google/wiki40b huggingface dataset:
Parkjernbane

En parkjernbane eller parkbane er en smalsporet jernbane, som er ment for transport av personer i en park eller fornøyelsespark. I Sverige har man betegnelsen trädgårdsjärnväg for parkjernbaner med både modelltog og faktiske tog. 
Sporvidden varierer med enkelte unntak fra 381 mm (15 engelske tommer) til 610 mm (24 engelske tommer eller 2 engelske fot). Et tog ment for parkjernbane har en størrelse som gjør det enkelt for passasjerene å sette seg inni vognene som i et ordinært jernbanetog, til tross for at disse er av mindre størrelse enn andre skinnegående transportmidler. Bare minitog er mindre, hvor passasjerene sitter ovenpå togene.
Noen av parkjernbanene er basert etter historiske forbilder, mens andre mer minnet om industribaner eller alminnelige smalsporsjernbaner som trikkelinjer.

Generelt

Overgangen mellom parkjernbanen og minitogbanen er flytende ettersom grensene ikke er tydelige definert mellom materiell, sporvidde og bruksområde. Men minitogene er forstørrede modelltog så folk kan sitte på dem i en rundtur. Parkjernbanene i kontrast består av skinnekjøretøyer beregnet for fornøyelsesturer i lukkede områder hvor turkjøring er en del av opplevelsen under besøket, og trengte ikke å være basert på et konkret forbilde i alle detaljer.
Som materiell utenom vognene ment for passasjerene benyttet de mange operatører verden rundt både damplokomotiver, diesellokomotiver og ellokomotiver. Damplokomotivene kan være forkledte akkumulatordrevne lokomotiver på flere parkjernbaner. Noen av de meste utbredte sporviddene er 381 mm som er meget smalt i sammenligning med jernbane på normalspor, 1435 mm - og 600 mm, en sporvidde som benyttes i industrijernbane. Det hendt at materiell hentet fra industribaner var gjenbrukt av parkjernbaneoperatørene. 
De fleste parkjernbanene er permanente og anlagt som del av en plan innbygd i en park eller en fornøyelsespark som tillate en rundtur for passasjerene. Ofte består jernbanestrekningen av en lukket ring med bare en stasjon hvor passasjerene kan stige av og på ved stopp. Noen av banene kan være så stor, at de har flere stasjoner og kan brukes som egentlig transport mellom forskjellige destinasjoner innenfor området. Billettprisen er ofte den samme uansett kjøringslengden ettersom den kan også være inkludert i entreprisen i flere fornøyelsesparker. 
Det er også transportable baner som kan opprettes i forbindelse med festivaler og andre hendelser for å gi besøkende barn en kjøretur. Slike små baner beregnet på transport av barn kan ha egnede tog som bare er ment for barn som passasjerer.

Pionerjernbane

I Østblokken under den kalde krigen fram til slutten av 1980-årene hadde mange av landene inkludert Øst-Tyskland og Sovjetunionen partiorganiserte ungdomsorganisasjoner for barn og unge. Tradisjonelle parkjernbaner ble anlagt og drevet av disse ungdomsorganisasjonene for å forberede dem på deres senere karrierevalg, og fikk betegnelsen pionerjernbane (Pioniereisenbahn på tysk) Etter østblokkens sammenbrudd omkring 1990 ble banene offisielt betegnet som parkjernbaner, men i andre land var disse kalt barnejernbaner.
Maybe I Know

«Maybe I Know» er en amerikansk popsang, skrevet av Ellie Greenwich og Jeff Barry.
Innspillingen til Lesley Gore ble utgitt på singlen Mercury 72309 i 1964. Den ble produsert av Quincy Jones og arrangert av Claus Ogerman. B-siden var «Wonder Boy».
Den britiske duoen The Seashells ga ut en coverversjon i 1972 som var svært lik originalversjonen. Denne ble en mindre hit på Tio i Topp på svensk radio det året.

Svensk versjon

Ben Hur har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Tänk om han vet».

Listeplasseringer

Versjonen til Gore lå som # 14 på Billboard Hot 100-listen i 1964 Den kom inn på den britiske singlelisten 26. september 1964 og lå der i åtte uker med # 20 som høyeste plassering.
BMW F10

Motoralternativer

518d - 2.0 liter, R4, 105 kW (143 hk) 07/2013-
520d - 2.0 liter, R4, 120 kW (163 hk) 2010-
520dX - 2.0 liter, R4, 120 kW (163 hk) 07/2013-
520d - 2.0 liter, R4, 135 kW (184 hk) 2010-
520dX - 2.0 liter, R4, 135 kW (184 hk) 07/2013-
520i - 2.0 liter, R4, 135 kW (184 hk) 09/2011-
520iX - 2.0 liter, R4, 135 kW (184 hk) 07/2013-
523i - 3.0 liter, R6, 150 kW (204 hk) 2010-09/2011
525d - 2.0 liter, R4, 155 kW (211 hk) 09/2011-
525dX - 2.0 liter, R4, 155 kW (211 hk) 09/2011-
525d - 2.0 liter, R4, 160 kW (218 hk) 09/2011-
525dX - 2.0 liter, R4, 160 kW (218 hk) 09/2011-
525d - 3.0 liter, R6, 150 kW (204 hk) 2010-09/2011
528i - 2.0 liter, R4, 180 kW (245 hk) 09/2011-
528iX - 2.0 liter, R4, 180 kW (245 hk) 09/2011-
528i - 3.0 liter, R6, 190 kW (258 hk) 2010-09/2011
530d - 3.0 liter, R6, 180 kW (245 hk) 2010-09/2011
530dX - 3.0 liter, R6, 180 kW (245 hk) 2010-09/2011
530d - 3.0 liter, R6, 190 kW (258 hk) 09/2011-
530dX - 3.0 liter, R6, 190 kW (258 hk) 09/2011-
530i - 3.0 liter, R6, 200 kW (272 hk) 2011-07/2013
535d - 3.0 liter, R6, 220 kW (299 hk) 2010-09/2011
535dX - 3.0 liter, R6, 220 kW (299 hk) 2010-09/2011
535d - 3.0 liter, R6, 230 kW (313 hk) 09/2011-
535dX - 3.0 liter, R6, 230 kW (313 hk) 09/2011-
535i - 3.0 liter, R6, 225 kW (306 hk) 2010-
535iX - 3.0 liter, R6, 225 kW (306 hk) 2010-
550i - 4,4 liter, V8, 300 kW (408 hk) 2010-07/2013
550iX - 4,4 liter, V8, 300 kW (408 hk) 2010-07/2013
550i - 4.4 liter, V8, 330 kW (449 hk) 07/2013-
550iX - 4.4 liter, V8, 330 kW (449 hk) 07/2013-
M550dX - 3.0 liter, R6, 280 kW (381 hk) 07/2012-
M5 - 4.4 liter V8, 412 kW (560 hk) 2012-
M5 - 4.4 liter V8, 423 kW (575 hk) 07/2013-
Kashfa Gashamura

TV

Gashamura har vært programleder for TV-programmet Kash og Zook som ble sendt hverdager sommeren 2012, på NRK Super. Figuren "Zook" er en teaterdukke utformet som et lite troll eller monster. Senere ble serien sendt høsten 2013.  
Han spilte den syngende læreren i ti episoder av NRK-serien Lesekorpset fra 2013. Han var også å se i NRK-serien Taxi, som ble vist på TV i 2011. I 2011 deltok han også i programserien Det store korslaget som medlem av «Team Erik og Kriss», hvor koret kom på tredjeplass i konkurransen. 
Kash King sang tre låter under TV-aksjonen for Amnesty i 2012.
Kash reiste til Rwanda med programmet Hva har du i bagasjen?, som ble sendt på NRK1 høsten 2012.
Høsten 2014 var han deltager i TV 2-programmet Skal vi danse?.

Teater/musikal

Gashamura spilte i musikalen Hair på Chateau Neuf i Oslo sommeren 2009, i rollen som «Hud Johnsen». Han spilte også rollen som «Lysander» i en oppsetning av William Shakespeares En midtsommernattsdrøm på Spiraltoppen i Drammen. 
I 2010 var han med i teateroppsetningen Knappestøperen, basert på Henrik Ibsens Peer Gynt, med Toralf Maurstad var regissør. Denne oppsetningen hadde premiere i Drammen i juni 2010. 
Kash King Gashamura spilte også hovedrollen som Mowgli i Jungelboken på Det Norske Teateret høsten 2012. Han overtok rollen som Mowgli etter Adil Khan.
Han spiller Hud i musikalen Hair i 2018. I musikalen spiller også Josefine Frida Pettersen(Noora i tv-serien Skam)

Radio

Gashamura jobbet i radiostasjonen NRJ Norge fra sommeren 2009 til sommeren 2010, på kanalen Morgenshow. Gashamura startet i NRK P3, hvor han jobbet som reporter for P3-sommer og som programleder på NRK MP3 i helgene.
2. departement

2. departement var i perioden 1814–1818 en av enhetene i den norske sentraladministrasjonen.
2. mars 1814 kunngjorde prins Christian Frederik at det skulle oppnevnes et regjeringsråd og et sentralt embetsverk. Dette skulle organiseres i fem departementer etter forbilde av det som i Danmark het kollegier. De fem departementene blei betegna ved tall, og 2. departement fikk ansvar for «samtlige til den indvortes Bestyrelse henhørende Sager», samt saker angående politi, telegraf, veier, post, skyss og sesjon.
I og med Grunnloven av 17. mai 1814 endra regjeringsrådet betegnelse til statsrådet.
30. november samme år (ved etableringa av unionen med Sverige) blei departementsordninga endra. Det skulle da være seks departement. Det meste av «indresaker» blei plassert i 4. departement, mens politi, skyss, vei og post blei tillagt 3. departement. 2. departement fikk etter dette ansvaret for juridiske spørsmål og rettsvesen.
Etter vedtak 17. november 1818 blei det ytterligere endringer i departementene fra 1. januar 1819. Vi fikk da departementsnavn av dagens type, altså etter saksfeltet.
Gjendesheim

Gjendesheim er en turisthytte som ligger ved øst i Jotunheimen, i Vågå kommune i Oppland. Gjendesheim ligger ved østenden av Gjende, omtrent 2 km fra Maurvangen ved Rv51 og er ca. 1 000 meter over havet. Gjendesheim har vært turisthytte for Den Norske Turistforening (DNT) siden 1878. Gjendesheim har 170 sengeplasser, de fleste på 2- og 4-sengs rom, 4 sovesaler og noen få enkeltrom.
De som går den populære fjellturen over Besseggen begynner ofte turen på Gjendesheim. Turistene har valget mellom å gå fra Gjendesheim over Besseggen til Memurubu, og derfra ta rutebåten tilbake til Gjendesheim, eller ta båten til Memurubu og gå over Besseggen tilbake til Gjendesheim. Det er mest populært å ta båten til Memurubu og gå tilbake til Gjendesheim. Dusj og toalett er i et fellesanlegg.
Stokke (selskap)

Historie

Selskapet ble etablert som «Møller & Stokke» i 1932 av Georg Stokke og Bjarne Møller. I 1944 ble det omgjort fra personlig firma til A/S. Bjarne Møller solgte seg ut av bedriften i 1955 og selskapet skiftet navn til Stokke Fabrikker A/S. Selskapet ble i 2014 solgt det belgiske investeringsselskapet NXMH som eies fra Sør-Korea.
Historisk har Stokke produsert en lang rekke av møbler for forskjellige behov og forskjellige målgrupper opp gjennom årene, med fokus på ergonomi, særpreg og funksjonalitet.
Siden 2006 har Stokke fokusert utelukkende på møbler og utstyr til barn, innenfor produktkategoriene, barnestoler, barnevogner og utstyr til barnerommet.
Stokke AS hadde hovedkontor på Håhjem, 20 minutter fra Ålesund.

Distribusjon

Selskapet er ledet av administrerende direktør Tomas Settevik. Stokke har verdensomspennende distribusjon gjennom utvalgte forhandlere representert i omtrent femti land gjennom spesialforretninger for barn og detaljhandlere.
Yves Leterme

Liv

Yves Leterme ble født i landsbyen Wervik, på grensen mellom Frankrike og Flandern som sønn av en franskspråklig far og flamsk mor.

Utdanning

Han gikk på skole i Ieper og studerte jus og statsvitenskap ved universitetet i Gent. Fra 1987 til 1989 arbeidet han som kontrollør ved den belgiske riksrevisjonen. I 1997 ble han parlamentsmedlem for CVP, og han ble gjenvalgt i 1999 og 2003. Etter valgnederlaget i 2003 overtok han partiledelsen etter Stefaan De Clerck. Han har siden stilt som statsministerkandidat for partiet.

Privatliv

Yves Leterme er gift med Sofie Haesen. De har tre barn. Han har fransk som morsmål.
Semb Hovedgård

Semb Hovedgård er en norsk herregård som ligger ved Borrevannet i Horten kommune i Vestfold.

Historikk

Gården ble utvidet da industrigründeren Sam Eyde kjøpte den sammen med flere naboeiendommer i 1916. 
I 1990 ble Borre Golfbane etablert på eiendommen. I tillegg ble gården pusset opp og stutteri og nytt tennisanlegg bygd.
I 2011 la eieren Einar Nagell-Erichsen prakteiendommen på 1760 mål ut for salg til en prisantydning på 170 millioner kroner.
Volokolamsk

Volokolamsk (russisk: Волокола́мск) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Gorodenka, ikke langt fra samløpet med Lama, 129 km nordvest for Moskva.  Innbyggertall: 16 700 (2003 est.), 16 656 (folketelling 2002), 18 226 (folketelling 1989).
Volokolamsk ble først nevnt i Voskresensk-krøniken under året 1135. Byen ble bygget av handelsmenn fra Novgorod ved et fem kilometer langt volok (russisk: волок, et sted hvor båter kan dras over land mellom to elver), på en vannvei fra Novgorod til Moskva og Rjazan. Herav kommer også navnet Volokolamsk (Volok ved Lama = Volokolamsk). Byen forble Republikken Novgorods sørligste enklave til 1398. 
I 1178 ble Volokolamsk brent av Vsevolod, som la byen til Vladimir-Suzdals land. Hans sønn Jaroslav II tilbakeførte den til Novgorod i 1231. Etter den mongolske invasjonen av Russland ble byen delt i to, en til Novgorod og den andre til storhertugen av Vladimir. Fyrstedømmet Tver forsøkte å ta byen i 1273 men mislyktes. 
Ivan Kalita presenterte sin del av byen til bojaren Rodion Nestorovitsj, som straks fravristet Novgorod den andre delen. I 1345 ga Simeon den stolte Volkolamsk til sin svigerfar, en av Smolensks fyrster. Mens byen var under Smolensk motstod den en tre måneder lang beleiring av Algirdas i 1371. Vladimir den modige beseiret Tokhtamysj nær Volokolamsk i 1383. Like etter havnet byen igjen på Novgorods hender. 
I 1398 innlemmet Vasilij I endelig Volokolamsk i Storfyrstedømmet Moskva. Etter å ha mistet Hansehandelen og forbindelsen til Novgorod gikk byen tilbake, og ble ikke nevnt i noen kilder på det neste halve århundret. Det var i 1462, da Volokolamsk ble gitt av Ivan III til sin yngre bror, at byen ble sete for et fullskala apanasje-fyrstedømme. Dens første prins lot bygge den enkuplede Gjenoppstandelseskatedralen i kalkstein, som ennå står. En annen av prinsene, Andrej Volotskij bygde den tre-kuplede katedralen i Vjazmistsjiklosteret (1535) som det viktigste monumentet fra sitt styre. 
I 1613 motsto Volokolamsk en beleiring fra Sigismund III Vasa, en hendelse som førte til at byens befestninger ble representert på byvåpenet. Innen den tid var Volokolamsk primært assosiert med Josef-Volokolamskklosteret, som ligger 17 km nordøst for byen. 
Under andre verdenskrig fant en rekke voldsomme kamper mellom de tyske og sovjetiske styrkene nær Volokolamsk.
ISO 2015

ISO 2015 er erstattet av ISO-standarden ISO 8601. Det var denne standarden som introduserte ISOs ukenummereringsystem. Den ble utgitt som internasjonal standard i 1976, teknisk uendret fra ISO-rekommandasjon R 2015 fra 1971.
ARM Holdings

Drift

Selskapet har kontorer og utviklingssentre over hele verden, herunder San Jose, California; Austin, Texas; Olympia, Washington; Trondheim; Sophia Antipolis, Frankrike; München; Taiwan; Shin Yokohama, Japan; Kina; India; og Slovenia.
Et karakteristisk trekk ved ARMs prosessorer er deres lave strømforbruk, noe som gjør dem spesielt egnet for bruk i bærbare enheter. Nesten alle moderne mobiltelefoner og personlige digitale assistenter inneholder ARM prosessorer, noe som gjør dem mest brukte 32-bit mikroprosessor familien i verden. ARM står i dag for over 75% av alle 32-bit innebygde prosessorer.
ARM prosessorer brukes som hovedprosessoren for de fleste mobiltelefoner, inkludert de som er produsert av Nokia, Sony Ericsson og Samsung, samt mange PDAer og håndholdte enheter slik som: Apple iPod, Nintendo Game Boy Advance og Nintendo DS, Game Park GP32 og GamePark Holdings GP2X. I tillegg brukes det til mange andre produkter som f.eks GPS navigasjonsenheter, digitale kameraer, digital TV, nettverksenheter og lagringsenheter.
I motsetning til andre mikroprosessor-produsenter som AMD, Intel, Freescale (tidligere Motorola) og Renesas (tidligere Hitachi og Mitsubishi Electric), lisensierer ARM sin teknologi som intellectual property (IP), istedenfor å produsere sine egne prosessorer. Dermed er det mange selskaper som produserer prosessorer basert på ARMs design. Intel, Texas Instruments, Freescale og Renesas bruker alle lisensiert ARM teknologi. I 2007, ble det produsert 2,9 milliarder chips basert på ARM design.

Historie etter 2009

Smarttelefonmarkedet for forbrukere tok av etter 2008 og lanseringen av iPhone og Android-telefoner. I perioden 2009 - 2016 ble ARMs aksjekurs mer enn tidoblet. I juli 2016 kjøpte SoftBank Group selskapet På dette tidspunktet hadde selskapets 4 000 ansatte, hvorav 120 av dem i Trondheim.
Prefekt

Antikkens Roma

Praefectus, «den som står foran (andre)», ofte med en ytterligere kvalifikasjon, var den formelle tittelen av mange myndighetspersoner i Romerriket, fra ganske lavt posisjonerte til militære eller sivile av høy rang. Deres autoritet var ikke legemliggjort i deres person (som det var med valgte magistrater), men kreert av delegasjon fra en høyere autoritet. De hadde en del egen autoritet i deres prefektur, som eksempelvis å kontrollere fengsler og i den sivile administrasjon. Generelt var prefekten en myndighetsperson som ble utpekt av en magistrat for en bestemt, avgrenset periode for å utføre en bestemt oppgave (mandatum). Opprinnelig var det en militær oppgave, eksempelvis ble en reservetropp kommandert av en prefekt.
Valhall (tegneserie)

Valhall er en dansk tegneserie basert på mytene om gudene fra norrøn mytologi skapt av tegneren Peter Madsen og forfatterne Henning Kure og Hans Rancke-Madsen. Første album Ulven er løs utkom i 1979, og serien ble fullført album 15 Volvens syner i 2009.  Serien bygger på de fleste av de mest kjente mytene fra norrøne kilder. Men serieskaperne har også lagt til egne karakterer, som søskenparet Tjalve og Roskva som er tjenerne til tordenguden Tor og hans hushold. I tegneserien har gudene fått et langt mer menneskelig og muntrere preg.
Fra album to hadde Per Vadmand og Peter Madsen ansvaret for manus. Album nummer 15 Volvens syner ble det siste i serien.
I 1986 ble det laget en tegnefilm, Valhalla,  basert på historier fra tre av albumene.

Historie

I løpet av 1976 og 1977 planla Henning Kure og Arne Stenby ved det danske forlagshuset Interpresse å skape en tegneserie basert på norrøn mytologi. De tilbød tegnejobben til den unge tegneserietegneren Peter Madsen, som aksepterte, og som også vervet Hans Rancke-Madsen som manusforfatter. Rancke-Madsen hadde tidligere vist sin dyktighet i å skrive dialoger og forme karakterer. Mannskapet begynte å tegne og forme det første albumet i en rekke med eventyr om de norrøne gudene. Tor med hammeren var uttenkt å være helten i denne serien, sammen med Odin og Loke som ble presentert som Tors blodsbror.
Tegneserien Valhalla begynte i 1978 som en stripeserie som gikk i den danske avisen Politiken. Det første albumet kom ut i 1979. Det ble godt tatt imot, og ble derfor fulgt av andre album.
Albumenes tone har fokusert på humor, men karakterene og mye av handlingen er i utgangspunktet basert på kjente fortellinger og legender fra norrøn mytologi, og flere album har hatt dypere menneskelige trekk. Albumene har hatt en gjennomgående høy kvalitet i både fortelling og utførelse, og hvert eneste tok ett til flere år å produsere. Det første kom i 1979, det andre i 1982 før det siste kom i 2009. De ligger alle solid i den fransk-belgiske tradisjonen som Tintin og Asterix som også tjente som inspirasjon for Valhalla-tegneserien.
Den 5. januar 2007 ble Valhalla utgitt på Internett for første gang da den danske avisen Jyllands-Posten begynte å utgi det fjortende albumet, Muren, i deres internettutgave. En side ble utgitt ukentlig i form av en animert Flash-program i et forsøk på å overføre de store albumsidene til et format som var tilpasset Internett.
Wei He

Wei He (kinesisk: 渭河, pinyin: Wèi Hé) er en elv i provinsen Shaanxi det sentrale Kina som renner fra vest til øst og ut i Huang Hes midtre løp. Elven er Huang Hes største sideelv.
Weidalen var en av de tidligste vugger for kinesisk kultur. Her lå hovedsteder og kulturelle nøkkelsteder under en rekke dynastier, som Qin-, Han- and Tang-dynastiene. I prefekturet Dingxi helt øverst i dalen er det gjort en rekke arkeologiske funn som går tilbake til forskjellige tidlige steinalderkulturer, det er også gjort flere slike funn en rekke andre steder i området.
Weis kilder er i fylket Weiyuan (渭源, som betyr «Weis kilde») i provinsen Gansu, mindre enn 200 kilometer fra Huang He ved Lanzhou. Men mens Huang He der svinger skarpt nordover for å slå sin store bue, renner 818 kilometer sørøst- og østover. Dens nedslagsfelt er på 135.000 km².
Millionbyen Xi'an er i dag den største byen i Weidalen.
Berlingske

Opprinnelse

Berlingske kan betraktes som en fortsettelse av de Extraordinaire Relationer, som boktrykkeren Joachim Wielandt ga ut fra begynnelsen av 1721. Ved hans død gikk privilegiet over til hans enke, som imidlertid ikke var i besittelse av samme forretningsdyktighet som sin avdøde mann. Hun solgte derfor privilegiet til den innvandrede mecklenburgeren, boktrykkeren Ernst Henrich Berling, i 1748.
Fra 1749 fikk denne tillatelse til å trykke de Aviser, danske, tyske, franske og lærde og dertil hørende Notifikationer, som fru Wielandt tidligere hadde utgitt, dog skal han være tilforbunden ej at lade noget usømmeligt i Saadanne Aviser indflyde, men saaledes indrette dem, som han det agter at forsvare.
Hovedavisen bar tittelen Kjøbenhavnske Danske Post-Tidender, som var anbragt over det danske våpen, omgitt av laurbær- og palmegrener. Den kom ut to ganger ukentlig i oktav-format, men allerede påfølgende år så utgiveren seg nødt til å forstørre den av hensyn til alle annonsene, slik at den fra da av og inntil 1808 ble utgitt i kvart-format.
Den første danske Berlingske Tidende betegner et vendepunkt i den danske presses historie, for med den begynte først en regelmessig avisutgivelse, dessuten var den redigert etter de prinsipper som fremdeles følges. Forskjellige typer ble benyttet slik at det var mulig å orientere seg raskt i stoffet og spaltede sider sees for første gang. Avisens første del var som den dag i dag viet den utenlandske politiske korrespondanse, deretter fulgte innenlandske provinsetterretninger med den helsingørske sundliste. Endelig kom en fast artikkel som vedrørte hovedstaden og dens liv.

I dag

I september 2004 hadde Berlingske Tidende et gjennomsnittsopplag på 124 196 eksemplarer.
Det Berlingske Officin som utgir Berlingske, ble i 2000 kjøpt av det norske konsernet Orkla Media. Avisen hadde da dokumentert at skipsreder A.P. Møller, som stod bak Danmarks største konsern og var noe av et dansk ikon, under andre verdenskrig eide en dominerende aksjepost i Riffelsyndikatet, som produserte våpen for den tyske okkupasjonsmakten, og etter krigen ble bøtelagt for dette. Statens egen våpenprodusent, Hærens Vaabenarsenal, var for øvrig også involvert. Avsløringene fikk A.P. Møllers sønn, Mærsk Mc-Kinney Møller, til å selge aksjemajoriteten sin i Berlingske Tidende til Orkla Media. Hendelsen vakte sterke reaksjoner, og fikk daværende statsminister Poul Nyrup Rasmussen til å ta initiativet til opprettelsen av et fond på 25 millioner kroner for å sikre kritisk historieforskning.
I juni 2006 ble Orkla Medias aktiviteter i bl.a. Danmark solgt til britiske Mecom Group, som heretter eier Berlingske.
Sancai Tuhui

Sancai Tuhui (kinesisk: 三才圖會, pinyin: Sān​cái tú​huì​​), kompilert av Shanghaiborgerne Wang Qi (王圻) og Wang Siyi (王思義), er en kinesisk encyclopedie (kjent den gang som en leishu) ferdigstilt i 1607 og publisert i  1609 under Ming-dynastiet, med illustrasjoner av ting fra de tre verdener himmel, jord og menneskehet. Oversettelser av tittelen har variert; på engelsk kjennes blant annet navnene «Illustrations of the Three Powers» , «Collected Illustrations of the Three Realms», «Pictorial Compendium of the Three Powers». Den kinersiske tittelen består av ordene «Sancai» som ideomatisk sikter til de tre rikene himmel, jord og menneskehet, og «tuhui», som betyr samling av llustrasjoner.
Encyklopedien er organisert i 106 kapitler i 14 kategorier (astronomi, geografi, biografier, historie, biologi, og slikt), med tekst og illustrasjoner for artiklene. Reproduksjoner av encyklopedien utgis fremdeles i Kina.
Selv om den har noen unøyaktige eller mytologiske artikler (for eksempel artikkelen om dolkhaler og traner), skilte den seg ut fra de alminnelige «hverdagsencyklopedier» (riyong leishu) ved at den etter tidens mål var nærlig nøyaktig og korrekt (for eksempel, korrekte og nøyaktige skildringer av japanske og koreanske drakter, og et svært nøyaktig verdenskart (Shanhai Yudi Quantu), antakelig kopiert fra vestlige kilder: for eksempel er det amerikanske kontinent navngitt fonetisk 亞墨利加, «ya-mo-li-jia»).