google/wiki40b huggingface dataset:
Olav Hunger

Kampen om tronen

Vegen til tronen var ikke lett. Olav styrte over det sørlige Jylland og ble anklaget av sin bror, kong Knut for å reise opprør mot ham. I 1086 ble Olav forvist til Flandern, sendt ut av Danmark i lenker, og ble sittende som fange hos grev Robert I av Flandern, svoger av kong Knut. Olav klarte senere å få plassert sin bror Nils av Danmark i rollen som gissel hos Robert, og kom seg selv tilbake til hjemlandet. I Danmark hadde kong Erik forsøkt å samle leidgangsflåten til et angrep på England, et forsøk som feilet, og det brøt ut opprør. Året etter, den 10. juli 1086 ble han myrdet i Sankt Albani kirke hvor han hadde søkt asyl. Olav ble da erklært som konge ved landstinget i Viborg. 
Roskildekrøniken forteller at Olaf ble valgt som «medregent over hele Danmarks rige», en formulering som kan tyde på at kongen kun var den fremste blant likemenn, og at stormennene ikke ville overgi all makt over riket i kongens hender.

Underlig død og ettermæle

Etter broren og forgjengeren Knuts død forsøkte en annen av brødrene, Erik Eiegod, å få Knut helgenerklært. 
Et trekk i arbeidet med helgenkåringen var å skildre et uår året etter Knuts død som et tegn på at Gud var misfornøyd med drapet. Dette uåret og flere påfølgende år med feilslått avling var også opphav til Olavs kallenavn: han ble kalt for «Olav Hunger». I Arild Huitfeldts Danmarks Riges Krønike (8 bind, 1595–1603) fortaltes det at våren i de følgende årene var så tørre at markene så ut som de hadde blitt brent og om høsten åpnet himmelen seg og det regnet så lenge at folk fløt rundt på trestokker for skjære kornet. Sulten herjet folk slik at de gravde i jorda etter røtter. De rike ble tynne og de fattige døde. Sykdom og sult besøkte store og små. Andre historikere er skeptiske til beretningene om hungersnøden, og den har blitt vurdert som en «teologisk myte» som ikke har støtte i alle samtidige kilder.
På samme tid ble det fortalt om jærtegn og undre som skjedde ved kong Knuts grav i Odense. Samtidens krønikeskrivere som Saxo Grammaticus skildret ulykkene i de mørkest mulige farger. Det var en kirkelig, men især en politisk interesse i å få gjort Knut til helgen for å styrke kongemakten. Olav og hans brødre som Harald Hen og Nils hadde støttet opprøret mot kong Knut. De så seg alle tjent med å knytte en helgen til familien.
Den 18. august 1095 døde Olav Hunger under merkelig omstendigheter. Det har vært spekulert at han drepte seg selv, eller at han faktisk ble ofret på vegne av sitt uheldige folk. Saxo Grammaticus skriver dulgt at «han la ned sin verdighet» og at «han villig ga seg selv hen for å løse landet av ulykken og ba om at alles skyld måtte komme over hans hode alene. Så han ofret da sitt liv for sitt folk». Og, tilføyer Saxo: «han etterlot seg et vakrere minne ved sin død enn hva han hadde utrettet i levende live…». Saxos skildring kan muligens forståes som et «kongeoffer» som i hedensk tid, eller beskriver ellers en fortvilet konge som døde for egen hånd er således uklart. Olav Hunger er uansett den eneste danske konge hvis gravsted ikke er kjent.
Radha

Radha (devanagari: राधा, IAST: Rādhā; også Radhika, Radharani og Radhikarani) er en kvinne fra hinduistisk mytologi; hun inngår i flere fortellinger om Krishna som hans ungdomskjæreste, særlig opptrer hun i Bhagavata Purana og Gitagobinda. Fortellingene tolkes vanligvis som et eksempel på bhakti, en inderlig hengivelse til guddommen, og Radha kan også sees som et uttrykk for shakti, den kvinnelige guddomskraften.
Radha er en av mange gopier (sanskrit for gjeterjente) som er forelsket i Krishna, men hun er hans favoritt. Fortellingene, som utspiller seg i skogen Vrindavana ved byen Vraj skildrer kjærlighetseventyr mellom Krishna og gopiene. Noen av tekstene er entydig forkusert på forholdet mellom Radha og Krishna. Tekstene utbroderer begjær og kjærlighetslengsel. I noen tekster er det også et tema at Radha allerede er gift med en annen gjeter, og at kjærlighetsmøtene skjer i hemmelighet.
Innenfor vaishnavismen finnes det retningen som oppfatter Radha som Krishnas rådgiver, likemann eller endog som mektigere enn ham.

På norsk

Tekster om henne finnes på norsk i antologiene Bhagavadgita og andre hinduistiske skrifter (Bhagavata Purana) og Bengalske sanger (Gitagobinda).
The Jazz Mandolin Project

The Jazz Mandolin Project er en jazzgruppe som er spesiell på grunn av deres bruk av mandolin. The Jazz Mandolin Projects frontfigur var mandolinisten Jamie Masefield. Gruppen ble stiftet i 1993 og bestod også av bassisten Stacey Starkweather og slagverkeren Gabe Jarrett. De gav ut debutalbumet The Jazz Mandolin Project: Sun Died i 1996, før de ble oppløst året etter. James Masefield fikk da samlet de nye medlemmene trommeslageren Jon Fishman og bassisten Chris Dahlgren. De spilte inn en LP – Tour de Flux. I 1999 ble Jon Fishman erstattet av Ari Hoenig.
Maharlika

Maharlika var den føydale krigerklassen i det gamle Tagalog-samfunnet i Luzon, Filippinene. De tilhørte klassen lavere adel, og var frie (ikke slaver eller underlagt andre).

Moderne bruk av navnet

Tidligere president i Filippinene, Ferdinand E. Marcos, foreslo å endre navnet på navnet på landet til Maharlika for å komme vekk fra navnet «Filippinene» som er et navn området ble gitt av okkupasjonsmakten Spania oppkalt etter sønnen til den spanske kong Karl I, den senere kong Filip II.
Ideen om navnet Maharlika som nytt navn på landet er også stadig populært blant muslimske filippinere, urfolket Lumad, og andre filippinske folk som kjempet mot spansk kolonisering.
Ordet Maharlika brukes mange steder, for eksempel til den semi-profesjonelle basketball ligaen, Maharlika Pilipinas Basketball League eller MPBL.
Nåværende president Rodrigo Duterte har også foreslått av navnet på landet bør endres til Maharlika.
Ballester-demningen

Ballester-demningen er en demning med vannkraftverk i elva Limay i det vestlige Argentina, provinsen Neuquén. Reservoaret ligger på grensen til provinsen Río Negro. Anlegget stod ferdig utbygget i 1916, etter ti års konstruksjon fra byggestarten i 1910. Dette er arkitektonisk sett blant de mest monumentale og storslåtte demningene i Argentina fra det 20. århundre. Anlegget ligger 16 km fra byen Centenario.
Vannkraftverket har installert vannkraftproduksjon på maksimalt 13,5 MW fordelt på to turbiner.
Demningen er en 420 meter lang gravitasjonsdam i stein. Den gir også omfattende irrigasjon til et jordbruksområde på 60.000 hektar (600 km²).
Switch

Lag 3-switcher

Det finnes også avanserte switcher som jobber på lag 3 i OSI-modellen. Det betyr at switchene kan overta oppgavene til en ruter. En ruter kan styre datapakker i ulike retninger basert på IP-adresse.
Switchen fungerer som en repeater som forsterker signalene.
Baiyin (Baiyin)

Baiyin (kinesisk: 白银区, pinyin: Báiyín Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Baiyin i den kinesiske provinsen Gansu. Det har et areal på 1 372 km² og teller ca. 280 000 innbyggere (2004).
Elisabeth Reiss

Klassisk pianist

Elisabeth Reiss gikk tidlig i undervisning hos den i sin samtid store klaverpedagog Nils Larsen som underviste henne gratis på grunn av hennes store talent. Han ga henne følgende avskjedsattest i 1919:
Frk. Elisabeth Reiss har i over tre aar været min elev. I 1916 kunne hun til nød spille en Mozart Sonate. I 1917 spilte hun offentlig Mozarts D-dur koncert (Kroningskoncerten), og i 1918 – ligeledes offentlig – Beethovens G-dur koncert med Orkester. Dette illustrerer hendes fremgang og hennes arbeidsevne. Hun er en aldeles ypperlig Bach spiller, og har utprægede evner og skarp sans for moderne musik og dens raffinerende klangvirkninger. F. eks. kompositioner av Reger o.a. Hun er alsidig og ikke bare «klaverbegavet» – og jeg vil betegne hende som et straalende talent.
Hun debuterte på klaver allerede i 1917 i Logens store sal med Mozarts D-durkonsert (K175) med Nationaltheatrets orkester, dirigert av Gustav Fr. Lange og året etter fremførte hun Beethovens G-durkonsert med fullt orkester. I 1920 fikk hun stipend for studier i Paris og Wien, og tilbake i Norge tok hun undervisning hos Bokken Lasson i kabaretstil, mens hun fortsatt ga klaverkonserter og høstet meget gode anmeldelser, særlig hennes fremføring av verker av Max Reger, Maurice Ravel og Claude Debussy.
Etter en konsert i 1928 med Filharmonisk Orkester og debutanten Odd Grüner-Hegge som dirigent skrev Harald Sæverud om henne i Aftenposten:
Det var i beste forståelse med komponisten den unge dame førte an i denne lek mellem strålende melodier og lystige rytmer, godt understøttet av orkester og dirigent.

Kabaretartist

Elisabeth Reiss utviklet sin egen stil og i 1937 forbløffet hun publikum med å debutere for andre gang, denne gangen med en egen solokabaret. Tidligere teatersjef Bjørn Bjørnson skrev umiddelbart etterpå i Oslo-pressen:
Jeg føler trang til offentlig å uttale meg om den kunstneriske begivenhet som jeg opplevet forleden aften. Det Elisabeth Reiss viste oss av sin kunst, den improviserte, den lydhøre, som gjennom henne fikk en fremragende tolkning, betyr en helt ny genre på et podium i skandinaviske land. 
Hun skrev selv en rekke av de svært satiriske tekstene, med utgangspunkt i aktuelle situasjoner og samfunnsdebatt. Slik sett gir tekstene hennes gode tidsbilder. Blant øvrige bidragsytere på tekstsiden var blant andre Johan Borgen, Vilhelm Dybwad, André Bjerke, Inger Hagerup, Alf Hartmann, Thorleif Reiss og Piet Hein. Sistnevnte ga til Elisabeth Reiss som vignett til hennes forestilling i 1952 følgende kjente Kumbel-grukk:
Den som kun tar spøk for spøk
og alvor kun alvorlig
han og hun har faktisk fattet
begge dele dårlig.
Blant komponister fikk hun bidrag fra størrelser som Pauline Hall, Kåre Siem og Finn Ludt. Forestillingene ble gjennomført i høyt tempo, med gjøglerier og stadige rolleskifter. Reiss var både inspirert av og hadde mye til felles med Victor Borge og hun ble en av forløperne til dagens stand-up stil.
Gåten Knut Hamsun

Gåten Knut Hamsun en norsk spillefilm og miniserie basert på Knut Hamsuns liv. Filmen hadde premiere i 1996 mens TV-serien ble sendt på NRK1 høsten 1997. Regien var ved Bentein Baardson. Rollen som Hamsun ble spilt av Per Sunderland. Filmen er et samarbeid mellom NRK og Northern Lights AS.
Filmen og serien er basert på Robert Fergusons biografi Enigma – The Life of Knut Hamsun, og handler om Hamsuns liv fra ung til gammel mann sett i lys av hans litteratur. Ved hjelp av biografien og Hamsuns egne bøker, forsøkte filmen/serien å nøste opp noen av trådene i hans lange og meget innholdsrike liv. 
Filmen var på to timer, mens serien var på seks timer fordelt på seks episoder.

Handling

Ni år gammel ble Knut Hamsun overlatt til sin strengt religiøse onkel som pant for foreldrenes gjeld. Seks år senere forlot han sitt barndoms Nordland og la ut på en vei fylt av forsakelser og triumfer, fornedrelse og overmot, kjærlighet og forakt, beruselse og bitterhet – blomster og blod.
Vi følger Knut Hamsun gjennom hans år som omflakkende kramkar og sultende poet, og er med ham i hans livs triumfer og erobringer. Vi er der når han forfører kvinnene og bergtar sitt publikum, når han møter sin utkårede Marie og når han mottar sin Nobelpris. Når vi til slutt forlater Knut Hamsun, er han en gammel mann som sitter ruinert og foraktet på sitt Nørholm.

Om filmen

Filmen kostet 35 millioner kroner å produsere, men fikk svakt oppmøte på kino. De fleste anmelderne mente at den var noe amputert og usammenhengende, men at den stort sett hadde gode skuespillerprestasjoner. VGs anmelder gav den terningkast tre og skrev at: «Hovedinntrykket er en staut og bastant film uten de fantasipirrende sprang og spenninger en gåte kan skjule». Dagbladets anmelder gav den terningkast fire og skrev følgende: «Du aner "hull" i forløpet, strevet med å komprimere det svære materialet til en snaue to timers kinofilm. Tross det uunngåelig fragmentariske, har kinoversjonen sine gode øyeblikk.»
Ermsdorf

Ermsdorf er et tettsted og en tidligere kommune i Luxembourg. Kommunen, som hadde et areal på 24,09 km², ligger i kantonen Diekirch i distriktet Diekirch. I 2005 hadde kommunen 848 innbyggere.
Den 24. mai 2011 ble kommunene Ermsdorf og Medernach slått sammen. Den nye kommunen fikk navnet Vallée de l'Ernz.
Bål

Et bål er en stabel av brennbart materiale som er påsatt ild, oftest tre, som brukes til forskjellige praktiske formål. For eksempel kunne det være tilberedning av mat, eller det mest åpenlyse, å avgi varme.

Bålbrenning i Norge

Bålbrenning er i Norge også en del av ritualet rundt den årlige, folkelige og hedenske midtsommerfesten. Den er etter hvert gjort til en kristen høytidsdag til minne om døperen Johannes. Sankthans er 24. juni, mens Sankthansaften med bålbrenning feires 23. juni.
I tidsrommet 15. april–15. september er det forbudt å gjøre ild i eller i nærheten av skogmark uten tillatelse fra kommunen. Kommunestyret selv kan gjennom lokal forskrift fravike dette forbudet dersom lokale forhold tilsier det.
Professor Hieronimus

Professor Hieronimus er en roman av Amalie Skram som utkom på Gyldendal forlag i København i 1895.  Boken var den første hun ga ut hos Gyldendal.Den er den første av de to romanene som skildrer psykiatriske lidelser og psykiatriske institusjoner og som gjerne omtales som hennes sinnssykehusromaner. Etterfølgeren er Paa St. Jørgen.
Professor Hieronimus forteller om malerinnen Else Kant som bryter sammen under presset ved å være både hustru, mor og kunstner. Hun lider av selvmordstanker og søvnløshet. Hennes mann og huslegen oppfordrer henne til å søke hjelp hos den berømte Hieronimus. Dette går Else med på, siden hun selv føler hun trenger å komme seg bort litt og slappe av. Besøket hos Professor Hieronimus blir ikke helt som hun hadde forventet. Han har ikke engang snakket med henne før han bestemmer seg for at hun er sinnssyk. Hun blir plassert blant gale mennesker på en lukket avdeling og møter løgnaktighet og maktmisbruk fra de som skulle hjelpe henne. Hun blir ikke hørt og får ikke møte sin mann. Til slutt blir hun sendt til sinnssykehuset St. Jørgen, og her begynner oppfølgeren Paa St. Jørgen.
Svømming under Middelhavslekene 1955

Svømming under Middelhavslekene 1955. Svømming var en av flere sporter under de andre Middelhavslekene som ble arrangert i Barcelona i Spania i perioden 15. til 25. juli 1955. Det var åtte øvelser i svømming, seks individuelle og to stafetter, kun for menn. Frankrike ble beste nasjon, de vant alle åtte gullmedaljene.
Paul Johan Wiig

Bakgrunn

Paul Johan Wiig var sønn av husmann og senere klokker i Værnes kirke Ole Johansen Wiig og hustru Elisabeth Schauer Muus. Morfaren var sogneprest Paul Muus på Snåsa. De bodde på plassen Prestneset under Værnes prestegård og senere på klokkergården Nordre Moksnes. Han hadde en yngre bror, Nicolai Daniel, som døde som barn. 
Han giftet seg i 1819 med Ingeborg Christine Gill, datter av sogneprest Jonas Gill og Rebekka Dorothea Petersen i Høland.

Studier, tidlig karriere

Han gikk fra 1809 i lære hos sorenskriveren i Stjør- og Verdalen med kontor i Levanger, hvor han i 1814 ble edsvoren fullmektig. Hans overordnede betalte for et opphold på Det Kongelige Frederiks Universitet, hvor han tok en rosverdig preliminæreksamen og deretter norsk juridisk eksamen i 1816. 
Wiig fortsatte på sorenskriverens kontor i noen år, og ble i 1823 utnevnt til prokurator ved underretten i Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag) med bolig på Skogn. Til tross for at han var «en overmåte arbeidsom og dyktig mann», som også eide noe jord, tjente han lite i sin praksis og var tynget av gjeld. Hustruen var i mange år sykelig.

Embeder, politisk virke

I 1829 ble han motvillig konstituert som sorenskriver i Stjør- og Verdalen, men ble etter eget ønske fritatt etter noen måneder. Etter mange års ønske ble han i 1835, «med utmerkede anbefalinger», utnevnt til fogd på Fosen med bolig på Brekstad.
Wiig var valgt til stortingsmann for Nordre Trondhjems amt 1833–1835 og for Søndre Trondhjems amt 1836–1838. Han ble sekretær i både Lagtinget og Odelstinget, sekretær i Stortingets justiskomité, medlem av Stortingets tollkomité og medlem av riksretten mot statsminister Severin Løvenskiold.
I 1839 ble Wiig utnevnt til fogd på Inderøy med bolig på gården Røvika. Han døde der i 1847, to år etter sin hustru. Han ble begravet fra Sakshaug gamle kirke. I 1868 ble Røvika kjøpt til kapellangård for Inderøy. Gårdsbygningene har siden blitt fredet som et kulturminne.
Oryba

Utseende

Store (vingespenn 100-120 millimeter) svermere med mørkgrønn overside og oransje underside.
Forvingene er litt sigdformede og har gjerne en purpuraktig glans i den ytre delen. Bakkroppen har gule sideflekker.

Levevis

Larvene har blitt funnet på planter i slekten Isertia (maurefamilien).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Leicestershire

Historie

Leicestershire ble nedtegnet i Domesday Book i fire wapentaker (løselig tilsvarende i Danelagen til angelsaksiske hundrede): Guthlaxton, Framland, Goscote og Gartree. Disse ble senere hundrede med Goscote inndelt i Vest-Goscote og Øst-Goscote, og i tillegg til Sparkenhoe hundrede. I 1087 ble navnet Laegrecastrescir for første gang dokumentert.
Leicestershires ytre grenser har endret seg lite siden undersøkelsen i Domesday Book. Eksklaven Measham-Donisthorpe tilhørende Derbyshire har blitt byttet med området Netherseal, og den urbane utvidelsen Market Harborough har ført til Little Bowden, tidligere tilhørende Northamptonshire, ble annektert.
I 1974 ved Loven om lokalstyre fra 1972 avskaffet grevskapet statusen som «county borough» for byen Leicester og statusen som status for naboen Rutland, og konverterte begge til administrative distrikter under Leicestershire. Disse handlingene ble tilbakestilt den 1. april 1997 da Rutland og byen Leicester ble til enhetlig myndighet (unitary authority). Rutland ble et særskilt seremonielt grevskap på nytt, skjønt det fortsatte å benytte polititjenestene til Leicestershire.
Symbolet til grevskapsrådet, cricketklubben og fotballaget Leicester City FC er en rev. Leicestershire er betraktet som opphavet til den form for revjakt som det er kjent i dag. Hugo Meynell (1735–1808), som bodde i Quorn, er kjent som far til revjakten. Melton Mowbray og Market Harborough har tilknytning til revjakt, og det samme har naboen Rutland.
Arendal Sjakkselskab

Arendal Sjakkselskab ble stiftet 13. november 1883. Foreningen er Norges eldste sjakkklubb.
Initiativtaker var Julius Thorsen, som, sammen med ti andre sjakkentusiaster, stiftet Arendals Skakselskab i 1883. Klubbens formål var ifølge § 1 i foreningens lover å å danne et samlingspunkt for elskere av sjakkspillet og forme innsikt og ferdighet, samt utbedre interessen for sjakk.
Klubben holder til på Kilden aktivitetssenter i Arendal sentrum. Klubben hadde 125-årsjubileum i 2008.

Medlemmer

Tidligere utenriksminister Svenn Stray har vært medlem av klubben.

Arkivet

Arkivet etter Arendal Sjakkselskab befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter møtebøker og noe regnskap.
Oniticellus

Utseende

Ganske små, langbeinte, avlange skarabider. Kroppen er ganske glatt, ofte med gulaktige tegninger.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Afrika og de sørlige delene av Asia og Europa.
Hồ Chí Minh

Biografi

Hans far, Nguyen Sinh Huy, var en konfutsiansk lærd, og Ho fikk selv en streng konfutsiansk oppdragelse. Han fikk sin gymnasutdannelse ved en skole i Huế som brukte det franske utdanningssystem, den samme skole som hans senere disipler Pham Van Dong og Võ Nguyên Giáp gikk på. I 1915 reiste han til England for å studere kokkekunst, og ble der kjent med kommunismen. Han fortsatte studiene i Paris fra 1917 til 1923. Under forhandlingene i Versailles etter første verdenskrig oppfordret han stormaktene til gjøre noe med situasjonen i fransk Indokina, men han ble ignorert. Etter dette deltok han i å stifte Det franske kommunistparti, og tilbrakte en del tid i Moskva. 
Ho flyttet så til Hongkong, der han grunnla Det vietnamesiske kommunistparti. Han tok på denne tiden navnet Ho Chi Minh, som betyr «den som opplyser». I 1941 vendte han hjem til Vietnam for å lede frigjøringsbevegelsen Viet Minh. Han ledet vellykkede militære operasjoner først mot japanske styrker, og senere mot franske kolonistyrker under Frankrikes forsøk på å ta landet tilbake fra 1946 til 1954. 
Han utropte seg til president i Vietnam 2. mars 1946, noe som ikke ble internasjonalt anerkjent. Han signerte 6. mars 1946 en avtale med Frankrike, som anerkjente Vietnam som en autonom stat innenfor Den indokinesiske føderasjon og Den franske union. Dette kompromisset hindret ikke at krig brøt ut i desember 1946. I 1954 ble Den demokratiske republikken Vietnam (Nord-Vietnam) opprettet, og Ho ble først statsminister og deretter president.
Innenfor kommunistpartiet var Ho en av de moderate, og han mistet stadig innflytelse i forhold til de mer militante og radikale kommunistene. I arbeidet for å gjenforene Nord- og Sør-Vietnam var han en av de ledende krefter. I 1960-årene benyttet han blant annet infiltrasjon og provokasjoner som ledet til opptøyer i sør for å oppnå dette. 
Da Vietnamkrigen brøt ut, først mellom Nord- og Sør-Vietnam og etterhvert intervensjon fra flere vestlige og kommunistiske land, ledet Ho krigen. Dette fortsatte han med inntil sin død 2. september 1969. 
Allerede mens han levde var Ho gjenstand for en personkult, som vokste etter hans død. Hans legeme ble balsamert og utstilt i et mausoleum av granitt i Hanoi, bygget etter modell av Lenins mausoleum i Moskva. Dette var i stil med hva som ble gjort for andre kommunistledere, men i strid med Hos siste ønske; han ville bli kremert, og ba om at asken skulle graves ned på tre fjelltopper, en i hver av Vietnams hovedregioner. Han skrev: «Ikke bare er kremasjon bra fra et hygienisk synspunkt, men det sparer også jordbruksland».
Byen Saigon ble omdøpt til Ho Chi Minh-byen i 1975.
Graviola

Graviola er frukten til treet Annona muricata. Frukten kalles i Norge også for piggannona.
Graviola forekommer naturlig i Mellom-Amerika og Sør-Amerika, men dyrkes også i Afrika, Asia og Oseania. Den trives best på steder med høy luftfuktighet og milde vintre, og tåler ikke frost. Smaken beskrives som en mellomting av ananas og jordbær.
Graviola har vært benyttet innen folkemedisinen i flere kulturer. Frukten markedsføres også som en kur for kreft fordi den i laboratorieforsøk har vist seg å kunne drepe kreftceller in vitro. Det finnes imidlertid ingen vitenskapelige studier som tilsier at inntak av frukten eller substanser fra den har noen effekt på kreft i menneskekroppen.
Aase Kristofersen

Forfatterskapet

Debutromanen «Dragsug» (1919) handler om den unge Tordis Halle som er nordfra, men jobber på kontor i en østlandsbygd. Hun lengter tilbake til Nord-Norge og flytter etter hvert til Komagfjorden i Finnmark hvor hun til slutt finner kjærligheten.
Allerede i 1920 kom Kristofersens neste roman «Lommen skrek» som beskriver livet til den unge Eli Berge fra Kristiania som kommer nordover for å undervise på en sameskole på Finnmarksvidda.
«Tonje» er en utviklingsroman om prestedattera Tonje Torvik som vokser opp på Sommarøy utenfor Tromsø. Hun flytter sørover som ung kvinne, men lengselen etter Nord-Norge og vanskeligheter med å leve sørpå, gjør at hun vender nordover til den røffe naturen og et levesett hun kjenner seg igjen i.
«Skrugard» handler om en ishavsfangstmann og den psykiske påkjenningen han opplever når han kommer tilbake fra ishavet. Han er sterk og vant til å overvinne farer i det ensomme isødet, men tilbake i Norge makter han ikke det vanlige livet og opplever ekteskapsproblemer, alkoholmisbruk og en rekke feiltrinn som til slutt ender med at han tar livet av seg selv.
De kortere tekstene til Aase Kristofersen handler også i stor grad om livet i Nord-Norge, mange med kvinnelige hovedpersoner. Hun beskriver med brodd og humor det tøffe hverdagslivet til kvinner og menn i et utfordrende arktisk klima.
En fjelltopp på Svalbard, Aasefjellet, er oppkalt etter Aase Kristofersen.