google/wiki40b huggingface dataset:
DS «Nova»

Historie

Etter overleveringen i juli 1925 og fram til høsten 1939 gikk hun i rute fra Bergen til Færøyene og Island. I 1933 fikk skipet montert ekkolodd, og i 1937 ble lasterom 1 isolert for frakt av hvalkjøtt. I 1938 ble 3.-plass (3.klasse) ominnredet, og skipet fikk ny radio. Vinteren 1939/1940 gikk DS «Nova» som avløserskip i hurtigruten. Like etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940, lyktes det DS «Nova» å unnslippe til Storbritannia. Her ble hun først lagt i reserve for å tjene til en eventuell evakuering av regjeringen ved en tysk invasjon av England, før hun 30 juli 1940 ble sendt til Kanada med norske flyvere. I ettertid ble hun en del av den frie handelsflåten som ble disponert av Nortraship. Etter den tyske kapitulasjonen i 1945 ble skipet tilbakeført til rederiet, og satt inn på ruten Bergen – Rotterdam. 19. desember 1949 var skipet underveis fra Antwerpen til Bergen med 38 passasjerer og stykkgods. På Jæren mellom Vig og Obrestad grunnstøtte hun, og ble stående på skjæret 2 nautiske mil nord av Obrestad fyr. Skipet ble erklært totalvrak, og i april 1950 kjøpte Stavanger Skipsopphugning vraket og hugget det opp på stedet.

Skipet

DS «Nova»s tonnasje var ved levering 1 382 bruttoregistertonn, 810 nettoregistertonn, og lasteevnen var 1 459 dødvekttonn. Lasterommenes volum var på totalt 1 750 m³ hvorav 358 m³ var isolert. Lasting og lossing foregikk ved hjelp av en kran forut og en kran akter. Hovedmaskinen var en kullfyrt trippel ekspansjon dampmaskin bygd av Ateliers et Chantiers de la Seine Maritime. Oppgitt ytelse var 900 ihk (indikerte hestekrefter), og 189 nhk (nominelle hestekrefter), noe som ga en toppfart på 10,5 knop. I 1947 ble kjelen ombygd til oljefyring. DS «Nova» var et toklasse-skip med 22 køyeplasser på 1.-plass, og 34 køyeplasser på 3.-plass.
Aslak Bolts jordebok

Aslak Bolts jordebok er en jordebok, en oversikt over Nidaros erkebispedømmes jordegods og eiendommer, og inntektene fra det. Jordeboken har navn etter Aslak Bolt (erkebiskop 1428–1450), som skrev boken, sannsynligvis vinteren 1432-33. Bolt stod for mesteparten av nedtegnelsene, men også senere erkebiskoper, først og fremst Gaute Ivarsson (erkebiskop 1475-1510), har kommet med tilføyelser.
Aslak Bolts jordebok er skrevet på pergament og oppbevares hos Riksarkivet.

Kilde til norsk middelalder

Boken er en viktig kilde til norsk administrativ og økonomisk historie i senmiddelalderen. For å øke erkestiftets inntekter, gjeninnførte biskop Bolt en rekke mindre avgifter som hadde gått i glemmeboken, hvilket slettes ikke var populært blant egnens borgere. Man regner med at erkebiskop Bolt fikk nedtegnet den eksisterende boken på grunnlag av et eldre, som nå er tapt, jordebok eller eiendomsregister. Til sammen angir jordeboken omkring 2600 jordebokenheter, dvs. gårder og gårdparter på Aslak Bolts egen tid, av dem er ca. 1560 enheter fra Trøndelag. Det er oppført både gammel landskyld; den leien som gjaldt i første halvdel av 1300-tallet, og ny landskyld; slik den stabiliserte seg på Aslak Bolts tid på første halvdel av 1400-tallet. At erkebiskopen førte inn ny landskyld viser at kirken erkjente at forholdene ikke ville vende tilbake til slik de var før pesten. Inntektene fra jord var sunket til en fjerdedel, grunnet befolkningsnedgang og ødelegging av gårder.
I det hele gir Aslak Bolts jordebok viktige opplysninger om administrative og topografiske forhold i erkestiftet i senmiddelalderen. Jordeboken er også viktig for stedsnavnforskning, da alle de middelalderlige navneformer er bevart gjennom den. Det er likevel tydelig at en del navneformer er endret fra norrønt og viser påvirkningen fra birgittinersvensk.

Trykte utgaver

P.A. Munch gav ut et nytt trykk av Aslaks Bolts jordebok allerede i 1852, som har vært en viktig middelalderkilde i Norge i halvannet hundreår. Oluf Rygh sammenlignet Munchs utgave med originalmanuskriptet da han arbeidet med Norske Gaardnavne, og Ryghs korrigerte utgave finnes i Riksarkivet. 
I 1997 gav Riksarkivet ved Jon Gunnar Jørgensen ut en ny utgave av jordeboken.  Denne utgaven er tospråklig, slik at venstre oppslagsark gir en mest mulig skrifttro tolkning eller avskrift, mens høyre oppslagsark er teksten gjengitt på moderne norsk. En del stedsnavn har imidlertid ikke latt seg identifisere og er således gjengitt i originalform.
I oversikten under gjengis den administrative inndelingen i fylker og skipreider som er gitt i jordeboken.
Postordresalg

Postordresalg i Norge

Fenomenet har vært meget populært siden 1980-tallet. Fra 2000-tallet har det vært en spredning på butikker som selger via postordre. Dette gjør at butikkene nå er nærmere der man bor og man handler mer i butikkene enn å kjøpe via kataloger. Eksempler på slike butikker er Biltema, Clas Ohlson og Spar Kjøp. Andre populære postordreselskap er Ellos, Hennes & Mauritz, Sportmann, Samlerhuset og Ikea.
Mye av salget er også gått over til Internett (elektronisk handel) fra det gamle katalogsalget.
Postordre har også et frynsete rykte da mange useriøse selskaper benytter seg av denne salgsmetoden. Det er problemer med varer som ikke er som beskrevet, reklamasjon og tilbakelevering, samt selskaper som forsvinner og dukker opp igjen med nye navn.
Bionyt

BioNyt Videnskabens Verden er et dansk tidsskrift utgitt av Foreningen af Yngre Biologer – Biologisk Forum. 
BioNyt Videnskabens Verden er utgitt siden 1980, først under navnet BioNyt. 
BioNyt Videnskabens Verden er rettet mot videregående skoler – herav også mange i Norge – og konsentrerer seg om biologi, medisin og nyheter om naturvitenskap.
Bladet har ca. 4  utgaver hvert år, og distribueres til betalende abonnenter. 
BioNyt Videnskabens Verden driver også ei nettside, som oppdateres med nyheter og informasjon rettet mot bladets målgruppe. Der finnes det også en meget omfattende lenkesamling, samt en omfattende samling av spørsmål og svar.
Jóhanna Sigurðardóttir

Bakgrunn

Jóhanna ble født i Reykjavík, og studerte ved Verzlunarskóli Íslands, en privat videregående skole. Etter bestått eksamen i 1960 ble Jóhanna ansatt som flyvertinne (og senere kontoransatt) i Loftleiðir, forgjengeren til Icelandair. Hun var tidlig aktiv i fagforeningen, og ledet Islands kabinansattes forening i 1966 og 1969, og Foreningen for tidligere flyvertinner (Svölurnar) i 1975. I 1969 ledet hun den første streiken som islandske flyvertinner har gjennomført. Hun var også styremedlem i Næringsansattes union fra 1975 til 1983. 
Jóhanna Sigurðardóttir var gift med Þorvaldur Steinar Jóhannesson og har to sønner med ham (født 1972 og 1977). De ble senere skilt. I 2002 inngikk hun homofilt partnerskap med forfatteren Jónína Leósdóttir (født 1954) og etter en lovendring i 2010 som åpnet for likekjønnede ekteskap, giftet de seg 27. juni.

Politisk arbeid

Hun ble valgt inn i Alltinget i 1978 for Alþýðuflokkurinn (som senere ble til Samfylkingin), og nøt tidlig suksess som alltingsrepresentant. Hun var visepresident i Alltinget i 1979 og 1983–1984. Hun ble valgt til nestleder i Alþýðuflokkurinn i 1984, og satt i denne stillingen inntil 1993. Jóhanna var også sosialminister i fire forskjellige regjeringer mellom 1987 og 1994. I 1994 til 1998 var hun medlem av Þjóðvaki, som var en utbrytergruppe av Alþýðuflokkurinn. Disse to partiene ble forent som Samfylkingin i 1998. Jóhanna ble på nytt sosialminister etter alltingsvalget 2007, da Sjálfstæðisflokkurinn og Samfylkingin inngikk i en ny koalisjon under Geir H. Haarde.

Statsminister

Den 26. januar 2009 trakk statsministeren Haarde seg, og leverte sin avskjedssøknad til president Ólafur Ragnar Grímsson. Avgjørelsen ble tatt etter seksten ukers protester mot regjeringens håndtering av finanskrisen. Haarde hevdet imidlertid at regjeringen hadde kollapset grunnet krav fra Samfylkingin om å få lede regjeringen. Presidenten gav regjeringsoppdraget til Samfylkingin og Vinstri hreyfingin – grænt framboð, som vil bli støttet av Framsóknarflokkurinn. Sigurðardóttir ble raskt fremmet som en klar favoritt til å overta vervet som statsminister grunnet hennes høye popularitet i befolkningen, spesielt etter at Ingibjörg Sólrún Gísladóttir avslo å bli ny statsminister. Sigurðardóttir og hennes regjering ble offisielt innsatt søndag 1. februar 2009, én dag på etterskudd.
Hun er Islands første kvinnelige statsminister, og den første åpent homofile regjeringssjefen i verden. Jóhanna Sigurðardóttirs seksualitet har aldri vært et tema i islandsk politikk, hvor hun er best kjent for sitatet «min tid vil komme» («Minn tími mun koma»).
Ved alltingsvalget 25. april 2009 fikk den sittende regjeringen fornyet tillit, og Jóhanna Sigurðardóttir kunne dermed fortsette som statsminister med et flertall i Alltinget bak seg.
Valentina (saus)

Valentina er en meksikansk sterk saus som produseres av selskapet Salsa Tamachula i Guadalajara i Jalisco. Den er en av de mest solgte sausene i landet. Den fins i to varianter: sterk (gul etikett) og ekstra sterk (sort etikett). Smaken er syrlig, med en ettersmak av chili. Valentinasaus brukes vanligvis på frukt og rå grønnsaker, og på potetgull og popkorn.
Sausen blei lansert 14. februar 1854. Den selges i Mexico og i USA.
NM i terrengløp 2012

NM i terrengløp 2012 er en del av NM i friidrett 2012, men ble arrangert som to egne stevner; NM i kort løype og stafetter ble arrangert 14. april – 15. april 2012 i Kvam kommune, arrangert av Strandebarm IL, mens NM i lang løype ble arrangeret på Ås 29. september av Ås IL.
Gullfaksfeltet

Geologi

Gullfaksfeltet finnes i Tampenområdet i Nordlige Nordsjøen. Reservoiret av olje og gass tilhører Brentgruppen,  Cook-,  Statfjord- og Lundeformasjonen.
Lundeformasjonen består av 800-1200 meter tykke kontinentale sand/skifer-avsetninger. Over Lundeformasjonen ligger Statfjordformasjonen med fra 170 m til mer enn 250 m tykke alluviale-, sump- og kanalavsetninger. Deretter følger Cookformasjonen, som er en 150 m tykk sandsteinsavsetning med gradvis grovere kornstørrelse oppover. Øverst ligger Brentgruppen med deltaiske sand- og leiravsetninger.

Navn

I norske folkeeventyr er Gullfaks navnet på et skip som går like fort til lands som til vanns, og i norrøn mytologi er Gullfakse navnet på hesten til jotnekjempen Rungne.
Sentrum kino

Sentrum kino var en Oslokino som lå i Samfunnshuset, tegnet av arkitekt Ove Bang på Arbeidersamfunnets plass. Huset ble oppført 1934-41, og er regnet som et av Oslos fineste funksjonalistiske bygg. Kinosalen hadde 1206 plasser, inkludert plassene på balkong. Kinoen skulle åpne 2. påskedag 1940, med filmen Ninotschka med Greta Garbo i hovedrollen. Så kom krigen og Samfunnshuset og Sentrum kino ble tatt i bruk av tyskerne, og kinoen ble ikke tatt i bruk igjen før 26. desember 1945. 
I 1956 ble vestibylen utsmykket med nonfigurative veggmalerier av Inger Sitter og Carl Nesjar. Kinoen ble etterhvert også brukt til bl.a. konserter, bokstevner, streikemøter og barneforestillinger. Den mest kjente premieren var nok på filmen Rock Around the Clock i 1956. I 1965 spilte Leonard Cohen på Sentrum kino.
Etter Oslo Kinematografers nedleggelse av kinoen i 1988 ble lokalet høsten 1992 omgjort til en konsertlokale med navnet Sentrum Scene.
Bergenhus Heimevernsdistrikt 09

Bergenhus Heimevernsdistrikt 09 er et distrikt i Heimevernet, som har territorielt militært ansvar over fylkene Hordaland og Sogn og Fjordane, avgrenset nordover til Sognefjorden.
HV09 består av distriktsstab, innsatsstyrke og 19 HV-områder. Distriktsstaben er lokalisert på Bergenhus festning. Distriktet har underlagt 4 500 soldater.
Distriktets innsatsstyrke har navnet Bjørn West, som kommer fra en operasjon under andre verdenskrig i Matrefjellene.

Historie

Det Bergenhusiske regiment var et av de fem regimentene som ble opprettet 18. januar 1628, da Norge fikk sin egen Hær. Regimentet hadde sitt hovedsete på Bergenhus. Regimentet ble delt i to i 1718: 1. Nordre Bergenhusiske regiment og 2. Søndre Bergenhusiske regiment. De to regimentene ble slått sammen igjen i 1789 og eksisterte frem til hærordningen av 1818, da den Bergenske Infanteribrigade ble opprettet som en av landets fem brigader. Under hærordningen av 1911 ble regimentsorganisasjonen gjeninnført i rammen av kombinerte regimenter, hvor hhv 1. Nordre Bergenhus Infanteriregiment nr. 10 (IR 10) og 2. det Søndre Bergenhus Infanteriregiment nr. 9 (IR 9) ble opprettet 1. januar 1911. Regimentene skiftet navn til hhv Hordaland Infanteriregiment nr. 9 (IR 9) og Fjordane Infanteriregiment nr 10 (IR 10) i 1930.
Bergenhus Heimevernsdistrikt 09 (HV-09) ble opprettet høsten 1947 under navnet Hordaland Heimevernsdistrikt 09 (HV-09). Heimevernets tilhørighet til Landforsvaret ble allerede fra starten markert ved at heimevernsdistriktenes utskrivningsdistrikter falt sammen med regimentenes utskrivningsdistrikter, og ble navngitt og nummerert i samsvar med regimentenes nummer: Hordaland Heimevernsdistrikt 09 (HV-09) – Hordaland Infanteriregiment nr.9 (IR 9). 
I 1964 ble Forsvarsdistriktsordningen innført, og IR 9 fikk navnet Hordaland forsvarsdistrikt/Hordaland infanteriregiment nr 9. (FDI 9/IR 9). Ved denne organisasjonen fikk regimentet både et territorielt forsvarsansvar, FDI-delen, og et oppsetningsansvar, IR-delen. Denne organiseringen innebar et nært samarbeid mellom HV og regimentet om operativ planlegging, hvor HV-09 ved mobilisering og krig ble underlagt regimentet. 
FDI 9/IR 9 ble lagt ned 31. juli 1995 og erstattet av Bergenhus regiment, som igjen ble lagt ned 29. september 2002. HV-09 overtok da det lokale territorielle ansvaret.
I 1990 ble Heimevernsdistriktene faneførende avdelinger med ensartede faner i HVs heraldisk grønne farge. HV-09 fikk overrakt sin fane av Kong Harald 5. på Bergenhus i juni 1992. Da HV-10 ble lagt ned 1. august 1995 ble HV-09 eneste Landforsvarsavdeling på Vestlandet. For å ta vare på de landmilitære tradisjoner ble Hordaland Heimevernsdistrikt 09 omdøpt til Bergenhus Heimevernsdistrikt 09. HV-09 overtok FDI 9/IR 9/Bergenhus sitt avdelingsmerke, den kronede ørn, og distriktet fikk ny fane. Den nye fanen har IR 9 og IR 10s farger, og æresbanderolene gjengir hedersnavnene fra de gamle regimentsfanene.
Dr. No (film)

Handling

James Bond blir sendt til Jamaica for å undersøke samle informasjon i forbindelse med at den britiske agenten kommandør Strangways og hans sekretær har forsvunnet på mystisk vis. 
Ved flyplassen i Kingston blir Bond møtt av en av dr. Nos lakeier, som utgir seg for å være sjåfør for guvernøren. Når han blir avslørt, begår han selvmord umiddelbart. I guvernørboligen finner Bond ut at Strangways nylig hadde fått en interesse for fisking, og at han hadde ansatt en øyboer ved navn Quarrel som guide. Bond oppsøker Quarrel som ikke er samarbeidsvillig fordi han er usikker på om Bond er alliert eller fiende. Felix Leiter fra CIA går imidlertid god for ham. Mens Bond undersøker Strangways' hjem, finner han en kvittering fra en lokal geolog, prof. Dent, som hjalp Strangways å analysere steinprøver fra en øy i nærheten kalt Crab Key. Dent påstår at steinene er vanlig pyritt, men Bond finner ut at de er radioaktive. Det viser seg at Dent er en av dr. Nos allierte. Etter et feilslått angrep med en tarantell, bruker Dent guvernørens sekretær, frk. Taro, til å lure ham til sengs. Når Dent kommer for å myrde Bond, er Bond klar og dreper Dent etter en kort utspørring, som gir Bond svar på hvorfor Strangways ble myrdet.
Bond og Quarrel seiler til Crab Key hvor de møter Honey Ryder, en skjellsamler. Snart blir de oppdaget og tvunget til å søke ly lengre inn i øya. Quarrel blir drept av dr. Nos sagnomsuste «drage», en motorisert gjenstand som spyr flammer. Bond og Ryder blir tatt til fange av dr. No. Dr. No forteller at han er medlem av SPECTRE og at han på Crab Key jobber med å destruere amerikanske rakettutskytninger fra Cape Canaveral fordi hans tjenester ikke ble kjøpt verken av Vest og Øst.
Bond er tatt til fange og blir plassert i en celle som han klarer å rømme fra. Han overlaster dr. Nos atomreaktor som skulle sabotere en amerikansk rakettutskytning.

Bakgrunn

Ian Flemings romaner om James Bond hadde mottatt gode kritikker, men James Bond var likevel ikke et kjent navn på begynnelsen av 60-tallet. Regissøren av Dr. No, Terence Young, vurderte kjente stjerner som Richard Johnson og Cary Grant. En av produsentene, Harry Saltzman, fortalte at deres førstevalg var Roger Moore (som senere kom til å spille Bond i sju filmer), men at han var opptatt med TV-serien The Saint på den tiden. Andre store navn som ble vurdert var Patrick McGoohan, James Mason og David Niven (som senere spilte i en uoffisiell versjon av Casino Royale fra 1967). Til slutt bestemte produsentene seg for å bruke Sean Connery, en relativt ukjent skuespiller på den tiden.

Anmelderne

Filmen ble meget godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye på 95 % på Rotten Tomatoes.
Pseudoarbejde

Bakgrunn

Forfatterne hadde aldri møtt hverandre før da de den 5. juli 2013 deltok i en diskusjon i programmet Deadline på DR2. Diskusjonen dreide seg om den svenske sosiologen Roland Paulsens undersøkelse av arbeidsforhold blant kunnskapsarbeidere, konsulenter og kontorfolk. Mange av Paulsens respondenter hevdet i undersøkelsen at deres arbeid ikke var særlig konkret, meget vanskelig å måle, og at de en stor del av arbeidstiden ikke utførte så meget.
I slutten av 2016 startet Fogh Jensen og Nørmark et samarbeid for å undersøke Paulsens påstand nærmere. De etablerte et felles bokprosjekt, og under arbeidet med boken skapte de begrepet pseudoarbejde.

Innhold

Bokens første del handler om hvorfor den ukentlige arbeidstiden ikke har blitt kortere siden 1990, mens den i det tyvende århundre gikk jevnt nedover. I Danmark var den ukentlige arbeidstiden i 1900 på 60 timer, og så sank den til 56 timer i 1915, 48 timer i 1958, 40 timer i 1976 og til 37 timer i 1990. Siden er intet skjedd. Økonomen John Maynard Keynes forutsa i en tale holdt i 1930 at den ukentlige arbeidstid på grunn av teknologi og generell velstand i 2030 ville ha falt til 15 timer. USAs senat utga i 1960-årene en rapport som forutsa at en arbeidsuke på 14 timer ville være realistisk i år 2000.
Bokens annen del gjengir intervjuer med en rekke personer, stort sett anonyme, som i sitt arbeid på den ene eller annen måte opplever at de spiller tiden. Et av intervjuobjektene er en marketing-direktør, hvis medarbeidere reelt kun var beskjeftiget med å forberede julesalget, og som direktøren derfor måtte oppkonstruere mer eller mindre likegyldige oppgaver til resten av året. Et annet intervjuobjekt er kommunikasjonsmedarbeideren som bruker en meget stor del av sin tid på å forutsi  mulige fremtidige, men ennå ikke inntrufne, problemer som vil kunne ramme investorer, kunder, potensielle kunder, medarbeidere, politikere og konkurrenter, og deretter å utarbeide handlings- og kriseplaner for å kunne takle de potensielle problemene. Et tredje intervjuobjekt er IT-direktøren i et firma som har innført firedagers arbeidsuke, fordi undersøkelser viser at folk som arbeider på kontor typisk bruker halvparten av sin 37-timers arbeidsuke på møter og e-poster, blant annet fordi de færreste arbeidsplasser har retningslinjer for hvordan medarbeiderne skal håndtere sine respektive Outlook-konto.
Bokens tredje del inneholder råd om hvordan man kan komme pseudoarbeidet til livs, som medarbeider, som leder og som samfunn.
Bremsolvikler

Utseende

En liten (vingespenn 10-13 millimeter), mørkt gråaktig vikler. Forvingen har en hvit eller brunhvit flekk ved bakkanten.
Bakvingens farge er karakteristisk: brunhvit med skarpt avgrensede, brune områder i den bakre delen og i spissen.

Levevis

I likhet med vårsolvikler (Pammene giganteana) har denne arten larver som utvikler seg i galler laget av gallveps på eik. De voksne viklerne flyr i april-mai, mest om natten, de hviler gjerne i en barksprekk om dagen.

Utbredelse

Arten er utbredt i Nord-Afrika og over det meste av Europa, bortsett fra lengst i nord.
I Norge finnes den nord til Sogn og Fjordane.
Politikk i Karmøy

Karmøys kommunestyre har 45 medlemmer, mens formannskapet har elleve medlemmer.

Ordføreren

Ordfører i Karmøy kommune for perioden 2003–2007 var Kjell Arvid Svendsen fra Kristelig Folkeparti. Dette var hans tredje periode som ordfører i Karmøy kommune, og hans femte periode som medlem kommunestyret og i formannskapet.

Budsjettet 2006

Jan Birger Medhaug havnet på vippen etter at han meldte seg ut av KrF. Da alt lå an til at KrF, Ap og SV sitt forslag som blant annet innebar innføring av feieravgift og økning av eiendomsskatten skulle bli vedtatt, kom et alternativt budsjett fra FrP, H, V, Pp. Kommunestyret var splittet i to blokker og alt stod og falt på Medhaug. Det endte med at Medhaug støttet det borgerlige alternativet.

Ordføreren og andre sentrale posisjoner

Som største borgerlige parti greide ikke FrP å samle til et flertall. Frp hadde Høyre med seg men greide ikke å bli enige med verken Venstre eller KRF om sentrale uenigheter. Hadde sentrum-høyre greid å bli enige ville det gitt et solid flertall. KrF gikk i forhandlinger med Ap, SV og Sp. De fikk, sammen med Arbeiderpartiet, med seg Venstre og hadde dermed 24 mandater i kommunestyret. Forhandlinger innad i denne grupperingen førte til at Kjell Arvid Svendsen (KrF) fortsatte som ordfører og Helga Rullestad beholdt varaordførerstolen. Ordførervervet ble knyttet til person. Det betyr at hvis Kjell Arvid Svendsen(KrF) skulle ha trukket seg, ville Helga Rullestad (Ap) overtatt som ordfører.
Bente Thorsen (FRP) ble leder for Hovedutvalg Helse og Sosial, Geir S. Toskedal (KrF) ble leder for Hovedutvalg Teknisk, Didrik Ferkingstad (Ap) ble leder for Partssammensatt utvalg og John K. Holvik (Ap) ble leder for Hovedutvalg Skole og Kultur.
Ningnan

Ningnan (kinesisk: 宁南县; pinyin: Níngnán Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Liangshan Yi i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde fylket en befolkning på 167 108.
Cedric Gibbons

Karriere

Gibbons ble født i Dublin i Irland, før familien emigrerte til USA. Faren var arkitekt, og Gibbons jobbet for han etter å ha studert ved Art Students League of New York. Han fikk senere jobb på Edison Studios i 1915. Der assisterte han Hugo Ballini med å designe filmsett, frem til studioet stengte i 1918. Etter Edison, begynte han å jobbe for Samuel Goldwyn, som utviklet seg til å jobbe under Louis B. Mayer i MGM mellom 1924 og 1956.
Gibbons var et av de 36 opprinnelige medlemmene som opprettet Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Det var han som tegnet Oscar-statuetten, et trofé han selv kom til å motta 11 ganger, og bli nominert til hele 39 ganger. Han er kun slått av Walt Disney, som fikk trofeet 26 ganger.
Da han ble pensjonist i 1956 stod han oppført som medvirkende til produksjonen av over 1 500 filmer. Dette skyldte at i avtalen hans med MGM stod det at han skulle bli kreditert alle filmene som ble satt opp på amerikanske lerreter, uavhengig av hvor mye eller lite han selv hadde bidratt. Likevel har han trolig vært hovedansvarlig for scenografien til om lag 150 filmer.

Privatliv

Gibbons giftet seg i 1930 med skuespilleren Dolores del Río, og tegnet selv huset deres i Santa Monica, en Art deco-bolig inspirert av den opprinnelig østerrikske arkitekten Rudolf Schindlers verker. Paret skilte seg i 1941, og samme år giftet Gibbons seg med skuespilleren Hazel Brooks. De var gift fram til hans død i 1960, 67 år gammel.

Ettermæle

Gibbons' filmsett, særlig fra filmer som Born to Dance (1936) og Rosalie (1937), påvirket sterkt kinoarkitekturen fra slutten av 1930-tallet og ut 1950-tallet. Stilen finnes særlig i kinoer drevet av Skouras-brødrene, hvis designer Carl G. Moeller lot seg inspirere av Gibbons. Blant de mer klassiske eksemplene er Loma Theatre i San Diego, The Crest i Long Beach og Fresno, og Culver Theater i Culver City. Stilen blir beskrevet som Art Deco eller Art Moderne