google/wiki40b huggingface dataset:
Tertiærnæring

Tertiærnæring, eller servicenæring, er næringsliv hvor produktet er en tjeneste, typisk formidling av produkter fra primær- og sekundærnæringer. Et eksempel på dette er transportindustrien, hvor tjenesten – det vil si produktet – er å frakte noe fra et sted til et annet. Til tertiærnæringene regnes: varehandel, hotell- og restaurantnæringen, transport, lagring, informasjons- og kommunikasjonsnæringen (IKT), finansnæringen, privat og offentlig tjenesteyting. 
I motsetning til sekundærnæringene er det altså her ikke snakk om produsering av varer, men tjenester. Tertiærnæringene står i dag for den største andelen av sysselsettingen i de avanserte økonomier. Forenklet kan man si at primærnæringene henter ut råvarer, som sekundærnæringene produserer og behandler, mens tertiærnæringene leverer tjenester både til disse produsentene og til forbrukerne av varene. 
Begrepet «kvartærnæringer» har vært foreslått som klassifikasjon for næringer som formidler kunnskap og informasjon, men har ikke fått gjennomslag i dagligtale eller i næringsgrupperingen som brukes av Statistisk sentralbyrå.
Zen

Zen, eller chán, er det japanske/kinesiske navnet på en retning innen mahayanagrenen av buddhismen, som er utbredt i Kina, Japan, Vietnam og Korea.
Zen vektlegger meditasjon som et redskap for å oppnå innsikt og oppvåkning. En sentral ide er å oppnå oppvåkning ved å dyrke frem en sinnstilstand av umiddelbar tilstedeværelse uten å filtrere inntrykkene intellektuelt. Zen betoner dessuten praktiske ferdigheter samt selvforglemmende pliktoppfyllelse. Den har en unik betydning for japansk kultur og er møtt med stor interesse i Vesten.

Etymologi

"Zen", uttalt [zeɴ] på japansk, er den sino-japanske leseformen for "禅", som uttales [tʂʰán] (pinyin: chán) i moderne kinesisk mandarin, men som trolig ble uttalt [d​͡zʲen] på mellomkinesisk. Termen "zen" er en sammentrekning av den sjeldent brukte lange formen zenna (禅那; mandarin: chánnà), et derivat fra dhyāna (sanskrit) (pāli: jhāna), som refererer til et spesielt aspekt ved meditasjon. Selv om "zen" er mest brukt på verdensbasis, er det også kjent som chan i Kina, Seon i Korea, og Thiền i Vietnam.
Lilleby Brannstasjon

Lilleby Brannstasjon er et norsk teaterkonsept for barn skapt av Kurt Allan Hansen.
Arendal figur- og dukketeater

Arendal figur- og dukketeater er et norsk dukketeaterkompani med base i Arendal.
Teateret ble opprettet i 1969. Sentralt blant initiativtagerne stod billedkunstneren og dukkemakeren Liv Nergaard og smykkekunstneren og dukkemakeren Ute de Lange Nilsen. De øvrige to som var med på etableringen var Aili Strømstad og Torbjørg Torbjørnsen.
I 2010 hadde teatret premiere på forestillingen Nattens hemmeligheter, med kjente figurer som Pierrot og månen, Columbine og Harlequin.
Forestillingen Den magiske kosten i februar 2013 var Ute de Lange Nilsens 19. og siste forestilling siden etableringen på slutten av 1960-tallet. de Lange Nilsen trakk seg tilbake etter denne forestillingen, men Arendal figur- og dukketeater har fortsatt virksomheten.
Våren 2015 satte teatret opp sin 20. forestilling, som bar tittelen Hvorfor flaggermusen flyr om natten. Denne oppsetningen bygget på en afrikansk legende, og manus var skrevet av Irena Salahovic.
Under Arendal vinterfestival i januar 2018 deltok Arendal figur- og dukketeater med forestillingen Prinsessen og gleden.

Lokaler

Arendal figur- og dukketeater leide lokaler i Munkehaugen kultursenter inntil Arendal kommune sa opp leieavtalen i 2015 fordi lokalene skulle benyttes av kommunens kulturskole.
Beiersdorf

Historie

Eldre navneformer på stedet er Begerstorf og Beyerstorp (1272), Beyersdorf (1355), Beyersdorf (1368), Beygirstorf (1419), Beierßdorff (1433), Beyerßdorf (1504) og Beiersdorf bei Neusalza (1875).
Kommunen var en del av Amt Stolpen i 1590, 1764, 1816 og 1843, av Gerichtsamt Neusalza i 1856, og av Amtshauptmannschaft Löbau i 1875. I 1949 ble den en del av Den tyske demokratiske republikk i 1952 en del av Kreis Löbau. Etter Tysklands gjenforening fortsatte den å eksistere innenfor Landkreis Löbau i Fristaten Sachsen. I 1994 ble den en del av Landkreis Löbau-Zittau, og fra 2008 en del av Landkreis Görlitz.
I 1939 ble den tidligere kommunen Neulauba innlemmet i Beiersdorf.

Transport

Bundesstraße 96 går gjennom den vestlige delen av kommunen.
Frem til 17. september 1945 trafikkerte smalsporbanen Taubenheim–Dürrhennersdorf gjennom Beiersdorf. Denne ble avviklet i kjølvannet av andre verdenskrig som krigserstatning for Sovjetunionen. Den gikk i en lengde på 12 km fra Taubenheim (Spree), gjennom Oppach til Dürrhennersdorf.
Nini Roll Anker

Liv og virke

Faren Ferdinand Nicolai Roll var stortingsmann, justisminister og høyesterettsdommer. Nini Roll Anker ble gift med godseieren Peter Anker. De bosatte seg på Knivsø og senere på Rød herregård ved Halden. I løpet av dette ekteskapet jobbet hun for å bedre vilkårene for familiene og arbeiderne som var avhengige av Anker-godset. Etter skilsmissen giftet hun seg i januar 1910 med Peter Ankers fetter, Johan Anker. Han ble den store kjærligheten i hennes liv, og det var i dette ekteskapet at hennes litterære karriere virkelig tok til.
Begge hennes ektemenn var fettere av kvinnesaksforkjemperne Katti Anker Møller og Ella Anker og hennes mor, Sophie Nicoline Knudtzon, ble født i Trondheim i 1845 som datter av korps- og overlege Christian Fr. Knudtzon og Annette Sophie Augusta Scheel.
I 2011 ble en plass på øvre Grünerløkka i Oslo oppkalt etter henne: Nini Roll Ankers plass.

Psevdonymer

Nini Roll Anker gav også ut bøker under psevdonymer. I 1898 kom debuten I blinde under psevdonymet Jo Nein. Tre tiår senere tok hun i bruk psevdonymet Kåre P.. Fortellerstemmen i Kåre P.-bøkene var en ung mann, og tonen i boken var frisk, urban og vittig. Disse bøkene fikk svært gode anmeldelser da de kom ut, og ingen mistenkte at det stod en kvinne bak dem. Ifølge Store norske leksikons utdypningsartikkel om Nini Roll Anker var for eksempel Sigurd Hoel svært begeistret over å ha oppdaget en ung mann med et lovende forfattertalent i "Kåre P.".
Carl Friedrich Cramer

Liv

Cramer var sønn av den tysk-danske hoffpredikanten og opplysningsteologen Johan Andreas Cramer (1723–1788), og vokste opp i nærheten av København.
Cramer studerte i Göttingen og ble professor i filosofi i Kiel, som den gang tilhørte Danmark. I 1794 ble han avskjediget på grunn av sine sympatier for den franske revolusjonen. Han reiste da til Paris og etablerte en bokhandel, men måtte gi opp foretaket og konsentrerte seg deretter om forfattervirksomhet. Han gav ut et seks binds verk om Klopstock, oversatte Rousseau til tysk, Klopstock og Schiller til fransk og ble med det en viktig formidler mellom fransk og tysk kultur. Han redigerte også et par musikkmagasiner og publiserte i 1786 en oversikt over fransk musikkhistorie.
Cramer hjalp den unge Christoph Ernst Friedrich Weyse til København for at han skulle kunne bli musikus.
Singel (musikk)

En singel eller singelplate (også stavet single), ofte forkortet SP (single playing) er et standardisert format for grammofon- og CD-plater. En singel inneholder mindre lyd, det vil si kortere lydopptak og færre lydspor enn musikk- og lydplater i andre formater (EP- og LP-plater).
En tradisjonell singelplate er en grammofonplate med bare ett lydspor eller én komposisjon per plateside. Hovedsangen er vanligvis gjengitt på A-siden, mens B-siden inneholder et bonusspor. En grammofonsingel har en diameter på 17,5 cm og skal avspilles med 45 omdreininger per minutt, og kan derfor også kalles 45-plate. Slike singelplater kom på markedet i 1948 sammen med større plater i såkalt LP-format. En CD-singel består som regel av én hovedsang og én-tre «bonussanger». En maxi single ville bestå av flere enn to sanger.
Singler gis som regel ut i forkant eller etterkant av studioalbum for å promotere musikken og selge mer. Ofte spilles det også inn en musikkvideo til singlene som gis ut. På en singel kan det i tillegg til hovedsporet være live-sanger, andre sanger fra «det nye albumet», tidligere ikke utgitt materiale, demoer eller den samme sangen i forskjellige versjoner.
Aarrestad-bu

Aarrestad-bua var et alternativ til den vedtatte Brustad-bua da saken om søndagsåpning av varehandelen ble behandlet i Stortinget i 1997. Aarrestad-bua hadde begrensninger i vareutvalg, der Brustad-bua hadde begrensninger når det gjaldt utsalgsstedets størrelse/areal. Forslaget og bua har navn etter Senterpartiets stortingsrepresentant Unn Aarrestad.
Blant begrensningene i den foreslåtte Aarrestad-bua var forbud mot salg av frossenpizza, ost, kjøtt og grønnsaker, mens for eksempel frukt, melk, bleier og sigaretter skulle være lov å selge. Tankegangen var at dette ville få folk til å unngå søndagshandel, med mindre det var snakk om et nødsfall.
Forsvarets operative hovedkvarter

Ansvarsområde

FOH har ansvar for å holde øye med de norske havområdene og norsk luftrom for å oppnå best mulig situasjonsforståelse. Videre har FOH ansvar for å hevde norsk suverenitet, utøve nasjonal myndighet og være til stede under eventuelle kriser.
FOH skal også støtte det sivile samfunnet og planlegge og lede militære øvelser. FOH skal kontrollere og støtte norske internasjonale operasjoner.
Tasmanelater

Utseende

En middelsstor (11 - 19 millimeter), slank, rødbrunlig smeller med svarte tegninger. Oversiden er fint hårete. Antennene er middels lange og tynne, litt sagtakkede. Pronotum er betydelig lengre enn bredt, bakhjørnene spisst tilbaketrukne. Dekkvingene har fine punktrader.

Levevis

Larvene lever trolig i råtten, død ved.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Tasmania.
Meioneta innotabilis

Utseende

Meioneta innotabilis er en liten edderkopp. Den er en av dvergedderkoppene med mørk bakkropp og forkropp, med lysere rødlige eller gulbrune bein. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Fylkesvei 6342

Fylkesvei 6342 (Fv6342) i Trøndelag går mellom Vikavatnet og Slette i Bjugn kommune. Veien er 3,0 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 85 (Sør-Trøndelag).
Jannowitzbrücke stasjon

Bahnhof Berlin Jannowitzbrücke er en stasjon på Berlins forstadsbaner (S-Bahn) og på Berlins undergrunnsbane (U-Bahn). Den ligger ved Jannowitzbrücke i bydelen Mitte, og er et sentralt knutepunkt i Berlins kollektivtransport. Flere fergeselskaper har også stoppesteder på Spreekanalen ved Jannowitzbrücke.
Broen Jannowitzbrücke ble gjenoppført fra 1881–1883, og samtidig, i 1882, ble stasjonen over Spreekanalen åpnet som åpen stasjon uten hall. Fordi fergepassasjerene følte seg plaget av lokomotivrøyken, ble det i 1885 besluttet å bygge en jernbanehall over stasjonen.
I forbindelse med innføringen av elektriske tog fra 1928 ble stasjonen revet og gjenoppbygget i sin nåværende form etter planer av Hugo Röttcher mellom 1927-1932.
Metrostasjonen ble åpnet i 1930.
Kabelvåg hjelpefengsel

Kabelvåg hjelpefengsel ble oppført i 1856 som et arresthus. Ved kongelig resolusjon av 28. april 1866 ble det omdannet til distriktsfengsel. Fengselsloven av 12. desember 1903 bestemte at de største distriktsfengslene skulle gå over til å bli kretsfengsler, mens de øvrige ble kategorisert som hjelpefengsel i to klasser, nemlig større hjelpefengsel og mindre hjelpefengsel eller småfengsel. Fengselet i Kabelvåg ble plassert i siste kategorien og forble slik til det ble endelig nedlagt 1986. Den siste fangen i fengselet ble sluppet ut i 1978. Fra 1997 rommer bygningene Nordland kunst- og filmfagskole.
Vold mot kvinner

Vold mot kvinner er fysisk og psykisk vold som rammer kvinner. Vold mot kvinner ses i dag i økende grad i sammenheng med vold mot barn. FN definerer vold mot kvinner som «enhver form for kjønnsbasert vold som fører til, eller sannsynligvis fører til, fysisk, seksuell eller mental skade og lidelse for kvinner, herunder trusler om slike handlinger, tvang eller vilkårlig frarøvelse av frihet, i offentlig eller privat liv». Erklæringen om eliminering av vold mot kvinner fra 1993 understreket av vold mot kvinner kunne utøves av personer av begge kjønn, familiemedlemmer eller staten. FN har erklært 25. november som den internasjonale dagen for avskaffelse av vold mot kvinner.
I dag brukes i FN- og andre internasjonale sammenhenger ofte begrepet kjønnsbasert vold (gender-based violence, forkortet GBV), som favner bredere og også kan omfatte vold mot menn. Uttrykkene kjønnsbasert vold og vold mot kvinner blir likevel i stor grad brukt overlappende, da kjønnsbasert vold i størst grad rammer kvinner.
Woosungbanen

Woosungbanen (engelsk: Woosung Road) var den første jernbanestrekningen som ble bygd i Kina. Den var en 20 km lang strekning fra Shanghai til Woosung (Wusong), som var Shanghais ytre havn ved Yangtzeelven. Den var smalspors, og ble bygd i 1876. Men allerede året etter demonterte Qing-regjeringen sporene.

Historie

Det var britiske forretningsfolk i Shanghai som stod bak jernbanen. De benyttet seg av en finte.
I søknaden fremstilte man prosjektet som en «Waggon Way». Selskapet som fikk anleggstillatelse i 1875 kalte seg «Woosung Road Company», og intet sted forekom ordet «jernbane». Foranledningen var at de største handelsskipene som ikke var i stand til å befare elven opp til selve Shanghai las til kai i Wusong, og varene måtte der omlastes til kjerrer og bringes inn til byen. Med en jernbanelinje ville denne prosessen forenkles.
Den var Kinas første jernbanelinje, og håpet var at kineserne ville overvinne sin skepsis mot jernbanelinjer. Det gikk ikke så bra. Et viktig hinder var at den kinesiske landsbygden hadde mange gravfelter, og at selv om det med endel strev kanskje ville la seg gjøre å legge jernbanesporene slik at de ikke ble berørt, var det mange som mente at støyen fra toglinjene ville forstyrre forfedrenes ånder i nærliggende graver. Folk som bodde nær Woosungbanen protesterte kraftig mot jernbanen. Én dag ble et tog stanset av demonstrerende mennesker - menn, kvinner og barn. Da toget langsomt banet seg vei, forsøkte mengden å stanse det ved å gripe tak i vognene. En annen gang ble en mann overkjørt av toget, og dette var nær ved å utløse et folkeoppløp.
Thomas Wade fikk overbevist det britiske selskapet om å innstille trafikken. Qing-regjeringen kjøpte opp og demonterte anlegget, og sendte det hele over til Taiwan. Der var det meningen å benytte den ved en kullgruve. På øya Taiwan var det færre forfedregraver, og befolkningen var ikke så skeprisk. Imidlertid viste det seg at linjen ikke hadde meget for seg der.
Materialet ble så sendt tilbake til fastlandet, og skulle benyttes til jernbanebygging i Kaiping (i Tangshan provinsen Hebei). Dette var et område som var tynnere befolket, og med få forfedregraver. Imidlertid foretrakk den fremsynte sjefsingeniøren for Kaipingprosjektet, Claude W. Kinder, å benytte standard sporbredde for den 10 km lange strekningen. Dermed ble Woosongbanens utstyr ikke benyttet.

Ny jernbane i 1898

Stemningen mot jernbaner endret seg etterhvert. I 1898 ble det igjen anlagt jernbane mellom Wosung og Shanghai. Den bar navnet Songhubanen.
Kjørkelvik

Kjørkelvik er en boligeiendom i gamle Søndeled kommune (nå Risør kommune). Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Aksel Sandemose (1899–1965) bodde her i årene 1945–1962.
Familien Sandemose, som nettopp var fordoblet ved at Aksel og Eva hadde fått tvillinger, flyttet hit i oktober 1945. Han hadde vært på leting etter et fristed, vekk fra byens distraksjoner og tumulter. Hans sytten år her var, ved siden av oppveksten i Nykøbing Mors, hans lengste fastboende periode.
Kjørkelvik er skildret i flere tekster av Sandemose. Han skrev regelmessige «Sørlandsbrev» i ukebladet Aktuell og redigerte herfra enmanns-tidsskriftet Årstidene (1951–55). Rejsen til Kjørkelvik utkom på dansk i 1954, mens epistelsamlingen Brev fra Kjørkelvik utkom posthumt i 1974. Flere av Sandemoses samtidige kolleger og andre kulturarbeidere besøkte Kjørkelvik: Torolv Solheim, som kom til å bosette seg i Risør, og Inger Hagerup, hvis besøke det knytter seg anekdoter til.
Eiendommen eies i dag av Sandemoses etterkommere, og er ikke gjort tilgjengelig for publikum.
Delay Point

Delay Point er et klippenes på 185 m på vestsiden av Melba Peninsula, rundt 6 nautiske mil vest for Cape Charcot. Det ble oppdaget av Den australasiatiske antarktisekspedisjonen under Mawson, 1911–14, og fikk dette navnet av ekspedisjonen fordi dårlig vær gjorde at de ble forsinket (delay på engelsk) under en sledetur i november 1912.
Ringerike tingrett

Ringerike tingrett er en førsteinstansdomstol under Borgarting lagdømme. Tingretten ligger fysisk i Hønefoss tinghus, i Norderhovsgata 23 i Hønefoss, og dekker kommunene Hole og Ringerike, samt Jevnaker på Hadeland i Oppland fylke. Domstolen består av sorenskriver (for tiden Marit Nervik), én dommer og to dommerfullmektiger.
Endre Jo Reite

Politiske verv

1996        Velferdspolitisk leder Studentalltinget i , lokallag av Norsk Studentunion
1996 – 1997 Landsstyremedlem Norsk Studentunion

1997 - 2001 Konsernstyret Studentsamskipnaden i Trondheim, fra 1998 styreleder 
2003 - 2004 Konserntillitsvalgt Gjensidige NOR Sparebank
2003        Leder Trondheim Venstre 
2004        Konserntillitsvalgt DnB NOR

2004 Styremedlem Finansforbundet

Utvalgte verv i næringslivet

1998 – 2001 Styremedlem Via Flyspesialisten Trondheim

1997 – 2001 Styremedlem TV Trøndelag

2002 – 2006 Styret Trondheim og Omegn boligbyggelag (TOBB)

2003 – 2004 Styreleder Ansattefondet Gjensidige NOR

2004 - 2005 Adm. direktør Studentsamskipnaden i Nord-trøndelag
Wilhelm Leuschner

Liv og virke

Han ble medlem av SPD i 1913. Etter krigstjeneste under første verdenskrig ble han innvalgt i bystyret i hjembyen Darmstadt  i 1919. I 1924 ble han innvalgt i den hessiske landdagen, og i 1928 ble han innenriksminister i Hessen. I denne stillingen gikk han bl.a. inn for utbyggingen av Autobahn.
Leuschner var samtidig en overbevist motstander av nasjonalsosialismen. Etter at han offentliggjorte NSDAP-mannen Werner Bests planer om å gripe makten, ble han Bests personlige fiende og et viktig fiendebilde for mange nasjonalsosialister.
I januar 1933 ble Leuchner innvalgt i styret i den tyske fagforeningen, og i april samme år ble han presset til å av som hessisk innenriksminister. Han fungerte samtidig som faktisk leder av den tyske fagforeningen, og avviste bestemt et samarbeid med nasjonalsosialistene. I mai 1933 ble han derfor fengslet første gang. I juni ble han fengslet på nytt, mishandlet og holdt i fengsler og konsentrasjonsleirer i et år.
I juni 1934 ble han så løslatt, og begynte arbeide med å bygge opp et nettverk av antinazister. Han overtok i 1936 et lite verksted hvor den illegale fagforeningsledelsen møttes.
Leuschner hadde kontakter til Kreisau-kretsen og fra 1939 også til Carl Friedrich Goerdelers konservative antinazistiske gruppe. Etter det planlagte statskuppet mot Hitler var det meningen at Leuschner skulle bli visekansler under Goerdeler. Etter at 20. juli-attentatet mislyktes ble Leuschner 16. august 1944 arrestert og dømt til døden av Folkedomstolen.
Han ble henrettet 29. september i tukthuset Berlin-Plötzensee.
A-huset

A-huset er en bygning Islands Brygge 79/Drechselsgade i Havnestaden på Islands Brygge.
Bygningen ble oppført i 1960 ved arkitekt Thorvald Dreyer som et «industrihotell», hvor mindre virksomheter kunne leie seg inn. Det ble imidlertid aldri noe suksess, og den ble leid ut til bla Danmarks Radio, eller sto tom. A-huset fungerte inntil 2004 som kontorlokaler, og etter det av kunstnere og kreative krefter. Fra 2007 til 2010 ble bygningen, ved Hollgaard Arkitekter, innredet med 195 leiligheter og butikker.
Bygningen har navnet fordi den sett fra oversiden er formet som en A.
Who's Your Caddy?

Handling

Når den gatesmarte rapperen C-Note (Big Boi) søker om medlemskap i en Country Club reservert for hvite personer, blir søknaden avvist. Siden han ikke er villig til å godta at klubben ikke vil godkjenne ham som medlem, kjøper han tomta der det 17. hullet i klubbens golfbane ligger, og sier han kan selge tomta til klubben mot et medlemskap. Dette er starten på et vanvittig angrep mot klubben og medlemskomiteen. Klubbpresidenten Cummings (Jeffrey Jones) tar med seg de andre medlemmene av medlemskomiteen for å forsøke å få medlemskapet til C-Note annullert. C-Note på sin side forstyrrer de andre medlemmene med sin uvanlige oppførsel.

Bilettsalg

Filmen solgte billetter for $2,76 millioner den første uken.

Kritikker

Filmen fikk elendige kritikker i åpningsuken. Flere kritikere mente den var en forferdelig «rip-off» fra filmen Caddyshack
Filmen fikk også kritikker for at handlingen handlet om «sorte som er ute etter hvite», en handling ofte brukt i filmer laget av afroamerikanere.
I januar 2008 ble filmen nominert til en Golden Raspberry Award til den 28. Razzie-utdelingen, nettopp på grunn av at nominasjonskomiteen anså filmen som en direkte kopi av Caddyshack.
UFC 113

Bakgrunn

En omkamp mellom Lyoto Machida og Mauricio Rua for UFC lett tungvekt tittelen var hovedkampen for dette arrangementet. Machida forsvarte tittelen sin under UFC 104 med en avgjørelse mange mente var kontroversiell. Denne gangen avgjorde Shogun i første runde og ble den nye UFC lett tungvekt tittelholderen.
Kampen mellom Josh Koscheck og Paul Daley, der vinneren skulle få sjansen til å utfordre tittelholder Georges St-Pierre, endte kontroversielt da Daley slo Koscheck etter kampen. Koscheck innrømmet at han hadde sagt noe «som ikke var høflig» på slutten av kampen, men Daley ble sparket ut av UFC på grunn av sine handlinger. Koscheck vant kampen med enstemmig avgjørelse.
Rågjengeri

Rågjengeri er rettsstridig å krysse en vei utenfor merket overgang eller på rødt lys. Rågjengeri er en forseelse i en rekke land, og da særlig i forbindelse med kryssing av motorveier.
I Norge er det tillatt å krysse veibanen på rødt fotgjengersignal, så lenge dette ikke er til hinder for trafikken.
RegioTram Kassel

RegioTram Kassel er et bybanesystem i Kassel og omland. Det ble satt i trafikk 2007, og baserer på kombitrikker etter forbilde fra kombitrikken i Karlsruhe. Siden 2013 blir systemet drevet av et anbudsfellesskap av Kasseler Verkehrs-Gesellschaft AG og Hessische Landesbahn GmbH. Systemet forbinder sporveisnettet i Kassel med jernbanenettet, slik at kombitrikker fra trikkenettet i byen kan kjøre videre på jernbanenettets skinner. Systemovergangen finner sted i Kassel sentralstasjon.
Albrechtbreen

Albrechtbreen er en isbre på Edgeøya på Svalbard. Den er den nordligste av utløperne fra Edgeøyjøkulen. Hovedbrefronten ligger rundt tre kilometer innenfor Blåbukta, mens en mindre brefront ligger mot Blåbuktdalen i nordvest.
Breen har navn etter George Albrecht, leder av Bremens geografiske selskap i Tyskland.