google/wiki40b huggingface dataset:
Daniel Berg Hestad

Klubbkarriere

Berg Hestad debuterte for Molde som 17-åring borte mot Start i 1993. Klubben rykket ned til 1. divisjon samme år, men tok steget opp i eliteserien igjen med opprykk i 1994, da de også ble norgesmester for første gang. Siden tok han eliteseriesølv med Molde i 1995, 1998 og 1999.
Molde kvalifiserte seg for Mesterligaen i 1999, hvor høydepunktet var seieren over Olympiakos på Molde Stadion. Daniel Berg Hestad ble matchvinner i 3–2-seieren over den greske klubben.
Han tok et nytt seriesølv i 2002, og i 2003 fikk han kontrakt med den nederlandske klubben SC Heerenveen, hvor han spilte 42 kamper over to sesonger og noterte seg for 5 mål under trenerne Foppe de Haan og Gertjan Verbeek. Sommeren 2005 returnerte han til Molde og ble norgesmester samme år. Et nytt opphold i 1. divisjon i 2007 ble fulgt av nok et direkte opprykk før 2008-sesongen, og nok et eliteseriesølv i 2009.
I 2011 fikk han Romsdals Budstikkes hederspris, samme år som han tok sitt første seriegull med Molde. I 2012 vant hatt sitt andre seriegull med MFK og scoret eliteseriens siste mål det året, mot Fredrikstad.
Han spiller i 2013 sin 20. sesong for Moldes A-lag. Molde-manager Ole Gunnar Solskjær uttalte i oktober 2013 at han ville at Berg Hestad skulle signere kontrakt for nok en sesong i klubben.
Hestad ble tidenes eldste målscorer i Europaligaen da han 5. november 2015, i en alder av 40 år og 99 dager, scoret for Molde borte mot Celtic. 25. februar 2016 la han opp som fotballspiller etter at laget røk ut av Europaligaen med 1-3 sammenlagt mot Sevilla. Hans siste kamp ble 1-0-seieren på hjemmbane i returoppgjøret i 16-delsfinalen.

Familie

Han er sønn av den tidligere Molde-spilleren Stein Olav Hestad og storebror til Peter Berg Hestad. Daniels onkler Odd Berg, Jan Berg og Harry Hestad er også kjente spillere fra Molde Fotballklubb. Daniel Berg Hestads eldste bror Thomas Berg Hestad er basehopper og tidligere fotballspiller.
Han er gift og har to sønner og en datter.

Landslag

Berg Hestad spilte 35 kamper for U21-landslaget, som han debuterte for i 1995. I 1998 var han med på å vinne bronsemedalje i U21-europamesterskapet i Romania, hvor de slo Nederland i bronsefinalen.
A-landslagsdebuten kom med borteseieren over Danmark i Parken 22. april 1998. Til sammen har han åtte A-landskamper for Norge (samtlige er privatlandskamper).
Fynsverket

Fynsverket  er et kombinert kullkraftverk og oljekraftverk ved Odense kanal utenfor Odense på det nordlige Fyn i Danmark. Det har en installert produksjonskapasitet på 728 MW fordelt på åtte blokker / turbiner, hvorav den ene er på hele 443 MW, den fjerde kraftigste kraftverksblokk i Danmark. Operatør var opprinnelig Vattenfall, men i 2014 ble anlegget solgt til 'Fjernvarme Fyn', hvor Odense kommune var største aksjonær.
Anlegget er et såkalt kraftvarmeverk som gjenbruker varmespillet fra kraftproduksjonen, og selger dette videre som fjernvarme.
Anlegget ble utbygd i 1974–1991. Brenselstypen er kull og subsidiært olje. Det kan også fyres på bioetanol og naturgass. Det er landets sjette største kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 1 964 600 tonn, mens det samme årets kvote var 1,331 mill tonn.
I samme område ligger også Odense kraftvarmeverk, som 'Fjernvarme Fyn' også kjøpte i desember 2014, som del av samme transaksjonen hvor Fynsverket ble kjøpt. Odense kraftvarmeverk er et avfallsforbrenningsanlegg med produksjon på 24 MW elektrisitet.
Fredagsbørsen

Anklager om kontraktsbrudd

Flatland ble høsten 2000 beskyld for kontraktsbrudd overfor TV2 i forbindelse med programmet. Det viste seg at samtidig som han ledet programmet, satt han med en hemmelig aksjepost i Globus Asset Management, et selskap som kontrollerte hvordan pengene fra fjernsynsprogrammet skulle brukes.
Premieren ble sett av 547 000.
Tomb kirke

Tidligere kirker

På stedet dagens kirke står har det tidligere stått en middelalderkirke, deretter en kirke i tømmer. Denne tømmerkirken ble reist etter initiativ av Hans Ernst von Tritzschler rundt 1682 etter at han gjennom giftermål med Margrethe Huitfeldt  ble eier av Tomb hovedgård.
Kirken var utsatt for en brann da lynet slo ned i den i 1768. Restene etter denne kirken ble revet da man førte opp dagens byggverk.

Inventar

Dagens kirke har bevart en del av inventaret fra de eldre kirkene. Den gamle altertavlen er fra 1638 og er antagelig utført av Knud Billedsnider. Alterbildet viser innstiftelsen av nattverden. Døpefonten er en ekestamme og har en innskrift øverst: «Hans Ernst Tritzschler: Margrete Hitfelt (Huitfeldt) Anno 1682»
Av annet eldre inventar er en stoldør med malt innskrift: «Dinnis Mouritzer Rosenber Stolsted. 1684», et barokkrusifiks og to fragmenter av epitafium fra 1600-tallet.
Alterkalken er også av det eldre inventaret, den har dobbeltvåpen med monogram som viser H.E.T. for Hans Ernst von Tritzschler og A.C.T. for Anne Catrine Toller, Tritzschlers andre ektefelle.

Gravkammer

Gravkammeret som ligger i tilknytning til kirken ble reist i 1984. Tritzschlers svigersønn Barthold Heinrich von Lützow hadde kjøpt Råde kirke i 1723 og fikk reist et eget gravkammer i tilknytning til kirken. Han ble gravlagt her etter sin død i 1729. Råde kirke ble bygget om i 1960 og gravkammeret ble tatt i bruk som sakristi. Man fikk derfor  reist et nytt gravkammer ved Tomb kirke i stedet og overført sarkofagen dit.
UTC+04.30

UTC+04.30 er et belte av tidssoner som ligger fire timer og tretti minutter før standardtiden UTC. I 2008 omfattet UTC+4.30 følgende områder:
Skye terrier

Utseende

Skyeterrieren er en særpreget hunderase som vekker oppsikt hos tilskuere, spesielt en voksen hund i full pels og i god utstillingskondisjon. Pelsen dekker hele hunden og går ned til bakken. Hunden har også pels foran øynene. Pelsen når ikke sin fulle lengde før hunden er rundt 3 år gammel.
Selv om Skyeterrieren bare er ca. 25 cm i høyde, virker den stor. Den er over 1 meter lang, og har et stort kraftig hode og store oppadstående ører. Kraftig bygget kropp og kraftig nakke. Vekt ca. 12 kg. Pelsen er lang hard og rett, med underull. Alle farger er tillatt, dog er mørk eller lys blågrå mest vanlig. Skyeterrier finnes også i en svært sjelden variant med hengende ører.

Temperament

Skyeterrier er en spesiell hund med et spesielt temperament. Rasen er kjent for sin trofasthet overfor sine nære, men kan være tilsvarende reservert overfor fremmede. Det sies at Skyen selv bør ta initiativet for å hilse på nye mennesker, og at når den først er blitt kjent, er den en sann venn. Blir denne hunden tvunget på bekjentskaper uten å ville det, vil den i verste fall gi fra seg et glefs. Sosialisering i hundens eget tempo er svært viktig, og at valpen utsettes for ulike situasjoner tidlig. Skyeterrieren er kanskje derfor ikke en ideell nybegynnerhund, og ingen hund for dem som kanskje vurderer en labrador eller golden retriever. Når det er sagt, er rasens trofasthet og tålmodighet noe av det som gjør at den har sine lidenskaplige  tilhengere.
Skyeterrieren er glad, våken, rolig og verdig, og vil ikke tolerere noe provokasjon fra hverken dyr eller mennesker. Den er svært intelligent og kan nok virke sta, så den trenger en tydelig leder som ikke er hardhent eller høylytt. Rolig konsekvenshet er nok stikkordet for en veltilpasset skye. Man eier aldri sin skye, men man kan gjøre seg fortjent til dens respekt. Og da har man en sann trofast venn hele livet.
Og som den engelske skye terrier klubben har som motto for sin rase: Do not mess with me.

Stell og pleie

Skyeterrieren trenger å børstes og kammes flere ganger i uken, pelsen kan lett floke seg. Har man vært på tur i skog og mark må man belage seg på en runde med børste og kam når man kommer hjem for å få kvist og skitt vekk, og håndkle hvis den er våt. Det er viktig å lære sin skye-valp at pelsstell er en daglig rutine, og at man ikke aksepterer glefsing og murring hvis den setter seg i mot børste og kam. Pelstellet er svært viktig å få gode rutiner på, og hunden bør bades jevnlig, helst hver måned, og deretter fønes tørr. Utstillingshunder må stelles enda oftere. Negler, poter, øyne og ører må også sjekkes jevnlig, sammen med tannstell, noe som gjelder de fleste raser.
En skyeterrier trenger mosjon, den var tidligere en jakthund, og har både energi og lyst til å være med på lange turer. Men man må aldri overmosjonere en ung skye, da dens spesielle kroppsbyggning gjør den utsatt for ulike rygg – og leddplager. Første året kan lek og korte spaserturer være nok. Skyeterrieren er tilpasningsdyktig og ikke blant de mest mosjonskrevende rasene, men en daglig tur behøves.
Konrad Peutinger

Bakgrunn

Konrad Peutinger stammet fra en ansett kjøpmannsfamilie i riksbyen Augusburg. Han studerte birgerlig og kirkelig rett ved universitetene i Bologna og i Padua og tok doktorgraden i dette. Så var han klar for en løpebane som jurist. Under studiene var han blitt vel kjent med humanismen.

I hjembyens og i keiserens tjeneste

Han trådte i 1490 inn i sin hjemby Augsburgs tjeneste og fungerte i perioden 1497-1534 som byens sekretær (syndikus). Dels i denne egenskap, dels som det keiserlige dynastis betrodde mann, tok han en betydelig andel i Det tysk-romerske rikes indre såvel som rent politiske som religionspolitiske forhandlinger og overlegninger.
Støttet av keiser Maximilian kunne Peutinger fordype seg i antikvarisk forskning. Han ble på dette område banebrytende i Tyskland, blant annet ved to publiserte verker, Romanæ vetustatis fragmenta in Augusta vindclicorum et ejus dioecesi (1505; 2e utvidede opplag 1520; flere senere edisjoner) ogh Sermones convivales de mirandis Germaniæ antiquitatibus (1506).
Peutinger var til stede på riksdagen i Worms i 1521 under forhandlingene vedrørende «Causa Lutheri». Hans rapport om denne forhansling, sendt til byrådet i Augsburg, er blitt bavart for ettertiden, og er en viktig kild efor kunnskapen om forhandlingene faktiske forløp. Det var under denne saken at Martin Luther avslo å trekke tilbake visse av sine skrifter.
Etter Peutinger er det såkalte peutingerske kart oppkalt (Tabula Peutingeriana), en på 1200-tallet på tolv pergamentblader fra Agrippas kart kopiert fremstilling av hærveiene i størstrdelen av Det vestromerske rike. Kartet ble gjenfunnet i Worms av Konrad Celtes og overlevert til Peutinger for å bli utgitt. Med hans øvrige samlinger forble den etter hans død i familiens hender. Enkelte partier ble først bekjentgjort av Markus Welser under tittelen Fragmenta tabulæ antiquæ ex Peutingerorum bibliotheca (1591).
I 1714 ble kartfremstillingen atter gjenoppdaget, blant håndskrifter av Peutinger, hvorpå prins Eugen kjøpte den og skjenken det til det keiserlige bibliotek i Wien. Den ble så utgitt av F. Chr. v. Scheyb 1753, K. Mannert 1824, E. Desjardins 1869 og Miller 1888.
Júlíus Jónasson

Privat

Jónasson var innblandet finansielt i bankkollapsen i Island, og ble 17. november 2011 dømt til tilbakebetaling av 28 millioner krónur til et av konkursboene, etter å ha lånt penger i en bank han jobbet i, til kjøp av aksjer i samme banken.
Scandale gasskraftverk

Scandale gasskraftverk er et varmekraftverk beliggende i provinsen Crotone i regionen Calabria i Italia. Det har en installert produksjonskapasitet på 800 MW fordelt på 2 x 400 MW blokker med kombinasjonssyklus 1+1 gassturbiner. Anlegget ble utbygd omkring 2006–2010. Brenselstypen er naturgass, og operatør er energiselskapet Ergosud SpA, som er et joint venture mellom E.ON og A2A. Utstyret er levert vesentlig av Alstom.
Cap d'Agde

Cap d'Agde er et badested nær byen Agde i Frankrike, ved Middelhavet omtrent midt mellom munningen av elven Rhône og grensen til Spania. Stedet ligger i departementet Hérault i regionen Occitanie. Agde ligger midt mellom de større byene Montpellier og Narbonne, kan nås med TGV-tog direkte fra Paris eller Lille, mens de nærmeste flyplasser er Béziers-Cap d'Agde en Languedoc, med direkte lavprisruter fra Storbritannia og Skandinavia, og Montpellier-Fréjorgues. Offentlig transport, taxi eller buss, eksisterer mellom Agde and Cap d'Agde.
Cap d'Agde er en av de største lystbåthavner på den franske middelhavskyst. Utviklingen til turiststed startet i 1970-årene – før dette var de eneste bygningene i området små hus som typisk ble brukt av lokalbefolkningen for weekendturer.
Musée de l'Ephèbe huser bronsestatuen kjent som «l'Ephèbe d'Agde» («Ynglingen fra Agde»). Statuen ble oppdaget i elven Hérault og ble oppbevart i Louvre-museet inntil nødvendige fasiliteter var klare i Cap d'Agde for å huse den.

Village Naturiste

Cap d'Agde har et stort familietilpasset naturistområde.
Village Naturiste er en stor avgjerdet del av den nordøstlige enden av Cap d'Agde, selv om den er tilgjengelig langs den offentlige stranden fra øst. Det er en innesluttet by, hvor nakenhet er lovlig og normalt overalt, inkludert restauranter og butikker, dag og natt. Om kvelden, når det er kaldere, er flere mennesker påkledd, men ofte i avslørende klær. En lokal turistskatt blir krevet per person, per dag.
Village Naturiste er en egen by, med en 2 km lang strand, havn og marina, campingpmråde, leilighetkomplekser, hoteller, butikker, restauranter, barer, postkontor, banker, frisører, saunaer og andre fasiliteter.

Naturismens historie i Cap d'Agde

Grunnen langs den lange sandstranden i Cap d'Agde var i mange år eiet av Oltra-familien, som dyrket olivenlundene bak sanddynene ved siden av stranden. Etter andre verdenskrig la Oltra-brødrene merke til at flere og flere mennesker kom for å campere på deres land, og at mange av disse likte å bade og sole seg nakne.
Oltra-brødrene begynte å formalisere arrangementer for campere på deres land og dette førte etterhvert til opprettelsen av Oltra Club, som er et campingområde.
Campen ble mere og mere populær, spesielt blant yngre familier. Det var særdeles mange tyske og hollandske turister.
I de tidlige 70-årene, la regjeringen Georges Pompidou planer for utviklingen av kystlinjen i Languedoc-Roussillon. Naturisme var i utgangspunktet ikke en del av disse planene, men Rene Oltra, en av brødrene, overtalte myndighetene til å inkludere planer for et naturistområde i Cap d'Agde.
I 1973 ble stranden offisielt utsett til naturiststrand. Reguleringer for det nye området ble også kunngjort. Naturistlandsbyen skulle være et sted hvor voyeurer og ekshibisjonister ikke var velkomne.

Campingplass

I nordlige del finnes en campingplass som er åpen fra midten av mars til midten av oktober.

Tour de France

Cap d'Agde var målby for 12. etappe i 1998-utgaven av sykkelrittet Tour de France. Byen var startby for 5. etappe i 2009.
Avenue Bosquet

Avenue Bosquet er en aveny i det 7. arrondissement i Paris. Lengten er på 820 meter og bredden på 36 meter. Den begynner ved Place de l'École-Militaire og løper til Place de la Résistance.
Tidligere het gaten Boulevard de l'Alma (etter Slaget ved Alma i 1854 under Krimkrigen), men fikk navnet Avenue Bosquet i 1864 til minne om marskalk Pierre Joseph François Bosquet.
Estola

Utseende

Middelsstore, mer eller mindre ensfarget brune trebukker. Antennene er oftest omtrent så lange som kroppen, men kan være betydelig lengre. Pronotum har en liten tann på sidene.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika inkludert Karibia og Galápagosøyene. Det er særlig mange arter i Brasil.
Yermakplatået

Yermakplatået er et undersjøisk platå i Nordishavet, nordvest for Spitsbergen og sør for Nansenbassenget. Midlere havdyp er 650 meter. På grunn av vanskelige isforhold er havområdet dårlig undersøkt. Regjeringen omtalte i 2018 at platået har potensial for utvinning av mangan.
Benjamin Warren

Biografi

Benjamin Warren startet sin profesjonelle fotballkarriere i Derby County i mai 1899. I 1906 debuterte han på det engelske landslaget da England slo Irland 5-0 i Belfast. I juni 1908 laget han sitt første landslagsmål for England da de slo Østerrike 11-1 i Wien. Warren forlot Derby i august 1908 da han gikk til Chelsea, og han spilte for Chelsea fram til februar 1912 da en alvorlig skade sørget for at han ble nødt til å legge opp.
Mallodon

Utseende

Middelsstore til store (25-70 millimeter) trebukker, brune til svarte på farge. Kroppen er langstrakt og noe flat. Kjevene er store og fremstrakte, særlig hos hannene, antennene omtrent halvparten så lange som kroppslengden. Pronotum er uten store tenner langs ytterkanten.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika og Amerika, fra det sørlige USA sørover. Noen av artene har svært vide utbredelser.
Anastrangalia reyi

Utseende

En middelsstor (9-16 mm), svart trebukk med brunrøde dekkvinger. Den ligner sterkt på den beslektede arten Anastrangalia sanguinolenta men skiller seg fra denne på at dekkvingene er teglrøde hos begge kjønn (hos A. sanguinolenta er de blodrøde hos hunnen og brungule hos hannen) og har en smal, svart ytterkant. Antennene er mørke og litt over halvparten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis stort og bredt. Pronotum er tydelig lengre enn bredt, rundet, grovt punktert og matt svart. Dekkvingene er middels grovt punkterte. Hunnen har et eggleggingsrør som stikker litt ut bak dekkvingene. Beina er slanke og svarte.

Levevis

Larvene lever trolig i gamle, døde høystubber, og stående og falne, tørre trær (gadd og læger) av bartrær. Treene bør være uten bark og ganske uttørket. Arten er også funnet i bygningstømmer og stolper. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene kan man finne på blomster i juni-juli.

Utbredelse

Arten er utbredt i Nord- og Mellom-Europa sørover til Pyreneene. I Norge finnes den på Østlandet og noen steder i Nordland og Troms.
Historisk museum

Bakgrunn

Det første historiske museum i Kristiania ble stiftet i 1811. Selskapet for Norges Vel tok initiativet til å etablere et Norsk antiquarisk Musæum, og de oppfordret alle som eide eller fant oldsaker til å sende dem til denne organisasjonen i stedet for til København slik de egentlig var pålagt. Den første samlingen ble opprettet i Christiania Katedralskole der Carl Deichman i 1780 allerede hadde donert sin samling av oldsaker, mynter og mineraler. I 1811 ble Det Kongelige Frederiks Universitet etablert, og i 1817 tilbød Selskapet for Norges Vel å flytte samlingene sine til universitetet.
Det var imidlertid først i 1828 at universitetet kunne tilby museet et lokale i Universitetsgården i Prinsens gate. I 1829 åpnet Rudolf Keyser den første Samlingen av nordiske Oldsager for publikum, og i 1835 kom Myntkabinettet med sin første utstilling. Høsten 1817 hadde museet kjøpt opp 6300 greske og romerske mynter, noe som dannet grunnlaget for samlingen. Disse ble oppkjøpt av Georg Sverdrup, universitetets første professor i gresk.

Bygningen

Selve bygget er i jugendstil. Det var arkitekt Karl August Henriksen som først vant konkurransen om hvem som skulle tegne det. Han døde imidlertid i 1892, like etter at han var ferdig med tegningene og Henrik Bull, som også tegnet Finansdepartementet og Nationaltheatret, tok over. Bull fulgte stort sett Henriksens tegninger, men endret trappen og hjørnene på bygget. Bygningen ble fredet i 2014.

Utstillinger

I museets første etasje finner man utstillingen «Fra istid til Kvitekrist». Dette er en permanent utstilling som viser gjenstander som forteller om menneskers liv og virke i Norge fra steinalder til og med vikingtid. I denne etasjen finnes også  Skattkammeret. Dette er en permanent utstilling av gull- og sølvskatter fra hele landet og alle tidsepoker. I første etasje er også middelalderutstillingen som ble designet av Sverre Fehn i 1979. Dette er i hovedsak en kirkekunstutstilling, hvor man  blant annet finner kortaket fra Ål stavkirke fra 1300-tallet. 
I annen etasje i museet finnes de etnografiske utstillingene og Myntkabinettet. Her er også museets antikksamling med gjenstander fra Hellas og Romerriket. De etnografiske samlingene består av en utstilling om urbefolkninger i polare strøk og Sør- og Nord-Amerika. Myntkabinettet viser norsk mynt gjennom 1000 år. 
Tredje etasje i museet er viet spesialutstillinger og afrikanske kulturer. Den afrikanske utstillingen er bygget opp rundt forskjellige tema med gjenstander fra mange forskjellige land. Det er to saler for spesialutstillinger i etasjen. Hvert år settes det opp to til fire utstillinger med forskjellige tema.
I fjerde etasje er utstillingen fra Øst-Asia og Japan, Kina og Korea. Her kan man blant annet se kinesiske keisertroner, en japansk brudebærestol, samuraivåpen og rustningstradisjoner samt Buddhafigurer.
Trygve Wergeland

Unge år

Som ung reiste Trygve Wergeland til Calgary i Canada, men vendte tilbake til Steine i Gulen igjen i 1929. I 1934 fikk Trygve skøyte på farsgården.
I 1930-åra begynte Wergeland å engasjere arbeidsfolk som reiv og klargjorde tomter i Bergen. Dei ble kalt ”Wergelandsgjengen” og var kjent for å være tøffe og effektive. Dette fortsatte han med frem til annen verdenskrig kom til landet i 1940.
Trygve Wergeland giftet seg i 1937, og han og kona fikk seks barn sammen. Ett av dem var Hans Harry Wergeland.

Sementproduksjon

Allerede i 1939 kjøpte han seg lastebil, og fikk kjøpt skøyte på nabogården til Steine i 1944. I 1947, da Wergeland var i gang med å bygge ny låve på gården, oppdaget han store sandforekomster på Steine. Dette kom godt med for å blande betong som dei trengte til låven, og utviklet seg etter hvert til det som skulle bli bedriften Halsvik Cementstøperi.
I 1955 startet han offisielt med produksjon av sementstein. Utstyret ble stadig forbedret etter hvert som produksjonen og økonomien økte. Han startet å bygge om låven på Steine til installering av betongblokkproduksjon i 1956.

Ny generasjon

I 1962 tok sønnen Hans Harry Wergeland over som daglig leder i sementstøperiet. Han investerte bl.a. i bygningene til fiskemessa i Bergen, som han reiv og solgte. Pengene ble bl.a. brukt til innkjøp av nye, moderne maskiner til bedriften. I 1971 kjøpte Hans og kona Sølvi ut Trygve Wergeland fra bedriften.
I 1978 fikk Trygve Wergeland oppleve at bedriften begynte med taksteinproduksjon, noe den har fortsatt med helt frem til i dag. Bedriften er nå flyttet fra Steine til Sløvåg, har vokst enormt i omfang og fått navnet Wergeland-Halsvik AS.
Trygve Wergeland døde i Gulen i 1979.