google/wiki40b huggingface dataset:
Swissport Tanzania

Swissport Tanzania (også kjent som Swissport Tanzania plc.) er et selskap som tilbyr bakketjenester I Tanzania. Selskapet ble etablert i 2001 etter morselskapet, Swissport Internationals oppkjøp av Dar es Salaam Airports Handling Company (DAHACO), Selskapet  tilbyr for tiden  bakketjenester, herunder  cargo handling, vedlikehold og levering av drivstoff på Julius Nyerere internasjonale lufthavn og Kilimanjaro internasjonale lufthavn. Selskapet ser på mulig ekspansjon til Songwe lufthavn og Mtwara lufthavn. Selskapet ble børsnotert på Dar Stock Exchange i 2003.

Julius Nyerere International Airport

Julius Nyerere International Airport er største flyplass I Tanzania og Swissports største kunde. Opprinnelig ble bakketjenester utført av Dar es Salaam Airports Handling Company (DAHACO), et statseiet selskap som utførte disse tjenester siden 1985. I 2000 ble selskapet privatisert og Swissport International sikret seg 51% aksjemakoriet og kom dermed inn i landet  Selskapet utfører alle vanlige bakketjenester med flyfrakt og siden  2014 står dette for 80% av selskapets inntekter. Selskapet har lisens  på vedlikehold av fly og leverer drivstoff. Selskaprt var lenge alene om disse tjenester, men etter 2014 har regjeringen liberaliset  industrien og begynt å utstede lisenser til  forskjellige andre..

Kilimanjaro Internadjonale lufthavnt

DAHACO begynte på Kilimanjaro internasjonale lufthavn i 1990 som var deres første prosjekt etter Dar-es-Salaam. Oppkjøpet  av DAHCO  2000 førte til at Kilimanjaro kom med i porteføljeen. Swissport utfører både vanlige bakketjenester og frakthandling og er den eneste som har gitt reduserte inntekter på grunn av rdusert trafikk . Swissport har et lokalt kontor I  Arusha for virksomheten på Kilimanjaro. Kilimanjaro Airport Development Company]] blir styrt fra kontoret i Arusha,.

Songwe Airport

På Songwe lufthavn begynte  operasjonene i 2012 og Swissport utvidet med sitt nærvær i oktober 2013. For tiden er det bare Fastjet Tanzania som er Swissports eneste kunde på plassen. Flyplsssen vil bli viktig for flyfrakt i det sydlige Tanzania og Swissport øyner å kapre dette.

Mtwara lufthavn

På grunn av lite og langsom vekst i Dar-es-Salaam og på Kilimanjaro har Swissport ekspandert på Mtwara lufthavn Flyplassen kom med i Swissports 
portefølje samtidig med Songwe lufthavn. Med det økte nærvær i det sydlige Tanzania på grunn boring etter olje og gass, planlegger Swissport å satse på at det vil bli økning, både i  passasjerer og frakt i  regionen.
Serbias flagg

Serbias flagg er en trikolor i de panslaviske fargene. Flagget består av tre like brede, vannrette felt, rødt øverst, blått i midten og hvitt nederst. Statsflagget har riksvåpenet på over de tre stripene, plassert mot stangsiden av flaggduken. Riksvåpenet er identisk med det Serbia førte i tiden som kongedømme.

Pan-slaviske farger

Serbias trikolor går tilbake til første halvdel av 1800-tallet. Det benytter fargene fra det russiske flagget, rødt, blått og hvitt, som ble fargene slaviske folk samlet seg under i kampen for nasjonal selvstendighet. I Serbias flagg fikk fargene rekkefølgen rødt over blått over hvitt, motsatt av Russland. Også nabolandet Montenegro benyttet de pan-slaviske fargene i denne rekkefølgen, mens nabolandet Kroatia valgte rødt over hvitt over blått. Serbias flagg ble første gang offisielt anerkjent i 1835 som flagg for fyrstedømmet Serbia innen Det osmanske riket.

Serbia og Jugoslavia

Serbias flagg ble først offisielt tatt i bruk for det selvstendige Serbia i 1882, da kongedømmet Serbia ble proklamert. Flagget gikk ut av bruk i 1918, da Serbia gikk inn i Kongeriket Jugoslavia. I 1945 ble Serbia en republikk i føderasjonen Jugoslavia, og flagget fikk en kommuniststjerne i midten. Stjernen ble fjernet igjen i 1991, da føderasjonen Jugoslavia smuldret bort.
Aust-Agder Turistforening

Aust-Agder Turistforening er en av Den Norske Turistforenings medlemsorganisasjoner. Foreningen ble stiftet som Arendal og Oppland Turistforening 22. april 1890, og var de første 25 årene en reiselivsforening.
Foreningen ryddet og merket de første turrutene i 1926, blant disse var Bispevegen fra Kleivgrend i Fyresdal over Setesdal Austhei til Valle i Setesdal. Foreningen fikk en ny formålsparagraf, som siden har definert foreningens arbeid som «å trekke folk mest mulig ut i skog og mark og derigjennom oppelske vandrelivet». Foreningen arbeidet ikke aktivt under annen verdenskrig, men gjenopptok arbeidet i 1952. Hundreårsjubileet ble feiret med fest på Mjåvasshytta i 1990. Foreningen har to turlag, Havrefjell Turlag og Tvedestrand og Vegårshei Turlag.
Aust-Agder Turistforening har hytter både på kysten og heia, fra Lyngør fyr i Tvedestrand som ligger 4 moh til Tjørnbrotbu på 1300 meters høyde i Bykle, helt øverst i Setesdal. Totalt har foreningen ansvar for utlån / utleie av tre fyr, Store og Lille Torungen fyrstasjon, og Lyngør fyr. Torungene er et resultat av samarbeid med Torungens Venner som ble inngått i 2005, og 7. mai 2011 ble Lyngør fyr åpnet for overnatting.
I anledning av jubileet «Sørlandet i 100» inngikk AAT et samarbeid med Aust-Agder bibliotek og kulturformidling (AAbk) kalt «Barnas fjellbibliotek». Målet var at samtlige av foreningens hytter skulle bli utstyrt med små bibliotek med faktabøker om naturen rundt hyttene og bøker egnet for høytlesning. AAT stod for transporten av bøkene og bibliotekhyllene, samt oppfølging av bøkenes tilstand, mens AAbk tok seg av innkjøp og klargjøring av dem.

Arkivet

Arkivet etter forløperen Arendal og Oppland Turistforening befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder møtebøker, hyttebøker fra foreningens hytter og regnskapsbøker. Arkivet omfatter perioden 1890 til 1990.
Nordstrands Avis

Nordstrands Avis. Upolitisk Avis for Nordstrand Sogn var en ukentlig lokalavis startet av Carl Theodor Ystrøm (1890–1930) i 1925. Ystrøm fungerte selv som redaktør og utgiver av avisen inntil sin død, knapt 40 år gammel.
Selv om Nordstrands Avis opphørte i 1939, regner dagens Nordstrands Blad sin historie tilbake til denne avisens etablering i 1925.
Redaksjonen holdt til i Pilestredet 37 i Oslo. Første utgave av lokalavisen kom i salg 3. januar i 1925. Det første året var lørdag avisens utgivelsesdag, men fra 1926 kom den ut på fredager.
For Carl Ystrøm var det viktig et vidt og ble en stemme i nærmiljøet, derfor var det også at han bestemt frasa seg oppfordringen om å stille som kandidat ved kommunevalget i 1925. Ellers lød redaktørens velkjente motto: «Den som ikke krever noe, får ingen ting». Hans engasjement kjente ingen grenser og redaktøren ble en både kjent og aktet person i nærmiljøet.
Av de første saker Nordstrands Avis fremmet var en oppfordring til beboerne om holde seg hjemme på 17. mai og bidra til lokal feiring av nasjonaldagen. Etter den velykkede 17. mai-feiringen i 1925 kunne lokalavisen med rette triumfere: «Nordstrands Avis har ved at ta initiativet til denne sak bevist hvilken fordel det er for sognet at ha sit eget organ, hvor alle saavel smaa som store spørsmaal av interesse og til bedste for dets beboere kan bli drøftet.»
Fjellnøkleblom

Utseende

Rosettbladene er langstrakt eller spatelformet, med hvitt mel på undersiden. Blomsterstand 4 til 10 (15) cm lang, med to 2 til 8 (sjelden 10) blomster. Blomstene har beger som er delt halveis ned, og med noe melbelegg. De har rødlilla krone med gult øye og er homostyle. Den har ganske stor likhet med Primula scotica som er en skotsk endemisme
Den skiller seg fra smalnøkleblom med mer mel, særlig tydelig på undersiden av bladene. Blomstene er litt større og mørkere rødlilla, og støttebladene er lengre enn P. stricta ssp stricta.

Utbredelse

Dette er en skandinavisk endemisme, den fins bare i Norge og Sverige. I Norge sørligst fra Hjartdal i Telemark
til Tromsø i nord. Beiter og grasmark med baserik grunn i fjellet, går til over 1 500 meter noen steder. I Nord-Norge også i lavlandet.
Utbredelseskart
Fjellnøkleblom står på Norsk rødliste for 2010.
Google Express

Google Express er en budtjeneste for privatmarkedet der kunder kan handle på internettet fra lokale forretninger og få levert varene samme dag (senere endret til neste dag). Tjenesten ble lansert av Google i mars 2013 i San Francisco og Silicon Valley. Våren 2014 ble den utvidet til New York og Los Angeles, og høsten samme år til Chicago, Boston og Washington, DC. I 2016 ble det også mulig å få levert dagligvarer.
Lagos

Historie

Lagos var opprinnelig en jorubaby med Aworifolk og ble kalt Oko. Navnet Lagos fikk byen av de første portugisiske nybyggerne. Mellom 1404 og 1889 var Lagos et viktig knutepunkt for slavehandelen som opphørte etter Storbritannias annektering av byen i 1861. Etter selvstendigheten fra Storbritannia i 1960 ble Lagos hovedstad i Nigeria. byen vokste kraftig i løpet av 60- og 1970-tallet.

Geografi

Lagos er en havneby som ligger på Slavekysten i Beninbukta, Guineabukten sør i Nigeria ved Ogunelva.
Byen ligger ved et system av laguner som også byens navn Lago, som kommer fra portugisisk og betyr sjøer åpne mot havet, knyttes til. Lagos har en av de få naturlige havner på den afrikanske vestkysten. På den ene siden av havneinnløpet ligger Lagosøya med bykjernen. På den andre siden ligger bydelen Apapa, som er havnebyen. Apapa er nå helt integrert i Lagos. Nord og vestover er fastlandet, der majoriteten av befolkningen lever.
På Lagosøya ligger byens kommersielle sentrum med kontorer for banker, forsikrings- og oljeselskaper. Lagosøya er nå forent med Ikoyi som hovedsakelig består av boligkvarterer, og inkluderer det gamle residensdistriktet fra den britiske tiden med kolonivillaer på store tomter med mye grøntareal. To broer forbinder Lagosøya og Ikoyi med Victoriaøya som er en nyere bydel som på grunn av den sentrale beliggenheten har blitt et ettertraktet kontor- og boligdistrikt. På fastlandet med blant annet forstedene Surulere, Mushin og Yaba bor majoriteten av befolkningen i nedslittea boligområder. Det sammenhengende storsbyområdet strekker seg idag også inn over grensen til den nordre delstaten Ogun, inn i distriktene Ado-Odo/Ota og Ifo.
Den raske befolkningsveksten stiller krav til nye løsninger. En ny bydel, Eko Atlantic, er under oppbygging i tilslutning til Victoriaøya. Ved å ta sand og stein fra havbunnen skapes nytt land som så skal bebygges. Målet er å forhindre erodering av gamle Lagos, å tilby nytt land for boliger og butikklokaler og at Lagos ikke skal bli assosiert med slum, men være en modellby. En sju meter høy mur skal beskytte byen fra havet . I 2020 skal Eko Atlantic være Vest-Afrikas finansielle sentrum. Den første fasen består av en 2 kilometer lang boulevard som skal være forretningsdistrikt.
Lagos omgis av et lagune- og mangrovelandskap nærmest kysten. Lengre inn i landet fins tropisk regnskog blandet med plantasjer av blant annet kassava og mais.
Spiral Architect

Spiral Architect er et progressiv metal-band fra Oslo, dannet i 1993.
Bandet ga ut demoen Spiral Architect i 1995, og debutalbumet A Sceptic's Universe ble utgitt i 1999.
Otterå

Beliggenhet

Gården er lokalisert på østsiden av Huftarøy i Austevoll kommune i Midthordland. Gården ligger ved sjøen med utsikt over mot Tysnes. Gården ligger mellom nabogårdene Såtendal og Brekke. Utenfor østre bruk ligger et nes som blir kalt Oteråneset, og utenfor der går det mye båttrafikk. Postadressen er 5396 Vestre Vinnesvåg, og 546Fylkesvei 546 går nesten forbi gården. Gården består av vestre og østre bruk, som i dag regnes som to forskjellige gårder med samme navn. I området er det i dag mange hytter og fritidsboliger.

Østre bruk

Gården har vært i bruk siden rundt 1600. Navnet (Otterå, Otteraano, Oteråni og liknende skrivemåter) henspiller på elva som renner gjennom dalen, der det nok har vært oter i eldre tider.
Første gang gården er nevnt er i 1590, men da lå den øde. I 1610 er den ryddet, men brukes av «ødegaardsmænd», så det var nok karrige forhold. Selveiende brukere har det vært kontinuerlige siden 1799, da ble Lars Knutsson eier og bruker. Han hadde giftet seg med Ildrid Jonsdotter Haukanes som hadde arvet gården etter sin far. Før 1766 hørte gården for det meste under større gods i Sunnhordland, selveid i kortere perioder. Første del av 1600-tallet var det adelsmannen Aksel Mowatt som eide Otterå, fra 1660-årene er baron Ludvig Rosenkrantz eier. I første del av 1700-tallet er det storbønder i Fitjar som står som eiere, før Ivar Nilsson Haukanes kjøpte gården i 1766.
Jizhou (Hengshui)

Jizhou (kinesisk: 冀州; pinyin: Jìzhōu) er et byfylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Hengshui.
Befolkningen var i 1999 på 378 595.

Samferdsel

Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.
Makossa

Makossa er en musikkstil som er spesielt populær i urbane områder Kamerun. Musikken kan minne om soukous, men har en mer markert rytme og en framtredende blåserrekke. Musikken har tradisjonelle elementer, men er også sterkt influert av jazz, ambasse bey, latinsk musikk, highlife og soukous. Stilarten oppstod sannsynligvis på 1950-tallet, men det ble ikke gjort opptak av musikken før et tiår senere. Artister som Manu Dibango og Eboa Lotin har, siden 1970-tallet, bidratt til at makossa ble populært også utenfor Kameruns grenser.
Hesperiphona

Systematikk

Clements et al. (2010) plasserte de to artene i slekten Hesperiphona sammen med med Coccothraustes, men molekylære data fra en studie i 2012 slår fast at Coccothraustes er monotypisk og kun omhandler én art, som er vidtspredd i Eurasia, mens Eophona omhandler to arter i Øst-Asia og Hesperiphona to arter i Nord-Amerika. Kjernebiter (C. coccothraustes) er derfor eneste art i denne slekten, mens de to nordamerikanske artene gulbrynkjernebiter (H. vespertina) og tåkekjernebiter (H. abeillei) hører hjemme i slekten Hesperiphona. Denne plasseringen støttes også av HBW Alive og BirdLife International.
A Sharp

Funksjoner

Da A# er kompilert i MGNAT, en Ada-kompilator som kompilerer til CIL-kode, inneholder ikke A# mange biblioteker til å begynne med (kun scorlib.dll, System.dll, System.Windows.Forms.dll og System.Drawing.dll). Men igjennom verktøy som MSIL2Ada kan man kompilere alle biblioteker fra .NET 2.0 og nedover til A#.

Utviklingsmiljø

Det finnes en uoffisiell tilleggspakke til Visual Studio 2005 som gir A# støtte, i tillegg så har man andre integrerte utviklingsmiljø som AdaGIDE og MonoDevelop. AdaGIDE gir støtte for reformatering av kildekode, fremheving av syntakse, dokumentasjon og stavekontroll.
Lima (Dalarna)

Lima er et tettsted i Malung-Sälen kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 398 innbyggere.
Krågbakken

Krågbakken var en hoppbakke i Valnesfjord i Fauske kommune. Bakken var en av de største i bygda og den eneste med «kunstig» overrenn, i form av et trestillas. Den hadde også flomlys og dommerbu. Siste kjente bakkerekord på 48,5 m ble satt av Fred Børre Lundberg og Morten Ågheim under Slåttvikrennet 1993. Sistnevnte var bare 12 år den gang. Bakken hadde som mange andre i Norge en profil tilpasset tradisjonell hoppstil og etter overgangen til V-stil og fallende utøvertall i hopp og kombinert har den siden midten av 1990-tallet ikke vært i bruk og står i dag til forfall. Innstrandens IL i Bodø vurderte rundt år 2010, da hoppmiljøet der hadde en oppsving, å overta og bygge opp igjen anlegget for å få en større og snøsikker bakke i rimelig avstand fra Bodø, men dette ble det ikke noe av. Hoppdelen av kombinertrennet Slåttvikrennet, som er oppkalt etter kombinertløperen Simon Slåttvik, ble arrangert i bakken i flere år og var et stort arrangement i bygda med flere nasjonale og internasjonale topputøvere.
Leslie Nielsen

Oppvekst og karrière

Nielsen ble født i Canada, men tok etter hvert statsborgerskap i USA, der han hadde de meste av sin karriere. Han debuterte som skuespiller i filmen Ransom! i 1956 og ble hovedsaklig kjent som en seriøs dramaskuespiller. Hans første hovedrolle i en TV-serie var som soldaten Francis Marion fra den amerikanske uavhengighetskrigen i Disney's The Swamp Fox. I 1969 hadde han den ledende rollen som politimann i The Bold Ones: The Protectors. Hans første komedierolle var som Dr. Rumack i Hjelp, vi flyr! (Airplane) i 1980. President Harris i Scary Movie 3 og 4. Hans siste seriøse filmrolle var som Allen Green i Dere får meg ikke gal (Nuts) i 1987. Han har i løpet av sin skuespillerkarriere dukket opp i over 100 filmer og 1500 fjernsynsprogrammer.

Utmerkelser

I 2001 fikk han en stjerne i Canadas Walk of Fame. Nielsen ble i 2002 utnevnt til offiser av Order of Canada. I 1988 ble Leslie Nielsen nummer 1884 som fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved 6541 Hollywood Boulevard.

Privat

Nielsen var gift fire ganger og hadde to barn fra sitt andre ekteskap. Han var en ivrig golfspiller og han spøkte ofte «Jeg har ingen mål eller ambisjoner. Jeg ønsker bare å arbeide nok til å opprettholde min kjendisstatus slik at de fortsetter å invitere meg til golfturneringer.» Han var kjent for å være en spøkefugl på filmsettet. Han hadde en «prompemaskin», en slags prompepute han kunne bruke til å plage sine kolleger og filmpersonell på settet.
I november 2010 ble Nielsen innlagt på sykehuset i Fort Lauderdale i Florida med lungebetennelse. Han døde med sin kone Barbaree ved sin side, 28. november 2010, 84 år gammel.
Nielsen ble gravlagt på Evergreen Cemetery i Fort Lauderdale og som en siste spøk valgte han å ha epitafet «Let 'er rip» på gravminnet som en henvisning til prompemaskinen sin.
Boards of Canada

1980-tallet – 1995

Brødrene eksperimenterte tidlig med musikk og opptaksteknikk, med bl.a. bruk av båndspillere, analoge synthesizere og trommer. Det var først i 1986 at Boards of Canada ble til. Navnet var inspirert av National Film Board of Canada, som utga en rekke 16mm naturdokumentarfilmer med en musikk brødrene prøvde å etterligne.
På tidlig 1990-tallet kom flere samarbeidsutgivelser og små liveopptredener i det myteomspundne kollektivet Hexagon Sun.

1995 – nåtid

I 1995 kom EP-en Twoism ut. Som tidligere Music70-utgivelser var den i begrenset opplag, og hovedsakelig gitt til venner. Den ble også gitt ut på nytt i 2002.
Sean Booth fra Autechre kontaktet Boards of Canada etter å ha hørt denne EP-en, og sørget for
Boards of Canadas første kommersielle utgivelse, Hi Scores i 1997 på Skam.
Det første albumet var Music Has The Right To Children i 1998. John Peel spilte tre spor fra denne på sitt program på BBC Radio 1. Albumet er også i boka 1001 album du må høre før du dør . 
Gjennom mesteparten av karrieren har det vært spekulasjoner om de var mer enn bare barndomsvenner. Tidligere ble de bare omtalt som Marus Eoin og Michael Sandison. Først i 2005 i et Pitchfork-intervju bekreftet de at de faktisk var brødre.

Musikken

Boards of Canadas unike lyder et produkt av deres bruk av analogt musikkutstyr, miks av elektroniske og konvensjonelle instrumenter, og forvrengte samples. Resultatet er et varmt, emosjonelt lydbilde ofte ment å frembringe nostalgi. Sampling av barnestemmer og lyder fra 70-talls filmer og fjernsynsserier er ikke uvanlig.
Tjønneland

Tjønneland er navnet på gårdsnummer 23 i Gaular kommune. Gården ligger på et høydedrag i mellom Råheimsdalen og Eldalsdalen, ca. 570 moh.. Navnet kommer av et tjern (tjønn) i utmarken til gården, men lokalt blir gården også kalt Knutsstølen (etter gårdbrukeren på 1600-tallet).
Gården fikk veiforbindelse med Eldalsdalen i 1974, før det ble varer transportert med taubane (bygd i 1955). 
Koordinater: 61°20′27,6″N 6°11′29,9″Ø
Kilde: Bygedbok for Gaular, Band IV
Golf under de internasjonale øylekene 2017

Golf under de internasjonale øylekene 2017 ble arrangert fra 27. til 30. juni 2017, på Visby Golf Course i Visby på Gotland.
Fotokrom

Fotokrom eller fotokromtrykk er en litografisk teknikk for kolorering av fotografier fra svarthvitt negativfilm og deretter trykking av disse. Betegnelsen kan brukes både om metoden og den ferdige reproduksjonen.

Historikk (bakgrunn, bruk og teknikk)

Prosessen ble utviklet av Hans Jakob Schmid (1856–1924) for sveitsiske Orell Füssli, et trykkeri med historie tilbake til 1500-tallet. Füssli opprettet selskapet Photochrom Zürich, som senere ble til Photoglob Zürich AG, og begge selskapene finnes den dag i dag. Fra midten av 1880-tallet ble prosessen lisensiert til andre selskaper, som Detroit Photographic Company i USA og Photochrom Company i London. Forotokrom-prosessen var mest populær på 1890-tallet, da teknologien for ekte fargefotografi var under utvikling, men fremdeles ikke moden for kommersielt bruk, men prosessen var også populær utover 1900-tallet. Etter andre verdenskrig ble prosessen fremdeles brukt til å trykke plakater og kunstreproduksjoner, og den siste fotokrom-trykkeren opererte frem til 1970.

Prosessen

Først blir en kalksteinstavle, en såkalt «litostein» (litografisk stein), belagt med et tynt lag lys-følsomt belegg bestående av renset bitumen løst i benzen. Et snudd raster-negativ trykkes mot belegget og utsettes for dagslys i 10-30 minutter om sommeren, eller opptil flere timer om vinteren. Bitumen-belegget hardner og blir mer motstandsdyktig mot vanlige løsemidler når det utsettes for lys, og uherdet bitumen fjernes typisk med terpentin. Denne prosessen må gjentas med en ny stein for hver farge. Hver stein retusjeres så manuelt for å fjerne områdene av bildet som ikke skal trykkes med den gitte fargen. Steinene brukes til å suksessivt påføre hver farge i en vanlig fargelitografiprosess. Det var ikke uvanlig at 10-15 steiner ble brukt for ett bilde.

Fotoeksempler med motiver fra Norge

Galleriet viser fotokromtrykk av motiver fra Norge på 1890-tallet, hentet fra samlingene i Library of Congress i USA. Noen av de kolorerte fotografiene her er renset og fargejustert siden.
Nicholas Møllerhaug

Konsept/Prosjekt

Møllerhaug har initiert/utviklet  konsept og -prosjekt som Landmark, Rural Readers, Fuglemontage, Bergen Elektroniske Travpark, Trollofon, Pilota.fm, Motorferga OS (Kaptein Ragnar Hovland), Myggbase for Kalkutta og Finnmark, Arkivsirkus,  Bollyfoni, Splatterkammer,  Dømkirke feat Sunn O))),  Biosphere vs Bergen Filharmoniske Orkester samt en rekke prosjekt for Festspillene i Bergen.
Philipp Friedrich Hiller

Liv

Hiller ble født som sønn av en prest, men da han var to år gammel døde faren hans. Moren hans giftet seg i 1706 med borgermesteren i Vaihingen an der Enz, som ble en god stefar for ham. Da han var rundt 14 år begynte han på klosterskole i Denkendorf. Her traff han Johann Albrecht Bengel som fikk stor påvirkning på gutten. I 1716 begynte han på klosterskolen i Maulbronn, og i 1719 den teologiske stiftskolen i Tübingen.
Etter studiene ble Hiller i 1724 hjelpeprest i Brettach. Etter tre år vendte han tilbake til foreldrene i Vaihingen igjen. Her underviste han broren sin og vikarierte for nabopresten. Han var en stund prest i Schwaigern, før han i 1729 dro til Nürnberg for å jobbe som huslærer. Han ble der fram til 1731. I løpet av tiden i Nürnberg gav han ut sine første dikt, Johann Arndts „Paradiesgärtlein geistreicher Gebete“ in Liedern. 
På slutten av 1731 begynte Hiller som hjelpeprest i Hessigheim ved Neckar. Der giftet han seg i 1732 med prestedatteren. Fra 1732 til 1736 var han prest i Neckargröningen ved Ludwigsburg, så i Mühlhausen an der Enz og fra 1748 i Steinheim am Albuch ved Heidenheim. På grunn av lav lønn og sykdom i nær familie var den daglige økonomien en stor bekymring for ham. I 1751 fikk han selv en sykdom i halsen, og stod i fare for å miste stemmen. På grunn av konstant heshet måtte han gi opp å preke. Han beholdt jobben, men fikk en assistent til å holde de offentlige prekenene.
I sykdomsperioden hadde han mer tid til bibelstudier og dikterarbeid. Det var i denne perioden han skrev sine viktigste verker som er representerte i dagens tyske salmebøker. Han er også representert med en salme i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013