google/wiki40b huggingface dataset:
Pijjut

Pijjut eller piyyut eller piyut (flertall pijjutim eller pijutim, hebraisk: פּיּוּטִים / פיוטים, פּיּוּטִ / פיוט; fra gresk: ποιητής, poiétḗs, «poet») er et jødisk liturgisk dikt, vanligvis i den hensikt å bli sunget, messet eller lest opp under gudstjenester. Pijjut har blitt skrevet siden tempeltiden. De fleste pijjutim er skrevet på hebraisk eller arameisk, og de fleste følger et lyrisk skjema, som eksempelvis en akrostisk rekke i henhold til det hebraiske alfabetet eller navnet på forfatteren kryptisk stavet ut.
Mange pijjutim er godt kjente av de som er gudstjenestene i synagogen. Eksempelvis kan de best kjente være Adon Olam («Verdens herre»), tidvis (men ganske sikkert ikke riktig) tilskrevet Solomon ibn Gabirol i 1000-tallets Spania. Dets poetiske form består av en gjentatt rytmisk og taktfast mønster av kort-lang-lang-land, og er så elsket at denne religiøse poesien ofte er sunget ved avslutningen av mange gudstjenester i synagogen, etter rituelle kveldslesninger av Shema (den jødiske trosbekjennelsen), og i løpet av morgenritualene hvor tefillin (bønneremmer) settes på. Et annen svært elsket pijjut er Yigdal («må han upphøyes»), hvilket er basert på De tretten trosprinsippene som ble utviklet av Maimonides.
Opprinnelig synes det som om betegnelsen pijjut henspilte på enhver form for hellig poesi, men bruken utviklet seg til å betegne kun hymner. Pijjutim ble vanligvis komponert av en talentfull rabbiner og avhengig av hvor godt mottatt en pijjut var av menigheten, bestemte om det tålte tidens prøve. Komponistene av ulike pijjutim benyttet vanligvis akrostiske former i diktet for å gi antydninger til sine navn. Forfatteren av en pijjut er kjent som en paytan eller payyetan (flertall paytanim).
To forskere i dag som studerer pijjutim er Shulamit Elizur og Joseph Yahalom, begge ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem
Montserrat Caballé

Bakgrunn

Familien kom fra enkle materielle kår. Hun var datter av Carlos Caballé Borrás fra Tarragona og Ana Folch fra Valencia.
Caballé studerte sang ved Liceu-konservatoriet i Barcelona, men da hun var 16 år døde faren og hun måtte avslutte skolegangen og arbeidet et år i en lommetørklefabrikk før velstående byborgere gjorde det mulig for henne å ta opp igjen sangstudiene i Barcelona. Hun lærte seg sangteknikk fra Napoleone Annovazzi, Eugenia Kemeny og Conchita Badía. Caballé studerte også i Milano.
Hun var gift med tenoren Bernabé Martí. Datteren Montserrat Martí er også operasanger.

Sangkarriere

I 1956 begynte hun ved operaen Basel og fikk sin første større rolle som Mimi i Puccinis La bohème. Tre år senere, i 1959, ble hun tilknyttet operaen i Bremen. Hun gjorde seg i 1964 bemerket for sin opptreden i Manon av Jules Massenet i Mexico by. Hun ble i 1965 internasjonalt kjent etter en konsertframføring av Lucrezia Borgia av Gaetano Donizetti i Carnegie Hall med etterfølgende debut ved Metropolitan Opera der hun sang Margarethe i Charles Gounods Faust. Hun opptrådte også hyppig som konsertsanger.
Caballé hadde et omfangsrikt repertoar på over 100 roller, men markerte seg mest som lyrisk sopran, spesielt i bel canto-roller i verk av Rossini, Donizetti og Bellini, dessuten også av Verdi og Puccini.
I 1970 sang Caballé sammen med tenoren José Carreras da han gjorde sin debut og ble så imponert at hun hjalp ham med karrieren. Caballé ble kjent for et større publikum da hun sang Freddie Mercurys Barcelona under  Sommer-OL 1992. Senere ga hun ut platen Friends For Life som er dedisert Mercury.
En sangkonkurranse i hennes navn, Concurs internacional de cant Montserrat Caballé – Principat d’Andorra, startet i 1999 i Sant Julià de Lòria i Andorra.

Fengselsstraff

I 2015 fikk hun seks måneders betinget fengselsstraff og måtte betale en bot på 254 000 euro for å ha unndratt skatt.

Utmerkelser

Caballé ble hedret med en rekke priser og utmerkelser. Hun ble i 1982 tildelt den katalanske regjeringens gullmedalje og ble i 2003 tildelt den katalanske nasjonale musikkprisen. I 1991 mottok hun, sammen med andre kjente spanske sangere, Fyrstinnen av Asturias' pris for kunst. I 2009 ble hun utnevnt til ridder av den franske Æreslegionen. Samme år mottok hun storkors av Republikken Italias fortjenstorden.
Caballé var æresdoktor ved Universitetet i Barcelona.
Norsk nevropsykologisk forening

Norsk Nevropsykologisk Forening er en interesseforening tilsluttet Norsk Psykologforening. Foreningen har som formål å fremme nevropsykologi i Norge, stimulere nasjonal og internasjonal kontakt, bidra til nevropsykologisk utviklingsarbeid og drive opplysningsvirksomhet. Foreningen arrangerer møter og kurs for norske nevropsykologer. Foreningen ble stiftet i 1996 og hadde i februar 2012 361 medlemmer.
Organisasjonen utgir tidsskriftet Nevropsykologi : Medlemsblad for Norsk Nevropsykologisk Forening
Křesťanská a demokratická unie – Československá strana lidová

Křesťanská a demokratická unie – Československá strana lidová (norsk: Kristeligdemokratisk union – det tsjekkoslovakiske folkepartiet, KDU–ČSL) er et tsjekkisk kristeligdemokratisk politisk parti og er en delvis videreføring av et tidligere parti, Det tsjekkoslovakiske folkepartiet (Československá strana lidová, ČSL). Sistnevnte parti ble grunnlagt i 1919 og sprang ut av de katolske partiene fra Østerrike-Ungarn-tida. Partiet har alltid stått sterkt i Mähren og det gjelder til en viss grad også etterfølgeren KDU–ČSL. Ved valget i 1990 gikk ČSL sammen med to andre kristeligdemokratiske partier, begge oppstått etter 1989, og dannet en valgallianse. Året etter gikk ČSL sammen med et av disse partiene og danna KDU–ČSL. Partiet er en del av Tsjekkias sittende regjering, der også Det borgerligdemokratiske partiet og De Grønne deltar.
Kontraktpolitikk

Kontraktpolitikker en politisk strategi der politikere i valgkampen inngår en kontrakt med velgerne. Nøkkelen ligger i kontraktens innhold og utforming; den skal være forståelig for alle og ikke innholde stort mer enn fem vesentlige punkter med tydelige budskap. De forteller gjerne om problemer som krever store endringer, men som politikerne vet hvordan og ønsker å gjøre opp med. Velgerne skal på den måten vite hva de har i vente, ved å gi politikeren et kontraktmandat.

Årsaker

Strategien kan være et resultat av velgernes krav om forutsigbarhet og trygghet i den moderne velferdsstaten. Vår tids synkende valgdeltakelse er et uttrykk for avmakt og mistillit, og kontraktpolitikken prøver å rette opp dette misforholdet ved å gjøre store valgløfter bindende. Politikerne kan på nytt oppnå tillit ved å sende et signal om at de ikke ønsker å love mer enn de faktisk kan holde. Samtidig ser vi hvordan ideologier ikke lenger spiller noen stor rolle i partipolitikken. Kontraktpolitikken kan derfor være ideologiens motsetning og avløser.
Kontraktpolitikkens forsvarere mener den skaper stabilitet i statsadministrasjonen, og at den representerer en positiv utvikling i forholdet mellom folket og de folkevalgte. Kritikere mener derimot at kontraktpolitikk setter store samfunnsutfordringer til side og gjør de folkevalgte maktesløse fordi politikken i utgangspunktet er fastlåst. De ser den ikke som en nyvinning, men som en strategi med klare føydalistiske trekk.

Historikk

Den britiske sosiologen Anthony Giddens har snakket om "den tredje vei", og hvordan de sosialdemokratiske partiene i Europa tilpasset seg modernitetsutviklingen på 1990-tallet – kontrakpolitikken er et ledd i denne utviklingen. Den ble et fenomen særlig i Storbritannia under nydannelsen av det i utgangspunktet sosialdemokratiske New Labour og Tony Blair som markerte en klar høyredreining i politikken.
I Norden peker Danmark seg ut som et land der kontraktpolitikk har spilt en vesentlig rolle. Ved Folketingsvalget i 2005 kunne den sittende, borgerlige regjeringen under Anders Fogh Rasmussen vise til at den hadde holdt sine løfter fra forrige valg til på punkt og prikke, og at den derfor burde få fornyet mandat. Opposisjonen, særlig Socialdemokratiet, fikk på denne måten et troverdighetsproblem og tapte valget. Det er en indikasjon på at hvis det lykkes politikerne å skape gehør for forslagene og de viser seg villige til å gjennomføre dem, kan kontrakpolitikken være effektiv retorikk for gjenvelgelse og fornyelse. Men mange mener allikevel at dette bryter den skandinaviske tradisjonen med et slags konsensusdemokrati, bygget på politiske kompromisser.

Kilder

1. Lykke Friis - Kontraktpolitik og folketingsvalget i Danmark.
Vår Frue av Lourdes i Shanghai

Vår Frue av Lourdes er en katolsk kirke i de ytre deler av distriktet Pudong i Shanghai. Den ble bygget i 1898 i nygotisk stil. Med plass til 2000 er den den største av bispedømmet Shanghais kirker i Shanghais østlige utkant. Den er bispedømmets nest mest populære valfartsmål, etter basilikaen i Sheshan.
Kirken ble stygt beskadiget under kulturrevolusjonen. I 1988 ble eiendommen tilbakeført til kirken, og etter tre års omfattende reparasjonsarbeider ble den gjenåpnet den 11. oktober 1992.
Bakgrunnssjekk

Bakgrunnssjekk er å sjekke informasjon, normalt brukt om å sjekke historikk (kompetanse og erfaring) på jobbsøkere i en rekrutteringsprosess. Det kan også benyttes om sjekk av fakta/historikk rundt organisasjoner og selskaper. Bakgrunnssjekk i rekrutteringssammenheng er det å kontrollere opprinnelse og gyldigheten til påstander fremsatt i CV, søknad og annen dokumentasjon. Det er med andre ord en kilde- og dokumentkontroll med fokus på å bekrefte eller avkrefte informasjon. Noen bruker også screening, og ofte brukes ordet verifisering eller verifikasjon (av latin verus = sann, betyr å bevise en påstands riktighet).
Bakgrunnssjekk er en innarbeidet rutine i mange land, især i England og USA, der mange selskaper og organisasjoner har etablerte og skriftlige rutiner for å sjekke jobbsøkeres historikk. Det er gjort få undersøkelser om status i Norge, men HR Norge og verifiseringsselskapet Meditor Search gjorde en felles undersøkelse i 2007, publisert i bladet Personal & Ledelse nr. 1/2008. Den kan også finnes på nettsidene til HR Norge her. På samme måte gjorde Næringslivets Sikkerhetsråd (NSR) en undersøkelse i 2007 som hadde noe om temaet, men ikke fullt så spesifikt/detaljert.
Bakgrunnssjekk må ikke forveksles med referansesjekk eller referanseintervju. Sistnevnte er det å innhente subjektive oppfatninger om kandidaten fra personer han/hun ofte selv har valgt ut eller foreslått, mens bakgrunnssjekk er en objektiv vurdering av dokumenter og kilder kandidaten ikke kan påvirke.
Intersil 6100

Intersil 6100, også kjent som Harris HM-6100, var en familie av 12-biter mikroprosessorer såvel som integrerte kretser for periferiutstyr og minne, som ble utviklet av Intersil på midten av 1970-tallet. Den ble introdusert i andre kvartal av 1975. En utgave som ble produsert av Harris Corporation, ble lansert i 1976. Mikroprosessorene implementerte instruksjonssettet PDP-8.
6100-familien ble produsert med CMOS-transistorer, i motsetning til mange av dens samtidige mikroprosessorer (Z80, 8080, 6502, 6800, 9900, etc.) som benyttet bipolare og NMOS-teknologier. Som resultat av CMOS-teknologien og dens lave klokkefrekvenser (8 MHz max. for Harris HM-6100A), hadde den lavt strømforbruk (mindre enn 100 mW ved 10 Volt/2 MHz) og kunne operere med en enkel strømforsyning på 4–11 Volt. Den kunne således brukes i innebygde systemer uten behov for noen signifikant strømhåndtering, hvis resten av systemet også var CMOS.
Skallestad

Skallestad er en grunnkrets og et tettbebygd område i Færder kommune. Det befinner seg øst på Nøtterøy, rett nord for Hårkollen. I øst ligger Ulvøytangen. Grunnkretsen Skallestad har 570 innbyggere (2010).
Kinne

Kinne eller kjerne, også kalt smørkinne, er et redskap eller en maskin som brukes til å lage smør. Fløte piskes eller ristes slik at fettet - smøret - skilles ut. Å kinne, eller å kjerne, viser til bruk av redskapet, altså prosessen ved å lage smør.

Typer

Det er flere ulike typer kinner som var tilpasset produksjon hjemme på gården, på setra, eller på et meieri. Kinnene bearbeidet fløten etter ulike prinsipper og hadde ulike størrelser, var laget av ulike typer materialer og ble drevet med håndkraft eller maskiner.
Stavkinna er enklest og eldst. Redskapet var et høyt kar av tre, avsmalnende mot toppen. Det var lagget, og har ofte lokk for å hindre spruting. Til kinna hører en kinnestav, som oftest har den et trekors i enden. Med kinnestaven piskes fløte eller rømme i kinna, og smøret skiller seg ut. Dette redskapet er kjent over store deler av Europa.
I tillegg er det vindekinner eller sveivekinner og voggekinner.
Vsevolod Abramovitsj

Biografi

Abramovitsj ble født 11. auguhst 1890 i Odessa som sønnesønn av den jødiske forfatteren Mendele Mocher Sforim. Han studerte ved Charlottenburg tekniske høyskole. I 1911 fikk han en pilotlisens. Han begynte å arbeide for brødrene Wrights tyske datterselskap, Flugmaschinen Wright i Johannisthal, og ble deres sjefstestflyver.
I 1912 bygget Abramovitsj sitt eget fly, Abramovich Flyer, basert på hva han hadde lært på Wrightfabrikken. Han fløy det til St. Petersburg for å delta i en militær flykonkurranse.
Det samme året satte han en høyderekord på 2 100 meter og en utholdenhetsrekord for å frakte fire passasjerer i 46 minutter og 57 sekunder. Han ble drept i en luftfartsulykke mens han instruerte en flyelev, Eugenia Mikhailovna Shakhovskaya, på Johannisthal den  24. april 1913.
Cape Cod

Cape Cod er en geografisk armformet halvøy og samtidig en uavhengig landmasse som strekker seg ut i Atlanterhavet, adskilt fra fastlandet av Cape Cod-kanalen. Den er lokalisert i den mest østlige delen av delstaten Massachusetts i den nordøstlige delen av USA. Den historiske, maritime vesen og vide strender tiltrekker seg mange turister i sommermånedene. Delnavnet Cod er engelsk for torsk. Selv om Cape Cod opprinnelig hang sammen med fastlandet, ble den første Cape Cod-kanalen fullført i 1914 og endret i realiteten Cape Cod til en stor øy.
Cape Cod, som har et areal på 1033 km², strekker seg fra Provincetown i nordøst til Woods Hole i sørvest. Cape Cod, som definert av Cape Cod Commission, den regionale planleggingsmyndigheten, består av fylket Barnstable. Cape Cod-kanalen skjærer seg 28,2 km på tvers over halvøyas støttepunkt, således at den vestlige grensen av den inkluderer mindre deler av byene Bourne og Sandwich som ligger på fastlandssiden av kanalen.
To broer krysser Cape Cod-kanalen: Sagamore Bridge og Bourne Bridge. I tillegg frakter en jernbanebro, Cape Cod Canal Railroad Bridge, fraktgods og et mindre antall passasjerer inn på halvøya som er inndelt i femten byer og mange landsbyer.
Årets verk (Norsk Komponistforening)

Årets verk var en musikkpris som ble innstiftet av TONO og utdelt av Norsk Komponistforening. Den skulle premiere det beste verket innen samtidsmusikken. Prisen ble første gang delt ut i 1965 og ble deretter utdelt årlig fram til og med 1996. Antall priser som ble delt ut hvert år varierte. En musikkpris som var forbeholdt populærmusikk, også med tittelen Årets verk, ble i de samme årene delt ut av NOPA, norsk forening for komponister og tekstforfattere. Fra og med 1998 ble Årets verk erstattet av opphavsmannsprisen Edvard-prisen som er et samarbeid mellom Norsk Komponistforening, NOPA og TONO.
Sauland kraftverk

Aksjerselskapet Sauland kraftverk

Den 27. juni ble Sauland kraftverk AS stiftet på Nordbø pensjonat i Hjartdalsbygda. Skagerak Kraft, Hjartdal kommune, Notodden Energi, Tinfos og 10 lokale grunneiere går sammen for å danne selskapet som skal gi strøm til nesten 11 000 husstander.
Taechon

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), en rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 21 ri (landsby).
Amerikansk månespinner

Utseende

En stor (vingespenn 80 – 115 mm), lysegrønn spinner. Kroppen er hvit. Forvingenes fremkant er brun, og det går en brun stripe fra denne til den lille øyeflekken. Bakvingene har en større, rund øyeflekk, og er trukket ut til lange stjerter hos begge kjønn. Larven er grønn, med kjegleformede vorter med en kvast av hår ytterst.

Levevis

Larven kan finnes på en rekke forskjellige løvtrær.
Vazelina lager automatsikringer

Vazelina lager automatsikringer er en musikk-kassett utgitt av Vazelina Bilopphøggers i 1987. Albumet ble produsert av Lars Brustad og Vazelina-karene hadde skjetsjer mellom låtene på denne utgivelsen
Brouwerij Girardin

Brouwerij Girardin er et belgisk bryggeri i landsbyen Sint-Ulriks-Kapelle. Da bryggeriet ble grunnlagt i 1845, inngikk det i et adelsgods. Familien Girardin kjøpte gården og bryggeriet i 1882 og har siden drevet firmaet.
Bryggeriet lager lambic, hvorav det meste brukes til tradisjonelt fremstilt geuze, kriek, framboise og faro. Foruten lambic brygger Girardin pilsen Ulricher, og det produseres en rekke typer brus under navnet Girli (forkortelse for 'Girardin Limonade').
Lambic fra Girardin blir også brukt av geuzeprodusentene De Cam, 3 Fonteinen og Hanssens Artisanaal.
Sortimentet fremgår av bryggeriets nettsted og diverse ølfora.
Pseudosybra

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Salomonøyene.
Larry Parks

Bakgrunn

Født som Samuel Klausman Lawrence Parks, vokste han opp i Joliet, Illinois. Parks tok eksamen ved Joliet Township High School i 1932. Han studerte medisin ved University of Illinois, men tok bare første avdeling av medisinstudiet. I noen få år var han medlem av omreisende teaterselskap før han fikk kontrakt med Columbia Pictures i 1941.
Som de fleste av Columbias skuespillere på kontrakt spilte han biroller i høykostnadsfilmer, og hadde større roller i B-filmer, som for eksempel Atlantic Convoy i 1942.
Da Columbia forberedte en biografisk film om Al Jolson hadde de mange store navn på lista for tittelrollen, inklusive James Cagney og Danny Thomas, Larry Parks var den første som ble intervjuet. Parks imponerte produsentene og fikk rollen, han var da 31 år gammel. Hans spill i The Jolson Story (1946) gav ham en Oscarnominering som beste skuespiller.
Etter at Parks hadde blitt en stjerne ga Columbia ham roller i påkostede produksjoner, (inklusive et par kostymefilmer) frem til han spilte i oppfølgeren, Jolson Sings Again (1949), som var en annen stor kassasuksess. Han spilte i filmen mot Barbara Hale, og igjen mot henne i komedien Emergency Wedding.
I 1951 ble Parks innkalt til å møte Senatets komite for uamerikansk virksomhet, under trussel om å bli svartelistet i filmindustrien. Han ba om ikke å bli tvunget til å forklare seg. Parks måtte forklare seg, og gjorde der gråtende, men ble likevel svartelistet. Han måtte da oppgi navn på tidligere kolleger og gav disse til komiteen. Som følge av dette droppet Columbia Pictures ham, og en romantisk komedie planlagt for Metro-Goldwyn-Mayer ble lagt på is i tre år. Parks spilte bare i noen få filmer til, og forsøkte å livnære seg ved tilfeldige spilleoppdrag og fjernsynsprogrammer. Hans siste store rolle var i en film av John Huston, Freud the Secret Passion (1962).
Parks forlot til slutt filmindustrien og startet en vellykket forretnig innen byggindustrien hvor han og hans kone, Betty Garrett eide nange leiegårder rundt om i storbyen Los Angeles. Heller enn å selge leiligetene så snart de var ferdige, valgte Parks å beholde eierskapet og tjene på utleie, en beslutning som viste seg meget lønnsom. Under denne perioden opptrådte paret tidvis i Las Vegas, på sommerstevner og med omreisende teatere samt på Broadway.

Død

Parks døde av hjerteinfarkt 60 år gammel. Han ble gift med skuespillerinnen Betty Garrett i 1944. Garrett spilte i Hollywood i  filmer som  On the Town og på TV som herskapsfruen Edna Babish i Laverne and Shirley. Hennes karriere fikk også problemer som et resultat av hennes ekteskap med Parks, og de to tilbragte mye av 1950-åra med teater og musical variety show. Sammen hadde de to sønner, skuespiller Andrew Parks og komponist Garrett Parks. Han var også gudfar til skuespilleren 
Jeff Bridges.
Lappvier

Utbredelse

Lappvier vokser i Eurasia og er i Norden utbredt i nesten hele Finland og Norge, og i Sverige nordlig fra omkring Vänern og Mälaren. Den vokser i Norge nesten overalt unntatt kystbeltet av Sørlandet.
Blokadebrytermerket

Historie

Merket ble introdusert 1. april 1941 og var tiltenkt personell (militært og sivilt) på krigsskip og handelsskip, som forsøkte eller klarte å bryte den allierte blokaden av det tredje rike. Første gang utdelt 1. juli 1941.

Design

Designer var Otto Placzek fra Berlin. Merket er rundt med en kjetting rundt kanten. I senter av merket er et skip med en enorm ørn i bauen. Ørnen holder et hakekors i klørne, og skipet bryter gjennom kjettingen med kjølen. Merket er gråfarget og ørnen er sølvfarget. Merket ble i begynnelsen laget i buntmetall, men kom senere i sink.
Fyrst Igor

Fyrst Igor (russisk: Князь Игорь, Knjaz Igor) er en opera i prolog og tre akter (opprinnelig var det fire akter) med musikk og tekst av Aleksandr Borodin. Librettoen bygger på den middelalderske krøniken Om Igors hærtog.

Historie

Operaen kan ses som en av Borodins mest karakteristiske komposisjoner. Her vever han romantiske melodier med ildfulle orientaliske rytmer, eksempelvis de ofte spilte polovetiske dansene. Borodin skrev selv librettoen, som i dag betraktes som et mesterverk i seg selv. Komponisten var ikke ferdig med operaen ved sin død 1887, så den ble ferdigstilt av Nikolaj Rimskij-Korsakov og Aleksandr Glazunov. De sistnevnte komponerte hele overtyren. Fyrst Igor har opp igjennom årene blitt omarbeidet i forskjellige versjoner. Valerij Gergiev har redigert aktene for å få en bedre dramaturgi.
Verket hadde urpremiere i Sankt Petersburg den 4. november 1890.
Da duene forsvant

Handling

Boken tar utgangspunkt i den tyske okkupasjonen iav Estland i 1941, da sovjetmakten ble jaget ut av landet. I tre år var tyskerne de nye okkupantene, og fram til sovjetmakten kom tilbake, hadde mange tatt ulike valg på ulike premisser og som fikk ulike konsekvenser. Utover på 1960-tallet var kommunistregimet grundig etablert med et nettverk av kontrollører og overvåkere, og en stor russisk tilstedeværelse i befolkningen. Boken handler om forhold under okkupasjon, om motstand og forræderi, om ulykkelig ekteskap, om kjærlighet og farlige forbindelser, og om modige og svikefulle valg.
Tre personer står sentralt i boken: Motstandsmannen Roland som kjemper for et fritt og uavhengig Estland. Hans fetter Edgar som er kameleonen som alltid går dit makten er, og kan skifte identitet og lojalitet uten å nøle. Juudit som er ulykkelig gift med Edgar, forelsker seg i en tysk offiser, og har bånd til den idealistiske Roland.
Tangen/Åskollen

Tangen/Åskollen er en av de åtte bydelene i Drammen, har 6 757 innbyggere per 1. januar 2011, og består hovedsakelig av bydelsområdene Tangen og Åskollen.

Historie

Bydelene Tangen og Åskollen har sin opprinnelse henholdsvis fra Skipsbygging & sjørfart og som en del av jordbruksbygda Skoger.
På Åskollen ligger det 6 000 år gamle helleristninger. Tangen startet trelasteeksporten fra Kobbervik.
På Tangen begynte bebyggelsen allerede på 1500-tallet. I 1769 fikk bydelen sin første kirke, som senere ble revet og ga plass for en større kirke av teglstein som sto klar i 1854. Likevel ble ikke Tangen et prestegjeld før 1966.
På 1800-tallet kom det kom en rekke store bedrifter langs strandlinja fra Rundtom til Solumstrand, slik som Drammen jernstøperi fra 1847. Nesten alle disse storbedriftene er historie idag, men Høegs seilmakerloft fra 1767 lever videre som Drammens eldste bedrift.
Grader i Schutzstaffel

Generaler i Waffen-SS

Generaler i Waffen-SS ble gjerne tiltalt både ved sin SS-grad og tilsvarende grad i Wehrmacht, fulgt av «Waffen-SS» or å skille dem fra generaler i andre deler av det tyske militærvesenet. En vanlig tituleringen ville være Obergruppenführer und General der Waffen-SS.
I 1944 fikk alle generalstabsoffiserer i SS tildelt tilsvarende grad i Waffen-SS. Dette ble gjort slik at de dersom de ble tatt til fange kunne oppgi en militær grad i stedet for en grad som var knyttet til ordensvesenet. Den fulle tituleringen kunne dermed bli lang, som f.eks. Ernst Kaltenbrunner som sto i rullene som Obergruppenführer und General der Polizei und Waffen-SS

Politigrader

I 1936 ble det ordinære politiet innlemmet i SS, under navnet Ordnungspolizei (Orpo). Et eget gradssystem og egne insignier ble like fullt brukt i politiet. Mange av offiserene hadde grad både i Allgemeine-SS og politiet, og kunne derfor bli titulert f.eks. som Obergruppenführer und General der Polizei.