Urbain Grandier

Urbain Grandier (født 1590 i Bouère i Mayenne, død 18. august 1634 i Loudun) var en fransk katolsk prest som ble brent på bålet for trolldom i Loudon i 1634. Rettssakene mot Grandier er flere ganger blitt behandlet i senere verker.

Liv og virke

Grandier var prest ved kirken Sainte Croix i Loudun i bispedømmet Poitiers. Han skal ha tilsidesatt sitt kyskhetsløfte såpass at han fikk et robust rykte for horeri med en rekke kvinner. Han forfattet også en bok som angrep prestesølibatet.
I 1632 anklaget en gruppe nonner fra det lokale ursulinneklosteret ham for å ha forhekset dem, ved det at de hadde sendt på dem blant annet demonen Asmodai, som fikk dem til å forøve onde og fordervelige gjerninger.
Mange som senere har gransket og kommentert saken, blant dem forfatteren Aldous Huxley, har påpekt at anklagene først fremkom etter at Grandier hadde nektet å bli åndelig veileder i klosteret, vel uten å vite at moder superior, søster des Anges (= Madame de Beclier), var blitt fjetret av ham etter å ha beundret ham på avstand og etter å ha ha hørt om hans seksuelle erobringer. Ifølge Huxleys teori skal søster Jeanne ha blitt rasende over at han avviste oppdraget, og at hun i stedet fikk kanniken Mignon, en motstander av Grandier, til å bli deres åndelige veileder. Så fortalte sr. Jeanne ham at Grandier ved hjelp av svart magi hadde forhørt henne. Andre nonner fremkom etterhvert med lignende anklager.
Grandier ble forhørt og stilt for en kirkelig domstol, som frikjente ham.
Men så var det samtidig slik at Grandier hadde rettet et offentlig verbalt angrep mot den franske hovedminister (statsminister), den mektige og verdslig sinnede kardinal Richelieu, og dermed hadde fått en veldig fiende i ham. Det hadde også blitt snonymt utgitt en satire med brodd mot Richelieu allerede i 1618, og man mente at Grandier stod bak.
Richelieu forordnet en ny rettssak. Denne ble forberedt og ledet av Richelieus egen spesielle utsending, Jean de Laubardemont, som var en slektning av moder superior i Loudun-klosteret. Grandier ble arrestert på nytt, i Angers, og ble nektet retten til å appellere til Parlement de Paris. Da nonnene ble forhørt på nytt, var det ikke en enesta av dem (heller ikke moder superior) som gjentok sine anklager. Men dette påvirket ikke det utfall som Richelieu hadde sett frem til. Dommerne introduserte på dette stadium nye dokumenter, hvor det så ut til at Grandier og en rekke demoner hadde undertegnet en djevelspakt. Det er uklart om Grandier faktisk hadde skrevet eller undertegnet dokumentene under press, eller om det var et rent falsum.
Et av dokumentene introdusert som bevis under den andre rettssaken var en djevlepakt på latin og til synes undertegnet av Grandier. Et annet, som ser uleselig ut, er skrevet baklengs på latin og med skriverforkortelser, og er sener blitt oversatt og utgitt en rekke ganger i bøker om trolldom. Her undertegner en rekke demoner og djevler, blant dem Satan.
Grandier ble funnet skyldig og dømt til døden. Han ble så torturert, men tilsto ikke noen trolldom. Han ble så levende brent.
Tilfellet har i ettertid hatt stor fascinasjon på forfattere av forskjellig kvalitet, på historikere og innen psykologien/psykiatrien.