Mime (mytologi)

Mime (norrønt Mímir) er en av jotnene eller æsene i norrøn mytologi, og ble regnet som den klokeste av alle. Han voktet kunnskapens brønn, Mimes brønn, som ligger under ei av røttene til verdenstreet Yggdrasil. Mime er også fremstilt som et norrønt motstykke til gresk mytologis orakel når Mimes avskårne hode omtales som Odins rådgiver.

Mime - Ås (gud) eller jotun?

Kildene gir ikke noe klart svar på om Mime er en Ås (Gud) eller en jotun. Store norske leksikon oppgir uten kildehenvisning av han er jotun. Dette støttes på enkelte andre nettsteder. I sin bok Norrøn mytologi skriver forfatteren Idar Lind: «Mime. Ås eller jotun som bur ved Mimesbrønnen, under Yggdrasil.» Hilda Ellis Davidson: Nordisk mytologi omtaler Mime som en gud.
Det er spekulert i Mimes avstamning på bakgrunn av et sitat i Håvamål: «Nie tryllesongar fekk eg, av den fræge son til Bolthorn, far til Bestla; og drikke eg fekk av den dyre mjøden, aust opp av Odrere.» En tolkning av dette kan være at Mime er sønn av Bolthorn, og han blir dermed bror til Bestla (Odins mor) og blir faktisk Odins onkel. Bolthorn er en jotun, og teorien om hans mulige jotun-avstamning stammer herfra.
Selv om Mime regnes blant jotnene har han en høy anseelse blant æsene (gudene) på grunn av sin visdom og sin stilling som vokter av kunnskapens brønn. Kildene sier ikke noe om stridigheter mellom Mime og æsene slik de ellers forteller om kamper mellom æser og andre jotner.

Mimes roller i mytologien

Mime er kjent gjennom enkelte omtaler i norrønt kildemateriale, først og fremst i Den eldre Edda og i Snorres Ynglingesaga. Han omtales i kildene i tre roller:

Vokteren av Mimes brønn

Mime omtales som en klok mann, den viseste blant gudene, og hans klokskap kommer av at han vokter kunnskapens brønn og drikker av den hver dag. Odin har også drukket av denne brønnen og fått visdom, men for å få det måtte han pantsette sitt ene øye. Dette øyet omtales i kildene som Valfaders pant.

Gissel i striden mellom vaner og æser

Etter krigen mellom æsene og vanene ble partene enige om å utveksle gisler. Vanene utleverte Njord og Frøy som gisler til æsene. Fra æsene utleverte man Høne og Mime. Vanene var etter hvert misfornøyd med de gislene man fikk fra æsene – spesielt med Høne som etter æsenes anbefaling var blitt utnevnt til høvding, og de hevnet seg med å hugge hodet av Mime og sende det tilbake til æsene.

Mimes hode som orakel

Odin tok vare på Mimes hode da de fikk det tilbake fra vanene. Han preparerte det med urter for at det ikke skulle råtne, og ga det trolldomskraft slik at det fikk en status som orakel eller rådgiver hos Odin. Odin spør Mimes hode til råds når ragnarok inntreffer.

Kildelitteratur om Mime

Mime er ikke mye omtalt i den norrøne mytologiens kildeskrifter. De viktigste stedene han omtales er i Voluspå i Den eldre Edda (Den poetiske Edda) og i Snorres Ynglingesaga.

Tolkninger av Mimes rolle i forhold til andre mytologier

Motivet med en ånd eller guddom som vokter og byr fram livgivende eller kunnskapsgivende drikk fra en kilde er kjent fra andre primitive mytologier. I boka «Edda i aust» av Arnt Løftingsmo viser han blant annet til den finske religionshistorikeren Uno Harva som har påvist motivet i både egyptisk mytologi og russiske sjamanistiske  kulter.
Den finske folkloristikk-professoren Kaarle Krohn har ifølge samme bok påvist likhet mellom hodeskalle-rituset som Odin gjennomførte med Mimes hode og sjamanistiske religioner som tar vare på og gjør ære på hodeskallen til den første i ætta eller den første sjamanen. Krohn hevder at det fins paralleller i greske sagn og hos de paleosibirske jukagirene. Jukagirene har praktisert skikken med å spørre skallen om råd helt opp mot moderne tid. Metoden som brukes kan ha vært å bruke skallen som en slags terning og få den til å svare «ja» eller «nei».
Løftingsmo refererer også til tyske mytologer fra 1800-tallet (Wilhelm Mannhardt, Adalbert Kuhn) som hevder at valfaders pant var sola. Ernst Siecke hevdet på 1900-tallet at Odins blinde øye var månen, mens det andre øyet var sola. Drikkehornet Gjallarhorn som Mime drikker av fra brønnen blir dermed et månesymbol, og den svenske religionshistorikeren Åke Ohlmarks har hevdet at også guden Heimdalls horn – det samme Gjallarhorn – er månen. Løftingsmo sammenligner nå denne myten med det jødiske hornet sjofar som også er et månesymbol, og også kan brukes både som blåseinstrument og drikkebeger.
Mimes brønn er også sammenlignet med det greske orakelet. I Delfi i Hellas var det en åpning i jorda som det steg velluktende dufter opp fra, og prestinnen drakk også her av en magisk kilde som ga henne den fullkomne spådomsevnen.

Etymologi

Det foreligger to teorier om det etymologiske opphavet til navnet Mime:
En tolkning er forbindelsen til begrepene visdom og hukommelse, og betyr «den som husker». Navnet er beslektet med det gammelengelske mimorian, latisk memor og den indoeuropeiske ordstammen *smer-, eller *mer-.
Den andre tolkningen peker på forbindelsen til den gammelnorske meima (mål) eller det anglosaksiske māmrian (grublende) og er avledet fra det indoeuropeiske *mer- i betydningen den endelige, den som taper sin skjebne.