary doctorate og humanities» (1974) for sitt virke, samt ved Harvard University.
Han har mottatt flere Grammy og priser utgitt av Down Beat.  Hans komposisjoner er å finne på The Benny Carter Songbook (1995), og han er biografert i boken A life in american music (1982), samt filmen Symphony in Riffs (1996).
Utgivelsen Skyline drive besto av 1982-opptak med
Arne Domnérus, Bengt Hallberg og Putte Wickman
Carter ga konsert ved Oslo Jazzfestival på sin 90-årsdag (1997).  Han var også mentor for Roberta Gambarini (1999–) inntil han døde av bronkitt.
Stegjern

Stegjern (eller krampong) er kraftige isbrodder som spennes fast til fjellstøvler. Brukes bl.a til brevandring, isklatring etc.
NM i ishockey 2003

Sluttspillet

Vålerenga og Storhamar Dragons kvalifiserte seg direkte til semifinale.
Mitt liv

Melodi Grand Prix

NRK inviterte Rolf Løvland til å levere et bidrag til Melodi Grand Prix 1987, og han skrev «Mitt liv» sammen med Hanne Krogh. Sangen var den sjette ut på scenen i Chateau Neuf i Oslo lørdag 28. februar 1987. Etter at de sju distriktjuryene hadde stemt, vant sangen den norske finalen med 60 poeng.
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 1987

Om sangen

«Mitt liv» er en popsang der jeg-personen synger om sine følelser om livet. Hun synger at hun trenger å ta ansvar for det, selv om hun synes å være nølende med å gjøre det.
Kate Gulbrandsen spilte inn «Mitt liv» under artistnavnet Kate. Den ble utgitt på singelen Mariann MSN 142. «Mitt liv» var opprinnelig skrevet med engelsk tekst av Helen Hampton. Den engelske tittelen var «The Woman and the Girl in Me». Denne var med på debutplata til Gulbrandsen, The Beauty and the Beat.