Hans Fallada

Bakgrunn

Hans Fallada ble født som Rudolf Ditzen, sønn av en dommer og en prestedatter. Familien hans flyttet til Berlin i 1899, da faren Wilhelm Ditzen ble utnevnt til kammerrettsdommer i Berlin. Han ble mobbet og jult opp fordi han måtte gå med jentefrisyre. Først da han var 54, tok han et oppgjør med sin mor – i et brev. 11 år gammel forbrente han seg alvorlig på glødende magnesiumpulver da han skulle ta bilde av foreldrene. I 1909 ble faren utnevnt til kammerrettsdommer i Leipzig, og familien flyttet dit. Samme år ble han overkjørt av en bil da han falt av sykkelen, og ble halt for resten av livet. 17 år gammel pådro han seg tyfus etter å ha drukket en kjele med forurenset vann.
Da han var 18 år gammel inngikk han med en venn en selvmordspakt forkledd som en duell, skjøt den andre med revolver, men overlevde selv, hardt såret. Etter dette ble han holdt på lukket avdeling i ett år, og her begynte han å skrive. I 1913 startet han landbrusstudier i Posterstein/Sachsen, og i 1914 meldte han seg frivillig til krigsinnsats, men ble dimittert etter få dager av helsemessige årsaker. I 1915 hadde han landbrukspraksis på godset Heydebreck i Hinterpommern, og i 1916 ble han ansatt ved landbrukskontoret i Stettin og senere ved Kartoffelbaugesellschaft i Berlin. I 1920 tok han psevdonymet Hans Fallada da han ga ut Der junge Goedeschal.
Fallada ble dømt til fengsel for underslag i 1923 og igjen i 1926.
52 år gammel prøvde han også å drepe Anna Margrethe Issel, som han var gift med i 17 år og hadde to barn med.

Forfatterkarriere

Gjennombruddsromanen Kleiner Mann – was nun? om kontoristen og butikkekspeditøren Pinneberg og hans vesle familie som prøver å slå seg igjennom i mellomkrigstidas Tyskland, ble en stor suksess i hjemlandet og ble oversatt til mange språk. I løpet av 1930- og 40-tallet skrev Fallada en rekke store romaner som fikk stor utbredelse hjemme og ute. Til ære for Fallada stiftet den tyske byen Neumünster Hans Falladas litteraturpris i 1981.
«Fallada» er egentlig navnet på en hest i Gåsepiken, et av brødrene Grimms eventyr. Hesten kan bare tale sannhet, også etter å være blitt halshugd, og hodet hengt opp på en vegg.  I dagboken Fallada etterlot seg, står det blant annet: «Ofte tenker jeg på om mitt liv kunne tatt en annen vending, om jeg bare hadde lært å danse».
Fallada var agronomutdannet – hans spesialfelt var potetdyrking. Like manisk som han var i sin skriving (romanen Der Trinker på 800 sider skrev han på drøye tre uker), var han i å rydde land og bære stein. Han begikk underslag for å kunne finansiere sitt narkotikamisbruk – frokosten hans bestod av svart kaffe, 4 glass konjakk på tom mage og en sprøyte morfin eller kokain.  Han valgte å flytte til Berlin med Ursula Losch, en 30 år yngre enke som også var narkoman. Hun trakk på gaten innimellom og pådro seg syfilis, som hun smittet Fallada med.  Han ble tvangsinnlagt på Charité-sykehuset i Berlin, der han ble vist frem for medisinerstudentene som et skrekkeksempel på stoffmisbruk – et utmagret vrak i en rullestol. Han døde av hjertestans etter å ha fullført romanen Jeder stirbt für sich allein. Boken ble oversatt til norsk av Andreas Eriksen i 1954 med tittelen Den veien du går alene. Denne utgaven av boken var delvis redigert av politiske og kunstneriske hensyn i etterkrigstiden. I 2011 ble boken nyoversatt av Nina Zandjani med tittelen Alle dør alene etter at den var blitt nyutgitt både på tysk og engelsk, uten endringene og i tråd med det originale manuskriptet fra Fallada.