google/wiki40b huggingface dataset:
28 dager senere

Handling

En gjeng aktivister bryter seg inn på Cambridge Primate Research Facility for å befri en sjimpanse som blir brukt i et medisinsk eksperiment. Idet de kommer inn til apen, advarer en forsker på stedet om at apen er midt i et eksperiment. Dette tar aktivistene ikke til seg og befrir apen. Til sin overraskelse skulle dette forandre deres verden totalt.
28 dager etter dette finner vi Jim (Cillian Murphy) liggende på et sykehus. Etter hvert klarer han å ta seg ut av sykehuset, som tilsynelatende er helt tomt, og han går ut i Londons gater. Her virker alle gatene, butikkene og leilighetene helt forlatt. Han ser også forskjellige medieoppslag liggende på bakken som indikerer at noe utenom det vanlige har skjedd. Etter en stund finner Jim fram til en kirke der han finner døde mennesker liggende. Plutselig blir han overrasket av to mennesker som tydelig ikke oppfører seg normalt. Jim blir jaget helt til han blir reddet av Selena (Naomi Harris) og Mark (Noah Huntley), to overlevende mennesker. Jim blir tatt med ned til Londons undergrunnsbane der han blir fortalt om det som har skjedd. Rage-viruset har spredt seg og gjort mennesker gale eller tatt livet av dem. Dette førte til at hele samfunnet kollapset og bare noen få overlevde.
De neste dagene går med til å finne tilbake til huset til Jim for å se etter overlevende. Der finner han lite annet enn fare, og Mark blir uheldigvis infisert. Farer lurer rundt hvert hjørne, men de fortsetter turen videre for å lete etter overlevende, mat og trygghet. De møter til slutt på to overlevende, Frank (Brendan Gleeson) og hans datter Hannah (Megan Burns). Jim og Selena får tilbud om ly hos dem. Hjemme hos Frank får de høre over radioen en melding fra Manchester som forteller dem at kuren mot viruset Rage er blitt oppdaget. Gjengen vår reiser umiddelbart mot Manchester.
I Manchester ser de en by i kaos og flammer. De prøver å unngå sammenstøt med infiserte og de tar seg fram til militærbasen som ligger i utkanten. Basen er dessverre tom og de begynner å tro at alt var forgjeves. Uheldigvis klarer Frank å få blod i øynene fra en død infisert fugl og han går helt amok. Før han rekker å skade de andre blir han skutt av en annen overlevende, major Henry West (Christopher Eccleston) som prøver å styre militæroperasjonen i området. Vi får senere møte soldaten Sergeant Farrell (Stuart McQuarrie) og uenigheter ender i kamp mellom de militære og våre hovedpersoner. Skremte, slitne og redde tar de seg videre gjennom en lang rekke kamper for å overleve og for å ødelegge viruset Rage.

Filmens omdømme

Filmen spilte inn 82.7 millioner dollar verden over. Filmen ble også kritikerrost av blant annet Rotten Tomatoes og L.A. Times.
Regissør Danny Boyle forteller at hans inspirasjon kom mye fra George A. Romero sin zombieserie.

Soundtrack

Nesten alle sangene er laget av John Murphy.
Salisbury Plain (Sør-Georgia)

Salisbury Plain er et område på øya Sør-Georgia, som er en del av det britiske oversjøiske territoriumet Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene. Salisbury Plain ligger på øyas nordkyst.
På Sør-Georgia hekker det 400 000 kongepingvinpar og øya er den viktigste hekkeplassen for arten i verden og kolonien på Salisbury Plain er på 27 000 par. Bestanden av kongepingvin har økt med 5 % hvert eneste år de siste 80 årene.
Lennox (distrikt)

Lennox (skotsk-gælisk: Leamhnachd) er et distrikt i Skottland. Det er en region som er sentrert rundt landsbyen Lennoxtown i Stirling, ca. 13 km fra nord for sentrum av Glasgow.
Lennox var ikke et av de såkalte sju provinsene i Skottland, men som et distrikt fikk det sitt navn fra den gæliske gjengivelsen av vale of the Leven (dalen ved elven Leven), inkludert den store innsjøen «Loch Leven», som i dag er kjent som Loch Lomond. Det ble stilisert til Levenauchen eller Levenachs, myknet til Levenax eller Lennax, som tilkjennega «markene ved den jevne elv». Distriktet omfavnet dette navnet inneholdt hele oldtidens sheriffdom Dumbarton (eller stattholderskapet Dunbartonshire): sognene Rosneath, Arrochar, Row, Luss, Cardross, Bonhill, Dumbarton, Kilmaronock, New Kilpatrick, Old Kilpatrick, Baldernock, Buchanan, Drymen, Killearn, Balfron, Fintry, og Strathblane, med Campsie og Kilsyth, som alle var innenfor de bånd som ble styrt av jarlene av Lennox.
I 1581 bevilget Jakob VI av Skottland tittelen som hertug av Lennox til Esmé Stewart; I dag er det Charles Gordon-Lennox, den tiende hertug, (født 1929), har tittelen og har holdt den siden 1989.
Sho Sasaki (fotballspiller)

Landslaget

Sho Sasaki spilte 2 landskamper for Japan‎s herrelandslag.
Kitzbühel-Alpene

Daler og videre inndeling

Gjennom dalen til Jochberger Ache (Leukental) blir Kitzbühel-Alpene delt i to. På den nordlige siden av denne dalen ligger Kitzbühel. Sydover forbindes dalen via Thurnpasset (1274 moh.) med Pinzgau. Fjellene på vestiden av Kitzbühel heter Kelchsau-Alpene, de noe lavere fjellene på østsiden Glemmtal-Alpene.
Andre bebodde daler i Kitzbühel-Alpene er Alpbachtal og Wildschönau fra nord; Brixental, som forbindel Kitzbühel med Wörgl; og Glemmtal fra øst.
Arkivolt

En arkivolt , av italiensk archivolto, foran bue, er et buet arkitekturledd båret av søyler eller pilastre. Arkivolten har ofte profiler og brukes som innramning av arkader, portaler eller lignende.  Arkivolter ble først introdusert i romersk arkitektur. I gotikken fikk de er rik utforming og ofte tilpasset skulptur eller arkivoltfigurer.
Sjøforsvarets skoler

Sjøforsvarets skoler er en av tre hovedavdelinger i Sjøforsvaret. Sjøforsvarets skoler har ansvar for all utdanningsvirksomhet i Sjøforsvaret og består av rekruttskolen KNM Harald Haarfagre i Stavanger, Befalsskolen for Sjøforsvaret i Horten (administrasjon)/Stavanger, Sjøkrigsskolen i Bergen og utdannings- og kompetansesenteret KNM Tordenskjold.
Giorgos Georgiadis

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Hellas. Han ble europamester i fotball i 2004.
810. marineinfanteribrigade

810. marineinfanteribrigade (russisk 810-я отдельная ордена Жукова бригада морской пехоты имени 60-летия образования СССР, '810. selvstendige marineinfanteribrigade med Zjukov-ordenen og navngitt etter 60-årsjubileum for etableringen av Sovjetunionen') er et manøverelement i Svartehavsflåten forlagt i byen Sevastopol på Krim-halvøyen.
Det var en gang et menneske

Det var en gang et menneske (orig. Il était une fois l'homme) er en fransk animasjons-TV-serie fra 1978. Serien var på 26 episoder og ble regissert av Albert Barillé, som også er kjent som skaperen av TV-serien om Colargol. Serien omhandler verdenshistorien, sett med barneøyne.
Versjonen med norsk tale har stemmene til Unni Bernhoft, Trond Brænne, Helge Reiss, Sverre Anker Ousdal, Sverre Holm,  Rolf Just Nilsen, Henrik Scheele, Lasse Kolstad, Mari Maurstad, Linn Stokke og med Anne Lie Nymoen som forteller.
Den ble vist på NRK første gang på høsten 1978 og har gått i reprise flere ganger på 1980 og 1990-tallet. Både NRK og en rekke andre europeiske kringkastingsselskaper bidro økonomisk til produksjonen.
Serien er utgitt på DVD i Norge to ganger: Først som 4 enkelstående volumer med 6 episoder hver, deretter som et bokssett på 6 disker med 4 episoder hver (høsten 2006). Imidlertid er ingen av disse DVD-utgavene komplette, ettersom episodene "Vikingtiden" og "Det var en gang... jorden" ikke er inkludert. Disse to episodene kan sees som ekstramateriale på disk 6 av bokssettet med oppfølgerserien Det var en gang... livet (hvor episoden "Vikingtiden" inkluderes under sin danske tittel "Vikingerne").

Historiesyn

Historiesynet kan regnes som positivistisk. Fortelleren legger stor vekt på framskrittet og den teknologiske utviklingen. Sosialhistorisk kan man ane at fortellerløpet bygger opp mot, og kulminerer i den franske revolusjonen. Klassekamp-perspektivet er understøttet i mange ulike deler av serien.
Historiefortellingen er også klart eurosentrisk, og med tiden svært orientert rundt Frankrike. De siste fire episodene gjenforteller i stor grad fransk historie, eller verdenshistorien sett fra et fransk ståsted.

Vignett

Vignetten gir et kort riss av verdenshistorien, og underbygger det grunnleggende historiesynet. Mennesket (Stein) går hele tida framover gjennom ulike historiske faser, men stanser når middelalderen kommer. Fra og med den industrielle revolusjonen kjører han raskere og raskere, med tog, bil, fly og romrakett. Vignetten rundes av med at jorda går under (noe som kanskje understreker den fatalistiske holdningen folk hadde i 1970-årene og under den kalde krigen).
Musikken til vignetten er en sammentrekning av Toccata og fuge i D-moll av Johann Sebastian Bach.

Oppfølgere

På 80-, 90- og 2000-tallet laget Barillé flere oppfølgere til serien, blant annet Det var en gang - verdensrommet (1982) og 'Eventyret om kroppen vår (1987, kalt Det var en gang... livet på den senere norske DVD-utgaven). Science-fiction-serien Det var en gang - verdensrommet ble ikke vist på NRK (som heller ikke bidro økonomisk til denne serien), men den gikk i Norge på TV2 på 90-tallet.
Valbo-Ryr

Valbo-Ryr, sted i sydvestligste Dalsland nåværende Västra Götalands län.
Den 14. desember 1659 fant slaget ved Valbo-Ryr mellom norske og svenske styrker sted her.
Blåhukhytta

Blåhukhytta var en fangsthytte reist en gang i tiden 1917–21 av ansatte ved AB Spetsbergens Svenska Kolfelt. De brukte den som hvilehytta for hundekjøring vestover mot Kaldbukta. Hytta ble satt opp under fjellet Blåhuken (589 m) noen kilometer vest for Langneset – og én km øst for Harmonhytta. Hytta ligger på nordkysten av Van Mijenfjorden, helt sør i Nordenskiöld Land på sentrale Spitsbergen, Svalbard.
Anlegget inngikk i grenseområdet mellom det som utgjorde Fangstfelt 6 (Braganzafeltet). Hytta ble antakelig brukt i norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.
Den tilhører i nyere tid Store norske Spitsbergen kulkompani (SNSK).
Basilica Ulpia

Beskrivelse

Den ble kanskje den aller viktigste basilika etter de to eldre, Basilica Æmilia og Basilica Iulia. Med dens konstruksjon ble mye av det politiske livet flyttet fra Forum Romanum og til Trajans forum. Den beholdt denne betydningen fram til byggingen av Maxentiusbasilikaen, ferdigstilt i 312, og som var det siste monumentalbygg i Forum Romanum.
I motsetning til kristne basilikaer hadde Basilica Ulpia ingen kjent religiøs funksjon; den var dedikert til administrasjon av lovverket, handel og keiserens tilstedeværelse. Den var den største bygningen i Roma, og målte 117 ganger 55 meter.
Basilica Ulpia besto av en stor sentralt midtskip med fire sideskip med en rekke høytsittende vinduer (klerestorium) for å slippe inn lys, delt med søylerader og to semisirkulære apsis, en på hver side av endene med inngangen til bygget på langsiden. Søylene og veggene var framstilt av marmor; det 50 meter høye taket var dekket av forgylte bronsefliser. I henhold til Hans Peter L'Orange, norsk professor i klassisk arkeologi i hans monumentale verk Oldtidens Bygningsverden (1978): «Det helt dominerende drag, som gir den eldre basilikabygning - helt frem til Basilica Ulpia og Basilica Severiana - dens monumentale og representative preg, er imidlertid den store søyle- og pilleprakt som, da portikoene alminnelig føres omkring midtskipet, er mer fremherskende enn i den kristne normalbasilika.»
De mange radene med søyler som skilte apsisene på hver side, er en mer tradisjonell struktur basilikaer. Denne strukturmetoden kan bli sporet tilbake til egyptiske søylehaller (hypostyl). Basilica Ulpia er meget lik en av de mest kjente søylehaller, den store søylehallen i Karnak i oldtidens Egypt. Hele bygget var dekorert med krigsbytte and trofeer fra de dakiske krigene som Trajan ledet.
Mange av søylene står fortsatt på stedet, men et stort antall har falt overende. Deler av fundamentet til basilikaen er i dag under den moderne veien Via dei Fori Imperiali, en vei bygget under fasciststyret til Benito Mussolini.
Senere ble denne typen basilika benyttet som prototype for formgivningen av de nye kristne kirkene under Konstantin den store. Basilica Ulpia ble også benyttet som forbilde for Konstantins fullførelse av Maxentiusbasilikaen.
Hessensteins palass

Hessensteins palass eller Bengt Oxenstiernas palass er et palass som ligger på Birger jarls torg 2 på Riddarholmen i Stockholm. Palasset ble bygget på 1630-tallet for riksråd Bengt Bengtsson Oxenstiernas regning. Rundt år 1680 ble palasset bygget om.
Palassets tomt hadde tilhørt slekten Oxenstierna siden 1500-tallet. På 1630-tallet oppførte Bengt Bengtsson Oxenstierna et mindre renessanseslott på tomten. Neste eier var Bengt Gabrielsson Oxenstierna og hans ektefelle Eva Juliana Wachtmeister. De satte også i gang renovering og bygget om palasset til dagens utseende rundt 1680, sannsynligvis etter tegninger av Nicodemus Tessin den eldre. Enkedronning Hedvig Eleonora overnattet i palasset etter brannen på Tre Kronor i 1697.
Etter å ha vært i kongelig eie sjenket Fredrik I palasset til sin elskerinne Hedvig Taube i 1731 og hun kom dermed til å inneha to eiendommer på Riddarholmen. Hun bodde selv i Banérs palass, det senere Östra Gymnasiehuset. Overetasjen ble nyinnredet av Carl Hårleman, men Taube døde innen ombyggingen var ferdig og palasset gikk i arv til Fredrik Vilhelm von Hessenstein, utenomekteskapelig sønn av Taube og Fredrik I, som ga huset sitt navn.
På 1750-tallet leide politikeren og diplomaten Carl Gustav Tessin huset. Han var guvernør for kronprinsen, den senere Gustav III, som fortsatt bodde i Wrangels palass med sin familie i vente på at Stockholms slott skulle bli ferdig. 
I tidsrommet 1835-1906 holdt Riksgäldskontoret til i palasset, senere Socialstyrelsen til 1965. I 1983 ble bygningen restaurert av arkitekt Uhlin & Malm og da ble interiører fra 1600- og 1700-tallet tatt frem. I dag (2011) disponeres bygningen av Svea hovrätt.
Landskapsarkitektur

Landskapsarkitektur i Norge

Landskapsarkitektur i Norge ble etablert i 1919 på Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) på Ås. Institutt for landskapsarkitektur ved Fakultet for landskap og samfunn har ansvaret for Europas eldste landskapsarkitektutdanning. Instituttets fagområder omfatter design og utforming av byer og steder, hagekunsthistorie, landkapsingeniør, grøntanlegg, landkapsplanlegging og stedsutvikling. 
Senere er det etablert nye landskapsarkitekturmiljøer. I 2006 ble de første landskapsarkitektene ferdig fra Bergen Arkitektskole som gir en spesialisering under arkitektstudiet og i 2005 opprettet Arkitekthøgskolen i Oslo et mastergradsstudium i landskapsarkitektur. Fra 2018 samarbeider skolen med Universitetet i Tromsø om en femårig utdannelse i landskapsarkitektur.
Anemone nemorosa × ranunculoides

Anemone nemorosa × ranunculoides, er en hybrid mellom hvitveis og gulveis. Hybriden er flerårig, og dens foreldre er urter i soleiefamilien. Den har per i dag ikke noe offisielt norsk navn, men kalles for «halvveis», «midtveis», «mellomveis», «smørveis» og «svovelveis». Eventuelt blir det brukt -symre i stedet for -veis, i nynorsk og i enkelte dialekter. Hele planten i frisk tilstand er giftig.

Utseende

Svovelveisen blir 5-20 cm høy. Skuddenes stengler har tre blader midt på stengelen, som er tredelte. Planten ellers er slik som en blanding av hvitveis og gulveis.

Utbredelse

Svovelveisen blomstrer fra hovedsakelig fra april til mai og kan dukke opp der hvitveis og gulveis vokser sammen. Det er ikke vanlig å finne denne hybriden. I Norge er den spredt, men ofte lokalt vanlig. Den er funnet på Østlandet (Stange, Ringsaker og Østre Toten), langs Mjøsa og i Nord-Trøndelag (Verdal).

Etymologi

Navnet Anemone har antageligvis en av to alternativer. Det ene alternativet er anemos, som kommer av det greske ordet for vind. Det andre er fra et gresk korrumpert låneord fra semittisk, som da betyr blodrød. Dette er da fra Anemone coronaria (eller Adonis), som da etter sigende skulle ha spirt opp fra blodet til Naaman. Plantenavnet kommer fra Theofrast, 300 f.Kr. Nemorosa blir forklart under hvitveis, og ranunculoides blir forklart under gulveis.
Aulacophora

Utseende

Middelsstore, avlange, blanke bladbiller, oversiden ikke påfallende punktert og uten synlige hår. Hode og pronotum er vanligvis gule eller røde, dekkvingene svarte. Pronotum er avrundet firkantet, mye smalere enn dekkvingene, som gjerne er litt utvidet bakover. Beina er middels lange, gule til svarte.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. De voksne billene flyr godt og kan forflytte seg over betydelige avstander. Noen av artene kan gjøre skade på kulturplanter i gresskarfamilien.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i den Gamle verden.
Livestock

Historie

Livestock har vokst fra å være en liten grendefest på en veranda, til en musikk- og friluftsfestival med over tusen besøkende og store nasjonale band på scenen. 
Festivalen startet for moro skyld i 2006, hvor et lokalt band lovte å spille gratis dersom det ble laget fest for fanklubben deres. Allerede året etter er det alvor. På grendehusets veranda rigges det opp, og ti lokale band er klare for å innta Livestock-scena. 
I 2008 ble festivalen flyttet til Stormoen skytebane, og har siden holdt til der. Med musikk og friluftsaktiviteter fenger festivalen folk i alle aldre fra hele Fjellregionen. Bak står en gjeng ivrige, driftige og kreative ungdommer fra Alvdal og nabobygdene. 
Dette var også noe av begrunnelsen for at Livestock fikk prisen "Årets alvdøl" i 2015 - en av mange hedersbetegnelser og priser som har blitt tildelt gjengen bak festivalen. 
I løpet av vel ti år har festivalen gradvis utviklet seg og ekspandert til et unikt kulturtilbud i Fjellregionen. Lokal musikk møter nasjonal musikk, og gjennom alternative aktiviteter innen friluftsliv skapes spektakulære naturopplevelser.
Richard Alfred Bishop

Biografi

Han ble født i New York, men flyttet mye i barndommen. Da han var 4 år gammel flyttet familien til Detroit. Et år senere flyttet de til Chicago, der de bodde noen år før de flyttet til vestkysten av USA rundt 1921. Der bodde de i Los Angeles, San Francisco, San Diego, San Bernardino, og til slutt tilbake til Los Angeles. Bishop studerte ved Los Angeles Polytechnic High School ("Poly High"), og gikk ut derfra i 1930. Han ønsket egentlig å begynne å jobbe, men etter at en av hans venner tipset ham om at de skulle etablere en turnforening på Compton Junior College valgte han å begynne der.
Han fikk interesse for turn allerede ved Polytechnic High School, da han så noen som trente der. Han prøvde både ringer og skranke der for første gang, og greide mange av de øvelsene de andre turnerne gjorde. Han spurte treneren om han kunne delta på laget, og fikk beskjed om at han kunne delta dersom han greide å gå ti feet på hendene og deretter vippe seg over på beina, innen en uke. Dette greide han, og han fikk da plass på laget. På Compton fikk han tredjeplass sammenlagt i junior-skolemesterskapet.
Kvalifiseringene til OL 1932 var preget av at østkysten av USA var dominerende innen turn i denne perioden. Kvalifiseringen til første- og andreplassen på laget som skulle sendes til OL ble gjort i New York, så kvalifiseringen på vestkysten var kun for tredjeplassen på laget. Denne plassen fikk Bishop, og han hadde dermed plass i OL-troppen. I konkurransen fikk han fjerdeplass i ringer, kun 0,1 poeng bak bronsen og 0,2 poeng bak sølvet. Han ble trekt i poeng, fordi han hadde satt sammen en altfor lang øvelse. Han hadde bl.a. med press til håndstående 4-5 ganger, noe som resulterte i at han ikke greide den siste, og måtte improvisere på slutten av øvelsen. Rytmen i øvelsen ble derfor ikke som den skulle.
Etter OL i 1932 turnet han for UCLA da han studerte der. Etter endt utdanning på UCLA fikk han jobb i skolevesenet, og jobbet bl.a. 17 år ved Roosevelt High School. Samtidig fortsatte han som turntrener og dommer. I 1958 byttet han til Fairfax High, og var der i 10 år før han gikk til El Camino High School og endret fokus til å drive kjøreopplæring og undervise i helsefag.
Hans mor var tysk, og faren var tysk-italiensk. De hadde kun ett barn.
Selv var han gift tre ganger, og hadde én datter.
Fagforening

Fagforening er en sammenslutning av arbeidstakere innenfor samme industrigren eller fag. En fagforening tar vare på interessene til en yrkesgruppe. Fagforeningens fremste oppgaver er å kjempe for bedre lønn og gode arbeidsvilkår. Etter andre verdenskrig har også trygdeordninger, velferdsgoder og ulike politiske solidaritetsspørsmål blitt viktige kampsaker.
I områder med flere bedrifter innenfor samme fag, blir det ofte opprettet fagforeningsklubber på hver enkelt bedrift. De fleste fagforeninger er knyttet til et fagforbund, også kalt fagorganisasjon eller yrkesorganisasjon. Fagforbundene er som regel landsomfattende organisasjoner som er bygd opp av lokale fagforeninger eller avdelinger.
Tradisjonelt ble fagbevegelsen fra midten av 1800-tallet oftest bygd opp rundt fagene, gjerne knyttet til den dominerende produksjonen ved en lokal fabrikk eller primærnæring. Jo større bedriftene var, desto lettere var det å organisere arbeiderne og skape det samholdet og lojaliteten som trengtes i begynnelsen for å forsvare organisasjonsretten. Arbeidstakerne i grafisk industri var tidligst ute, mens andre tidlige grupper var skogsarbeidere, metallarbeidere, fyrstikkarbeidere, og telegrafarbeidere. Det første norske fagforbundet i Norge var Norsk Centralforening for Boktrykkere etablert i 1882. 
Disse fagforbundene ble etterhvert organisert i nasjonale hovedsammenslutninger. LO ble etablert i 1899 som en sammenslutning av fagforbund, og er den eldste hovedsammenslutningen i Norge. Etterhvert ble bedriftene sammensatt av mer ulike yrkesgrupper ettersom produksjonen ble mer avansert, og det ble vanligere med industriforbund hvor alle ansatte innen industrien, uavhengig av fagutdanning, organiserte seg. Tidlige industrier som ble fagorganisert omfatter eksempelvis kjemisk industri og verftsindustri.

I Norge

Norges eldste fagforening som fortsatt eksisterer er Norges Farmaceutiske Forening, stiftet i 1858. Den nest eldste som fortsatt eksisterer er Den Typografiske Forening, stiftet i 1872.
En stor del av fagforbundene er tilknyttet Norges største lønnstakerorganisasjon, Landsorganisasjonen i Norge (LO). Denne organisasjonen representerer over halvparten av alle som er tilknyttet en yrkesorganisasjon, over 910 000 medlemmer i 2016. I likhet med YS baserer LO seg på å organisere alle utdanningsgrupper på de enkelte arbeidsplassene, i motsetning til Unio og Akademikerne som organiserer bestemte utdanningsgrupper og dermed gjerne har flere fagforbund representert på samme arbeidsplass.
Narresepter

Annet

Narreklubbemorkel (Neolecta vitellina), en liten sopp, har fått navnet sitt fordi formen kan minne om en gammeldags narreklubbe med hode. Dunkjevle (Typha latifolia L.) har på dansk blitt kalt narrekølle og annet.