Babij Jar

Babij Jar (Ukrainsk Бабин Яр, Babyn Jar, russisk: Бабий Яр, Babij Jar = Kvinnekløften) er en ravine i vestre utkant av Kiev i Ukraina. I Kievrikets storhetstid markerte denne kløften den naturlige grensen for byen Kiev. Vaktpostene som var stasjonert her, kjedet seg og så frem til de besøkene de fikk av koner, kjærester og andre kvinner, derav kløftens navn.
Babij Jar ble åsted for flere massakrer under den andre verdenskrig. Mest kjent er massakren 29. og 30. september 1941, da 33 771 ukrainske jøder ble skutt. Denne massakren ble utført av den sjette armé under generalfeltmarskalk Walter von Reichenaus kommando.
Det ble også utført flere andre massakrer i Babij Jar under den andre verdenskrig. Man regner med at 100 000-150 000 mennesker ble henrettet her. Ofrene var sovjetiske krigsfanger, kommunister, romani, ukrainske nasjonalister og sivile gisler. I tillegg til jødene ble anslagsvis 3 000 000 personer drept i Ukraina under nazistenes utrenskninger.

Bakgrunn

XXIX Armé korps i den sjette armé inntok Kiev den 19. september 1941. I den nærmeste tiden etter innmarsjen utførte NKVD en rekke sabotasjeaksjoner som ødela flere viktige bygninger som ble brukt av den tyske militærforvaltningen og Wehrmacht. Både militære og sivile døde ved disse aksjonene.
På et møte den 26. september 1941 besluttet de tyske okkupantene at alle jøder i Kiev skulle henrettes som gjengjeldelse for sabotasjeaksjonene fra NKVD. Tilstede på møtet var Höherer SS- und Polizeiführer Russland-Nord, SS-Obergruppenführer Friedrich Jeckeln, befalshavende for Einsatzgruppe C, SS-Brigadeführer Otto Rasch, befalhavende for Sonderkommando 4a i Einsatzgruppe C, SS-Standartenführer Paul Blobel og bykommandant, generalmajor Friedrich Georg Eberhardt. Henrettelsen skulle utføres av Blobels Sonderkommando (= spesialkommando) 4a.

Massakren

På de to dagene 29. og 30. september 1941 ble det her myrdet 33 771 ukrainske jøder. Delaktige i massemordet var også tropper fra Wehrmacht, Geheime Feldpolizei, Ordnungspolizei, samt ukrainsk milits. Ofrene ble arkebusert og begravd i ravinen. Den unge skuespilleren Dina Pronitjeva var en av tre som overlevde massemordet. Wera Bondarchok klarte også å rømme, fordi moren hennes fortalte en soldat at Wera var adoptert og ikke var jøde. Hun bosatte seg senere i Norge. Senere ringte hun Tore Strømøy og fortalte historien til han. Det ble til boken Wera - Flukten fra Babij Jar. Ti år gamle Rubin Stein klarte også å stikke seg unna. Han fortalte at jødene måtte passere fem poster før henrettelsesstedet. «Ved første post tok de fra oss alle våre identifikasjonspapirer og kastet dem på ilden. Ved post to tok de alle juvelene, gullringene og gulltennene, ved post tre tok de pelser og bedre tøyer, og ved post fire koffertene. Der lå det en enorm haug. Ved siste post ble kvinner og barn skilt fra menn og tenåringsgutter. Her tapte jeg min mor av syne.» Faren hans var ved fronten. Stein gjemte seg i et rør som gikk inn under veien, og fikk siden hjelp av en klassekamerat.
Paul Blobel kom tilbake til åstedet i juli 1943 for å lede Aktion 1005. De døde ble gravd opp og brent på store likbål for å skjule alle spor etter ugjerningen. Blobel ble etter krigen tiltalt for krigsforbrytelser og forbrytelse mot menneskeheten under Einsatzgruppenprosessen. Han ble dømt til døden og hengt i 1951.
Jevgenij Jevtusjenko skrev diktet Babij Jar i protest mot opprettelsen av et sportssenter på stedet. Dette førte til at han ble anklaget for å være sionist, og han reiste siden til USA. Dmitrij Sjostakovitjs symfoni nr 13 Babij Jar har også massakren som tema, i likhet med Anatolij Kuznetsovs roman fra 1966.

Flere massedrap

I månedene som fulgte, ble flere tusener fanget og ført til Babij Jar for å bli skutt. Det er estimert at over 100 000 beboere fra Kiev av alle etniske grupper, de fleste sivile, ble drept av nazistene under den andre verdenskrig. En sovjetisk undersøkelseskommisjon ble nedsatt like etter at Kiev var tilbakeerobret i november 1943, for å undersøke hva som var skjedd. Et kvinnelig vitne, S.B.Berljand, fortalte at hun så førti lastebiler ankomme kløften en septemberdag. Hver lastebil var full av jøder, voksne og barn, og ca femten meter fra kløftens begynnelse gav tyskerne jødene ordre om å kle av seg og løpe langs kanten av kløften, mens de skjøt dem med maskingevær. Sonderkommando 4a begikk mordene, hjulpet og oppmuntret av to lokale politibataljoner. Noen av jødene som ble skutt og falt ned i ravinen, var fortsatt i live. Tyskerne kastet likevel jord over. Man kunne se jorden bevege seg, fordi folk fremdeles var i live under den.
Massehenrettelsene ved Babij Jar fortsatte inntil de tyske styrkene forlot Kiev. Den 10. januar 1942 ble om lag 100 sjømenn fra en militærflåte henrettet her. I tillegg var Babij Jar åsted for henrettelse av beboere fra fire romleire. Etter ulike estimat ble 70 000-200 000 romfolk henrettet her i årene 1941-1943. Pasienter fra Ivan Pavlov psykiatriske sykehus ble gasset ihjel, og likene dumpet i Babij Jar. Tusener av andre ukrainere ble også henrettet her.
. Blant disse var 621 medlemmer Organisasjonen av Ukrainske Nasjonalister (OUN) Den ukrainske poeten og aktivisten Olena Teliha og hennes mann Mykhailo Teliha ble drept her den 21. februar 1942.

Siretz konsentrasjonsleir

Under okkupasjonen ble Siretz konsentrasjonsleir opprettet på nordvestsiden av Babij Jar. Den fikk navn etter elven Siretz like ved, en sideelv til Dnjepr. Internerte kommunister, sovjetiske krigsfanger og sovjetiske partisaner ble henrettet her. Den 18. februar 1943 ble tre av fotballspillerne til Dynamo Kiev drept. De hadde spilt «Dødens kamp» mot et lag fra tyske Luftwaffe. Det er anslått av 25 000 ukrainere ble drept i leiren.