Poupée de cire, poupée de son

Teksten

Mange av Gainsbourgs sangtekster har doble betydninger og ordspill, det samme gjelder «Poupée de cire, poupée de son». Tittelen kan oversettes som «voksdukke, filledukke» eller som «voksdukke, klidukke» (en klidukke er en slapp dukke, utstoppet med kli eller sagflis). Tittelen kan også oversettes som «voksdukke, dukke med lyd» – underforstått at Gall er en «syngende dukke», kontrollert av Gainsbourg. 
Gainsbourg-biografen Sylvie Simmons skrev at sangen handler om «ironiene og uoverstemmelsene i fjortis-popen». Hun la også til at «sangene som unge mennesker vender seg til for å forstå hva livet og kjærligheten er, gjerne blir sunget av folk som selv er for unge og uerfarne til å være til særlig hjelp».
Sangens jeg-person er en ung artist som sammenligner seg med en voksdukke (poupée de cire), en klidukke (poupée de son) og en motedukke (poupée de salon). Hun synger at sangene hennes er som speilbilder der alle kan se henne. Hun er overalt, alltid, og hun spør seg selv: «Hva godt gjør det å synge om kjærligheten på denne måten, når jeg selv ikke vet noe om gutter?» 
Hun omtaler også lytterne sine som filledukker (poupées de chiffon) som ler, danser til musikken og lar seg forføre av en hvilken som helst grunn, eller av ingen grunn i det hele tatt. De siste to versene refererer trolig til Gall selv. Her synger hun at hun ikke er noe annet enn en voksdukke, en klidukke, under strålene fra sitt blonde hår. Men én dag vil hun faktisk kunne leve som i sine sanger – og ikke frykte uten å frykte varmen til guttene.

Selvreferanser, ordspill og tvetydigheter

Selvreferanser, ordspill og tvetydigheter er fremtredende elementer i Gainsbourgs tekster. Disse faktorene gjør det vanskelig for ikke-franskspråklige til å forstå tekstens nyanser, og enda mer vanskelig å oversette teksten.
Som 17-åring var nok France Gall selv for ung til å forstå dobbeltbetydningen i teksten. I ettertid har hun sagt at hun følte seg brukt av Gainsbourg i 1960-årene. Dette toppet seg med sangen «Les sucettes», som tilsynelatende handlet om kjærlighet på pinne – men som også kunne tolkes som referanser til oralsex. 
De flertydige referansene og ordspillene gjorde at Gainsbourgs låtskriverproduksjon i denne perioden ble ansett som banebrytende og dristig. Samtidig følte Gall etter hvert et dypt ubehag over tekstene; at hun med overlegg ble manipulert og utnyttet av voksne rundt seg. France Gall har siden tatt avstand fra sangen, og hun omtalte deltakelsen i Eurovision Song Contest som et mareritt. Hun har heller ikke ønsket å diskutere sangen offentlig, og hun har omtalt Serge Gainsbourg som «en gris».
Engelske versjoner av sangen oversetter ofte tittelen som «Wax Doll, Singing Doll», «The Lonely Singing Doll», oversettelser som ikke er bokstavelig korrekte, men som fanger opp noe av den doble betydningen, som er underforstått i originalversjonen.

Tvetydigheter og ordspill

Voir la vie en rose bonbon
«Voir la vie en ros» betyr «å se livet gjennom rosafargede briller», mens «rose bonbon» betyr «godterirosa» eller «vivid pink». Hele uttrykket slik det forekommer i teksten («Je vois la vie en rose bonbon»), kan oversettes til noe slikt som «Jeg ser livet gjennom klare rosafargede briller».
Briser en mille éclats de voix
I likhet med «Voir la vie en rose bonbon» er «Briser en mille éclats de voix» en kombinasjon av to ulike uttrykk, satt sammen for å bety noe mer enn hvert enkelt alene. «Briser en mille éclats» betyr «å smadre i tusen biter». «Éclats de voix» betyr «rop» eller «skrik». Dermed kan «Brisée en mille éclats de voix» oversettes som «Knust i tusen stemmestykker» eller «Smadret i tusen brukne stemmestykker».
Pour un oui, pour un nom
«Celles qui dansent sur mes chansons … Elles se laissent séduire pour un oui, pour un nom» oversettes bokstavelig som «De som danser til mine sanger … de gir etter for et ja, for et navn». 
Uttrykket «Se laissent séduire pour un oui, pour un nom» tilsvarer det franske uttrykket «Se laisser séduire pour un oui, pour un non», som bokstavelig talt betyr «å la seg bli forført for et ja, for et nei». Dette kan mer folkelig også oversettes som «å gi etter for den minste fristelse» eller «å la seg bli forført av en hvilken som helst grunn». Som forfatteren Alex Chabot skriver: «Dette er virkelig en meget subtil og intelligent lek med ord».

Eurovision Song Contest

Sangen ble valgt ut av den luxembourgske kringkasteren CLT til å representere landet i Eurovision Song Contest 1965, som ble arrangert i Napoli lørdag 20. mars. I finalen ble «Poupée de cire, poupée de son» fremført som det 16. bidraget av til sammen 18 sanger. I avstemningen fikk den 32 poeng, noe som holdt til en seier. Den norske juryen hadde det luxemburgske bidraget på andreplass.
Franskmennene bebreidet i ettertid Gall og Gainsbourg for å ha representert og vunnet for Luxembourg, i stedet for hjemlandet Frankrike. Dette var Luxembourgs andre seier i konkurransen.
Storbritannia kom på en andreplass i finalen, men vant konkurransen to år senere med en annen sang med dukketema: «Puppet on a String», fremført av Sandie Shaw.

Svensk versjon

Bengt Sten har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Det kan väl inte jag rå för».

Norsk versjon

Franck Wilmark har skrevet en norsk tekst. Den har tittelen «Lille dukke».

Øvrig

I NRK-programmet Norsk attraksjon bruker programlederen Linda Eide sangen som bakgrunnsmusikk for det regelmessige programinnslaget Norgesrullen. I dette innslaget ruller hun ned på ulike overflater i Norge.