google/wiki40b huggingface dataset:
AirAsia

Ulykker

Den 28. desember 2014 forsvant et av selskapets Airbus 320 over Javasjøen, undervegs fra Surabaya til Singapore. Om bord var 155 passasjerer og en besetning på sju. Minutter før flykontrollen mista kontakten hadde kapteinen anmoda om kursendring da besetningen ville unngå å fly gjennom urolig vær.
Flyet sendte ikke ut nødsignal. Etter tre dagers leiting ble det klart at flyet hadde styrta i Javasjøen. Det ble funnet omkomne og vrakrester i Karimatastredet sørvest for byen Pangkalan Bun på Kalimantan, ca. 16 km fra sist kjente posisjon. De første omkomne ble brakt i land i Surabaya.
Trachycrusus

Utseende

Små (1,8 - 2,6 millimeter), blanke, mørk rødbrunlige skarabider. Kroppsformen er slankere enn hos de fleste andre Ceratocanthinae. Hodet er stort og bredt, skovlformet, forkanten fint taggete. Pronotum er mye bredere enn langt, og tydelig bredere enn dekkvingene, avrundet, noe utringet foran. Dekkvingene er rundede og hvelvede, mne mer langsmale enn hos de fleste andre Ceratocanthinae. På beina er leggene på mellom- og bakbeina utvidete og flate.

Levevis

Biologien er ukjent, men artene er trolig knyttet til termitter. Den kan fly og har blitt fanget i kollisjonsfeller i tropiske lavlandsskoger.

Utbredelse

Artene lever i Peru.
Hogging og sagging

Hogging og sagging beskriver formen på en bjelke når den er belastet. Hogging beskriver en bjelke som buer oppover i midten, og sagging er når den buer nedover på midten.

Skip

Hogging på et skip kan oppstå i statiske og dynamiske situasjoner. I en statisk situasjon har man mer last foran og akter i skipet, mens i en dynamisk situasjon kan man for eksempel ri på en bølgetopp som fører til en lokal trykkøkning midtskips.
Sagging er det motsatte tilfellet. I en statisk situasjon har man mer last i midten av skipet og mindre foran og akter, mens i en dynamisk situasjon har man en bølgetopp foran og akter.

Det er derfor ikke uvanlig at et skip er i en slik tilstand, men det er heller ikke ufarlig dersom bøyespenningene skulle bli for store og får skipet til å kollapse under de store spenningene.
Vanlig strandsnegl

Utseende

Vanlig strandsnegl er den største av strandsneglene i Norge og kan bli 4 cm lang. Larvestadier frittlevende (pelagisk) i vann og de ånder med gjeller. 
Vanlig strandsnegl og spiss strandsnegl er ganske like, men kan skilles fra hverandre på formen på åpningen i sneglehuset, det vil si leppenes vinkel i forhold til spiret. Spiss strandsnegl finnes helst i den øvrerste halvdelen av fjæra, mens vanlig strandsnegl foretrekker den nedre halvdelen.

Levevis

Vanlig strandsnegl lever på 0-70 meters dyp, på steinbunn, vanligvis under tidevannsonen. Ikke på sandbunn. Den tåler ikke en lengre periode i luft, uten å tørke ut. Den har ikke utviklet lunge, slik som noen andre strandsnegler.

Mat

Vanlig strandsnegl er regnet som snacks i flere land, blant annet i England og Frankrike.
IL i BUL Tromsø

Idrottslaget i Bondeungdomslaget i Tromsø (IL i BUL Tromsø) er et idrettslag som ble stiftet i 1966. Idrottslaget er et av fire underlag i Bondeungdomslaget i Tromsø (dannet 5. juni 1914). Idrottslaget er gjennom medlemskapet i Bondeungdomslaget tilsluttet Noregs Ungdomslag(NU), og er dermed tilsluttet to store landsomfattende organisasjoner – noe som er litt spesielt i idrettslagssammenheng. Laget består av to grupper, friidrettsgruppa og orienteringsgruppa. Disse har egne styrer og regnskap. Det er i gruppene aktiviteten foregår, styret i idrettslaget tar seg stort sett av kontakten med overliggende organer, som er Norges Idrettsforbund, Troms Idrettskrets og moderorganisasjonen BUL i Tromsø. Gruppene har har stått for arrangementer som Tromsøjenta (friidrettsgruppa), Barentskampen i friidrett (tidligere kalottkampen), Midnattsolgaloppen (orienteringsgruppa), og en rekke nord-norske mesterskap i friidrett og orientering. Siden 2004 har friidrettsgruppa vært teknisk arrangør av løpene til Midnight Sun Marathon.

Friidrettsgruppa

Friidrettsgruppa var på 70-tallet kjent som en mellom- og langdistanseklubb, mens den på 90-tallet ble kjent som en sprint- og hoppklubb.
De mest kjente utøverne i klubben er:
Trekløveret Henry Olsen, Kjell Åge Gottvassli og Atle Joakimsen med tilsammen 5 NM-gull i maraton. Jim Johansen med bronse i NM på 5000 m og 10 000 m i NM i 1978 og Martin Rypdal med medaljer på 100 m og/eller 200 m i NM hvert år i perioden 2002-2006, de siste 2 årene gull på 100 m. I 2008 tok Henrik Johnsen sølv på både 100m og 200m, i tillegg til gull for herrelaget og sølv for damelaget på stafett 4x100m samme året. 
De siste sesongene er det klubbens kappgjengere som har høstet medaljer i NM. I 2014 tok Fredrik Vaeng Røtnes to sølvmedaljer og Vilde Lundin en sølv- og to bronsemedaljer i NM i kappgang. 
Klubben er også godt kjent nasjonalt for noen av sine lovende høyde- og hekkejuniorer på 80- og 90-tallet.
Jireček-linjen

Jireček-linjen er en imaginær delelinje på Balkan. Linjen skal markere et skille mellom gresk og latinsk påvirkning i området under Romerriket.
Ideen ble lansert av historikeren Konstantin Jireček i 1911.
Niels Sørensen Adeler

Godseier

Niels hadde overtatt Gjemsø og Bratsberg etter broren, men maktet ikke utgiftene og ga det tilbake til admiralens enke Anna Pelt etter Cort Adelers død. Niels Adeler hadde tidligere drevet som trelasthandler, skipsreder og kjøpmann i Kragerø. Han fortsatte med å kjøpe og selge skog og jordegods i Telemark, navnlig i Skafså, Veum og Vrådal foruten i Bamble og i Sannidal. I 1667 kjøpte han Jomfruland. Da han døde i 1694, viste det seg at hans bo var insolvent, hvilket gikk ut over enken og arvingene. Han ble begravet i Kragerø kirke, og etterfulgt av sønnen Henrik Nielsen Adeler som amtmann i Bratsberg. Formentlig hadde Adelers bekjentskaper i København, samt hans gode forhold til stattholder Ulrik Fredrik Gyldenløve, medvirket til at Kragerø fikk byprivilegium ved kongelig brev av 1666.

Ekteskap

Adeler hadde vært gift to ganger; først med Anna Sletter (d. 1672), datter av borgermester Hans Sletter. De skal ha hatt mellom 9 og 12 barn sammen. Annen gang giftet han seg med enken Marie Cloumann fra København, en kusine av rikskansler Peder Griffenfeld. Også dette ekteskap ga barn. Marie døde i Skien i 1718, 85 år gammel.
Vesthavet valgkrets

Vesthavet valgkrets (lulesamisk: Viestarmera válggabijrra, nordsamisk: Viesttarmeara válgabiire) er en valgkrets ved sametingsvalg i Norge fra og med valget i 2009. Den blir også kalt valgkrets 5. Stemmerett i valgkretsen har de som er bosatt der og er innført i Sametingets valgmanntall. I 2017 var det 1 788 personer som var registrert i manntalet i området.
Valgkretsen består av kommunene Dyrøy, Salangen, Lavangen, Gratangen, Skånland, Ibestad, Harstad og Kvæfjord i Troms, og Andøy, Øksnes, Bø, Sortland, Hadsel, Vågan, Vestvågøy, Flakstad, Moskenes, Værøy, Røst, Lødingen, Tjeldsund, Evenes, Narvik, Ballangen, Tysfjord, Hamarøy, Steigen, Sørfold, Bodø, Fauske, Saltdal, Gildeskål, Beiarn og Meløy i Nordland.
Ved valget i 2017 ble det valgt inn fem sametingsrepresentanter fra valgkretsen, av totalt 39 sametingsrepresentanter.
Valgkretsordningen ved sametingsvalgene ble endret før sametingsvalget i 2009. Ved sametingsvalgene fra 1989 til 2005 var det 13 valgkretser, som ble redusert til sju fra og med 2009. Vesthavet valgkrets tilsvarer den tidligere valgkretsen Sør-Troms (med unntak av Sørreisa som nå er del av Gáisi valgkrets) og Nordre og Midtre Nordland valgkretser.
Bergens kopibok

Bergens kopibok (latin Liber ecclesiæ cathedralis Bergensis) er en kopibok ført ved bispestolen i Bergen fra 1300-tallet til 1500-tallet. Originalen er gått tapt, men innholdet er bevart i avskrifter.

Historie

I middelalderen var det venlig ved europeiske kansellier å ta vare på kopier av brevene som ble sendt ut. Denne tradisjonen kom også til Norge, men det er ikke mye av disse registrene som er bevart fra geistligheten i Norge. I tillegg til Bergens kopibok finnes bare klosteret Munkelivs brevbok.
Kopiboken ble påbegynt av biskop Arne Sigurdsson i 1305. Han ble i 1314 etterfulgt av sin bror Audfinn Sigurdsson, som døde i 1330. Han ble igjen etterfulgt av en slektning, Håkon Erlingsson, som var biskop til 1342. Det er disse tre biskopene som har ført inn de fleste av brevene i kopiboken.
På 1400-tallet var kopiboken kjent som «biskop Arnes registrum» (registrum Arnonis episcopi). Etter reformasjonen tilhørte den Bergens kapittel og kalles i 1577 formularium. På 1600-tallet hadde den historieinteresserte legen Henrik Høyer overtatt den. Høyers samlinger ble arvet av Knud Urne, som overlot kopiboken og andre bøker til København Universitetsbibliotek. Her gikk kopiboken antakelig tapt i bybrannen i 1728. Arni Magnusson hadde imidlertid tatt kopier av kodeksen, slik at mesteparten av innholdet indirekte er bevart.
Salomonøyenes orden

Salomonøyenes orden (engelsk: Order of Solomon Islands) er en salomonsk orden innstiftet 18. oktober 1982 av Salomonøyenes dronning Elizabeth II. Ordenen er landets fremste utmerkelse og kan tildeles borgere av Salomonøyene, så vel som utlendinger. Salomonøyenes generalguvernør er ordenskansler.

Insignier

Ordenstegnene for Salomonøyenes orden har en utforming som varierer etter grad. For øverste grad, stjerne, består ordenstegnet av en fasettert stjerne med 20 tagger, fem i gull, de øvrige i sølv. Midtmedaljongen er hvit og bærer hele Salomonøyenes riksvåpen i farger. Medaljongen er omgitt av en blå bord med innskriften «SERVICE TO» og «SOLOMON ISLANDS» i buer øverst og nederst.
Korsgradens ordenstegn er har korsform med utfylte korsvinkler. Midtmedaljongen er grønn og bærer skjoldet fra Salomonøyenes riksvåpen i farger i midten. Også her er medaljongen omgitt av en blå bord med innskriften «SERVICE TO» og «SOLOMON ISLANDS» i buer øverst og nederst.
Medaljegradens ordenstegn er helt i sølv og har en stjernelignende utforming med åtte tagger. I midtmedaljongen er skjoldet fra Salomonøyenes riksvåpen preget om gitt med en bord, som bærer samme innskrift som for de to øvrige gradene.
Ordenstegnene for alle tre grader bæres i bånd om halsen. Ordensbåndet for øverste grad er utformet med tre striper i fargene grønt, gult og blått. Båndet for korsgraden er gult med en blå midtstripe med smale hvite kanter og, utenfor dette igjen, bredere grønne kanter. Medaljegradens bånd er grønt med en midtstripe i gult-blått-gult. Fargene er hentet fra Salomonøyenes flagg.

Tildeling

Ordenens øverste grad tildeles for enestående innsats for land og folk eller for menneskeheten, mens andre grad tildeles for fremragende innsats for nasjonen eller menneskeheten. Ordenens tredje grad, medalje, tildeles for fortjenstfull innsats.
Ordenens øverste grad, stjerne, er i hovedsak tildelt statsoverhoder og regjeringssjefer.

Norske innehavere

Professor Edvard Hviding mottok i 2010 ordenens medalje.
Siri Frost Sterri

Bakgrunn og yrkeskarrière

Hun er datter av murmester Ola Frost og eiendombestyrer Milly Thorsen, som begge var politisk aktive for Høyre. Siri Frost Sterri gikk ved Ila skole 1951–1958, realskole ved Gerhard Schønings skole 1958–1960 og gymnas sammesteds 1960–1964. Frost Sterri studerte deretter til almenlærer ved Volda lærarhøgskule 1964–1967 og grunnfag i musikk ved Universitetet i Trondheim 1968–1969. Senere tok hun også en årsenhet i spesialpedagogikk ved Trondheim lærerhøgskole 1980–1981.
Hun var lærer på ungdomstrinnet 1969–1981, pedagogisk konsulent ved Malvik skolekontor 1981–1985 (med permisjon fra 1985) og assisterende skolesjef i Malvik fra 1993. Allerede som gymnasiast var hun politisk aktiv, og fra 1985 begynte en sekstenårig periode som stortingsrepresentant.
Frost Sterri har også innehatt en rekke verv, deriblant formann i Malvik lærerlag 1974–1977 (hovedtillitsvalgt 1975–1980), styremedlem i Uttrøndelag lærerlag 1975–1981 (hovedtillitsvalgt 1978–1979), formann i skoleutvalget ved Malvik videregående skole 1984–1991, medlem av Det norske hageselskaps arbeidsutvalg 1989–1993, styreformann i Olavshallen AS 1995–1999, styreleder ved Stiklestad nasjonale kultursenter 2005–2009, nestleder i Nationaltheatrets styre fra 2009 og medlem av representantskapene i Adresseavisen ASA, Norges Bank, BN-kreditt AS og BNbank ASA.

Politisk arbeid

Frost Sterri var formann i Malvik Unge Høyre 1961–1963, formann i Volda Unge Høyre 1964–1966, viseformann i Møre og Romsdal Unge Høyre i 1965, varamedlem av Unge Høyres sentralstyre 1965–1967, formann i Møre og Romsdal Unge Høyre i 1966, viseformann i Malvik Høyrekvinner 1973–1974, formann i Malvik Høyrekvinner 1975–1977, viseformann i Malvik Høyre 1975–1977.
Deretter tok hun steget til medlem av Malvik kommunestyre 1975–1979, medlem av Sør-Trøndelag fylkesting 1979–1985, viseformann i Sør-Trøndelag Høyre 1982–1984, medlem av Høyres programkomité 1983–1985, formann i Sør-Trøndelag Høyre 1984–1986 samt medlem av Høyres sentralstyre 1984–1993. Hun var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 1985–2001, nestleder i Høyrekvinnene 1987–1989, leder i Høyrekvinnene 1989–1993 og leder i Høyres Studieforbund 1995–2001. Hun virket hovedsakelig innen Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité, og i perioden 1997–2001 var hun 2. visepresident i Lagtinget. Frost Sterri har vært Høyres utdannelsespolitiske talsperson.
Etter tiden på Stortinget har hun vært blant annet leder i Høyres valgkomité 2002–2006 og medlem av Malvik kommunestyre 2003–2007.
Sanddvergfly

Utseende

Et ganske lite (vingespenn 15 – 18 mm), for det meste hvitt nattfly. Vingene har lange frynser langs ytterkanten. Brystet (thorax) har en olivengrå flekk midt på ryggen, forvingen har to olivengrå tverrbånd, også langs ytterkanten er den litt gråaktig, og det er 3-4 små, olivengrå flekker langs fremkanten. Bakvingen er hvit, gråaktig ytterst.

Levevis

Denne arten finnes på tørre enger og sandete steder. Den kan vandre en god del, og de norske eksemplarene kan ha fløyet inn fra Danmark. Larven lever på sandstråblom (Helichrysum arenarium), som ikke vokser i Norge. Arten overvintrer som egg. De voksne sommerfuglene flyr, både om natten og om dagen, i juli – august.

Utbredelse

Arten lever i Europa, unntatt lengst i nord, og Midtøsten. Den skal også være funnet i Ussuri-området i Øst-Sibir. Den har faste bestander i Danmark og det sørligste Sverige. I Norge ble den første gang registrert på Lista, Vest-Agder i 1996, den er senere også funnet i Aust-Agder. Siden den eneste kjente larve-fødeplanten ikke vokser i Norge, er det lite sannsynlig at den har faste bestander her.
Bolesław Wieniawa-Długoszowski

Bakgrunn

Boleslaw var sønn av den polske adelsmannen Bolesław Długoszowski og hans hustru Josephine Struszkiewicz. Han studerte medisin ved Jan Kazimierz Universitetet i Lwow. Etter studiene flyttet han til Berlin hvor han tilbrakte et år ved Berlin Academy of Arts. 
Etter å ha blitt uteksaminert fra denne skolen flyttet Długoszowski til Paris, hvor han begynte å arbeide som privat lege, og han ble kjent som en av de beste legene i byen.

Første verdenskrig

I 1914 flyttet Boleslaw til Kraków der han ble medlem av Førstw kaderkompani, som kjempet på den østerriksk-ungarske side mot Russland under den første verdenskrig. 
I oktober 1914 ble Długoszowski valgt til sjef for en tropp i Pulk Ułanów Legionów Polskich. Under de mange harde kampene i 1914 og 1915 ble Długoszowski forfremmet til løytnant, og etter krigen ble han tildelt V-Klasse Virtuti Militari. I august 1915 flyttet han til Warszawa. 
I 1918, mens han var på et oppdrag i Russland, ble Boleslaw arrestert av det sovjetiske politiet som medlem av en fiendtlig polsk militær organisasjon. Boleslaw ble løslatt etter flere måneder i sovjetisk fangenskap.

Mellomkrigstiden

Etter den første verdenskrig var over ble Boleslaw tildelt flere internasjonale medaljer og utmerkelser. Blant disse er Legion d'honneur og Cross of Valor.
I november 1921 ble Boleslaw utnevnt til Polens militærattaché og ble i denne posisjonen sendt til București i Romania. Han ble assosiert med å stå bak den polsk-rumenske konvensjonen som ble undertegnet av disse to landene i 1922. I 1931 ble han forfremmet av Polens president Ignacy Mościcki til brigadegeneral. I 1932 ble Długoszowski kommandant for en kavaleridivisjon og i 1938 ble han forfremmet til generalmajor. 
Fra 1938 til 13. juni 1940 var Boleslaw Polens ambassadør til Italia. Etter kapitulasjonen til Frankrike under andre verdenskrig emigrerte Boleslaw til Lisboa, og kort tid senere flyttet han til New York i USA. 
Boleslaw døde i juli 1942, da han var 61 år gammel. De nøyaktige detaljer rundt hans dødsfall er fremdeles gjenstand for omfattende debatt og konspirasjonsteorier blant historikere.
Nasjonal kommunikasjonsmyndighet

Historikk

Nkom ble opprettet som Statens teleforvaltning i 1987 som følge av liberaliseringen av telekommunikasjonsområdet. I 1997 fikk etaten også ansvaret for tilsyn med postsektoren, og navnet ble endret til Post- og teletilsynet. Den 1. januar 2015 ble navnet endret til Nasjonal kommunikasjonsmyndighet.

Oppgaver

Nkom forvalter ekomloven (lov om elektronisk kommunikasjon) og lov om posttjenester. Ekomlovens formål er å sikre brukerne i hele landet gode, rimelige og fremtidsrettede elektroniske kommunikasjonstjenester, gjennom effektiv bruk av samfunnets ressurser ved å legge til rette for bærekraftig konkurranse, samt stimulere til næringsutvikling og innovasjon. Postlovens formål er å sikre et landsdekkende formidlingstilbud av postsendinger til rimelig pris og til god kvalitet. Etaten er også tillagt tilsynsansvar etter esignaturloven (lov om elektronisk signatur).
Nkom er selvfinansiert og driften finansieres ved gebyrer.
6. juni 2003 vedtok Stortinget at etaten fra og med 2007 skulle være lokalisert i Lillesand kommune (Aust-Agder fylke). Nkom flyttet inn i nye lokaler i Lillesand den 14. mai 2007.
Nkom ledes siden 16. oktober 2017 av direktør Elisabeth Aarsæther.
EM for brassband 2012

EM for brassband 2012, det 35. europamesterskapet for brassband ble arrangert 4. og 5. mai 2012 i De Doelen, Rotterdam.

Musikk

Pliktnummer i konkurransen var «Vita Aeterna Variations» av Alexander Comitas. I sin selvvalgte avdeling spilte Dyke Revelation av Philip Wilby.
Platycerus spinifer

Utseende

En forholdsvis liten (ca. 15 millimeter), avlang, blankt svart hjortebille. Hos denne arten er det vanligvis lite påfallende metallglans, ulikt noen andre arter i slekten. Kroppen er litt flattrykt, og er fint og litt spredt punktert. Hodet er firkantet, bredere enn langt. Kjevene er ikke like store som hos mange andre hjortebiller men fortsatt påfallende.  Dekkvingene har fine lengdestriper.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtnende trevirke av ulike løvtrær.

Utbredelse

Arten forekommer i Frankrike, Spania og Portugal.
Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden

Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden (fransk: Ordre du Mérite Civil et Militaire d'Adolphe de Nassau) er en  luxembourgsk orden. Den ble innstiftet 8. mai 1858 av hertug Adolph av Nassau, senere storhertug av Luxembourg. Ordenen er oppkalt etter Adolf av Nassau, Tysklands konge fra 1292 til 1298. Ordenen tildeles borgere av Luxembourg og utlendinger. Storhertugen er ordenens stormester.
Etter at hertugdømmet Nassau ble innlemmet i Preussen i 1866 opphørte tildeling av ordenen. Tildeling ble gjenopptatt etter at Adolph ble storhertug av Luxembourg i 1890. Ordenen er reformert gjentatte ganger.

Insignier

Ordenstegnet for Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden er et malteserkors i gull med hvit emalje og en hvitemaljert midtmedaljong som bærer den kronede bokstaven N i gull. Kronen er en tysk keiserkrone. Medaljongen er omgitt av blåemaljert bord der mottoet «Virtute» finnes sammen med eikegreiner, begge deler i gull. Baksiden bærer årstallene «1292», for året da Adolf av Nassau ble kronet, og «1858» for ordenens innstiftelsesår. Ordensstjernen er åttetagget og er gjort i sølv. Den har medaljongen fra ordenstegnet i midten. Når ordenen tildeles for militær innsats gis ordenstegnet tillegg av korslagte sverd plassert under midtmedaljongen i ordenstegnet og ordensstjernen. Ordensbåndet er blått med oransje kanter.

Tildeling

Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden tildeles for sivile og militære fortjenester av Luxembourg, det storfyrstelige hus, samt for innsats innen vitenskap og kunst. Ordenen tildeles også utenlandske statsoverhoder og kongelige. Prinser og prinsesser av det storfyrstelige hus utnevnes til medlemmer av ordenen ved fødselen. Ordenen kan også tildeles utlendinger.

Norske innehavere

Kong Harald og dronning Sonja er innehavere av storkors av Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden.
Røyrvik Idrettsforening

Røyrvik Idrettsforening, Røyrvik IF (stiftet 1927) er et fleridrettslag fra Røyrvik i Indre Namdal, Trøndelag. Klubben har mest tradisjon innen langrenn og skisport.
Røyrvik IF står som arrangør for den årlige Steinfjellstafetten, som går fra Trones, via  Steinfjellet til Røyrvik. Stafetten arrangeres i juni.
I perioden 1975 til 1985 ble fotballen i kommunen samlet i Limingen IF som spilte i 6. og 7. divisjon.
Maia (stjerne)

Maia, også kalt 20 Tauri, er den fjerde mest lyssterke stjernen i stjernehopen Pleiadene. Maia er en blå kjempestjerne av spektral-klasse B8 III, og en kvikksølv-mangan stjerne. Dens tilsynelatende størrelsesklasse er 3.86. Stjernen er oppkalt etter nymfen Maia i gresk mytologi.
Maia ble av astronomen Otto Struve feilaktig antatt å være en variabel stjerne. Struve foreslo å definere Maia variablene som en egen klasse stjerner, som blant annet inkluderte Gamma Ursae Minor. Imidlertid har Maia og flere andre innenfor denne klassifiseringen, senere vist seg å være stabile stjerner.

Maia i populær-litteraturen

Stjernen Maia er personifisert i barneboken Mary Poppins, som ble utgitt i 1934. I denne boken ankommer Maia England for å foreta juleinnkjøp for de andre stjernene blant Pleiadene.
U20-VM i friidrett 2018 – 400 meter hekk kvinner

400 meter hekk for kvinner under U20-VM i friidrett 2018 ble arrangert på Ratina stadion i Tammerfors 11, 12 og 13. juli 2018.
Stadion Broodstraat

Liv etter OL

Etter OL ble stadion brukt som hjemmebane til fotballklubben Royal Antwerp FC frem til den ble revet i 1923.
Zengdu

Zengdu (kinesisk: 曾都区; pinyin: Zēngdū Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Suizhou (随州) i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 6.989 kvadratkilometer og teller 1.605.475 innbyggere (2004).
Den hellige skatts orden

Den hellige skatts orden (japansk: 瑞宝章, zuihōshō) er en japansk orden. Den ble innstiftet 4. januar 1888 av Mutsuhito, Meiji-keiseren. Navnet henviser til speilet og edelstenene som er en del av de japanske keiserlige regalier og som benyttes som motiv i ordenstegnene. Den hellige skatts orden kan tildeles japanere, såvel som utenlandske statsborgere. Ordenen er rangerer etter Krysantemumsordenen og er jevnbyrdig med Den oppadstigende sols orden.

Insignier

Ordenstegnet for består av et sølvspeil satt mot en blåemaljert bakgrunn og omgitt av to sirkler i gull. Midtmedaljongen er omgitt av åtte små og åtte større røde edelstener. Dette er satt på et kors dannet av grupper av fem hvitemaljerte stråler. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd dannet av et paulowniablad i hvit emalje med blomster i fiolett. Ordensstjernen er som ordenstegnet for lavere grad, men har flere armer i korset. Ordensbåndet er blått med smale oransje striper ved kantene.

Tildeling

Den hellige skatts orden tildeles i hovedsak statstjenestemenn for utmerkede fortjenester eller for lang tjeneste. Ordenen kan tildeles for sivile eller militære fortjenester. Fra 1919 tildeles den også kvinner. Ordenene tildeles ordinært to ganger om året, 29. april og 3. november. Ekstraordinære tildelinger kan skje utenom dette, for eksempel til utlendinger i forbindelse med statsbesøk. Det er ingen tallmessige begrensninger på tildeling av Den hellige skatts orden.

Norske innehavere

Også nordmenn er tildelt Den hellige skatts orden. Blant disse er Christian Michelsen og Erik Colban.