Feronia (mytologi)

Feronia var en mindre romersk jordgudinne knyttet til jordbruk og for henne var skoger, vannkilder og våren hellig. Muligens var hun også knyttet til høsten og høstingen. Hun var kanskje opprinnelig en etruskisk gudinne. 
I henhold til en tradisjon nedtegnet av den romerske poeten Vergilius var Erylus, konge av oldtidsbyen Praeneste (i dag Palestrina 35 km øst for Roma), Feronias sønn. En helt annen romersk tradisjon forteller at hennes sønn var underverdens Herulus, gud for det mørkeste mørke. 
Etymologien av hennes navn, Feronia (Fērōnia), er ukjent.

Uklart opphav

Det er mange versjoner av Feronias kult. Hun er også blitt framstilt som en gudinne i etruskisk mytologi, og derfra opptatt i romersk mytologi. Eller, at hun opprinnelig var en latinisk gudinne i utgangspunktet. I henhold til den romerske forfatteren Marcus Terentius Varro kan Feronia først ha vært en gudinne som ble overtatt fra den italiske stammen sabinerne som romerne erobret og underla seg omkring 290 f.Kr. I henhold til de romerske legendene ble de sabinske kvinnene først røvet og muligens kom Feronia med som en del av kvinnenes kulturelle og religiøse tilknytning.

Kultsteder

Grunnlaget for det etruskiske opphavet er en etruskisk oldtidsby, Feronia eller Lucus Feroniæ (i henhold til Strabo Φερωνία; for Klaudios Ptolemaios Λοῦκος Φηρωνίας) i sørlige Etruria (etruskernes land) ved foten av Monte Soracte innenfor det området som i antikken ble kalt for Ager Capenas, i dag Capena. I den etruskisk byen lå en feiret tempel eller helligdom for gudinnen som stedet (locus) hadde sitt navn etter, og en hellig skoglund knyttet til henne og stedet. 
Strabon er den eneste romerske forfatteren som nevner byen ved navn og som han kaller for Feronia. Andre forfattere nevner Lucus Feroniæ og Feroniæ fanum (dagens Fiano Romano), men det kan tolkes som naturlig at en by i tidens løp vokser opp rundt et hellig sted. Goddommen synes å ha blitt knyttet til en årlig festival den 15. november for sabinerne til tross for at den lå på etruskisk område. Festivalen blir første gang nevnt i kildene under regimet til Tullus Hostilius, den tredje av Romas legendariske konger. 
Stedet ble plyndret for sine rikdommer, sitt gull og sølv, av Hannibals karthanske tropper da de trakk seg tilbake i år 211 f.Kr. da han tok en avstikker fra Via Salaria, den antikke romervegen, for å besøke helligdommen. Senere ble det en romersk utpost, Colonia, under keiser Augustus, bevitnet av en enkel inskripsjon, kopiert i et manuskript i klosteret Farfa i Lazio, Abbazia di Farfa som colonia Iulia Felix Lucoferonensis.
Et annet betydningsfullt kultsted var Anxur (Terracina, sørlige Latium) hvor Servius nedtegnet et ekteskap mellom Iuppiter Anxur og Feronia, altså at hun ble gift med Jupiter, noe som muligens var en lokal tradisjon uten større utbredelse. 
I sentrum av Roma på Campus Martius (i dag Largo di Torre Argentina) hadde hun et tempel hvor ruinene fortsatt kan ses (se ekstern lenke)

Slavenes trøst

En del latinere mente at Feronia var en gudinne for høsten og innhøstingen, og æret henne med en høstfest for å sikre gjentagende god høst neste år.
Feronia tjene også som en guddom for reisende, og for ild og vann.
Slavene anså Feronia som en gudinne for frihet, og mente at ved å sitte på en hellig stein i en av hennes helligdommer ville gjøre dem frie. I henhold til en annen tradisjon ønsket slaver som var blitt frigitt gå tempelet ved Terracina og motta på sine barberte hoder en pileus, en egen hatt som symboliserte deres frihet.