google/wiki40b huggingface dataset:
Sûreté

Sûreté (det franske ordet kunne oversettes som «trygghet», «sikkerhet») er et uttrykk i fruk i flere franskalende land for sin sivile politistyrke, vanligvis avdelinger som spesialiserer seg på etterforskning (detektivvirksomhet).

Frankrike

Det tidligere navn for Det franske nasjonale politi var La Sûreté Nationale. Den var opprinnelig kriminaletterforskningsgrenen av Pariserpolitiet, og fungerte inne som nasjonal organisasjon før langt senere, og da hadde den ikke lenger detektiver i sin tjeneste.
Både det parisiske Préfecture de Police sin egen Brigade Criminelle og Direction centrale de la police judiciaire sporer sin historie tilbake til det opprinnelige Sûreté.

Historie

Sûreté ble grunnlagt i 1812 av Eugène François Vidocq, som ledet det til 1827. Det var inspirasjonen til Scotland Yard, FBI og andre enheter for kriminaletterforskning verden over. Vidocq var overbevist om at kriminalitet ikke kunne kontrolleres ved hjelp av datidens politimetoder, og organiserte derfor en spesialavdeling for kriminaletterforskning, med Napoleons politiske politi som forbilde. Styrken skulle virke fordekt, og dets første medlemmer var i overveiende grad tidligere kriminelle. I 1820 – åtte år etter grunnleggelsen – var den blitt til et team på 30 eksperter, som bisro til å minske kriminalitetet i Partis med førti prosent.
Den 23. april 1941 ble det franske politi omorganisert og nasjonalisert under Vichyregimet og understilt prefektene, og nå ble betegnelsen nasjonalt politi introdusert, - unntatt i prefekturet for politiet i Paris. Ordningen holdt seg til 9. juli 1964, da det så langt uavhengige pariserpolitiet også ble lagt under det nasjonale politi, og den 10. juli 1966 fulghet den så langt (2016) siste justering/omorganisering.
Alicilio Pinto Silva Junior

Karriere

Han har spilt for Kyoto Purple Sanga fra Japan.
Ilok

Navn

Byens navn på kroatisk er Ilok, tysk Illok, ungarsk Újlak og på tyrkisk Uyluk. Újlak betyr på ungarsk «nytt sted».

Befolkning

Ifølge folketellingen i 2001 var befolkningen sammensatt av 76,94% kroater, 12,50% slovaker, 6,78% serbere og 1,17% ungarere.

Kommuneinndeling

Kommunen omfatter i tillegg til Ilok by, landsbyene Bapska, Šarengrad, Radoš og Mohovo. Ilok har den største slaviske minoritet i Kroatia.

Historie

Ilok har en lang historie og det er gjort arkeologiske funn fra førhistorisk tid i byen. Romerne inntok byen på 100 og 200-tallet og oppførte en festning ved navn Cuccium. 
Mot slutten av 500-tallet slo slaverne (dagens kroater) seg ned i byen. Ilok lå kortvarig under det midlertidige bulgarske riket til ungarerne fikk kontroll over byen. 1365 ble byen forlent til Nikola Kont. 1526-1688 lå byen under osmanene. Fra 1566-1569 hadde Ilok 238 muslimske og 27 kristne hjem. I 1572 fantes det 386 muslimske og 18 kristne familier. I 1699 besto byen av 1160 hus og i byen fantes to moskeer.  
1697 forlente den østerrikske keiseren Leopold I byen Ilok til den italienske militære leder Livio Odescalachi som belønning for hans innsatser i slaget ved Wien og den muslimske befolkningen rømte fra byen. Innen det habsburgske riket tilhørte Ilok den administrative enheten kongeriket Slavonia, en provins som tilhørte både kongeriket Kroatia og kongeriket Ungarn. Mellom 1849 og 1868 var Slavonia habsburgsk kronland og i 1868 ble det forent med kongeriket Kroatia for å forme Kongeriket Kroatia og Slavonia. 
Ilok tilhørte monarkiet frem til den første verdenskrigens slutt og Østerrike-Ungarns oppløsning 1918, da byen kortvarig var omfattet av Slovenernes, kroatenes og serbernes stat og senere Kongeriket Jugoslavia.
17. oktober 1991 under Kroatia-krigen ble ikke-serbere fordrevet fra byen av Den jugoslaviske folkehæren og serbiske paramilitære. Husene deres ble plyndret og ødelagt og byen ble lagt underlagt Den Serbiske Republikken Krajina. Området ble i 1995 tilbakeført til Kroatia, unntatt øya Šarengrad i Donau som fremdeles okkuperes av Serbia.

Økonomi

Ilok er det regionale sentrum for vindyrkingen. Fremfor alt blir det dyrket druesortene Traminer, Burgunder og Graševina. Vinhøsten foregår i slutten av september og begynnelsen av oktober.
Efferent nevron

Efferent nevron er et postsynaptisk nevron som får et signal fra (ef- er latin for «å bære noe vekk») et annet nevron gjennom en synaptisk forbindelse. Et efferent nevron kan sies å være nedstrøms i informasjonsflyt mellom nerveceller. Tilsvarende er et afferent nevron oppstrøms mellom nerveceller.
Til Huttetuenes land (film)

Produksjonen

Spike Jonze hadde blitt spurt flere ganger av forfatteren Maurice Sendak om han kunne tenke seg å lage film av Sendaks bok Til huttetuenes land. Sendak og Jonze hadde holdt kontakten med hverandre siden 1997, da de jobbet med et felles filmprosjekt. Jonze ønsket ikke å gjøre en bok med kun ti setninger fremmed for de som kjente boken. Etter bruddet med Sofia Coppola ombestemte han seg, og fortalte at han ønsket å lage filmen allikevel. Han flyttet til San Francisco og skrev manuset sammen med forfatteren Dave Eggers. Selv om de skrev fantasy, ønsket de at det skulle føles så virkelig mulig.
Universal fikk først tilbud om filmen, men takket nei på grunn av manuskriptet. De syns det manglet et lettfattelig plott i manuset, og var dessuten redd filmen ville bli for dyr. Warner Brothers valgte å kjøpe filmen, og filmingen begynte september 2006 nær Melbourne, Australia. I desember ba Jonze om mer penger til ytterligere filming, men ble bedt om å lage en «director's cut». Den ble vist i september 2007, og gjorde sjefene i Warner Brothers bekymret. Den var «for treg» og «for intens for barn». En blogger som var på en test-visning skrev at filmen ikke var for små barn. I løpet av de neste månedene var uenighetene mellom studio og regissør så store at ryktene gikk om at Jonze ville få sparken. De kom til enighet i mars 2008, etter at Jonze skrev et revidert manus, der han fjernet én scene og la til to. Studioet ga ham pengene til å avslutte filmen. 
Under San Diego-messa Comic-Con i 2009 ble det vist et ti-minutters klipp fra filmen. En journalist fra Slashfilm.com sa at «Den er så sinnssykt sprø og flott og utradisjonell. Det føles som en film som er skrevet av et barn som visste hva han gjorde men aldri har sett en film før.»

Filmmusikk

Filmmusikken er laget av Karen O and the Kids. Karen O er vokalist i bandet Yeah Yeah Yeahs, og har fått hjelp av Brian Chase, Nick Zinner, Tristan Bechet, Bradford Cox, Dean Fertita, Aaron Hemphill, Greg Kurstin, Jack Lawrence, Oscar Michel og Imaad Wasif.
I traileren spilles en nyinnspilling av Arcade Fires sang «Wake Up».
Løveid sluser

Løveid sluseanlegg er det øverste sluseanlegget i Norsjø–Skienkanalen, som er den nederste og eldste av de to kanalene som utgjør Telemarkskanalen. Den forbinder Meierelva, som er et sideløp til Farelva, og Norsjø. Sluseanlegget har tre kammer, med en løftehøyde på 10,3 meter opp til Norsjøs 15,3 moh. Sluseanlegget ligger ved Skotfoss i Skien. 
Norsjø–Skienkanalen ble bygget i perioden 1854 -61. Hans Jørgen Christian Aall (amtmann i Bratsberg 1846-77) fremmet saken om anlegg av Norsjø–Skienkanalen for Stortinget. Han kan dermed kalles Norsjø–Skienkanalens far, selv om fadderne var mange. Hans byste, utført av Jo Visdal, er reist ved Løveid sluse.
Sluseanlegget fikk høsten 2012 satt inn de nye flomportene, som kan brukes for å gi to ekstra høydemeters løftehøyde inn i Norsjø.
UIQ

UIQ er et grensesnitt av Symbian. Det brukes i mobiltelefoner og PDAer. Mobiltelefoner med UIQ har en berøringsskjerm, slik at man kan trykke direkte på skjermen uten å bruke taster.
UIQ het tidligere Quartz, men byttet i 2002, da selskapet byttet navn til UIQ Technology AB. Høsten 2006 ble UIQ Technology solgt til Sony Ericsson.
Malurtdvergmåler

Utseende

En liten til middelsstor (vingespenn 18 – 24 mm), slank, smalvinget, mørkgrå måler. Den er mørkere på farge enn de aller fleste andre dvergmålere (Eupithecia spp.) og kan kjennes på dette ved siden av de smale forvingene. Vingene er vanligvis nokså ensfarget mørkgrå, med utydelige, lysere tverrbånd. Midt i forvingen er det en ganske liten, svart flekk. Larven er lyst gulbrun med brune og grønnlige tegninger, mest påfallende en rekke av store, brungrønne, pileformede flekker langs ryggen. Den har tallrike, små, hvite vorter over hele kroppen.

Levevis

Denne arten omfatter mange ulike former som lever på ulike næringsplanter. En form lever på ask (Fraxinus excelsior), en annen på tindved (Hippophae rhamnoides), en på tamarisk (Tamarix sp.) og en på markmalurt (Artemisia campestre) og burot (Artemisia vulgaris). Arten har gjerne to generasjoner hver sommer, med voksne målere i mai – juni og i august.

Utbredelse

Arten finnes over hele den palearktiske region. I Norge er den bare funnet langs kysten vest til Vest-Agder. Den er listet som sårbar (VU) i den norske rødlisten fra 2006.
Friedrich Karl Christian Ludwig Büchner

Bakgrunn

Ludwig Büchner var sønn av legen Ernst (Karl) Büchner (1786–1861) og hans hustru Louise Caroline fødte Reuß (1781–1858). Han var yngre bror av dikteren Georg Büchner og utgav anonymt hans Nachgelassene Schriften, og dessuten bror av Mathilde, Luise, Wilhelm og Alexander Büchner.
Fra 1842 til 1848 studerte han fysikk, kjemi, botanikk, mineralogi, filosofi og medisin ved Universitetet i Giessen, hvor han ble uteksaminert i 1848 etter å ha skrevet en avhandling om nervesystemet. Etterpå fortsatte han sine studier ved universitetet i Strassburg, universitetet i Würzburg (hvor han studerte patologi sammen med den store Rudolf Virchow) og ved universitetet i Wien.

Karriere og filosofi

I 1852 ble han lektor i medisin ved universitetet i Tübingen, hvor han publiserte sitt hovedverk Kraft und Stoff: Empirisch-naturphilosophische Studien (Force og Matter: Empiricophilosophical Studies) som kom ut i 1855. Han skrev senere flere lignende avhandlinger om forskjellige emner fra fysikkens verden. 
Büchner populariserte naturvitenskapelige forskningsutviklinger. Han propagerte Charles Darwin of hans utviklingsteori, og gikk inn for en mekanistisk arvelære. Hele tiden forsøkte han å utvikle dystematiskr fremstillinger av hans egen teori om en «naturlig» verdensordning; med det mente han en mekanisisk-materialistisk. Hans tilnærming til «verdensgåtene» (det tyske uttrykket «Welträtsel», som var i vanlig i samtiden) var sterkt ateistisk forkynnende. 
Han var også engasjert i politikk i Hessen, og representerte Deutsche Freisinnige Partei i Hessens annetkammer i perioden 1884-1890.
Trondheim Voices

Biografi

Trondheim Voices startet som en julekonsert, etter initiativ fra Midtnorsk Jazzsenter (MNJ) i 2001, og utviklet senere seg til en permanent gruppe med en konsekvent vokalensemble og en spesiallaget repertoar. Det statsstøttede ensemblet har hatt opptil femten sangere. Idag teller ensemblet åtte-ni sangere, og både besetning og kunstneriske ledere varierer fra prosjekt til prosjekt. Blant annet har Live Maria Roggen, Eldbjørg Raknes, Tone Åse og Cirka Teater hatt kunstnerisk ledelse for prosjekter, sammen med «Cirka Teater».
Til Trondheim Kammermusikkfestival 2004 fremførte de verk av Roggen/Raknes (kringkastet på P2). De opptrådte ved Moldejazz 2003, og igjen i 2006 i oppsetningen Norwegian Sanctus (av Terje Bjørklund) i samspill med TrondheimSolistene, Arve Henriksen og Stian Westerhus. De uroppførte på Olavsfestdagene 2008 forestillingen «Bingo» med tekst av Siri Gjære, musikk av Elin Rosseland, Ståle Storløkken og Live Maria Roggen, og scenografi/koreografi/produksjon ved Cirka Teater. 
I 2010 utkom deres første plate. Sammen med Jon Balke og Batagraf ga de ut albumet On Anodyne i 2016 og ble  nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen samtid.
Sammen med Eirik Hegdal og Asle Karstad 2014 ble Trondheim Voices i 2014 tildelt Heddaprisen for beste audiovisuell design for for musikk og lyddesign til Hundre Hemmeligheter regi Kjersti Haugen og Anne Marit Sæther.
Falsotmesisternus

Utseende

Zygocerini er middelsstore, mer eller mindre brunspraglete trebukker.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Salomonøyene.
Magic Linux

Magic Linux er en tidligere Linuxdistribusjon fra Kina som var basert på Fedora. Distribusjonen hadde som formål å bringe støtte for kinesisk i Linux og avslutte bruken av tallrike kinesiske distribusjoner.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøene KDE og støttet datamaskinarkitekturen 32-biter x86.
Versjon | ble lansert 4. januar 2003.
D-lån

D-lån (døgnlån) er lån en bank tar opp gjennom dagen og over natten fra Norges Bank.
Gjennom dagen i åpningstiden til Norges Banks oppgjørssystem kan bankene låne ubegrenset med ansvarlig kapital («reserver») rentefritt mot sikkerhet. Lånet omtales som D-lån gjennom dagen, eller intradag-lån, og må betales tilbake før systemet stenger om kvelden. Dersom en bank ikke tilbakebetaler intradag-lånet går det automatisk over til å bli et over-natten-lån som påløper rente. D-lån over natten løper fra oppgjørssystemet stenges om kvelden til systemet åpnes neste bankdag. Banker som har et underskudd av reserver (ikke nok ansvarlig kapital til å oppfylle kapitaldekningskravet) når Norges Banks oppgjørssystem stenger, må benytte seg av dette.
D-lån mot sikkerhet er en marginal finansieringskilde for bankene. Banksystemet vil under normale forhold ikke ha behov for D-lån. Hensynet til svingninger i enkeltbankers likviditet, blant annet utfra deres rolle i betalingsoppgjøret, tilsier imidlertid at bankene har tilgang til en automatisk låneadgang i Norges Bank. D-lånsadgangen fungerer som en likviditetsreserve for systemet sett under ett og virker som en støtpute mot uventede svingninger i likviditeten. D-lånsadgangen hindrer også for store renteutslag som følge av eventuell usikkerhet om fremtidig tilgang på likviditet.
Normalt vil ingen banker være villige til å låne midler i banksystemet til en rente som ligger høyere enn D-lånsrenten. I normale situasjoner vil D-lånsrenten derfor danne «taket» for de korte rentene, men dersom banksystemet må låne mer enn de kan stille sikkerhet for (for å dekke sitt likviditetsbehov) kan pengemarkedsrenten stige over D-lånsrenten.

Historie

D-lån stod for «dagslån» frem til endringen av låneforskriften 1. september 1999.

Døgnlånsrenten

Renten på D-lån over natten er normalt høyere enn foliorenten som er Norges Banks styringsrente. Mens styringsrenten (innskuddsrenten i Norges Bank) utgjør minimumsrenten bankene betaler for kortsiktige lån fra andre banker, utgjør døgnlånsrenten (utlånsrenten i Norges Bank) et maksimum. Differansen utgjør svingningene som er mulig i pengemarkedsrenten. Siden april 2007 har differansen vært én prosent, mens mellom 2007 og 1993 var den to prosent eller nær. Før sommeren 1993 var døgnlånsrenten Norges Banks styringsrente fordi banksystemet var i permanent låneposisjon overfor Norges Bank, dermed var det døgnlånsrenten som dannet et gulv for de kortsiktige pengemarkedsrentene.
Døgnlånsrenten settes av Norges Bank og beregnes daglig etterskuddsvis på grunnlag av kalenderdager. Det regnes 365 rentedager per år. Renten belastes bankens konto første oppgjørsdag etter at lånet er tatt opp. Dersom den første dagen og eventuelt påfølgende dager i en måned ikke er bankdager, vil renten for denne eller disse dagene belastes den andre oppgjørsdagen i den nye måneden.
Fagverk

Fagverk, er et bæresystem som består av et rammeverk med staver som tar 
strekk eller trykk.

Typer fagverk

Typiske fagverk finner vi som broer (ikke minst jernbanebroer), takstoler, tårn, heisekraner, høyspentmaster, oppjekkbare plattformer og jacketer.
I fagverksbroene er som regel rammene bundet sammen med tverrbjelker eller et eget fagverk på toppen.

Fagverk, et statisk system

Fagverket består av staver og knutepunkter. Stavene kan enten ta trykk eller strekk. Summen av kreftene i hvert knutepunkt må være lik null, ellers ville ikke dette vært et statisk system (i ro), men et dynamisk system (bevegelig). Et fagverk er basert på trekanter.
Et fagverk består av et bærende rammeverk med skråstaver. På bildet øverst til høyre vil de to ytterste stavene ta trykk, den neste strekk og den tredje trykk.
Slik vil stavene veksle annenhver gang på å ta strekk og trykk.
Noen fagverk har såkalte null-staver mellom strekk- og trykkstaver. Det vil si at nesten ingen krefter går igjennom disse. De er satt inn fordi de har en funksjon i transporten eller innstalleringen av fagverket, eller for å redusere knekklengden eller påvirke egensvingeperiodene.

Historie

Fagverk ble allerede benyttet av romerne.
Kjente konstruksjoner var keiser Trajanus trebro over Donau og keiser Konstantins over Rhinen. 
Den mest kjente fagverkskonstruksjonen kan en si er  Eiffeltårnet (1889), med stenger av smijern.
Lard

Lard er et amerikansk band som ble grunnlagt i 1989 av tidligere medlem av Dead Kennedys Jello Biafra (sang), Ministry-medlemmene Alain Jourgensen (gitar) og Paul Barker (bass), samt Nine Inch Nails-medlem Jeff Ward (trommer). Etter at Ward, som i årevis hadde slitt med narkotika-avhengighet, tok livet sitt i 1993 har bandet ikke hatt noen fast trommeslager. Flere andre medlemmer har også vært innom bandet.
Musikalsk befinner bandet seg i krysningspunktet mellom hardcore, punk, industrirock og heavy metal. Et unntak er sangen «70's Rock Must Die», der musikken er nettopp 70-tallsrock. Tekstmessig er Lard, som alle Biafras prosjekter, svært politisert. Et gjenvendende tema er krigen mot narkotika, som Biafra mener er et skalkeskjul for å opprettholde USAs kontroll over Latin-Amerika. Bandet har gjennom hele sin eksistens vært et sideprosjekt for medlemmene, og har derfor hatt en ujevn produktivitet. Selv om de har spilt flere konserter har de aldri turnert, og platene, som alle er utgitt av Alternative Tentacles, har kommet med svært ujevne mellomrom.
«Forkboy» fra The Last Temptation of Reid er med i Oliver Stones kontroversielle film Natural Born Killers fra 1994.
Lard er for øvrig det engelske ordet for smult.
Vlamertinge

Vlamertinge er en landsby i den belgiske provinsen Vest-Flandern og en bydel i byen Ieper (Ypres). Vlamertinge sentrum ligger like utenfor sentrum av Ieper, langs hovedveien N38 til den nærliggende byen Poperinge.
I tillegg til selve sentrum av Ieper, er Vlamertinge Iepers største bydel. Vest for Vlamertinge, langs veien til Poperinge, er grenda Brandhoek.

Historie

Vlamertinge er kjent fra middelalderen. I 857 ble det bygget et kapell i Vlamertinge. I 970 ble Ieper ødelagt, og Vlamertings kapell brent ned. Det eldste kjente dokumentet, Flambertenges, er fra 1066. Baudouin van Lille, greve av Flandern, hans kone Adela og deres sønn Baudouin, overdro eiendeler til kirken og kapitlet fra Sint-Pieters i Lille. Disse eiendelene var blant annet en tiendedel i Elverdinge og en tiendedel i Vlamertinge – «In territorio Furnensi, i Villa Elverzenges, decinam unam; Flambertenges decinam similiter unam.
Under Det tysk-romerske rike var Vlamertinge en herlighet av Veurne-Ambacht med 22 vasaller og led mye av beleiringene i nærliggende Ieper.

Geografi

Vlamertinge ligger 17 meter over havet. Landsbyen grenser til Ieper i øst, Voormezele i sørøst, Kemmel og Dikkebus i sør, Reningelst i sørvest, Poperinge i vest, Elverdinge i nord og Brielen i nordøst.

Demografisk utvikling

Fra 1487 til 1697 var det en betydelig nedgang i befolkningen i Vlamertinge. Det kan skyldes den Åttiårskrigen i Nederland. Under første verdenskrig gikk befolkningen igjen tilbake. Dette skyldes at nærliggende Ieper, ble tungt bombet, og Vlamertinge led også mye av disse bombingene.
Jostedalsbreen

Turisme og friluftsliv

Briksdalsbreen og Nigardsbreen er de mest kjente delene av Jostedalsbreen og besøkes årlig av titusener turister. Det er bygget tre museer og sentre rundt breen; i Jostedalen ligger Breheimsenteret, i Fjærland Norsk Bremuseum og i Stryn ligger Jostedalsbreen nasjonalparksenter.
Det er en rekke kjente breturer på Jostedalsbreen. Kryssingen fra Tungestølen opp Austerdalsbreen og Kvitesteinsvarden over breen ned til Kattenakken og Briksdal, er blant de mest klassiske breturer i Norge. Turen ble først gått i 1894 av to grupper som ikke kjente til hverandre: William Cecil Slingsby og hans følge, og Kristian Bing og Daniel Sygnesand.
Josten på langs er en moderne klassiker på ski, gjerne gjennomført i mai måned. Den starter gjerne i Erdalen i Stryn eller på Sota seter i Skjåk og følger breen til Flatbrehytta og Fjærland i sør i løpet av ca. tre dager.
Skiturene Loen rundt og Olden rundt er også klassiske skiturer som tar ca. tre dager.
Luitenant-generaal Bestkazerne

Historie

I juni 1944 bygget tyske Luftwaffe den første flyplassen i nærheten av byen av De Rips, bestående av en enkelt 1400 meter lang og 75 meter bred gresslandingsstripe. Flyplassen fikk ikke se mye bruk av de tyske styrkene, som var på tilbaketrekning, og ble senere en kort stund tatt i bruk i oktober 1944 av Royal Canadian Air Force som en fremskutt landingsplass (betegnet B-84). Den var dog ikke beliggende på området til dagens flystripe, men ca. 8 km nordvest. Det er ingen synlige rester av den i dag.
I mars 2012 ble det besluttet, som del av en omorganisering, å overføre kontroll av leiren fra Kongelige Nederlandske Flyvåpen til Kongelige Nederlandske Hær, hvilket også resulterte i navneendring til Luitenant-generaal Bestkazerne (generalløytnant Best kaserne). Leiren blir imidlertid fortsatt ofte referert til som De Peel.
Skoleuniform

Skoleuniform er en uniform, det vil si standardisert klesdrakt, som kan være påkrevd for elevene ved en skole. Regulert, enhetlig antrekk er særlig vanlig i barne- og ungdomsskoler i mange land. Uniformene utgjør da kleskoden ved de ulike skolene.
I Norge har det ikke vært vanlig med skoleuniform.

Gutte- og jenteuniformer

Skoleuniformer for gutter består ofte av mørke kne- eller langbukser sammen med en lys skjorte, eventuelt med slips. Uniformene for jenter varierer mer mellom land og skoletyper. De består likevel vanligvis av kjole eller bluse båret sammen med skjørt eller bukseskjørt, noen ganger med et arbeidsforkle eller en kittel over. I flere land er det tillatt for jenter å bruke vanlige bukser. Bruken av blazer og dressjakke er også vanlig for begge kjønn, særlig i land med kjøligere vær.  
Mens det noen steder er skoleuniformer som i hovedsak er ganske like over hele landet, er det andre steder stor variasjon mellom skolene både når det gjelder farger og bruken av egne skoleemblemer. Elever ved både offentlige og private skoler kan bruke uniform.
Skoleuniformer var obligatoriske i Sovjetunionen.

Begrunnelse for bruk av uniformer

Det kan være flere grunner til uniformering av elever. Uniformene kan forsterke innordningen av elevene i et hierarkisk rollesystem, merke dem for omverdenen, gruppere dem tydeligere, gjøre dem likere og dermed skape fellesskap og samhold. Felles klesdrakt kan også gjøre det enklere å velge praktiske klær og hindre mobbing på grunn av ulik kledsel. Samtidig er det steder der fattige ikke har råd til skoleuniform.