google/wiki40b huggingface dataset:
Kina slott

Den andre slottsbygningen

Arbeidene med det andre Kina slott ble påbegynt i 1763 etter tegninger av C.F. Adelcrantz og bygningen stod klar i 1769. Hoffintendent Jean Eric Rehn ledet arbeidet med innredningen. Arkitekturen er i grunnen fransk rokokko, men har en eksotisk karakter med kinesiske og orientalske innslag som var høyeste mote.
Hovedbygningen er tilknyttet fløybygningene med krokete forbindelsesbygninger. Fasadenes lakkrøde vegger og skulpturelle utsmykninger viser en god kunnskap om kinesisk bygningskunst, men selve bygningskroppen kan karakteriseres som klart europeisk. Interiøret hører til de fremste i svensk rokokko. 
Fire paviljonger, også i kinesisk stil, er tilknyttet slottbygningen mot nord. Den høyre kalles Biljarden, nordøst for slottet, hvor det fantes et biljardbord som er forsvunnet i dag. Istedet står to av Adolf Fredriks dreiebenker og dessuten verktøy som tidligere fantes i dreieværelset der. Den til venstre var Silverkammaren. 
Litt lengre nord, til høyre, på en høy sokkel ble Adolf Fredriks ateljé oppført. Til venstre ligger den såkalte Confidensen, en spisesalsbygning der både spisebord og serveringsbord ble dekket i etasjen under den kongelige spisesalen og på signal ovenfra ble spise- og serveringsbord heist opp i spisesalen. Dette innebar at de kongelige kunne spise middag uten at tjenestefolk var til stede, altså en confidence (fransk for "i fortrolighet"). Nord for Confidensen ligger det gamle kjøkkenet som nå er en kafé. I parken øst for Kina slott står også et pagodelignende lysthus kalt Volièren (fransk for voljär). Den Kinesiske pagoden som ble planlagt ved Floras kulle på Gustav IIIs tid ble aldri bygd.
Slottet gjennomgikk et utvendig restaurering i 1927–1928 og i 1943–1955 samt en innvendig i 1959–1968. En gjennomgripende restaurering av eksteriøret ble påbegynt 1989 og ble sluttført i 1996.

Innbruddet

Den 6. august 2010 klokken to på natten tok tyver seg inn via to dobbeldører på Kina slotts bakside. Inne i slottet slo de i stykker tre montre og tok med seg et ukjent antall gjenstander. Innbruddsalarmen fungerte, men hele innbruddet tok bare seks minutter. Samlingen på Kina slott består av blant annet kinesiske leirfigurer, porselensdukker, urner, lakkmøbler og andre kunstgjenstander fra Kina datert til 1753. Hoffet har bekreftet at det var den vanlige statlige kolleksjonen som ble vist da innbruddet inntraff. Gjenstandene ansees som uvurderlige. Tyvene flyktet fra Kina slott på en moped, som senere ble funnet av politiet litt lenger borte nede ved Mälaren. Politiet mistenker at de siden forsvant i en båt og tror at det dreier seg om en bestillingsjobb. Det var den første gangen Kina slott ble utsatt for innbrudd.
NASA Earth Observatory

NASA Earth Observatory er en publiseringsorganisasjon på Internett som drives av NASA. Det er den største fritt tilgjengelige kilden for satellittbilder og annen vitenskapelig informasjon om Jorda for bruk av allmennheten. Prosjektet fokuserer på informasjon om klima og miljø som kommer fra NASAs forskning på Jorda og er skattefinansiert av USA.
Ut i år

Ut i år er et musikkalbum med Elle Melle, utgitt i 1996. Dette var gruppas debutalbum.
Julekort

Julekort er postkort med julehilsen og julemotiv som sendes til slekt og venner ved juletider. De fleste julekortmotiv tegnes spesielt for slik bruk, men det utgis også flere julekort med reproduksjoner av julemotiver fra billedkunst og andre kjente bilder, gjerne med påskriften «God jul».

Motiver

Motivet på julekortene kan være rene kristne symboler som Jesu fødsel og Betlehemsstjernen, tradisjonelle gårds- og vintermotiver, gjerne med nisser, eller rene sekulære varianter, gjerne humoristiske, som refererer til aktiviteter knyttet til julen, som julehandel og festing.
Julekort med nisser og røde nisseluer var svært populære under okkupasjonen.

Eksempler

Galleriet viser julekort fra perioden 1880 til 1920 i Nasjonalbibliotekets samlinger.

Bruk av julekort

Julekort sendes av mange, også ikke-kristne, i den vestlige verden og i Japan. Enkelte kristne grupper, som Jehovas vitner, markerer ingenting med mindre Bibelen sier eksplisitt at en skal, og feirer følgelig verken jul eller sender julekort.

Elektroniske julekort og julebrev

De tradisjonelle julekortene har med bruken av Internett fått konkurranse fra elektroniske julekort. De blir sendt som tillegg til e-post eller som reine e-kort fordi de er lettere og billigere å sende. Digital fototeknikk og hjemme-pc har også ført til at såkalte «julebrev» er blitt vanligere. Det er oppkopierte brev med julehilsener og en oppsummering av personlige høydepunkter i året som snart er omme. Julebrev sendes gjerne av barnefamilier til slekt og venner. Fremdeles er likevel de gammeldagse kortene mest populære.
Fort Amsterdam (Curaçao)

Konstruksjon, utforming og bruk

I 1630-årene var Det nederlandske vestindiske kompani på leting etter en ny utpost i Karibia. Selskapet var interessert i Curaçao, som da var en spansk besittelse. I 1634 gikk den nederlandske admiralen Johannes van Walbeeck, sammen med 200 soldater, i land på øya og bekjempet 32 spanske tropper, som overga seg den 21. august 1634, etter å motsatt seg i tre uker.
Van Walbeeck beordret byggingen av et fort ved munningen av Sint Annabaai. Nederlandske soldater og slaver fra Angola bygget fortet, som ble hovedkvarteret til Det nederlandske vestindiske kompani fra begynnelsen av. Forholdene i fortet var fattigslig, på grunn av mangel på drikkevann og mat. Soldatene begynte nesten et mytteri som en høyning i lønn og bedre rasjoner kvalte. I 1635 eller 1636 var byggingen av fortet ferdig. Mesteparten av befolkningen begynte å bo i fortet, mens byen Willemstad til slutt vokste opp utenfor det.
Fortet ble designet med tre meter brede vegger. Det har fire. Fortet hadde kanoner som ble plassert først og fremst mot sjøsiden.
I 1804 traff en kanonkule kirken. Den ble skutt ut av den britiske kapteinen John Bligh, fra hans skip HMS «Theseus». Bligh ledet en liten skvadron som inntok fortet og fanget innbyggerne i februar 1804. Kanonkulen sitter fortsatt i den sørvestlige veggen av fortskirken.

Raid

Den 8. juni 1929 inntok den venezuelanske opprøreren Rafael Simón Urbina fortet med 250 soldater. Venezuelanerne plyndret våpen, ammunisjon og øyas rikdommer. De klarte også å ta til fange guvernøren på øya, Leonardus Albertus Fruytier, og tok ham med seg til Venezuela på et stjålet amerikanske skip «Maracaibo». Som en følge av raidet bestemte den nederlandske regjeringen seg for å permanent stasjonere marinejegere og skip er på øya.

Dagens bruk

Fortet er i dag en del av UNESCOS verdensarv «det historiske området i Willemstad, indre by og havn på Curaçao». Kontorene til regjeringen og guvernøren på Curaçao ligger i fortet. Det er også noen offentlige kontorer og et museum viet det protestantiske samfunnet i fortskirken.
Det har vært gjennomført flere større renoveringer av Fort Amsterdam. Den opprinnelige byggeteknikken hvor blant annet knuste koraller er iblandet sementen, medfører høyt saltinnhold med utslag og fuktabsorbering i vegger, noe som betyr et omfattende løpende vedlikeholdsbehov på bygningen.
Néchin

Néchin er en del av den belgiske by Estaimpuis i Région wallonne i Hainaut, tett på grensen til Frankrike.
I bydelen ligger kirken Saint-Amand.
Néchin har i den senere tid (2012) tiltrukket seg franske skatteborgere, som skuespilleren Gérard Depardieu og familien Mulliez, eiere av varehuset Auchan, – som forsøker å unngå den franske president François Hollandes skattepolitikk for velhavere.
Saṃvṛti

Saṁvṛiti eller saṁvṛiti-satya er et sanskritord som innenfor buddhistisk filosofi refererer til konvensjonell sannhet, i motsetning til absolutt sannhet (satya). Sannheten blir delt i tre nivåer: Illusorisk (samvriti, parikalpita eller pratibhasika), empirisk sannhet (samvriti, paratantra eller vyavaharika) og transcendental sannhet (paramartha eller paramarthika).
Slagerparaden

Slagerparaden er et norsk musikk- og underholdningsprogram med Erik Diesen som gikk på radio og TV på NRK. TV-versjonen ble sendt fra 1960 til 1961 og var en del av Nordvisjonen. Radioversjonen hadde gått siden 1952.
Eksempelvis hadde TV-programmet innslag med de yndige små mus hvor sangerne Kurt Foss og Reidar Bø hadde hovedrollene, og gruppen The Monn Keys var gjengangere i programserien, ofte forsterket av Oslo Ungdomskor. Kringkastingsorkestret med dirigent Øivind Bergh var også med. Hver episode tok for seg en periode på 5, 10 eller 20 år. Publikum ble satt inn i den riktige tidsstemningen ved hjelp av stills, dekorasjoner og filmklipp fra akkurat denne perioden.

Popularitet

Slagerparaden har blitt beskrevet som norsk TV-underholdnings ildprøve, som den bestod med glans. Den startet høsten 1960 som en del av en felles nordisk underholdningsserie, der hvert land sendt sitt månedlige bidrag. Den norske slo best an i hele Norden.
Åfjorden (Hyllestad)

Åfjorden er en fjord i Solund og Hyllestad kommune i Sogn og Fjordane. Fjorden er den sørligste grenen av Buefjorden som ligger lenger vest. Fjorden har en lengde på 22 kilometer og strekker seg østover til tettstedet Hyllestad. Det siste stykket deler fjorden seg i to, Hyllestadfjorden i sør og Sørefjorden i nord. Fjorden har innløp mellom Sakrisøyna i nord og Leknessundet på Sula.
På Sula går Dumbefjorden sørover på Sula fra Åfjorden. Øst for Sula ligger øya Skorpa og fra her går Storakersundet og Tellesundet sørover til Losnosen, som er en del av Sognefjorden.
Fra nord for Skorpa og innover i fjorden ligger det flere gårdsbruk og grender på nordsiden. Fra Eide går Fv61 på nordsiden av fjorden forbi Sørbøvågen til Salbu, og fra her går Rv607 inn til Hyllestad. Ved Hyllestad strikker Katlenova seg 3 km utover i fjorden og deler Åfjorden i de to nevnte fjordarmene.
Sørsiden av fjorden er lite utbygget, spesielt i den bratte indre delen der fjellet stiger bratt opp til en høyde av cirka 500 meter over havet. Ved innløpet til Hyllestadfjorden ligger den karakteristiske fjelltoppen Gygrekjeften på sørsiden med en høyde på 710 moh.
Cold Cuts

Cold Cuts er et musikkalbum med Cacadou, utgitt i 2016.
Henrik Finne (kunstner)

Malerier

Frem til 1940 arbeidet Finne hovedsakelig med oljemaling, og ble regnet med blant den nokså uensartede gruppen malere som ble gitt økenavnet «De nye düsseldorferne». Her var Henrik Finne sentral, sammen med malere som Sigurd Danifer, Rolf Rude, Bernt Clüver, Ridley Borchgrevink, Otto Sverdrup (maler) og flere andre. Ett skriftlig uttrykk for sitt kunstsyn gav han i artikkelen «Om malerkunst og nogen av dens problemer», i Samtiden 1933. Fra 1940 gikk han over til grafiske teknikker.

Grafikk

Finnes overgang fra oljemaleri til grafiske teknikker skjedde etter den tyske okkupasjonen av Norge i 1940, mens den fremtredende tysk-norske grafikeren Rolf Nesch lå i dekning i Finnes hjem. De første årene gjorde han både raderinger i sorthvitt og fargetresnitt, men konsentrerte seg etter hvert om fargetresnitt. Hans nye uttrykk gjorde seg snart positivt bemerket, og ga Henrik Finne en sentral rolle i den norske fargetresnittskolen på førti- og femtitallet. 
Temaene i Finnes fargetresnitt skildrer landskap, hverdagsliv, landbruk, fiske, hvalfangst og industri, fra Norge og fra Sør-Europa. Han utførte også rene portrettoppdrag i grafiske teknikker, noe som var mindre vanlig. I 1948 debuterte han som bildehugger, på Høstutstillingen i Oslo. Grafikken forble imidlertid hans fremste uttrykksform frem til første halvdel av sekstitallet.
To av Finnes trykk inngår i Storebrand kunstsamling, og kan ses på samlingens nettsted: «Sittende kvinne» fra 1947, og «|| Stående akt» fra 1948. 
Finne stod for utsmykningen av fasaden til Agder teater i Kristiansand, som ble åpnet i 1976.

Samlinger

Finne er representert i samlingene til Nasjonalgalleriet i Oslo, Sørlandets Kunstmuseum og i flere offentlige og private gallerier i Norge. Utenfor Norge er han representert i Statens Museum for Kunst, København; Nationalmuseum, Stockholm; Göteborgs Konstmuseum, Göteborg; Statens kunstmuseum, Helsingfors; Rijksmuseum, Amsterdam; Gemeentemuseum, Haag; Victoria and Albert Museum, London; Pusjkin Museum, Moskva.
Ten

Bakgrunn

Gitaristen Stone Gossard  bassisent Jeff Ament hadde jobbet med to veldig kjente band på 1980-tallet, det første var Green River. I 1987 ble bandet oppløst og de startet et nytt band, Mother Love Bone, men bandet fikk en brå stopp da vokalisten Andrew Wood døde av en narkotikaoverdose. Dette førte til at de startet et band dedikert til minne om han. Bandet ble kalt Temple of the Dog, de fikk med seg Chris Cornell og Matt Cameron fra Soundgarden og Eddie Vedder og Mike McCready som var gode venner av Andrew. 
Sammen ga de ut albumet Temple of the Dog, som ikke ble så godt mottatt med en gang, men da Pearl Jam og Soundgarden hadde slått i gjennom kommersielt fikk Temple of the Dog-albumet fornyet oppmerksomhet. I 2007 ble albumet sertifisert platina i USA. Etter at albumet ble gitt ut, ble bandet oppløst. De gjenværende medlemmene fant ut at de skulle starte et band sammen. De fikk hjelp av Rick Parashar som hadde produsert albumet Temple of the Dog. Han ville hjelpe bandet videre og i 1991 gav bandet ut sitt debutalbum Ten.
Norges Skytterforbunds hederstegn

Norges Skytterforbunds hederstegn er en utmerkelse som siden 1938 tildeles av Norges Skytterforbund. Medaljen regnes som en offisielt anerkjent norsk utmerkelse og er godkjent til bruk på norsk militær uniform.
Norges Skytterforbunds hederstegn tildeles i to valører, gull og sølv. Medaljen er utformet som et pilkors i blå og hvit emalje. Midtmedaljongen er i rød emalje og har en bueskytter fra vikingtiden er det sentrale motiv. Motivet er omgitt av en eikekrans. Medaljen er opphengt i et rødt bånd med hvit midtstripe og blå kantstriper. Hederstegnet i gull har en gullstjerne på båndet.
Norges Skytterforbunds hederstegn tildeles av Norges Skytterforbunds forbundsstyre som «belønning for særlig fremragende ytelser på skyttersakens område». Hederstegnet kan tildeles både nordmenn og utlendinger. Det tildeles bare ett hederstegn i gull hvert år. Foreningens Forbundsting velger en ordenskansler og varakansler, som sammen administrerer hederstegnet og fører protokoll over tildelinger.
Kong Harald er blant mottagerne av Norges Skytterforbunds hederstegn.
Kjerringa satte seg på purka og rei

«Kjerringa satte seg på purka og rei» er ei folkevise av den typen vi kaller ballade. I TSB-katalogen står den som TSB F 73 («Kjerringa til skrifte»). 
Visa finst i to hovedformer. I den ene går ut på at hun har drept mannen sin, og rir til presten på ei purke for å skrifte og få syndsforlatelse. Presten sender henne til overordnede – helt til toppen av hierarkiet som er djevelen selv.
I den andre versjonen får kjerringa vite at datteren hennes har født et barn. Kjerringa rir avsted med barselsgraut, men på vegen møter hun en «hovmann» som spiser opp grauten hennes. Hun dreper hoffmannen og rir videre for å skrifte, som i den andre versjonen.  
Visa er kjent i alle de nordiske landene: Svensk: «Kärringen och hovmannen» (SMB 259), dansk: «Kællingen til skrifte» (Grüner Nielsen 7),islandsk: (IFkv 109), Færøysk: «Kelling við grúgvustein» (CCF 183). Den eldste dokumenterte teksten står i et dansk håndskrift fra 1500-tallet (Svanings håndskrift).
Alf Prøysen etterlyste den i 1956 gjennom sin visespalte i «Magasinet for alle», og fikk inn mange håndskrevne versjoner av denne.

Tekst fra Prøysensamlingen

1.Kjerringa satte seg på purka og rei

su de ru de ruttom dei,

så ridde hu opp til klokkerens gard

du de ru de ruttom rei.
2.Å kjære min klokker kan du skrifte meg

su de ru de ruttom rei.

For jeg har slått min mann i hjel

su de ru de ruttom rei.
3.Å nei jeg kan ikke skrifte deg for jeg har presten over meg.
4.Og kjerringa satte seg på purka og rei, så rei hu opp til prestens gard.
5.Å kjære min prest vil du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.
6.Å nei jeg kan ikke skrifte deg for bispen han er over meg.
7.Og kjerringa satte seg på purka og rei så rei hu opp til bispens gard.
8.Å kjære min bisp vil du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.
9.Å nei jeg kan ikke skrifte deg for jeg har kongen over meg.
10.Og kjerringa satte seg på purka og rei så rei hu opp til kongens gard.
11.Å kjære min konge vil du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.
12.Å nei jeg kan ikke skrifte deg for jeg har paven over meg.
13.Og kjerringa satte seg på purka og rei så rei hu like til pavens gard.
14.Å kjære min pave vil du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.
15.Å nei jeg kan ikke skrifte deg for jeg har Vårherre over meg.
16.Og kjerringa satte seg på purka og rei så rei hu opp til Vårherres gard.
17.Å kjære Vårherre kan du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.
18.Å ja mi kjerring je ska skrifte deg for je har ingen over meg.
19.Og kjerringa glad da hemmatt for

su de ru de ruttom dei,

og begravde sin mann i kristen jord,

su de ru de ruttom dei.
17. mars

Navnedag

Norge: Gjertrud, Trude
Sverige: Gertrud
Danmark: Gertrud
Navnedagen stammer fra feiringen av Gjertrudsmesse.
Cthulhu

Etymologi, staving og uttalelse

Lovecraft fant opp navnet selv, men han fikk navnet mest sannsynlig fra det engelske ordet «chthonic» som betyr «underjordisk», men blir ofte brukt til å referere til guddommer som lever i underverdenen i gresk mytologi.
Lovecraft transkriberte navnet Cthulhu som Khlûl′-hloo og sa at «den første stavelsen blir uttalt veldig gutturalt og tykk». U-en uttales som u-en i ordet full. Riktig nok har Lovecraft gitt flere forskjellige måter å uttale navnet på flere ganger. Ifølge Lovecraft så er dette det nærmeste et menneske kan uttale navnet, siden språket er såpass utenomjordisk. Cthulhu omtales ofte med en epitet, på engelsk gjerne Great, Dead eller Dread. En stund etter Lovecraft døde, ble /kᵊˈθuːluː/ den vanligste måten å uttale navnet.

Beskrivelse

I novellen «The Call of Cthulhu», beskriver Lovecraft Cthulhu som «Et monster som vagt ligner et menneske, men med et blekkspruthode som bare er en masse med følere, en skjellete gummi-lignende kropp, flere klør på begge føtter og to smale vinger på ryggen». Cthulhu har blitt beskrevet som en blanding mellom en gigantisk blekksprut, et menneske og en drage, flere hundre meter høy, med menneske-lignende armer og et sett med vinger på ryggen. Cthulhus hode ligner en blekksprut, med mange tentakler rundt munnen. Selv bare å se på Cthulhu skal gjøre en sinnssyk.

Spill

I 2006 jobbet Bethesda Softworks sammen med Ubisoft og 2K Games lagde et spill, Call of Cthulhu: Dark Corners of the Earth, som var basert på verkene til Lovecraft. Cthulhu er ikke med i selve spillet, men mange andre av guddommene i panteonet er med og Cthulhu blir referert til flere ganger, blant annet med en statue av han.
I Terraria dukker Cthulhu opp som en boss og har vært en viktig inspirasjonsskilde for Call of Duty: Black Ops IIIs Zombies-modus. World of Warcraft har også tatt inspirasjon fra Cthuhu-universet, med lignende guder i en lignende setting som Cthulhu.
I 2018 lanserte det franske selskapet Cyanide spillet Call of Cthulhu inspirert av Lovecrafts novelle The Call of Cthulhu. Spillet er et eventyrspill hvor spilleren får utforske en delvis åpen verden, og blander gåteløsing med rollespillelementer.

Politikk

Cthulhu har dukket opp som en parodikandidat i flere politiske valg, blant annet under det polske presidentvalget i 2010 og det amerikanske presidentvalget i 2012 og 2016.

Vitenskap

Edderkopparten Pimoa cthulhu fra California ble oppdaget av Gustavo Hormiga i 1994, og ble oppkalt etter Cthulhu. To mikroorganismer har blitt oppkalt etter Cthulhu og Cthulhus datter Cthylla: Cthulhu macrofasciculumque og Cthylla microfasciculumque.
En lang, mørk region rundt ekvator på Pluto skal få det offisielle navnet «Cthulhu Regio», etter at av NASA-teamet som er ansvarlig for New Horizons-sonden tok det i bruk etter at de oppdaget det.
Sjunkhatten nasjonalpark

Geografi, landskap, geologi

Landskapet er preget av erosjon fra isbreer, med spisse topper og avrunda fjell, dalbotner og morener. Området har mange elver og vann, og viltre fjellelver preger landskapet. 
Det finnes flere sjeldne plante- og dyrearter hvorav 18 er såkalte rødlistearter. 
Verneområdet har også en sjeldent høy grottetetthet og framstår som et av de viktigste grotteområdene i Norge.

Forvaltning og bruk av området

Næringsinteressene i verneområdet er knyttet til tradisjonelle næringer. Duokta reinbeitedistrikt ligger innenfor nasjonalparken og har beiteinteresser i store deler av området. Jordbruket har også beiteinteresser, det beiter flere tusen sauer innenfor nasjonalparken.
Elizabeth Goudge

Liv

Faren var prest, og hadde undervisningsstillinger ved Christ Church i Oxford og andre steder. Hun vokste opp i Wells, Ely og Oxford. Hun var enebarn, og bodde sammen med foreldrene; faren døde i 1939 og moren i 1951. Hun tok utdannelse i kunst- og håndverksfag, og underviste i dette noen år. Etter 1952 bodde hun i Peppard Common utenfor Henley-on-Thames med selskapsdamen Jessie Munroe til sin død. I oppveksten fikk hun sterke inntrykk fra besøk hos morens familie på Guernsey, inntrykk som manifesterte seg i romanen Green Dolphin Country (1944).
Hun utga selvbiografien Joy of the Snow i 1974. Hun var medlem av Royal Society of Literature fra 1945, og var en av grunnleggerne av underholdningsromanforfatternes organisasjon Romantic Novelists' Association i 1960.

Bøker

Hennes første bok var barneboken The Fairies' Baby and Other Stories (1919). Den neste, Island Magic, kom i 1934, og deretter skrev hun regelmessig både romaner, barnebøker og noen andaktsbøker. Forfatterskapet er preget av hennes kristne livssyn, og handlingen i bøkene er ofte lagt til et landlig miljø, med sentimentale elementer og tradisjonell stil.
The Little White Horse handler om Maria Merryweather som blir foreldreløs i en alder av 13, og flytter til sin fetter på Moonacre Manor. Her oppdager hun en magisk verden, med en løve, en enhjørning og andre fabeldyr.
The Little White Horse er filmet to ganger, som Moonacre i 1994 og som The Secret of Moonacre i 2009. Green Dolphin Country ble filmet i 1947, og vant en Oscar for filmeffekter.
På norsk finnes fem bøker, blant dem både Den grønne delfinens land (1946) og Den lille hvite hesten (1949).
Føroya Handilsskúli

Føroya Handilsskúli (Færøyenes Handelsskole) er et handelsgymnas på Færøyene. Den har avdelinger i Tórshavn og Kambsdalur. Rektor siden 2003 er Reidar Nónfjall.
Hamar Pålegg

Hamar Pålegg også kjent som HaPå er et pålegg bestående av kondensert melk, sukker, salt og sitronsyre. Varemerket ble introdusert av De Norske Melkefabrikker og fabrikken på Hamar i 1949, som i 1954 skiftet navn til Nestlé etter å ha vært i deres eie siden 1898. Idéen bak det populære pålegget oppsto under krigen, da mange familier karamelliserte sukret kondensert melk i hjemmene sine.

Avvikling av fabrikken på Hamar

I juni 2008 ble det kjent at Nestlé skulle avvikle fabrikken på Hamar på grunn av for høye driftskostnader, noe som gjorde at det ble satt igang arbeid for å se på muligheter til å flytte produksjonen av HaPå. Den 16. desember 2008 var siste produksjonsdag for pålegget, som dette året hadde en markedsandel på rundt åtte prosent.

Kavli overtar produksjonen

3. april 2009 overtok næringsmiddelkonsernet Kavli varemerket HaPå fra Nestlé, og produksjonen startet opp igjen i Bergen. Kavli overtok samtidig Nestlés produksjonsutstyr, og fram til sommeren 2010 ble HaPå produsert på samme måte som det ble gjort av Nestlé på Hamar. Fra august 2010 blir Hapå produsert i en helt ny produksjonslinje, som blant annet inkluderer nye og mer effektive kokegryter. Samtidig ble produktet lansert på nytt med en oppfrisket logo og design.
Bakgrunnen for at Kavli overtok dette varemerket, var en Facebook-aksjon som samlet over 7000 norske forbrukere som protesterte mot at Nestlé ville slutte å produsere HaPå.