google/wiki40b huggingface dataset:
Prærierev

Beskrivelse

Præriereven er blant de minste revene, med sin gjennomsnittsvekt på ca. 2,4 kg. Vekten spenner imidlertid i området 1,5-3 kg. Kroppslengden er ca. 40-55 cm, hodet inkludert. Halen måler ca. 22-35 cm og skulderhøyder ligger på ca. 18-35 cm. Den er svært hurtig og kan nå en toppfart på nærmere 60 km/t.
Vinterpelsen er gråsvart over ryggen og langs sidene, til mer gulrød nedover undersidene og lemmene. Undersiden er mer kremhvit i fargen. Sommerpelsen er kortere og er mer rødlig i toningen. Den har to sorte flekker på siden snuten og sort haletipp, noe som skiller den fra andre amerikanske rever, unntatt kitrev (Vulpes macrotis) som den ligner svært mye på. Disse revene ble faktisk skilt fra hverandre først i 1993, da en studie med såkalt mtDNA slo fast at de var distinkte arter.

Utbredelse og habitat

Præriereven er utbredt vest i Nord-Amerika, fra Alberta og Saskatchewan i Canada i nord, til New Mexico og Texas i USA i sør.
Præriereven er først og fremst å finne på den gresskledte prærien i Nord-Amerika, der terrenget enten er slett eller svakt bølget. Den habiterer imidlertid også jordbruksarealer, som kornåkrer.

Atferd, reproduksjon og matvaner

Den sosiale strukturer er typisk et avlende par og dere valper. Av og til kan familiegruppen bestå av inntil fem voksne dyr; et avlspar og deres medhjelpere. Den jakter alene og er typisk nattaktiv, men kanskje mest aktiv i grålysningen og skumringen. Territoriene er av svært variabel størrelse, men dyret er ikke spesielt territorialt selv om det er registrert territorial atferd mellom dyr av samme kjønn, spesielt innenfor kjerneområdet.
Præriereven er primært monogam, men det har blitt registrert at en hann samme dag har blitt obersevert med to ulike tisper med valper. Paringstiden er avhengig av området, men skjer normalt på ettervinteren (fra desember til mars). Tispa går drektig i ca. 51 dager, hvoretter hun føder et kull som består av 2,4-5,7 valper i snitt. Valpene fødes blinde og åpner øynene etter ca. 10-15 dager. De dier mora til de blir omkring 6-7 uker gamle. Begge foreldre deltar i valpestellet. Valpene blir sammen med foreldrene til de er omkring 4-6 måneder gamle. Præriereven tilhører de revene som er aller mest avhengig av hiet, både sommer og vinter.
Prærierever er opportunistiske sankere som spiser et stort utvalg av små pattedyr, men også fugler, insekter, plantemateriale og kadavere. Viktig byttedyr i deler av utbredelsen er præriehund og jordekorn, men også andre gnagere bidrar til kostholdet.
Rikssalen (Drottningholm)

Rikesalen er en sal på Drottningholms slott på Lovön i Stockholms län. Salen ligger i søndre del av overetasjen. Salen kalles også Contemporainsalen på grunn av alle portretter i helfigur av de europeiske regenter som styrte under Oscar Is tid.
Rikssalen på Drottningholm ble opprinnelig utformet av Nicodemus Tessin d.y. og har takmalerier av Johan Sylvius som ble fullført etter dennes død av Evrard Chauveau i 1699. Salen var på midten av 1800-tallet i svært dårlig stand og gjennomgikk under Oscar I en total omvandling, hvor kun de opprinnelige takmaleriene ble bevart.
Etter initiativ fra dronning Josefina ble salen gjort om til et portrettgalleri (contemporain-galleri) med portretter av kongen og samtidige europeiske regenter. Som ansvarlig arkitekt engasjerte hun Fredrik Wilhelm Scholander som i 1855 leverte flere forslag til ominnredning av Rikssalen. Scholander skapte en festlig banksal i hvitt og gull samt speilutstyrte peiser. På veggene planla han enhetlige felter, hvor portrettene skulle henge. Ifølge Boo Malmborg mislyktes Scholander når det gjaldt å harmonisere det opprinnelige barokktaket med den nye veggarkitekturen han tegnet.
Gjennom dronning Josefinas omfattende slektsforbindelser fikk hun de berørte fyrstehus til å levere sine portretter i samme format. Disse var malt av forskjellige hoffmalere i de respektive land og ble gitt i gave til dronningen, som i sin tur donerte dem til staten i 1860. Totalt dreide det seg om 20 portretter hvor 17 er malt i helfigur og tre er midjebilder som fikk plass over dørene. Oscar Is eget portrett er utført i 1865 av hoffmaleren Carl Theodor Staaff.
Chariesthoides

Utseende

En middelsstor (ca. 12 millimeter), brunlig trebukk. Hannen kjennes med en gang på  at mandiblene (overkjevene) danner to lange, krumme horn som danner en klype foran hodet. Kroppen er forholdsvis bred, brun med brunhvite tegninger som er smalt kantet med svart. Antennene er lengre enn kroppen og ganske tynne. Pronotum er mye bredere enn langt, sekskantet sett ovenfra.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er kjent fra Somalia og Kenya.
Norsk Kundebarometer

Norsk Kundebarometer (NKB) er et forskningsprogram etablert i 1995 som gjennomføres ved Handelshøyskolen BI og som bidrar med en årlig indeks på kundetilfredshet.
Forskning basert på Norsk Kundebarometer har resultert i to doktorgrader og publiseringer i internasjonalt anerkjente vitenskapelige journaler.
Analyse- og rådgivningsselskapet Barcode Intelligence er offisiell administrator av Norsk Kundebarometer.
Ganns Potteri & Teglverk

Ganns Potteri & Teglverk, også skrevet Ganns potteri- og teglverk og omtalt som Ganns, var en norsk produsent av keramikk i Sandnes i Rogaland. Teglverket begynte virksomheten i 1873 og lagde teglstein, hånddreide husholdningsvarer og eksklusiv keramikk, både glasert og uglasert.
I 1974 gikk Ganns sammen med Graverens Teglverk og danna A/S Gann-Graveren, et selskap som seinere ble kalt Sandnes Tegl AS. Det ble lagt ned i 1994.
Akademiet Molde

Beliggenhet

Ved grunnleggelsen i 2005 var skolen lokalisert i Fabrikkveien 13. I 2009 flyttet skolen til sine nåværende lokaler i Frænaveien 16, Roseby Vest, ca. 2 km fra Aker Stadion.

Medier og kommunikasjon

Dette utdanningsprogrammet gir en student generell studiekompetanse, men er yrkesrettet med tanke på senere jobb innenfor avis, TV, radio, web, reklame eller grafisk design.

Studiespesialisering

Dette utdanningsprogrammet er forberedende for videre studier ved universitet og høyskoler. Med bestått vitnemål oppnås generell studiekompetanse.

Privatistundervisning

Akademiet Ålesund tilbyr også undervisning for privatister på dagtid og kveldstid.
HMS «Endurance» (1956)

Falklandskrigen

19. mars 1982 var skipet i Stanley, Falklandsøyene og argentinske sivile hadde okkupert en hvalfangststasjon på Sør-Georgia. HMS «Endurance», under kommando av kaptein Nick Barker, ble sendt til øya for å beordre argentinere bort fra øya. HMS «Endurance» hadde en liten besetning med marinesoldater og fikk flere soldater fra Navy Party 8901, og seilte 21. mars til Sør-Georgia. 25. mars ankom isbryteren øya og landsatte sine soldater. Det argentinske troppefartøyet Bahia Buen Suceso ble observert da 100 soldater ble landsatt. 30. mars returnerte HMS «Endurance» til Falklandsøyene hvor hun hentet Special Boat Service-soldater, som 22. april ble ilandsatt i Hound Bay på Sør-Georgia. På grunn av frykt for argentinske ubåter dro de britiske krigsskipene til havs, men HMS «Endurance» forflyttet seg inn i sjøisen nær kysten. 25. april fløy
to Wasp-helikoptre fra HMS «Endurance» for å assistere et angrep på den argentinske ubåten ARA «Santa Fe», som senere ble forlatt av mannskapet. Da de argentinske styrkene kapitulerte 26. april var HMS «Endurance» i nærheten av øya som vaktskip.

Tiden etter Falklandskrigen

I 1989 seilte HMS «Endurance» på et isfjell og selv om skipet ble reparert ble det i 1991 konstatert at skipet ikke var sjødyktig til å dra ned til antarktiske farvann. Samme år ble skipet lagt i opplag og erstattet av MV «Polar Circle», senere omdøpt til HMS «Endurance».
Dønnestad

Dønnestad er en grunnkrets øst for Topdalselva i Tveit i Kristiansand kommune.  Fylkesvei 2 løper gjennom Dønnestad.  Flere gårdsbruk driver landbruk i området.

Idrett og friluftsliv

Dønnestad idrettsplass har 11`er naturgressbane for fotball, 7 `er treningsbane med naturgress, baseballbane og garderobefasiliteter.  Skogsområdet i Dønnestad er et populært turområde Lysløypa er på 3,3 km.
Hellesøy (Stavanger)

Hellesøy er en bebodd øy i Stavanger kommune og tilhører Storhaug bydel. Øyen ligger mellom Lindøy og Kalvøy. I øst ligger Idse og Høgsfjorden.
Den første kjente bosetting skjedde i 1824 av Jelsa-presten Tonning. Tonning flyttet med seg huset som ble første gang oppført på Hjelmeland i 1819, og gjenoppførte dette på Hellesøy i 1824.
Pr. 1. januar 2007 er det 17 innbyggere på Hellesøy.
Malakhovka

Malakhovka (russisk: Мала́ховка) er en bymessig bosetning i Moskva oblast i Russland. Innbyggertall: 18 552 (folketelling 2002), 26 454 (folketelling 1989).
Malakhovka ligger 29 km sørøst for Moskva. Byen har småindustri, to sanatorier, et historisk museum og gamle datsjaer. Lokalavisa i byen heter Malakhovskij Vestnik (russisk: Мала́ховский Ве́стник – «Malakhovka Herald»).
Marc Chagall underviste ved et herberge for jødiske gutter i byen i 1921
Johannes Franck

Liv og virke

Johan Franck var sønn av Matthias Franck og Anna Rostorpia. Etter studier ved Universität Rostock ble han i 1624 professor i botanikk og anatomi ved universitetet i Uppsala. Er war dort u. a. Lehrer von Olof Rudbeck d.e. Franck beskrev i sine verk de medisinske effektene av ulike planter oppført under deres latinske og svenske artsbetegnelser.
Carl von Linné kalte arten Frankenia i plantefamilien Frankeniaceae opp etter ham.
Say

Say (eller Saayi) er en bykommune og administrasjonsenter i det likelydende departement Say i Niger.

Geografi

Say ligger i overgangen mellom Sahelsonen og storlandskapet Sudan. Byen har en fiskerhavn ved floden Niger. Kommunen har to bydistrikter, 40 administrative landsbyer, en tradisjonell landsby og 39 bosetninger. De ti bydistriktene er Bolonguie, Bonfeba, Fada Bery, Fada Kaina, Goungobon, Modibadie, Quartier Administratif, Rouga, Zongo og Zoroney. Forêt classée de Say er et 2460 hektar stort vernet skogsområde i Say kommune, vernet siden 1940. Nabokommunene er Bitinkodji og Youri i nord, Kouré og Kirtachi i øst, Tamou i sør, og Ouro Guélédjo i vest.

Historie

Rundt år 1800 overtok Alfa Mohamed Diobo, en marabout av fulbene fra Massina, makten i Say. Frem til da var Say en liten zarma-landsby. Say utviklet seg fra da av til et viktig brohode vest i det av Usman dan Fodio opprettede Sokoto-kalifatet. Byen var på 1800-tallet et betydelig religiøst, politisk og økonomisk sentrum med et stort slavemarked.
Alfa Mohamed Diobo døde i 1840. Han ble etterfulgt av herskerne Boubakar, Moulye, Baba-Bello, Abdoul-Waydou og Amadou-Fatourou, som før sin død i 1897 opplevde de første franske kontaktene. Etter Amadou-Fatourou var Alirou-Kalilou, Amadou Satourou og Assane Cissé Hamagano regenter i Say. Byen var – siden tyske afrikaforskeren Heinrich Barths nesøk i juni 1853 og juli 1854 – et viktig utgangspunkt for flere europeske nasjoners utforskning og erobring av denne delen av Afrika. Says politiske betydning svant imidlertid tydelig hen mot slutten av 1800-tallet.
En traktat inngått mellom herskeren av Say med oberst Monteil i 1891 satte Say under fransk protektorat, få dager etter at en likelydende traktat var blitt sluttet med herskeren av Ouro Guélédjo. I forbindelse med den franske militære okkupasjon av den senere Nigerkoloni, ble Say i 1899 først til del av den franske koloni Dahomey. I 1907 kom byen til fry franske militærterritorium Niger (Territoire militaire du Niger). Som en følge av den franske skattlegging tapte det store marked i Say for en tid sin funksjon som betydelig handelssentrum.
Say ble i 1960, æret for Nigers uavhengighet, gjort til sentrum for distriktet Say, hvorfra utgikk i 1964 arrondissementet Say og i 1998 departementet Say. I 2002 ble Says område utvidet.

Befolkning

Ved folketellingen i 1977 hadde Say 4405 innbyggere, i 1988 6338 innbyggere, og i 2001 9365 innbyggere. For 2010 ble det (med områdets forstørrelse) kommuneområdets befolkning beregnet til 60.233 innbyggere.

Universitet

I Say ligger Université Islamique de Say, som ble åpnet i 1986.
Jeanine Mason

Veldig tidlige år

Mason vokste opp i en danseorientert familie i Pinecrest, Florida med sin mor og to søstre som også danset og elsket dans. Mason begynte å danse ballett og lyrisk dans da hun var rundt 3 år gammel, og senere jazz, akrobatikk, hiphop og moderne. Mason var innom fire dansestudioer før hun fant et som passet for henne.
Mason sa senere at hun ikke fant en instruktør, for hun var alt for dårlig. Da hun var 9 år gammel, fant hun en mentor i Amanda Tae, eieren av Focal Point Dance Studios. Tae ble imponert over Masons disiplin og energi.

Senere år

Da hun gikk på den videregående skolen Ransom Everglades School, studerte hun musikalteater og hjalp med å koreografere. På University of California studerer hun journalistikk, men holder også på med skuespill og dans i fritiden.

So You Think You Can Dance

Da Mason var 18 år, deltok hun i den femte sesongen av So You Think You Can Dance, som går på Fox Broadcasting Company. Hun gikk først på audition i Miami, Florida den 3. februar 2009, hvor hun fikk direktebillett til Las Vegas-uken. Derfra kom hun seg til de direktesendte konkurranseomgangene. Masons audition ble ikke vist på TV.
Uke 1-5 på direktesendingene, danset hun med poppingdanseren Phillip Chbeeb, og var i faresonen 2 uker. Uke 6 danset hun en moderne dans koreografert av Travis Wall sammen med Jason Glover. Nummeret endte med et ikke-koreografert tungekyss, og hele koreografien fikk stående applaus og ble valgt som Mary Murphys favorittnummer. Mason danset senere med Brandon Bryant, Ade Obayomi, Evan Kasprzak og Kayla Radomski. 
Den 6. august 2009 ble Mason avslørt som vinneren av sesongen. Dommerne sa at enten Mason eller konkurrenten Brandon Bryant burde vinne. Etter Mason vant, sa Nigel og de andre at det var sterkt fortjent at Mason vant konkurransen.
Mason turnerte i 41 byer i USA, sammen med de topp 12 i So You Think You Can Dance.
Bocas del Toro (øygruppe)

Bocas del Toro er en øygruppe i Det karibiske hav nordvest i Panama. Øyene befinner seg i distriktet Bocas del Toro i provinsen Bocas del Toro. Den største byen, og provinshovedstaden, heter også Bocas del Toro, og ligger på øya Colón. Øygruppa har et samla landareal på om lag 250 km².
Øygruppa er en populært turistmål, og kan nås med vanndrosjer og privatbåter. På Colón, like vest for byen Bocas del Toro, ligger også Bocas del Toro «Isla Colón» internasjonale flyplass. I tillegg går det ferjer fra byene Almirante, Changuinola og Chiriquí Grande.
Atelier Nord

Atelier Nord er en prosjektbase til støtte for mediekunst, beliggende i Oslo.
Atelier Nord ble stiftet i 1963 som et grafikkverksted, men fikk på begynnelsen av 1990-tallet sin nåværende profil som en støttespiller for kunstnere som arbeider med ny teknologi. Institusjonen produserer utstillinger og konferanser, og tilbyr workshops og kurs i tillegg til utleie av teknisk utstyr til kunstnere som arbeider med elektroniske uttrykk, som lyd, video eller digital kunst.
Atelier Nord er en selvstendig stiftelse med statlig driftsstøtte. Stiftelsen er en del av PNEK, et nettverk av norske organisasjoner som arbeider med produksjon av elektronisk kunst.
Siden september 2008 har Atelier Nord sine lokaler i Kunstnernes Hus.
Loudoun Hill

Beskrivelse

På en klar dag kan man se bakketoppene av Arran og Ailsa Craig herfra. Ved foten av Loundoun Hill ligger Loudoun Hill Inn, et familiedrevet vertshus omtrent 2 km fra Darvel. På sletten nedenfor Loudoun Hill finnes byen Kilmarnock, hjemstedet for Johnnie Walker whisky, og utover dalen ligger eiendommene Caprington, Treesbank, Coodham, og Knockmarloch. Blant de mange bondegårdene finnes også Mosshead hvor James Shaw ble født, som fra beskjedne kår endte opp som borgermester av London, England.
Darvel, som ble 250 år gammel i 2002, er kjent for sin produksjon av kniplinger, og ikke minst for å være fødestedet til Nobel-prisvinneren Alexander Fleming.
Loudoun Hills geofysiske alder er minst 3 millioner år gammel. Dets form av klipper og bratte fjellskrenter ble glattet ut av istiden.

Romerske fort

På sydsiden av Loudoun Hill lå det et romersk fort som opprinnelig var 165 m langt og 100 m bredt. Den siste okkupasjon var under regimet til keiser Antonius Pius, 150 e. Kr. Romerske mynter og fragmenter av vaser og boller er funnet av arkeologer, foruten våpen som slyngsteiner av hard leire. Det viktigste funnet er kanskje en romersk oljelampe i bronse, det eneste av sitt slag i Skottland.
Papilio hospiton

Utseende

Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. 
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler).  I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.  Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven er spraglete farget i hvitt, gult, svart. Farge flekkene er likt ordnet på hvert av kroppssegmentene, og danner derfor et mønster. Utseendet er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.  Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.  
Puppen er festet i et magebelte til en stilk eller lignende.

Levevis

Parringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene.  Eggene legges direkte på næringsplanten. 
Larven lever som plantespiser på ulike urter og planter som Ferula communis, Ruta corsica og Peucedanum paniculatum.
Papilio hospiton tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium,  en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Smaragdgarnityret

Smaragddiademet er et diadem som tilhørte Keiserinne Joséphine. Garnityret er i nyklassisistisk stil og ble laget av hoffjuvelér Bapst i Paris på begynnelsen av 1800-tallet.
Diademet gikk i arv til Joséphines svigerdatter Augusta og deretter til hennes datter Amélia av Leuchtenberg, keiserinne av Brasil. Da Keiserinnen døde barnløs i 1873 kom diademet til hennes søster Dronning Josefine av Sverige og Norge. Dronning Sofia av Sverige og Norge testamenterte diademet til Prinsesse Ingeborg. Ingeborg ga diademet i bryllupsgave til sin datter Prinsesse Märtha da hun giftet seg med Kronprins Olav i 1929. Etter Märthas død i 1954 har diademet blitt båret av Prinsesse Astrid fram til Sonja Haraldsen giftet seg med Kronprins Harald i 1968 og har båret diademet som kronprinsesse og senere dronning av Norge.
Ifølge Prinsesse Astrid kom smaragdgarnityret i Kronprinsesse Märthas eie da hun og barna skulle flykte fra Sverige til USA under andre verdenskrig. Smykkene ble sendt med i tilfelle Kronprinsessen skulle få behov for penger i eksil. Det ble imidlertid ikke nødvendig å pantsette smaragdene og de ble således med hjem til Norge etter frigjøringen i 1945.
Diademet inngår i dag i et garnityr, et sett smykker, som foruten diademet består av et halsbånd, øredobber og en brosje. Smykkene er laget av smaragder, diamanter, gull og sølv. Smykkene er Norges monarks private eiendom.
Humanz

Humanz er bandet Gorillaz' femte studioalbum. Albumet kom ut i 2017. På platen medvirker Vince Staples, Peven Everett, Popcaan, De La Soul, Danny Brown, Kelela, Grace Jones, D.R.A.M, Anthony Hamilton, Mavis Staples, Pusha T, Jamie Principle, Zebra Katz, Kali Uchis, Benjamin Clementine og Jehnny Beth.
Brun buemåler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 25 – 30 mm), slank, brungul måler, som skiller seg fra de andre buemålerne (slekten Macaria) på fargen. Forvingens ytterkant er ikke innbuktet. Forvingen har fire brune flekker langs forkanten, de to innerste av disse er noen ganger sammenvokst, og tre eller fire brune tverrbånd. Bakvingen har to eller tre tverrbånd. Disse båndene er noen ganger utydelige, særlig hos hannene, som kan være nesten ensfargede. Bakvingens kant er rundet uten noen vinkel eller tann. Larven er brun med en lys sidestripe.

Levevis

Larven lever på blåbær (Vaccinium myrtillus) og blokkebær (Vaccinium uliginosum) og arten finnes i skog og på heier der disse vokser. De voksne målerne flyr om dagen. Ulikt de fleste målere hviler denne arten gjerne med vingene lagt sammen over ryggen, som en dagsommerfugl.

Utbredelse

Arten forekommer over det meste av Europa (men bare på et par steder i Skottland i Storbritannia) og videre østover til Japan, og også i Nord-Amerika. I Norge er den vanlig praktisk talt over hele landet, også opp i de lavere delene av fjellet.
Anne Enger

Bakgrunn og yrkeskarriere

Hun ble født på en gård i Trøgstad i 1949, som datter av gårdbruker Knut Andreas Enger (1924–) og kirketjener Aslaug Olberg (1926–2007). Hun er yngre søster til Inger S. Enger (1948–). Anne Enger var gift med konsulent Geir Lahnstein (1946–) 1975–1996, og er mor til Erik Lahnstein (1972–). Hun beholdt navnet Lahnstein frem til 2006.
Enger har examen artium fra Askim gymnas fra 1968, var husassistent ved KFUK-hjemmet i Oslo 1968–1969, og var tilknyttet Det norske Diakonhjem fra 1969. Hun avla sykepleiereksamen ved Diakonhjemmet i 1972, og har diakonkompetanse og sosionomeksamen fra samme sted fra 1975. Hun var sykepleierlærer ved Diakonhjemmet 1975–1978.
Etter å ha trukket seg ut av politikken i 2001, var hun generalsekretær i Redningsselskapet 2001–2003, styremedlem i Kavlifondet 2001–2005, styreleder i Opplysningsvesenets fond 2001–2006 og leder i den regjeringsoppnevnte Likelønnskommisjonen 2006–2008. Hun var fylkesmann i Østfold fra 2004 til 2015 og styreleder ved Nationaltheatret fra 2009 til 2017.

Politisk arbeid

Hun var sekretariatsleder for Folkeaksjonen mot fri abort 1978–1979, og gikk inn for at abort skulle bestemmes av en nemnd bestående av kvinnen selv, en kvinnen selv utpeker, og en representant for samfunnet. Engers abortsyn var preget av en prinsipiell motstand mot at det skulle være kvinnens private beslutning.
I 1979 ble hun gruppesekretær for Senterpartiets stortingsgruppe, noe hun ble værende som inntil 1985. I mellomtiden var hun leder i Oslo Senterparti 1980–1983, medlem i Senterpartiets prinsipprogramkomite 1982–1983 og leder i Senterpartiets organisasjonsutvalg 1984–1985. Enger var også nestleder i partiet fra 1983 og frem til hun ble leder i 1991. I 1985 ble hun innvalgt på Stortinget fra Akershus, og ble gjenvalgt inntil hun frasa seg gjenvalg i 2001. Under hennes ledelse posisjonerte Senterpartiet seg som det ledende nei-partiet i forkant av folkeavstemningen om norsk EU-medlemskap i 1994. Stortingsvalget 1993 ble partiets beste noensinne med 16,7 % av stemmene, og Senterpartiet ble nest størst på Stortinget med 32 mandater, om lag en tredobling fra forrige periode. Mediene gav henne tilnavnet «Nei-dronningen».
Hun var fast stedfortredende statsminister i Kjell Magne Bondeviks første regjering fra oktober 1997 til oktober 1999, i samme periode som hun var kulturminister. Hun var også fungerende olje- og energiminister under Marit Arnstads permisjon fra mars til august 1999 og fungerende statsminister under Kjell Magne Bondevik sykdom fra august til september 1998.

Utmerkelser

Enger ble tildelt Trollkjerringprisen i 1999.