Stone of Scone

Stone of Scone (skotsk-gælisk: An Lia Fàil; skotsk: Stane o Scuin), også kjent som Stone of Destiny («Skjebnesteinen») og i England som Coronation Stone («Kroningssteinen»), er en blokk av rød sandstein som tradisjonelt ble oppbevart i det nå ødelagte klosteret Scone Abbey nær Perth i Skottland. Steinblokken er historisk viktig for Skottland da den i århundrer ble benyttet ved kroningen av skottenes konger, og siden ved engelske og britiske monarker.
Dens størrelse er 660 x 425 x 270 mm, og veier omtrentlig 152 kg. Et kors er grovt innrisset på den ene overflaten og det er satt inn jernringer i hver ende for å lette transport. Siste gang steinen var i bruk i en kroningsseremoni var ved kroningen av dronning Elizabeth II, dronning av Storbritannia og Nord-Irland.
Steinen ble også omtalt som «Jakobs putestein», en referanse til den israelittiske patriarken Jakob som i henhold til Første Mosebok benyttet en stein som hodepute, og da han fikk visjoner i sin søvn, innviet han steinen til Gud. Kongene av Dalriada skal ha brukt den som kroningsstein da de levde i Irland, og tok den med seg da de invaderte Caledonia. En annen teori er at den var et alter som ble brukt av Kolumba av Iona under hans misjonsreiser. Det som er sikkert er at siden kong Kenneths tid, på midten av 800-tallet, satt skotske monarker på den under sin kroning.

Westminster Abbey

I 1296 ble steinen tatt av Edvard I av England som krigsbytte og fraktet til Westminster Abbey hvor den ble plassert inn under en stol av treverk, kjent som «Kong Edvards stol», og hvor de fleste påfølgende engelske og siden britiske monarker har blitt kronet. Edvar I søkte å hevde sin status som  Lord Paramount, «herreoverhode», av Skottland, og med retten til å føre tilsyn med dets konge.
Det er rettet en del tvil om steinen faktisk ble tatt av kong Edvard I. Den såkalte «Steinen i Westminster-teorien» hevder at munkene ved Scone Palace skjulte den virkelige kroningssteinen i elven Tay, eller gravde den ned i Dunsinane Hill, og at engelske soldater ble lurt til å ta med seg en erstatning. En del av de som fremmer denne teorien hevder at historiske beskrivelser av steinen ikke passer med den nåværende steinen.
I Edinburgh-Northampton-traktaten av 1328, som ble inngått mellom kongerikene Skottland og England, gikk England med på å levere den erobrede steinen tilbake til Skottland, men rasende menneskemengder forhindret at den ble fjernet fra Westminster Abbey. Steinen ble værende i England for ytterligere seks århundrer, selv etter at Jakob IV av Skottland arvet den engelske tronen som Jakob I av England. For det neste århundret satt Stuart-kongene og dronningene atter på steinen, men ved deres kroning som konger og dronninger av England.

Fjerning og ødeleggelse

På juledagen 1950 fjernet en gruppe på fire skotske studenter (Ian Hamilton, Gavin Vernon, Kay Matheson, og Alan Stuart) steinen fra Westminster Abbey for å levere den tilbake til Skottland. I løpet av denne prosessen gikk steinen fra hverandre i to biter. Etter å ha gravd det meste av steinen ned i jorda i Kent, hvor de slo leir for noen få dager, gravde de opp igjen den skjulte steinen og fraktet den til Skottland sammen med en ny medsammensvoren, John Josselyn. I henhold til en amerikansk diplomat som var utplassert i Edinburgh på denne tiden, ble steinen skjult for en kort tid i en koffert i kjelleren av konsulatet, dog ukjent for dem, før den ble fraktet til et nytt tilholdssted. Selv om Josselyn var engelsk, den gangen en student ved Universitetet i Glasgow, var han også skotsk nasjonalist, skjønt hans 21. oldefar var Edvard I. Den mindre stykket av steinen ble fraktet nordover ved et senere tidspunkt. Hele steinen ble overlevert til en eldre politiker i Glasgow, som sørget for at den ble profesjonelt reparert av steinhogger Robert Gray i Glasgow.
Den britiske regjeringen beordret at det ble satt i gang en betydelig leting etter Scone-steinen, men den ga intet resultat. De som forvaltet steinen etterlot det ved alteret av Arbroath Abbey og i varetekten til Den skotske kirke. Straks politiet i London ble informert om dens lokalisering ble steinen fraktet tilbake til Westminster under sterk bevoktning fire måneder etter at den var blitt fjernet.

Tilbake til Skottland

I 1966, som en symbolsk svar på den voksende misnøyen blant skottene, besluttet den britiske regjeringen at steinen skulle bli oppbevart i Skottland når den ikke var i bruk ved kroningsseremonier. Den 3. juli 1996 ble det opplyst i Underhuset at steinen skulle bli levert tilbake til Skottland. Den 15. november 1996 var det en overleveringsseremoni ved grensen mellom representanter av det britiske innenriksdepartementet (Home Office) og det skotske departementet (Scottish Office). Den ble deretter transportert til Edinburgh Castle, hvor den ankom den 30. november 1996, St. Andrew's Day, Skottlands nasjonaldag, og hvor den offisielle overleveringsseremoonien fortsatte. Prins Andrew, hertug av York, som representerte dronning Elizabeth II, overleverte formelt det kongelige garanti som overførte steinen til oppbevaring hos kommissærerne for Skottlands kronregalier. Steinen fra Scone står nå ved siden av Skottlands kronregalier (kronen, septeret, og sverdet) i rommet for kronjuvelene (Crown Room) på Edinburgh Castle.