google/wiki40b huggingface dataset:
Elisabeth Andreassen

Karriere

Elisabeth Andreassens karriere startet da hun i 1978 kom hun på andreplass i Göteborgs-Tidningens talentkonkurranse Sjöstjärnan og spilte country sammen med Kalle Bäckström og Bengt Adielson i KEB Band på ulike puber i Göteborg. I begynnelsen av 1980 ble hun oppdaget av Lasse Holm under en countrygalla i Medborgarhuset i Stockholm. Dagen etter fikk hun spille inn en demo og ble tre uker senere medlem av bandet Chips og dro på turné til Vest-Tyskland.

Seier i Eurovision

I 1981 konkurrerte Chips, bestående av Kikki Danielsson og Bettan, i Melodifestivalen 1981 for første gang. I 1981–1983 medvirket hun også i musikalen Spök sammen med Björn Skifs og Martin Ljung på Maximteater'n i Stockholm og turnerte i Sverige med Chips. Hun arbeidet da også med countrysangeren Mats Rådberg. I 1982 vant Chips Melodifestivalen med «Dag efter dag» og endte på en åttendeplass i Eurovision Song Contest samme år. 
I Melodifestivalen 1984 gikk det ikke særlig bra, da stemmen ikke holdt, men hun fikk sin revansje året etter da hun og Hanne Krogh i gruppen Bobbysocks vant den internasjonale finalen. Etter seieren kunne de turnere i både Sverige og Finland og spilte i 1986–1987 inn en plate i Los Angeles. Bobbysocks ble oppløst i 1988, og begge medlemmene fortsatte som soloartister.

Etter Bobbysocks

Med Kikki Danielsson medvirket hun på countryturneen Country Cross Country (CCC). I 1988 spilte hun inn en countryplate i Nashville, Tennessee. I 1990 flyttet hun til Oslo, og i 1992 var hun programleder for den norske Melodi Grand Prix-finalen. 1994 vant hun Melodi Grand Prix med «Duett» sammen med Jan Werner Danielsen. De to sang også sammen, blant annet på kirkekonserter og ved en anledning i Carnegie Hall i New York. 
I 1996 vant hun igjen Melodi Grand Prix med sangen «I evighet». Sangen er også spilt inn på svensk («I evighet«), engelsk («Eternity»), og tysk («Wir sind dabei»).
Fra slutten av 1990-tallet har Andreassen blant annet deltatt i en konsertversjon av Phantom of the Opera, Sofies verden og sunget revy med komikergruppen Dizzie Tunes. Platene hennes har blitt blant Norges mest solgte.
Hun opptrådte med Lotta Engberg og Kikki Danielsson i en svensk TV-galla i november 2000 og det ga ideen til at de tre skulle opptre sammen. Trioen Kikki, Bettan & Lotta deltok i Melodifestivalen 2002 og i Melodi Grand Prix 2003. Trioen hadde i 2002–2003 et bejublet «krogshow» med tittelen Kikki, Bettan & Lotta – Tre stjerner på samme scene – i Rondo, Göteborg og Cirkus i Stockholm. I 2004 turnerte hun i Sverige med Lasse Holms på en schlagerturné som hadde navnet Diggiloo.

Personlig

Hun ble født i Göteborg som norsk statsborger av norske foreldre. Hun vokste opp på Källö-Knippla i Göteborgs nordlige skjærgård, men tilbrakte senere mye tid i Sykkylven, hvor familien hennes kommer fra.   
2. juli 1994 giftet hun seg med Tor Andreassen (død 13. juni 2016) og byttet da etternavnet Andreasson med etternavnet Andreassen. Paret har to døtre: Anna, født i 1995, og Nora, født i 1997.
Trafikverket Färjerederiet

Trafikverket Färjerederiet er et rederi i Trafikverket som ble opprettet i 1992 for å drive veifergetrafikk i Sverige. Frem til 2010 het rederiet Vägverket Färjerederiet.
63 gule ferger transporterer årlig 21 millioner passasjerer og 11 millioner kjøretøyer. På oppdrag fra Trafikverket trafikkeres 37 veifergeleder i det allmenne veinettet. Rederiet trafikkerer også Ekeröleden på oppdrag av Ekerö kommune. Når vannet fryser til på fergeledene i Nord-Sverige, har rederiet dessuten ansvar for drift og vedlikehold av opp till åtte isveier.
Rederiet eier også et verft: Tenöverftet utenfor Vaxholm. Alle verftene tar imot egne fartøy og eksterne kunder for vedlikehold, skrogbesiktelser og ombygninger.

Fergelinjene som Trafikverket driver

De fleste fergelinjene som Trafikverket driver er uten avgift.
Stavanger tingrett

Stavanger tingrett er en førsteinstansdomstol under Gulating lagdømme. Tingretten ligger i Stavanger i Rogaland og dekker kommunene Stavanger, Sola, Randaberg, Kvitsøy, Rennesøy, Finnøy, Strand og Hjelmeland. Domstolen har 23 dommere.
Sorenskriver Helge Bjørnestad er embedsleder.
Fra 1. juli 2007 ble Ryfylke tingrett innlemmet som en del av Stavanger tingrett. I tillegg til de kommuner som de to domstolene allerede dekket ble Sola, som tidligere var en del av Jæren tingrett, lagt inn under domstolen. Kommunene Sauda og Suldal ble i 2008 overført til Haugaland tingrett, og Forsand ble overført til Jæren tingrett.
Før dette dekket Stavanger tingrett bare Stavanger kommune.
Vestnorsk Brunnboring

Vestnorsk Brunnboring er Norges eldste brønnboringsfirma. Vestnorsk Brunnboring AS ble stiftet den 25. oktober i 1950. Firmaet skulle drive med boring etter vann for husholdning, gårdsbruk og vannverk i kommunal og privat regi. De fire som startet selskapet var Johannes Husdal, Einar Husdal, Sigmund Husdal og Ivar Nesset. Foretningsadressa var Nyborg i Åsane.
Firmaet har 17 ansatte, og utfører brønnboring i hele Hordaland og store deler av nabofylkene. I tillegg til brønnboring har selskapet mange oppdrag på energibrønner for enkeltboliger og større prosjekt, samt gjennomboringer for kloakk og vannledninger, samt fundamentering med peling osv.
Robin Hood-skatt

Tilhengere

Siden initiativet ble tatt i 2001 av veldedighetsorganisasjonen War on Want har mange organisasjoner over hele verden etterhvert sluttet seg til kampanjen.
I Norge er det disse som står bak: 
Forum for utvikling og miljø,
Attac,
LO Oslo,
Fagforbundet,
Kirkens Nødhjelp,
Latin-Amerika Gruppene,
Utviklingsfondet,
Caritas,
Spire,
Redd Barna,
Norsk Folkehjelp,
Framtiden i våre hender,
Naturvernforbundet,
Natur og Ungdom,
Cubaforeningen,
AUF,
Rødt,
Sosialistisk Ungdom,
Senterungdommen,
Changemaker,
Rød Ungdom,
FIVAS,
KFUK-KFUM Global og
PRESS.
Gorybia

Utseende

Middelsstore, slanke, rødbrune trebukker. Antennene er litt sagtakkede og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, omtrent så labgt som bredt. Dekkvingene er parallellsidige.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Costa Rica og sørover. De fleste av artene lever i Brasil.
Diarki

Kilder

Store norske leksikon, diarki - https://snl.no/diarki
Doktor Proktors prompepulver

Filmatisering

Boken ble filmatisert med Arild Frölich som regissør. Filmen med samme tittel som boken hadde premiere i 2014.
Høgskolen i Bergen

Organisasjon

Høgskolens tre avdelinger med underliggende institutter var:

Hovedcampus på Kronstad

Høsten 2014 flyttet HiB inn i nytt bygg i Inndalsveien 28 på Kronstad, Campus Kronstad. Høgskolen hadde siden starten i 1994 arbeidet for å få nybygg. I mangel av et stort nok hovedbygg var undervisningen spredt på en rekke bygg omkring i Bergen. Skolen ble oppført på det tidligere verkstedsområdet til NSB. Flere eldre bygg ble bevart og ble en del av det nye høyskoleanlegget. Bygget er på 51.000 kvadratmeter. Mellom 5000 og 6000 studenter fikk sin undervisning på Campus Kronstad, mens resten av studentene og 200 ansatte holdt til i lokalene som Høgskolen leiet i Møllendalsveien. HiB omfattet også Dykkerutdanningen, som holdt til i Skålevikveien i Loddefjord, og studium i undervannsteknologi på Straume på Sotra, i Florø og i Kristiansund.
Victor McLaglen

Før Hollywood

McLaglen var eldre bror av skuespiller Cyril McLaglen. McLaglen forlot hjemmet i en alder av fjorten år for å bli med i den britiske hæren for å kjempe i den andre boerkrigen. Men til hans ergrelse ble han stasjonert på Windsor Castle, og han ble senere tvunget til å forlate hæren da hans riktige alder ble oppdaget. 
Fire år senere flyttet han til Canada, hvor han tjente til livets opphold som bryter og tungvektsbokser, med flere imponerende seire i bokseringen. Mellom kampene, turnerte McLaglen med et sirkus, og tilbød $25 til den som kunne gå tre runder mot ham i ringen. 
McLaglen returnerte til England i 1913 og under første verdenskrig var han kaptein i The Princess of Wales Royal Regiment. Han fortsatte med boksing, og ble kåret til tungvektsmester i den britiske hæren i 1918. Etter første verdenskrig begynte han å ta roller i britiske stumfilmer.

Filmkarriere

McLaglens karrière tok en overraskende vending i 1920, da han flyttet til Hollywood. Han ble en populær karakterskuespiller, med en spesiell evne til å spille fylliker. Flere ganger spilte han roller som irer, noe som førte til at mange filmfans feilaktig antok at han var irsk snarere enn engelsk. 
Høydepunktet i McLaglens karrière var en Oscar for beste mannlige hovedrolle for hans rolle i Angiveren (1935), basert på en roman av Liam O'Flaherty. Mot slutten av karrièren ble han nominert igjen, denne gangen for beste mannlige birolle, da han spilte mot John Wayne i filmen Den tause mann (1952). McLaglen har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Privatliv

McLaglen var gift tre ganger. Hans første ekteskap var med Enid Lamont i 1919. Paret fikk en datter, Sheila, og en sønn, Andrew, som senere arbeidet som regissør. McLaglens kone døde etter en rideulykke i 1942. Hans andre ekteskap var med Suzanne M. Brueggeman, hvis ekteskap varte fra 1943 til 1948. McLaglens tredje og siste ekteskap var med Margaret Pumphrey, som han var gift med fra 1948 og frem til sin død. McLaglen døde av et hjerteinfarkt i 1959. Han hadde innen den tid blitt amerikansk statsborger. McLaglen ble begravet på Forest Lawn Memorial Park i Glendale i California.
Støtt

Støtt er et fiskevær i Meløy kommune i Nordland. Stedet ligger på øyene Innerstøtt og Svenningen i øygruppa Støttvær, vest for Kunna og nordvest for Reipå. Støtt hadde 47 fastboende i 2005.
Støtt har butikk, restaurant, overnatting. Det er anløpssted for hurtigbåtruta Nordlandsekspressen mellom Sandnessjøen og Bodø. Støtt var tidligere et viktig handelssted.

På Svenningsheia på Svenningen finnes flere bunkere og rester av kanonstillinger for et tysk kystartilleribatteri fra 2. verdenskrig. Batteriet, Heeres Küsten Batterie Stött 7/974 (HKB 7/974), ble oppsatt med fire 10,5 cm kanoner med skuddvidde 16 000 m i februar 1943.

Vest for Støtt ligger Støttværet naturreservat, som dekker flere småøyer og holmer i øygruppa.
Karl Rasmussen

Bakgrunn

Familien flyttet fra Narvik til Vadsø i 1921, da faren Richard Rasmussen var lærer der. Rasmussen hadde befalsutdannelse fra sjette divisjonskole i Harstad. Han arbeidet som kasserer i vegvesenet i Vadsø. Han ble i 1942 forflyttet til Alta vegkontor, med jobb som distriktskasserer. Han giftet seg i 1943 med Sigrid Opgård fra Alta. Sigrid er Halvor Opgårds søster.

Motstandsarbeid

Sammen med Torstein Raaby monterte han radiosenderen Ida i vegvesenets brakke ved Alta flystasjon under andre verdenskrig. Ved peiling av senderen så fant tyskerne bare sin egen sender, da den sto i samme brakke som Ida. Rasmussen rekrutterte flere personer til motstandsarbeidet: Halvor Opgård (kommuneansatt snekker), Harry Pettersen (drosjeeier i Kåfjord, 22 år), kjøpmann Jens Digre i Langfjorden, Jonas Kummeneje i Porsanger (tidligere politimann), Elias Østvik fra Hammerfest, Trygve Duklæt og Rolf Storvik som var kraftstasjonsmaskinister i Posa. De to sistnevnte drev radiostasjonen Lyra.
Radiosenderne sendte informasjon som tilslutt førte til at slagskipene «Scharnhorst» og «Tirpitz» ble senket av britene. Radiostasjonene ble avslørt i 1944, og Rasmussen flyktet men ble tatt ved Signaldalen nær grensen mot Sverige. Han ble fraktet til Tromsø, hvor han ble avhørt og torturert. Han hoppet ut av vinduet på Sparebankbyggets andre etasje 16. juni, og endte sitt liv da han traff gaten.

Byste

17. mai 1978 ble det avduket en byste av Karl Rasmussen i Vadsø, på «Karl Rasmussens plass», ved Vadsø videregående skole. Tale ble holdt av Rektor Gunnar Niska. Bysten er laget av Arnold Haukeland. Det er kransenedlegging hver 17. mai ved bysten.

Utmerkelser

Etter krigen fikk Karl Rasmussen en utmerkelse av den britiske regjeringen post mortem for utmerket lederskap. Fra norske myndigheter mottok han Haakon VIIs Frihetskors og Krigsmedaljen

Dokumentar

NRK sendte i desember 2003 den egenproduserte dokumentaren Når det blir vår..., som blant annet tar for seg Karl Rasmussen og hans kone Sigrid. Bak programmet står Alf R. Jacobsen som har skrevet flere bøker om andre verdenskrig.
Iselin Nybø

Bakgrunn

Nybø vokste opp i Randaberg, men har senere vært bosatt i Stavanger. 
Nybø er utdannet jurist fra Universitetet i Bergen fra 2006 og har tidligere jobbet i Skatteetaten og ved advokatkontor med ulike forretningsjuridiske problemstillinger med hovedvekt på skatterett.
Nybø var medlem av kommunestyret i Randaberg kommune i årene 2003–2007. I årene 2003–2007 var hun også med i kommunens hovedutvalg for oppvekst og levekår, mens hun i årene 1999–2003 var medlem i hovedutvalg for nærmiljø og kultur i Randaberg. I årene 2007–2015 var hun bystyremedlem og formannskapsmedlem i Stavanger. Hun ble også gjenvalgt til bystyret i lokalvalget 2015, men har permisjon fra sin faste plass der og i formannskapet, så lenge hun var stortingsrepresentant og er statsråd. Nybø var også nestleder i kommunalstyret for oppvekst i Stavanger 2007–2013.
I perioden 2010–2012 var hun leder i Rogaland Venstre. I perioden 2012–2014 var hun medlem i sentralstyret til Venstre.
Hun var i årene 2012–2016 nestleder i IVAR IKS. I årene 2016-2018 var hun med i styret til Lyse AS.
Bernard Francis Law

Bakgrunn

Han var sønn av Bernard A. Law (død 1955) og Helen Stubblefield Law. en oberst i det amerikanske flyvåpenet.
Faren ble postert stadig nye steder, og Bernard fikk sin skolegang i New York, Florida, Georgia og i Barranquilla i Colombia, og avsluttet High School i Saint Thomas i U.S. Virgin Islands. While in high school he was employed by The Virgin Islands Daily News.
Etter å ha tatt utdannelse ved Harvard University i Cambridge, der han tok avskutningseksamen i middelalderhistorie, følte han et prestekall. Han begynte da på et presteseminar i Los Angeles i California. I 1955 flyttet han over til det pavelige kollegiet Josephinum i Worthington, Ohio.

Prest

Etter prestevielsen i 1961 virket han i bispedømmet Natchez-Jackson. Han var kapellan i to år ved St. Paul's Catholic Church i Vicksburg i Mississippi, der hab redigerte The Mississippi Register, bispedømmets avis. Han innehadde en rekke andre verv i bispedømmet fra 1963 til 1968. I 1968 fikk han tittelen monsignore.

Biskop

Pave Paul VI utnevnte ham til biskop av Springfield-Cape Girardeau i 1973.
Aust-Telemark prosti

Aust-Telemark prosti (tidligere Øvre Telemarken østfjeldske prosti) var et prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Prosten hadde sete i Bø i Telemark. Siste prost i Aust-Telemark var Asgeir Sele, utnevnt av kongen i statsråd 25. mars 2011. Prostiet oppstod ved delingen av Øvre Telemarken prosti i Øvre Telemarken vestfjeldske prosti og Øvre Telemarken østfjeldske prosti i 1838. Fra 1. januar 2015 inngikk Aust-Telemark prosti i det gjenopprettede Øvre Telemark prosti.

Historikk

Aust-Telemark og Vest-Telemark var ett prosti frem til 1838, under navnet Øvre Telemark prosti. Fra 1838 bestod Aust-Telemark av Seljord, Tinn og Hjartdal prestegjeld. Aust-Telemark prosti lå under Agder bispedømme til 1941, under Skien bispedømme 1942-46, og deretter under Agder igjen fra 1947. Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket. Kirken ble nå organisert med soknene som grunnenheter, og prestene ble ansatt i et prosti. Fra 1. januar 2005 ble navnet på bispedømmet endret til Agder og Telemark bispedømme.
Fra 1.1.2006 ble Nedre Telemark prosti delt i Aust-Telemark prosti og Vest-Telemark prosti. Seljord ble overført til Vest-Telemark prosti, mens resten gikk til Aust-Telemark prosti. I 2010 lå følgende sokn under Aust-Telemark prosti; Holla og Helgen, Sauherad og Nes, Hjartdal med Sauland og Tuddal. Heddal, Lisleherad, og Gransherad, Seljord, Rjukan, Flatdal og Åmotsdal, Notodden, Bø, Lunde og Flåbygd, Tinn med Atrå, Ausbygd, Mæl og Hovin. 1.1.2015 ble Aust-Telemark og Vest-Telemark prostier slått sammen til Øvre Telemark prosti.
Till Lindemann

Biografi

Lindemann ble født i Leipzig, men vokste opp i byen Wendisch-Rambow i Schwerin som ligger i Øst-Tyskland). Faren hans, Werner Lindemann, var poet. Hans mor Brigitte (Gitta) Lindemann, var kunstner og forfatter. De skilte seg i 1975, da Till var tolv år. Lindemann har en søster som er seks år eldre. Han gikk på en idrettsskole i Rostock Sports Club, og fra 1977 til 1980 bpdde han på et internat.
Till Lindemann var tysk landslagsdeltaker i svømming. Han var tatt ut i troppen til OL 1980 i Moskva. Han ble imidlertid nektet deltakelse etter at han uten lov forlot hotellet i Roma under europamesterskapet i svømming samme år.
Lindemann er utdannet pyrotekniker. Han jobbet som kurvfletter i en periode i DDR.

Musikalsk karriere

I 1986 begynte Lindemann å spille trommer i det tyske bandet First Arsch.
På 1990-tallet begynte han å skrive sangtekster som var delvis basert på dikt han hadde skrevet. Han ville da starte et soloprosjekt med disse tekstene, men da Richard Z. Kruspe spurte om han ville være med i Rammstein svarte han ja. De brukte tekstene han hadde skrevet til en demo.
Maxus

EV80

EV80 er en elektrisk varebil med 192 km rekkevidde i følge NEDC målestandard.
Maxus EV80 kommer med en batteripakke på 56 kWt  og har et lastevolum på opptil 11.4 m3.
Larvik Basket Klubb

Larvik Basket ble stiftet i 1994, og består av et herrelag og et mini/guttelag. Klubben hører hjemme i Buskerud Basketballkrets, og spiller hjemmekampene sine i Stavernhallen.
1610-årene

-- 1610 -- 1611 -- 1612 -- 1613 -- 1614 -- 1615 -- 1616 -- 1617 -- 1618 -- 1619
Tiårsoversikt
Braut-Anund

Braut-Anund, Braut-Ånund, (norrønt: Braut-Önundr) var en legendarisk svensk konge i ynglingeætten. Navnet betyr «Vei-Anund», dvs. den som bryter vei «... idet braut betyder i en skog brudt vei (af brjóta, bryde)». Han levde sannsynligvis midt på 600-tallet.

Ynglingesagaen

Snorre Sturlasson forteller i Ynglingesagaen at Anund var sønn av kong Yngvar Øysteinsson («Yngvar den hårete») og sønnesønns sønn av den myteomspunne kong Adils. Da Yngvar falt i et felttog i Estland overtok Anund kongemakten i Svitjod (Sverige). Anund rådde i Tiundaland, det var ifølge Snorre Uppsala der hvor «Alle-svears-ting» ble holdt. Uppsalakongen var en slags «overkonge» over de mange bygdekongene i Svitjod. I Anunds tid var det gode år og stor rikdom i landet. Han dro også på plyndringstokt til Estland og skaffet seg store rikdommer derfra. Anund fikk bygd ut veinettet gjennom store skogsområder og lot dyrke opp nytt land mange steder. Gjennom veibyggingen fikk han tilnavnet Braut-Anund.
Anund ble ifølge sagaen drept i et steinras under en reise mellom gardene sine.
Han hadde en sønn, Ingjald, senere kalt Ingjald Illråde, som på Anunds forordning ble gift med Gauthild, datter til Algaut i Gøtaland.

Historia Norvegiae

I Historia Norvegiae, som er eldre enn Snorres saga og som bygger på Ynglingatal heter det at Anund «[...] ble drept av broren Sigurd på Himinheid». Stedet Himinhei (eller Himmelhei som det heter i den norske utgave av Ynglingesagaen) er ikke kjent. I Ynglingatal heter det at Anund døde «und Himinfjöllum». Det har vært diskutert om Snorres påstand om steinskred var riktig, eller om han ble drept av sin bror med en stein. Det er kjent fra sagaene at steinkasting inngikk som regelrett kampsport blant krigere.

Torstein Vikingssons saga

Torstein Vikingssons saga hevder at Anund ikke var sønn av Yngvar, men av Øystein og at han hadde en bror Olav som var konge i Firdafylke i Vest-Norge. Også denne kilden oppgir at Anund er far til Ingjald Illråde.
Alemdar (Istanbul)

Alemdar er en bydel i den historiske delen av Istanbul. Navnet brukes om strøket fra Hagia Sofia og vestover mot Cağaloglu. Hovedgata er Yerebatan Caddesi, som er en del av vegen som forbandt Hagia Sofia med Kapali Çarşi (Den store basar).
Det andre store kulturminnet i Alemdar er Yerebatansisternen (Yerebatan Sarayı) mellom Yerebatan Caddesi og Divanyolu Caddesi.
Divanyolu Caddesi sammenfaller med hovedgata i det bysantinske Konstantinopel, Mese, som gikk fra Forum Augustaeum til Adrianopelporten på den 6. høyden. Ved begynnelsen av Divanyolu Caddesi står en romersk søyle, Milion, som er en rest av en triumfbue som markerte nullpunktet for milesteinene langs hovedvegen Via Egnitia mellom det nye og gamle Roma, dvs. mellom Konstantinopel og Adriaterhavet. Ifølge Petrus Gillius var Milion omgitt av statuer av Konstantin den store og hans mor Helena.
Karriere

Karriere er en persons eller et dyrs arbeidsmessige fremgang eller yrkessuksess gjennom livet. Karrieren henger sammen med personens eller dyrets belønnede virksomhet, herunder også utdannelse og trening.
Den opprinnelige betydningen av karriere stammer fra ridning, der begrepet refererte til hestens hurtigste gangart, og betydde «løpebane» eller «strak galopp».

Etymologi

Ordet følger av det franske uttrykket carrière og det italiensk carriera som betyr «løpebane, sterk galopp» og vulgærlatin via carriara «løpebane».  Det latinske uttrykket carrus har gallisk opprinnelse og har gitt opphav til det norsk låneordet kjerre.
Huset Gonzaga

Gonzaga er en fyrstefamilie med navn etter borgen Gonzaga ved Mantova. 
Familien var ledende i bykommunen, senere markiet og til slutt i hertugdømmet Mantova. I første halvdel av 1600-tallet tilfalt hertugdømmet Mantova den yngre linjen Gonzaga-Nevers.
Den nordiske medisinprisen

Den nordiske medisinprisen (svensk: Nordiska medicinpriset) er en pris som deles ut av Ulf Nilsonnes Stiftelse i samarbeid med forsikringsselskapet Folksam. Prisen ble første gang delt ut i 1998, og lyder på én million svenske kroner. Prisen er den nest største innen medisin i Norden, etter Nobelprisen i medisin.
Elefantine-papyri

Elefantine-papyri er en rekke forskjellige papyri funnet på den egypriske Niløya Elefantine i nærheten av Assuan. Der var det en militærkoloni med soldater av forskjellig herkomst; greske, fønikiske og und syriske grupper. Ørkenklimaet var gunstig for bevaringen av papyrus. Her fant man dokumenter som spant over en tuse års lan periode, på demotisk, gammelgresk, arameisk, latin og koptisk.

Arameiske papyri

I Elefantine var det allerede i 525 f.Kr. en jødisk koloni, som hadde sitt eget JHWH-tempel med offerkult. Otto Rubensohn fant under sine utgravninger menighetens arkiv. Hugo Ibscher forstod utbrettingen og konserveringen av de fortsatt forseglede dokumentene. De bevarte riksarameiske dokumentne fra kolonien er fra tiden 495–399 f.Kr. og gir informasjon om den jødiske diaspora i den 5. århundre f.Kr. i Perserriket, og dessuten innblitt i Akameniderikets foorvaltning. Her er både private dokumenter som kredittavtaler og ekteskapsdokumenter, men også offisiell korrespondanser met den persiske forvaltning i Susa, med satraper i forskjellige akamenidiske provinser og med prestene ved tempelet i Jerusalem. Men ingen deler av tanakh er blitt funnet i Elefantine.
Papyrienes bakgrunn var ødeleggelsen av JHWH-tempelet i Elefantine. De skyldige, blant dem kommandøren for militærkoloniene, ble funnet og straffet med døden. Likevel fikk ikke menigheten tillatelse til å gjenoppbygge tempelet og gjenoppta offerkulten. Jedoniah og hans medprester i Elefantine skrev derfor til Arsames (stattholder i Egypt), Bagohi (Bagoas, stattholder i Jahud det vil si Judea i Jerusalem, til Jehohanan (yppersteprest i Jerusalem) og til Delajah og Schelemjah (sønnene til Sanballat, stattholder i Samaria). Dokumentene oppviser i språk og stil flere fellestrekk kod de bibelse bøker Esra og Nehemja, noen av personene nevnes er også omtali i disse. Guds navn blir i stedet for ved יהוה i disse dokumentene gjennomgående gjengitt som יהו - her er det vel egentlig ikke en annen talemåte som ligger bak men snarere en avvikende ortografi, ved det at den siste bokstavved kort sluttvokal bortdaller som mater lectionis.

Greske papyri

Ved en utgraving i 1906 fant Otto Rubensohn på to steder beholdere med greske skrifter og dessuten et antall ostraka på forskjellige språk fra ptolemeisk tid. Blant dokumenitene i det første funnet er dokumenter med ekteskapsavtaler, testamenter og arveoppgjør. I det andre funnet vardet greske og demotiske skrifter knyttet til Edfu-tempelet som ble bygget under Ptolemaios III. Skriftene tilhørte en prest ved navn Estphenis, som vel var yppersteprest ved dette tempelet.