google/wiki40b huggingface dataset:
Neset Fotballklubb

Historikk

Fotballklubben ble stiftet under navnet Trygg den 1. juni 1905, men skiftet navn til Neset Fotballklubb i 1914 da klubben ble medlem av Nordenfjeldske Fotballkrets. Den første fotballkampen i klubbhistorien ble spilt på hjemmebanen, Nordfjæretrøa, sommeren 1905. Laget hadde ikke drakter, men spilte i luer med klubbfargene.
Hallands län

Landskap

Landskapet Halland omfatter nesten hele dagens Hallands län, med unntak av kommunen Hylte som tilhører Småland.

Administrasjon

Hovedoppgavene for lensadministrasjonen er å utføre de oppgavene gitt av Riksdagen og den svenske regjeringen, å koordinere og oppmuntre til lenets (fylkets) økonomiske vekst og ivareta rettssikkerheten.
Synaphridae

Utseende

Knøttsmå (gjerne rundt 1 millimeter) edderkopper som kan minne om små Linyphiidae. Bakkroppen er ganske stor og rund hos hunnene. Familien har en del mikroskopiske særtrekk som skiller dem fra beslektede grupper, blant annet mangler de helt boklunger men har et par forgrenede trakéer som munner i et felles atrium.

Utbredelse

Familien er kjent fra middelhavsområdet, Sentral-Asia og Madagaskar.
Susuanycha

Utseende

En middelsstor, matt, ensfarget rødgul trebukk. Antennene er litt lengre enn kroppen. pronotum har en butt tann langt bak på hver sidekant, dekkvingene er noe avsmalnende bakover.

Utbredelse

Arten lever i Peru.
Jakob Adlung

Liv

Adlung var sønn av en organist og undervisningsinspektør (Schuldiener). Han fikk sin musikk- og allmennutdanning i Erfurt og studerte fra 1723 filologi og teologi  i Jena. Han vendte tilbake til Erfurt som magister og fikk en organistpost ved byens Predigerkirche i tillegg til at han drev med bygging av klaver. Fra 1741 underviste han også ved Universität Erfurt og fra 1755 var han medlem av Erfurts vitenskapsakademi.    
Jakob Adlungs skrifter inneholder mye informasjon om Bachs levetid. Adlungs orgel-encyclopedi Musica mechanica organoedi (1726) er en av de viktigste kildene til barokkens orgelbyggekunst.
Harbin Taiping internasjonale lufthavn

Harbin Taiping internasjonale lufthavn (IATA: HRB, ICAO: ZYHB) (kinesisk: 哈尔滨太平国际机场) er en flyplass i Harbin i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Den het tidligere Yanjiagang lufthavn. Lufthavnen er om lag 33 km fra byen Harbin. Den ble bygd i 1979 og ekspandert mellom 1994 og 1997. Den fikk status som internasjonal flyplass i 1984.
Bjørke

Bjørke er ei bygd innerst i Hjørundfjorden i Ørsta kommune. 
Her har Tussa kraft en kraftstasjon som ble etablert på 1960-tallet. Navnet kommer fra Tussafossen, som ble lagt i rør. 
Det er en pågående prosess om Bjørke fortsatt skal tilhøre Ørsta eller den nye Volda kommune (Volda + Hornindal) .  Regjeringen vedtok i 2018 å overføre Bjørke til Volda kommune.
Wilhelm Emmanuel von Ketteler

Bakgrunn

Han tilhørte den westfaliske uradelsslekt von Hüsten, som senere kalte seg von Ketteler. Wilhelm Ketteler var den sjette av ni barn til landråden Maximilian Freiherr von Ketteler (1779–1832) og hans hustru Clementine født von der Wenge (1778–1844). Hans sto storebrødre var August Joseph (1808–1853) og politikeren Wilderich Freiherr von Ketteler (1809–1873). Er entstammte dem westfälischen Uradelsgeschlecht 
Han ble gikk årene 1824-28 hos jesuittene ved deres kollegium i Brig den sveitsiske kantonen Valais, og tik sin abitur hos dem. 
Han studerte så jus ved Georg-August-Universität i Göttingen. Som ferdigutdannet jurist trådte han først inn i statstjenesten, men hans tro og overbevisning fikk ham til å begynne å studere teologi i München.

Prest

Han ble presteviet 1. juni 1844 i München. Innvalgt i Frankfurtparlamentet 1848 vakte han stor oppmerksomhet ved sin kraftige liktale over dets ved septemberurolighetene samme år myrdede, fyrst Felix von Lichnowsky og Hans von Auerswald. 
I 1849 ble han prost ved Hedvigskirken i Berlin.

Biskop

Den 15. mars 1850 ble han utnevnt til biskop i Mainz, og konsekrert av Freiburgs erkebiskop Hermann von Vicari den 27. juli. I dette kirkelige embede, som han innehadde til sin død, ble han en av den ultramontane katolisismes fremste støtter i Tyskland. Kjent er hans mot protestantismen rettede hyrdebrev ved den hellige Bonifatius' sekulærfest i 1855. 
Med stor iver opprettet han katolske foreninger, oppfostringsanstalter og læresteder. Under Vatikankonsilet i Roma 1869-70 tilhørde Ketteler det mindretall av biskoper som bestred ufeilbarlighetsdogmens opportunitet, det vil si gunstigheten av dets proklamasjon. Da saken var avgjort, underkastet han seg møtets beslutning og forsvarte dent.
I en preken i 1870 erklærte han at den gjenerobrede elven Rhinen ikke vat en tysk, men en katolsk flod. 
Han ble 1871/1872 medlem av den tyske Riksdagen. Sammen med Ludwig Windthorst grunnla han Det katolske sentrumspartiet som motvekt mot de protestantiske partiene og særlig Otto von Bismarck. Han ble en av Sentrumspartiets ledere, men nedla snart sitt mandat.
Kirkepolitisk gikk han inn for kirkens autonomi og var erklært motstander av en statskirke, noe som gjorde ham til en av Bismarcks fremste opponenter på katolsk side under kulturkampen.
Under sine siste år så han sin innflytelse minsket, men fortsatte iherdig å forsvare ultramontanismens sak, også med pennen. 
Bland hans va 40 stridsskrifter, hvorav mange utkom i flere opplag, kan nevnes Freiheit, Auctorität und Kirche (1862), Das Unfehlbare Lehramt des Papstes nach der Entscheidung des vaticanischen Concils (1871), Die preussischen Gesetzentwürfe über die Stellung der Kirche zum Staate (1873) og Die Anschauungen des Cultusministers Falk über die katholische Kirche (1874).

Litleratur

Det finnes svært meget skrevet om Ketteler. En bibliografi utarbeidet i 1996 av Christoph Stoll og Bernd Goldmann 1995 ender på over 1.300 titler; siden da er flere tilkommet.
Etter publikasjonsår:
Nidarosdomens oratoriekor

Nidarosdomens Oratoriekor er det største av Nidarosdomens fem faste kor. Koret har som hovedoppgave å framføre de store kirkemusikalske verk for kor, solister og orkester. Korets repertoar strekker seg fra de store wienerklassiske mestere som Mozart og Beethoven via Mendelsohn, Brahms og Verdi fram til vår tid. Koret framfører også noen av barokkens verker for stor besetning, her kan nevnes Bachs Matteuspasjon. Koret har ca. 90 medlemmer og deles regelmessig inn i mindre grupper som deltar i Nidarosdomens gudstjenesteliv. Dirigent og kunstnerisk leder er domkantor Karen Haugom Olsen.
Ismail Haniyeh

Bakgrunn

Haniyeh ble født i 1962 i flyktningleiren Al-Shati i Gaza, dit foreldrene flyktet fra sitt hjem nær den israelske byen Ashkelon under den arabisk-israelske krigen i 1948. Han studerte arabisk litteratur på det islamske universitetet i Gaza, der han engasjerte seg i den islamistiske bevegelsen. Han ble ferdig med utdannelsen samtidig med utbruddet av den første intifadaen i 1987. Haniyeh deltok selv i intifadaen, ble arrestert av israelerne og satt flere perioder i fengsel, den siste gangen i 1989 med en dom på tre år. Etter løslatelsen i 1992 deporterte israelerne Haniyeh, flere Hamas-ledere og over 400 aktivister til Sør-Libanon. I 1993 vendte han tilbake til Gaza og ble utnevnt til dekan ved det islamske universitetet hvor han selv hadde studert. Fire år senere fikk han posisjonen som senere skulle bringe ham til topps i Hamas. Da bevegelsens leder, Sheikh Ahmed Yassin i 1997 ble løslatt fra fengsel, ble Haniyeh hans assistent. Det nære forholdet mellom de to ga Haniyeh voksende innflytelse i organisasjonen. Han ble også utnevnt til Hamas' kontaktmann til de palestinske selvstyremyndighetene. At Ismail Haniyeh havnet helt på toppen i Hamas-hierarkiet, skyldes også den omstridte israelske politikken med å likvidere Hamas-ledere og andre framstående palestinske aktivister. Haniyeh ble selv lettere såret i et israelsk flyangrep på en bygning i Gaza hvor han oppholdt seg sammen med Sheikh Yassin, som også ble lettere såret. I 2004 ble både Sheikh Yassin og hans etterfølger i Gaza, Abdel-Aziz Rantissi, drept. Etter det rykket Haniyeh opp i ledelsen sammen med Mahmoud Zahhar og Sayyid al-Sayyam.
Da Hamas bestemte seg for å delta i det palestinske parlamentsvalget i januar i 2006, ble Ismail Haniyeh satt på toppen av partiets liste - fordi han som en forholdsvis moderat islamist kunne appellere til den jevne palestiner.
Republikken Karatsjajevo-Tsjerkessias flagg

Karatsjajevo-Tsjerkessias flagg er en vannrett delt trikolor i fargene blått, grønt og rødt, som har et hvitt og gult merke i midten av den grønne stripen. Fargene skal symbolisere allmenne verdier: Blått står for fred, gode hensikter og stillhet; rødt står for varme og vennskap mellom nasjonene; grønt står for naturen, fruktbarhet og rikdom, samt visdom og tilbakeholdenhet. Merket i midten av flagget viser et snødekt fjell med en oppadstigende sol bak. Dette symboliserer håp om en lys framtid for folkene i Kaukasus. Flagget er i forholdet 1:2.
Karatsjajevo-Tsjerkessias flagg er i to av fargene, samt fjellmotivet i midten, beslektet med Kabardino-Balkarias flagg. Begge republikkene ligger i Nord-Kaukasus
Flagget ble innført 3. februar 1994.
Hex River-fjellene

Hex River-fjellene er en fjellkjede i provinsen Western Cape i Sør-Afrika. Fjellkjeden er den nest høyeste i Western Cape, og ligger omtrent 120 km nordøst for byen Cape Town. Fjellene utgjør en del av en stor antiklinal i fjellsystemet Cape Fold Belt, og danner et fjellsystem som går i både nordøst- og sørvestretning. Dette er kjernen av Cape Syntaxis mellom byene Worcester og De Doorns. Fjellene består i hovedsak av Table Mountain sandstein og de fleste har en høyde på 2 000 moh eller mer. Matroosberg er det høyeste fjellet med en høyde på 2 249 moh, noe som gjør det til det nest høyeste fjellet i provinsen etter Seweweekspoort Peak i fjellkjeden Swartberg.
Vegetasjonen består i hovedsak av montane fybos og faller innenfor Capes middelhavsklima. Hex River-fjellene tilbyr noen rudimentære skimuligheter om vinteren, med Western Capes største snøfall som finner sted i og rundt denne fjellkjeden. I de omkringliggende dalene dyrkes det løvfellende frukter, hovedsakelig kirsebær og druer.
Norgescupen i skiskyting 2017/18

Norgescupen i skiskyting 2017/18 gikk over 14 renn, fra 25. november 2017 på Geilo til 8. april 2018 på Lillehammer i forbindelse med NM del to.
Ski Storsenter

Ski Storsenter er et stort kjøpesentre som åpnet sine dører for første gang 28. september 1995. Kjøpesenteret ble utvidet i oktober 2003 og har i dag 145 butikker. Senteret ligger sentralt i Ski og har også et kurs- og konferansehotell, kinosenter med 8 saler, bibliotek, bowlingsenter, treningssenter, helhetsterapi/homeopati og legesenter. Veidekke utvidet senteret i 2003. Byggherre var Olav Thon Gruppen. Senterets leder er Gro Collett. Fra høsten 2007 ble senteret påbygd en etasje i høyden. Fredag 4. juli 2008, mens byggearbeidene pågikk, oppstod det brann. Åpningen skjedde 15. oktober 2008.
Pantelleria

Pantelleria (eller Pantalaria, Pantellaria, i antikken Cossyra) er en italiensk øy sørvest for Sicilia. Den befinner seg i Siciliasundet i Middelhavet, 100 km sørvest for Sicilia, og bare 70 km øst for kysten av Afrika. Pantelleria er også en kommune  som tilhører provinsen Trapani i Italia. Den dekker et areal på 83 km² og har omkring 6000 innbyggere.

Historie

Tidlig i oldtiden var øya trolig befolket av iberere. Den ble underlagt Kartago, og var viktig for mye av handelen til karthagenerne. Da den første puniske krigen startet mistet Kartago territoriet for romerne. Øya ble en del av Romerriket på 200-tallet f.Kr. Siden har øya skiftet overherre flere ganger. Fra 700-tallet e.Kr. ble den erobret av arabere, men på 1100-tallet ble den tatt tilbake av italienere, og siden var den underlagt forskjellige italienske fyrstedømmer. Under annen verdenskrig var øya et strategisk punkt.

Geografi

Hele øya er av vulkansk opprinnelse og har et areal på 117 km². Det høyeste punktet er Monte Grande med en høyde på 836 moh. Varme mineralkilder og fumaroler viser at det fremdeles er passiv vulkansk aktivitet, og flere steder er det varme kilder og svoveldamp som stiger opp. Øya er frodig, men mangler ferskvann. Hovedbyen med om lag 3 000 innbyggere ligger i nordvest. En gang var det en straffekoloni her. Man kan i dag nå øya med ferje og hydrofoil fra Trapani, og den ligger langs hovedruten fra øst til vest i Middelhavet.
Soknasundet

Soknasundet skiller øyene Bru og Sokn i Rennesøy kommune i Rogaland. Sundet går nordvest – sørøst, og er ganske trangt i sørenden. Her er det nå bygd veiforbindelse mellom øyene. I nordenden vider sundet seg ut.
På østsiden, på nordspissen av Sokn, sto en gang et av de store steinkorsene som finnes langs skipsleia på Vestlandet. På hver side av sundet ligger store gravrøyser fra bronsealderen.
I 1033 sto slaget i Soknasund mellom tronkreveren Trygve Olavsson, som påsto han var sønn av Olav Trygvason, og Svein Knutsson. Svein vant slaget, og Trygve Olavsson ble drept. Sveins seier i dette slaget påstås ifølge Heimskringla å være årsaken til at Kalv Arneson og Einar Tambarskjelve reiste til Gardarike for å hente hjem Olav den helliges sønn Magnus. Dette igjen førte til at Knut den mektige måtte oppgi kravet på Norge en gang for alle, og det skulle gå flere hundre år før danskene igjen kunne gjøre seg gjeldende i Norge. Slik sett kan slaget i Soknasundet gjerne sies å være et av vendepunktene i norgeshistorien.
Norske Intelligenz-Seddeler

Norske Intelligenz-Seddeler kom ut for første gang 25. mai 1763, og var Norges første ordinære avis. Avisen ble startet i Christiania av boktrykker Samuel Conrad Schwach.
Samuel Conrad Schwach fikk først fullmakt til å etablere boktrykkeriet i Christiania i 1758. Avisutgivelsen var i utgangspunktet avhengig av kongelig privilegium. Men Schwach fant en nisje i privilegieordningen gjennom å unngå stoff som krevde privilegium, dvs. nyheter og beretninger om regjeringshandlinger, politikk etc. annonser. Av avisens fire små sider var to reservert for annonser, resten inneholdt økonomiske eller religiøse betraktninger samt religiøse vers. Til folk sa han «dette er et stort fremskritt, selv i disse moderne tider, Sverige og Danmark har lenge ligget før oss. Det var på tide å få en norsk avis».
Den kom ut mer enn 150 år etter verdens første avis, som ble utgitt i Strassburg ved Johann Carolus.
Avisen inneholdt for det meste underholdning og annonser i begynnelsen. Det var først etter 1814 at den politiske interessen ble tatt opp.
I 1815 ble den solgt til Cristiania opfostringshus (Waisenhuset)
Ved opprettelsen av den offisielle Norsk Kundgjørelsestidende i 1882 mistet avisen sitt vesentlige økonomiske grunnlag.
I 1883 gikk bladet over til et privat interessentskap, som la det om til å bli en nyhetsavis.
I 1890 ble bladet overtatt av Hjalmar Løken, som gjorde det til talerør for Venstre.
Norske Intelligenz-Seddeler ble lagt opp i 1920 og gikk over i avisa Verdens Gang.
Gammel Lejre

Gammel Lejre er en landsby i Lejre kommune på Sjælland i Damark, ca. 1,5 km nord for stationsbyen Lejre.
Ifølge Saxo Grammaticus ble Lejre grunnlagt som en kongeby av sagnkongen Roars etterfølger Rolf Krake. Lejre skal ha vært hjemsted og kongsby for en rekke etterkommere etter sagnkongen Skjold, de såkalte skjoldungene som det fortelles om i Skjoldungesaga.
Lejre skrives ifølge den danske historiker Axel Olrik som Hlejðrar på norrønt.
Tuftene fra to store vikinghaller (datert 680–990) ble oppdaget her på 1980-tallet av Tom Christensen fra Roskilde Museum, også museumsinspektør ved Lejre museum, som i 2016 utga bok om Lejre.
Hexi

Hexi (kinesisk: 河西区; pinyin: Héxī Qū) er et bydistrikt sentralt i byprovinsen Tianjin i Folkerepublikken Kina. Det ligger sør i sentrum mellom bydistriktene Heping og Jinnan.
Distriktet er på 41,24 km² og har 760 000 innbyggere.
Tianjins radio- og fjernsynstårn, som er 415 m høyt, ligger i Hexi. I desember 2004 ble Tianjinmuseet åpnet i bydistriktet. Nybygget i form av en flyvende svane er et av Kinas største byggverker.
Francesco Durante

Liv

Durante fikk sin musikkutdanning ved Napolis konservatorium dei Poveri di Giesù Cristo hvor Gaetano Greco var lærer.  Senere ble Durante elev av Alessandro Scarlatti ved Conservatorio di Sant'Onofrio. I Roma studerte han mesterverkene i den romerske skolen. Han kan ha studert under Bernardo Pasquini og Giuseppe Ottavio Pitoni, men dokumentariske belegg finnes ikke.
Rundt 1718 ble Durante direktør ved konservatoriet dei Poveri di Giesù Cristo i Napoli, og skal ha fungert som lærer ved Sant'Onofrio i 1725. I 1742 etterfulgte han Nicola Porpora som leder av Conservatorio di Santa Maria di Loreto, også det i Napoli. Denne posten holdt han til sin død tretten år senere.
Durante var en berømt lærer, blant hans elever var Niccolò Jommelli, Giovanni Paisiello, Giovanni Battista Pergolesi, Niccolò Piccinni og Leonardo Vinci. Som lærer insisterte han på at regler skulle følges slavisk, dette til forskjell fra Scarlatti som behandlet elevene individuelt.
Lite er kjent om Durantes liv, men han giftet seg tre ganger. En av konene hans led av spillegalskap og solgte samtlige av Durantes manuskripter, men han klarte å skrive ned alle komposisjonene etter hukommelsen. De oppevares i dag i 62 bind ved ved Conservatoire Paris.

Verk

Durantes skrev bare kirke- og kammermusikk, hans oeuvre består av en mengde messer, salmer, motetter, oratorier, antifoner og annet; det meste for fire obligate stemmer i tidens nye konserterende stil.
Durantes hovedfortjeneste består i at han både som lærer og skapende kunstner holdt i hevd tradisjonene til Palestrinas romerske skole i en tid da den sto i fare for å drukne i den allestedsnærværende operaen. Av denne grunn fortjener han en plass blant de andre framtredende representantene for den napolitanske skolen, som Leonardo Leo, Giovanni Battista Pergolesi, Niccolò Piccinni, Niccolò Jommelli, Giovanni Paisiello og Ignazio Fiorillo.

Media

Vergine tutto amore
IBM 7090

IBM 7090 er en tidligere stormaskin som ble lansert og produsert av IBM. Datamaskinen var en andre generasjons (transistorer) versjon av IBM 709, som var basert på radiorør. IBM 7090 var det tredje medlemmet av IBM 700/7000-serien, og var beregnet på vitenskapelige og teknologiske anvendelser.
Den første installasjonen var i november 1959. I 1960 kostet et typisk system $2,9 millioner, mens en stormaskin kunne leies for $63,500 i måneden. Dette tilsvarer henholdsvis $23 millioner og $526,000 i 2016.
IBM 7090 benyttet en 36-biter ordlengde, med et adresserom på 32K (32,768) ord.
De refusertes salong

De refusertes salong, eller på fransk Salon des refusés, var en utstilling i Paris for kunstnere som hadde blitt avvist av juryen ved Parissalongen, det viktigste utstillingsarrangementet for kunstnere på 1800-tallet. De refusertes salong ble arrangert flere ganger mellom 1863 og 1886.

Historikk

Den første refusertes salong ble arrangert i Paris i 1863 med tillatelse fra Napoleon III og etter initiativ fra kunstnere som hadde opplevd å bli avvist gjentatte ganger av Salongjuryen, i første rekke realister og impresjonister. Det året var om lag 4000 arbeider blitt avvist. Utstillingen ble holdt i de samme lokalene og sto i to uker. De refuserte kunstnerne kunne velge om de stilte bilder eller ikke.
Den første utstillingen viste arbeider av blant andre Paul Cézanne, Camille Pissarro, James Whistler og Édouard Manet. 
På tross av at utstillingen i 1863 for det meste viste arbeider vurdert som av svak kvalitet, bidro de deltakende impresjonistene til at utstillingen ble en skandalepreget hendelse som utfordret det konservative og akademiske kunstsystemet. De refusertes salong regnes derfor av mange som den første kunstneriske avant-garde.
De refusertes salong ble senere arrangert i 1874, 1875 og 1886, frem til myndighetene trakk sin økonomiske støtte til utstillingen.
St. Hallvard kirke og kloster

Anlegget

Anlegget har tre seksjoner: klosteret, menighetshuset og kapellet, og de omslutter det sentrale kirkerommet.
Bygningen er i tre etasjer og er bygget av teglstein og betong som overalt, både utvendig og innvendig fremtrer med sin ubehandlede overflate. Den er delt i tre volumer som omslutter et sirkulært kirkerom overdekket av et nedhengende betongtak. De tre volumer inneholder henholdsvis et rektangulært kapell, menighetssal og kloster med prestekontorer.
St. Hallvard kirke og kloster er et kulturminne.

Kirken

Kirken vakte stor oppmerksomhet i fagkretser da den sto ferdig i 1966 og er belønnet med flere arkitekturpriser. Utenfra er bygget firkantet, strengt og innadvendt. Men midt i ligger kirken, den er sirkelrund og pakket inn i den firkantede klosterbygningen. Rommet er dekket av et buet tak som henger ned og gir laveste høyde der det tradisjonelt er høyest. Dagens Næringsliv omtalte dette som «arkitektur i verdensklasse».
St. Hallvard kirke er menighetskirke for St.Hallvard katolske menighet, og ble drevet av fransiskanerne frem til 1. september 2008. I det tilstøtende, rektangulære Mariakapellet blir sakramentet oppbevart.

Klosteret

Klosteret har kanselli, oppholdsrom, gjesterom og celler.

Menighetshuset

Menighetshuset har menighetssal, kontorer for Fransiskushjelpen, leserom og møterom.

Kirkerommet

Kirkens altertavle er et malt kors, malt av Anne Lise Knoff.
Kirken har en korsvei i form av betongtavler med tekst, laget av Hermann Bongard.

Menigheten

Kirken er menighetskirke for St. Hallvard katolske menighet, og ble inntil september 2008 drevet av fransiskanerne, en katolsk munkeorden. Etter dette er menigheten bemannet med sekularprester. Sognet har rundt 18 000 registrerte medlemmer.
Sognet omfatter Oslo øst for Akerselva-Trondheimsveien, og de følgende kommuner i det sydlige Akershus: Ski, Ås, Frogn, Nesodden, Oppegård, og Enebakk. Ca. 912 km². 15. mars 2013 ble St. Johannes Apostel og Evangelist Menighet skilt ut og overtok områdene i Groruddalen.
Jørgen Herman Vogt

Bakgrunn

Hans foreldre var trelasthandler, senere sorenskriver i Nordfjord Niels Nielsen Vogt (1755-1809) (mor: Anna Maria Cudrio) og Abigael Jørgensdatter Monrad (1757-1812), en prestedatter fra Gjerpen. Jørgen Herman Vogt tok artium i 1800, 16 år gammel. Hans far solgte sin trelastbedrift for at sønnene kunne studere i København. Han begynte der høsten 1800 og tok juridisk embedseksamen i 1806.

Familie

Vogt giftet seg 26. november 1822 i Christiania med den svenske grevinnen Hedvig Lovisa Frölich (født 26. juni 1787, død 7. januar 1880 i Kristianstad), de fikk datteren Ingeborg Hedvig Vogt (født 11. februar 1825 i Christiania, død 17. august 1904 i Tosterup, Skåne, Sverige). Hun ble gift i 1852 med Albert greve Ehrensvärd (1821-1901), svensk utenriksminister, hvis svigersønn var utenriksminister Ludvig Douglas (1849-1916). Vogt var onkel til Niels Vogt. Og han hadde i et første ekteskap med Ingeborg Maria Lorentzen (1788-1821), datter av Jacob L.  i Drammen og Karen Rosenberg Stranger, døtrene Karen Rosenberg Vogt (1810-55) og Marie Louise V. (1817-1900), som begge ble gift (1835 og 1860) med kommandanten på den nye festning Oscarsborg, Henrich Sigvard Scheel (1806-1891).

Utmerkelser

Vogt ble tildelt en rekke ordener for sitt virke. Han var innehaver av Borgerdådsmedaljen og ble i 1857 av kongen utnevnt til storkors av St. Olavs Orden «for fortjenstfuld Embedsvirksomhed». Han var ridder av Serafimerordenen  og hadde storkors av Nordstjerneordenen. Vogt var også ridder av den russiske Sankta Annas orden.
Vogts gate i Oslo er oppkalt etter Vogt.
Slagene i Beleriand

Slagene i Beleriand fant sted i J.R.R. Tolkiens roman Silmarillion allerede i første tideverv, da Morgoth hadde gjort opprør mot Eru Ilúvatar og hans lære. Krigene som ble utkjempet, var primært mellom Noldoene (alvene) og Morgoths hærskarer. Vi følger flere generasjoner menn og ulike alveraser gjennom 500 år, fra det første slaget til Vredens krig, der Morgoth ble styrtet av valaene og deres tallmessige overlegne hærstyrke.