google/wiki40b huggingface dataset:
Jean-François de La Harpe

Bakgrunn

Jean-François de La Harpe var født av fattige foreldre. Faren som skrev sitt navn Delharpe, nedstammet fra en adelsfamilie opprinnelig fra Vaud. Etter at han ble foreldreløs i en alder av ni år, ble han tatt hånd om av den katolske søsterordenen Filles de la Charité, og hans utdannelse ble betalt av et stipendium ved Collège d'Harcourt, så kjent som Lycée Saint-Louis. 
Da han var nitten år ble han fengslet for noen måneder anklaget for å ha forfattet en satire mot sine beskyttere ved kollegiet. Han satt fengslet i For-l'Évêque.  La Harpe benektet alltid å ha vært skyldig i anklagene, men dette og andre sørgeligheter under hans tidlige år da han alltid hadde vært avhengig av andres gunst, kan ha bidratt til den bitterhet som han senere i livet lot komme klarere til uttrykk. Faktist er hans arroganse og spisshet, som førte til at han med største letthet mistet venner, noe av det som er blitt heftende ved ham i ettertiden.

Forfatter

La Harpe forfattet til å begynne med overflatiske smådikt i rokokkostil for senere å vie seg til tragedien. Hans maniererte talent vakte Voltaires interesse, og under dennes beskyttelse ble La Harpe litteratur- og teaterkritiker i Mercure i 1768: Hans innflytelserike stilling ble bekreftet ved hans innvalg som medlem av Det franske akademi i 1776. 
I 1786 påbegynte han ved den nettopp grunnlagte «Lycée»-institusjonen med litteraturhistoriske forelesninger, Cours de littérature ancienne et moderne (16 band, 1799-1805). På disse hviler hans rykte som smaksdommer for den senere fasen av klassisismen.
Hans tidlige begeistring for den franske revolusjon tapte seg etter en tid og slo over i sin rake motsetning, da han i 1794 ble kastet i fengsel for en fem måneders tid. Han, som tidligere hadde opptrådt i jakobinerlue, stod nå frem som bitter fiende av tidens revolusjonære og filosofiske takegods og demonstrerte i ord og gjerning stor iver for religion og monarki.   
Han var også ansvarlig for det lenge vedvarende dårlige ry som gikk ut over Denis Diderot, som han beskyldte en sedenes forderver, ateist og materialist.
Kyst og Fjord

Kyst og Fjord er en nordnorsk fiskeriavis med hovedkontor i Kjøllefjord.
Avisen som utkommer ukentlig ble etablert høsten 2011. Etter første hele driftsår oppnådde Kyst og Fjord et nettopplag på 1312.
Kyst og Fjord utgir i tillegg nettavis som oppdateres daglig med nyheter fra sjømatnæringen. Avisen har lokalkontor i Tromsø og på Sortland.
Avisen er medlem av Landslaget for lokalaviser.
Ansvarlig redaktør og daglig leder er Øystein Ingilæ (2013).
Vaxholms fästning

Vaxholms fästning, eller Vaxholms kastell, er en festning i Stockholms skjærgård. Festningen ligger på en holme ved stedet Vaxholm. De første festningsverkene på holmen ble bygget på 1500-tallet og i 1719 avverget festningen et russisk angrep mot Stockholm. Etter finskekrigen og tapet av Åland ble festningen betydelig utvidet og fikk dagens form.
Med artilleriets utvikling ble festningen umoderne og ble nedlagt mot slutten av 1800-tallet. Den er idag et museum over svensk kystforsvar gjennom 500 år.
Festningen ble på 1700- og 1800-tallet anvendt som fengsel. Blant de innsatte var «stortyven» Jacob Guntlack, avisutgiveren Magnus Jacob Crusenstolpe og generalen Georg Carl von Döbeln. Som kuriosa kan nevnes at Pippi Langstrømpes pappa også har sittet der, i filmen Pippi Långstrump på de sju haven der festningen fikk tjene som sjørøverfort.
Star Shipping

Star Shipping var et shipping-selskap som ble stiftet i 1962, og holdt til i Bergen kommune i Hordaland, eid av rederiene Grieg Billabong og Westfal-Larsen. Selskapet markedsførte og var driftsselskap for rundt 70 skip. Etter flere års drakamp mellom rederfamiliene Westfal-Larsen og Grieg endte man i 2008 med å dele opp selskapet. 
Omsetningen i 2002 var på 4,7 milliarder norske kroner. Selskapet hadde cirka 180 ansatte.
Green Pond Road Stadium

Liv etter OL

Etter OL ble stadion brukt som hjemmebane for fotballklubben Redbridge Forest FC frem til den ble revet i 1989.
Cambridge

Historie

De eldste kjente bosetninger i området er fra sen bronsealder, omkring 1000 f.Kr., da det bodde et jegerfolk der. I jernalderen bosatte en stamme seg på det som nå er Castle Hill.
Den første større bosetningskonsentrasjon kom med romerne. Castle Hill var et godt sted for en militær utpost, da det var mulig å forsvare elven Cam derfra. Stedet var også et krysningspunkt for Via Devana, som forbant Camulodunum med garnisonene i nord. Den romerske bosetningen fikk navnet Durolipons. Den forble et regionalt senter fram til omkring år 400. Det er fortsatt synlige rester etter romerske veier og innhegninger i området.
Etter romerne kom angelsakserne, som også slo seg ned ved Castle Hill. Cambridge ble en viktig handelsby, fordi den var et praktisk knutepunkt i myrlandskapet som omgir den. I Den angelsaksiske krønike nevnes byen som Grantebrycge; dette er den første referansen til en bro der.
Krøniken forteller videre at vikingene kom til Cambridge i 875. I 878 ble Danelagen grenser definert, og Cambridge var dermed under danenes styre. Deres aktive handelsvirksomhet førte til at byen vokste raskt, og sentrum flyttet seg fra Castle Hill til området på den andre siden av elven, som nå heter Quayside. Dette kan sies å markere en endring fra en strategisk plassert by til en ren handelsby. Angelsakserne kom tilbake etter at danene mistet makten i området. De bygget i 1025 St. Benets kirke, som fortsatt står.
I 1068, to år etter normannernes erobring av England, bygde Vilhelm Erobreren et slott på Castle Hill; derav navnet. Den spesielle Rundekirken er fra denne perioden. Byens navn hadde nå blitt Grentabrige eller Cantebrigge, mens elven het Granta. Byen ble etterhvert hetende Cambridge, mens elven forble Granta lenge. Selv i dagen går den ofte under det navnet lokalt, selv om det formelt er endre til Cam for å passe med bynavnet. Universitetet bruker adjektivet cantabrigiensis, men dette er en latinisering av det moderne navnet og ikke et egentlig latinsk navn.
Et av de første utdanningssentrene i byen var Pythagorasskolen, grunnlagt i 1200. Bygningen står fortsatt ved St John's College.
I 1209 flyktet en del studenter fra voldshandlinger i Oxford, og grunnla et universitet. Peterhouse College, det første, ble grunnlagt i 1284. King's College-kapellet ble påbegynt i 1446 av Henrik IV, og fullført under Henrik VIII i 1515.
Cambridge University Press fikk sin trykkelisens i 1534. I 1610 ble den første drikkevannsledningen lagt inn i byen; deler av den er bevart. Jernbanen kom i 1845, og tradisjonene forteller at det var universitetsledelsen som sørget for at den ble lagt godt utenfor sentrum, slik at ikke studentene skulle bli fristet til å reise til London.
Selv om universitetsbyer normalt får status som city, og ikke bare town (se bystatus), fikk ikke Cambridge denne statusen før i 1951. Årsaken er at den ikke er en katedralby, noe som tradisjonelt er et krav for status som city.
Kalkstein

Opphav

Da marine organismer som koraller og poredyr døde, ble de liggende på havbunnen, alle bløtdeler gikk i oppløsning (nedbrutt). De harde kalkrike skallene ble etter hvert begravd i havbunnen. Nye lag med sand og leire (sedimenter) ble avsatt og tykkelsen på de overliggende massene økte. Trykket og temperaturen i de kalkrike lagene økte. Lagene ble sementert sammen. Lagene av leire og sand ble til skifer og sandstein. De kalkrike lagene ble til kalkstein.
Landheving og erosjon kan så løfte kalksteinsavsetninger opp i dagen igjen. Geologisk er kalkstein et området som tidligere har ligget under vann, et grunt hav. Langs kystlinjer med kalksteinsforekomster kan vi finne kalksteinsklipper. Kalksteinen eroderer lett, så en kan finne spektakulære formasjoner som loddrette klipper og øyer ned i havet. Slike idylliske kalksteinsklipper kan vi finne i Thailand og Vietnam, men også mange andre steder i verden. De mest kjente i Europa, finner vi langs Den engelske kanal (The White Cliffs of Dover; «Dovers hvite klipper»). Nærmere Norge finner vi de danske klintene. Mye av kalksteinen er forøvrig farget av andre sedimenter, slik at den like gjerne kan finnes i varianter av gråfarge. Cap Blanc Nez («Hvitkapp») og Cap Gris Nez («Gråkapp») ligger i Normandie med noen mils avstand mellom og illustrerer forskjellen.

Kinesisk hagekunst

I Kina er det tradisjon for å benytte kalksteiner som har ligget i lang tid under vann og dermed blitt utsatt for vannerosjon og fått merkelige former som dekorasjonselementer i hageanlegg. Ettersom de fleste av steinene tradisjonelt kommer fra en øy i Taihusjøen i nærheten av Shanghai, kalles disse steinene for Taihusteiner (太湖石).

Omdannet kalkstein

Kalkstein som har blitt utsatt for høyt trykk og varme over lang tid, er omdannet (metamorfose) til marmor, en metamorf bergart.

Industriell utnytting

Kalkstein brukes til en rekke formål, blant annet sement, og har vært tatt ut i steinbrudd mange steder i landet. Større anlegg finnes i Brevik og Kjøpsvik. Anlegget på Slemmestad i Buskerud hentet sitt råstoff fra Langøya ved Holmestrand, da den lokale kalksteinen var for dårlig. Da sementproduksjonen ble nedlagt i Slemmestad ble Langøya med steinbruddet solgt, og stedet brukes i dag som mottaksanlegg for kjemikalier og farlig avfall. Andre nedlagte kalksteinsbrudd er fredet, som eksempelvis i Østhagan landskapsvernområde ved Grua i Oppland.
Mikroklima

Et mikroklima er en lokal atmosfærisk sone hvor klimaet er annerledes enn i det omkringliggende området. Uttrykket kan referere både til små områder som for eksempel et blomsterbed, og til større områder på flere kvadratkilometer (for eksempel en dal eller et byområde). Mikroklimaer finnes for eksempel nær vann, som kan kjøle ned den lokale atmosfæren, eller i tettbebygde byer, hvor betong og asfalt absorberer solas energi, varmes opp, og gjenutstråler den varmen til lufta rundt. Den resulterende urbane varmeøya er en type mikroklima.
En annen faktor som bidrar til mikroklima er hellingen og retningen på et område. Sørvendte hellinger på den nordlige halvkule er eksponert for mere direkte sollys enn nordvendte hellinger, og er derfor varmere lengre. Klimaet i et utbygd industriområde kan også variere sterkt fra en trebevokst park like ved, ettersom floraen i parker absorberer lys og varme i bladene, mens en bygning eller en parkeringsplass bare utstråler varmen tilbake til lufta.
Et mikroklima kan gi muligheter for dyrking av vekster som ikke kan vokse i det omkringliggende området. Dette konseptet brukes ofte innen permakultur i nordlige tempererte klimaer. Mikroklimaer brukes også av gartnere ved omhyggelig valg av plantetyper og voksested. Et beskyttet sted kan redusere de klimatiske påkjenningene om vinteren.
Mikroklima kan også referere til menneskeskapte miljøer som et rom eller andre avsperrete områder. Mikroklimaer blir skapt og omhyggelig vedlikeholdt i for eksempel museumsutstillinger og -lager.
Gastrula

Gastrula er et tidlig stadium i fosterutviklingen, og resultatet av prosessen som kalles gastrulasjon, der fosterets framtidige kimlag dannes. Gastrulaen er en hul ball og består av et dobbelt lag med celler med en urmunn som leder inn i hulrommet – urmagen. Det indre cellelaget er det som hos det voksne dyret vil bli endoderm (slimhinner), det ytre cellelaget tilsvarer ektoderm (først og fremst hud, men også nerveceller). Uttrykket gastruala ble først fremmet av Ernst Haeckel i 1874. Gastrulasjonen foregår ved at den ene enden av morulastadiet, typisk den vegetative polen, presses inn og blir innsiden av fosteret, mens den animalske polen blir utsiden.

Gastrula hos dyr uten gjennomgående tarm

Hos enkle dyr som nesledyr har gastrulastadiet i prinsippet samme struktur som det voksne dyret, med en enkel åpning inn til magen, som også gjør tjeneste som anus. Hos flatormer finnes oppstår det et lag med celler mellom de to lagene i gastrulaen (mesoderm), men ellers har gastrulaen og det voksne dyret mye til felles.

Gastrula hos høyere dyr

Hos høyere dyr med en gjennomgående tarm vil gastrulaen gjennomgå store forandringer, og ikke alltid være gjenkjennbar i det voksne dyret, selv om urmagen vil forbli tarmen. Urmunnen hos protostomier, som omfatter mesteparten av dyreriket, forblir munnen til det voksne dyret. Hos deuterostome dyr (pigghuder, hemikordater og ryggstrengdyr) vil urmunnen lukkes, etterfulgt av en innforldning langs ryggsiden av gastrulaen (primitivfuren). En ny munn åpnes i motsatt ende.
Hos amniotene som har store egg med mye plomme, er hele gastrulastadiet undertrykket, og gastrulasjonen sees best på at primitivfuren foldes inn langs det som ville vært ryggsiden av gastrulaen.

Evolusjonære implikasjoner

Siden alle dyr med unntak av svamper gjennomgår gastrulasjon, foreslo Haeckel at det første dyret liknet en gastrula, et hypotetisk stadium han kalte en gastrea. Gastrulasjon foregår imidlertid på til dels svært forskjellige måter i dyreriket, og Hackels teori har blitt sterkt kritisert. Gastrea-teorien blir i modifisert form blir likevel stadig forsket på, og er en av flere måter utviklingen av de forskjellige hovedlinjene i dyreriket forklares.
Møllersalen

Møllersalen tilhørte et tidligere gjestehus og traktørsted i Sandviksveien 77 A og B i Sandviken bydel i Bergen. Hovedhuset fra midten av 1700-tallet var del av et rokokkoanlegg med en stor hage. 
Huset var et av ti gjestehus som tidligere lå i Sandviken. Disse skjenkestedene og gjestgiverstedene betjente sjøfolk, repslagere, andre håndverkere og pakkhusarbeidere. Møllersalen ligger strategisk til, nær sjøen, ved utfartsveien mot nord – den Trondhjemske postvei. Den tradisjonelle virksomheten ble lagt ned i 1908. 
Hovedhuset og Møllersalen ble fredet av Riksantikvaren i 1927 og er i dag privatbolig.
Spektrum (tidsskrift)

Spektrum (etablert 1946, nedlagt 1954) var et norsk kulturtidsskrift.  Dets formål var «å skape et forum for de kretser i vårt folk som hyller et spiritualistisk livssyn», og  var således en  videreføring av det nedlagte todsskriftet Janus (1933–1941).  Det var ledet av Barthold A. Butenschøn, og utgitt med seks nummer årlig.
Redaktører var Carl Fredrik Engelstad og Hans Peter L'Orange (1946–1949), 
Ernst Sørensen og etterhvert Aasmund Brynildsen.
Blant bidragsytere finner man, foruten redaksjonen,
Aagot Benterud, Niels Christian Brøgger, Ronald Fangen, Gunnar Høst, Odd Nansen, Ørnulf Ranheimsæter, Kristian Smidt og André Bjerke.
Etter nedleggelsen ble det André Bjerke-ledede tidsskriftet Horisont etablert (1955) og brukt for mange av de samme tema som Spektrum.
International Tsunami Museum

International Tsunami Museum er et lite museum i landsbyen Bang Niang midt i Khao Lak-området, noen km sør for Khuek Khak i kommunen Takua Pa, provinsen Phang Nga på vestkysten av Thailand. Museet minnes den sterke effekten tsunamien hadde her 26. desember 2004, da 5 231 mennesker ble drept og 8 457 skadet i Thailand, hvorav om lag 80 % av disse i Khao Lak-området.
Museet består av en innendørs fotoutstilling på om lag 100 m², og en politibåt («P813») som ble skyllet inn på land av tsunamien, og strandet i et skogbryn 1-2 km fra havet.
Ved politibåten er det satt opp en liten informasjonsstand med enkle kart, foto og tekst som beskriver hendelsesforløpet under tsunamien. Det selges en CD og en DVD med medie- og filmklipp, samt heftet «26.12.04 - Wrath of the Tsunami», som er et særtrykk i samarbeid mellom hovedstadsavisen The Nation og regionavisen The Phuket Gazette.
Datter

En datter er kvinnelig avkom, en jente eller kvinne i forhold til sine foreldre. Den mannlige ekvivalent er sønn. Navnet brukes også analogisk i flere felt, for å vise forhold mellom grupper eller bestanddeler (for eksempel datterselskap).
I patriarkalske samfunn har ofte døtre forskjellige eller mindre familierettigheter enn sønner. I flere førindustrialiserte samfunn, og noen eksisterende samfunn, kan en familie ofte foretrekke å få sønner fremfor døtre, med påfølgende spedbarnsdrap på jenter. I noen samfunn er det også sedvane at en datter «selges» til sin ektemann, som betaler en brudepris; en annen beslektet form for denne skikken er når foreldre betaler datterens ektemann en pengesum for å kompensere for kvinnens finansielle byrde, som man finner i samfunn hvor kvinner ikke arbeider utenfor hjemmet, og kalles medgift.
I 2015 var 48,6 % av alle fødsler i Norge døtre, av totalt 59 058 fødsler.

Etymologi

Ordet «datter» er antagelig et lånord fra dansk; ordet er nært beslektet med norrønt dóttir, som gir nynorsk dotter. Den norrøne formen er avledet av germansk *duhtér, igjen fra indoeuropeisk *dhughəter-.
Fukang

Fukang (kinesisk: 阜康; pinyin: Fùkāng) er et byfylke i det autonome prefektur Changji i det autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 151 308 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 216 fører gjennom området. Den går fra Altay til byen Baluntai i fylket Hejing.
Esma Redzepova

Bakgrunn

Esma Redzepova var den yngste av seks barn i en romani-familie. Hennes bestefar på farssiden var en katolsk roma, og hennes bestemor en irakisk jøde. Moren var en muslimsk roma fra en landsby nær Skopje. Hun er således oppvokst i et roma- og jødisk hjem.
Faren, som hadde mistet et ben under en tysk bombing av Skopje i 1941, arbeidet tidvis som porner, på sirkus som sterk mann, og som skopusser. Han sang og spilte på trommer, og opptrådte tidvis på brylluper. Noen av Esmas søsken ledsaget ham. Esmas mor var syerske.

Karriere

Esma Redžepovas musikkarriere begynte i tidlig alder – hun var bare ni år gammel da hun opptrådte for første gang. I tenårene tok det mer av. I 1957, i en alder av 14 år, ble Redžepova personlig invitert til å synge i en skoletalentkonkurranse for Radio Skopje. Denne konserten viste seg å være et vendepunkt, ikke bare vant hun førsteplassen, hun slo 57 andre skoler og vant 9000 jugoslaviske dinarer, men den nasjonale bandleder og Redžepovas kommene ektemann var også til stede. Etter å ha sikret tillatelse fra sine foreldre, begynte Esma å turnere med sitt musikalske ensemble. Legenden sier at hun forlot hjemmet med en enkelt koffert fylt med en kjole og et Čoček-kostyme.
Hennes karriere spente over fem tiår. Hennes musikalske suksess var tett knyttet til hennes ekteskap med Stevo Teodosievski, som var komponist, arrangør og direktør for et musikkensemble, Ansambl Teodosievski. Han skrev mange av hennes sanger og tok seg av hennes karriere helt frem til sin død i 1997.
Hennes musikalske stil var for det meste inspirert av sigøynermusikk (romanimusikk) og av makedonsk musikk. Det er også mulig å høre andre influenser, som fra popmusikken. Esma Redžepova begynte sin karriere i en periode da romanimusikk ble vurdert svært nedsettende i Jugoslavia, og romaene selv syntes det var svært skammelig med kvinner som sang i offentligheten. Esma Redžepova var en av de første sangere som sang på romani i radio og fjernsyn.
Foruten sin sang har hun også fått erfaring som skuespillerinne i løpet av sin meget lange karriere. Hun ble kjent som «sigøynerdronningen» gjennom en rekke internasjonale konsertturneer.
Hennes utstrakte arbeid for medmennesker omfatter adopsjon av over førti barn og større donasjoner til medisinske institusjoner i hjemlandet.  Etter jordskjelvkatastrofen i 1963 i hjembyen Skopje bidro hun i hjelpearbeidet med inntektene fra hundrevis av konserter.
Hun har to ganger (senest i 2003) vært nominert til Nobels fredspris.  I 2005 fikk hun den norske Bjørnsonprisen for «sin innsats for sigøynerfolkets kultur og for humanitært arbeid for barn».
Heien (Bergen)

Beliggenhet

Heien ligger vest for Christinegården og øst for Formannsvei. Øvre Heien ligger ved siden av Christinegården. Cirka 30 minutter å gå til Bergen sentrum. Heien bofellesskap holder til i Heien 31 og tilhører botjeneste for utviklingshemmede i Bergenhus bydel. Gaten ligger idyllisk til med kort vei til fjells og til sentrum. Det ligger landlig til litt pga. gården Christinegården og Hammermarken med lysthuset Mon Plaisir (fransk). Det er kort vei til Fjellveien og Stoltzekleiven. Nærbutikken er Mulen mat (nedlagt november 2015), men mange går i ICA Nær Sandviken (Byttet til Coop Extra) og.

Historie og gårdsdrift

Heien tilhørte for veldig mange år siden den store gården Christinegården som veien over, som også tilhørte gården, er oppkalt etter.
Braganza

Braganza historie

Selskapet Braganza AS ble startet i 1938 som en del av Ludv.G. Braathens Rederi. Rederivirksomheten til Ludv. G. Braathen ble startet i 1926. Ludvig G. Braathens Rederi utviklet seg til et større skipsrederi på 1950- og - 60-tallet. Rederiets siste båt ble solgt i 1982. Ludvig G. Braathen etablerte i 1946 flyselskapet Braathens SAFE med det formål å fly mannskap og reservedeler til skip i Asia og Syd-Amerika. 
Flyselskapet utviklet seg raskt efter en trang start på 1950- og -60-tallet og fikk sin første jet, en Boeing 737, i 1969. Luftfart, gjennom Braathens SAFE, Braathens Helikopter og Busy Bee ble efter hvert hovedvirksomheten til familien Braathen. I tillegg eide familien også i kortere og lengre perioder industribedrifter, turoperatører og annen reiselivsvirksomhet.
I løpet av 1990-årene konsentrerte Braganza virksomheten mer og mer om flyselskapet Braathens SAFE som ble børsnotert i 1994. I 1997 solgte Braganza 30 % av Braathens SAFE til nederlandske KLM, men ble sittende som største eier med 38 % av aksjene.
Kristiansand Dyrepark var en av Braganzas tidlige investeringer, den første aksjen ble kjøpt i 1995.
I 1996 startet en ”ny tid” for Braganza med en ny strategi for selskapet mer rettet mot finansielle investeringer. 
I 2002 solgte Braganza seg ut av Braathens som følge av at SAS la inn bud på hele selskapet og avnoterte selskapet fra børsen. Som en del av avtalen i forbindelse med salget av Braathens kjøpte Braganza alle aksjene i det svenske innenriksflyselskapet Malmö Aviation i 2002. Senere i 2002 ble verdiene i Braganza delt som følge av en avtale mellom de tre gjenværende eierne som alle er barnebarn av grunnleggeren Ludvig. G Braathen. Per G. Braathen ble da eneeier av Braganza. Som følge av eierskiftet ble selskapets strategi gradvis endret i retning av industrielle investeringer, primært innenfor reiseliv og relaterte industrier.
Per G. Braathens private investeringselskap ble innlemmet i Braganza i 2002, og med det fulgte et antall reiselivsinvesteringer som i dag er en del av Braganzas portefølje.
Sverresborg Idrettsforening

Basketball

Klubbens basketballag heter Sverresborg Hoops, og er Trondheims største basketballklubb. 
Klubben spiller i regional 2.divisjon for kvinner og herrelaget spiller i eliteserien, BLNO.

Sverresborg Hoops har lag i alle klasser fra mini til senior.
Sverresborg Hoops innledet i 2011 Friendship Games, med formål å øke samhold innen basketball på tvers av landegrenser. 
Med treningsleir i Liepajas, Latvia i starten av hver sesong ønsker foreningen å øke interessen blant spillerne, samtidig som spill sammen med latviske ungdommer åpner for økt forståelse for hverandres lands kulturer.

Fotball

A-laget i fotball spiller i 2014 i 3. divisjon, avdeling 9. Sist klubben var i 3. divisjon var i 1994, men rykket ned både i 1994, 1996 og sist i 2005 ned igjen til 4. divisjon før de rykket opp før 2013-sesongen.

Håndball

Kvinnelaget i håndball har tre NM-titler, ett seriemesterskap og to sluttspillmesterskap i perioden 1981–86.
Herrelaget spiller i 2.divisjon.
Limburgs flagg

Beskrivelse

Flagget ble fastlagt av provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 28. juni 1953: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget er bygget opp av tre horisontale baner, hvorav to er like brede (hvit (øverst) og gult) adskilt av en smalere, blå bane. Over dette er en kronet, rød, stående løve plassert nærmest flaggstangen. Løven er vendt mot flaggstangen og den har en dobbel hale.
Gourikwa kraftverk

Gourikwa kraftverk er et kombinasjonssyklus varmekraftverk ved Mossel Bay i provinsen Western Cape, Sør-Afrika. Det har en installert produksjonskapasitet på 450 MW fordelt på 3 like store blokker, med gassturbiner. Brenseltypen er dieselolje og kerosen. Operatør er det statlige energiselskapet Eskom. Utbyggingen skjedde omkring 2006–2007, med ytterligere utvidelse i 2009.
Teknologien er hovedsakelig levert av Siemens.