google/wiki40b huggingface dataset:
Frederick William Faber

Bakgrunn

Frederick William Fabers bestefar, Thomas Faber, var anglikansk sogneprest. Hans far arbeidet som sekretær for den lokale anglikanske biskop.
Faber gikk på skole i Bishop Auckland en kort periode, men mesteparten av barndommen tilbrakte han i Westmorland. Senere gikk han på Harrow School og Balliol College i Oxford. I 1835 fikk han stipent til University College i Oxford. I 1836 vant han Newdigate Prize for et dikt han skrev om St. Johannes riddere, et dikt som ble rost av John Keble. Blant Fabers benner på universitetet var Arthur Penrhyn Stanley og Roundell Palmer.

Anglikansk prest

I januar 1837 ble han valgt til Fellow i National Scholars Foundation. Han hadde da oppgitt sin barndoms kalvinistisk pregede anglikanisme og blitt en entusiastisk tilhenger av John Henry Newman. I 1841 dro han på en rundtur på det europeiske kontinentet, og da han kom tilbake til England gav han ut boken Sights and Thoughts in Foreign Churches and among Foreign Peoples (London, 1842), dedisert til vennen William Wordsworth.
I 1843 tok han han en stilling som prest i Elton i Huntingdonshire. Det var en sterk tilstedeværelse av metodister i prestegjeldet, og disse stilte opp i store nummer i kirken hans hver søndag og forsøkte å gjøre narr av hans katolsk pregede lære. Få var overrasket da han i november 1845 forlot Elton og Den anglikanske kirke og konverterte til den katolske.

Katolsk prest

Han grunnla en religiøs orden ved Cotton Hall, kjent som St Wilfrid's eller Wilfridians Denne slo seg etterhvert sammen med Oratory of St Philip Neri, med  John Henry Newman som superior. In 1849, ble en gren av ordenen etablert i London. Først i King William Street, og senere i Brompton (Brompton Oratory). Faber var selv leder her fram til sin død. Til tross for sin svake helse gjorde han en stor mengde arbeid i disse årene, og publiserte blant annet flere teologiske verker, blant disse Oratorian Lives of the Saints.
Foreldreutvalget for barnehager

Foreldreutvalget for barnehager er et statlig oppnevnt utvalg for barnehager i Norge. Utvalget ble opprettet i 2010, og har felles sekretariat med FUG. Utvalget har seks medlemmer; Marie Skinstad-Jansen er leder i perioden 2015–2018.
FUBs mandat er «FUB er et selvstendig rådgivende organ for departementet i saker om samarbeid mellom hjem og barnehage. FUB skal arbeide for et godt samarbeid mellom hjem og barnehage og skal ivareta foreldrenes interesser i barnehagesammenheng.»
FUB har felles sekretariat med Foreldreutvalget for grunnopplæringen.
Roroskip

Et roroskip (et akronym for: roll-on–roll-off) er en betegnelse på en skipstype som har en konstruksjon der rullende last kan kjøres ifra kaien og direkte ombord og av skipet igjen. Det kan være biler, lastebiler, busser, båter på henger, anleggsmaskiner, jernbanevogner, – men også stykkgods som lastes med gaffeltruck eller ved hjelp av en trailer og da ofte i kombinasjon med gaffeltruck. Dette kan gjelde ferjer så vel som rene lasteskip. Bilferjer kan også defineres som roroskip.
Tidligere hadde enkelte tilfeller av denne skipstypen store porter i baugen som gikk nesten ned til vannlinjen. Denne typen er betraktet som en risikabel konstruksjon. Dersom porten ble utett og vann trengte seg inn i lasterommet, vil det i sjøgang samle seg vann på dekket som raskt kan forflytte seg fra side til side og skape ustabilitet med en mulig kantrings-konsekvens. Dette skjedde med MV «Princess Victoria» i 1953 hvor 132 mennesker omkom, «Herald of Free Enterprise» i 1987 hvor 193 mennesker omkom og «Estonia» i 1994 hvor 852 mennesker omkom.
På nyere roroskip er rampen plassert akter på skipet, og noen skip har sideramper.

Bilskip

Bilskip eller bilfrakteskip er en form for roroskip som brukes hovedsakelig for å transportere nye biler fra bilprodusenter til bilmarkedene i de forskjellige landene rundt i verden.
The Spectacular Now

Om filmen

The Spectacular Now er basert på boken med samme navn av Tim Tharp. Filmen har vært vist på diverse filmfestivaler i løpet av 2013, og hadde en begrenset premiere i USA i august 2013. Den har foreløpig ikke fått norsk kinodistribusjon.

Handling

Sutter Keely (Miles Teller) lever i nuet. Det er en komfortabel plass for ham. Han er en avgangselev på high school som er sjarmerende og selvopptatt, midtpunktet på festene, elsker jobben sin i en butikk for herreklær, og som ikke har noen planer for fremtiden. Men etter å ha blitt dumpet av kjæresten, drikker Sutter seg full og våkner opp på en plen med Aimee Finicky (Shailene Woodley) liggende over ham. Hun er annerledes: den snille jenta som leser science fiction og som ikke har en kjæreste. Mens Aimee har drømmer og planer for fremtiden, lever Sutter i en imponerende vrangforestilling om "det spektakulære nuet". Likevel blir de på en eller annen måte tiltrukket av hverandre.
Åndelig jøde

«Åndelig jøde» ble brukt av det norske nazistpartiet Nasjonal Samling (NS) fra 1930-årene for å betegne «kulturliberalere» som ble ansett som venner og meningsfeller av såkalte konkrete eller rasemessige og intellektuelle jøder, slik som Max Hodann, Wilhelm Reich og Leo Trotskij. Blant annet ble Arnulf Øverland, Nic Waal, Karl Evang og Otto Lous Mohr omtalt som «åndelige jøder». Under andre verdenskrig i Norge benyttet NS seg av begrepet i aviser og organer de kontrollerte, og betegnelsen ble brukt som et mer generelt begrep for ideologi som sto lavt i kurs, uavhengig av tilknytning til jødiske intellektuelle.
Uttrykket ble blant annet brukt av Vidkun Quisling i talen «9. april 1940» i Colosseum 8. april 1941. I talen knyttet Quisling «åndelige jøder» og personer av «jødisk rase» til internasjonal «anglojødisk finans», marxisme eller andre «fremmede anonyme makter».
Algoritmehandel

Algoritmehandel, også kjent som robothandel, dataprogrammert handel, algoritmebasert handel, er bruken av EDB-maskiner for å bestille aksjer og andre verdipapirer, der programvarens innstillinger dikterer omstendighetene som må være til stede for at en bestilling skal utføres. Innstillingene kan være (på) tall som refererer til tid, pris, eller antall. Når en  matematisk algoritme (som blir kjørt av datamaskiner) gir beskjed, så blir bestillingen levert elektronisk, uten at mennesker har tatt avgjørelser etter at programvaren har blitt stilt inn.
Programvaren kalles populært for en aksjerobot.
Flere typer algoritmehandel baserer seg på å overført informasjon mellom børser så raskt som mulig. Innen såkalt høyhastighetshandel har det vært en rivende utvikling. Store beløp er benyttet til å legge fiberoptiske kabler mellom finanssentere så rett som mulig. Desto rettere kabelen går desto mindre blir avstanden og desto raskere kan lyssignaler gjennom fiberoptiske kabler nå fra ett finanssentrum til et annet. Det har også blitt gjort store investeringer i mikrobølge tårn som sender mikrobølgesignaler gjennom luft. Nettverk av laserkanoner som sender signaler fra mast til mast er også bygd ut mellom børser.

Feilprogrammering

2,7 milliarder kroner ble tapt da datamaskinene til Knight Capital Group «løp løpsk» etter feilprogrammering i meglerfirmaets programvare.
Julerefrenget

Julerefrenget er et musikkalbum med Thore Skogman og Inger Jacobsen, utgitt i 1977.
Muzaffarpur (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 4 778 610 innbyggere i distriktet, mot 3 746 714 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 9,83 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,11 % i 2011 mot 19,80 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 917 i 2011 mot 928 i 2001.
Løkkejordbruket på Kongsberg

Løkkejordbruket på Kongsberg er betegnelsen på et fenomen som begynte med gruvedriften på Kongsberg. Ordningen var trolig tenkt som en økonomisk kompensasjonsordning for Sølvverkets arbeidere. Gruvearbeiderne fikk rett til å disponere små, enkle parseller på statlig grunn. Det var ikke tillatt å bosette seg på løkkene, de skulle brukes som beitemark til bufe eller for å dyrke mat til eget bruk. Løkkedriften stimulerte til et selvbergingshushold. Bergverksdriften var svært konjunkturutsatt og som en strengt regulert bergstad underlagt Sølvverket, var Kongsbergsamfunnet opprinnelig helt prisgitt den til enhver tid økonomiske situasjonen for verket. Nedgangsperioder rammet ofte lønnsutbetalinger og mattilførsel. Da fungerte løkkene som en sikkerhet for mange husholdninger. 
Skikken kom trolig til Norge med de tyske bergmenn som var blant Kongsbergs første innbyggere. Systemet fant dessuten gjenklang i datidens norske bondesamfunn. De fleste norske sølvverksarbeiderne hadde bakgrunn i bondesamfunnet, og var vant til å dyrke jord og drive med husdyrhold. Bergmennene måtte selv bryte opp og vedlikeholde løkkene på fritiden. De bygde steingjerder og fegater, den daglige løkkedriften om sommeren falt på kvinner og barn.
Løkkene var opprinnelig ansett som statens eiendom, de kunne ikke selges eller erverves av privatpersoner. Utover på 1800-tallet ble systemet gradvis myket opp og mange av løkkene kom i privat eie. Løkkelandskapets klart avgrensede teiger med løer, steingjerder og fegater var lenge tydelig synlig i terrenget og begynte rett ved utkanten av Kongsbergs bysentrum. De fleste av løkkene er i dag bebygd og lever bare videre som stedsnavn. Noen få løkker er bevart og vernet. På disse prøver man aktivt å opprettholde det opprinnelige landskapet bl.a. med å la husdyr beite sommerstid.
Fanny von Starhemberg

Bakgrunn

Hun ble født som grevinne Franziska von Larisch-Mönnich. Hun ble gift med fyrst Ernst Rüdiger von Starhemberg, av en av de eldste adelsslekter i Østerrike. Hun ble interessert i politikk og meldte seg inn i det Christlichsoziale Partei.
Kurt Fearnley

Idrettskarriere

Fearnley deltok i Paralympiske sommerleker 2000 i Sydney, og fikk der to sølvmedaljer. Individuelt kom han på andreplass på 800 meter i T54-klassen, bak canadiske Jeff Adams, og han deltok også på Australias stafettlag som fikk sølv på 4 x 100 meter stafett. Han deltok også på 1500 meter under Sommer-OL 2000, som var demonstrasjonsgren, og kom der på fjerdeplass. To år senere deltok han i VM i parafriidrett 2002, der han kom på sjuendeplass på 400 og 800 meteri T54-klassen. 
Under Sommer-OL 2004 var 1500 meter igjen demonstrasjonsgren, og Fearnley kom der på femteplass. I de påfølgende Paralympiske sommerleker 2004 vant han 5000 meter og maratonløpet i T54-klassen. For disse seirene mottok han Order of Australia-medaljen. Han vant tre gullmedaljer under VM i paraidrett 2006, der han vant 800 meter, 5000 meter og maraton, og i tillegg fikk han bronse på 1500 meter. Paralympiske sommerleker 2008 var hans tredje paralympiske sommerleker, og denne gangen vant han maraton, og han kom på andreplass på 800 og 5000 meter og tredjeplass på 1500 meter. 
Den 30. september 2009 løp han opp trappene i Sydney Tower, ved hjelp av armene, som en treningstur. Han brukte 20 minutter opp, noe som er raskere enn de fleste funksjonsfriske bruker i det årlige veldedighetsløpet opp trappene, dog langt unna rekorden som er på 6 minutter og 52 sekunder. Samme år vant han sitt fjerde New York City Marathon og sitt tredje Chicago Marathon på rad. Han vant også maratonløpene i Paris, London, Sydney og Seoul i 2009. I 2010 kom han på tredjeplass i New York City Marathon, og han vant 1500 meter under Samveldelekene 2010. 
Han deltok i VM i parafriidrett 2011 i Christchurch på New Zealand, og vant maratonløpet. Han håpet å vinne maraton under Paralympiske sommerleker 2012, og dermed bli den første som vinner tre paralympiske maratonløp på rad, men kom på tredjeplass på maraton andreplass på 5000 meter, bak britiske David Weir. I Samveldelekene 2014 fikk han bronse på 1500 meter, etter å ha slitt med virus dagene før konkurransen. I november 2014 vant han New York Marathon for femte gang, og uttalte etter løpet at det hadde vært et av de hardeste løpene hans noen sinne, fordi det blåste så hardt at rullestolracet var nær ved å bli avlyst.
Under VM i parafriidrett 2015 fikk han ingen medaljer, men kom på fjerdeplass på 5000 meter, og han nådde ikke finalen på 1500 meter. Rett etter VM deltok han i New York Marathon, og kom der på femteplass etter å ha krasjet etter cirka 19 km. På Australia Day 2016 vant han Oz Day 10K Wheelchair Road Race for tiende gang, og fikk med det like mange seire som Louise Sauvage. 
Han deltok igjen i Paralympiske sommerleker 2016 i Rio. På maratonløpet kom han på andreplass, bak Marcel Hug fra Sveits, og på 5000 meter fikk han bronse i klassen T53/54. Han kom på sjetteplass på 1500 og 5000 meter under VM i parafriidrett 2017. Under Samveldelekene 2018 vant han maraton og fikk sølv på 1500 meter, og ble valgt til Australias flaggbærer under avslutningsseremonien.
Robert de Limesey

Robert de Limesey (eller Robert de Limesy, Robert de Limesi eller Robert of Limesy; død 1. september 1117) var en engelsk katolsk biskop. Han ble biskop av Chester i 1085, men fra da bispesetet hans ble flyttet i 1102 var hans tittel biskop av Coventry.

Bakgrunn

Robert de Limesey kan ha vært av baronfamilie, ettersom navnet hans angir et territorium. Robert de Limesey fikk flere barn, formodentlig før han ble biskop. Hans datter Celestria grunnla senere Ronton Priory i Staffordshire. En annen datter, hvis navn er ukjent, giftet seg med Ralph de la Mare, og grunnla senere et priorat i Fillongley i Warwickshire. Moren av hans sønn Richard fikk til sitt medgift en eiendom ved Frankton i Warwickshire.

Biskop

Robert var kapellan til kong William I av England frem til da kongen nominerte han til bispestolen i Chester den 25. desember 1085. Robert ble bispeviet i 1086.
På et tidspunkt under erkebiskop Lanfranc av Canterburys aiste år, kunne biskop Robert overta abbediet Coventry og gjøre det til nytt sete for sitt bispedømme, og kan klarte å etablere seg der permanent etter erkebiskop Lanfrancs død. Coventry var et velstående abbedi, rikere enn Chester, og ved å gjøre Coventry til katedral, kunne biskop Robert forøke sin bispestols inntekter ganske betraktelig.
I 1102 var biskop Robert en av de biskoper, sammen med Gerard, erkebiskop av York, og biskop Herbert de Losinga av Norwich, som vendte tilbake fra Roma og kunne fortellee kong Henrik I av England at pave Paschalis II hadde fortalt dem privat at kong Henrik kunne gi biskopene investitur slik som før, såfremt det var gode ov verdige menn. Dette skjedde midt mens investiturstriden, og paven benektet senere at noe slikt tilsagn var blitt gitt. Biskop Robert hadde vært del av en kongelig sendeferd til den pavelige kurie for å søke en løsning på striden mellom kongen og erkebiskop Anselm av Canterbury vedrørende lekmannsinvestituret. Biskop Robert hadde også egne ærender i Roma; han søkte pavens tillatelse til å overføre sin bispestol fra Chester til Coventry. På dette punktet var biskop Roberts bestrebelser kronet med hell; han vikk pavens godkjenning.
Men hva gjaldt investiturpåstanden nøyde ikke paven seg med å benekte biskop Roberts påstand når den kom ham for øre; pave Paschalis ekskommuniserte alle tre biskoper. Aammen med biskopene William Giffard av Winchester, Samson av Worcester, Ralph Luffa av Chichester, erkebiskop Gerard av York, og biskop Herbert de Losinga, skrev biskop Robert i 1106 til erkebiskop Anselm, som da var i landflyktighet på grunn av investiturkrisen, og oppfordret ham til å vende tilbake til England. I 1106 kom det til forlik mellom pave og konge, og paven benådet da Robert og de andre biskopene.
Robert døde den 1. september 1117.
Sinkgruvene i Almannajuvet

Sinkgruvene i Almannajuvet er et nedlagt gruveanlegg i Allmannajuvet i Sauda. Gruvene var starten på det første industrieventyret i Sauda i 1881, og noen av tunnelene er i dag vernet og åpne for omvisning. Det var Sauda Grubekompani som startet utvinning av sink, men i 1887 kjøpte The Norwegian Zink Co. Ltd opp gruveselskapet og driften. C.D. Gilbert drev gruvene da driften ble nedlagt i 1889. Totalt ble det skipet 12 000 tonn sinkmalm fra Sauda Havn.
Svekoman

Svekoman (av latin sueco, og gresk mani'a, «lidelsesfull kjærlighet»), «svenskhetsvermeri», er en språklig nasjonal bevegelse i Finland. Bevegelsen oppstod i storfyrstedømmet Finland og tok til orde for en svenskspråklig kultur som en reaksjon på fennomanibevegelsens krav om å erstatte svensk med finsk i offentlig administrasjon, ved hoffene og i skolene. På denne tiden ble finsk og svensk talt av henholdsvis 85 og 15 prosent av storfyrstedømmets befolkning. Idéene til svekomanene var viktige for den offentlige debatten på 1870- og 1880-årene, som ble vekket til live gjennom opprettelsen av den finske Lantdagen i 1809.
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff

Bakgrunn

Familien Wilamowitz-Moellendorff stammet fra generalfeltmarskalk Wichard von Möllendorff (1724–1816), som selv var barnløs og i høy alder adopterte de tre sønnene til den prøyssiske majoren Theodor von Wilamowitz. Hugo, Ottokar og Arnold bar fra 1815 dobbeltnavnet Wilamowitz-Moellendorf.
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff var andre sønn av godseieren Arnold von Wilamowitz-Moellendorf (1813–1888) og Ulrike von Calbo (1820–1874). Han var bror av den senere overpresident i Posen-provinsen, Hugo von Wilamowitz-Moellendorf (1840–1905) og den senere major Georg Wichard von Wilamowitz-Moelledorf (1852–1910).
Han var gift med Maria Mommsen, datter av den store kjenner av romersk historie og nobelprisvinner Theodor Mommsen.

Studier

Etter å ha tatt sin Abitur på den renommerte kostskolen Schulpforta i 1867, studerte Wilamowitz klassisk filologi ved universitetet i Bonn. I 1869 flyttet han til Berlin, der han tok doktorgraden i 1870.
Etter krigstjeneste i den fransk-prøyssiske krig dro han på studiereise til Italia og Hellas.

Akademisk karrière

I 1876 ble han utnevnt til professor i klassisk filologi ved universitetet i Greifswald. I 1883 fulgte utnevnelsen til professor ved Georg-August-Universität i Göttingen. I det akademiske året 1891–1892 var han prorektor ved universitetet. Han ble også utnevnt til medlem av det kongelige vitenskapsakademiet i Göttingen.
I 1897 ble han professor ved Humboldt-universitetet i Berlin.
Wilamowitz var gjesteprofessor ved University of Oxford (1908) og Uppsala universitet (1912), og var bl.a. korresponderende medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi (1909). I 1911 ble han utnevnt til æresdoktor ved Det Kgl. Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo).
Lalande-prisen

Lalande-prisen var en pris for vitenskapelig fremskritt innen astronomien, tildelt i perioden fra 1802 til 1970 av det franske vitenskapsakademiet.
Prisen ble startet av, og er oppkalt etter, astronomen Jérôme Lalande i 1801. I 1970 ble den slått sammen med Benjamin Valzs stiftelsespris og ytterligere 122 stiftelsespriser i 1997. Disse ble da Grande Médaille, som ikke lengre er begrenset til astronomi.
Syning

Syning er et uttrykk som brukes når noen ser en avdød eller liket vises fram. Den avdøde kan være i en seng, på en båre eller i en kiste. En syning kan finne sted når som helst mellom dødsfallet og begravelsen eller bisettelsen. Syning forveksles ofte med likskue, samling rundt et lik før man legger lokk på kista, som har en mer formell juridisk karakter.
Før var det vanlig praksis med visning eller syning av liket (likskue) og båreandakt og utsynging i forbindelsen med at den avdøde ble ført ut av hjemmet.
Pirs

Pirs, eller «Pirs docking compartment» som den kalles av NASA, er en russiskbygd modul av Den internasjonale romstasjonen (ISS). Pirs (russisk: Пирс, som på engelsk betyr "pier") -- er også kalt "Stikovochny Otsek 1" or "SO-1" (russisk: Стыковочный отсек, som på engelsk betyr "docking module") -- er en av to russiske tilkoblingsmoduler opprinnelig planlagt for ISS.
En bonde i vår by

Tekst

Teksten i sangen lyder som følger:
En bonde i vår by

En bonde i vår by

Hei, hopp, fallerallera

En bonde i vår by
Og bonden tar ei kone

Og bonden tar ei kone

Hei, hopp, fallerallera

Og bonden tar ei kone
Og kona tar et barn

Og kona tar et barn

Hei, hopp, fallerallera

Og kona tar et barn
Og barnet tar en hund

Og barnet tar en hund

Hei, hopp, fallerallera

Og barnet tar en hund
Og hunden tar ei katt

Og hunden tar ei katt

Hei, hopp, fallerallera

Og hunden tar ei katt
Og katta tar ei mus

Og katta tar ei mus

Hei, hopp, fallerallera

Og katta tar ei mus
Og musa tar en ost

Og musa tar en ost

Hei, hopp, fallerallera

Og musa tar en ost
Og osten blir igjen

Og osten blir igjen

Hei, hopp, fallerallera

Og osten blir igjen
Parque Explora

Parque Explora er et interaktivt vitenskapsmuseum i Medellín i Colombia. Det inneholder Latin-Amerikas største ferskvannsakvarium, et 3D-auditorium, et planetarium, et fjernsynsstudio og et vivarium, i tillegg til andre attraksjoner.
Museet er utforma av arkitekten Alejandro Echeverri. De fire røde kubeaktige delene huser museets vitenskaps- og teknologiavdelinger.
Parque Explora befinner seg nord i byen, i Zona Norte, mellom Medellíns botaniske hage og Parque Norte. Universidad metrostasjon ligger ved sida av museet.
Isnestoften

Isnestoften (tidligere Langnes, nordsamisk: Lákkonjárga, på folkemunne Toften) er ei bygd i Alta kommune i Finnmark, ytterst på Langnes mellom Langfjorden og selve Altafjorden. Grunnkretsen Isnestoften hadde i 2012 72 innbyggere. E6 går gjennom Isnestoften.

Historie

Flere arkeologiske utgravninger på Isnestoften støtter opp under at bygda har hatt en sammenhengende bosetning fra eldre steinalder og fram til i dag. 
På Isnestoften  er det funnet spor av korndyrking (byggpollen) i mer enn 3000 år gamle myrlag. Det er registrert hellerisninger, hustufter, redskap og våpen fra eldre og yngre steinalder. Det er også funnet samiske hustufter og avfallsdynger fra 1600-tallet.
Det mest kjente funnet er Pippisteinen, som ble funnet i 1950 og var det første funnet av bergkunst i Alta. I 1998 og 2008 ble det gjort nye helleristningsfunn på Isnestoften. Dennegang på Langnesholmen, 4 km fra stedet hvor Pippi i steinen ble funnet 50 år tidligere. Steinene er utstilt på Verdensarvsenter for bergkunst - Alta Museum.
Isnestoften ble i tidligere tider kalt Langnes. I de første kjente skatteregnskapene (russiske fra 1520) er navnet Alten knyttet til Langnes. Svenske fogder omtalte stedet i 1560 ved det samiske navnet Lákkonjárga (Langnes). I 1575 blir stedet omtalt som Lákkonjárga-by, og er det første stedet i Altafjorden som nevnes som «by», trolig fordi Lákkonjárga var organisert som siida (sameby).
Stedet blir nevnt i svenske skattemanntall fra 1560 av, og var dessuten et av stedene der russerne krevde inn skatt inntil 1600. Fra denne tiden har det dukket opp russiske sagn og stedsnavn på Langnes. I 1593 var det 10 skattmenn på Langnes. Fra 1634 blir Langnes et handelssentrum og i 1656 avholdes det første tinget på Langnes og stedet ble etterhvert fast tingsted. I 1672 finnes de første beretninger om gudstjenester på stedet, som opphører når kirka på Århus settes opp i 1692, av Einer Olsen som var bosatt på Langnes. I 1692 bodde det 2 skattmenn på Langnes. I 1744 bodde det 3 nordmenn i bygda. 
Under andre verdenskrig var det et tysk kystartilleri stasjonert i bygda.

Naturforhold og klima

Isnestoften er et friluftsområde hvor sjøfugl hekker.
Yuzo Kurihara

Japans herrelandslag

Yuzo Kurihara har spilt 13 landskamper for Japans herrelandslag.