google/wiki40b huggingface dataset:
Lee-Metford

Design

Riflen ble antatt av det britiske forsvaret etter en lang designperiode. Den endelige designen var en kombinasjon av to våpen lagt fram for komiteen: James Paris Lees mekanisme og William Ellis Metfords løp. Metfords løp hadde en uvanlig rifling. Selve løpet var et syvsidet polygont i tverrsnitt, der hjørnet mellom hver side fungerte som rifling. Denne designen var ment å hjelpe til med å fjerne oppbyggingen av sot som var et vedvarende problem med militære våpen for svartkrutt. Metford-riflingen gjorde var også lettere å pusse enn løp med konvensjonell rifling.
Lees mekanisme var en boltmekanisme med låseklakkene i bakkant av bolten, i motsetning til samtidige designer som Steyr-Mannlicher M1895 og Mauser Gewehr 98. I tillegg hadde hadde Lee-Metford-riflen et avtakbart magasin. Dette kunne lades med åtte eller ti patroner i henholdsvis MkI og MkII-versjonen av riflen. På tidlige versjoner var magasinet festet til geværet med en kort lenke.

Lee-Metford i tjeneste

Riflen brukte en tidlig utgave av den britiske .303-patronen ladet med svartkrutt. Selv om den var det første magasinvåpenet, var den i stor grad et overgangsvåpen mellom de gamle bakladerene og de senere våpnene laget for røyksvakt krutt. Da det franske forsvaret innførte den nye 8 mm Lebel lebell-patronen med korditt, viste den grunne Metford-riflingen seg å tåle det høyere trykket og kulehastighetene fra det nye drivmidlet dårlig. De fleste løp ble slitt ned og var ubrukelige etter bare noen få tusen skudd. Løsningen ble et nytt løp med dypere rifling designet ved Royal Small Arms Factory i Enfield, og den nye designen døpt Lee-Enfield, som deretter ble den nye standardvæpningen i det britiske infanteriet.
Lee-Metford var bare i bruk som offisielt armegevær i noen får år, frem til 1895. Mange ble bygget om og fikk Enfiled-løp med kuttet dypere rifling og baksikte slik at de kunne bruke de nye patronene med røyksvakt krutt. Både originale og ombygde Lee-Metford ble brukt under første verdenskrig siden det enda ikke var nok Lee-Enfield til alle, og ble fortsatt brukt av reservister og kolonistyrker frem til 1926.

Arvtagere

Riflen ble erstattet av Lee-Enfield geværet, som hadde mer eller mindre den samme mekanismen, men et Enfield-løp beregnet på røyksvakt krutt.
Libranet

Historie

Navnet kommer fra «Libra Computer Systems» (en bedrift som eies av grunnleggeren) og at «libra.com» var opptatt.
Den første utgaven av Libranet kom i 1999. De fleste Linux-distribusjoner var på denne tiden veldig vanskelige å installere, og var enten regnet for å være for programmerere, eller de som ønsket et lavbudsjetts tjener-system. Libranet forsøkte å legge ut og selge en distribusjon som var lett å installere, og ment for skrivebordsbruk. Corel forsøkte det samme med deres slipp av Corel Linux, men gav det opp og solgte virksomheten til Xandros, for deretter å fokusere på programvare for Windows og Macintosh operativsystemer. Libranet, fortsatte imidlertid og skaffet seg noen bemerkninger for å ha en Linux-distribusjon som var god for skrivebordsbrukere.
I tiden 1999 til 2003, var de fleste Linux operativsystemene med sammenlignbar skrivebordsytelse også priset i samme område. Dette forandret seg imidlertid i 2004. Linux som en helhet hadde avansert, og mange nye distribusjoner begynte nå å bli lette å installere, med et relativt brukervennlig skrivebord. Noen distribusjoner, slik som MEPIS var konkurransedyktig, og langt mindre kostbar. Andre, slik som Knoppix, var gratis.
Libranet forsøkte å skaffe seg en nisje i Linux-distribusjonsmarkedet som den brukervennlige distribusjonen, med «betinget opp og kjøre kundestøtte» som av alle skrivebordsdistribusjonene var mest sammenlignbar med den faktiske Debian utgaven på denne tiden, «Woody». Den tilbudte kundestøtten var virkelig dyr, hvor Jon Danzig, grunnleggeren av Libranet, selv ofte svarte på spørsmål. Dette hjalp med å gjøre folk som hadde valgt Libranet enda mer lojal mot distribusjonen.
Da Debian sarge kom ut i 2005, samtidig som gratisdistribusjonen Ubuntu dukket opp med muligheter for å kjøpe kundestøtte, mottok Libranet mindre oppmerksomhet fra markedet. Debian selv gjorde om deres installasjonprogram, som gjorde det lettere å ta i bruk. (På den tiden var det mange som brukte Debian-baserte distribusjoner fordi Debians eget installasjonsprogram ikke var brukervennlig).
Libranet slapp ut versjon 3.0, som mottok gode anmeldelser, men markedet hadde forandret seg for skrivebordsdistribusjoner. Forskjellige kommersielle aktører hadde sluppet gratis-versjoner av deres distribusjoner, slik som Novell med OpenSUSE og Red Hat med Fedora Core.
Mens Libranet solgte deres distribusjon og gav bort omfattende fri kundestøtte, valgte mange distributører å gi bort deres distribusjon og selge kundestøtte, og/eller selge proprietære programvareutvidelser til distribusjonen.
Jon Danzig, grunnleggeren av Libranet, døde 1. juni 2005. Sønnen hans, Tal, hadde tatt over ledelsen over utviklingen, men kunngjorde at han ville stoppe utviklingen av Libranet.
A.J. McLean

Tidlig liv

McLean ble født i West Palm Beach av mor, Denise Fernandez og far Bob McLean. Foreldrene skilte seg da McLean var fire år gammel, og han ble oppdratt av sin mor og hennes besteforeldre, Ursula og Adolph Fernandez. Da han var 8 år gammel, spilte han i sin første rolle som Little Mike i filmen Truth or Dare i 1986. 
I 1990 flyttet han til Orlando i Florida sammen med sin mor og besteforeldre for å konsentrere seg om skuespiller- og sangkarriere sin. På starten av 1990-tallet var han ofte med i serier som ble sent på Nickelodeon og var med på forskjellige Disney-prosjekter, blant annet GUTS, Welcome Freshmen, og komiserien Hi Honey, I'm Home! hvor han spilte «Skunk». For å bli med i Backstreet Boys sammen med kameratene Brian Littrell og Nick Carter valgte han å droppe ut av high school og fullførte utdanningen med en lærer som reiste med gruppa på turné.
GKM Mannheim kraftverk

GKM Mannheim kraftverk (tysk: Grosskraftwerk Mannheim) er et varmekraftverk ved storbyen Mannheim i delstaten Baden-Württemberg i det sørvestlige Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 1521 MW, fordelt på 6 fortsatt operative blokker.
Anlegget ble påbegynt omkring 1950 og stod ferdig i 1993. i mellomtiden er 3 blokker stengt ned. Brenselkilden er kull, råolje og naturgass. Operatør er energiselskapet Grosskraftwerk Mannheim AG.
Utslippene av CO₂ er 7,7 millioner tonn i 2007. De totale CO₂-utslippene i 2008 var ca. 7 101 000 tonn, godt over årets kvote som var 5,87 mill. tonn.
John Dunstaple

Biografi

Det antas at Dunstaple rundt 1427 gikk i tjeneste hos hertugen av Bedford. Hertugen var kong Henrik IV av Englands fjerde sønn, og etter at hertugens bror, kong Henrik V av England døde, var han fransk regent fra 1422 til 1435. Samtidig kan Dunstaple ha vært i tjeneste hos enkedronning Johanna av Navarra fra 1427 til 1436. Etter hennes død var han til slutt i tjeneste hos hertug Humphrey av Gloucester, Henrik IVs femte sønn, sannsynligvis rundt 1438.
Til forskjell fra mange av tidens komponister ser det ikke ut til at Dunstaple var geistlig, eksempelvis var han sannsynligvis gift. Likevel finnes det forbindelser til St Albans Abbey og han skrev stort sett kirkemusikalske verk satt ut for tre eller fire stemmer. 
I henhold til gravinnskriften i St Stephen Walbrook-kirken døde Dunstaple julaften 1453. På gravinnskriften beskrives han som «musikkens fyrste», matematiker og astronom.

Innflytelse

Dunstaple fikk en enorm påvirkning på det europeiske kontinentet og ble kreditert for å ha bidratt til noe helt nytt i den burgundiske skolen. Den flamske komponisten Tinctoris bekreftet noen tiår etter Dunstaples død (ca. 1476) at han hadde vært en stor inspirasjonskilde for den «nye kunsten», og hyllet ham som stilens «kilde og opprinnelse» (fons et origo).
Et av de nye stilistiske trekk Dunstaple innførte var treklangen, i tillegg til at han likte store terser. Dunstaple reiste mye i Europa som ledsager for sine tjenesteherrer og kan ha blitt kjent med fauxbourdon på kontinentet, da han skapte elegante harmonier ved hjelp av terser og sekster. Sammenfattet er dette de trekkene som karakteriserer tidlig renessansemusikk, og både Le Franc og Tincoris antyder at mange av dem kan ha oppstått i England og slått rot i den burgundiske skolen rundt midten av 1400-tallet.
Dunstables verk hadde dyptgående innflytelse på komponister fra tidligrenessansen, som Guillaume Dufay og Gilles Binchois.

Komposisjoner

Den musikalske produksjonen i middelalderens England var enorm, på mange måter større enn resten av Europa tilsammen, men nesten alle manuskriptene ble ødelagt i oppløsningen av Englands klostre under den engelske reformasjonen. Derfor har mesteparten av Dunstaples verker blitt funnet i kontinentale kilder, særlig i Nord-Italia og de sørlige Alpeområdene, noe som viser at berømmelsen hans må ha nådd langt. Det er bevart omtrent femti verker man antar er av Dunstaple.
Dunstaple var en av de første som komponerte messer ved å bruke en enkelt melodi som cantus firmus. Et godt eksempel på denne teknikken finnes i Missa Rex seculorum.
Dunstaple er sannsynligvis den mest innflytelsesrike engelske komponisten til alle tider, likevel framstår han som en gåte: hans samlede verker ble ikke utgitt før 500 år etter han var død, og selv etter det har verker blitt lagt til og tatt vekk fra hans oeuvre. Lite er kjent om livet hans, stilen hans er ikke helt forstått, dvs hvilke kunstneriske eller tekniske prinsipper han komponerte etter, hvordan musikken ble framført og hvorfor den fikk slik enorm påvirkningskraft.
Act of Accord

Act of Accord var en lov som ble vedtatt av det engelske parlamentet den 25. oktober 1460, under rosekrigene, tre uker etter at Richard, hertug av York, hadde gått inn i Rådskammeret (Council Chamber) og lagt hånden på den tomme tronen. Under denne loven ble det foreskrevet en ny arverekkefølge til den engelske tronen. Kong Henrik VI av England skulle beholde kronen livet ut, men York og hans etterkommere skulle etterfølge, noe som ekskluderte Edward av Westminster, som tidligere hadde fått tittelen prins av Wales ved fødselen, og var regnet som tronarving. Henrik ble tvunget til godta loven. Samtidig ble York den 31. oktober gjort til prins av Wales og jarl av Chester, hertug av Cornwall, og Lord Protector av England.
Istedenfor å avslutte rosekrigene ble kongeriket ytterligere splittet da dronning Margaret av Anjou ikke aksepterte at hennes sønn ble satt til side på denne måten. I den påfølgende tiden etter greide huset Lancaster å samle seg, og i slaget ved Wakefield den 30. desember 1460 vant Lancaster en avgjørende seier, og hvor hertugen av York var en av de mange som ble drept (selv om den nevnte loven hadde gjort det til høyforræderi å drepe ham). Imidlertid ble Lancaster beseiret våren 1461 av Richard av Yorks eldste sønn Edvard IV som dermed ble konge.
Penthima

Utbredelse

Arten er utbredt på Java.
Syssel

Syssel eller Sysle (norrønt: sýsla) betegner et i hovedsak historisk forvaltningsområde i Norge som ble ledet av en sysselmann. Kongens fremste representant i distriktet er sysselmannen. Denne formen for administrativ inndeling ble innført i Norge av kong Sverre (1177–1202) og var i bruk fra siste del av 1100-tallet til 1307. 
Under tidligere rikskonger var lokalstyret gjerne delegert til et antall lendmanns- og årmannsombud rundt i landet. Lendmennene var høyættede personer og tittelen var nærmest arvelig, og lendmennene hadde høy sosial anseelse. De hadde utøvet makt og myndighet i sine distrikter fra gammelt av og også fått krongods av kongen å forvalte. Årmennene var mer lavættede (ofte frigitte treller eller trellesønner) og var forvaltere av de kongsgårdene som lendmennene ikke satt på. Etterhvert ble årmennene også de praktiske utøvere av kongemakten i distriktene, inklusive rettsvesen og militærvesen. 
Det var antakelig kong Sverre som innførte sysselmannsombudet, som fortrengte både lendmenn og årmenn. Sverre hadde før slaget på Kalvskinnet i 1179 sagt til sine birkebeinere at nå måtte de seire i slaget, og den birkebein som drepte en lendmann i slaget skulle få overta lendmannens stilling. På Kalvskinnet falt da også en rekke lendmenn. Kong Sverre og de etterfølgende kongene rekrutterte ellers sysselmennene fra kongens hird. Sysselmennene ble krumtapper i et riksenhetlig lokalstyre. De ivaretok de fleste offentlige forvaltningsoppgaver innenfor retts-, påtale- og politivesen, skatte- og bøteinnkreving samt militærvesen. Fra Magnus Lagabøtes tid fikk man noenlunde faste sysler, hver med en eller to sysselmenn under seg.
Til underordnet hjelp hadde sysselmannen (som etterhvert også ble betegnet lensmann eller lensherre) en «bondelensmann» rekruttert fra bøndene, og i de store byene en fehirde som hjelp i finansforvaltningen. Sysselmannen gjorde seg også gjeldende i rettspleien og kunne sitte som dommer ved siden av lagmennene. Ellers var byene egne rettslige/administrative enheter, dels med egne rådmenn, dels med en kongelig embetsmann innen rettsforvaltningen, betegnet gjaldkeren. Fra ca. 1250 var sysselmannen overordnet gjaldkeren. Skillet mellom by og land fikk langvarige konsekvenser i norsk distriktsforvaltning. 
På Færøyene og på Island er betegnelsen syssel fortsatt i bruk. I Norge finnes begrepet i tittelen Sysselmannen på Svalbard, en funksjon som ble opprettet 1. januar 1925.

De historiske sysler i Norge

Dette er oversikt over sysler i middelalderen basert på P. A. Munchs Beskrivelse over kongeriket Norge og K. Helle Nordmennenes land:
Rufane Shaw Donkin

Bakgrunn

Rufne Shaw Donkin var eldst i søskenflokken og fikk sin første kommisjon i sin fars regiment.

Militær

Han sluttet seg til regimentet da han var 14 år, med åtte års ansiennitet som løytnant. Han ble kaptein i 1793 og var i aktiv tjeneste i De vestindiske øyer i 1794 og som major i 1796. 25 år gammel ble han oberstløytnant og i 1798 utmerket han seg da han ledet en lett bataljon  i Ostend–felttoget. Han tjente sammen med William Cathcart i slaget ved København  i 1807, og han fikk to år senere kommandoen over en brigade i hæren i Portugal som han ledet i slagene ved Porto og Talavera. 
Han ble snart overført som kvartermestergeneral til en kommando i Middelhavet hvor han tjente fra 1810 til 1813 og deltok i felttogene i Catalonia. Sir John Murrays mislykkede forsøk ved Tarragona involverte ikke Donkin viss råd ble ignorert av den britiske kommandanten.
Generalmajor Donkin dro i juli 1815 til India og utmerket seg som divisjonskommandant i Francis Rawdon-Hastings' operasjoner mot Mahrattariket (1817–1818). Han tok dødsfallet av sin unge kone svært tungt, og han dro på sykepermisjon til Kapp det gode håp. Fra 1820 til 1821 administrerte han Kappkolonien med suksess og oppkalte havnen i Algoa Bay Port Elizabeth etter sin avdøde kone. Han ble generalløytnant i 1821.
Resten av sitt liv tilbrakte han i litterært og politisk arbeid. Han var en av de opprinnelige mennene i Royal Geographical Society, medlem av Royal Society og mange andre kunnskapsrike foreninger. Hans teorier om Niger–elvas leie, publisert under tittelen Dissertation on the Course and Probable Termination of the Niger (London 1829), gjorde ham involvert i en del kontroverser. Fra 1832 av satt han i House of Commons og ble Surveyor-General of the Ordnance. 
Han begikk selvmord i Southampton 1. mai 1841. Han var da general, og han var oberst i 11. infanteriregiment.
Rufane Shaw Donkin var fetter av Charles Collier Michell, surveyor–general i Kappkolonien.
Hypertrofi

Hypertrofi (fra gresk hyper over og trophé næring) er en økning i størrelsen på et organ eller et vevsområde. Dette skyldes økning i volum av hver celle. Hypertrofi må ikke forveksles med hyperplasi hvor antallet celler øker. Hypertrofi kan skyldes økning i arbeide, medikamentpåvirkelse eller sykdom. Eksempel på organ som helt eller delvis kan hypertrofiere er skjelettmusklene og hjertemuskelen.
Katastrofe

En katastrofe (av gresk κατά (kata), om, mot, ved + στροφή (strofi), omdreining) er en stor omveltning, ulykke eller ødeleggelse som medfører mange drepte eller store skader på mennesker, dyr og planteliv. Ordet brukes også om enhver ulykke hvor det er flere skadde enn det hjelpeapparatet har kapasitet til å ta seg av.
Jalore (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 830 151 innbyggere i distriktet, mot 1 448 940 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør xxxx % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,15 % i 2011 mot 21,47 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 891 i 2011 mot 921 i 2001.
Noblesville kraftverk

Noblesville kraftverk er et varmekraftverk i Hamilton County, delstaten Indiana i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 300 MW. Brenselkilden for anlegget er fyringsolje og naturgass. Anlegget stod ferdig i 1950. Operatør er Duke Energy.
Hans Bjørnstad

Verdensmester

Ved juletider 1949 reiste han inn til Skuibaken for å trene med landslaget. Hansteen Johansen, som var den sentrale skilederen da, hadde oppfordret ham til å dra dit. Det endte med at Bjørnstad kom med i hopptroppen til VM i Lake Placid som sjuendemann på laget! Etter noen oppvarmingsrunder i OL-bakken var det ingen tvil om at han måtte få starte i selve VM-hopprennet. Hans Bjørnstad presterte over evne i konkurransen, og den eneste som var i nærheten av å true ham, var svensken Thure Lundgren. Men Bjørnstad var klart best til slutt og han ble verdensmester i hopp 1950! Han hadde de to lengste hoppene i konkurransen (68 m og 68,5 m) og vant med seks poeng over Lundgren. På bronseplass kom Arnfinn Bergmann.
"Siden det likevel var så mange gode nordmenn med, besluttet jeg meg for å sette alt på et brett. Alt klaffet for meg i dag"...
Det var strålende solskinn og om lag åtte kuldegrader da rennet tok til. Bakken, som hadde fått et lag av nysnø oppå den pulveriserte isen fra isknusemaskinene, var imidlertid vanskelig å mestre. Forholdene innbød i det henseende til forsiktighet, noe som kom tydelig til uttrykk i Petter Hugsteds hopp. Petter satte utfor som førstemann, og 61,5 meter i første omgang var usedvanlig beskjedent av den vanligvis dristige olympiamester av 1948. – Det var at det var de unge hopperne som gjorde den største innsatsen. Arnfinn Bergmann, Chr. Mohn, Thorbjørn Falkanger var våre tre beste etter Bjørnstad, og de tilhører alle den unge garde som i mange år fremover vil kunne være med på å forsvare de norske farver. Det var liksom veteranene Petter Hugsted, Georg Thrane, Lindboe-Hansen og Asbjørn Ruud savnet den nødvendige dristighet til å kunne hevde seg i dagens konkurranse. Alle fire gjennomførte sine hopp i vakker stil, men lengdene ble for små.  
- United Press forteller at Trygve Lie var blant tilskuerne da Birger Ruud åpnet rennet med et hopp på 61,5 meter. Dommere var Rolf Børde, Robert Faure, Holger Carlsson og amerikaneren Guttorm Paulsen."

127 meter

Samme år som Bjørnstad tok VM-gull, ble han også nummer to i Holmenkollen og fikk sølvmedalje i NM. Men selv om han fortsatte å hoppe godt utover på 50-tallet, klarte han ikke å kvalifisere seg for flere VM eller OL. Han viste imidlertid sin klasse da han slo til med 127 meter og ble bestemann under et kvalifikasjonsrenn i Oberstdorf 27. februar 1952. Dette hoppet var det lengste han gjorde i sin karriere. Tiden rundt Bjørnstads gjennombrudd var en brytningstid i internasjonal hoppsport. Hans Bjørnstad prøvde nye teknikker. Bl.a. prøvde han ut en ny type sats som senere ble kalt «fartssats». Dessuten hadde han lett for å ligge litt skjevt gjennom svevet. Men mange år senere så vi at hele vedenseliten hoppet på denne måten.
Vregny

Befolkningsutvikling

Antall innbyggere i kommunen Vregny
Referanse: INSEE
Mariatorget

Mariatorget er en park på Södermalm i det sentrale Stockholm. Den ligger mellom Hornsgatan 31 og Sankt Paulsgatan 24 og er omgitt av to gatestumper. Mariatorget fikk sitt nåværende navn i 1959, før var navnet Adolf Fredriks torg.
Mariatorget måler 140×80 meter, hvorav parkdelen er 130×60 meter (0,8 hektar). I sentrum av parken ligger bronsefontenen «Tors fiske» av Anders Wissler, reist i 1903. Rundt fontenen er det grusganger, beplantninger og gressplener. I sørenden av parken står det kopier av statuene «Tjusningen» og «Snöklockan» av Per Hasselberg. I den nordøstlige delen står det en byste i bronse som fremstiller Emanuel Swedenborg, laget av Gustaf Nordahl i 1973.
Området var tidligere del av den store «Daurerska malmgården» der Carl Michael Bellman ble født i 1740 og vokste opp. Torget ble bygd i slutten av 1760-årene og fikk navn etter kong Adolf Fredrik. Han tillot navnet under forutsetning av at man sluttet å bruke området som rettersted. Adolf Fredriks torg ble i stedet en populær plass for offisielle parader.
Frem til 1. oktober 1905 var torget et marked med 32 boder. I 1923 foreslo Namnberedningen at torget skulle bytte navn til Mariatorget for å unngå forveksling med Adolf Fredriks kyrka, som ligger på Norrmalm. Navneskiftet ble ikke gjennomført før i 1959, i forbindelse med planleggingen av tunnelbanestasjonen som ble plassert noen hundre meter sør for torget.
Kakao (drikk)

Kakao, eller varm sjokolade, er en drikk tilberedt av kakaopulver og sukker, blandet med varm melk eller vann. Man kan også lage kakao ved å smelte sjokolade og spe det med melk. Enda en metode er å ha ferdigblandet pulver i varm melk eller vann. Drikken ble populær i Europa etter at kakao ble introdusert etter oppdagelsen av nåværende Mexico.
Kakao kan serveres med vispet kremfløte, iskrem eller marshmallows øverst i koppen.
Nyere forskning har antydet at kakao kan gi en god helseeffekt pga. sitt høye innhold av antioksidanter.
Cultiva

Cultiva er en stiftelse som har som formål å sikre arbeidsplasser og gode levekår i Kristiansand. Stiftelsen søker å gjøre dette ved økonomisk støtte til prosjekter ved etablering av kunst-, kultur- og kunnskapsinstitusjoner eller organisasjoner som bidrar til nyskapning, utvikling og kompetansebygging ved kreative miljøer.
Cultiva forvaltet per 31. desember 2010 en kapital på 1 389 millioner kroner. (350 millioner ble overført til «Stiftelsen for store kulturanlegg i Kristiansand» i august 2010).

Historikk

Bystyret i Kristiansand vedtok 6. desember 2000 å etablere Kristiansand kommunes energiverksstiftelse (Cultiva). Grunnkapitalen i Cultiva på 1,44 milliarder kroner kom fra salg av en del av kommunens aksjer i Agder Energi A/S til Statkraft SF. Realavkastningen brukes til tildelinger. Cultiva har fra 2003 og frem til 2011 bevilget 174 millioner til ulike prosjekter. 
Cultiva opprettet i 2010 Stiftelsen for store kulturanlegg i Kristiansand, og overførte 350 millioner kroner av grunnkapitalen til den nye stiftelsen. Stiftelsen for store kulturanlegg har bl.a. bevilget kr 312 millioner kroner til Kilden teater- og konserthus. 
Cultiva hadde følgende fire satsingsområder frem til 2010; Klima for kreativitet og stedsutvikling, innsats for ikke-kommersielle virksomheter, kommersiell konsentrasjon og Kristiansand som kompetansesentrum. 
I etableringsfasen hadde Cultiva fokus på bygging av infrastruktur i form av utvikling av kompetansesentre, oppgradering av stedlige utdanningstilbud, investering i viktige festivaler og arrangementer, etablering av presåkorn-, såkorn og venturefond, talentutvikling gjennom trafo.no og Cultiva Ekspress, samt finansiering av Kilden og fotballstadionet Sør Arena.

Navnet

Cultiva er utledet av «cultio» som betyr «dyrke» på latin. Navnet skal indikere vekst, nyskapning og utvikling og er lett å uttale, lett å lese og fungerer på en rekke språk.