google/wiki40b huggingface dataset:
George B. Cortelyou

Biografi

Cortelyou studerte jus ved både Georgetown University og Columbian University (hvor sistnevnte nå har blitt George Washington University). Etter dette begynte han som lærer, hvor han senere også tok kurs innenfor stenografi. I 1891 ble han utnevnt til  sekretær til sjefsinspektøren for post i New York, og året etter ble han forfremmet til en tilsvarende stilling i Washington, DC. I 1895 ble han leid inn av president Grover Cleveland som kontorsjef på grunnlag av anbefalinger fra postmaster general Wilson S. Bissell. Cleveland anbefalte ham også videre i denne stillingen til sin etterfølger William McKinley. Den 6. september 1901 ble Cortelyou vitne til attentatet mot McKinley utført av Leon Czolgosz.
Den etterfølgende presidenten Theodore Roosevelt profesjonaliserte administrasjonen av Det hvite hus, og Cortelyou utviklet prosedyrer og regler som veiledet protokollen i Det hvite hus. Han ble også kreditert for å ha etablert en kommunikasjonslinje mellom presidentens kontor og pressen, som gav journalister større handlerom, holdt pressekonferanser om viktige nyheter og gav ut presseskriv i tillegg til å informere presidenten.

Postminister og finansminister

I februar 1903 ble Cartelyou utnevnt til landets første sekretær av United States Department of Commerce and Labor, en stilling han hadde frem til juni 1904. Et år etter dette fikk han tildelt vervet som generalpostmester (Postmaster General), som var øverste sjef for det amerikanske postverket United States Postal Service. I 1907 ble han av Roosevelt utnevnt til finansminister i finansdepartementet, en stilling han hadde frem til 1909. I denne perioden var han også formann i Republican National Committee, hvor han arbeidet for renomineringen av Roosevelt.
Som finansminister fikk han alle problemene fra panikken i 1907 etter forgjengeren Leslie M. Shaw. Cartelyous grep for å dempe denne krisen var å sette store mengder av statens verdier i nasjonale banker og oppkjøp av statsobligasjoner. For å forhindre ytterligere krise utarbeidet han en mer elastisk pengekurs og anbefalte grunnleggelse av et sentralbanksystem. Gjennom Aldrich-Vreeland Act i 1908 ble det opprettet en kommisjon som ledet fram til opprettelsen av Federal Reserve i 1913. 
Etter tiden som finansminister gikk han inn privat næringsliv som president for Consolidated Gas Company. Cartelyou døde den 23. oktober 1940 i Long Island City, New York.
Villhund (album)

Villhund er et musikkalbum med Elin Furubotn, utgitt i 2006.
Anthracophorides

Utseende

Små (ca. 10 millimeter), spraglete gullbasser uten metallisk glans. Oversiden er spraglete i brunrødt og svart.

Levevis

Larvene lever i jorden.

Utbredelse

Artene er utbredt i Afrika: Kamerun (A. maculata) og Zambia og Zimbabwe (A. capeneri).
Kammerfosselva

Kammerfosselva er en elv i Kragerø kommune i Telemark. Den er en del av Kragerøvassdragets utløpselv fra Toke ned til Kilsfjorden ved Kragerø by.
Egentlig utgjør Kammerfosselva kun den nederste delen av utløpselva, fra Vafoss og ned til havet. Denne strekningen er 3,8 kilometer lang. Men ofte brukes betegnelsen på strekningen fra Tveitereid og ned, som er 7,3 kilometer lang. Den brukes også på hele den 17,5 kilometer lange elva fra Toke og ned til Kilsfjorden.
Sint Philipsland

Historie

Den første delen av dagens Sint-Philipsland bestod av kwelder (leirbanker) som ble «tatt tilbake fra vannet». Anna av Burgund befalte i 1487 at det skulle bli anlagt diker rundt dem slik at de ble tørrlagt. Anna var en uekte datter av hertug Filip den gode (av Burgund) og det antas at halvøyen er oppkalt etter ham. Takket være sterke stormer i 1530 og 1532 ble den daværende halvøyen oversvømmet og det tok mer enn hundre år før dikene hadde blitt reparert (1645). Sint-Philipsland anno 2005 fikk sin form først i 1937.
Store Hui

Store Hui er ei øy i Færder kommune. Den ligger like øst for Lille Hui, og nordøst for Hestskjær. Store Hui har et areal på om lag 175 dekar.
På Store Hui er det to freda kulturminner: tufta fra et tidligere bosetningsområde, og en merkestein fra etterreformatorisk tid.
Menander (sommerfugl)

Utseende

Nokså små (vingespenn ca. 30 millimeter), bredvingede sommerfugler. Hannenes overside er gjerne mørk med et markert, blågrønt skjær, den bakre delen av bakvingen gjerne mer eller mindre hvit. Hunnen er brunlig. Begge kjønn er lysbrune med bittesmå, mørkere brune flekker på undersiden.

Levevis

Disse sommerfuglene lever i skog, gjerne tropisk regnskog.
Larvene lever på planter i slekten Marcgravia og Sourubea (Marcgraviaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Guatemala i nord til det sørlige Brasil i sør.
Solsbury Hill (sang)

«Solsbury Hill» er en sang fra 1977 av den britiske musikeren Peter Gabriel som handler om den åndelige opplevelsen han hadde på høyden Solsbury Hill i Somerset i England, ikke langt fra der han vokste opp. Det er en høyde med flat topp, 191 moh, hvor det er en bygdeborg fra jernalderen. Den er lokalisert over landsbyen Batheaston.
Gabriel skrev denne sangen etter at han hadde forlatt den progressive rocke gruppen Genesis, hvor han hadde vært forgrunnsfigur siden starten. Sangen forteller hvorfor han forlot gruppen. Dette var hans debut som soloartist og den nådde 70.-plass på topp 100 listen.
Sangen har, som mye av Gabriels øvrige produksjon har blitt bruk i en rekke filmer, som i Vanilla Sky fra 2001 og In Good Company fra 2004. En rekke andre artister har også spilt inn sangen, som Erasure, Sarah McLachlan, Saga og flere.
Sangen går i 7/4 takt, hvilket er ganske uvanlig for musikk i denne sjangeren, bare siste linje av refrenget går i den mer velkjente 4/4 takt. Det har blitt forklart som å gi sangen «en konstant følelse av kamp - og senere utholdenhet.».
Mitrovica

Befolkning

Ifølge folketellingen fra 2011 bodde det i Mitrovica (Kosovska Mitrovica) ca. 84,235 personer i området.
12,326 personer bodde i nord Mitrovica (dette er ikke presise tall da en del av den serbiske befolkningen her boikottet folketellingen), 93% av disse er serbere.
I sør Mitrovica bodde det ca. 71,909 personer, 97% av disse er albanere.
Barbara (TV-film)

Syn

Jo Ørjasæter hevdet i sin bok Fjernsynsteatret : til glede og forargelse at Udnæs nok overanstrengte det spinkle stoffet i sine anstrengelser for å lage virkningsfull film.
Tomorrow Is

Tomorrow Is er et musikkalbum med Christel Alsos, utgitt i 2010.
Gamla gatans karneval

Handling

Handlingen kretser rundt Ville Bom som er innehaver av et danse- og bokseinstitutt. Det flørtes og det oppstår sjalusi og er på grensen til slagsmål, men det blir en lykkelig slutt etter at Ville Bom innbyr til karnevalsfest på sitt institutt.

Om filmen

Filmen hadde premiere 2. april 1923 på kinoen Odéon i Norrköping. Den ble spilt inn i Stockholm med eksteriører fra Södermalm av Elner Åkesson. Da filmen ble vist på premieren sa Abelli fra seg alt ansvar for filmens utformning og hevdet at den var blitt totalt forandret av andre etter at han selv hadde gitt den ifra seg.
Juridisk Studentforening

Juridisk Studentforening ved Treider College er en selveid ideell organisasjon, som arbeider for et best mulig faglig og sosialt miljø for jusstudentene ved Treider College, og ble etablert i november 2008.
Suicune

Fysiologi

Suicune er en ganske stor Pokémon som ligner en hund, katt, panter eller lignende. Som et kompromiss i denne debatten er den fra offisielt hold kalt et "legendarisk beist". Den er lyseblå med en enorm lilla manke, og to hvite bånd som henger som løse tømmer fra nakken. Den har to horn som står ut på toppen av hodet, og som etter hvert vokser sammen igjen så de former en ring.

Spesielle evner

Ifølge legendene i Pokémon-verdenen kan Suicune renske all slags forurenset vann, noe man kan se i den fjerde Pokémon-filmen "Pokémon 4Ever – Skogens stemme". Suicune kan også fremkalle voldsomme vinder, nordlys og isstormer. Suicune er en av de aller raskeste løpende Pokémonene, og kan løpe så fort at den kan løpe på vann. Den er også i stand til å hoppe nesten en halv kilometer bortover i et eneste sprang. Et av Suicunes mest fryktede angrep er Sheer Cold, som fryser ned et lite område til det absolutte nullpunkt, noe som ofte resulterer i at et område på størrelse med en fotballbane blir frosset til is, med sentrum i dette punktet. Den kan, som de fleste vannpokémon, også fremkalle flodbølger. Suicune tilbringer det meste av tiden sin løpende rundt i verden. Varsler om at den er på vei er plutselige temperaturfall, tidlig solnedgang, plutselig skyfri himmel og et strålende nordlys.
Navnet kommer av det japanske ordet "sui", som betyr vann, og "kun", som betyr mester.
Suicune har nr. 245 i National Dex.
Smerinthini

Utseende

Store (vingespenn 70 – 160 mm) svermere, som oftest mer eller mindre brunlige på farge. De er mindre strømlinjeformede enn andre svermere og er ikke like raske flygere. Antennene er spinkle og smalt fjærformede, hodet ganske lite, og munndelene er vanligvis kraftig reduserte. De voksne tar vanligvis ikke næring til seg, men de kan drikke noe vann. Larvene er vanligvis grønne, med et markert horn på bakkroppen. Hodekapselen har ofte to markerte knøler som står opp som små horn ved bakkanten.

Levevis

Larvene lever på forskjellige slags løvtrær og busker.
Mariekjeks

Mariekjeks er en rund kjeks med lys, gyllenbrun overflate. Kjeksens navn er som regel preget inn på oversiden og kantene er dekorert med en bord. Den består av hvetemel, sukker og vegetabilsk olje og har smak av vanilje. Den er populær i mange land, selv om den ikke lenger er like vanlig som før.  Den har en nøytral smak og serveres ofte til barn, og kan spises med ulike pålegg eller dyppes i te, kaffe eller varm sjokolade.
Marie er betegnelsen på denne type kjeks, uansett fabrikat, og alle kjeksprodusenter kan bruke dette navnet.

Historie

Kjeksen er oppkalt etter storhertuginne Maria Alexandrovna, som var datter av den russiske tsar Alexander II og gift med hertug Alfred, nest eldste sønn av Englands dronning Victoria. Hun var så populær at London-bakeriet Peek Frean bestemte seg for å lage en ny kjeks for å feire at hun giftet seg inn i den britiske kongefamilien i 1874. Den kongelige forbindelsen forklarer mariekjeksens dekorative mønster på oversiden. Kjeksen ble en stor suksess og kort tid etter ble den produsert i flere andre land. I Spania ble mariekjeks (eller María, som den heter der) en del av landets kultur og et symbol for den økonomiske oppgangen etter den spanske borgerkrigen, da bakeriene masseproduserte kjeksen pga. overskudd og lave priser på hvete. Da ble kjeksen produsert med et bilde av jomfru Maria på fremsiden, som senere ble fjernet etter protester fra den katolske kirken, og alle cafeer hadde en tallerken med mariekjeks på disken.

I Norge

Den røde og hvite emballasjen med norske mariekjeks så dagens lys i 1900. I 1938 begynte Sætre kjeksfabrikk på Vålerenga i Oslo å produsere kjeksen fra sin nye pakkemaskin for runde kjeks. I Norge markedsføres mariekjeks av bl.a. Sætre AS, under Sætre, NorgesGruppen under First Price, REMA 1000 under REMA Brands AS (før Landlord) og Coop under X-tra.
Titulærbiskop

En titulærbiskop er en biskop som ikke har en reell ledelsesfunksjon over et eksisterende bispedømme. Tittelen brukes i den katolske kirke og ortodokse kirker om prelater som har rangen av en biskop (dvs. er ordinert som biskop), men utøver andre kirkelige oppgaver enn å lede et bispedømme. Siden kirkeretten krever at enhver biskop må ha et bispesete, får titulærbiskoper tildelt et historisk, opphevet bispesete (titulært bispedømme).
Hvis de opphevede bispedømmene var metropolitan- eller andre erkebispedømmer, har de respektive prelatene rang som titulære metropolitter eller erkebiskoper. Per 2009 fantes det i den katolske kirken totalt 95 titulære metropolitter, 88 øvrige titulærerkebiskoper og 1904 vanlige titulærbiskoper.
Tittelen gis bl.a. til ledere av særkirker som ikke er bispedømmer (apostoliske prefekturer, vikariater, territorialprelaturer osv.), til hjelpebiskoper, til apostoliske nuntiuser og til prelater med embeter i den romerske kurie. De to sistnevnte gruppene blir oftest utnevnt til titulærerkebiskoper. Et eksempel er pavens nuntius til de nordiske landene, Emil Paul Tscherrig, som ikke leder noe bispedømme, men er titulærerkebiskop av Voli. Voli var et bispedømme i Karthagos kirkeprovins i Nord-Afrika.
De titulære bispesetene var opprinnelig bl.a. bispeseter i Nord-Afrika og Vest-Asia, som har gått under som en følge av islams utbredelse. Behovet for titulærbiskoper har imidlertid etter hvert økt utover tallet for disse tapte bispesetene. På 1900-tallet har paven derfor begynt å ta i bruk bl.a. europeiske bispeseter som har blitt opphevet av andre årsaker (f.eks. sammenslåinger).
Situasjonen er noe mer kompleks for titulære patriarker. Ofte omtales alle patriarker uten egen kirkelig jurisdiksjon som titulære. Dette omfatter imidlertid også enkelte patriarker som faktisk har sete i patriarkatet sitt (per i dag gjelder dette patriarkatene Jerusalem, Lisboa og Venezia). Det romersk-katolske patriarkatet Østindia og de melkittisk-katolske patriarkatene Alexandria og Antiokia er derimot rene ærestitler. Flere titulære patriarkater har blitt opphevet eller vært vakante siden 1964, mens de opphevede patriarkatene Aquileia og Grado har blitt «gjenopplivet» som titulære metropolitanerkebispedømmer i 1969.
FA-cupfinalen 2009

Bakgrunn

Før finalen hadde Chelsea vunnet FA-cupen fire ganger; 1970, 1997, 2000 og 2007. Everton på sin side hadde vunnet cupen i 1906, 1933, 1966, 1984 og 1995. Forøvrig slo begge Manchester United i finalen i deres siste respektive finaleseire.
Begge ligakampene mellom lagene endte 0–0 denne sesongen. Før denne finalen hadde Chelsea eller Everton ikke spilt mot hverandre i en FA-cupfinale. Deres siste møte i FA-cupen før denne finalen, var i fjerde runde i 2006 da Chelsea vant 4–1 på hjemmebane etter at den første kampen endte 1–1. I 154 kamper klubbene i mellom hadde Chelsea vunnet 60, Everton vunnet 48 og 46 kamper hadde endt uavgjort. Everton har ikke slått Chelsea i en kamp siden år 2000.

Åpningsseremonien

Den tradisjonelle sangen som synges før finalen, Abide With Me, ble sunget av London Community Gospel Choir. Deretter ble trofeet bragt ut på banen, fulgt av dommerne og de to lagene, før finalens æresgjest, tidligere generalsekretær i FN, Kofi Annan hilste på trenerne, spillerne og dommerne. Etter dette ble nasjonalsangen, God save the Queen, sunget av Britain's Got Talent-finalist fra 2008, 13 år gamle Faryl Smith. Hun er den yngste som har sunget nasjonalsangen i FA-cupfinalen.
Magnus Matningsdal

Forfatterskap

Han har også et betydelig forfatterskap, hovedsakelig innen strafferett og straffeprosess. Blant disse er en videreføring av Johs. Andenæs' standardverk innen strafferett, Alminnelig strafferett (sammen med Georg Fredrik Rieber-Mohn). Han er også medredaktør og bidragsyter til Straffelovkommentaren, et trebindsverk med omfattende kommentarer til samtlige bestemmelser i straffeloven.
Som medlem av Straffelovkommisjonen (som har utbarbeidet forslag til ny straffelov) var han med på å legge frem utredningene NOU 1989:11 Straffansvar for foretak og NOU 1992:23 Ny straffelov – alminnelige bestemmelser. Han var også medlem av Inndragningsutvalget som la frem utredningen NOU 1996:21 Mer effektiv inndragning av vinning.

Fritz Moen-saken

Privatetterforsker Tore Sandberg anmeldte de tre høyesterettsdommerne Matningsdal, Karin Maria Bruzelius og Eilert Stang Lund i 2006. Sandberg anmeldte dommerne for å få vurdert om de tre hadde gjort seg skyldig i grov uforstand i tjenesten da de vurderte gjenopptakelsesbegjæringen av sakene mot Fritz Moen. En enstemmig kontrollkomité på Stortinget bestemte den 5. februar 2008 å åpne sak for å vurdere om de tre høyesterettsdommerne skulle stilles for riksrett i etterkant av justismordet. Den 8. mai samme år besluttet et flertall i komiteen at det ikke var grunnlag for å gå til riksrettssak.
Sedelighetsdebatten

Sedelighetsdebatten er navnet på flere norske debatter rundt seksualmoral og sedelighet. De største ble avholdt på 1880- og 1950-tallet, men hadde sine konkurrenter, kanskje spesielt i debatten rundt målsaken.
På 1880-tallet var spesielt kunstnermiljøet og aktivister innen kvinnesaken, opptatt av begrepet likestilling mellom kjønnene og muligheten for fri omgang. Begge konsept var radikalt forskjellig fra borgerskapets århundrelange ide om at familien var samfunnets hjørnesten. Den hadde ulmet en tid, men da Henrik Ibsen lanserte sin Nora i Et Dukkehjem (1879), med sin uregjerlige og individuelle opptreden, Samfunnets Støtter (1877), med kvinnen som dominerende, og en annerledes Fru Alving i Gengangere (1881), ja, da ble det virkelig debatt. Arne Garborg var noe negativ til Ibsens fremlegg, men han funderte også, i sin Mannfolk (1886) på hvorfor det skulle være mannen, og ikke andre, som satt med makt og oversikt i en familie og samfunnet ellers. Han mistet da jobben som statsrevisor.
Debatten fortsatte, inspirert av boken Christianiabohemen av Hans Jæger og boken om sypiken Albertine (1886) av Christian Krohg. Sistnevnte malte også, i sakens anledning, maleriet Albertine hos Politilegen. Andre nyttet også høvet til å publisere litt, blant annet Bjørnstjerne Bjørnson, som i sin En Handske (1883), skildret en mann som nettopp skulle være avholden før ekteskapet; altså hadde debatten i noe grad, endret hans syn i disse saker.
Amalie Skram lanserer i boka Lucie (1888), Lucie som var usikker på dette med aktivitet før giftermålet. Jonas Lie var i favør av kvinnenes selvstendighet o.s.v., og noe av dette forårsaket splittelse mellom ham og nevnte Bjørnson (men, det var før Bjørnson snudde). Tilsist kan nevnes Alexander Kielland som skrev om tjenestepiken som ble utsatt for familiefaren, herr Garman & Worse, en dramatisk fremstilling på den tiden.
Rettsvesenets forskrift om den bimånedlige tvungne legekontroll og visitas for prostituerte ble lagt bort i 1888, men dannet også en basis for denne debatten.
Det ble ellers avholdt et møte i Det Norske Studentersamfund i Kristiania, der problematikken ble lansert som en «privatsak» mellom de involverte (kvinne og mann), at kvinnesakskvinnene stilte for store krav til menns sedelighet. Kvinnelegen Oscar Nissen anslo ti prosent av kvinnene som kjønnsdriftige, og utledet derved at de hadde meget lettere for å være sedelige. En opprørt Norsk Kvindesagsforening var splittet i sitt syn på et motsvar. Der enkelte (anført av formann Ragna Nielsen) ville avholde protestmøte, mente andre og etterhvert generalforsamlingen, at debatten måtte holdes på et ordentligt nivå. Ny formann ble Anna Bugge.
På 1950-tallet avstedkom Agnar Mykles romaner en debatt, knyttet til utgivelser av tekster der innholdet er uvanlig intimt, eller bare uvanlig. Jens Bjørneboe hadde lignende effekter med sin Uten en Tråd, noe senere.
Red Hot 1977–1981

Red Hot 1977–1981 er en samleplate med Robert Gordon, utgitt i 1995.
Marina Frost

Liv

Hun studerte fra 1968 retts- og statsvitenskap i Göttingen, Marburg, Freiburg og Kiel, og avla 1973 den første og 1975 den store juridiske statseksamen. Fra 1976 til 1978 arbeidet hun som dommer, før hun ble vitenskapelig assistent ved professor H. E. Henke ved Christian-Albrechts-Universität zu Kiel. I 1980 tok hun den juridiske doktorgrad med avhandlingen Vorvertragliche und vertragliche Schutzpflichten. Fra 1980 til 1992 innehadde hun lederstillinger i administrasjonen ved Christian-Albrechts-Universität, og ble i 1992 utnevnt til kansler ved Universität Hildesheim. I november 1997 overtok hun samme posisjon ved Georg-August-Universität Göttingen, hvor hun i 2002 også ble utnevnt til visepresident. I 2003 ble hun utnevnt til grevinne Ramona vom Hagens etterfølger som kansler ved Heidelberg-universitetet av Baden-Württembergs statsminister. Marina Frost er en ivrig talskvinne for å gjøre universitetene om til eliteinstitusjoner i større grad.
Bercy (Paris Metro)

Bercy er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 6 og linje 14.
Rione

Rione (flertall: rioni) brukes i Italia som betegnelse på en bydel. Ordet kommer fra latin regio.
Roma ble delt i regiones allerede i det 4. århundre f.Kr. I dagens Roma har rioni ikke lenger noen administrativ funksjon, men navnene lever videre som bydelsbetegnelser.
I enkelte andre italienske byer kan rione brukes om administrative bydeler.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011/SV

Kommunevalget

Ved kommunevalget 2011 stilte Sosialistisk Venstreparti (SV) reine lister i 282 av de 429 kommunene. Partiet fikk i alt 98 669 stemmer, det vil si 4,1 prosent av de avgitte stemmene. Dette er en nedgang på 1,9 prosentpoeng fra kommunevalget i 2007 og 1,7 prosentpoeng fra stortingsvalget i 2009. Samla sett blei SV det sjuende største partiet ved dette valget, minst av partia med plass på Stortinget.
Det beste resultatet fikk SV i Tynset med 29,4 prosent av stemmene.  I ytterligere fem kommuner fikk partiet over 20 prosent: Gamvik, Vinje, Nordkapp, Tolga og Namsskogan. I 13 kommuner til blei resultatet over 10 prosent.
Partiet fikk under 2 prosent av stemmene i 14 kommuner. Det svakeste resultatet kom i Ringebu med 1,1 prosent.
SV blei største parti i én kommune, Tynset, og nest størst i sju kommuner. Partiet er minst i 95 av kommunene der det stilte liste.
Partiet fikk i alt 362 kommunestyremandater. SV blei ikke representert i 43 av kommunene der partiet stilte liste. Etter konstituering av kommunestyrene hadde 3 kommuner SV-ordfører og 11 kommuner SV-varaordfører. Partiet er det eneste som har over 50 prosent kvinner blant sine kommunestyrerepresentanter.
Hejiang (Luzhou)

Hejiang (kinesisk: 合江县; pinyin: Héjiāng Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Luzhou.
Befolkningen var på 839 056 innbyggere i 1999.
Haugebonden

Haugebonden er en folkevise av den typen vi kaller middelalderballader. I TSB katalogen har den typenummer TSB A 73.
Visa er kjent i Norge og på Færøyene (CCF 133 Gullsteinur). De fleste variantene av denne visa er fra Telemark, men den har også vært kjent langs kysten fra Agder i sør til Trondenes i nord. Innholdet tyder på at det kan ha vært en «kystvise».

Visa forteller at bonden går ut i skogen på julekvelden of der møter han haugebonden (I den færøyske visa heter han Gullsteinur) som klager over at drengene til bonden uroer han. Bonden svarer at haugebonden har brukt skipet hans i mange år uten å betale leie.
I telemarkstradisjon er en haugebonden det samme som en fjøsnisse. Han er gardvoren, den første rydningsmann på garden og den som ligger i gravhaugen. Men i visa blir det fortalt at haugebonden holder til på skipet. Dette kan bety at haugebonden opprinnelig har vært en skipsnisse eller klabautermann, i så fall har han blitt haugebonde først når visa spredde seg til Telemark og der er blitt en innlandsvise.
Den vanligste teksten i nyere sangbøker er et utvalg av Knut Liestøls rekonstruerte tekst.
Solenoidlås

En solenoidlås er en elektromekanisk lås for elektronisk åpning og låsing av en dør som normalt erstatter mekanisk låskasse.
I en vanlig mekanisk låskasse er dørvrider koblet direkte til falle eller reile. I en solenoidlås er det plassert en elektrisk clutch mellom dørvrideren og fallen slik at fallen kun trekkes inn i låskassen av dørvrideren kun når solenoidlåsen har signal om å åpne. Har solenoidlåsen signal om å låse vil dørvrideren ikke kunne påvirke fallen. Normalt skilles det mellom solenoidlåser der man er avhengig av elektronisk åpning for å passere begge veier, eller låser hvor dørvrider alltid er aktiv på innsiden.
Fordi man har en fysisk adskillelse av dørvrider og falle må dørvrideren ha en egen fjærbelastning i en solenoidlås. Siden låsen er montert i dørbladet trenger man også en karmoverføring for å få frem nødvendig kabling med mindre det brukes batteridrift.
Solenoidlåser er mest utbredt på hoteller, cruiseskip etc. hvor man benytter offline adgangskontroll, men man finner også solenoidlåser tilkoblet tradisjonelle adgangskontrollsystemer hvor det ikke stilles strenge krav til sikkerhet. Det finnes også utenpåliggende solenoidlåser kan monteres på standard låskasse.