google/wiki40b huggingface dataset:
Danxiashan

Danxiashan (kinesisk: 丹霞山) er et fjellparti med storslagen utsikt rundt 45 kilometer fra byen Shaoguan i nordre del av provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Nærmere bestemt ligger de i fylket Renhua, og utgjør en del av fjellkjeden Nanlingfjellene.

Beskrivelse

Danxiashan utgjøres av en rødaktig sandstein som har erodert til en serie fjell omgitt av kuperte klipper og mange uvanlige formasjoner. Området utgjør en kinesisk geopark (中国国家地质公园, Zhongguo Guojia Dizhi Gongyuan). Det beskrives på lokale skilt som «Kinas verdensberømte UNESCO-geopark».
Det finnes mange templer i Dangxiafjellene og der er mange naturskjønne vandringsveier. Her finnes også elver som ringler mellom fjellene, og man kan ta båtturer nedover og nyte utsikten. 
Fjellene har tre høye topper. Den høyeste av de tre er Baozhu Feng, de andre heter Zhanglao og Hailuo. Inne i området er den lille innsjøen Xianglong.
Ved foten av fjelltoppen Zhanglao er det et huletempel som ble bygget under Det nordlige Song-dynasti (960-1127). Biezhuantempelet, midt på, anses som et av de ti viktigste templer i provinsen Guangdong.
Parkmyndighetene har en beregning som går ut på at det er 680 spesielle naturformasjoner, steinbroer og andre severdigheter i området. Særlig berømte og vesentlige turistmagneter er to formasjoner: en stenpillar kalt Yangyuan (manns/fadersteinen) og grotten Yinyuan. Den førstnevnte er 28 meter høy og 7 meter i diameter og sies å ligne en manns penis. Den andre er en grotte hvis inngang påstås å ligne en kvinnes labia. Grotten er 10,3 meter høy, 4,8 meter bred og 4,3 meter lang. Men det er også mange andre underlige steinformasjoner, og noen skal ligne fugler eller dyr. 
Fjellene har eviggrønne skoger som er hjemsted for mange dyre- og plantearter, hvorav 400 regnes for sjeldne eller truede.
Mange klippegraver er blitt etterlatt av områdets fordums beboere. Fjellene har vært viktige innen kinesisk buddhisme helt siden Sui-dynastiets (581-618) og Tang-dynastiets  (618-907) tider. Under Ming-dynastiet og Qing-dynastiet fikk denne religiøse interesse et nytt oppsving, og mer enn åtti templer ble bygd der. Et stort antall dikt, inskripsjoner og andre dekorasjoner som priser fjellområdets skjønnhet er blitt hugget eller risset inn i fjellveggene av forfattere, diktere og andre kunstnere opp gjennom dynastiene.

UNESCO

Området ble vedtatt oppført på UNESCOs verdensarvliste den 1. august 2010, i en kategori med betegnelsen Danxia-landformasjon, hvori inngår slike røde sandsteinsformasjoner i seks atskilte deler av det sørlige Kina, de fem andre i provinsene Hunan, Fujian, Jiangxi, Zhejiang og Guizhou. Sammenlagt i de seks områdene dekkes 73945 hektar, og det samlede bufferområdet er på 65446 hektar.
Hauerseter–Gardermobanen

Hauerseter–Gardermobanen (Den gamle Gardermobanen) er en nedlagt sidebane til Hovedbanen som åpnet 13. juni 1941 og ble nedlagt cirka 2004.
Banen greinet av fra Hovedbanen på Hauerseter stasjon, og gikk til diverse industribedrifter og den militære flystasjonen på Gardermoen. I 1947 foregikk enkelte militære persontransporter på banen, men den ble ellers kun brukt til godstrafikk. Da utbyggingen av landets nye hovedflyplass startet i 1995, ble banens lengde forkortet fra 6,7 kilometer til 3 kilometer. Østre rullebane, terminalbygget og parkeringsanlegget ble bygget over deler av banen.
De siste godstransportene forsvant i 2000, og de siste kilometrene av banen ble nedlagt i 2004. Etter nedleggelsen er sporet fjernet en rekke steder, og i 2008 rev man pga. motorvei-utvidelse den forholdsvis nye jernbanebrua over europavei 6. Denne brua forbandt tettstedet Hauerseter med industriområdene ved Gardermoen.
Ex libris

Ex libris N. N. er latin og betyr: «en av N. N.s bøker», (i betydningen at NN er eier av boken) og er et stykke papir med trykt bilde og tekst som ble limt inn i forsiden eller omslaget til en bok. E Bokeiermerke er en norsk betegnelse på ex libris.
Eiermerker på bøker finnes også preget inn som eiermerke utenpå permen og/eller på ryggen til skinninnbundne bøker, og kalles superexlibris. Dette var kostbart og en del slike kjennes fra boksamlingene til fyrster, biskoper og andre i europeiske land. Bare få eksempler kjennes fra Norge.
Innholdet i et ex libris skulle vise hvem som var bokeieren. Det billedmessige innholdet kunne være et våpenskjold, et bumerke, et portrett eller en allegorisk framstilling av navnet, yrket eller særlige interesser. På norsk kunne en bruke tekst som: «Min bok», «Boka mi» – eller standardteksten «Denne bok tilhører NN Folkeboksamling».

Historie

Ex librismerkingen er nesten like gammel som boktrykkerkunsten, og de første relativt enkle tresnitt som er kjent, stammer fra Tyskland i 1480-årene. Skikken fikk raskt utbredelse i resten av Europa, og mange av de mest kjente kunstnerne ble engasjert til å lage matriser (xylografier eller kobberstikk). Stilen på disse har fulgt kunstepokene.
Bruken var i perioder minimal, men tok seg opp, spesielt etter opprettelsen av Ex Libris Society i London i 1890. Nesten alle velstående adelige fikk laget seg bokeiermerker med slektens våpenskjold. British Museum utga i 1903-04 en trebinds fortegnelse over ca. 44 000 merker (en:armorials) – de fleste i kobberstikk.
Også i Norge var merkene i bruk av flere kjente boksamlere fra rokokkotiden og framover. Omkring århundreskiftet 1900 og framover, laget flere kjente norske kunstnere ex libris. Fra tidligste kjente merke og til 1940 var der laget ca. 700. 
Krigen førte til færre bøker og mere utlån blant venner – og storproduksjon av merker som ble brukt til gaver ved brylluper, konfirmasjoner og andre anledninger. Kvaliteten var gjennomgående ikke på topp. En del kjente norske tegnere som: Albert Jærn, Henry Schærven og Knut Yran har laget flere. En egen forening Norsk ex libris selskap arbeidet med å holde interessen vedlike fra 1945 til 1961.
Interessen for merkene dabbet av, og er i dag et særområde for spesielt interesserte – mest som samlerobjekter.
STS-51-J

Høydepunkt

STS-51-J var det andre oppdraget som var dedikert fullstendig til det amerikanske forsvarsdepartementet. Det har gjort at mye av lasten fremdeles er hemmeligstemplet. Men det er rapportert at to kommunikasjonssatellitter ble transportert ut i bane rundt jorda.
Popularene

Popularene (latin populares, «de folkelige») var en løst sammenknyttet politiske allianse i den sene romerske republikken. De fikk sitt navn fordi de pleide å bruke folkeforsamlingene for å oppveie de konservative optimatenes og andres politiske makt. Popularene var også av senatorrang og kunne være patrisiere, adelige plebeiere eller fra ridderstanden (equites).
Blant deres fremste planer var omfordeling av land til bønder for veteraner, flytting av romerske borgere til provinsene, utvidelse av romersk borgerskap til grupper utenfor Italia, justering av kornutdelingene og justering av pengeverdien.
De hadde sitt høydepunkt under Julius Cæsars diktatur, da Cæsar gjennom sin karriere var en av de sterkeste popularlederne. Etter dannelsen av det andre triumvirat (43 f.Kr.–33 f.Kr.) mistet de sin innflytelse.
I tillegg til Cæsar inkluderte popularene blant annet Gracchi-brødrene (Tiberius og Gaius Gracchus), Gaius Marius, Publius Clodius Pulcher og under det første triumviratet også Marcus Licinius Crassus og Gnaeus Pompeius Magnus. Både Crassus og Pompeius hadde kjempet sammen med Sulla i borgerkrigen, men etter at Crassus var død, snudde Pompeius til sin posisjon som konservativ optimas. Denne endringen av allianser er påminnelser at betegnelsen popularene refererer like mye til politisk taktikk som til en form for overbevist politisk grunnsyn. Republikanske politikere «hadde alltid vært mer delt i saker på stil enn av politikk.»
Trinitybukta

Trinitybukta er ei bukt på østkysten av  øya Newfoundland, Canada. Avalonhalvøya ligger sør for bukta. Det er godt fiske i Trinitybukta. Fiskeværet Trinity ligger på nordkysten av bukta.
Baron Ferrers of Groby

Baron Ferrers of Groby var en engelsk adelstittel. Den ble opprettet i 29. desember 1299, da William Ferrers ble innkalt til den engelske parlamentet. 
I 1475 ble det åttende baronen utnevnt til marki av Dorset, og baroniet ble en subsidiær tittel. Den ble inndratt sammen med markitittelen i den 23. februar 1554. Familienavnet Ferrers ble senere Grey.
Norway Station

Norway Station var hovedbasen til Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60 til Dronning Maud Land. Blant ekspedisjonsdeltagerne ble den kalt Fimbul. Stasjonen ble anlagt 55 moh. på isbremen Fimbulisen, omtrent 36 kilometer fra barrierekanten.
Norway Station bestod av tre bygninger anlagt ved siden av hverandre, og disse var forbundet med en 60 meter lang gang bygget opp av proviant- og utstyrskasser. Bygningene var konstruert for å motså tyngden av snøen som etter hvert begravde basen, og mot slutten av ekspedisjonen måtte man klatre opp en 6,5m høy stige for å komme seg ut. I tillegg til de tre hovedbygningene, ble det anlagt flere hytter, instrumenthus, bur og antennemaster, samt en hundegård til over 40 hunder.
Det største huset var på 78 kvadratmeter og inneholdt lugarer til de 14 overvintringsmedlemmene. Hver lugar var på om lag 2x2 meter. Et hus inneholdt kjøkken med messe og kontorer, mens det siste inneholdt meteorologirom, radiorom og legekontor.
Da den norske ekspedisjonen forlot Norway Station i november 1959, ble stasjonen overdratt til South African National Antarctic Expedition (SANAE) for en symbolsk sum. SANAE I var i drift i tre år før en stasjon nærmere kysten ble etablert.
Villehad av Danmark

Bakgrunn

Han hadde katolske foreldre og trådte inn som fransiskaner i ordenens observant-gren med ordensnavnet Villehad og ble presteviet. I sine yngre år så han begynnelsen på og spredningen av den såkalte reformasjonen og levde under den tyranniske kong Kristian II av Danmark-Norge (1513-23) og Sverige (1520-21) (d. 1559).

Landflyktighet

Villehad ble utvist av lutheranerne fra Danmark i 1525 eller noe senere (1528?) sammen med alle de andre danske fransiskanerne. Vi vet ikke i hvilket kloster han da var stasjonert, men vi vet at han bodde en stund i Holstein  før han dro til England, trofast mot sitt monastiske ideal. Han flyktet så til Skottland, men på grunn av forfølgelser også der, videre til et franciskanerkloster i Gorkum i Nederlandene, hvor han ble resten av sitt liv. 
Omsider ble han også her innhentet av forfølgelser, denne gang av nederlandske calvinister. Med stor fanatisme og grusomhet fengslet de 17 geistlige og 2 lekbrødre fra klosteret og tok dem med seg til byen Brielle. Her ble de lokket til å frafalle troen på alterets sakramente, samt troen på paven som kirkens overhode. De ble pisket og hengt den 9. juli 1572. Da var Villehad over 90 år gammel. 
Først i 1616, under en tolvårig våpenhvile mellom Spania og de Forente provinser, turte to fransiskanerpatre å grave opp martyrenes jordiske rester, og i hemmelighet ble de overført til de belgiske provinsene, som ble regnet som et sikrere hvilested. Den 18. juni 1618 ble de høytidelig overført til klosteret til fransiskaner-rekollektene en reformgren av fransiskanerordenens observant-gren, og skrinlagt der i Bruxelles.
Han ble saligkåret i 1675 og helgenkåret den 29. juni 1867. Festdagen er 9. juli. 
Sakramentskirken på Nørrebro i København er viet til Sankt Villehad.
János Fadrusz

Tidlig liv

Fadrusz ble født i Pozsony (tysk: Pressburg), Ungarn, Fadrusz kom fra en bondefamilie og gikk på skole i Pressburg hvor han fikk seks års utdannelse før han begynte i lære som låsesmed. Etter at læretiden var over, vant han en gullmedalje for designet av en portal og han ble raskt møtt med anerkjennelse for sine utskårne arbeider. Han ble innskrevet i en skole som underviste i treskjæring i Uhrovec.

Skulpturelle verk

Under militærtjenesten i Praha mellom 1879 og 1883 møtte ham Josef Václav Myslbek, en kjent tsjekkisk billedhugger og hans innflytelse spilte en rolle i at Fadrusz valgte å gå i retning av porselensmaling og arbeid med skulpturer. «Ahusversus' hode», et gipsarbeide, ble møtt med ros og skaffet ham støttespillere. Som vinner av et stipend, arbeidet han under Viktor Tilgner, en nybarokk billedhugger, i Wien fra 1886, og ble så elev av Edmund Hellmer ved Wien-akademiet. Fadrusz formet også en rekke portretter (Cézar Scomparini i 1886, Károly Naszidler i 1889, og Fru Tivadar Ortvay i 1888).
Hans «Krusifiks», som han skapte i Wien i 1892, gjorde ham kjent over hele Ungarn.
Seint i 1892, fikk Fadrusz i oppdrag å utforme en rytterstatue av «Maria Theresa» i Pressburg, som han arbeidet med mellom 1892 og 1896, men som seinere ble fullstendig ødelagt i 1921 av slovakiske nasjonalister. I 1894 fikk han første pris for sitt utkast til «Kong Matthias», en annen rytterstatue, som ble avduket i Kolozsvár (Cluj-Napoca) i 1902. Han fullførte to allegoriske statuer til Det ungarske justispalasset i 1893 (som nå eies av Det ungarske etnografiske museum).
Hans hovedverk i det tjuende århundre kort tid før han døde innbefatter modeller av Rytterstatue av Béla Wenckheim (Kisbér, 1901), Statue av Wesselényi (Zilah, 1901), Tuhutum Memorial (Zilah, 1902), og Statue av Lajos Tisza (Szeged, 1903).
Fadrusz laget også modeller for to «Atlasfigurer» i 1897 og to løver for de store inngangspartiene til Budaslottet mellom 1901 og 1902.
Fadrusz døde i 1903.
Saw IV

Saw IV er en action/grøsser fra 2007 med: Scott Patterson, Betsy Russell, Lyriq Bent, Donnie Wahlberg, Shawnee Smith som Amanda og Tobin Bell som John Kramer a.k.a. Jigsaw. Filmen er regissert av: Darren Lynn Bousman som også laget Saw II og III. Manuset er skrevet av Patrick Melton, Marcus Dunstan. Historien er utviklet av Thomas H. Fenton, Patrick Melton, Marcus Dunstan.

Handling

Filmen starter med obduksjonen av John Kramers kropp. Her blir hodet skåret opp og vi ser tydelig merkene etter operasjonen fra Saw III. Johns hjerne blir hentet ut av hodet og lagt på en vekt. like etter så er det magens tur til å bli undersøkt. legene skjærer ut magen og legger den i vasken, her blir den kuttet opp for å se hva som er inni. Da finner de til sin store overraskelse en kasset i stearin og etterforsker Hoffman blir hentet ned for å sjekke hva som er på den. John Kramer a.k.a. Jigsaws stemme blir hørt og her forteller han at lekene vil fortsette og at hans død ikke endrer på noe.
Filmen går nå en tid tilbake for å forklare hele historien. Saw IVs handling foregår samtidig som handlingen i Saw III. Rigg og resten av SWAT teamet beveger seg sakte ned en trapp til en kjeller. Her finner de Kerry i en av Amandas diabolske feller som tok livet av henne. Rigg er nå besatt av å finne Jigsaw og mister kjæresten på grunn av dette. Men ikke lenge etter blir han også kastet inn i en av Jigsaws leker. Jigsaw begrunner Riggs deltakelse med " du har for lenge sett dine kolleger bli drept av sitt arbeid mens du selv alltid har vært trygg." Rigg må nå se hendelsene fra Jigsaws syn på ting for å redde de to politimennene Eric Mathews og Hoffman fra den groteske død.
Filmen slutter der Saw III sluttet. Vi får møte Jeff og hans kone Lynn idet hun blir skutt og Jeff da skyter Amanda og tar hennes liv. Vi får også se Agent Strahm møte Jeff for så å skyte han ved en feiltagelse. Agent Strahm står da igjen i et rom hvor fire mennesker måtte bøte med livet. Rigg blir skutt i magen av Eric rett før Eric møter sin skjebne da to isblokker knuser hodet hans. Til tross for å ha blitt skutt overlever Rigg. Hoffman går også vekk med livet i behold ettersom det viser seg at han er en del av Jigsaw teamet. Filmen slutter med at Hoffman stenger døren etter seg og dermed stenger han alle inne.
Filmen slutter dermed med alle hovedrolle figurene fra Saw serien stengt inne i samme bygning, mange spørsmål er fremdeles ubesvart som for eksempel hvordan det går med datteren til Jeff og Lynn. Disse spørsmålene ble besvart i Saw V som hadde premiere 24. Oktober 2008.

Anmeldelse

Saw IV er den filmen som har fått dårligst kritikk i serien til nå, mens Saw II var den som fikk best kritikk i serien.
Cats (tidsskrift)

Cats, egentlig Cats Magazine, er et pornografisk tidsskrift som i Norge blir gitt ut månedlig av NAE Norway. Bladet ble lansert av  Nordic Blue Publishing i 1982, og blir også gitt ut i blant annet Sverige og Danmark. Cats inneholder bilder av kvinner og reportasjer fra Norge og utlandet, og beskriver seg selv som et sofistikert pornoblad for gentlemenn.
Andy Goram

Cricket

Goram har også spilt cricket og representert Skottlands herrelandslag i cricket fire ganger.
Det kinesiske nasjonalmuseum

Det kinesiske nasjonalmuseum  (中国国家博物馆; pinyin: Zhōngguó guójiā bówùguǎn) flankerer østsiden av Den himmelske freds plass i Beijing i Kina. Det konsentrerer seg om kinesisk kunst og historie, og er understilt Folkerepublikken Kinas kulturdepartement. 
Museet ble dannet i 2003 da de to museene som lå i bygningen ble sammenslått: Museet for den kinesiske revolusjon i nordfløyen og  Nasjonalmuseet for kinesisk historie i sørfløyen. Førstnevnte har en forhistorie som går tilbake til 1950, sistnevnte til 1912.
Selve bygningen ble ferdig i 1959. Samtidig ble vis-à-vis på den store plassen Folkets store hall ferdig. Begge byggverk var blant de ti store bygninger, et gedigent byggeprosjekt i Beijing i forbindelse med tiårsdagen for Folkerepublikkens fødsel den 1. desember 1949.

Samlingene

Avdelingen for generell kinesisk historie har samlinger som går tilbake til den eldste dokumenterte menneskelige bosetting i landet, Yuanmou-mannen  for 1,7 millioner år siden, og frem til slutten av det siste keiserdynastiet, Qing-dynastiet. Periodiseringen er i tre deler:  Det primitive samfunn (fra 4000 f.Kr.), slavesamfunnet (2100 – 475 f.Kr.) og føydalsamfunnet (475 f.Kr. – 1911), det vil si med en liten overlapping med det andre museets tidsepoke.
Museet for den kinesiske revolusjon dekker det som periodiseres som den gamle demokratiske revolusjon (1840–1911), den nye demokratiske revolusjon (1911–1949), og Revolusjonens triumf og opprettelsen av sosialismen (etter 1949). Den siste epokens utstillinger bærer vitnesbyrd om at man i dagens Kina (2008) ikke er trygg på hvordan kulturrevolusjonen  skal tolkes; dekningen er på det nærmeste fraværende.
Midtøsten-kvartetten

Midtøsten-kvartetten er en gruppe land og organisasjoner som samarbeider om å megle i Midtøsten-konflikten. Gruppen består av Amerikas forente stater, Den russiske føderasjon, Den europeiske union og De forente nasjoner, som innledet samarbeidet i 2002 etter at konflikten i Midtøsten eskalerte.
James Wolfensohn, tidligere president i Verdensbanken, var gruppens spesialutsending for Israels tilbaketrekning fra Gaza mellom mai 2005 og april 2006. Spesialutsendingen fikk i mandat fra gruppen å lede, kontrollere og koordinere verdenssamfunnets tiltak for å støtte tilbaketrekningen.
Tony Blair, tidligere statsminister i Storbritannia, var gruppens offisielle utsending fra 27. juni 2007 til mai 2015.
Gruppens ledere består ellers av USAs utenriksminister Hillary Clinton, Russlands utenriksminister Sergej Lavrov, EUs høyrepresentant for utenrikssaker og sikkerhetspolitikk Catherine Ashton og FNs generalsekretær Ban Ki-moon.
Presidentpalasset i Nanjing

Presidentpalasset i Nanjing (kinesisk: 总统府) er det anlegg i Nanjing i Kina som huset kontorene til presidenten i Republikken Kina inntil han flyktet til Taiwan i 1949. Det ble senere omgjort til Museet for Kinas moderne historie.
Under Ming-dynastiet var det etter hverandre to fyrstepalasser på stedet. Under Qing-dynastiet ble de kontoret for generalguvernæren for «de to jianger» (两江总督), det vil si for det område som nå dekkes av provinsene Jiangsu, Anhui og Jiangxi.
I 1853 ble palassene stort sett jevnet med jorden under Taipingopprøret, og taipingopprørerne bygget et nytt der.
Etter Xinhairevolusjonen i 1911 ble Sun Yat-sen tatt i ed her som Republikken Kinas president. Men palasset kunne ikke tas i bruk av nasjonalistregjeringen før i 1927 da Kuomintangs styrker erobret under sin kamp mot krigsherrene. Chiang Kai-shek hadde sitt kontor i palasset. Da han flyktet med regjeringen til Chongqing under krigen mot Japan ble bygningene hovedkvarter for Wang Jingwei som samarbeidet med japanerne. Etter at Japan kapitulerte i 1945 flyttet Chiang Kai-sheks regjering inn igjen. Der var den helt til nasjonalistenes flukt til Taiwan etter at Mao Zedong opprettet Folkerepublikken Kina og flyttet hovedstaden til Beijing.
Habrodais

Utseende

Middelsstore stjertvinger med korte stjerter på bakvingene. Oversiden er ensfarget brun, eller brunoransje med brune vingespisser, undersiden lyst brunlig.

Levevis

Larvene lever mest på trær i eikeslekten (Quercus), men også på andre løvtrær.
Sommerfuglene lever i eikeskog og buskmark, gjerne på litt tørre steder. De drikker ikke nektar fra blomster.

Utbredelse

Denen slekten er utbredt på vestkysten av Mexico og USA, fra Baja California til Oregon, og er dermed den eneste representanten for Theclini i Amerika ved siden av Hypaurotis crysalus.
Sentrum Vest (Bodø)

Sentrum Vest er et strøk i sentrum av Bodø. Strøket betegner alt vest for Glasshuset unntatt Sjøgata.  Sentrum Vest er består av butikker i Storgata, og små butikker i sidegatene. Ellers skal Kulturkvartalet i Bodø, med bibliotek og kulturhus, bygges i Sentrum Vest, som skal åpne offisielt fredag 14. november 2014.
William Goldie

Statistikk

Liverpool
Mykobakterier

Mykobakterier, også kjent som Mycobacterium, er eneste slekt av bakteriefamilien Mycobacteriaceae. Mykobakterier kan gi alvorlige infeksjoner hos mennesker og dyr, for eksempel Mycobacterium tuberculosis som forårsaker tuberkulose og Mycobacterium leprae som forårsaker lepra. Mykobakterier er også vanlige hos mennesker og i menneskers omgivelser uten at de gir sykdom.
Ubuntu MATE

Ubuntu MATE er en Linux-distribusjon som er basert på Ubuntu. Den skiller seg fra Ubuntu ved at den benytter skrivebordsmiljøet MATE som sitt standard brukergrensesnitt, i stedet for det grafiske skallet Unity som er standard på Ubuntu.
Ubuntu MATE ble lansert 23. oktober 2014. Siste versjon er 19.10 fra oktober 2019
Eidstod

Eidstod er sentrum i Vrådal i Kviteseid kommune.
Stedet er et turistsenter som brukes både sommer og vinter. Her finnes flere hoteller, et hyttefelt, skisenter og badesteder.
Aletschbreen

Aletschbreen i Sveits er den største isbreen i Alpene. Den strekker seg fra sørsiden av fjellet Jungfrau ned i Rhônedalen. Den har en lengde på 23,6 km (2002). Aletschbreen dekker et areal på 117,6 km² og består av cirka 26,5 milliarder tonn is.
Alburgh

Historie

Deler av sognekirken, dedikert alle helgener, er datert tilbake til 1200-tallet. Arkitekten Richard Phipson restaurerte den i 1876, la til «pinakler med små flyende strebepilarer» og omarbeidet kirkens kor. Kirkens ring med åtte klokker er blant de eldste i Norfolk. Kirkegården er et bevaringsverdig område.