Spiseforstyrrelse

Årsaker til spiseforstyrrelser

Det finnes ingen enkel forklaring på hvorfor noen personer utvikler spiseforstyrrelser. 
Man tenker seg at noen personer kan være spesielt sårbare, slik at i møte med noen utløsende faktorer kan det utvikle seg en spiseforstyrrelse. 
Sårbarhetsfaktorer kan være av genetisk (arvelig) eller psykologisk (personlighetsmessig) art. 
Miljømessige forhold som tidlig samhandling med foreldre og familiehistorie kan også være viktig for om en person utvikler spiseforstyrrelse eller ikke. 
Vestlig kultur og media-påvirkning med sterke tynnhetsidealer, spesielt for kvinner, har trolig også en viss betydning for hvorfor noen utvikler spiseforstyrrelser. 
Man antar at belastende hendelser i en persons liv kan bidra til å utløse spiseforstyrrelser. Eksempler på slike hendelser kan være mobbing, tapsopplevelser, konflikter, slanking, tidlig eller sen pubertet, store prestasjonskrav, gruppepress, eller endringer i livet. Cirka 30 prosent av personer med spiseforstyrrelse har vært utsatt for fysiske og seksuelle overgrep.
Man antar også at det kan være flere mekanismer som er med på å opprettholde spiseforstyrrelser. Disse kan være av fysiologisk, psykologisk eller sosial karakter.

Forekomst

Forekomstallene for anoreksi ligger på 0.3 % av befolkningen, bulimi ca. 1-2 % av befolkningen og overspising ca. 2,5 % av befolkningen. Det er ca. 30% av de med anoreksi som er i behandling, mens kun 6 % av de med bulimi er i behandling.
Statens Helstetilsyn oppgir at opptil 47 000 unge under 18 år har alvorlige problemer med mat. 
Selv om anoreksi er den tilstanden man som oftest legger merke til, er bulimi og overspising mye mer vanlig. De siste 30 årene har antall tilfeller av spiseforstyrrelser ifølge epidemiologiske studier vært rimelig stabilt, men det er mulig at tallene på bulimi er noe økendede. 
Imidlertid har antallet personer med spiseforstyrrelser som kommer i kontakt med hjelpeapparatet, økt kraftig de senere år.
Et stort overtall av de med spiseforstyrrelse er jenter og kvinner.
Spiseforstyrrelser forekommer ofte i miljøer der det er stort fokus på kropp og prestasjon. Dette gjelder for eksempel innenfor toppidrettsmiljøer, dans og ballett, og blant modeller.

Prognose for spiseforstyrrelse

Det foreligger betydelig usikkerhet omkring forløp og prognose ved spiseforstyrrelser. Aktuell forskning er av varierende kvalitet. Mange pasienter med anoreksi utvikler over tid bulimi eller symptomer på andre spiseforstyrrelser. Flere spiseforstyrrelser kan over tid ha et episodisk forløp.
Forskning viser at cirka 60 prosent av personer med spiseforstyrrelse som kommer i behandling blir friske. Av de som ikke blir friske blir rundt halvparten bedre, men fortsetter å ha noen symptomer eller andre psykiske plager. For den andre halvparten vil spiseforstyrrelsen bli en vedvarende lidelse.
Anoreksi er vår mest dødelige psykiske lidelse. For tenåringsjenter i Europa er anoreksi den tredje vanligste dødsårsaken, etter ulykker og kreft. En person med spiseforstyrrelse har også forhøyet risiko for å ta sitt eget liv. Dødeligheten er lavere for de som er i aktiv behandling enn de som er utenfor behandling.

Symptomer på spiseforstyrrelse

Nedenfor følger noen kjennetegn ved spiseforstyrrelser. Alle kjennetegnene trenger ikke være tilstede samtidig hos en person med spiseforstyrrelse, ei heller betyr det at dersom en person har enkelte av kjennetegnene har vedkommende en spiseforstyrrelse. 
Kjennetegn i forhold til mat: opptatthet av mat, spiser mindre, foretrekker å spise alene, velger lav-kalorimat, irritabel og stresset rundt måltider, endret atferd i forbindelse med mat (som å skjære maten i mange biter, flytte den omkring på tallerkenen eller smøre den utover), kaster og gjemmer mat (i servietter, lommer etc), forlater bordet rett etter måltidet og sørger for støy (som kan skjule at vedkommende kaster opp), overspising, oppkast, benekter sult når vedkommende opplagt må være sulten, drikker svært mye for å døyve sultfølelse.
Kjennetegn i forhold til humør og atferd: veier seg ofte, overdreven fysisk aktivitet, misbruk av avføringsmidler, bruker store klær for å skjule avmagring, søvnvansker, generell irritabilitet, sosial tilbaketrekning, insisterer på at man er for tjukk når man åpenbart ikke er det, trass og stahet, ekstrem frykt for vektøkning.
Fysiske kjennetegn: vekttap, vektsvingninger, manglende eller uregelmessig menstruasjon hos jenter, svimmelhet, tretthet, magesmerter og metthet ved små matinntak, lav kroppstemperatur og frysing, dårlig blodsirkulasjon, kald på hender og føtter, dunete hår i ansikt og på ryggen, mister kjønnshår og hår under armene, håret på hodet blir flatt og livløst, hovne kinn.

Behandling av spiseforstyrrelser

Hvilken type behandling en person med spiseforstyrrelse bør ha avhenger av en rekke faktorer. 
Det kan blant annet være avhengig av type spiseforstyrrelse og aktuell alvorlighetsgrad på denne, alder og sosial situasjon, tilstedeværelse av somatiske komplikasjoner og eventuelle andre psykiske vansker. 
Personer med alvorlige spiseforstyrrelser vil som regel være avhengig av lange behandlingsforløp hvor flere forskjellige tiltak overlapper og avløser hverandre. 
Aktuelle og vanlige behandlingstiltak ved spiseforstyrrelser er forskjellige former for psykoterapi individuelt eller i gruppe. 
Familieterapi, støttesamtaler, undervisning og oppfølging av mattinntak av erneringsfysiolog eller andre relevante yrkesgrupper. 
Fysioterapi (ofte psykomotorisk fysioterapi), medikamentell behandling og undervisningsprogrammer for spiseforstyrrelser. 
Forskjellige faser av behandlingen kan foregå poliklinisk, ved innleggelser i somatiske sykehusavdelinger eller ved spesialiserte enheter for spiseforstyrrelser. Som regel vil helsepersonell fra både kommunal og spesialisthelsetjenesete være involvert i løpet av et behandlingsforløp.
Ut fra eksisterende forskning er det generelt vanskelig å gi sikre og entydige anbefalinger om hvilke terapiformer som er mest effektive for forskjellige spiseforstyrrelser. Det er fremdeles behov for mer forskning på disse områdene. 
Generelt vet man at mange oppnår bedring i symptomer og livskvalitet gjennom behandling og at det går bedre med de som kommer inn i behandling enn de som ikke gjøre det.
Aktuelle yrkesgrupper som deltar i behandling av spiseforstyrrelser kan være psykolog, psykiater, fastlege, helsesøster, fysioterapeut, sosionom, vernepleier, barnevernspedagog, sykepleier og erneringsfysiolog.