Jeff Beck

Liv og virke

Tidlig på 1960-tallet spilte Jeff Beck kortvarig i flere grupper og tjente til livets opphold som sessionmusiker. Etter at Eric Clapton forlot The Yardbirds til fordel for John Mayall, erstattet Beck ham i 1965 som sologitarist, men han viste seg å være et uromoment, og forlot Yardbirds etter bare 20 måneder. 
På begynnelsen av 1967 gav han ut solo-singelen Hi Ho Silver Lining / Beck's Bolero, som ble en stor hit. Samme år dannet han The Jeff Beck Group med Rod Stewart (vokal),  Ron Wood (bass), Micky Waller (slagverk) og Nicky Hopkins (keyboard). De to albumene gruppa gav ut, Truth (1968) og Beck-Ola (1969) regnes som forløpere til heavy metal-sjangeren. Meningen var at de skulle opptre på Woodstockfestivalen, men Beck oppløste gruppa rett før festivalen startet.
Mot slutten av 1969 var Jeff Beck involvert i en bilulykke og fikk konstatert brudd på hodeskallen. Seint på året 1970 dannet Beck en ny utgave av Jeff Beck Group, først med Alex Ligertwood (vokal), Max Middleton (keyboard), Cozy Powell (slagverk) og Clive Chaman (bass). Etter et halvt års tid ble Ligertwood erstattet med Bobby Tench på vokal og gitar. Gruppa gav ut albumene Rough and Ready (1971) og Jeff Beck Group (1972). Sommeren 1972 ble gruppa oppløst, angivelig fordi musikerne mente de ikke hadde klart å skape en enhetlig stil.
Jeff Beck trioen dannet deretter trioen Beck, Bogert & Appice (BBA) med Carmine Appice (slagverk) og Tim Bogert (bass), begge kom fra Vanilla Fudge via Cactus. De gav ut studioalbumet Beck, Bogert & Appice (1973) og konsertalbumet Live in Japan som ble spilt inn i 1973 og gitt ut i 1975. Jeff Beck forlot gruppa  i april 1974, under innspillingen av deres tredje album, og trioen ble oppløst.
På denne tida produserte Beck to album med gruppa Upp, der han også spilte med. I 1975 gav han ut et instrumentalt, jazzinspirert soloalbum med tittelen Blow by Blow, som ble møtt med gode kritikker og solgte bra. Etter å ha deltatt i ulike prosjekter fulgte et samarbeid med jazz-rock-keyboardisten Jan Hammer og hans band Wired som resulterte i livealbumet Jeff Beck with the Jan Hammer Group Live (1977).
I 1980- og 1990-årene gav Jeff Beck bare sporadisk ut album: Flash (1985, deriblant enkelte spor med Rod Stewart og Jan Hammer), Guitar Shop (1989), Crazy Legs (1993, en hommage til Cliff Gallup, Who else (1999), og You Had It Coming (2001). Jeff Beck vant Grammy for tredje gang i kategorien Best Rock Instrumental Performance for sporet «Dirty Mind» på albumet You Had It Coming. Han spilte også som gjestemusiker, blant annet åp Jon Bon Jovis Blaze of Glory (1990), Roger Waters' Amused to Death (1992) og  Kate Bush' The Red Shoes (1993).
Jeff Beck er fortsatt aktiv. I 2016 gav han ut albumet Loud Hailer i samarbeid med vokalisten Rosie Bones og gitaristen Carmen Vandenberg.
I 2009 ble Beck innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame.
I 2010 var Beck og Herbie Hancock hovedattraksjon på konserten i Romsdalsmuseet under Moldejazz.

Stil og innflytelse

Jeff Beck regnes som en av de mest innflytelsesrike gitaristene i rockens historie. Som sine egne inspirasjonkilder oppgir han selv Les Paul, the Shadows, Cliff Gallup, Ravi Shankar, Roy Buchanan, Chet Atkins, Django Reinhardt, Steve Cropper, Lonnie Mack og John McLaughlin
Jeff Beck fikk aldri samme brede publikumsappell og kommersielle gjennomslag som sine samtidige, Eric Clapton og Jimmy Page, men er en av de meste respekterte og avholdte gitarister blant musiker-kolleger, og kalles i blant «gitaristenes gitarist». Jeff Beck er ført opp som nummer fem på Rolling Stone Magazines 2011-liste over verdens største gitarister gjennom tidene. Queen-gitaristen Brian May sagt: «Min oppfatning av gitaren endrer seg radikalt hver gang jeg hører på Jeff Beck. Han er langt, langt der ute og gjør ting du aldri hadde forventet.»
Jeff Beck har uttalt «Jeg bryr meg ikke om regler. Faktum er at om jeg ikke bryter reglene minst ti ganger i hver låt har jeg ikke gjort jobben min skikkelig.»