google/wiki40b huggingface dataset:
Miltochrista miniata

Utseende

Miltochrista miniata har gul-røde framvinger. På hver vinge er et  markert fint sikk-sakk bølgebånd, samt noen mindre flekker. Bakvingene er ensfarget gul-røde.  Vingespennet er mellom 21 og  29 millimeter. Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile.
Lavspinnere kan forveksles med flere andre småsommerfugler, kanskje særlig en vikler eller en liten måler.  Men de kan skilles fra disse på de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Lavspinnere har også et høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax). 
Larvene er sterk behåret med tett grå-brune hår.  Hårene er arrangert i dusker på hvert ledd. Disse danner rekker av hårdusker bakover kroppen.  Utvokst blir den ca. 2 centimeter lang.

Levevis

Miltochrista miniata  finnes i varme soleksponerte, gjerne litt fuktige edelløvskoger.  Men flyr også på mer åpne, tørre lokaliteter. Flygetiden er i juli og august.  
Hunnen legger egg rett på næringsplanten, eggene legges i små grupper på omtrent 20 egg.
Larvene vokser seint.  Den overvintrer som larve.  
Miltochrista miniata tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning. Puppen klekkes etter omtrent fire uker.

Utbredelse

Miltochrista miniata er utbredt i Europa.  Den finnes øst gjennom Asia til Japan.
Ikke i Norge.  Men er funnet langs kysten av det sørlige Sverige, Danmark og Finland.

Navnet

Det latinske navnet Miltochrista betyr innsmurt med rødt, rødoker..  Navnet miniata betyr mønjefarget rød..  På svensk heter den Rosenvinge, på engelsk Rosy Footman.
Premier Guitar

Premier Guitar er et amerikansk musikktidsskrift med musikerintervjuer, omtale av album og musikkinstrumenter, og transkripsjoner på tabulaturform for gitar og bass.
Magasinet gis ut månedlig med et ferienummer i tillegg, totalt 12 utgivelser i året.

Historikk

Det første nummeret kom ut i 2007. Premier Guitar hatt intervjuer med mange innflytelsesrike rockegitarister, som Pete Townshend (The Who), Ron Wood (Rolling Stones), Joe Perry (Aerosmith), Guthrie Govan, Brent Hinds og Bill Kelliher (Mastodon), Dave Mustaine og Chris Broderick (Megadeth) og instrumentmaker Yuri Landman.
Eupatorus gracilicornis

Utseende

En stor (hannene opptil 95 millimeter), blank hornbille. Den er den største arten i slekten Eupatorus og en av de største asiatiske hornbillene. Hodet, pronotum og bein er svarte, dekkvingene gulbrune. Hannen har et langt og slankt, krumt horn på hodet og to par slanke, spisse horn på pronotum: ett på sidene og ett nær midten.

Levevis

Larven utvikler seg i råtten, død ved. De voksne billene kan drikke nektar og sevje som siver ut fra sår på trær. Hannene bruker hornene sine i kamp om hunnene.

Utbredelse

Denne arten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Vietnam i øst.
Kongsvingerhallen

Kongsvingerhallen er en innendørs fotballbane åpnet i 14. desember 1997. Den ligger på Tråstad i Kongsvinger. Hallen er 108 meter lang og 80 meter bred, med et servicebygg på 2000 kvm. fordelt på to etasjer, der Kongsvinger Treningsenter og NTG Kongsvinger holder hus.

Publikumskapasitet

Kongsvingerhallen har stor publikumskapasitet. Antallet avhenger av type arrangement, under en fotballkamp er kapasiteten 4000 ståplasser, alternativt 2500 sitteplasser og 500 ståplasser. Dette er fordelt på hallens permanente tribune og teleskoptribune. Teleskoptribunen er mobil, og kan seksjonsvis flyttes rundt i hallen etter behov. Ved messer, konserter o.l. vil publikumskapasiteten være adskillig større.

Melodi Grand Prix

Melodi Grand Prix delfinale ble holdt i Kongsvingerhallen i januar 2008 og 2009.
Ørnevegen

Ørnevegen er et vegstykke som ligger på fylkesvei 63 (tidligere riksvei) mellom Eidsdal og Geiranger. Vegen består av ni hårnålssvinger som strekker seg fra fjorden ved Grande til fjellovergangen ved Korsmyra. Ørnevegen har siden 2012 vært offisiell del av nasjonal turistveg Trollstigen-Geiranger, og ble derfor årene før opprustet, spesielt ved utkikkspunktet Ørnesvingen. Veien var ferdig i 1956, før den tid gikk trafikken til Geiranger med båt fra Valldal og Eidsdal. Veien ble offisielt åpnet av fylkesmann Olav Oksvik 15. september 1955.
Propansyre

Propansyre eller propionsyre C2H5COOH er en karboksylsyre som blant annet benyttes som konserveringsmiddel i matvarer (E-nummer 280). Noen bakterier danner propansyre ved gjæring av kullhydrat.
Fyll jorden med lovsång

«Fyll jorden med lovsång» er en opprinnelig kristen amerikansk sang med melodi av George C. Stebbins. Peder Bergström skrev en svensk tekst omkring 1890.
Det Norske Selskab (1859)

Det Norske Selskab var en forening stiftet i november 1859 av forfatterne Bjørnstjerne Bjørnson og Henrik Ibsen, etter mønster av det tidligere Norske Selskab, etablert i København i 1772. Stiftelsesmøtet fant sted i Frimurerlosjens lokaler, som ble det faste samlingssted for foreningens møter. Der var det også stilt et klaver til disposisjon.
De to dikterne hadde invitert musikere, litterater og politikere til å delta: Ole Bull, Ludvig Mathias Lindeman, Johan Didrik Behrens, Aasmund Olavsson Vinje, Paul Botten Hansen, Hartvig Marcus Lassen, Johan Ernst Sars, Olaf Skavlan, Johan Sverdrup og Ole Richter var blant dem som deltok på stiftelsesmøtet. Snart kom også Jonas Lie og den 18 år gamle Rikard Nordraak med. Bjørnson ble tidlig den sentrale personen, men han understreket alltid at ideen var Ibsens.
En senere postmester i Drammen, Ole Hansen (1827-1908), har gitt et levende bilde av de ukentlige tirsdagskveldene i losjen, med Ibsen og Bjørnson vandrende omkring, og Johan Sverdrup sittende fornøyd i sofakroken: «Ibsen lod ogsaa til at være tilfreds. Han holdt aldrig nogen tale, men lyttede, gik frem og tilbage og smaalo. Naar Ole Bull tog felen frem, da løsnet begeistringens rullende fond. Naar jeg undtager Bjørnson, har ingen anden kunnet lægge saa meget vakkert til rette for mig. [...] Lindemans spil paa hine selskabskvælder kan heller ikke glemmes. En rigdom af folkemelodier fyldte salen under hans spil.»
Folk møtte ivrig fram, og det ble musisert, talt og krysset klinger. De fremste talerne var Bjørnson og Sverdrup. Ibsen sa stort sett ingen ting, men møtte jevnlig opp. Formålet var ganske enkelt å arbeide for nasjonale interesser. Det sier seg selv at selskapet ble et viktig forum både for medlemmene selv, og for den kulturelle og politiske utviklingen i landet. Spesielt var det første året betydningsfullt, da så mange ledende personligheter var med og preget miljøet. Men selskapet levde i mange år.

To konkurrerende selskap ved samme navn

Christen Collin skriver om navnetyveriet: «Stifterne av «det norske selskap fra 1859 synes med flid å ha set bort fra, at det gamle norske selskap, hvori Wessel var det levende midtpunkt, efter adskillelsen fra Danmark blev overflyttet til Norge og endnu eksisterte, men – efter hva Vinje sier i Dølen – alene som «eit samlag til sellskap med mat og drykk og kortspil»». Dagens Norske Selskab i Atheneum, Akersgaten 18, ble startet i 1818, men påstår selv å skrive sine aner direkte tilbake til det opprinnelige, norske selskab anno 1772, som formelt ble nedlagt fem år tidligere, i 1813.
Erwin Planck

Bakgrunn

Erwin Planck ble født i Charlottemburg (nå del av Berlin) som fjerde barn av den teoretiske fysikeren Max Planck og hans første kone.

Offiser

Etter Abitur i 1911 gikk Planck inn i det militære og forfulgte en karriere som offiser. I første verdenskrig ble Erwin ganske raskt fange hos franskmennene i 1914. 
Etter krigen vendte Erwin tilbake til Tyskland, hvor han arbeidet i Generalstaben. Her møtte han major Kurt von Scleicher for første gang, noe som ble et livslangt vennskap.
Schleicher ledet den politiske gren i Generalstsben, kalt Planck. Forsvarsdepartementet sendte ham i 1920 som et bindeledd til Rikskanselliet, hvor han også ble regjeringens rådgiver etter at han forlot Reichswehr i 1926.
I 1932 ble han assisterende minister under Franz von Papen, og senere også under Rüdiger Schleicher ved Rikskanslerens kontor.

Under nasjonalsosialismen

Etter at Hitler tok makten i 1933 forlot Planck regjeringsarbeidet og reiste til Asia for et år. Kort tid etter at han kom tilbake til Tyskland ble Schleicher skutt av Gestapo. Planck prøvde forgjeves å få en forklaring for drapet på sin venn.
I 1936 endret Planck karrierevei og gikk inn i forretningslivet, ble ansatt som leder i Otto-Wolff-Konzern, et stort konglomerat i Köln. I 1939 overtok han ledelsen av Berlin-kontoret.
I august 1939 anmodet en gruppe bestående av den franske finansministeren, Johannes Popitz, Planck, og Reichsbanks president Hjalmar Schacht og general Georg Thomas, leder av Økonomi- og Utrustningskontor og bad dem om å gjøre noe for å hindre utbruddet av den kommende krigen. Han gikk med på å skrive et notat til sine overordnede, Wilhelm Keitel, leder av Oberkommando der Wehrmacht hvor han skrev at en krig mot Polen ville starte en verdenskrig, og at Tyskland ikke kunne vinne på grunn av massive logistikkproblemer. Imidlertid prøvde Keitel å roe Thomas' frykt ved å fortelle ham at der Führer ikke hadde planer om en slik krig. Krigen begynte måneden etter.
I 1940 utarbeidet Planck, Popitz, Ulrich von Hassell og Ludwig Beck en «Midlertidig Grunnlov» på antagelsen om at Vestmaktene kommende angrep ville styrte Hitler. Selv etterpå forsøkte Planck forgjeves å hindre, eller forsinke motstanden mot regimet og bl involvert i 20. juli-attentatet. Dette førte til at han ble arrestert den 23. juli 1944 og tatt til Gestapos Reichssicherheitshauptamt (RSHA).
Planck ble dømt til døden av Volksgerichtshof (Folkedomstolen) og henrettet den 23. januar 1945 i Plötzenseefengselet i Berlin.

Minnetavle

En minnetavle til Erwin Planck og to andre står på deres gamle skole, Joachimsthalsches Gymnasium i Berlin-bydelen Wilmersdorf i Bundesallee
Tetra Pak

Tetra Pak er et svensk firma som produserer maskiner og materialer for drikkekartonger, engangsemballasje for melk, juice og andre flytende næringsmiddel. Selskapets navn er etter den tetraederformede melkepakningen som var en av de første oppfinnelsene av grunnleggeren Ruben Rausing som slo gjennom. Firmaet ble grunnlagt i 1950 av Rausing og Erik Wallenberg i Lund, der hovedkontoret var frem til 1990-årene. Det var Erik Wallenberg som oppfant den tetraederformede pakningen som senere er blitt kjent som Tetra Classic. Det er en plastbelagt kartongpakning. 
Selskapet har i dag hovedkontor i Lausanne i Sveits, med noen funksjoner i blant annet Lund, Modena, Taiwan og Singapore.
I Lund finnes blant annet produksjon og utvikling av Tetra Top. 
Fabrikker finnes på fem kontinenter. De større fabrikkene ligger i Lund i Sverige, Arganda del Rey i Spania, Limburg an der Lahn i Tyskland, Querétaro i Mexico, Monte Mor i Brasil, Kobe i Japan og Denton i USA.
Samanalawewa-demningen

Samanalawewa-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Sabaragamuwa, Sri Lanka. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 120 MW, ble påbegynt i 1985 og stod ferdig utbygd i 1992.
Rikard III av Normandie

Rikard III av Normandie (født 997, død 6. august 1027 i Rouen), hertug av Normandie, var den eldste sønnen til Rikard II som døde i 1026.

Bakgrunn

Omkring år 1020 ble Rikard sendt av sted av sin for med en stor hær å komme sivigerbroen Reginald I (den senere greve av Burgund) fra fangenskap. Han var blitt tatt til fange av biskop og greve Hugo av Chalon.

Hertug

When Rikard II døde i august 1026 ble han, som eldste sønn, den neste hertug av Normandie, som Rikard III. Kort tid etter at han kom til makten gjorde hans bror Robert opprør mot ham. Robert var utilfreds med at det eneste han hadde å regjere over var provinsen Hiemois i randen av Normandie. Han innledet en beleiring av byen Falaise. Men opprøret slo feil - Rikard tok ham til fange. Etter at Robert hadde sverget ham troskap, slapp han ham imidlertid fri.
Rikard III selv var hertug i kun noen få måneder, og fikk aldri anledning til å prege hertugdømmet Normandie eller omgivelsene. Kort tid etter at han hadde oppløst sin hær og vendt tilbake til Rouen, døde han brått.

Dødsfall

Hans død så kort tid etter sin far var omgitt av omstendigheter som er blitt karakterisert som mystiske. Han var da bare tyve år gammel. Hertugdømmet gikk ved hans død til hans yngre bror Robert I, den 6. hertug av Normandie, og en av forfedrene til dagens britiske kongefamilie. 
Det har blitt diskutert om det nettopp var broren Robert I fikk storebroren ryddet av veien, men til tross for at han hadde personlig motiv har det aldri vært mulig å bevise noe. Men han endte opp med tilnavnet «Djevelen», «Robert le diable». Guillaume de Jumièges hevder at det var et giftmord. Robert av Torigni, som skriver noe senere, henimot 1125, presenterer broren Robert som giftmorderen. Det er umulig å verifisere disse påstandene.

Barn

Rikard III hadde barna Alice av Normandie og Agnes d'Evreux med to ukjente elskerinner, men ikke med sin hustru Adela (eller Alix), grevinne av Contenance (1009-5. juni 1063), som var den nest eldste datter til kong Robert II av Frankrike og Constance av Arles. Etter at Rikard III døde ble hun gift med grev Balduin V av Flandern.
Rapides-Farmer-demningen

Rapides-Farmer-demningen er en demning med et vannkraftverk på Ottawas sideelv Gatineau i Québec, Canada. Det har en installert total vannkrafteffekt på 104 MW, fordelt på 5 generatorer. Vannfallet (hydraulic head) er på 20,12 meter. Anlegget stod ferdig konstruert i 1947. Dette anlegget magasinerer ikke opp noe reservoar, men er et såkalt elvekraftverk (run-of-river). Operatør og eier er energiselskapet Hydro-Québec.
Jamesia

Utseende

Middelsstore, oftest brunlige trebukker. Dekkvingene har markerte, mer eller mindre rettvinklede "skuldre". Antennene er lange og tynne. Artene er nokså forskjellige i fargen men aller mer eller mindre brunlige.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Nicaragua i nord til det sørøstlige Brasil i sør, det er også én art på St. Lucia.
1. divisjon bandy for herrer 2002/03

1. divisjon bandy for herrer 2002/03 var det nest øverste nivået i norsk bandy sesongen 2002/03. Serien startet 16. november 2002 og varte til 16. februar 2003. Deretter var det kvalifiseringsspill for opprykk og nedrykk.
Günther von Kluge

Barndom, utdannelse og første verdenskrig

Günther von Kluge ble født i den prøyssiske byen Posen (idag kjent som Poznań i Polen). I 1901 begynte han sin offiserskarrière ved artilleriet. Generalmajor Max Kluge, hans far, ble adlet i 1913 og dermed fikk også sønnen Günther en adelstittel. Under første verdenskrig hadde han kapteins rang og tjenestegjorde ved generalstaben.

Mellomkrigstiden

Etter første verdenskrig gikk Kluge i 1919 inn i det nylig opprettede Reichswehr hvor han steg raskt i gradene. Han ble i 1933 forfremmet til generalmajor og i 1934 til generalløytnant og ansatt ved Wehrkreis (militærdistrikt) IV i Münster. Som artillerigeneral fikk han kommandoen over Armégruppe 6 i Hannover i 1938, senere samme år ble han midlertidig satt tilside da han støttet general Werner von Fritsch.

Andre verdenskrig

Ved krigsutbruddet i 1939 ble Kluge igjen kalt til aktiv tjeneste og gitt kommandoen over hærgruppe IV, som okkuperte Den polske korridoren. I 1940 kjempet han på vestfronten, og etter Frankrikes kapitulasjon ble han og elleve andre forfremmet til generalfeltmarskalk av Hitler 19. juli 1940.
Etter dette deltok han i operasjon Barbarossa mot Russland og i 1942 fikk han kommandoen over Armégruppe Senter. Høsten 1943 ble han hardt skadd i en bilulykke da han reiste fra Orsja til Minsk, og etter dette tok det flere måneder før han igjen var rehabilitert.
Den 2. juli 1944 ga Hitler ham kommandoen over de tyske troppene i Normandie etter at Gerd von Rundstedt ikke hadde greid å stoppe de alliertes invasjon. Det tok ikke lang tid før også von Kluge falt i unåde hos Hitler og måtte vike for Walter Model.
Haptisk teknologi

Haptisk teknologi er en tilbakemeldingsteknologi basert på haptikk, læren om berøring og om kommunikasjon ved berøring, særlig hvordan man bruker hender og fingrer for å utforske omgivelsene, og om hvordan man bruker følesansen når man håndterer redskaper og objekter i omverdenen. Haptisk teknologi kan bruke vibrasjon, bevegelse, motstand eller lignende mekanisk simulering for å bistå i opprettelse og kontroll av virtuelle objekter.

Bruksområder

Haptiske tilbakemeldinger er vanligvis brukt i arkadespill, og da spesielt i bilspill. Det første spillet som brukte haptiske tilbakemeldinger var Moto-Cross. Moto-Cross ble produsert av Sega i 1976. Måten dette ble brukt på var at kontrollsystemet vibrerte når man kolliderte med andre kjøretøy.
Teknologien har også gjort det mulig å undersøke i detalj hvordan den menneskelige følesansen fungerer.
Puntas de Maciel

Transport

Ruta 5 Brigadier General Fructuoso Rivera forbinder Puntas de Maciel med Montevideo, Canelones, Florida (25 kilometer), Durazno, Sarandí del Yí og Rivera.
Røros bergrett

Røros bergrett var en domstol som var aktiv fra 1646 til 1813. Røros kobberverks privilegier ble utstedt 19. oktober i 1646. Røros bergrett dømte innenfor det området Røros kobberverk hadde privilegier. Dette privilegieområdet ble benevnt Circumferensen. Jurisdiksjonen gjaldt ikke for hele Circumferesen, og forholdet mellom den alminnelige jurisdiksjon og bergretten ble regulert gjennom flere reskripter. Det ble slått fast at det var de som var i bergverkets tjeneste som var underlagt bergverkets jurisdiksjon. Bergretten skulle ikke dømme i større kriminalsaker, men i sivile tvister og mindre straffesaker som for eksempel brudd på ordensregler. I praksis ble ikke alltid dette respektert.   
Ved bergretten ble det også tatt opp forhør og utstedt tingsvitne. Videre var bergskriveren skifteforvalter og auksjonsforvalter. Røros bergrett førte også panteregistre og pantebøker. 
Ved den store berganordningen av 7. september 1812 ble bergamtsrettene opphevet. Det ble da slutt på den særjurisdiksjon som bergverkene hadde hatt både når det gjaldt rettsstell, tinglysningsstell og skifte- og auksjonsforvaltning. Røros bergrett ble opphevet ved kongelig resolusjon 26. mai 1813.  
Arkivet fra Røros bergrett er avlevert til Statsarkivet i Trondheim. Arkivet inneholder justisprotokoller, tinglysningsmateriale, skiftemateriale og auksjonsmateriale fra perioden 1690 - 1821.

Arkiv

Arkivet etter Røros bergrett er avlevert til Statsarkivet i Trondheim.
Teruaki Kurobe

Japans herrelandslag

Teruaki Kurobe spilte fire landskamper for Japans herrelandslag.
Kronprinsesse Märthas Bre

Kronprinsesse Märthas Bre er den minste av to isbreer på Jan Mayen. Breen ligger på Nord-Jan, den nordvestlige halvdelen av øyen og på nordøstsiden av fjellet Beerenberg som strekker seg 2270 meter over havet. På sørsiden av Beerenberg ligg Kronprins Olavs Bre.
Guzheng

Guzheng (kinesisk: 古筝, pinyin: gǔzhēng, «antikk zheng») er et populært tradisjonelt kinesisk strengeinstrument i siterfamilien. Med røtter i den kinesiske antikken og det i dag ikke lenger benyttede strengeinstrumentet se er guzheng fortsatt et instrument i utvikling.
Antallet strenger, som lenge var 12, kan fortsatt – likesom lengden – variere. Men den i dag vanligste typen har 21 strenger. Tradisjonelt var strengene av silke, men i dag er de av metall med nylonbinding.
Guzheng er et av de vanligere tradisjonelle instrumentene i dagens Kina og høres ofte i kinesisk filmmusikk. Men det kan også høres i andre sjangere, som i jazz, rock og eksperimentell musikk.
Eldre former av guzheng ble tidlig spredt fra Kina til andre land i Øst-Asia: Japan (koto), Korea (gayageum) og Vietnam (đàn tranh).
Mange som spiller dette instrumentet bruker ofte fingerplektere.
Wulfric

Etymologi

Navneleddet wulf har opprinnelse i germanske *-wulfaz, «ulv». Den norrøne formen av leddet er ulfr. Navneleddet ric har opprinnelse i keltiske rix, «hersker, konge», og urgermanske *rīkia, «mektig, rik». Den tilsvarende latinske formen er rex. Den norrøne formen av navneleddet er ríkr.
Úlfrekr og UlfríkR var norrøne former av navnet, og Ulfrik den gammeldanske og gammelsvenske formen. Úlfrekur er en islandsk form og Ulvrek en norsk form av navnet.
Legg merke til at Wulfric ikke er en eldre form av Ulrik, som isteden har opprinnelse i gammelhøytyske Uodalrich og er dannet av uodal, «odel», og rīhhi, «mektig, rik».
Georg von Polentz

Georg von Polentz (født ca. 1478, død 28. april 1550 i Balga i Øst-Preussen) var en tysk katolsk biskop av Samland,. Han sluttet seg til lutheranerne og fremmet reformasjonen i Preussen.

Biografi

Etter studier i Bologna ble Polentz, som nedstammet fra gammel saksisk adel, geheimnotar i den romerske kurie under pave Julius II. Kort etter trådte han inn i den tysk-romerske keiser Maximilian Is  tjeneste. 
Markgreve Albrecht von Brandenburg-Ansbach, Den tyske ordens høymester, utnevnte ham til huskomtur i Königsberg og i 1518 til biskop av Samland. Den pavelige approbasjon av utnevnelsen fulgte den 29. juli 1519. Under høymesterens fravær 1522–25 var det Polentz som var regent for Preussen. 
Med Albrechts tillatelse begynte biskop Georg å innføre reformasjonen skritt for skritt. Til jul 1523 holdt han en «evangelisk» preken i Königsberg, og året dette ble den spredt som trykksak. I januar 1524 sendte han ut sitt reformasjonsmandat In ecclesia nostra Sambiensi der han forordnet at gudstjenestene i bispedømmet skulle forrettes på tysk, og anbefalte geistligheten å lese Martin Luthers skrifter.
Da Albrecht på Luthers anbefaling i 1525 forvandlet ordensstaten til verdslig hertugdømme, ble Preussen også de jure et lutherskreformert land. Polentz innsatte et stort antall lutherske geistlige, foranlediget kirkevisitasjoner og innførte den første prøyssiske kirkeordning. 
I 1525 giftet han seg med Katharina von Wetzhausen (som døde i 1526), og i 1527 med Anna von Heideck.
Qal'at Salah El-Din

Salah Ed-Din-borgen eller Qal'at al-Sahyun (arabisk Qal’at Salah Al-Din ) var en korsfarerborg i det vestre Syria ca. 24 km øst for havnebyen Al-Ladhiqiyah (Latakia), i et terreng med høye fjell, på en høyde mellom to raviner og omgitt av skog.
Festningen ble sammen med Krak des Chevaliers (Qal'at Al-Hosn) tatt opp på UNESCOs Verdensarvsliste i 2006.

Historie

Borgen ble oppført under Det bysantiske riket på 1000-tallet, trolig over ruiner fra en fønikisk befestning og fungerte som en strategisk utpost for korsfarernes raid og angrep. Den dominerende beliggenheten og  befestningsarbeidet som ble foretatt på slutten av 1200-tallet gjorde den praktiskt talt uinntakelig for beleirende styrker. Borgen ble styrt av Johannitterordenen, og den ble utsatt for en rekke beleiringer før den i 1188 ble inntatt av den mulimske hærføreren Saladin. Borgen har fått sitt navn fra Saladin. Senere fortsatte befestningsarbeidet selv under Ayyubid-dynastinet på begynnelsen på 1300-tallet.
Fram til 1965 kunne man kun nå borgen til fots etter en svært krevende klatring.

Borgen

Borgen ligger på kanten av en ca. 150 m høy klippe og er avskåret fra den øvrige klippen med en ca. 18 m bred, ca. 28 m dyp og ca. 155 m lang kløft.
I dag ligger store deler av borgen i ruiner, unntatt ytterveggene og murene. Nær inngangen finnes det to imponerende korsfarerbastioner som er bevart, og synlige ruiner finnes også etter en korsfarerkirke, to bysantinske kapell og de store vanncisternene.
Borgen måler over 4 800 m² og kunne ha 10 000 soldater innenfor murene.
Mexicos senat

De forente meksikanske staters senat (spansk: Senado de los Estados Unidos Mexicanos eller Cámara de Senadores del Honorable Congreso de la Unión) er overhuset i Mexicos kongress. Det ble etablert 4. oktober 1824. Det utgjøres av 128 forholdstallsrepresentanter. Senatets president fra og med 1. september 2013 er Raúl Cervantes Andrade.
Siden 13. april 2011 har senatet hatt sete i sin nye bygning i krysset mellom Paseo de la Reforma og Avenida de los Insurgentes i Mexico by. Det holdt tidligere til i bygninga kjent som Antigua Casona de Xicoténcatl i byens historiske sentrum.