Gregor Mendel

Barndom og ungdomsår

Mendel ble født 20. juli 1822 til en etnisk tysk familie i Heinzendorf bei Odrau i Keiserdømmet Østerrike (nå Hynčice, Tsjekkia). Han fikk navnet Johann Mendel (navnet Gregor skulle han få senere), og ble døpt to dager etter fødselen. Han var sønn av Anton og Rosine (Schwirtlich) Mendel, og hadde to søstre, en eldre (Veronica) og en yngre (Theresia). Familien levde og arbeidet på en gård som familien Mendel hadde eid i minst 130 år. 
I sin barndom arbeidet Mendel som gartner, samtidig som han studert birøkt, og som en ung mann gikk han på et gymnasium i Troppau. Senere, fra 1840 til 1843, studerte han praktisk og teoretisk filosofi samt fysikk på universitetet i Olmütz. Da Mendel påbegynte studiene ved det filosofiske fakultet, var den naturhistoriske avdelingen ledet av Johann Karl Nestler, som bedrev forskning på arvelige trekk hos planter og dyr, spesielt sauer.

Ordensliv

I 1843 begynte Mendel på sin utdannelse til å bli prest. Etter anbefaling fra sin fysikklærer Friedrich Franz trådte han inn i det augustiniske korherreklosteret St. Thomas-abbediet i Brünn. Der tok han ved opptakelsen klosternavnet Gregor. Han ble presteviet i 1847. I 1851 dro han til universitetet i Wien for å studere etter sponsring fra abbed C. F. Napp. I Wien var hans fysikkprofessor Christian Doppler, og hans lærer i planteanatomi og -fysiologi var Franz Unger. 
Mendel vendte tilbake til klosteret i 1853 som lærer, spesielt i fysikk, og i 1867 skulle han etterfølge Napp som abbed.

Arvelighetsforskning på erteplanter

Gregor Mendel ble inspirert til sin forskning i arvelighetslære av begge sine professorer på universitetet i Olmütz, Friedrich Franz og Johann Karl Nestler, og av sine kolleger i klostret, først og fremst Franz Diebl. Mendel begynte å studere variasjon i planter, og benyttet klosterets to hektar store gård, som var blitt plantert av abbed Napp i 1830, for sine eksperimenter. Mellom 1856 og 1863 plantet Mendel 29.000 erteplanter (Pisum sativum). Studien viste ham at én av fire erteplanter hadde resessive alleler, to av fire var hybrider, og én av fire var dominant.
Mendel leste sitt arbeid Versuche über Pflanzenhybriden (Eksperiment om plantehybridisering) ved to møter i Brünns naturhistoriske forening i Mähren i 1865. Det ble godt mottatt, og fikk oppmerksomhet i flere lokalaviser. Da Mendels arbeide ble publisert i 1866 i Verhandlungen des naturforschenden Vereins Brünn, ble den oppfattet som generelt å handle om hybridisering og ikke om arvelighetslære, og den fikk ikke mye gjennomslag. Den ble sitert bare tre ganger i de kommende trettifem år.

Arvelighetsforskning på bier

Etter at Mendel hadde sluttført sitt arbeide med erter, begynte han å eksperimentere med bier, for å utvikle sin teori til å omfate også dyreriket. Dette gjorde han i bikuber som han selv hadde tegnet. Han produserte en hybridart (så voldsom at den måtte utryddes), men mislykkedes i å generere et klart bilde av deres arvelighet, på grunn av vanskelighetene med å kontrollere parringsforholdene.

Astronomi og meteorologi

Utover arvelighetslæren studerte Mendel også astronomi og meteorologi, og i 1865 grunnla han Det østerrikske meteorologiforbund. Selv om Mendel etter sin død skulle bli kjent for sitt arbeide innen biologien, handlet majoriteten av hans publiserte arbeider om meteorologi.

Tiden som abbed

Etter at Mendel ble abbed i 1868, lot han sitt vitenskapelige arbeid i prinsipp opphøre, ettersom han ble overøst med administrative plikter, spesielt en tvist med myndighetene om deres forsøk å innføre spesielle skatter på kirkelige institusjoner.

Død og begravelse

Mendel døde den 6. januar 1884, 61 år gammel, i Brno, Mähren, Østerrike-Ungarn (nå Tsjekkia), av kronisk nefritt. Den tsjekkiske komponisten Leoš Janáček spilte orgel ved hans begravning. Etter hans død brente den ettertredende abbeden alle papirer i Mendels samling, for å markere en slutt på hans skattetvist.

Ettermæle

Mens Mendels levde ble hans arbeide stort sett forkastet, og det ble ikke allment akseptert før etter hans død. I hans livstid aksepterte mange biologer blandningsarvelighetslæren, og Charles Darwin forsøkte forgjeves å forklare arveligheten han så i evolusjonen ved den senere forkastede pangenesisteorien. Mendels idéer ble gjenoppdaget først på tidlig 1900-tall, og på 1930- og 1940-tallet ble den mendelianske genetikk kombinert med Darwins teori om naturlig utvelgelse, og sammen har de formet moderne evolusjnær syntese, grunlaget for moderne biologi.
Mendel blir nå sett på som den klassiske genetikkens far. Arvelovene definerte han lenge før man visste hva DNA var, de blir kalt Mendels arvelover.