Henrik Brustad

Tidlige år

Henrik Brustad ble født inn i svært fattige kår på Ytterøy utenfor Levanger som sønn av husmann Ole Pedersen Teigen og Martha Henriksdatter fra Skogn. Faren ble kalt «Ol Persa», og var en svær og grovbygd kar, mens moren var heller liten og spinkel. Faren var imidlertid på langt nær så stor som sønnen etterhvert ble. Henrik ble født i en liten stue kalt «Steinstuggu» under Barstad nedre. Huset bestod visstnok av hovedsakelig steinmur, mens den fjerde veggen var bare bergvegg. Den lille familien flyttet etterhvert til en annen husmannsplass under samme gård. Henrik hadde fire brødre, og selv om faren Ole slet med grøftegraving og jordarbeid om sommeren og tresking om vinteren, var det alltid lite mat. 
Da Henrik begynte på skole var ikke skolevegen lenger enn at han kunne gå hjem og spise i frikvarterene, men det var ikke mat å få hjemme. Han ble derfor sittende og se på at de andre guttene spiste, noe som gjorde at de syntes synd på ham, og han fikk da litt av hver av dem. Allerede som guttunge var Brustad ualminnelig sterk, og da guttene skulle prøve krefter seg imellom, endte det med at Brustad rundjulte alle de andre. De andre guttene gjorde det enkelt, og sluttet å gi av maten sin. Det endte med at han en dag spiste opp katekismen rett foran de andre. Da guttenes foreldre fikk høre om episoden ble guttene strengt pålagt å gi av maten sin igjen; Henrik fikk heretter såpass med legemlig føde at han slapp å ta av den åndelige.

Arbeidsløshet

Det har blitt fortalt at han trengte minst dobbelt så mye mat som et menneske av normal vekst. Klær og sko ble det stadig vanskeligere å anskaffe etterhvert som han vokste. Ingen ville ansette ham, da ingen verktøy han brukte holdt mye lenger enn det første taket han tok. Snart ble han også for stiv og tung til alminnelig arbeid. Den allmenne oppfatningen ble imidlertid at Brustad var uvøren og manglet arbeidslyst. Dette førte ham på vandring, men selv utenbygds ble det vanskelig å få arbeid med det omdømmet han fikk.

Opptredener

Det gikk opp for Brustad da han var i 20-årene at han måtte reise ut i verden for å vise frem sin styrke om han skulle ha mat på bordet. Han dro til svært mange steder i Norge, og var dessuten i Sverige, Danmark, Finland, Russland,  Tyskland, England og Amerika. I Amerika var han en stund fast ansatt i et sirkus. Dette gjorde at han tjente relativt godt med penger, men han var en godhjertet mann som selv var født i trange kår, og han nølte aldri med å gi penger til de som trengte det mest. Om noen hadde hjulpet ham en gang, husket han alltid å gjengjelde.
På sine opptredener kunne han løfte et melassefat på 300 kilo på frihånd uten å berøre knærne, melsekker på 100 kilo på én arm, og fullvoksne menn på strak arm. Han ble verdenskjent, og i hver by han besøkte stimlet folkemassene sammen rundt ham for å betrakte verdens største mann, og politiet fikk ofte problemer med å opprettholde ordenen. Unntaket var Trondhjem, hvor Brustad var såpass godt kjent i befolkningen at han kunne gå relativt usjenert omkring som alle andre.
De mange turneene var en medvirkende årsak til Brustads tidlige død, siden han frøs mye på føttene som stakk utenfor sengekanten, og slik pådro seg kronisk forkjølelse og brystsmerter. Han fikk også en fysisk knekk under en vektløfting på P.T. Barnums sirkus i Amerika, etter at sirkusdirektøren stilte hardere krav til hva Brustad måtte prestere for hver forestilling. Da vekten stadig kom opp i rundt 500 kilo, ble det for mye, selv for kjempen Brustad. Han døde hjemme på Ytterøy og ble begravet fra Ytterøy kirke.
I 1946 reiste Ytterøy Ungdomslag en bauta til ære for Brustad og utgav et minneskrift.