google/wiki40b huggingface dataset:
Snacks

Snacks eller knask er mat og nytelsesmidler som spises mellom de faste måltidene (frokost, lunsj og middag). Det spises enten for å stille sulten, gi energi eller fordi det er godt. Det er vanlig å bruke ordet snacks om salte næringsmidler som f.eks. potetgull, saltstenger, saltede peanøtter m.m. Enkelte mener at begrepet har en videre betydning, og at snack omfatter både junk food, potetgull og slikkerier såvel som frukt, nøtter og rå grønnsaker.
Paradoksal intensjon

Den paradoksale intensjons metode

Victor Frankl snudde forholdet på hodet og innførte den paradoksale intensjons metode som en måte for mennesker med fobier og vegringer til å få kontroll over sine problemer. Den gikk i korthet ut på, etter flere forgjeves forsøk, å forsøke bevisst å oppnå det motsatte av det en (egentlig) ønsket. De færreste var i stand til å rødme, dåne eller oppvise panikkadferd på kommando, og fikk dermed en innfallsvinkel for å slippe.
Metoden vant en viss popularitet omkring 1960-årene, men har siden gått noe i glemmeboken, selv om den ifølge tilhengerne var enkel og relativt effektiv og krevde et minimum av støtteterapi.
En ny vinkling og videreutvikling kan spores i måten en driver terapi med psykiske traumeopplevelser, der ofrene kan oppleve «flashbacks» som de ikke kan kontrollere. Terapeuten vil da hjelpe med å etablere styring over fenomenet, slik at paradokset «ikke nå igjen, da!» blir opphevd.
East Godavari (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 5 151 549 innbyggere i distriktet, mot 4 901 420 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 25,52 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 9,56 % i 2011 mot 12,52 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 969 i 2011 mot 978 i 2001.
Città di Castello

Città di Castello er en by i den nordlige delen av regionen Umbria i Italia. Byen og dens omgivelser hadde i 2003 ca. 38.300 innbyggere.
Byen, som antagelig er etruskisk av opprinnelse, ble kalt Tifernum Tiberinum på Romerrikets tid. Den ble ødelagt av ostrogoterne under kong Totila. Etter at den var gjenoppbygd ble den kjent først under navnet Castrum Felicitatis og senere Civitas Castelli. Senere ble den dominert av Vitellislekten, før Cesare Borgia lot familiens overhode drepe ved kvelning. Deretter ble Città di Castello innlemmet i Kirkestaten.
Sertab Erener

Karriere

Erener er født og oppvokst i Istanbul. Hun studerte musikk ved universitetet i byen før hun begynte sitt arbeid innen musikken sammen med den tyrkiske popsangeren Sezen Aksu.
Hun ga ut sitt første album, «Sakin Ol», i 1992, og det ble etterfulgt av nye fire tyrkiskspråklige album igjennom det neste tiåret. Albumet «Lal» ble til og med inkludert i «Sony Music» i sin «Soundtrack For A Century»-samling.

Eurovision Song Contest

Etter å ha deltatt i to nasjonale finaler i Eurovision Song Contest uten suksesess (i 1989 og 1990), ble hun valgt til Tyrkias deltaker i 2003 og vant den internasjonale finalen med «Everyway That I Can», som hun skrev sammen med Demir Demirkan. Sangen fikk topplassering på mange salgslister over hele Europa, blant annet i Sverige og Hellas.
I kjølvannet av Eurovision-suksessen ga hun ut sitt første engelskspråklige album, «No Boundaries», i 2004. Hennes tolkning av «Here I Am» og Bob Dylans «One More Cup of Coffee» ble brukt i internasjonale filmer. Sistnevnte var en del av lydsporet til Masked and Anonymous, en semi-biografisk film om Dylan.
I 2005 ga Erener ut det tyrkiskspråklige albumet «Aşk Ölmez», med sanger som «Aşk Ölmez, Biz Ölürüz» og «Satılık Kalpler Şehri» samt en høylytt tolkning av Madonnas sang «Music». 
22. oktober 2005 deltok hun på «Congratulations»-konserten i forbindelse med Eurovision Song Contests femtiårsjubileum. Ved denne anledningen avslørte hun også at hun skulle gi ut enda et engelskspråklig album.
15. mars 2007 ga hun ut et samlealbum. I tillegg til vinnersangen hennes fra Eurovision Song Contest inneholder The Best of Sertab Erener et utvalg fra sangarens store repertoar med sanger på spansk, gresk og engelsk, i tillegg til duetter med andre sangere. 
Erener har sunget duetter med Ruslana, José Carreras, Ricky Martin og den greske sangeren Mando. Hun har også jobbet med musikerne Desmond Child, Anggun og det belgiske bandet Voice Male.
Athanasius Schneider

Bakgrunn

Schneiders foreldre var etniske tyskere (svartehavstyskere) fra Odessa i Ukraina. Foreldrene var Josef Schneider og Maria (født Trautmann).
Etter andre verdenskrig ble de deportert fra Berlin til en Gulag-leir i Krasnokamsk i Uralfjellene. Der ble familien involvert i den underjordiske katolske kirke. Schneiders mor Maria var en av dem som skjulte den ukrainske presten Oleksa Zaryckyj, som senere ble drept for sin tros skyld. Familien Schneider ble senere løslatt fra leiren og flyttet til Kirgisistan. I 1969 flyttet de fra Sentral-Asia til Valga i Estland der Anton gikk på en russiskspråklig skole. I 1973 emigrerte de til Vest-Tyskland og slo seg ned i Rottweil.

Prest

I 1982 ble Schneider medlem av regularklerikerne av Det Hellige Kors og tok i samband med dette ordensnavnet Athanasius. Fra 1984 til 1990 studerte han filosofi og teologi ved ordenens egne høyskole i Anápolis i Brasil. Han ble presteviet 25. mars 1990 av biskopen av Anápolis, Dom Manuel Pestana Filho. Deretter var han i sjelesorgen ved valfartskirken Vår Frue av Aparecida, og samtidig spiritual ved ordenens kloster der i byen.
Schneider studerte patristikk fra 1991 til 1993 i Roma, tok lisensiatgrad ved dominikaneruniversitetet Angelicum og gav deretter forelesninger i Anápolis om kirkefedrene. Doktortittelen fikk han i 1997 med en avhandling ved det pavelige institutt Augustinianum i Roma under professorene Prosper Grech og Vittorino Grossi over Hermas hyrde. Fra 1993 til 2001 var han tilknyttet sin ordens generalat i Roma. Fra 1999 gav han teologiske gjesteforelesninger ved presteseminaret i Karaganda, og i 2001 flyttet han dit. Der ble han spiritual og studierektor.

Biskop

I 2006 ble Schneider viet til biskop i Peterskirken av kardinal Angelo Sodano og tjenestegjorde som hjelpebiskop av Karaganda. Fem år senere, i 2011, ble han overflyttet til erkebispedømmet i Kasakhstans hovedstad Astana. Schneider er titulærbiskop av Celerina og generalsekretær for Kasakhstans bispekonferanse.

Dominus est

Biskop Schneider forfekter den tradisjonelle måte å motta den hellige kommunion, det vil si knelende og på tungen. Dettr utviklet han i boken Dominus est, utgitt i 2008.
Naturindeks for Norge

Naturindeks for Norge er en metode for å dokumentere den samlede utviklingen for arter og naturtyper. Naturindeksen skal på en oversiktlig måte, vise om vi når målet om å stanse tapet av biologisk mangfold.
Miljødirektoratet har i oppdrag å lede arbeidet. Første utgave av naturindeksen for Norge inkludert våre havområder, utgitt høsten 2010. Norge er, sammen med Nederland, et foregangsland innen å etablere en helhetlig naturindeks basert på data og ekspertvurderinger om natur.
Canal de l'Ourcq

Canal de l’Ourcq er en fransk kanal som opprinnelig ble konstruert for å føre drikkevann til Paris. Kanalen begynner i den lille landsby Port-aux-Perches kommunen Silly-la-Poterie, der elven Ourcq ble kanalisert for å bli seilbar for kanalbåter. Etter 11 kilometer, ved Mareuil-sur-Ourcq i departementet Oise, begynner den som egen kanal og løper derfra 96,6 km, til den munner ut i Bassin de la Villette i Paris. Sammen med Canal Saint-Denis og Canal Saint-Martin utgjør den det samlede kanalnett i Paris.
Arbeidet med kanalen ble startet i 1802 og var avsluttet i 1825.
Utover å sikre drikkevannsforsyningen til Paris virker kanalen også som transportvei for godstransport.
Taegukgi

Filmteknikk

Regissør Kang Je-gyu har bygget inn mange spesialeffekter i filmen, og dette er noe av årsaken til at den er den dyreste sørkoreanske filmen å produsere (12,8 millioner USD), men muligens også den mest spektakulære. Blant annet er filmteknikken hvor man holder kamera uten stativ slik at man får en realistisk filmatisering av krigen. Tilskueren blir ikke bare observatør, men nesten deltagende i filmen. Det er mange realistiske scener som inneholder både blod og innvoller. I Norge har den 15 års aldersgrense.

Handling

Teugukgi forteller historien om to brødre fra Seoul. Den ene gutten heter Jin-Tae og hans lillebror er Jin-Seok. De bor i et lite hus i ukanten av hovedstaden, med sin mor og søstre, som driver en nuddelbutikk. Jin-Tae har sluttet på skolen og pusser sko i Seouls travle gater for at den smarte Jin-Seok kan få gå på universitetet. I 1950 bryter Koreakrigen ut. Jin-seok blir innkalt til militærtjeneste, og det blir også Jin-tae ved et uhell, fordi han vil finne lillebroren sin. Det ender med at begge tjenestegjør i den sørkoreanske hæren.
Da de to brødre ankommer fronten er det sult og nød, de sørkoreanske styrker har lite mat, ammunisjon er mangelvare og moralen er lav. Jin-tae lager en avtale med kommanderende offiser: Om Jin-tae får en «taegeuk medalje», det høyeste man kan få, vil lillebroren bli sent hjem igjen. Dermed melder Jin-tae seg på alle oppdrag, selv de selvmordiske oppdrag, som for eksempel å overmanne en maskingeværbunker alene.
Jin-tae får endelig sin medalje slik at Jin-seok kan sendes hjem, men Jin-seok oppdager at Jin-tae er ikke den snille og fredelige storebroren som han kjente til før. Hans blinde jakt på ære, berømmelser og medaljer har ført til at en kompis av dem begge blir drept. Han har blitt en kaldblodig sersjant etter han har skutt flere ti-talls fiendtlige soldater. Under et overraskende angrep fra de nordkoreanske styrkene blir Jin-taes forlovede skutt. Jin-tae og Jin-seok prøver å redde henne, men de ender opp også fengslet. Mens Jin-tae er til avhør, får noen sørkoreanske soldater ordre om å brenne huset der Jin-seok og noen andre fanger blir holdt. Dette fører til at Jin-tae blir rasende og at han skyter offiseren som ga orderen. Deretter melder Jin-tae seg inn i den nordkoreanske hæren for å hevne seg på de sørkoreanske soldater som har drept broren hans og hans forlovede. Det Jin-tae ikke vet, det er at Jin-seok kom seg ut av flammehavet og lever fortsatt.
Filmen slutter med en stor og blodig kamp hvor kinesiske og nordkoreanske styrker kjemper mot amerikanske og sørkoreanske styker. I dette kaoset prøver Jin-seok å finne sin eldre bror. Jin-tae har blitt leder for Nord-Koreas spesialstyrker «Rødflaggene». Jin-seok rømmer fra den sørkoreanske hæren og går inn bak fiendens linjer. De to brødrene finner hverandre til slutt, men da er det for seint, og Jin-tae redder lillebroren i siste sekund ved å ta knekken på sin egen divisjon som skyter på Jin-seok, men betaler med sitt eget liv.
Exolontha

Utseende

Middelsstore (ca. 25 millimeter), kraftige, brunlige oldenborrer. Hver dekkvinge har to smale, blanke lengderibber.
Sheringham Shoal Offshore Wind Farm

Sheringham Shoal Offshore Wind Farm er en vindkraftpark utenfor østkysten av England. Vindkraftparken ble offisielt åpnet av kronprins Haakon 27. juni 2012. Med han var også den britiske ministeren for energi og klimaendringer Edward Davey, olje- og energiminister Ola Borten Moe, næringsminister Trond Giske, og eierne, Statoils konsernsjef Helge Lund og Statkrafts konsernsjef Christian Rynning-Tønnesen.
Vindparken består av 88 Siemens SWT-3.6-107 3,6 MW vindturbiner på monopæler i vanndybder på 17 til 22 meter. Samlet effekt er på om lag 317 MW, med en forventet årsproduksjon på 1,1 TWh ved 3470 fullasttimer, noe som tilsvarer 40 % av installert kapasitet. Bak vindparkplanene står de to norske firmaene Statoil (50 %) og Statkraft (50 %).
Vindturbinene er plassert om lag 9 nautiske mil (17 km) ut fra Norfolkkysten ved Sheringham og dekker et område på om lag 35 kvadratkilometer. Parken er tilsluttet til land via to 132 kV kabler på 21 og 23 km.
Vindparken vil spare miljøet for ca. 475 200 tonn CO₂ årlig, beregnet etter britisk energimiks (2012).
Kastanjeoldenborre

Utseende

En ganske stor (22-26 millimeter), rødbrun, fint hårete skarabide. Arten ligner mye på vanlig oldenborre (Melolontha melolontha), men kan skilles fra denne på at pygidiet (den forlengte bakkroppsspissen) er knappaktig utvidet bakerst. Dessuten er pronotum gjerne lysere på farge enn hos oldenborren. Hodet er omtrent så langt som bredt, overleppen (labrum) litt framskytende, innbuktet i midten. Fasettøynene er middels store og runde. Antennene er ganske ulike hos de to kjønnene: de ytre, bladatkige leddene er ganske lange hos hannen, mye kortere hos hunnen. Pronotum er rødbrunt, litt bredere enn langt, med rundede sider, litt utvidet bakerst. Scutellum er mørkt og ovalt. Dekkvingene er rødbrune, hver vinge med tre lengderibber. De dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet, som er trukket ut til en avrundet tagg (pygidium). Hvert bakkroppsledd har et trekantet, hvitt felt på siden rett under dekkvingen. Beina er rødbrune.

Levevis

Denne arten finnes helst i og ved løvskog. Larvene lever i jorden av planterøtter. De bruker tre-fire år på utviklingen. De voksne billene er aktive om skumringen i juni og kommer gjerne til lys.

Skadedyr

Arten er ikke et så betydelig skadedyr som vanlig oldenborre, blant annet fordi den primært holder til i skog og ikke på dyrket mark. Lokalt kan den likevel gjøre noe skade i hager.

Utbredelse

Arten er utbredt i det meste av Europa nordover til det sørlige Norge.
Per Arne Olsen

Politisk karriere

Olsen overtok som andre nestformann i sentralstyret i partiet etter John Alvheim.  Han var varamedlem i Kringkastingsrådet fra 1998 til 2009 og medlem i styret for Folketrygdfondet fra 1992 til 2009.
Per Arne Olsen har jobbet blant annet som kontorsjef ved Fremskrittspartiets hovedkontor i Oslo og som generalsekretær i Fremskrittspartiets Ungdom. 
Per Arne Olsens tvillingbror Pål Wilhelm Olsen har vært sentral Høyre-politiker i Tønsberg i flere år.

Ungbo-saken

Per Arne Olsen ble frikjent i en granskningsrapport om den såkalte Ungbosaken i Tønsberg mens han var ordfører i kommunen og styremedlem i Tønsberg-Nøtterøy boligbyggelag. Boligbyggelaget fikk kjøpt en tomt rimelig av kommunen mot å bygge billige leiligheter for ungdom. Da forkjøpsfristen for unge medlemmer var ute, spekulerte Olsen ved å kjøpe en leilighet som senere ble solgt med betydelig fortjeneste. På oppdrag fra kontrollutvalget i Tønsberg gransket revisjonsselskapet KPMG rollene til Olsen og enkelte andre lokale politikere. Det konkluderte at det det ikke kunne sies at «ervervene representerer brudd med fattede vedtak, eller at de omtalte personene har forholdt seg illojalt til vedtak som er truffet.» 
Imidlertid kom kommunens etikkutvalg med denne uttalelsen: «Når en tillitsvalgt eller ansatt i en kommune på egne vegne inngår økonomiske avtaler som har nær tilknytning til offentlig virksomhet, må det vises høy grad av lojalitet overfor de kommunale formål. Det er ikke tilstrekkelig at en avtale er juridisk korrekt. De tillitsvalgte må handle slik at egne særinteresser ikke får fortrinn fremfor de kommunale fellesinteressene. I stedet for å søke å bidra til at leilighetene gikk til unge mennesker i etableringsfasen slik meningen var, valgte de politiske tillitsmennene selv å kjøpe leilighetene til tross for at de ikke tilhørte målgruppen.»
Hammerfestsangen

«Hammerfestsangen» er en sang til og om byen Hammerfest i Finnmark. Teksten er skrevet av Cornelius Moe, melodien er av E. Lund Hansen. Sangen brukes som fellessang under diverse arrangementer, både kommunale og ikke-kommunale.

Teksten

1. vers
Hammerfest, byen vår, gamle, gode venn og felle!
 Som du står der, traust ved fjellet, våre hjerter mot deg slår.
 Hør! Det suser inn fra Vågen. Kjenn den friske uværsblest!
 Det er havets hymne, til deg, Hammerfest.
2. vers
Havet ved din stuedør, det er det som lykken bringer.
 Gir oss håpets lyse vinger, gjennom gråværs tunge slør.
 Kvasse motorsmell der ute, ishavsskuten svinger opp,
 Runder nettopp Fuglenes med flagg i topp.
3. vers
Havet er din moderbarm, det deg favner, fyller, nærer.
 Se, hvor fiskeskøyten skjærer, vågen med sin dyre farm.
 Og i sommerbris og solglans, glider inn så mang en gjest,
 svømmende palasser til deg, Hammerfest.
4. vers
Hammerfest, byen vår, kranset av de lyse skinner.
 Som små streif av sol de skinner, fra de unge, glade år.
 Husker du om sommernatten? Bål fra salen, trekkspillklang.
 Sankthansfest helt opp på Tyven, solskinn, sang.
5. vers
Hammerfest, du er vår, byen som vi aldri glemmer.
 Som vi dypt i hjertet gjemmer, hvor vi enn i verden går.
 La oss slå om den en kjede, skape fremgang, gode kår.
 Gi den styrke, skjønnhet, glede, byen vår.
Bjarne Huus

Innendørs volleyball

Huus er opprinnelig fra Førde, og spilte flere sesonger for Førde Volleyballklubb. Under studier i USA spilte han for universitetslaget Long Beach, og ble amerikansk mester i 2018. Dette som første nordmann siden Asbjørn Vølstad.Huus er også norsk landslagsspiller, og med i troppen til EM-kvalifiseringen i 2018. I sesongen 2018/19 spilte Huus for Koll i sluttspillet, hvor laget tapte semifinalen mot Randaberg.

Sandvolleyball

Huus har sølv i U19-VM sammen med Christian Sørum fra 2013. Dette var den første norske juniormedaljen på flere sesonger, og innledet en periode med mange norske suksesser på juniornivå.
Hans-Petter Fjugstad

Utstillinger

Fjugstad har hatt utstillinger i flere gallerier i Oslo. I tillegg har han dekorert lokasjoner som iFinger i London, det norske konsulatet i New York, det norske eksportråd i samme by, og Grand Hotel i Oslo.
Sadelnebbstork

Biologi

Fuglen er hvit med svart hals, hode, rygg, vinger og stjert. Nebbet er rødt, svart og gult. Storken lever ved elver, sumper og vann i Afrika sør for Sahara.

Utbredelse

Arten finnes i: Angola, Benin, Botswana, Burkina Faso, Burundi, Djibouti, Elfenbenskysten, Eritrea, Etiopia, Gabon, Gambia, Ghana, Guinea-Bissau, Kamerun, Kenya, Den demokratiske republikken Kongo, Republikken Kongo, Malawi, Mali, Mosambik, Namibia, Niger, Nigeria, Rwanda, Senegal, Den sentralafrikanske republikk, Somalia, Sudan, Swaziland, Sør-Afrika, Sør-Sudan, Tanzania, Togo, Tsjad, Uganda, Zambia og Zimbabwe.
Brønnøysundregistrene

Historikk

Brønnøysundregistrene har som statlig etat en åtte år lang forhistorie. Løsøreregisteret ble som første register etablert i 1980. Registeret var da en del av Brønnøy Sorenskriverembete, underlagt Justisdepartementet. Året etter kom Ektepaktregisteret og Regnskapsregisteret. 
I 1988, og samtidig med Enhetsregisteret, ble Brønnøysundregistrene skilt ut som egen statlig forvaltningsetat, fortsatt underlagt Justisdepartementet. 
Fra 2001 ble registrene en etat underlagt Nærings- og handelsdepartementet, og med det i enda større grad et viktig næringspolitisk redskap for forenkling og samordning i forholdet mellom det offentlige og næringslivet.
I 2009 ble det ved en virksomhetsoverdragelse etablert en seksjon i Narvik, med innholdsansvar for informasjonsdelen i Altinn (Altinn - Starte og drive bedrift) og en telefonstøttetjeneste.

Digitale tjenester

Brønnøysundregistrenes tjenester er digitale og tilgjengelig gjennom brreg.no.Brønnøysundregistrene har frem til 1.1.2020 forvaltningsansvaret for Altinn.

Andre tjenester

Brønnøysundregistrene har veiledningstjeneste i Narvik, som har ansvar for innholdet i Altinn - Starte og drive bedrift. 
Målet for tjenestene er å gjøre det enklere å starte og drive virksomheter i Norge. 
Gebyrsentralen er ansvarlig for registrering av bilag og fakturering i forbindelse med tvangsforretninger utført av lensmenn og byfogder. Gebyrsentralen administrerer også Jegerregisteret for Direktoratet for naturforvaltning.
European Business Register er et europeisk nettverk for utveksling av foretaksopplysninger.
Landfalløybrua

Landfalløybrua er ei veibru på fylkesvei 37 i Drammen i Buskerud. Brua krysser Drammenselva mellom Åssiden i nord og Gulskogen i sør. Den første brua på stedet ble bygd i 1867 og var ei vippebru. Brua var 158 meter lang, men selve vippebrudelen var bare 2,90 meter. Brua ble erstattet av ei ny betongbru i 1967. Det gamle vippebruspennet er imidlertid bevart. Landfalløybrua har seilingshøyde 6 meter (ved normal vannstand).
Live 8

Live 8 var en serie med konserter som ble arrangert i juli 2005 i G8-landene. Ni konserter fant sted samtidig 2. juli, blant annet i London, Paris, Berlin, Roma og Philadelphia (USA). Bl.a. deltok det norske bandet a-ha på konserten i Berlin. Konsertene ble direkteoverført på fjernsyn over hele verden.
Konsertene fant sted like før det 31. G8-toppmøtet, som ble holdt på Gleneagles Hotel i Perthshire, Skottland i juli 2005. Arrangementet fant også sted på 20-årsdagen for Live Aid. Målet med konsertene var å overbevise de mektigste lederne i verden til å slette u-landenes gjeld til den rike verden, øke og forbedre bistanden og fremforhandle mer «rettferdige» regler for internasjonal handel for å gjøre slutt på sult og fattigdom i den tredje verden. Det pågikk en underskriftskampanje samtidig med konsertene og underskriftene ble levert til de åtte lederne for G8 (se oversikt).
7. november 2005 ble det utgitt en DVD med opptak fra konsertene i tillegg til ekstramateriell.
Hva vet vi – egentlig?

Hva vet vi – egentlig? (originaltittel What the Bleep Do We Know!?) er amerikansk film, som kombinerer dokumentariske intervjuer, dataanimert grafikk og en fortelling som tar for en åndelig forbindelse mellom kvantefysikk og bevissthet. Filmen ble første gang vist på kino i 2004 og ble gitt ut på DVD i 2006.
I 2005 ble det gitt en bok om filmen, som ble utgitt på norsk i 2008 med tittelen "Hva i huleste vet vi?" (Flux forlag).
Austen Chamberlain

Bakgrunn

Joseph Austen Chamberlain, som hans fulle navn lød, var eldste sønn av den britiske handels- og koloniminister Joseph Chamberlain. Han gikk på Rugby School og studerte deretter historie ved Trinity College ved University of Cambridge. Deretter studerte han i ni måneder ved École des Sciences Politiques i Paris og tolv måneder i Berlin. Da han i 1887 vendte tilbake til Birmingham, arbeidet han først som privatsekretær for sin far.

Politisk karriere

Hans politiske løpebane begynte som borgermester av Birmingham.
I 1892 ble Chamberlain innvalgt i underhuset som liberal-unionistisk representant for valgkretsen East Worcestershire. Dette mandatet beholdt han fram til farens død i 1914, da han etterfulgte ham som representant for West Birmingham.
I 1895, samme år som faren ble med i Salisburys ministerium, ble han sivillord i Admiralitetet. Fra 1900 til 1902 var han statssekretær i finansdepartementet, 1902–03 postminister i Arthur Balfours kabinett og 1903–05 finansminister i samme regjering.
Han delte sin fars oppfatninger i tollspørsmålet, men etter at faren på grunn av meningsforskjeller i denne sak hadde trådt ut av ministeriet Balfour i september 1903, inntok Chamberlain en passiv holdning i saken. Fra 1906, da faren på grunn av sykdom ikke lenger kunne delta i parlamentsforhandlingene, kom Chamberlain til å innta en mer fremskutt plass i unionistpartiet.
I 1913 ble han leder for en kommisjon for Indias finanser og tiltrådte i 1915 som minister for India i H.H. Asquiths koalisjonsregjering. Han fratrådte imidlertid i 1917 på grunn av regjeringens beslutning om, etter ønske fra indiske myndigheter, å nedsette en undersøkelseskommisjon for å utrede ansvaret spesielt for sykepleiens mangelfulle organisering under det mesopotamiske felttog. Da Chamberlain overhodet ikke ble ansett å være ansvarlig for dette, ble hans avgang betraktet som en heller overdreven samvittighetsfullhet.
I april 1918 ble Chamberlain med i krigskabinettet i David Lloyd Georges regjering, og i januar 1919 etterfulgte han Bonar Law som finansminister, en post han hadde fram til 1921. Fra 1921 til 1922 var han lordsigillbevarer og underhusleder. Austen Chamberlain ledet den konservative seksjonen sammen med lord Curzon 1921–1922. De var dermed de siste til å forlate posten uten å ha tjent som statsminister frem til William Hagues avgang i 2001.
Chamberlain var også utenriksminister 1924–1929, og på denne tiden grep han inn med militær våpenmakt i Egypt etter mordet på øverstkommanderende der, Lee Stack, i 1924. Han var også aktiv i kinapolitikken for å verne om britiske interesser. Andre viktige innsatser var hans tilretteleggelse av Tysklands inntreden i Folkeforbundet i september 1926.  Han mottok Nobels fredspris i 1925 for sitt arbeid med Locarnotraktaten.