google/wiki40b huggingface dataset:
Anton Grønningsæter

Virke

Grønningsæter utdannet seg til kjemiingeniør ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt. Han studerte videre ved Bergakademiet i Freiberg i Sachsen, der han  i 1903 ble bergkandidat.
I 1905 reiste Grønningsæter til USA. Han arbeidet først for International Nickel Corporation i Bayonne i New Jersey, men dro senere i 1905 til Canada og nikkelgruvene i Sudbury i Ontario. I 1907 ble han ingeniør ved Deloro Mining and Reduction Company i Deloro i Ontario.
Grønningsæter ble statsborger i USA. I 1909 vendte han tilbake til Norge for å engasjere seg i nikkelproduksjon der. Kristiansands Nikkelraffineringsverk ble startet i 1910, med Evje Nikkelverk som leverandør av malm. Selskapet leverte nikkel, som under første verdenskrig ble viktig i produksjonen av krigsmateriell.
Fra 1913 til 1919 satt Grønningsæter i Kristiansand bystyre. Der var han særlig engasjert i spørsmålet om elektrisitetsforsyning, som også var viktig for framtidig industriutbygging. Han ble i 1914 medlem av bystyrets elektrisitetskomité. Senere samme år ble han styremedlem i Kristiansands elektrisitetsverk.
Den økonomiske ledelsen av Kristiansands Nikkelraffineringsverk endte i en finansskandale, der Grønningsæter ikke var direkte involvert, men som satte en stopper for mulighetene til å skaffe nye investorer i nikkelindustrien. I 1919 reiste Grønningsæter tilbake til Canada og British America Nickel Corporation. Etter at dette selskapet gikk konkurs i 1924, arbeidet han i USA, blant annet ved Victor Hybinettes forsøksverk i Wilmington i Delaware. I 1925 var han ved Michigan Smelting & Refining Co. I 1927 var han igjen i Canada, denne gang tilknyttet Falconbridge Nickel Mines, som også etablerte seg i Norge. Han ble der igjennom også engasjert i å få i gang igjen nikkelproduksjonen i Kristiansand, da Falconbridge-konsernet etablerte fabrikk i byen.
Under andre verdenskrig oppholdt Grønningsæter seg i Canada og USA. Han arbeidet for å øke kanadisk nikkelproduksjon, ikke minst med tanke på krigsindustrien. I 1944 ble han medlem av en norsk industrikomité i New York, hovedsakelig bestående av ingeniører, og nedsatt av den norske regjeringen i London.

Utmerkelser

Grønningsæter var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og mottok Haakon VIIs Frihetskors. I 1937 fikk han Sam Eydes ærespris fra Polyteknisk Forening for sitt arbeid med nikkelindustrien i Norge. Grønningsæter ble i 1937  innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1958 i Norges Tekniske Vitenskapsakademi.
Foreningen Norsk Ukepresse

Foreningen Norsk Ukepresse eller Norsk Ukepresse var tidligere en selvstendig bransjeorganisasjon for magasin- og ukebladforlag.
Organisasjonen ble opprinnelig dannet i 1907 under navnet Norsk Illustrert Presse. I 1938 ble navnet endret til Ukebladenes Gruppe, før organisasjonen i 1940 ble til Norsk Ukepresse.
Foreningen var en sammenslutning av landets største ukebladforlag. Målet var å ivareta medlemmenes interesser overfor myndighetene i saker som toll, moms, porto og annet. Foreningen opprettet Ukepressens Informasjonskontor som startet utgivelse av Ukepressekatalogen.
I 2006 skiftet organisasjonen navn til Magasin- og Ukepresseforeningen, før den til slutt ble nedlagt i 2009. Virksomheten ble da ført videre innen Mediebedriftenes Landsforening.
Adygeisk

Adygeisk, også kjent som adygé eller vesttsjerkessisk, er et kaukasisk språk, som sammen med det beslektede språket kabardinsk utgjør den tsjerkessiske grenen av den nordvestkaukasiske språkgruppe. Språket er tilknyttet folkegruppen adygeer, og tales av omtrent 120 000 i Kaukasus – i hovedsak i Republikken Adygia i Russland – og omtrent 100 000 i Tyrkia, foruten spredte grupper på Balkan, i Irak, Jordan og Syria.
Adygeisk har ifølge språkleksikonet Ethnologue 585 500 talere totalt.
Språket fikk eget skriftspråk i 1918, etter oktoberrevolusjonen.

Adygeisk i Russland og Kaukasus

Republikken Adygia, navngitt etter adygeerne, rommer Russlands største andel av adygeisktalende. Ifølge folketellingen i 2010 var antallet 117 500, hvorav ingen var enspråklige; folketellingen fremlegger også at den etniske befolkningen var på 129 000.

Adygeisk utenfor Tsjerkessia og Kaukasus

Store norske leksikon anslår omtrent 100 000 adygeisktalende i Tyrkia, mens Ethnologue anslår 316 000 i 2014, med ingen enspråklige ifølge en folketelling i 1965. Adygeisktalende er spredd over Tyrkia, blant annet i Sentral- og Vest-Anatolia, Kayseri, Tokat, Kahramanmaraş, samt mange andre provinser. Det adygeiske samfunn i Tyrkia er et resultat av tsjerkessisk diaspora fordrevet i den russisk-tsjerkessiske krig (omtrent 1763–1864).
Adygeisk blir lært bort i Jordan ved skolen for jordanske adygeer, Prins Hamza ibn al-Hussein videregående skole, i Amman. Denne skolen, som ble etablert av adygeiske jordanere med den avdøde kong Hussein av Jordans støtte, er en av de første skoler for adygeersamfunnene utenfor Tsjerkessia. Skolen har omtrent 750 jordanske adygeiskstudenter, og en av dens fremste mål er å bevare adygeisk blant nyere generasjoner samtidig som vektlegging av adygeernes tradisjoner. Antallet adygeisktalende i Jordan var i 2013 omtrent 78 000.
Adygeisk snakkes av tsjerkessere i Irak og av tsjerkessere i Israel, hvor det læres i deres landsbyskoler. I Irak var antallet adygeisktalende i 2014 omtrent 34 000, hovedsakelig bosatt i Bagdad, provinsene Diyala, As Sulaymaniyah, og Kirkuk, og i spredte samfunn. I Israel var antallet i adygeisktalende i 2005 omtrent 3000, fordelt på to landsbyer med en liten dialektisk forskjell.
Det snakkes også av mange tsjerkessere i Syria, selv om størstedelen av syriske tsjerkessere snakker kabardinsk. Ethnologue anslår 35000 adygeisktalende i Syria i 2014, hovedsakelig i distriktet Salkhad i guvernementet As Suwayda, og distriktet Darʿā i Darʿā guvernement.
I tillegg finnes det en liten adygeisktalende gruppe i Makedonia på Balkan.

Truet status

Ifølge UNESCOs kart fra 2009 med navn UNESCO Map of the World's Languages in Danger («UNESCOs kart over verdens språk i fare»), var adygeisk i 2009, med alle sine stammedialekter, klassifisert som «sårbar».
Xiaotiandu-demningen

Xiaotiandu-demningen er en demning med vannkraftverk i det sentral-vestlige Kina, i vassdraget Wasigou, en sideelv til Chang Jiang. Vannkraftverket ligger i provinsen Sichuan. Ved igangsettelse hadde vannkraftverket en kapasitet på 240 MW.
Vistdalsholmen

Vistdalsholmen er en liten skogkledt holme i Nesset kommune, beliggende i Vistdalsbukta. Holmen er 0,03 km² stor og høyeste punkt er 15,4 moh. Hele øyen inngår i Vistdalsholmen naturreservat, opprettet 28. mai 2010.
Vistdalsholmen ligger ved utløpet av Vistdalsbukta i Nesset kommune. Vegetasjonen består av furu-, gran- og løvskog, mens bunnvegetasjonen er dominert av storfrytle. I de åpne delene av øyen vokser det mye enstape, mens det mot vest er mer åpne gressenger.

Verneformål

Formålet med naturreservatet er å ta vare på et område med spesiell verdi for biologisk mangfold. Holmen utgjør en av svært få naturgitte holmer i indre fjordstrøk i Møre og Romsdal, som er tilnærmet urørt og er en viktig hekkelokalitet for sjøfugl, herunder fiskemåke og andre måkearter.
Frisk (pastill)

FRISK er en type sukkerfri mikropastiller som produseres i Belgia av Perfetti van Melle. Etter lanseringen i Belgia i 1986 har pastillene spredd seg til de fleste verdenshjørner. FRISK finnes i mange ulike smaker, blant annet peppermint, salmiak violet, orange mint og euca menthol. I Norge importeres og distribueres pastillene av Valora Trade Norway.
Rinde stavkirke

Rinde stavkirke var en stolpekirke som nå er forsvunnet. Den stod i Feios, tidligere i Leikanger kommune, nå i Vik. Kirken ble bygget i det 13. århundre og revet i 1866. Den var lang og smal, 22 x 6,6 meter (skip og kor). Kirken ble påbygget i høyden i 1684, og samtidig kom det en ny svalgang på nordsiden. I 1858 var kirken alldeles cassabel og ble i 1866 erstattet av en ny kirke. I kirken var det en del dekor i urnesstilen. På loftet ble det funnet et krusifiks som i kunsthistoriisk litteratur er omtalt som  Leikangekrusifikset. Dette krusifikset er ved Historisk Museum, Universitetet i Bergen. Krusifikset er datert fra 1100 - 1150.

Arkeologiske steder og revne stavkirker

Mange stavkirker er nå tapt, men lever videre i sagn. Listen er veldig omfattende, se liste over revne stolpekirker, stavkirker og tilhørende utgravninger.
Conspicuous Gallantry Cross

Conspicuous Gallantry Cross (CGC) er en britisk militær dekorasjon innført i 1993. Utmerkelsen tildeles som anerkjennelse for en heroisk dåd i strid («in recognition of an act or acts of conspicuous gallantry during active operations against the enemy»), og kan gis til både menige og offiserer fra alle våpengrener i Storbritannias forsvar. Medaljen er den nest høyeste militære utmerkelsen det er mulig å bli tildelt for innsats i strid i Storbritannia, og rangerer rett under Victoria Cross i rang. Innehavere har rett til å tilføye bokstavene CGC etter navnet sitt.

Forholdet til andre utmerkelser

Conspicuous Gallantry Cross er den nest fremste utmerkelse for militært mot i strid i Storbritannia. Bare Victoria Cross rangerer høyere.
Conspicuous Gallantry Cross ble innført som erstatning for Distinguished Service Order, der denne ble benyttet som belønning for offiserers heltedåd, Distinguished Conduct Medal og Conspicuous Gallantry Medal. Distinguished Service Order tildeles fortsatt, men tildeles fra 1993 utelukkende for fremragende ledelse. Distinguished Service Order på samme nivå som Conspicuous Gallantry Cross. På nivået etter Conspicuous Gallantry Cross rangerer stridsdekorasjonenen Distinguished Service Cross, Military Cross og Distinguished Flying Cross. Alle disse tildeles kun for innsats i møte med fienden.

Utforming

Conspicuous Gallantry Cross er i sølv. Utmerkelsen er utformet som et kors med svakt utbøyde armer. Korset er lagt på en laurbærkrans, også den i sølv. I korsmidten er det plassert en medaljong med St. Edvards krone. Reversen er slett og påføres mottagerens rang, navn, avdeling og tildelingsdato.
Korset er opphengt i et medaljebånd i hvitt, med en rød midtstripe og mørke blå kantstriper.
Dersom en mottager utmerker seg igjen og kvalifiserer til Conspicuous Gallantry Cross på nytt, markeres dette med en sølvspenne på medaljebåndet.

Tildeling

Conspicuous Gallantry Cross er tildelt 46 personer og én avdeling, Royal Irish Regiment. Ingen har gjort seg fortjent til medaljen mer enn én gang.
Anders Fredriksen

Sverige

Han flyttet til Sverige som 17 år gammel, og begynte å spille for Frölunda HC i den svenske junior ligaen, J20 SuperElit. Etter å ha 42 poeng på 39 kamper i løpet av 1999-2000-sesongen, signerte han med Tingsryd i Hockeyallsvenskan. 2001 ble det annonsert at Fredriksen ville forlate Tingsryd til fordel for Skellefteå.

Vålerenga

Før 2003-04-sesongen, bestemte Fredriksen til å flytte tilbake til Norge og spille for Vålerenga Ishockey. Etter å ha tre strake 40 + poeng sesongene, hadde han 58 poeng på 45 kamper i 2009-10 GET-Ligaen sesongen, og endte på sjetteplass i punktet statistikken.

Landslaget

Fredriksen spilte for det norske landslaget i løpet av 2000 og 2001. Etter 9 år fravær, ble han valgt for 2010 norske landslaget. Han har også spilt på det norske juniorlaget.
Hilmo

Gardene

Det er idag fire garder som er i drift i Hilmo. Det er Kvernmoen (Hilmo Nedre), Neergarden (Hilmo Nordre) og Aunet, som driver med mjølk og kjøttproduksjon og Hilmo Øvre som driver med kjøttproduksjon og kjøttforedling. På den opprinnlige Hilmogarden (Øvergarden) bodde den kjente åkleveverksen Berit Hilmo (1766-1859). Denne gården er i dag bebodd, men leier bort dyrkamarka til naboer. Gullbrekka blir i dag benytta som fritidsbolig, mens Hilmohaugen er et kommunalt bygdatun, slik det framsto på 1800-tallet. Tidligere garder man i dag bare finner få spor av, er Pættersbakken (husmannsplass under Neergarden), Arnebakken og Hilmogjardet (husmannsplasser under Hilmo (Øvergarden).

Utmarka

Hilmomarka omfatter området mellom Litj-Hynna og grensa mot Selbu og mellom Nea og Bokkhåmmårfjellet. Hilmogardene har setervoller både på Movollen (Hilmo og Aunet), Hyllingvollen (Hilmo øvre) og ved Usmesjøen(Kvernmoen og Neergarden). Tidligere var det også setervoller ved Granlund, Hynnøyan, Digeråsen, Skørbergåsen og Stugguvolldalen. Utmarka eies i hovedsak av Tomas Angels Stiftelser, mens Hilmogardene kun eier mindre biter rundt gardene og setervollene. To naturreservat ligger på Hilmomarka: Hilmoskogen barskogreservat ved Movollen og Stormyra våtmarksreservat, som ligger rett ovenfor grenda.
Henrik Andersen

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Danmark. Han ble europamester i fotball i 1992.
May-Helen Molvær Grimstad

Kuriosa

Hun kommer fra en politisk meget aktiv familie. Hennes far, Ivar H. Molvær har vært ordfører i Sula kommune. Hennes ektemann har vært lokallagsleder i Ålesund KrF og deres sønn Simen Molvær Grimstad er første vararepresentant til Stortinget i perioden 2017 - 2021.
Mette

Annen bruk av navnet

Mette er et vanlig navn på geiter i Norge.
Falga (sommerfugl)

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter), spinkle smygere. Vingene er mørkbrune, vanligvis med store, gulhvite flekker.
På undersiden har forvingen gjerne hvit eller gulhvit spiss, bakvingen er helt hvit eller gul bortsett fra at vingefrynsene kan være brune.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den vestlige delen av Mellom- og Sør-Amerika, fra Honduras i nord til Bolivia i sør.
Sup'Internet

Sup'Internet er en fransk internett universitet som uteksaminerer bachelor nord i Frankrike (Paris), og som er medlem av IONIS Education Group.
Lê Công Vinh

Landslaget

Lê Công Vinh spilte 82 landskamper for Vietnams herrelandslag. Han ble tatt ut i Vietnams tropp til Asiamesterskapet i fotball for menn 2007.
Nevers

Historie

Noviodunum var det tidligere navnet på Nevers, som etter hvert endret seg til Nebirnum. Alle medaljene og andre romerske legemer en har funnet i byen viser at det må ha vært en viktig plass da Cæsar valgte byen som militærlager for hvete, penger og gisler. I 52 f.Kr. var Nevers det første stedet som ble erobret av opprøreren Aedui.
Byen ble bispesete på slutten av 400-tallet. Grevskapet Nevers går minst tilbake til 900-tallet. Innbyggerne i Nevers fikk privilegier i 1194 og 1231. En kort stund på 1300-tallet var byen sete for et universitet, som senere ble overført til Orléans.
Sinwon

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), en rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 18 ri (landsby).
Seismisk migrasjon

Seismisk migrasjon er den prosessen hvor seismiske hendelser flyttes geometrisk i enten rom eller tid til den beliggenheten der hendelsen befant seg i undergrunnen i stedet for beliggenheten der den ble tatt opp på overflaten, som dermed gir et mer nøyaktig bilde av undergrunnen. Denne prosessen er nødvendig for å overvinne begrensninger i geofysiske metoder i områder med kompleks geologi, slik som: forkastninger, saltstrukturer, foldinger, etc.
Migrasjon flytter hellende reflektorer til deres sanne beliggenhet i undergrunnen og kollapser diffraksjoner, som gir et migrert bilde som typisk har en økt romlig oppløsning og sm løser opp områder med kompleks geologi mye bedre enn ikke-migrerte bilder. Migrasjon er en av standardteknikkene innen dataprosessering for refleksjonsbaserte geofysiske metoder (refleksjonsseismikk og bakkepenetrerende radar).
Behovet for migrasjon har vært forstått siden starten på seismisk letekativitet, og de aller første seismiske refleksjonsdata fra 1921 ble migrert. Beregningsorienterte migrasjonsalgoritmer har eksistert i mange år, men de har bare blitt aktivt brukt de siste 20 årene på grunn av at de er ekstremt ressurskrevende. Migrasjon kan gi en dramatisk heving i bildekvalitet, så det blir forsket intenst på relevante algoritmer, både innenfor den geofysiske industrien såvel som i akademiske kretser.
Tamta

Bakgrunn

Tamta Goduadze ble født i Den georgiske sosialistiske sovjetrepublikk, der hun vokste opp og begynte å synge som femåring. Da Tamta var 22 år gammel, flyttet hun med familien til Hellas. Senere deltok hun i musikkonkurransen Super Idol, et talentshow basert på Idol-formatet. Tamta nådde finalen der hun tapte mot Stavros Konstantinou. I januar 2007 offentliggjorde kringkasteren Elliniki Radiofonia Tileorasi (ERT) at Tamta var en av deltakerne i den greske finalen til Eurovision Song Contest 2007. I finalen endte hun på tredjeplass med låten «With Love». Like etter slapp hun debutalbumet Tamta. Hennes andre album, Agapise Me, ble utgitt 16. mai 2007 og inneholdt blant annet hiten «Agapise Me». I mars 2010 kom hennes tredje album, Tharros i Alitheia. Hennes fjerde og hittil siste album, Best of Tamta, kom i 2017.
Goduadze var også en av mentorene i X Factor Georgia i 2014 og siden The X Factor Hellas i 2016. I desember 2018 offentliggjorde den kypriotiske kringkasteren RIK at Tamta skal representere Kypros i Eurovision Song Contest 2019 med låten «Replay». Hun deltok i semifinale 1 tirsdag 14. mai og kvalifiserte seg til finalen lørdag 18. mai. I finalen endte hun på 13. plass med 109 poeng.
Fakultet for biovitenskap og akvakultur

Satsningsfelter forskning

Akvakultur, marin økologi, marin genomikk
Get Outta My Way

Informasjon

Minogue bekreftet at «Get Outta My Way» ville bli utgitt som den andre singelen den 5. juli 2010. Singelen ble utgitt den 27. september 2010 på verdensbasis. Sangen ble først gjort tilgjengelig for allmennheten via et promoteringsalbum gitt til radiokanaler før den kommersielle utgivelsen. Den nådde tolvteplass på den britiske singellista, og kom på 69.-plass i hennes hjemland Australia. Singelen også nådde nummer 25 på den europeiske singellista, nummer 29 i Frankrike, nummer 41 i Tyskland og nummer 23 i Sveits. Sangen var også vellykket i New Zealand der den nådde nummer 69 og nummer 57 i Japan.

Musikkvideo

Videoen ble filmet i Pinewood Studios i London den 18. august 2010. Videoen begynner med Minogue og hennes dansere som beveger seg sakte på et dynamisk dansegulv. Hver og en av dem er omgitt av en glød som følger deres bevegelser i sanntid. Minogue har på hansker som belyser hennes ansikt og kropp. I det andre verset av sangen, opptrer hun på scenen med hvite stoler, iført en gull-antrekk. Minogue og hennes dansere danser foran en vegg som prosjekter med dynamisk lyssetting. Minogue vises på pidestall, som oppstår fra lag med vann.
Thích Quảng Độ

Biografi

Thích Quảng Độ ble født i provinsen Thái Bình nord i Vietnam. Han ble munk da han var 14 år gammel.
Fra 1951 til 1957 var han ved universiteter i India og Ceylon, der han arbeidet med buddhistisk og indisk filosofi. I 1960- og 1970-årene var han professor i buddhistisk filosofi ved universiteter i Saigon og Cần Thơ. Han markerte seg som kritiker av den anti-buddhistiske politikken til president Ngô Đình Diệm i Sør-Vietnam. I 1963 ble han fengslet og torturert og slapp først fri etter at president Diệm ble drept i et statskupp. På grunn av ødelagt helse måtte han i 1966 til Japan for behandling. Deretter tilbrakte han to år på reise i Taiwan, Hongkong, Thailand og Myanmar.
I 1972 ble han med i lederskapet for Den forente buddhistiske kirke i Vietnam. Trossamfunnet ble utsatt for forfølgelse etter den kommunistiske maktovertakelsen i 1975, til protester fra generalsekretær Thích Quảng Độ. Da han i 1977 sammen med andre ledere av trossamfunnet protesterte mot kommunistenes konfiskering av trossamfunnets eiendommer, ble han arrestert, fengslet og satt i isolat. Etter internasjonalt press ble han satt fri etter 20 måneder i fengsel. I 1978 ble han nominert til Nobels fredspris av Betty Williams og Mairead Corrigan.
Han motsatte seg statens forsøk på å ta kontroll over de buddhistiske trossamfunnene og i 1982 ble han ble tvangssendt til sin hjemprovins. Der tilbrakte han ti år i husarrest. I 1992 vendte han tilbake til Saigon og fortsatte protestene mot myndighetenes undertrykkelse. I 1994 utarbeidet han et dokument hvor han kartla religionsforfølgelsen. Dermed måtte han i januar 1995 i fengsel på nytt. Igjen kom det internasjonalt press for å få ham løslatt. Blant annet stilte Dalai Lama, François Jacob og José Ramos-Horta opp for ham og krevde ham løslatt. Han slapp fri i september 1998, men ble holdt i husarrest og nøye overvåket.
Thích Quảng Độ rykket i 1999 opp til den nest fremste lederskapsposisjonen i Den forente buddhistiske kirke i Vietnam, etter Thích Huyền Quang. I 2001 lanserte han en appell for demokrati i Vietnam, en plan som fikk nasjonal og internasjonal støtte. Thích Quảng Độ fikk igjen husarrest, nå ved Thanh Minh Zen-klosteret i Saigon. Herfra har han fortsatt sitt arbeid ikke-voldelige arbeid.
I 2008 etterfulgte han Thích Huyền Quang som overhode for Den forente buddhistiske kirke i Vietnam.
Ved utgangen av 2015 satt han fortsatt i husarrest.

Priser

I 2002 ble Thích Quảng Độ, sammen med Thích Huyền Quang og Nguyễn Văn Lý, tildelt den tsjekkiske Homo Homini-prisen.
Han ble i 2006 tildelt Professor Thorolf Raftos Minnepris. Komiteen ga denne begrunnelsen for å gi ham prisen: «Thich Quang Do er en intellektuell leder og en forenende kraft i sitt hjemland. Som munk, forsker og forfatter har han viet livet til å fremme rettferdighet og buddhismens budskap om ikke-vold, toleranse og medfølelse. Gjennom politiske opprop har Thich Quang Do utfordret myndighetene til dialog om demokratiske reformer, pluralisme, trosfrihet, menneskerettigheter, og nasjonal forsoning. Dette har gitt demokratibevegelsen retning og kraft.» Prisen ble delt ut i Bergen 4. november 2006.
Lužnice

Lužnice (tsjekkisk) eller Lainsitz (tysk) er en elv som renner gjennom Østerrike (43 km) og Tsjekkia (165km). Elven er en sideelv til Vltava, som den munner ut i ved Týn nad Vltavou.
Mimohippopsicon

Utseende

Agapanthiini er langstrakte, middelsstore, brune eller grå trebukker med lange, tynne antenner. Pronotum er sylindrisk, dekkvingene gjerne litt avsmalnende bakover.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Mosambik.
Chamaesyrphus

Utseende

Små (4-8 mm) og spinkle, svarte og gule blomsterfluer. De ligner mer på artene i underfamilien Syrphinae enn på Eristalinae som de tilhører.
Særlig kan de minne om små Platycheirus-arter. Fra slekten Pelecocera, som de muligens bør regnes til i alle fall, kan de skilles på at antennenbørsten er av normal tykkelse, mens den er påfallende tykk hos Pelecocera. Hodet er bredt med nakne fasettøyne. Antennenes tredje ledd er stort og rundet, antennebørsten er festet litt innenfor spissen av dette. Pannen er gråpudret. Thorax er blankt svart, også scutellum. Beina er gule og svarte, bakleggene lett krummede. Vingene er glassklare bortsett fra et blekbrunt vingemerke. Den fremste tverr-åren ved vingekanten er bøyd i en stump vinkel. Bakkroppen er sylindrisk og slank med tre par gule flekker.

Levevis

Larvenes utvikling er ukjent. De voksne fluene finnes i furuskog, helst på sandig jordbunn, eller på sandige lyngheier. Trolig overvintrer artene som voksne fluer. De besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Holarktis, én av artene er også utbredt sør til Sør-Amerika.