google/wiki40b huggingface dataset:
Parque de los Deseos

Parque de los Deseos (spansk for «Ønskenes park») er en bypark i Medellín i Colombia. Den har et areal på 12 431 m², som først og fremst utgjøres av en åpen plass. Den ble anlagt av fundasjonen Empresas Públicas de Medellín med det formål å forbinde de besøkende med universet. Ulike elementer i parken representerer astronomiske objekter og elementene. På den åpne plassen avholdes det en rekke ulike arrangementer. Rundt Parque de los Deseos ligger Planetariet, og Plaza de la Música. Like i nærheten ligger også Universidad de Antioquia, Medellíns botaniske hage, Parque Explora, fornøyelsesparken Parque Norte og Universidad metrostasjon.
DS «Kong Hakon»

DS «Kong Hakon» er et dampskip bygget i 1849 og montert sammen på stranden i Strømmen (Lillestrøm) for trekking av tømmermengder på sjøen Øyeren som er en del av Glommenvassdraget. Det ble fløtt store mengder med tømmer fra lengre opp i landet ned til området omkring Fredrikstad i 1800-tallet. Der hadde en stor sagbruksindustri oppstått for trelasthandelen.
Som den første dampbåten på Øyeren ble det også tatt i bruk som passasjerbåt og var sendt ut på lystturer om søndagene. Den kunne trekke inntil 300 tylfter (12 stykker) tømmer i ett slep i maksvær, men for å gjør det raskere ble slepene langt mindre. Dampbåten var bygget i England og sendt stykkevis fram til Lillestrøm der den ble først sjøsatt i Nitelva under en stor seremoni vinteren 1849.
Den klarte ikke å ta unna de økende tømmermengdene, dermed ble det investert i en ny dampbåt med skovlhjul, DS «Øieren» som kom til Fetsund i 1862.
50 State Quarters

50 State Quarters-programmet var lanseringen av en serie med minnemynter produsert av United States Mint. Mellom 1999 og 2008 ble det utgitt 50 mynter, der samtlige 50 av USAs delstater fikk en egen mynt med unik bakside. Fra januar til november 2009 ble det også lansert minnemynter for Washington, D.C. og fem territoriale områder: Guam, Puerto Rico, Nord-Marianene, Amerikansk Samoa og De amerikanske Jomfruøyer. Myntene er gangbar mynt, med en verdi på 0,25 dollar og blir kalt for Quarters (kvart-dollar).
Comoramorphochelus

Utseende

Små, kraftige, matt brunlige oldenborrer med påfallende lange og kraftig bakbein.

Levevis

De voksne billene finnes gjerne på blomster.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Komorene.
Blæresnegler

Utseende

Blæresnegler kan variere noe i skallform og farge og er derfor være vanskelige å artsbestemme.  De er små snegler med et rundt, kuleformet, glatt skall. Skallet har tynne vegger og mange arter er grønn-brune på farge. Hos blæresnegler blir skallet sjelden over 11-12 millimeter bredt.  I likhet med skivesnegler er skallet er snodd mot venstre i motsetning til de fleste andre snegler som har høyrevridd skall. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Lungeåpningen hos en blæresnegl vil da være på venstre side.  Mål er skallhøyde og nummer er vridninger.

Levevis

Blæresneglen lever i ferskvann, vanligvis i brakkvann, myrer og innsjøer. De trives best i tett vegetasjonrike steder. De har ingen problemer med å tørke ut en kort periodee. 
Den formerer seg raskt, og kan rekke flere generasjoner i løpet av en sommer. De kan lett bli mange. Eggene er gjennomsiktige og innkapslet i faste, geleaktige klaser og legges på planter, steiner og andre objekter.
Størrelsen på blæresneglene er fra 13 millimeter (Physa fontinalis) til 20 millimeter (Physa acuta).
Storfjorden (Romsdal)

Storfjorden er en del av Romsdalsfjorden, og ligger mellom Molde og Vestnes kommuner i Møre og Romsdal. Fjorden er en fortsettelse av Midfjorden i vest og ligger sør for Moldefjorden. I øst går Karlsøyfjorden videre østover på nordsida av øya Sekken. Romsdalsfjorden fortsetter sørover på vestsida av Sekken.
Fjorden starter i vest, like øst for Tautra, mellom Heggeneset ved Nord-Heggdal i Midsund kommune i nord og Leirvågen i Vestnes i sør. Herfra strekker fjorden seg rundt 12 kilometer østover og går så over i Karlsøyfjorden på nordsida av Sekken.
Fjorden krysses av et fergesamband på E39 mellom Molde og Furneset
Fonkalsrud

Grend

Grenda ligger langs riksvei 7, mellom Borgerud og Jonsrud. Holdeplassen ble nedlagt i 1970. Tidligere tilhørte Fonkalsrud Borglund skolekrets, men siden den ble nedlagt på slutten av 1970-tallet har Fonkalsrud tilhørt Heggen skolekrets. Ungdomstrinnet sokner til Sokna skole.

Gård

Fonkalsrud nevnes først i 1723 og er etter all sannsynlighet utskilt fra Borgerud en tid etter dette, for dette året nevnes Borgerud med Fonkalsrud. Den har kanskje eksistert som en plass på denne tiden før den ble eget bruk, for navnet som sådan er nok mye eldre. Kanskje ble den ryddet tidligere og liggende øde etter svartedauden i 1349, og så innlemmet under Veme på et senere tidspunkt? Den har gårdsnummer 64 i Ringerike.
Navnet stammer trolig fra norrønt Fornkarlsruð og er sammensatt av de to ordene fornkarl og ruð, i betydningen trollmannens rydning. Alt tyder derfor på at det har bodd en mann der som folk har regnet som en trollkarl (hedning), noe som kan peke mot en opprinnelse fra førkristen tid.
Frøken Norge

Frøken Norge-tittelen har vært benyttet siden midten av 1960-tallet. De første årene var det Dagbladet som sto for kåringen av Norges vakreste kvinne, og siden tok Det Nye over, og kalte den Frøken Norge. Fra 1975 til 1978 var det ingen vanlig missekåring i Norge – de internasjonale kandidatene ble håndplukket av et modellbyrå.
I 1978 ble Miss Norway-konkurransen stiftet. Frem til 1986 var det denne organisasjonen som stod for alle de norske missene. Miss Norway-konkurransen finnes fremdeles, og må ikke forveksles med Frøken Norge, da de heter det samme, vel å merke på henholdsvis engelsk og norsk. Miss Norway sender kandidater til flere mindre kjente internasjonale skjønnhetskonkurranser som Miss Earth, Miss International, med flere.
Geir Hamnes overtok i 1986 ansvaret for å sende kandidater til Miss World-konkurransen, og fra 1989 hadde han også ansvaret for kandidater til Miss Universe. Disse er de to verdensledende konkurransene av sine slag. Fram til 1999 ble det avholdt separate kåringer som kvalifiserte til deltakelse i disse to. I 2000 gikk disse to sammen til én konkurranse, og siden er det blitt kåret to sidestilte vinnere av Frøken Norge hvert år; en for Miss World og en for Miss Universe – bortsett fra i 2004 og 2008, da det ble avholdt separate spesialkonkurranser for Miss Universe.
Reglene for deltakelse i Frøken Norge innebærer å være mellom 17 og 26 år gammel, være norsk statsborger, ikke være / ha vært gift, ikke ha barn, og ikke ha latt seg fotografere naken i kommersiell sammenheng.

«Frøken Norge»

Miss Norway ble startet i Dagbladet i 1952, som sendte vinneren til Miss Universe i 1952-1955. Dagbladet hadde rettighetene til konkurransen til 1957, men sendte ikke misser de 2 siste årene. Ukebladet Det Nye overtok i 1958 og kalte konkurransen «Frøken Norge» og sendte vinneren til Miss Universe, andreplassen til Miss World og tredjeplassen til Miss Europa.
Det Nye sendte misser frem til 1974, men bare til Miss Europa. Resten overtok modellmissene. I 1960 sendte ukebladet toeren til den nye konkurransen Miss International og treeren til Miss World. I 1969 sendte VG Ingeborg Sørensen til Miss International og deretter ble tidligere misser sendt til konkurransen. Det Nye sluttet å sende kandidater til Miss World i 1961-1965. Fra 1963 sendte de kandidater til Miss Scandinavia i Finland, og fra 1966 og til 1970 ble det sendt igjen kandidater til Miss World. Modellen overtok Miss World fra 1971 og til 1981.
Kaldkiling

Kaldkiling var en gruveteknikk med tysk opprinnelse der gruvearbeidere brukte enkle jernredskaper. Opprinnelsen av navnet kommer av at teknikken foregår uten bruk av brann, i motsetning til fyrsetting hvor man bruker brann for å lage sprekker i fjellet.
Redskapene som ble brukt i dette arbeidet het på norsk håndfeisel og bergsjern. En håndfeisel var en stor symetrisk hammer med to overflater. Et bergsjern var en litt mindre hammer hvor den ene siden av hodet gikk ut i en firkantet spiss.
Gruvearbeideren som utførte slik arbeid ble kalt en hauer (hogger). Haueren banket spissen av begsjernet ned i sprekker med feiselen. Bergsjernet ble banket så langt inn i fjellet som haueren klarte slik at det ble dannet en fure i fjellet. Etter dette ble bergsjernet brukt til å lage en ny fure inntil den første furen. Bergsjernets spiss av stål ble fort ødelagt og måtte byttes ut ofte. De brukte spissene ble tatt med ut igjen for å smis skarpt igjen. Noen ganger tok man i bruk et stort bergsjern som ble kalt en fimmel. Da holdt en mann fimmelen inntill fjellet, mens en annen slo på fimmelen med en ekstra stor feisel.
Når fjellet var blitt løst nok brukte haurene kilhakker for å få løs malmen. Kilhakken var mellom 20 og 30 cm lang og var festet til et skaft på ca 70 cm.
Nær overflaten kunne kaldkiling brukes alene siden fjellet nær overflaten var mer oppsprukket og løsnet lettere. Lenger nede var det som regel nødvendig å kombinere kaldkiling med fyrsetting siden fjell som regel har mindre sprekker under bakken. Kaldkiling kunne gå meget sakte. "Det hendte at en hauer bare klarte å hogge 20 cm innover i fjellet i løpet av en måned".  Fyrsetting ble brukt til å sprekke opp fjellet etter at man hadde laget en liten sprekk med kaldkiling.
Kaldkiling var hardt arbeid og krevde mye styrke og utholdenhet. Det krevde også opplæring i bruk av de nevnte redskapene. "Arbeidet krevde også erfaring i å innrette seg etter vekslende fjellforhold. Det gjaldt å benytte seg av små og store sprekker, bløtere bergarter og andre svakhetssoner".
Kaldkiling ble introdusert til Norge av tyske gruvearbeidere i løpet av 1500-tallet. På 1700 tallet ble kaldskiling til slutt ikke lenger brukt noe særlig i gruvedrift i Norge på grunn av stadig bedre fyrsettingsteknikker og stadig bedre eksplosiver, men ble brukt lenger i steinbryting på overflaten.
FRETILIN

Frente Revolucionária de Timor-Leste Independente (FRETILIN) var en østtimorsk frigjøringsbevegelse. Det ble etablert 20. mai 1974 i forbindelse med at Portugal igangsatte en prosess i retning selvstyre. 28. november 1975 proklamerte de den demokratiske republikken Øst-Timor, som motsvar til det pro-indonesiske kupp noen få dager tidligere. Etter at Indonesia intervenerte ni dager senere, fortsatte FRETILIN sitt arbeide, inntil i 1984 da de formelt sett ga opp. Et fåtall var utover 1990-tallet engasjert i geriljaarbeide, men en mer ikke-voldelig linje har dannet seg den senere tid, ledet av José Ramos-Horta og Carlos Filipe Ximenes Belo. I et forsøk på gjenoppliving fikk FRETILIN 57 % av stemmene ved valget i 2001 og fikk 55 av de 88 seter i regjeringen.
Pseudopezus

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Kamerun.
Transrapid

Transrapid er en tysk høyhastighets énskinnebane som bruker magnetisk levitasjon. Basert på et patent fra 1934, startet planleggingen av Transrapidsystemet i 1969. Testanlegget ble fullført i 1987 i Emsland, Tyskland. I 1991 ble den tekniske løsningen godkjent av Deutsche Bundesbahn i samarbeid med flere universiteter.
I 2004 ble den første kommersielle banen fullført. Shanghais Maglevbane på 30,5 km forbinder Shanghai med Pudong internasjonale lufthavn. Systemet utvikles og markedsføres i samarbeid av Siemens AG og ThyssenKrupp AG. Kritikere hevder at teknologien ikke er konkurransedyktig i forhold til konvensjonelle høyhastighetstog.

Teknologi

Transrapids maglevsystem benytter en synkron langstator lineær motor langs skinnen både til framdrift og nedbremsing. Elektromagneter i vognen både løfter den fra skinnene, og får framdrift fra den lineære motoren. Siden magnetfeltet kun fungerer i én retning, vil ikke to tog kunne kjøre mot hverandre på samme spor, og dermed minskes faren for kollisjon. 
Togene har ingen hjul, aksler, gir eller pantograf. Det ruller ikke, men flyter. Elektronikken garanterer at bakkeklaringen holder seg konstant, vanligvis 10 mm. Det kreves mindre energi å holde det oppe enn det klimaanlegget bruker. All elektronikk ombord får strøm fra banens magnetfelt i hastigheter over 80 km/t. Ved lavere hastigheter benyttes fysisk kontakt. Det er også reservebatterier ombord.
Energiforbruket er omtrent 4,2 Megawatt ved en hastighet på 400 km/t. Ved bremsing føres energi tilbake til elektrisitetsnettet. Unntaket er ved nødstopp, hvor toget bremser ved fysisk kontakt.

Uhell i 2006

På 22. september 2006 kolliderte et Transrapid-tog med et vedlikeholdsfartøy i 170 km/h på et testspor ved Lathen. Vedlikeholdsfartøyet ødela det første togsettet, og veltet over på taket. Dette var den første store ulykken med et Transrapid-tog involvert. Avisene rapporterte om 23 omkomne og flere skadede mennesker. Ulykken ble forårsaket av at det første toget fikk lov til å forlate stasjonen før vedlikeholdsfartøyet hadde blitt flyttet fra sporet. En slik situasjon kan bli forhindret i et produksjonsmiljø ved å installere et automatisk kollideringsforhindrende system.
Tsjum

Tsjum (russisk stavemåte: Чум) er et tradisjonelt, konisk formet telt brukt av nenetsere i den nordvestlige delen av Sibir i Russland, samt av andre nomader som lever av reindrift i den sørlige regionen Todzha, i republikken Tuva, og over grensen mot Mongolia. Tsjum har en design som ligner på tipi, bare med en mindre høyde, er nært beslektet med lavvo i bygningsmåte og kan bli opp mot ti meter i diameter.
En tradisjonell tsjum er lagd av skinn fra reinsdyr som er sydd sammen for å kunne dekke rammeverket av trepåler. I midten av det sirkelformede teltet er det plass for ildsted brukt bl.a. til varme, matlaging og for å holde mygg borte. Det er en åpning i toppen av teltet for å slippe ut røyk. Rammeverket av trepåler og  dekket av f.eks. skinn eller lerret er vanligvis tungt i vekt og siden det er mangel på motoriserte kjøretøy og dårlige veier i området, så kan reinsdyr brukes til transport av boligen. Tsjum er ennå i bruk som bolig av Nentsere, Khanty og Todzha Tyvan-folket i Russland.
I Russland kan ordene «tsjum», «jurt» og «jaranga» bli brukt som et synonym på denne formen for nomadiske bosteder.
Ceriana

Utseende

Middelsstore (10-15 mm), slanke blomsterfluer, svarte med smale, gule tverrbånd. De ligner mye på enkelte vepser. De kan ikke forveksles med andre blomsterfluer enn den beslektede slekten Sphiximorpha, derimot er de overflatisk ganske like på visse vepsefluer (Conopidae) av slektene Conops og Physocephala. Antennene er tilsynelatende dobbelt så lange som hodet, men ved nærmere undersøkelse viser det seg at nær halve lengden av den tilsynelatende antennen utgjøres av en stilk som er en utvekst fra hodet. Denne ligner til forveksling et antenneledd bortsett fra at den ikke er bøyelig. Den egentlige antennen er moderat lang, antennebørsten er ganske kort og sitter i spissen av det tredje leddet. Ansiktet er helt flatt, gult med svart midtstripe, svart på sidene. Fasettøynene er nakne, hos hannen møtes de såvidt i pannen. Bakhodet er gult. Thorax er matt svart, skuldrene og hele eller deler av scutellum er gule. Beina er svarte og gule, baklårene litt fortykket, bakleggene krumme. Vingene er brune i den fremre delen, melkehvite i den bakre. Bakkroppen er lang og sylindrisk, svart med tre smale, gule tverrbånd.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtten, død ved av eik, bøk og trolig også osp. De voksne fluene holder seg mest høyt oppe i trærne og blir sjelden observert eller fanget – de fleste funnene er av dyr fanget i feller i trekronene. De kommer likevel av og til ned for å besøke blomster. Hannene kan sees sverme opp og ned langs solbelyste stammer, mens hunnene gjerne finnes ved råtehull. De voksne er aktive i juni – juli.

Utbredelse

Slekten er representert i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis. I Europa er det to arter. Ceriana conopsoides er foreløpig ikke funnet i Norge, men det er sannsynlig at den kan dukke opp her siden den forekommer ganske nær grensen i Sverige.
Philotes sonorensis

Utseende

En liten blåvinge (vingespenn ca. 25 millimeter)  uten stjerter på bakvingene. Hannens overside er blekblå med en perlemorsaktig glans og smalt mørke ytterkanter og fire små, runde, svarte flekker som danner et krumt bånd på forvingen. Det er også en liten, mørk flekk på bakvingen. Vanligvis er det en uregelmessig, oransje flekk på forvingen og ofte også på bakvingen. Undersiden har gråbrun grunnfarge men er ellers mønstret som oversiden. Hunnen er nokså lik hannen, men er litt mattere i fargen med større flekker.

Levevis

Larvene lever på sukkulenter i slekten Dudleya (bergknappfamilien) i Sonora-ørkenen.

Utbredelse

Arten er utbredt i de tørre områdene i det sørvestlige Nord-Amerika, der den er kjent fra California, Colorado og det nordlige Mexico.
Tuna

Tuna er et tettsted i Vimmerby kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 227 innbyggere.
Kaderparti

Styreform

Kaderpartiet styres etter prinsippet om demokratisk sentralisme. Det vil si at motsetninger og uenigheter holdes internt slik at partiet kan holde en felles front utad. Medlemmene står fritt til å diskutere partiets standpunkter internt, men det forventes full lojalitet når diskusjonen er avsluttet og vedtaket fattet.
Fraksjonering innad i partiet er forbudt og danner grunnlag for eksklusjon. I frontorganisasjoner som kaderpartiet prioriterer er det påbudt at partimedlemmene organiserer seg i èn felles fraksjon.
Prinsippet om demokratisk sentralisme blir påstått å være arbeiderklassens organisasjonsform. Når flertallet i klubben har stemt for streik, aksepteres det ikke at mindretallet trosser flertallet og tyr til streikebryteri.

Medlemskap og aktivitetsplikt

Medlemmer opptas individuelt etter søknad. Som medlem i et kaderparti er man pliktig å betale kontingent og å delta aktivt i partiet og de frontorganisasjoner som partiet prioriterer. Kontingenten utregnes på grunnlag av inntekt. Passivt medlemskap godtas kun for syke og eldre.

Kritikk av kaderpartimodellen

Mange kommunistpartier som har fulgt prinsippene om demokratisk sentralisme har i praksis endt med å bare være sentralistiske. Systemet er ment å gi partiet sterkere enhet og dermed større slagkraft, men det har ofte ført til at nødvendige debatter ikke har blitt tatt og på lengre sikt resultert i store skred av utmeldinger og avskallinger.
En viss grad av demokratisk sentralisme finner en i de fleste organiserte grupperinger, men det er bare kommunistpartiene som har systematisert og institusjonalisert ordningen.
Prinsippet med fraksjonsforbud viser seg ofte i praksis å føre til uformelle og skjulte fraksjoner og nettverk, siden folk har forskjellige måter å definere fraksjonering på. Disse kan misbrukes i skjulte maktkamper innad i organisasjonen.

Kaderpartier i Norge

Partier og organisasjoner som praktiserer demokratisk sentralisme er blant annet Arbeidernes Kommunistparti, Norges Kommunistiske Parti, Tjen folket og ML-gruppa Revolusjon.
Nävekvarn

Nävekvarn er et tettsted i Nyköping kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 795 innbyggere.
Endolitt

Endolitter er organismer, ofte ekstremofile, som lever i for eksempel stein eller korall. Endolitter har blitt funnet på havdyp så store som tre kilometer,, men også i overflatesteiner i ekstremt tørre og kalde områder, som i Antarktis..
Škoda lásky

Listeplassering

Bobby Vintons versjon lå som # 33 på Billboard Hot 100-listen i 1975.
Peace (navn)

Etymologi

Peace er dannet av det engelske ordet peace, «fred». Ordet har opprinnelse i latinske pax.
Andre navn med samme betydning inkluderer kinesiske og vietnamesiske An og Bình, kurdiske Aştî, tyrkiske Bariş, afrikanske Amani, Emem og Xolani, greske Irene, finske Rauha, hebraiske Shalom, japanske Yasu. Det nordiske navneleddet frid og det slaviske navneleddet mir betyr også «fred».
Snekker Andersen og julenissen

Handling

Snekker Andersen og julenissen kolliderer med kjelkene sine, stopper og blir kjent med hverandre. Etter en prat ender det med at snekkeren reiser på julevisitt til julenissens barn samtidig som nissen reiser til snekkerens. Julenissebarna får dette året oppfylt sine ønsker om julepresanger.
Norges Kirkesangforbund

Norges Kirkesangforbund (NKSF) er en norsk organisasjon for kor og korsangere som arbeider for å fremme kirkesang og gudstjenesteliv i Den norske kirke.
NKSF ble stiftet 10. januar 1955, og var en sammenslutning av de allerede eksisterende kirkesangforbundene i Bjørgvin, Nidaros, Oslo, Stavanger og Tunsberg bispedømmer.
NKSF har ca. 150 medlemskor med tilsammen 3 400 sangere. Forbundet har hovedkontor i Stavanger og daglig leder er Halvor J. Østtveit.
Nåværende leder for NKSF er Ragnhild Hadland fra Stavanger. På landsmøtet i 2011 ble hun gjenvalgt for to nye år.
Granittskålen i Lustgarten

Granittskålen i Lustgarten er en skulptur i parken Lustgarten i sentrum av Berlin. Granittskålen er 69 1/2 fot (ca 21,7 meter) i omkrets og dermed den største skål som er utformet i ett stykke av sten. Skålen som er laget av granitt, er plassert foran Altes Museum.
Granittskålen ble bestilt i 1826 av kong Fredrik Vilhelm III av Preussen for plassering i museets rotunde. Da skålen ble større enn planlagt måtte den plasseres på plassen foran museet. Skålen ble i sin tid betraktet som et teknisk underverk og fikk også tilnavnet Biedemeierverdensunder (tysk: Biedermeierweltwunder) etter stilarten Biedermeier.
Emnet til skålen ble funnet i Rauensche Berge i Fürstenwald i Brandenburg. Steinen ankom Berlin 6. november 1828 etter å ha blitt transportert på elven. Utformingen av steinen foregikk nord for museet under ledelse av Christian Cantian, og plasseringen foran trappen ble foreslått av Schinkel. Den offisielle overleveringen foregikk 10. november 1834. I 1935 ble skålen plassert nord for Berliner Dom, men i 1982 ble den flyttet tilbake til sitt opprinnelige plasseringssted.
Under den andre verdenskrigen ble skålen skadet av granater. Da den i 1982 ble transportert tilbake til sitt opprinnelige plasseringssted gikk skålen i stykker, men ikke verre enn at skaden kunne repareres.
Absolute Music 54

Absolute Music 54 er det 54. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt 26. juni 2006.
Oslo kulturetat

Oslo kulturetat (Kulturetaten) er en kommunal etat i Oslo kommune. Kulturetaten er fagetat for kultur i Oslo kommune.
Kulturetaten består av Oslo byarkiv, Deichmanske bibliotek, Vigeland-museet, samt skulpturene i Vigelandsanlegget; Oslo kommunes kunstsamling, Kultureiendommer, Oslo musikk- og kulturskole , Oslo kulturnatt, kunst- og kulturstipend, Popsenteret, Øvingshotellet, byomfattende arrangement, samt tilskudd til kunst og kulturtiltak, ferieleire, frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner og musikkliv for barn og unge.
Kulturetaten ble opprettet april 2008 da Kultur- og idrettsetaten ble delt i to separate etater. Fra 1. mai 2010 ble Munch- og Stenersenmuseet skilt ut fra Kulturetaten og etablert som egen etat. Den nye etaten har fått navnet Munch-museet (MUM).
Stein Slyngstad er direktør for Kulturetaten.
Emosjonelt ustabil personlighetsforstyrrelse

Symptomer

ICD-10 som er det offisielle diagnosesystemet som benyttes for diagnostikk av personlighetsforstyrrelser i Norge skiller mellom to typer av emosjonelt ustabil personlighetsforstyrrelse:

Behandling

Den foretrukne behandling er psykoterapi, og det er relativ god evidens for at strukturerende og langvarige psykoanalytiske og kognitive programmer har god effekt. Behandlingen tar utgangspunkt i pasientenes spesielle problemstillinger. Forskning viser at det tar minimum ½-1 år med intensiv behandling før man kan forvente å se bedring i borderline pasientenes tilstand, og stabilitet i tilstanden etter 1-2 år. Behandlingen er vanskelig, hovedsakelig fordi pasienten er så impulsiv, og har så vanskelig med å etablere stabile emosjonelle relasjoner.

Differensialdiagnoser

Tilstanden kan ha noen delvis overlappende symptomer med andre personlighetsforstyrrelser som for eksempel dramatiserende og dyssosial personlighetsforstyrrelse. Emosjonelt ustabil personlighetsforstyrrelse kan også i noen tilfeller være vanskelig å skille fra ADHD og forskjellige former for bipolar lidelse. Ofte har personer som fyller kriteriene til emosjonelt ustabil personlighetsforstyrrelse vært eksponert for en eller gjentatte traumatiske hendelser og kan ha en komorbid PTSD.