google/wiki40b huggingface dataset:
Prince Edwardøyene

Geografi og geologi

Marionøya er ca. 19 km lang og 12 km bred. Den har et areal på 290 km² og en 72 km lang kystlinje. Størstedelen av kysten består ellers av høye klipper, noe som gjør det nesten umulig å gå i land. Øyenes høyeste punkt er State President Swart Peak, 1230 moh.
Prince Edwardøya er mye mindre, ca. 45 km² og ligger ca. 18 km nordøst for Marionøya. 
Begge øyene er vulkanske. Marionøya er toppen på en enorm undervannsvulkan som rager 5000 meter over havbunnen. Vulkanen er klassifisert som aktiv etter dens siste utbrudd i 1980.

Historie

Øyene ble tilfeldigvis funnet av det nederlandske skipet Maerseveen i 1663. I 1772 besøkte Marc-Joseph Marion du Fresne øyene og brukte fem dager på å prøve å komme i land, uten hell. Han trodde han hadde funnet det til da ukjente Antarktis. 
I 1776, møtte ekspedisjonen James Cook i Cape Town. Da var den, etter Du Fresnes død, under ledelse av hans nestkommanderende Jules Crozet. Cook gjorde da også et forsøk på å nå øygruppen, men klarte ikke å gå i land grunnet dårlige værforhold. 
De tidligste nedtegnelsene fra ilandstigelser skriver seg fra 1803, og ble gjennomført av en gruppe seljegere. Disse fant faktisk tegn på tidligere bosetning, trolig brukt av andre seljegere. James Clark Ross besøkte også øyene i 1840, men han klarte heller ikke å komme i land. I 1873 ble øyene endelig utforsket, av kapteinen George Nares. 
Den britiske regjeringen ga i 1908 en viss William Newton retten til å utvinne guanoressursene på stedet i de neste 21 forestående årene. I 1926 fikk et selfangerselskap på samme måte retten til beskatte selbestanden i 10 år. 
På slutten av 1947 og tidlig i 1948, gjorde Sør-Afrika krav på øygruppen og bygget en værobservasjonspost på Marionøya. Forskningsstajonen ble snart utvidet, og i dag forskes det på øyenes fauna, særlig fugler. Blant disse er pingviner, albatross, stormfugler og måker. I tillegg forskes det på seler.
I 1949 ble fem huskatter innført på Marionøya for å bøte på et museproblem på forskningsstasjonen. Kattene formerte seg imidlertid raskt, og i 1977 hadde øya omtrent 3400 katter, som da mest jaktet på hekkende stormfugler i stedet for mus. Dette gjorde at stormfuglene ble en truet art på øya, og noen stormfuglarter ble til og med utryddet fra Marion Island. Dette førte til at det ble igangsatt et katteutryddingsprogram. Noen få katter ble smittet av en spesiell kattesykdom kalt panleucopenia, og dette førte til at bestanden fem år senere hadde sunket til omtrent 600 dyr. De fleste gjenværende dyrene ble drept av jaktlag nattestid, slik at man i 1991 kun var i stand til å fange åtte katter i feller som sto ute ett år. Man regner ikke med at det finnes katter på Marionøya i dag.
22. september 1979, fanget den amerikanske spionsatellitten Vela opp et «dobbeltglimt» i nærheten av Prince Edward-øyene. Det har vært spekulert i om dette i realiteten kunne dreie seg om en atomprøvesprengning, utført i samarbeid mellom Israel og Sør-Afrika. Våpenet var på størrelse med en tiendedel av Hiroshima-bomben «Little Boy». Se Vela-hendelsen for mer informasjon.
Stølsheimen

Stølsheimen er et fjellområde på grensen mellom Sogn og Fjordane og Hordaland fylker. Det er avgrenset i nord av Sognefjorden og i sør av Vossefjellene. Vestover strekker området seg til Gulen og Masfjorden, mens det østover strekker seg til Vikafjellet. Stølsheimen landskapsvernområde ligger sentralt i Stølsheimen.
Området er et populært turområde og Den Norske Turistforening har 9 turisthytter i området.
Sovjetunionens flagg

Sovjetunionens flagg bestod av et helt rødt flagg med en hammer i kors over en sigd og en rød stjerne i øvre hjørne nærmest stangen. Hammeren symbliserte nasjonens industriarbeidere, mens sigden symboliserte landbruksarbeiderne. Den røde stjernen symboliserte Det sovjetiske kommunistpartiet.
Det første offisielle sovjetiske flagg ble godkjent i juli 1923. Flaggets lengde var fire ganger dets høyde, og bestod av et rødt flagg med riksvåpenstatsvåpenet i midten. Dette flagget var nasjonalflagget i bare fire måneder og ble erstattet av et offisielt flagg av mer kjent format med hammer og sigd den 13. november 1923. Den 15. august 1980 ble det vedtatt at flagget heretter skulle være helrødt på baksiden, uten hammer, sigd eller andre motiver. Samtidig ble flaggets rødfarge gjort lysere.
Ved oppløsningen av Sovjetunionen 3. desember 1991 opphørte flagget å være et nasjonalflagg.
Ulverud skole

Ulverud skole er en barneskole fra 1-7 kl. i Nittedal kommune. Skolen ligger ved Hagan i Søndre Nittedal. Skolen er den største i Nittedal med en kapasitet på 430-450 elever.
Massakren i Verden (Niedersachsen)

Massakren i Verden var en hendelse der den frankiske kongen Karl den store beordret død over 4 500 saksere i oktober 782. Karl den store strevet i 30 år med å kristne sakserne, og i 772 fikk han ødelagt Irminsul, et viktig symbol i saksisk hedendom.  Massakren fant sted i Verden, som nå er i Niedersachsen, Tyskland. Hendelsen er dokumentert i moderne frankiske kilder, inkludert De kongelige frankiske annaler.
Musopsis

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil.
Pennal

Typer og bruk

Pennalhus var tidligere ofte et treskrin, gjerne med skyvelokk, der det var plass til griffel, penn og blekkhus. 
Pennal er i dag vanligvis et futteral, eller en enkel pose, som er laget av lær, slitesterke tekstiler eller plast og lukkes med glidelås. Det brukes særlig av skoleelever og studenter og inneholder skrive- og tegneredskap som blyanter, tusjer, kulepenner, viskelær og blyantspisser. Eldre elever har gjerne også  linjal og lommeregner, samt passer og gradskive til bruk i geometriundervisninga. Store pennaler kan også inneholde kontor- og papirutstyr som stiftemaskin, saks og  korrekturlakk.

Etymologi

Ordet pennal stammer fra det middelalderlatinske pennale som er dannet av ordet penna, som opprinnelig betød «fjær», men som siden fikk betydninga skrivefjær og penn.
Ordet pennal kunne i gamle dager også bli brukt om en nybakt student «som kom til forelsningene med sitt gamle pennal». Pennalisme var da de eldre studentenes tyrannisering av de unge førsteårsstudentene. Det gamle uttrykket å komme eller bli lagt i pennalet bruker pennal, i form av avlange treskrin, som en metafor for likkiste og betyr å dø eller å bli gravlagt. 
Etuier og stive pennaler for tegneredskap som passer og rissefjær ble tidligere kalt bestikk.
Bönan

Bönan er et tettsted i Gävle kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 316 innbyggere.
Norske Fjellhus

Norske Fjellhus ble etablert i 1962 og er en av de største bedriftene i Flesberg kommune i Buskerud.
Norske Fjellhus produserer maskinlaftede tømmerhytter, samt anneks og tilbygg til hytter.
Moyo Mmoja Trust

Moyo Mmoja Trust er en tanzaniansk ideell organisasjon, opprettet i år 2000. I samarbeid med norske Tano trust utvikler og drifter Moyo Mmoja utviklingsprogrammer med fokus på utsatte kvinner med forsørgeransvar og forlatte og andre særdeles vanskeligstilte barn og unge i kystlandsbyen Bagamoyo 75 km nord for Dar-es-Salaam i Tanzania. Programmene innebærer omsorgsfulle familiehjem for helt forlatte barn, små rentefrie lån og oppfølging til utsatte kvinner med forsørgeransvar, og et skole- og yrkesopplæringsprogram for vanskeligstilte unge kvinner.
Moyo Mmoja driver i den rolige kystlandsbyen Bagamoyo Moyo Mmoja Guesthouse til inntekt for sitt arbeid. Gjestehuset skaper inntekter for organisasjonen – og er et populært sted for tilreisende fra Europa og Nord-Amerika som oppholder seg i Bagamoyo i lengre perioder.

Moyo Mmoja Guesthouse

Moyo Mmoja Guesthouse er et gjestehus i kystlandsbyen Bagamoyo i Tanzania som drives til inntekt for Moyo Mmoja Trusts programmer for vanskeligstilte kvinner, barn og unge.
Gjestehuset er særlig populært blant unge tilreisende fra Europa og Nord-Amerika, men har også gjester fra Øst-Afrika – og land som Israel og Japan.
Hoveddelen av de tilreisende bor gjerne på gjestehuset i lengre tid, fra 2-3 uker til flere måneder om gangen – og mange gjør feltarbeid for sine studier eller deltar som frivillige i lokale organisasjoner og skoler og lignende. Andre tilreisende har ikke annet fore enn for noen uker eller måneder oppleve livet og ta pulsen på en østafrikansk småby.
Bagamoyo ligger langs kysten 75 km nord for Dar-es-Salaam.
Moyo Mmoja Trust sitt arbeid drives i samarbeid med den norske stiftelsen Tano trust.
Macedo de Cavaleiros

Comenius

Skolen i Macedo de Cavaleiros samarbeider med Førde skule i Sveio kommune. Elevene har besøkt hverandre to ganger hver.
Gävle krematorium

Gävle krematorium ligger i Gävle i Sverige og er en bygning tegnet av arkitektkontoret ELLT i 1954. Byggverket og arkitektene mottok Kasper Salin-prisen for verket i 1965.
Anlegget ligger midt ute i en skog og inneholder kremeringsovner, kontorbygninger og et begravelseskapell, forbundet med avskjermende betongmurer. 
Krematoriet ble tatt i bruk i 1960, men var ikke helt ferdigstilt før i 1965.
Kustartilleriet

Historie

Den 1. november 1901 ble det formelt besluttet å opprette Kystartilleriet som en egen forsvarsgren. Fra den 1. januar 1902 bestod Kystartilleriet av to regimenter. Vaxholms kystartilleriregiment (KA 1) i Vaxholm bemannet Vaxholms- og Oskar-Fredriksborgsfestning, samt Fårösunds og Hörningsholms kystposisjoner. Karlskrona kystartilleriregiment (KA 2) i Karlskrona med avdeling i Göteborg bemannet Karlskrona og Älvsborgs festninger. Før 1902 ble kystfortene bemannet av hæren, bortsett fra i Karlskrona, der bemanningen siden 1894 besto av Karlskrona artillerikår som tilhørte marinen. 
Kystartilleriets hovedoppgave var å forsvare de kystnære områdene mot invasjon fra fremmede makter. Kystartilleriet medvirket dessuten til å forsvare strategisk viktige sund, gi artilleristøtte til lette sjøstridskrefter, samt å beskytte sivile fartøy. Kystartilleriet løste disse oppgavene ved å benytte artilleri og minelegge fjorder. De kunne stoppe og/eller senke fiendtlige skip.
Under andre verdenskrig og framover bygdes cirka 60 kystartilleribatterier langs den svenske kysten. På 1970-tallet var truselen om invasjon i høyeste grad virkelig. Kystartilleriet fikk derfor også radar og luftvern.
«Försvarsbeslutet 2000» innebar at kystartilleriet skulle legges ned. Noen batterier, eksempelvis Ellenabben i Karlskronas skjærgård og Femörefortet utenfor Oxelösund ble bevart. Også batteriet på Landsort har delvis blitt bevart.
Leptomyrina

Utseende

Nokså små (vingespenn 20-30 millimeter) og spinkle stjertvinger. Bakvingen har én stjert bakerst som kan være ganske kort eller temmelig lang. Oversiden er brun med runde, svarte flekker langs ytterkanten (den største ved bakhjørnet av forvingen), men uten metallfargede skjell.

Levevis

Larvene lever på arter i bergknappfamilien.
Artene finnes på tørre, steinete steder der disse plantene vokser.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika inkludert Madagaskar.
Iah

Utvikling

Iah synes å ha vært en gammel, om enn en mindre betydningsfull månegud, en personifisering av den fysiske månen, akkurat slik som Aton, solskiven, var den guddommelige personifisering av solen. Det var andre, mer betydningsfulle måneguder, Tot og Khonsu, som han senere ble sammensmeltet med. Som disse månegudene kunne Iah bli manifestert som nymånen, som ibisfuglen eller falken. Det er ikke avdekket noen referanser til templer og steder hvor han ble dyrket.
Han ble tidvis betraktet som den voksne formen av Khonsu og ble deretter i økende grad absorbert av denne guden. Han fortsatte å opptre på amuletter og tidvis på andre objekter, da tilsvarende som Khonsu i framtoning med de samme månesymbolet på hodet og tidvis de samme kledningene. Han adskilte seg ved at han hadde full parykk fram et barns sidelokker, og tidvis var han framstilt med Øvre Egypts hvite krone som ble toppet med andre symboler. Med tiden fikk han tittelen Iah-Djuhti, «nymånens gud».
Han ble en del av kulten til Osiris, de dødes gud, ved det femte dynasti. Årsaken kan være at i månens månedlige syklus fornyet den seg. Han synes også ha tatt til seg måneaspektet til Tot, gud for kunnskap, skriving og matematikk; månens sektorer ble benyttet som symboler for brøk.
Ved tiden til Det nye rike var han mindre framtredende enn de andre gudene med månetilknytning, Tot og Khonsu, og grunnet deres felles funksjoner ble han identifisert med den ene eller den andre av de to guddommene.
Flere faraoer tok hans navn, som faraoen av det 18. dynasti, Ahmose og hans mor Ahhotep. En dronning hadde navnet Iah under det 11. dynasti, mor til farao Mentuhotep II.
Volkswagen K70

Utvikling

K70 ble designet av Claus Luthe, og ble opprinnelig utviklet av NSU som et mindre alternativ til den mer kjente Ro 80. Den største forskjellen mellom de to modellene er at K70 var utstyrt med en konvensjonell stempelmotor, fremfor Ro80-modellens mer kompliserte Wankelmotor. Navnet «K70» refererer til motorens effekt på 70 hestekrefter, mens bokstaven «K» står for det tyske ordet «Kolben», som betyr stempel.

Lansering som Volkswagen-modell

NSU hadde planlagt å lansere bilen for pressen i mars 1969, og for publikum på bilutstillingen i Genève samme år. I det bilen skulle lanseres dukket det opp rykter om at NSU, som hadde pengeproblemer, skulle tas over av Volkswagen, og selv før denne overtakelsen ble offentlig kjent var K70s fremtid truet av det faktum at den lå svært nær den nylig lanserte Audi 100 i både størrelse og pris. Planene omkring K70-lanseringen ble derfor utsatt i siste øyeblikk, og rykter skulle ha det til at Volkswagen-personell fjernet K70 fra NSUs stand på bilutstillingen kvelden før åpningen. NSU ble i løpet av 1969 integrert med Auto-Union/Audi, som Volkswagen hadde kjøpt i 1964.
Volkswagen hadde et desperat behov for en ny familiesedan som skulle erstatte Type 4, som ikke hadde vært noen stor suksess. K70 kunne virke som den perfekte måten å etablere et nytt image for moderne biler, med sin forhjulstrekk og moderne design, og Volkswagen forkastet raskt alt markedsmateriell som presenterte den nye modellen som en NSU, og litt over et år senere gikk sedanmodellen i produksjon, nå merket som en Volkswagen. I august 1970 rullet de første eksemplarene av samlebåndet, og bilen ble lansert på eksportmarkeder i de kommende månedene. Lanseringsdatoen for den planlagte stasjonsvognutgaven ble ytterligere utsatt, noe som skulle vise seg å bli permanent.
K70 ble erstattet av den Audi-baserte Volkswagen Passat i 1974. Totalt var 210,082 eksemplarer av K70 produsert.
Johan Nygaardsvolds plass (Oslo)

Johan Nygaardsvolds plass er en plass som ligger mellom den gamle regjeringsbygningen (der Finansdepartementet holder til), Høyblokka og Y-blokka i Regjeringskvartalet i Oslo. 
På plassen ligger Regjeringsparken med vannspeil og en allé med trær. Arkitekt for plass og park er Lunde & Løvseth.
Plassen er oppkalt etter Statsminister Johan Nygaardsvold (1879–1952) som var statsminister fra 20. mars 1935 til 25. juni 1945. I perioden 7. juni 1940 – 31. mai 1945 som leder for Londonregjeringen.
Ingen bygninger har adresse til denne plassen.
Nelson (elv)

Nelson er ei elv i den canadiske provinsen Manitoba. Den er 2 575 km lang (medregnet tilløpselver), med en middelvannføring på 2370 m³/s, og et nedbørfelt på 982 900 km², hvorav 180 000 km² i USA. 
Hovedelva Nelson starter fra Lake Winnipeg, og renner herfra 644 km nordøstover til Hudson Bay. Den renner fra Lake Winnipegs nordlige spiss, og renner gjennom Cross Lake, Sipiwesk Lake, Split Lake og Stephens Lake. 
Inn i Lake Winnipeg renner elvene Saskatchewan, Red River og Winnipeg. Nedenfor Lake Winnipeg er de viktigste sideelvene Grass River og Burntwood River.
Elva munner ut i Hudson Bay ved Port Nelson (som nå er øde), like nord for Hayes River og York Factory. Andre steder langs elva er Bird, Sundance, Long Spruce, Gillam, Split Lake, Arnot, Crosslake, og Norway House. 
Elva ble navngitt av Sir Thomas Button, en walisisk oppdagelsesreisende fra St. Lythans, Glamorganshire, som overvintret ved munningen av elva i 1612. Den er oppkalt etter Robert Nelson, en skipskaptein som døde der. Området ble kjempet om på grunn av pelshandelen, men det var elva Hayes, som munner ut like ved Nelson, som ble hovedruta inn i landet. 
I dag gjør Nelsons store vannføring og lange fall den vel egnet til produksjon av vannkraft. Dette har ført til bitre konflikter med urbefolkningen i området, som har fått landområder oversvømt av allerede gjennomførte utbygginger og truet av planlagte prosjekter.
Fort Nelson, en historisk handelspost for Hudson's Bay Company, lå ved munningen av Nelson ved Hudson Bay, og var en av de viktigste handelspostene tidlig på 1700-tallet. Etter hans avgjørende rolle i etableringen av Hudson's Bay Company, ble den kjente franske oppdagelsesreisende Pierre Esprit Radisson hoveddirektør ved Fort Nelson i en av hans lange perioder i tjeneste for England. I dag eksisterer ikke Fort Nelson lenger.
Vegard Haukø Sklett

Karriere

Sklett var lenge en veldig anonym skihopper i ung alder og lå langt bak de beste på sitt alderstrinn. Det var først som andre års junior at han begynte å vise seg fram med enkelte gode renn og han gikk til topps for første gang i norgecupen i Voss i mars 2008. Dette var nok til å bli tatt ut på Team Oslo 2011 våren 2008 og siden den gangen så har pila bare pekt oppover.
Sklett deltok første gang i kvalifiseringen til verdenscuprenn i Trondheim 5. og 7. desember 2008, men greide ikke å kvalifisere seg til rennene (50.-plass i begge kvalifiseringene). Det første verdenscuprennet han kvalifiserte seg til var i Sapporo i Japan 31. januar 2009, der han ble nummer 24. Per 28. januar 2012 er hans beste individuelle plassering i verdenscupen er en 4.-plass fra Sapporo den 28. januar 2012. 10. desember 2011 hoppet han på det norske laget som vant lagkonkurransen i Harrachov.
Sklett har vunnet tre renn i kontinentalcupen. Den første seieren kom i storbakken i Sapporo 10. januar 2009, mens den andre kom i Bischofshofen i Østerrike 18. januar samme år. Den tredje seieren kom i Rovaniemi 29. november 2011.
Sklett har uoffisiell bakkerekord i Granåsen i Trondheim, hvor han hoppet 145 meter i et norgescuprenn 3. januar 2009 og dermed slo Gregor Schlierenzauer og Simon Ammanns offisielle rekord på 140 meter.
Sesongen 2011/12 ble Sklett nummer 16 i verdenscupen sammenlagt og med det nest beste nordmann.
Han er student ved bachelorprogrammet i psykologi ved NTNU.
Sverre-gården

Bygningen

Leiegården er oppført på en løkke Ole Sverres far hadde kjøpt. Faren fungerte og som byggmester under byggingen. 
Gården karakteriseres av sine mange spir, karnapper og forseggjorte smijernsdetaljer. Stilmessig befinner bygget seg i tysk-dansk nyrenessansestil. 
Arkitektens signatur er en av mange detaljer som er å finne i fasaden, noe som er svært sjeldent i Oslo. Et annet eksempel på slik signering er Groschgården ved Karl Johans Gate.
Bygningen er oppført på Byantikvarens gule liste.
Leonidas fra Rhodos

Leonidas fra Rhodos (gresk: Λεωνίδας; født 188 f.Kr.) var en av de aller mest berømte olympiske løpere i antikkens Hellas. Leonidas tevlet i fire etterfølgende olympiader; i 164 f.Kr., 160 f.Kr., 156 f.Kr. og 152 f.Kr. og i hver av disse vant han tre forskjellige løpskonkurranser. Et atlet som vant tre tevlinger i én enkelt olympiade ble hyllet med tittelen triastes («trippelvinner»). Det var kun sju triastes, og Leonidas er den eneste som er kjent som fått den æren mer enn én gang. Han var 36 år da han greide det for fjerde gang.

Olympisk karriere

Leonidas deltok i de olympiske leker i den 154. olympiade i 164 f.Kr., den siste i gullalderen av antikkens leker. Leonidas erobret kronen i tre forskjellige løpekonkurranser: stadion, diaulos, og hoplitodromos. Han gjentok denne bedriften i de neste påfølgende olypiadene, 160 f.Kr., 156 f.Kr. og til sist også i 152 f.Kr. da han var hele 36 år gammel. Leonidas' rekorder på tolv individuelle olympiske seire var enestående i den antikke verden.
Hans uovertrufne antall seire er et vitnemål om hans allsidighet som løper. Den greske filosofen Filostratos fra Athen skrev i sitt verk Gymnastikos (Γυμναστικός) at Leonidas gjorde alle tidligere teorier om løperes trening og kroppstyper foreldet. Stadion og diaulos, løp på henholdsvis rundt 200 og 400 meter, var best egnet for sprintere, mens hoplitodromos, som var et diaulos hvor løperne stilte med bronserustning og skjold, krevde mer muskelstyrke og utholdenhet.

Rekorden brutt i 2016

Leonidas' antikke rekord på tolv individuelle olympiske seierskranser (betraktet som tilsvarende med en moderne gullmedalje) sto uavbrutt i 2 168 år og ble endelig overgått i 2016 da amerikanske Michael Phelps vant 200 meter individuell medley i Sommer-OL 2016 i Brasil. Det var hans trettende individuelle olympiske gullmedalje i svømming.
Ruggero Leoncavallo

Bakgrunn og virke

Leoncavallo var sønnen til en dommer, og ble født i Napoli og ble medlem av konservatoriet der i 1866. Han ble i ti år før han flyttet og begynte å studere på universitetet i Bologna for å videreutdanne seg, og mottok en universitetsgrad i litteratur to år senere. Leoncavallo planla å fremføre sin første opera, Chatterton, og skaffet pengene selv. Hans innsats mislykkedes da impresarioen som organiserte vågestykket stakk av med alle pengene.
Komponisten tilbrakte noen følgende år i fattigdom, og tjente til opphold ved å spille piano i kaféer mens han reiste gjennom Europa.  Skjebnen så ut til å ha forandret seg da han ble introdusert til utgiveren Giulio Ricordi, men etter flere avbrutte prosjekter, mistet Leoncavallo tålmodigheten, og i de følgende fem måneder skrev han diktet og musikken til sin opera, Pagliacci fra 1892. 
I 1892 brakte han stykket til en rivaliserende utgiver som umiddelbart arrangerte en fremførelse i Milano. Operaen, som er bygget på erfaringene til Leoncavallos far som dommer, går ut på at en middelaldrende skuespiller myrder sin unge og utro kone. Verket ble stor sukséss, kanskje hovedsakelig på grunn av sammensetningen av en melodramatisk handling med lidenskapelig musikk.  
I 1892 møttes Puccini og Leoncavallo i den lille sveitsiske landsbyen Vacallo. Leoncavallo tilbød Puccini en tekst som han hadde skrevet etter Henri Murgers roman Scènes de la Vie de Bohème. Puccini avslo tilbudet, men har formodentlig vært litt mistenksom overfor tilbudet som kanskje skyldes at Leoncavallo ikke anså teksten for særlig verdifull og ikke selv hadde lyst til å komponere den. Året etter møttes de to ved et selskap, hvor Puccini fortalte Leoncavallo at han var i gang med å komponere en opera over Murgers roman. Leoncavallo ble rasende, for han var selv i gang med å komponere en opera over samme roman. 
Etter dette brukte han et fransk tema i hans neste opera, Zaza. Dette pittoreske verk er hemningsløst sentimentalt. Den følelsesladde og lyriske musikken krever en dyktig sopran med en sterk scenefremtoning for å lykkes. Selv om Zaza ble entusiastisk mottatt ved den første fremførelsen i 1900, mislykkedes den å forbigå sukséssen til Pagliacci, som forblir hans mest populære opera.
På denne tiden ble grammofonen tatt i bruk, og Leoncavallo var en av de første komponistene som så mulighetene i den. I 1904 spilte han inn hans mest kjente sang, Mattinata, og tre år senere ble han den første personen som spilte inn en hel opera, da han fremførte Pagliacci i studio. Han tilbrakte sin siste år ved å reise og promotere musikk sin, og hans siste opera, Edipo Re, ble fremført posthumt i Chicago i 1920, året etter komponistens død.
Selv om Leoncavallo aldri oppnådde verdensberømmelsen han selv følte seg fortjent til, var han en dyktig musiker, og han beste verker har en dramatisk appell som fremdeles er populær.
Falsobiobessa

Utseende

En middelsstor, kraftig, knudrete, brun trebukk. Antennene er en del kortere enn kroppen. Pronotum har en liten tann noen bak midten av sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige med noen flekker av oppstående, mørke skjell.

Utbredelse

Arten er utbredt i Tanzania.