Smederevo festning

Smederevo festning (Serbisk, med latinske bokstaver: Smederevska tvrđava, kyrillisk: Cмeдepeвcκa твpђaвa) er en middelalderfestning i Smederevo, tidligere hovedstad i Serbia. Festningen ligger 45 kilometer sørøst for Beograd og dekker 1,1 kvadratkilometer av byen Smederevo. Den er strategisk plassert på Donaus høyre bredd ved utløpet av Jezava, 72 meter over havet.
Festningen ble påbegynt av despoten Đurađ Branković i 1428. Senere i samme århundret ble den utvidet av tyrkerne. På tross av gjentatte beleiringer av både tyrkere og serbere overlevde Smederevo festning relativt uskadet. Det var ikke før den andre verdenskrigen at den ble vesentlig ødelagt av eksplosjoner og bombing.

Historie

Det osmanske riket hadde fremgang under sitt inntog på Balkan tidlig i det femtende århundret. Osmanene seiret over kristne herskere i flere slag, herunder slaget ved Kosovosletta og beleiringen av Veliko Tarnovo. Despot Stefan Lazarević valgte side til ungarerne som den gangen var under ledelse av kong Sigismund. Stefan Lazarević fikk opprette Beograd som hovedstad, men etter Stefans død i 1426 måtte hans nevø Đurađ Branković overlate Beograd til ungarerne. Đurađ opprettet deretter en ny serbisk hovedstad i Smederevo.
Smederevo ble valgt av flere grunner. I 1428 under Det osmanske rikets krig med Venezia, ble ungarerne og osmanene enige om å anerkjenne Branković som hersker over Serbia. Dermed ble landet til en buffer mellom dem. Ungarerne og osmanene undertegnet en traktat som etablerte osmansk overherredømme over Serbia, kombinert med en ungarsk vasall. Smederevo hadde en god plassering langs Donau med lett atkomst til andre steder langs elven. Videre kunne man herfra kontrollere trafikken på elven og dessuten hindre ungarsk inntog i dalen langs Velika Morava.
Byggingen av hovedstaden begynte høsten 1428. I 1430 ble den første delen av festningen fullført, herunder et slott og tilstrekkelig med bygninger til å danne en liten by. Arbeidet med en forskanset større by og tilleggsforskansninger fortsatte til 1439.
Đurađ Branković yngste datter Katarina giftet seg med Ulrik II av Celje. Ulriks slektskap med den ungarske dronningen innebar et styrket forhold mellom serberne og ungarerne. Det osmanske riket meddelte deretter at det ikke kunne garantere Serbias sikkerhet uten at Đurađ Branković eldre datter Mara ble giftet bort til sultan Murad II, noe som også skjedde.
Den 14. august 1435 ble en traktat om brorskap og vennskap mellom Serbia og den venetianske republikken undertegnet i Smederevo festning. Đurađ og sønnene hans ble dermed venetianske borgere.
I juni 1439 angrep likevel Murad II Smederevo med 130 000 tyrkiske soldater. Đurađ reiste til Ungarn for å be om hjelp men forgjeves. Đurađs sønn Grgur som ledet forsvaret av festningen, sto imot det første tyrkiske angrepet hvor det bl.a. ble tatt i bruk kanoner.
Den 18. august 1439 måtte serberne likevel overgi seg. Prinsene Grgur og Stefan ble sent til Anatolia og blindet. Fem år senere vendte Đurađ, Grgur og Stefan tilbake til Smederevo som et resultat av freden ved Szeged i 1444.
Ved begynnelsen av 1449 fengslet Branković den ungarske regenten John Hunyadi i festningen. Han ble imidlertid løslatt etter betaling av løsepenger.
Sultan Mehmed II og Isak-bey Arbanazović angrep Smederevo i 1453 som del av et større angrep på Serbia. Tyrkerne tok 50 000 menn, kvinner og barn til fange under angrepet. Smederevo festning som ble forsvart av 6 000 mann overlevde likevel angrepet av den 20 000 mann store angrepsstyrken.
Et nytt angrep i 1459 førte til at Smedervo falt og dette markerte slutten på middelalderstaten Serbia.
Under den andre verdenskrigen brukte tyskerne festningen som ammunisjonslager. Den 5. juni 1941 eksploderte lageret og ødela de meste av Smederevo by og for øvrig bygninger i en avstand på ti kilometer. Vesentlige deler av den søndre festningsmuren ble også ødelagt. 2 500 mennesker ble drept som følge av eksplosjonen og ytterligere 5 500 skadet. Alliert bombing i 1944 medførte ytterligere skade på festningen.

Arkitektur

Smederevo festning er oppført i bysantinsk arkitektur og tegnet etter en modell av Konstantinopel festning. Vollgravene ble tilføyd i det attende århundret, slik at festningen ble omgitt av vann på alle tre sider. Etter at festningen var fullført mistet den noe av sin militære betydning og det er derfor gjort få endringer av den opprinnelige formen. Resultatet er at den originale festningsarkitekturen er bevart til i dag.
Festningen er omkranset av en 1,5 kilometer lang og 2 meter tykk krenellert mur. De 25 tårnene er om lag 25 meter høye. To av sidene ligger til henholdsvis Donau og Jezava, selv om Jezava nå har fått et nytt løp lengre bort fra festningsmuren. Området sør for de ytre murene ligger åpent.