Parkering

Parkering er, i dagligtale, å stoppe et fremkomstmiddel man selv fører og forlate det. Det finnes for de fleste fremkomstmidler egne normer og regler for hvordan man parkerer.
I trafikkreglene brukes en mer generell definisjon: «Enhver hensetting av kjøretøy, selv om føreren ikke forlater det. Unntatt er kortest mulig stans for av- eller påstigning eller av- eller pålessing.»

Parkering med sykkel

Sykler parkeres som regel ved et sykkelstativ. Sykkelstativ finnes i mange varianter og utforminger. Sykkelstativ står ofte plassert utenfor kjøpesentere, gater, skoler og andre steder, ofte i nærheten av andre parkeringsplasser. Når sykkelen parkeres er det vanlig å låse sykkelen fast til et sykkelstativ.
Dersom det ikke finnes et sykkelstativ tilgjengelig ved parkering av sykkel er det vanlig å låse sykkelen fast til lyktestolper, gjerder, osv.

Parkering med bil

På grunn av bilens sentrale rolle i samfunnet er bilparkering en forutsetning for god tilgjengelighet. Utenfor kjøpesentrere, kontorbygninger, o.l. finnes gjerne store åpne parkeringsplasser, eller parkeringshus som er tilrettelagt for bil. Ved slike parkeringsplasser er det vanlig at bakken er markert med maling for å markere hvor bilen skal plasseres. 
Ved offentlige parkeringsplasser og private avgiftsbelagte plasser, er det som regel merket med skilt betingelsene for å parkere på stedet. Normalt angis hvor lenge det er lov å stå parkert og om/når man må betale avgift for å parkere. 
Vanlig størrelse på en parkeringsplass for personbil, er lengde på 5 m og bredde på 2,5 m. (ut/inn-parkering på en parkeringsplass). Ved inn/ut-parkering (90° på kjøreretningen) og parkering på begge sider av kjøreområdet, bør det være min. 7 m. mellom parkeringsfeltene. Størrelseskrav er beskrevet i Statens vegvesen Håndbok 017 for vegutforming.
Ved parallellparkering (langs en gate – «lukeparkering») er vanlig størrelse 6,1m x 2m, alternativt 5m x 2m og en luke  på min 1,5 m for annenhver p-plass.
Det finnes egne parkeringsplasser til personer med handikapp. Disse er noe større enn vanlige parkeringsplasser (lengde ca. 6m og bredde ca. 4,5m). For å få lov til å parkere på handikapp-plasser må man ha en spesiell tillatelse. Parkering på slike plasser uten tillatelse er ulovlig og straffes med parkeringsgebyr.
Inntil Statens vegvesen publiserte Håndbok 017 (2008), fantes ingen sentrale krav til størrelsene på parkeringsplasser i Norge. Normene for størrelser er utarbeidet på 1960-tallet, og de enkelte kommunene har innført egne normer og krav som stort sett baserer seg på normene fra 1960-tallet. Utviklingen har imidlertid gått mot både lengre og bredere biler og større svingradius. Dette har resultert i flere mindre «uhell» (forsikringssaker) ved parkering, en indikasjon på at normene angir for snevre avstander.
Parkeringsplasser for bil i storbyer har en byggekostnad på flere hundre tusen kroner, og markedspris kan være alt fra 500 kroner måneden til flere tusen kroner måneden avhengig av beliggenheten på parkeringsanlegget. På tomter tar bilparkering rundt 25 kvadratmeter, inkludert plass til svingradius. 400 plasser krever derfor 10 000 m². På gaten tar parkeringsplasser 15 kvadratmeter, fordi man bruker gaten til å svinge i.

Parkering med båt

Parkering med båt inntil land kalles «å legge til» som kommer av at båten blir lagt i ro inntil land eller en brygge. For å legge båten til på et vis slik at den ikke driver vekk fra land blir båten bundet fast (fortøyd) med tau. I rolige farvann, som regel i havner eller lignende som er skjermet for vind, er det vanlig å legge båten til slik at en av båtens langsider ligger inntil land. I områder med mer vind og strømmer er det vanlig å legge båten til slik at baugen ligger mot land. Hvis båten da ikke er lagt til ved et brygge-anlegg er det vanlig å kaste anker. Ved brygge-anlegg er det vanlig å fortøye akterenden til en del av brygga.
I havner beregnet på fritidsbåter er det vanlig at båten blir lagt til på flytebrygger som stikker ut fra land. Vanligvis ligger flere båter på siden av hverandre, av og til separert med en liten brygge eller en metall-stang til å feste båten med. Båtene ligger da enten med baugen eller hekken mot bryggen – i Norge vanligvis baugen.

Parkeringsavgift

Flere steder må man betale en avgift for å parkere kjøretøyer. Som regel er det gratis å parkere sykler i sykkelstativ. For fritidsbåter koster det penger å ha en fast plass ved en havn. 
For biler må man mange steder, som regel i urbane områder, betale avgift for å parkere. Betaling kreves inn ved hjelp av parkometre. Noen parkometre er tilknyttet én enkelt parkeringsplass mens andre er tilknyttet flere. Av typen som er tilknyttet flere gir parkometeret en kvittering til kunden som skal plasseres godt synlig i bilen, som regel i frontruten.

Beboerparkering

Beboerparkering er en ordning som innebærer at en bileier mot en årlig avgift har rett til gratis å benytte parkeringsplasser i nærheten av sin folkeregistrerte bolig.
Etter søknad mottar bileieren et såkalt beboerkort som legges på synlig plass i bilen. Kortet er bevis på at parkering kan skje innenfor et nærmere definert område.
Beboerparkering er en prøveordning som er innført i bydelene Frogner, St. Hanshaugen og Gamle Oslo i Oslo kommune. Ordningen vil innføres i flere bydeler i løpet av 2015 og 2016.