google/wiki40b huggingface dataset:
Alec Secareanu

Utdannelse og teaterarbeid

Alec Secăreanu ble født i Bucuresti som Alexandru Secăreanu. Han studerte drama ved «I L Caragiale», universitet for teater og filmkunst i Bucuresti, og var ferdig i 2007. Deretter begynte Secăreanu som teaterskuespiller både på uavhengige scener og på oppsetninger på statlige teater, både i Romania og med gjesteopptredener i flere land i Europa.
I 2014 jobbet Secăreanu sammen med skuespillerinnen Alexandra Pirici i en installasjon over flere måneder på Veneziabiennalen. Samme år forkortet han fornavnet sitt fra Alexandru til «Alec».
Secăreanu ble bedre kjent i slutten av 2015, da han hadde hovedrollen som Tyler Durden i den uavhengige teaterproduksjonen «Fight Club», med regi av Ilinca Radulian. I denne Bucuresti-baserte produksjonen av Les Ateliers Nomades, som han hadde vært med å få i stand, ble Chuck Palahniuks roman Fight Club tilrettelagt for scenen.

Roller i film og TV

På midten av 2000-tallet, samtidig som han hadde flere roller ved ulike teatre, ble Alec Secăreanu med i flere rumenske TV-serier, og fikk roller i flere kortfilmer. Etter eget utsagn lærte Secăreanu svært mye gjennom manusarbeidet med kortfilmen Casting Call av Conrad Mericoffer, der han samarbeidet med den kjente rumenske skuespilleren Victor Rebengiuc. I 2016 hadde Secăreanu en liten rolle i den britiske kinofilmen Chosen av Jasmin Dizdar og den amerikanske TV-filmen The Saint av Simon West.
Secăreanu vant internasjonal anerkjennelse da han i 2017 fikk sin første filmhovedrolle i Francis Lees spillefilm God’s Own Country. I det prisbelønte dramaet spiller han den rumenske gjestearbeideren Gheorghe, som tar arbeid på en bondegård i Yorkshire. Der møter han og får etter hvert et forhold til den jevnaldrende sauebonden Johnny (spilt av Josh O’Connor). Rollen i God’s Own Country skaffet ham egen agent i London og medlemskap i den britiske skuespillerforeningen i tillegg til en nominasjon til årets skuespiller på den uavhengige britiske filmfestivalen (British Independent Film Award).
Alec Secăreanu bor i Bucuresti. 
I tillegg til å jobbe som skuespiller, tar han også oppdrag som castingassistent, og har vært involvert i produksjonen av flere kortfilmer.
Levende Skog

Levende Skog-standarden er en nasjonal standard for hvordan skogbruksdrift skal ta hensyn til miljø og friluftsliv.
Standarden ble til gjennom samarbeid mellom skogbruket, skogindustrien, fagbevegelsen, friluftslivsorganisasjoner og miljøorganisasjoner, og ble etablert i 1998. Levende Skog ble revidert i 2006.

Innhold

Noen av kravpunktene er formulert som generelle mål, mens andre gir konkrete retningslinjer for hvordan hogst skal drives. Eksempler på dette er hvor mange livløpstrær som skal stå igjen per dekar etter en hogst, krav til kantsoner mot blant annet myrer og bekker og krav om å ta vare på biologisk viktige områder og kulturminner.
Det er totalt 25 kravpunkter i Levende Skog etter den siste revisjonen.
Etterfølgelsen av disse kravpunktene ligger til grunn for tømmerkjøpernes miljøsertifisering.
Ptychodesthes gratiosa

Utseende

En middelsstor (ca. 25 millimeter), blankt flaskegrønn gullbasse. Hannen har ingen påfallende utvekster på hodet. Kroppen er ganske jevnbred. Dekkvingene har opphøyde lengdelister.

Levevis

Arten lever i tropisk skog.

Utbredelse

Arten er utbredt i Malawi, Tanzania og Kenya.
Tragiscomoides

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Tanzania.
Anaheim

Historie

Anaheim ble grunnlagt i 1857 av bønder og vinmakere fra Franken i Bayern. Det nye tettstedet fikk navnet Annaheim, der «Anna» refererte til Santa Ana-elven og «heim» til «hjem». Navnet ble senere noe endret til den nåværende formen.
Den 10. februar 1870 fikk Anaheim bystatus.
Vinrankene i området ble ødelagt av en insektspest på 1880-tallet. Bøndene gikk da over til å dyrke valnøtter, appelsiner og sitroner.
På 1920-tallet fikk Ku Klux Klan det for seg at byen skulle gjøres til modellby. De fikk inn fire medlemmer i det fem mann store bystyret, i tillegg til at ni av ti medlemmer i byens politistyrke var klansmenn. De fire klansmedlemmene i bystyret satt i nesten ett år, før de ble avslørt. Dette førte til et nyvalg, der de mistet plassene sine. hele 95 % av byens innbyggere deltok i dette valget.
Disneyland ble åpnet den 17. juli 1955, og har siden være Anaheims største turistattraksjon. Den 8. februar 2001 åpnet Disneys California Adventure Park, den største utvidelsen i Disneylands historie.
Historisk sett var Anaheim en rik forstad til Los Angeles, med blant annet det eksklusive strøket Anaheim Hills. På slutten av 1900-tallet vokste innbyggertallet i Anaheim kraftig, nå har Anahiem en mer blandet sosioøkonomisk og etnisk sammensetning.

Politikk

Anaheim ledes av et fem mann sterkt byråd, som velges direkte av velgerne. Disse utpeker så en City Manager, som leder den daglige driften av byen. Siden 2002 har David M. Morgan hatt stillingen som City Manager. Borgermesteren, siden 2002 Curt Pringle, har stort sett seremonielle oppgaver.
Byen er delt mellom tre distrikter til Representantenes hus. Pr. 2007 er de tre kongressrepresentantene fra byen er Ed Royce (R), Gary Miller (R) og Loretta Sanchez (D). Disse har sittet siden henholdsvis 1993, 1999 og 1997.

Næringsliv

Den viktigste næringsveien i Anaheim er turisme. Anaheim Convention Center huser en mengde konferanser, i tillegg til den verdensberømte Disneyland. Disneyland er byens største arbeidsgiver.
Erantis

Erantis eller vinterblom (Eranthis hyemalis) er en liten plante som tilhører ranunkel- eller soleiefamilien. Den blomstrer samtidig med eller før sneklokkene.
Erantis sprer seg lett og er ganske vanlig i Danmark og i det sydlige Sverige.
Praktbiller (Buprestinae)

Utseende

Små til store (2 – 65 mm), som oftest avlange og noe flate biller, de fleste med metalliske farger. Hodet er temmelig bredt, vanligvis nesten så bredt som brystskjoldet (pronotum) og antennene er trådformede og forholdsvis korte, vanligvis omtrent så lange som hodets bredde. Fasettøynene er høyere enn brede. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, gjerne bredest rundt midten, men det kan også være tilsmalnet framover. Dekkvingene er avlange, som oftest noe tilspisset bak, med eller uten punktrekker, ofte med store, grunne lengdegroper. Der er gjerne mer eller mindre metallglinsende, ofte med kontrasterende flekker eller fargemønstere. Beina er forholdsvis korte og slanke. Larvene er karakteristiske, avlange, med en lite fremtredende hodekapsel men kraftige kjever. Forbrystet (prothorax) er kraftig utvidet bak hodet, resten av kroppen avsmalnende bakover. De ulike segmentene er tydelig markerte slik at kroppen blir nærmest perlekjede-formet.

Lang larvetid

De fleste praktbillenes larver utvikler seg i ulike slags død ved. Billene legger egg på nylig døde stammer, men larveutviklingen kan ta ganske lang tid. Ved er næringsfattig og larvene vokser derfor langsomt. Det har hendt at praktbiller har klekket fra bygningstømmer etter mange år – enkelte arter har brukt opptil 50 år på larveutviklingen.

Spesialist på skogbranner

Noen arter er sterkt spesialiserte. Sotpraktbillen (Oxypteris acuminata) utvikler seg i ved som nylig har brent, og disse billene dukker opp utrolig raskt etter en skogbrann – de er ofte på plass mens det ennå ryker fra brannfeltet. Trolig reagerer billene på infrarød stråling (varmestråler) og kan komme flyvende langt borte fra til en brann. Utenom skogbranner ser man dem nesten aldri. Denne arten hører til en gruppe av arter av insekter og sopp som er helt avhengig av jevnlige skogbranner for å overleve.

Noen skadedyr

Noen praktbiller gjør en del skade på tømmer, men de norske artene er for fåtallige til å være noe problem.
Budd Peak

Bodd Peak er et fjell 1,5 km vest for Mount Berrigan og 37 km vest-sørvest for Stor Hånakken i Enderby Land. Det ble kartlagt fra flyfoto tatt under Australian National Antarctic Research Expeditions i 1957, og ble navngitt av Australian Antarctic Names and Medals Committee etter W. Bodd, glasiolog ved Wilkes-stasjonen i 1961.
Vinjestoga

Vinjestoga er Åsmund Olavsson Vinjes barndomshjem i Telemark. Museet ligger like ved E134 på Vinjesletta i Vinje kommune.
Vinjestoga er en typisk husmannsstue fra 1800-tallet.
Isilkul

Historie

Isilkul ble grunnlagt i 1895, og fikk innvilget byrettigheter i 1945. I området rundt Isilkul finnes tallrike bosetninger av russiske mennonitter, som på begynnelsen av 1900-tallet utvandret hit fra dagens Ukraina. Deres daglige språk er «plautdietsch», en nederprøyssisk dialekt som er bevart til i dag.

Økonomi og næringsliv

Byens økonomi og næringsliv baserer  seg i hovedsak på næringsmiddelindustri. Isilkul er et transferpunkt på den sørlige grenen av den transsibirske jernbanen mellom den vest-Sibirske jernbanen og Sverdlovskbanen.
Chris Riggott

Biografi

Chris Riggott, som har vært en del av Derby County sitt fotballakademi, startet sin karriere i Derby i 1999. Han spilte sin første kamp for the Rams den 14. mai 2000 da de tapte 4-0 for Chelsea i en ligakamp i Premier League. Det ble med den ene ligakampen i 1999/00-sesongen, men i den påfølgende sesongen etablerte han seg på førstelaget til Derby med totalt 31 ligakamper og 3 ligamål. Det første av disse 3 ligamålene scoret han 30. september 2000 mot Aston Villa, og det skjedde kun fire dager etter karrierens første klubbmål. Dette målet kom i den engelske ligacupen da Derby vant 4-2 over West Bromwich Albion. I 2001/02-sesongen fikk han bokført 37 ligakamper for klubben fra Derbyshire, mens han i første del av 2002/03-sesongen spilte 22 ligakamper.
I januar 2003 ble han sammen med Malcolm Christie solgt til Middlesbrough for en samlet sum på £3 000 000, og hans første kamp for Boro var 8. februar 2003 mot Liverpool. I sin andre kamp for Middlesbrough, 22. februar 2003, scoret han to av klubbens tre mål da de slo Sunderland 3-1 i en ligakamp på Stadium of Light. Totalt fikk han med seg 5 ligakamper og 2 ligamål for klubben fra North Yorkshire i siste del av 2002/03-sesongen, mens han i 2003/04-sesongen stoppet han på 17 ligakamper og 0 ligamål. Deretter ble det 21 ligakamper og 2 ligamål i 2004/05-sesongen og 22 ligakamper og 0 ligamål i 2005/06-sesongen for Teessiders.
Amblysaphes

Utseende

En liten, gråbrunaktig trebukk med middels lange antenner. Antennene er litt kortere enn kroppen. Pronotum har rundede sider med en kort, butt, lys tann midt på hver sidekant og en lys midtstripe. Dekkvingene har tydelige lengdefurer.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Guatemala og Costa Rica.
Lutt

Lutt (av arabisk العود, det vil si al-ʿūd som betyr «treet») er et klimpreinstrument med en pæreformet resonanskasse og gripbrett. Vanligvis omfatter begrepet i snever forstand europeisk lutt med opphav i arabisk korthalset oud.
I organologien brukes begrepet luttinstrumenter (Hornbostel-Sachs-nummer 321) i en mye videre forstand om alle klimpre- og strykeinstrumenter, unntatt harper og sitre.
Europeisk luttmusikk ble notert i ulike tabulatur-varianter.

Historikk

Navnet lutt kommer av arabisk العود, som betyr «treet» (fra «kvist», «pinne», «stav»). Opprinnelig var det myntet på trelokket til resonanskassa eller plekteret dersom det var av tre.
Instrumentet kom på 900-tallet fra det arabiske kulturområdet via maurerne i Spania, og spredte seg derfra videre utover i Europa. Lutten var et svært populært instrument i middelalderen og renessansen, men i seinbarokken var tilbakegangen markert. Barokkluttene var blitt så kompliserte at mange foretrakk de enklere barokkgitarene, og framfor alt var klaviaturinstrumentene nå på vei inn i velstående hushold.
Luttlignende instrumenter var antagelig de første der tonehøyden framkom ved forkorting av strengenes svingelengde.

Utforming

En lutt har flere strengepar («kor») som hver er stemt unisont eller i oktav. Chanterellen, det vil si det høyeste «koret», var vanligvis en enkeltstreng. Tidlig på 1500-tallet var lutten et relativt enkelt instrument med seks strengekor, men ble etter hvert mer komplisert, og i barokktiden fantes det varianter med opp til 13 kor. Dagens utøvere er derfor henvist til å velge blant et stort antall forskjellige instrumenter avhengig av musikk og tidsperiode.
Lausdans

Lausdans, eismal  (alene) eller halling er en gammel folkedanstype som utøves i Norge. Ordet lausdans viser at danseren eller danserne er «lause» og danser alene, i motsetning til pardans som springar. Lausdansen går ofte inn som en deltur i tradisjonell springar og gangar. Laus kunne ha sine lokale former på samme måte som en finner Vestlandsspringar, Valdresspringar, Nordlandsspingar, men en antar at slik den ble danset i Hallingdal ble mest vanlig fra 1800-tallet. Dette kan kanskje forklare at dansen gjerne blir kalt laus i Hallingdal og Valdres, men halling i de fleste andre dalføre. 
Sommeren 2009 oppstod en avisdiskusjon om hvorvidt laus er en særegen dans fra Hallingdal, eller om laus er en mer generell dans fra flere kanter av landet. Med kun referanse til navnet hevder Språkrådets formann Sylfest Lomheim at «Lausen er fra Hallingdal».
En nært beslektet danseform er irsk reel. Lausdans er ei tevlingsgrein under Landskappleiken.

Utførelse

Lausdansen har blitt oppfattet som en ren mannfolkdans, men det finnes eksempler på at også jenter har danset og gjort det bra i konkurranser. Noen av dem, slik som Rande-Ambjørg, var så flinke til å danse at de målte seg med de beste mannlige danserne. De som danset var ofte yngre frikarer som målte krefter med hverandre, og ikke minst godkarer – karer som danset for å vise seg frem for jentene. 
Dansen har blitt fremført litt forskjellig i de ulike dalførene, men rekkefølgen på turene er nokså lik. Danseren begynner med noen lette springsteg før han tar mer avanserte godkarsstykke, som å slå stiften, gå på hendene med sprett tilbake til stående, og mer avanserte turer som korketrekkaren, nakkespretten (rulle tilbake mot nakken for så å sprette opp i stående), hoppe over leggen (heldehopp) (bruke den ene hånda og en legg som «hoppetau)», kaste over geita, kruking (sitte nede med benspark – «kosakkdans») og så videre. 
Klimaks i dansen er hallingkastet, der målet er å spenne ned en hatt fra en kjepp. De sprekeste danserne har nådd nestn fire meter opp på de høyeste kasta. 
Stilmessig har det blitt påpekt at dansestilen er lik mange lignende mannsdanser i andre verdensdeler, slik som capoeira, reel fra Skottland og Irland, og i nyere tid breakdance. Det er også blitt vanlig at yngre lausdansere har møtt og konkurrert med dansere fra disse stilartene.
Under Melodi Grand Prix i Moskva i 2009 deltok dansegruppa Frikar med laus.
Militær taktikk

Militær taktikk (gresk taktikē, kunsten å stille opp en militær enhet til strid) er en del av krigsvitenskapen eller «krigskunsten». Det handler om å bruke de ulike militære enhetene slik at en oppnår militære mål.
Taktikken utgjør grunnlaget for oppstilling av troppene, bevegelse og strid, bruk av våpen og våpengrener og sammensetningen av disse på nivå fra lag til og med brigade
Grasspinner

Utseende

En middelsstor (vingespenn 38 – 66 mm, hunnen større enn hannen) spinner, hannen er rødbrun, hunnen okergul. Begge kjønn kan kjennes fra andre norske arter på at labialpalpene er lange og fremoverettet, som et nebb. Antennene er kraftig fjærformede og rundt halvparten så lange som forvingene hos hannen, hos hunnen spinkle og litt over 1/3 så lange som forvingene. Kroppen er tett hårete. Forvingen har markerte forhjørner, ytterkanten er svakt bølgete. Den har to brune tverrstriper som danner en V-tegning, i tillegg kan man ofte skimte et brunt siksakbånd langs ytterkanten. Litt foran midten er det to sølvhvite til gulaktige flekker, den bakerste større enn den fremre. Bakvingen er av samme farge som forvingene, litt mørkere i den ytre halvdelen. Larven kan kjennes på at den har en tufs av lange, mørke, oppstående hår i hver ende. Ellers er den tett kledt med fine, lyse hår. Den har en uregelmessig, oransje sidestripe og en rekke av hvite hårtufser lenger nede på siden, og på ryggsiden en del vorter dekket med tette, svarte hår.

Levevis

Larvene lever på ulike gress (familien Poaceae) og halvgress (familien Cyperaceae). De lever enkeltvis og tidlig på våren ser man ofte at de sitter på et strå for å sole seg. De er kjent for å drikke vann fra duggdråper, noe som har gitt opphav til artens engelske navn, Drinker Moth. Grasspinneren finnes i forskjellige slags åpne områder med gress som ikke blir for hardt beitet, for eksempel strandenger, fuktenger, lysninger i skogen og sure, gressdominerte heier. De voksne spinnerne flyr i juni – august, mest om kvelden. Som vanlig for ekte spinnere, sitter hunnen mest i ro og sender ut feromoner, inntil den har blitt parret. Hannene flyr rundt i en meget rask men vinglete flukt, og kan lukte seg fram til hunnene på lang avstand ved hjelp av sine store, fjærformede antenner. Når hunnen er parret, flyr hun litt rundt og legger 200 – 300 egg, mest på undersiden av gresstrå. I motsetning til mange andre ekte spinnere gjør de unna utviklingen på ett år, og overvintrer som halvvoksne larver. Etter overvintringen fullfører de utviklingen på de næringsrike, nyspirte bladene. Når larven er utvokst, spinner den seg inn i en gulaktig, tett men rufsete utseende, ganske stor kokong av silke som gjerne er festet mellom flere gresstrå. Den voksne spinneren klekker etter ca. 3 uker.

Utbredelse

Arten lever over store deler av Mellom-Europa, men kan også mangle i store områder. Den er for eksempel meget vanlig i Skottland.  Østover finnes den like til Stillehavet, i Japan, Sakhalin og Korea. I Norge er den bare funnet noen få steder langs kysten vestover til Vest-Agder, men de fleste funnene er fra de siste årene og arten ser ut til å være i spredning i Norge, men den er likevel regnet som truet fordi strandengene den lever på er truet av tråkk og gjengroing..
Sterkvin

Portvin

Portvin er en portugisisk sterkvin. Portvin er søt, og finnes både i røde og hvite varianter. Den lages ved å tilsette druesprit når mosten har nådd 5-6 % alkohol, for å stoppe gjæringen. Da vil den fortsatt ha mye sukker igjen. Portvin holder 19-21 % alkohol.

Madeira

Madeira lages som navnet tilsier på øya Madeira. Den er en ekte hetvin som normalt er søt, men det finnes også andre typer. Klassifiseringene er Malmsey (søt), Boal (halvsøt, Verdelho (halvtørr) og Sercial (tørr). Madeira lages normalt av blandinger av forskjellige viner.

Sherry

Sherry er en spansk ekte hetvin, opprinnelig fra Jerez (som også er det spanske navnet på vinen). Den finnes i alle søt- og tørrhetsgrader. Hovedtypene er Fino (tørr), Manzanilla (svært tørr), Amontillado (halvsøt/søt), Cream (søt).

Marsala

Marsala er en italiensk sterkvin med gyllen farge. Alkoholsmaken er ofte nokså kraftig, og den brukes gjerne mellom retter i et måltid, særlig til oster med skarp smak.

Muscat

Muscat er en australsk sterkvin laget med vin av muskatdruer.

Sake

Sake er en japansk vin laget av ris som gjæres. Den når gjennom naturlig gjæring 12–16 %, og ble opprinnelig nytt med den styrken. Man begynte så å tilsette brennevin slik at saken i dag normalt er en sterkvin. Den serveres ofte varm. Sake har strengt tatt ingen paralleller i vestlig tradisjon men det nærmeste å sammenligne med er sterkøl. Sake kalles også ofte feilaktig risbrennevin.

Vermut

Vermut er en sterkvin som er smaksatt med krydder. Den finnes i flere varianter; den klassiske er tørr, men det finnes søte varianter smaksatt med forskjellige krydderblandinger. Den lages med svak vin, og er således ikke en ekte sterkvin.
Aswandammen

Aswandammen er navnet på to demninger over Nilen ved byen Aswan i Egypt. Den første ble bygd av britene i perioden 1898–1902 og var ca. 40 meter høy. Den andre dammen, som ble bygd i perioden 1960–70 sør for den første, skulle opprinnelig konstrueres med teknologisk og økonomisk hjelp fra USA. Denne hjelpen ble imidlertid trukket tilbake i 1956, da Egypt anerkjente Folkerepublikken Kina. Datidens Sovjetunionen kom i stedet inn og ga den nødvendige hjelpen for at dammen skulle bli bygd.
Dammen er 114 meter høy og over 3,6 km lang. Når vannstanden er høyest er Nassersjøen, verdens største kunstige innsjø, ca. 475 km lang og består av nesten 170 milliarder m³ – eller 170 km³ – vann. Denne er oppkalt etter Egypts daværende president, Gamal Abdel Nasser.

Data

Aswandammen er 3 600 meter lang, 980 meter bred ved fundamentet, 40 m tykk øverst og 111 meter høy. Den har et volum på 43 million m³. Den har en kapasitet på 11 000 m³ vann pr sekund. Reservoaret som ligger bak dammen, Nassersjøen, er 550 km langt, 35 km bredt på det bredeste, har en vannoverflate på 5 250 km² og et vannvolum på 111 km³.
Pseudo-Dionysius Areopagitten

Pseudo-Dionysius Areopagitten er tittelen på en samling kristne tekster fra 500-tallet. Tekstene utgir seg for å være skrevet av areopagitten Dionysius som man finner omtalt i Apostlenes gjerninger 17,34. Verket er et eksempel på en pseudobiografi.
Hvem som virkelig skrev verkene er ukjent, men teologisk er det sterkt mystisk og nyplatonsk. Tekstene ble oversatt til latin av Johannes Scotus Eriugena, og ble på den måten en viktig inspirasjon for mange teologer, blant annet Thomas Aquinas, og skolastikken.
Av verkene vi fremdeles har bevart finner man brev og teologiske refleksjoner som Guddommelige navn, Den mystiske teologi, Himmelsk hirearki og Kirkelig hirearki. Den mystiske teologi er utgitt på norsk i antologien Østkirken.
Lille Jarfjorden

Lille Jarfjorden (nordsamisk: Civzzavuotna) er en fjordarm av Varangerfjorden i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Fjorden har innløp ved Jarfjord fyr på vestsiden og går sørover på innsiden av Cizzavuonnjárga og strekker seg én kilometer sørover.
Det er ingen faste bosetninger ved fjorden.
Den aritmetiske klassiker om Gnomon og himmelens sirkulære veier

Den aritmetiske klassiker om Gnomon og himmelens sirkulære veier (kinesisk: 周髀算經, pinyin: Zhōubì suànjĩīng, Wade-Giles: Chou Pei Suan Ching) er en av de eldste og mest berømte matematiske tekstene fra Kina. Bokens innhold daterer seg fra Zhou-dynastiet (1046–256 f.Kr.), men ble samlet og utvidet under Han-dynastiet 202 f.Kr. – 220 e.Kr.
Boken består av en anonym samling av 246 matematiske problemer som er oppstilt som en konversasjon med spørsmål og svar mellom Zhōu Gōngdàn (hertug Dàn av Zhōu) og astrologen Shang Gao. Hvert spørsmål har et numerisk svar og en korresponderende aritmetisk algoritme. Boken inneholder et av de eldste nedtegnede beviser på den pythagoreiske læresetning.
Kommentatorer som Liu Hui (263 e.Kr.), Zu Gengzhi (tidlig i det 6. århundre), Li Chunfeng (602-670 e.Kr.) og Yang Hui (1270 e.Kr.) har bidratt med mange utvidelser til denne klassiske teksten.