google/wiki40b huggingface dataset:
Onager (våpen)

Onager var et romersk beleiringsvåpen. Navnet fikk det fra den hoppende bevegelsen som oppsto når våpenet ble avfyrt. Dette minnet om sparkene til et iransk vill-esel – en onager. Det er en form for katapult og bruker tvunnet rep, ofte av kvinnehår, til å gi kastenergien.
En onager består av et rekangulært rammeverk som ligger på bakken. Festet til denne er det to føringsbjelker og en kraftig stokk til endestopp. Mellom føringsbjelkene er en kastarm. Denne er fremme festet i et stramt tvunnet rep som gir energi til kastet. I den øvre enden av kastarmen er det en slynge som bærer prosjektilet. Med et tau ned til et spill trekkes kastarmen bakover og ned, slynga lades og onageren er klar til skudd. Ved avfyring slippes kastarmen ved at en låsebolt slås ut med hammer. Kastarmen slår fremover til endestopp og prosjektilet kastes. Når kastarmen møter endestopp skjer dette med slik kraft at onageren «sparker bakut» med stor villskap, derav navnet. De voldsomme bevegelsene forsøker en å dempe ved at det legges en polstring på endestopp. 
Mange former for prosjektil kunne benyttes: store steiner mot festninger eller mengder med småstein mot soldater som kardeskladninger i munnladekanoner. Mot byer kunne det benyttes brannbomber. Dyrekadaver ble også brukt for demoralisering av fienden.
De kraftige bevegelsen ved avfyring satte visse begrensninger på hvor onageren kunne settes inn. På festningsmurer, i beskyttelsesgroper eller på smale terrengformer kunne de ikke brukes.
Dersom de skulle ha god rekkevidde og evne til å kaste tunge prosjektiler ble onageren selv stor og uhåndterlig. Selv med hjul ble de tungvinte å flytte til nye posisjoner, men på plass var de imidlertid effektive og kunne kaste 100-350m med betydelig prosjektilvekt.
I det romerske keiserdømmets tid ble onageren også tatt i bruk som feltskyts, trukket at to okser. En legion kunne bringe med seg 10 onagere og 55 kjerrermonterte ballistaer. 
I middelalderen, ca. 1200, ble det utviklet en noe lettere onager der slynga var erstattet med en «jerngryte». Dette gjorde det lettere å lade med kardeskladning. Dette våpenet er også omtalt som  mangonel, dog kan dette navnet ha blitt brukt også for andre former for beleiringsutstyr.
Alexander Jannaios

Alexander Jannaios (også kjent som Alexander Jannai/Yannai; hebraisk: אלכסנדר ינאי) var konge av Judea fra 103 f.Kr. og til 76 f.Kr. Han tilhørte makkabeerslekten og var sønn av Johannes Hyrkanos. Han arvet tronen av sin bror Aristobulos I, og det synes som om han giftet seg med sin brors enke, Shlomtzion eller «Shelomit», også kjent som Salome Alexandra, i henhold til Yibbums bibelske lov («levirat ekteskap»), skjønt den jødisk-romerske historikeren Josefus er ikke særlig nøyaktig på dette punktet.
Hans sannsynlige fulle hebraiske navn var «Jonatan»; han kan ha vært ypperstepresten Jonathan framfor at denne var hans grandonkel med samme navn som etablerte festningen Masada. Under navnet «kong Yannai» synes han være en ondskapsfull tyrann i Talmud, noe som reflekterer hans konflikt med fariseerne. Han er blant den mer fargerike historiske figurer, til tross for at lite er kjent utenfor spesialisert historie. Han hadde, sammen med sin enke (som ble dronningregent etter hans død), hadde betydelig virkning på jødedommens utvikling.
Jannaios ekspanderte det hasmoneiske kongedømme i Judea og etablerte byen Gamla i 81 f.Kr. som hovedstad for hva som i dag er Golanhøyden. Han ble beseiret av nabateernes konge Obodas I i 93 f.Kr.
Ricola

Ricola AG er et sveitsisk selskap som produserer og markedsfører halspastiller og urtedrops under merkenavnet Ricola. Markedsføringen har fokus på selskapets bruk av urteblandinger. Selskapets hovedkontor ligger i Laufen i Basel.
Selskapet statet sin virksomhet i 1930. Den kjente urteblandingen med 13 forskjellige urter ble utviklet i 1940. Den består av salvie, apotekerkattost, ryllik, legestokkrose, smalkjempe, peppermynte, gjeldkarve, marikåpe, timian, hylleblomst, marianøkleblom, legeveronika og borremynte. Fra 1950-tallet har selskapet også laget urtete.
Ricola har i dag eksport til 50 land i Asia, Nord-Amerika og Europa. Norsk importør er Galleberg.
Northern-linjen

Togtype

Northern-linjen betjenes av seksvognstog av «1995-Stock», 106 av disse settene ble levert av GEC-Alstom. Hver vogn er 17,77 meter lang. Et tog har kapasitet til 665 passasjerer, hvorav 200 sitteplasser i tillegg til 48 klappseter og 20 «perch seats» der man kan hvile i halvt-stående stilling.
Hvem kan slå Aamodt og Kjus?

Seertall

Første sesong ble i snitt sett av 367 000. 
Premieren av sesong fire ble sett av 241 000, mens premieren av sesong fem ble sett av 229 000.
Patina

Patina brukes på norsk om de aldringstegn som oppstår på overflaten av kunstverk, både av metall og malerier. Vi snakker også om patina i forbindelse med antikviteter av tre, kanskje spesielt når disse er av nyere dato og kunstig eldet. De kjemiske prosessene som foregår, kalles patinering.
Kjemisk snakker vi om irring (kobber, bronse, messing) eller anløping (sølv). Ofte blir patinering gjort som en del av kunstverket, gjerne for å beskytte mot andre og mindre ønskelige prosesser, som med tiden kan forandre overflatestrukturen. Dette gjelder blant annet den spesielle overflaten på skytevåpen som skal forhindre angrep av gravrust.
Malerier, trykk og tegninger vil med tiden vise tegn til endring. De kan gulne, bli grålige, brunere eller overflaten sprekker opp (krakelering) og i verste fall begynne å smuldre vekk.
Den vanligste patinaen er den som fremkalles på statuer av bronse. Den er grønnlig og er et karbonat av kobber, frambragt ved oksidering. Samme irret finner vi på alle kobberholdige legeringer, foruten på rent kobber.
Der eksisterer en rekke produkter som kan starte og vedlikeholde patina, foruten andre som fjerner og eventuelt beskytter uten å vise igjen. Metallpuss av forskjellig slag er eksempler på det siste. Mange kunstverk er bevisst patinert for å tilføre og holde på en bestemt tilstand. Slik sett kan sluttfernissering av et maleri sees på som begynnelsen på en styrt patineringsprosess.
En del av arbeidet for en kunstkonservator består i å fjerne for mye patina og beskytte kunstverket slik at prosessen blir trukket ut i tid.
En form for patinering finnes i støpejernsgryter og -panner, der jernet er så porøst at det trekker til seg smaksstoffer fra det som ble laget. Det hevdes at det i enkelte italienske familier er blitt arvefeider og langvarig uvennskap på grunn av «gryta hennar mor» som er blitt brukt til sauser i generasjoner.
I antikvitetsverdenen er patina den ekstra myke glansen som kommer langsomt med årene, slitasjemerkene på armlenene, skrammer fra år med bruk, «mårhull» etter trebukkangrep og andre spor etter hundre år eller mere.
Falsknere har i alle år utviklet metoder som kan akselerere patineringen. Ett av deres hjelpemidler er potetmugg.
Skibsassuranceforeningen i Arendal

Skibsassuranceforeningen i Arendal ble stiftet i Arendal 29. desember 1837. Foretaket var et av de første sjøforsikringsselskapene i Norge. Opprinnelig ble foretaket dannet og stiftet av og for rederi hjemmehørende i Arendals tollsted, men senere kunne andre redere også forsikre skipene sine i selskapet. Selskapet gikk under navnet «Skibsen».

Arkivet

Arkivmateriale etter Skibsassuranceforeningen i Arendal befinner seg på Kuben i Arendal og omfatter lover, forsikringer og regnskapsbøker.
Microsoft Visual Studio

Databasestøtte

Visual Studio har i senere versjoner også grafiske verktøy for databasehåndtering.
OSK

OSK (russisk: объединенных стратегических командований; obedinennykh strategitsjeskikh komandovanij) er en operasjonell strategisk kommando (forkortes til OSK på norsk også) som settes i et militærdistrikt i krig, forhøyet beredskap og i krise. Til engelsk oversettes OSK til Joint Strategic Command (JSK).
OSK er underlagt Generalstaben, og det finnes fem av disse i Russland etter 1. desember 2014, da OSK Nord ble etablert i Severomorsk for å få enhetlig kontroll over nordområdene eller Arktisk i Russland. Fra 2010 fantes et OSK for hver av de fire militærdistriktene: Vestre militærdistrikt etablerer OSK Vest. Søndre militærdistrikt etablerer OSK Sør. Sentrale militærdistrikt etablerer OSK Senter. Østre militærdistrikt etablerer OSK Øst.
İsmet İnönü

Bakgrunn

İsmet var sønn av en tjenestemann i den osmanske statsforvaltning, Hacı Reşid Bey, og Cevriye Hanım, hvis foreldre var flyktet til Turkia fra Bulgaria etter den russisk-tyrkiske krig (1877-1878). Etternavnet İnönü tok han lsngt senere, da Atatürk på 1930-tallet besluttete at alle tyrkere skulle ha etternann.
Han studerte ved militærakademiet i Det osmanske rike, og tok eksamen der i 1903. Hans første berømmelse fikk han tidlig, ds han slo ned to opprør mot osmanene, i Rumelia og Jemen. Han deltok i Balkankrigene og første verdenskrig, der han ble øverstkommanderende for vestfronten. Det var da han ble kjent med Mustafa Kemal Atatürk.

Etter første verdenskrig

Etter første verdenskrig begav han seg til Anatolia og ble med i den nasjonalistiske bevegelse. Han ble utnevnt til øverstkommanderende, og hadde den befatningen under den gresk-tyrkiske krig (1919-1922). Han ble forfremmet til brigadegeneral etter slaget ved İnönü, da han slo ned den greske armé. Ved konfarensen som førte til Lausannetraktaten var han sjef for den tyrkiske delegasjon.

Statsminister

Han ble republikken Tyrkias første statsminister, og hadde den posten i mange perioder mens Atatürk var president. I den stilling innførte han en femårsplan etter mønster fra Sovjetunionen, og nasjonaliserte en stor del av den private sektor. På grunn av İnönüs økonomiske politikk ble 70% av Tyrkias grunn statseid. Atatürk begynte med tiden å etterstrebe en mer liberal økonomi, og avsatte İnönü i 1937.

President

Da Atatürk døde etterfulgte İnönü ham (11. november 1938) som president og partileder for Det republikanske folkeparti. Innen ett år var annen verdenskrig brutt ut. Både de allierte og aksemaktene forsøkte å få Tyrkia til å slutte opp ved deres side. Franz von Papen ble plassert i Ankara som diplomat for Tyskland. Offidielt var Tyrkia nøytralt under krigen. Først i februai 1945 tok de stilling for de allierte.
Etter internasjonalt påtrykk åpnet İnönü opp för flerpartisystem, og tapte landets første frie valg i 1950 til Det demokratisk parti (DP) og Adnan Menderes.

Senere virke

I ti år var İnönü opposisjonsleder, til han i 1961 i et parlamentsvalg ble ststsminister, og etter at Manderes ble avsatt i et militærkupp og henrettet, og etter at han selv hadde inngått koalisjon med andre partier. I 1965 tapte han valget mot Süleyman Demirel. I 1972 tapte han partiets støtte og ble etterfulgt som  partileder av Bülent Ecevit.
İnönü døde i 1973. 
Han er begravet nær Atatürks mausoleum i Anıtkabir i Ankara.
Stryn Fotball

Kvalifisering

Vinnerne av avdelingene i 3. divisjon må spille kvalifisering mot hverandre for å rykke opp. Det blir spilt to kamper der sammenlagt resultat avgjør.

2005

I 2006 spilte Stryn mot Hamarkameratene 2. I første kamp (borte) ble resultatet 0-1, og i returkampen 5-5. Dette resultatet førte til at Ham-kam 2 rykket opp.

2006

I 2006 spilte Stryn mot Faaberg Fotball Lillehammer. I første kamp (hjemme) endte det 1-1, og i returkampen 0-0. Dette resultatet førte til at FF Lillehammer rykket opp.
Øens fagre rose

«Øens fagre rose» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i bladet «Magasinet for alle», årgang 1954-1955. Skillingsvisen er av ukjent opprinnelse, men den skal ifølge skillingstrykket synges til melodien «Sørg ikke søte pike slå sorgen av ditt sinn». Visen er også tatt med i «De gamle visene med Alf Prøysen», utgitt på Forlaget For Alle i 1972.

Teksten

1.I dalens fagre leie der speiler seg en sjø,

og midt på sjøens flate smukt hever seg en ø.

Med grønne vang og birke i vindens sakte sus

her levet glad ung Ingrid i sin faders lille hus.
2.Hver morgen glad hun følger den gamle fiskermann,

i båten ut til fiske på sjøens dype vann,

og siden hen på dagen hun øver huslig plikt

alt mens hun synger glad og nøyd om kjærlighet og slikt.
3.For bygdens unge svende hun er et fagert mål,

og mangt et hjerte banker i sterk urolig tål.

I håpet om at vinne den skjønne Ingrids hånd

og henne til seg binde alt med elskovs rosenbånd.
4.Men Ingrid til dem smiler og sier alltid nei,

jers vennskap vil jeg eie, men kjærlighet dog ei.

Thi vil I minnes Olaf han staute kjekke mann,

som sjømann nu han farer og ham elsker jeg for sant.
5.Og hver en beiler vendte så skuffet på sin vei

og mangen forble ugift mens andre giftet seg.

Men Ingrid levet stille og ventet trofast på

at Olaf skulle vende hjem fra bølgene de blå.
6.Og tiden stille iler og år går efter år,

men Ingrid stadig venter og like trofast står.

Ja avslår hvert et tilbud, fra mangen stormanns sønn

han vil nok en gang komme, hennes ungdoms første drøm.
7.Men mange år er runnet i tidens dype hav

og Ingrids gamle fader alt slumrer i sin grav.

Og selv hun også heller mot alderdommens år,

men ennu smukk tross årene hun like trofast står.
8.Ung Ingrid er blitt gammel men ei han kommet er,

hin bolde sjømann Olaf som hun har like kjær.

Hun venter like trofast mens livet glir mot høst

en vakker dag han kommer nok, titt lyder hennes røst.
9.Hva er det for en jubel som bryter dalens fred,

hvem satt der i de båte som henad sjøen gled.

Og hvorfor vifter flagget på hver en hvitmalt stang

mens kirkeklokker toner skjønt henover sjø og vang.
10.Men kjære deg, idag har jo Ingrid stået brud

med Olaf ved din side og kledt i høytidsskrud.

Han kom jo dog tilbake og holdt sin ungdomsed

se derfor jubler folket glad og bryter dalens fred.
11.Du ungersvend og pike som elsker fro din venn

tenk på de tvende gamle, på deres troskap ren.

Og skulle skjebnen ville I venter mange år

da lev og vent kun trofast på at lykkens time slår.
Tørvikbygd

Tørvikbygd er ei bygd i Kvam kommune i Hardanger i Hordaland. Bygda ligger på vestsida av Hardangerfjorden, rundt 13 km sørvest for kommunesenteret Norheimsund.
Navnet kommer av et gårdsnavn: «Tørvikja» eller «Tørvikjo». Forstavelsen «Tør-» kommer av «tyri», fra gamalnorsk turvi, som betydde feit furuved.
Bygda ligger ved fylkesvei 49, og er knyttet til fylkesvei 550 på østsiden av Hardangerfjorden via fergeforbindelsen til Jondal. Tørvikbygd (postnummer 5620) har barneskole, en barnehage og nærbutikk , og her ligger også Tørvikbygd Bygdemuseum son eies og drives av Tørvikbygd Ungdomslag. I Tørvikbygd bygger de den nye skytebanen Vangdalsåsen skytebane.

Historie

Fram til 1846 hørte Tørvikbygd til Strandebarm kommune, men ble da med i den delen som ble skilt ut som Jondal kommune. I 1965 ble Tørvikbygd-området overført til Kvam kommune.
Bildende Kunstneres Styre

Bildende Kunstneres Styre (forkortet BKS) var en forening og interesseorganisasjon for billedkunstnere i Norge. Den ble stiftet i 1888 og eksisterte til 1989 da BKS under navnet Billedkunstfaglig Sentralorganisasjon slo seg sammen med Norske Billedkunstneres Fagorganisasjon (NBFO) til dagens Norske Billedkunstnere (NBK).

Historikk

Allerede fra 1880-åra styrte billedkunstnere i Norge i stor grad sin egen virksomhet. Den første Høstutstillingen ble arrangert i 1882 som en protest mot det etablerte kunstlivet, og i 1888 ble Bildende Kunstneres Styre dannet. Denne organisasjonen fikk bestemme både over Høstutstillingen og etter hvert også de de statsfinansierte stipendiene. BKS opptrådte dessuten som rådgivere for myndighetene i kunstrelaterte saker. 
Reglene for hvem som kunne velge styret i BKS, og sitte der, var strenge. Kravet til stemmerett var at kunstneren måtte ha stilt ut på Høstutstillingen tre ganger. Etter 1930 økte kravet til fem ganger. 85% av de stemmeberettigede i 1965 var derfor over femti år. BKS var heller ikke  ansvarlige overfor velgerne, og organisasjonen ble følgelig betraktet som en forening uten virkelige medlemmer. 
På grunn av misnøyen med BKS ble det etter hvert opprettet forskjellige særforbund som skulle ivareta de enkelte faggruppenes spesielle interesser på en bedre måte. Således ble Tegnerforbundet (Tf) opprettet i 1916, Norske Grafikere (NG) i 1919, Unge Kunstneres Samfund (UKS) i 1921 og Norsk Billedhuggerforening (NBF) i 1946. I tillegg ble det også dannet sammenslutninger av billedkunstnere rundt om i landet. Først i Bergen, så i Møre og Romsdal, Stavanger og flere andre steder.
I 1975 ble Norske Billedkunstneres Fagorganisasjon stiftet som en fagpolitisk organisasjon som skulle fungere sammen med det fagtekniske BKS. Dette skillet ble senere oppgitt gjennom fellesorganisasjonen Billedkunstfaglig Sentralorganisasjon (også BKS). Billedkunstfaglig Sentralorganisasjon og Norske Billedkunstneres Fagorganisasjon (NBFO) ble så slått sammen i 1989 til dagens Norske Billedkunstnere.
Rush (film)

Handling

Filmen er basert på en sann historie, og er sentrert rundt racerførerne James Hunt (spilt av Chris Hemsworth) og Niki Lauda (Daniel Brühl), og er et innblikk i deres liv og rivalisering. Lauda var kjent for å ha vært i en voldsom krasj som nesten kostet ham livet mens han kjempet om VM-tittelen i 1976, men som kom tilbake og tok opp kampen med Hunt om tittelen. Hunt på sin side hadde en vill livsstil utenfor banen, hvor han festet mye og levde et playboyliv utad, men som gjerne ville fremstå annerledes enn imaget han skaffet seg.
Ka (kana)

Herkomst

Både か og カ stammer fra den kursiverte sōsho-stilen av kanji-tegnet 加.

Varianter

Disse to typer kana kan bli modifisert med dakuten, til が i hiragana, ガ i katakana – og dermed også Hepburn-romanisert til ga.
Handakuten-tegnet ゜ finnes sjelden sammen med ka i skriftlig japansk. Tegnet blir imidlertid ofte brukt av lingvister for å antyde den nasale uttalen [ŋa].

Bruk i japansk grammatikk

か [ka] er den hyppigst brukte spørrepartikkelen. Den blir også brukt for å skille ulike valgmuligheter.
が [ga] blir brukt for å markere kasusen nominativ – men ikke alltid subjektet – i en setning.
Apporterende hunder

Inndeling i gruppe 8

Apporterende hunder inngår i FCIs gruppe 8, som inndeles i 3 seksjoner.
Aurora (operativsystem)

Aurora, opprinnelig kjent som Eeebuntu, er en tidligere Linux-distribusjon for NettPC. Den siste versjon var basert på Ubuntu, men det ble også arbeidet på en versjon som bygde på Debian. Eeebuntu ble opprinnelig laget for Asus Eee nettPC-er.
Første versjon ble lansert i desember 2007. Versjon 3.0 ble lansert 15. mai 2015.
Jamaicansk mesterskap i friidrett 2016

Jamaicansk mesterskap i friidrett 2016 ble arrangert fra 30. juni til 3. juli 2016.
Elsk din fiende (bok)

Handling

Handlingen foregår i England, nærmere bestemt i landsbyen Braunston. Paul Weller er prest i landsbyen og finner sin onkel drept. Politiet utpeker ham som eneste mistenkte i saken. Weller rømmer fra politiet og havner på kanalbåten Ragweed, som eies av Nora Edwards. Han har ingen kjennskap til henne fra før. Hun vil helst ikke blandes inn i Wellers problemer, men hjelper ham likevel siden hun er den eneste, foruten Weller, som har sett morderne. Sammen rømmer de først til østkysten av England før de drar til Norge for å gjøre undersøkelser om et navn som var skrevet inn i bibelen til Wellers onkel. Etter masse omveier tar de også en tur til Italia.
Det som spesielt skiller hovedpersonene Weller og Edwards, er synet på religion og menneskets holdninger til den slags. Mye av dialogen mellom Weller og Edwards dreier seg om disse ytterpunktene dem imellom.
Vanity Fair

Condé Nasts Vanity Fair

Condé Montrose Nast (1873–1942) begynte sitt imperium ved å kjøpe menns motemagasin Dress i 1913. Det ble omdøpt til Dress and Vanity Fair og utga fire utgaver i dette året. Vanity Fair betyr «Forgjengelighetens marked» og er et marked som varer året rundt i den kristne allegori The Pilgrim's Progress (1678), skrevet av John Bunyan (1628–1688), og i dette markedet ble de besøkende fristet av alle jordiske forfengeligheter. I 1847 utga William Makepeace Thackeray (1811–1863) romanen Vanity Fair, og som inspirert av Pilgrim's Progress drev den satire på det britiske samfunnet. 
Magasinet fortsatte å blomstre inn i tjueårene, men ble et offer for den store depresjonen og minskende annonseinntekter, skjønt dets opplag på rundt 90 000 eksemplarer, var på sitt høyeste. Condé Nast annonserte i desember 1935 at Vanity Fair ville bli slått sammen og inngå i Vogue (opplag 156 000) etter utgaven i mars 1936.

Moderne gjenutgivelse

Condé Nast Publications, under eierskap av S.I. Newhouse, annonserte i juni 1983 at magasinet ville bli lansert på nytt. Den første utgivelsen ble utgitt i februar 1983 (omsalgsdato mars) med Richard Locke som redaktør, tidligere av The New York Times Book Review. Etter tre utgaver ble Locke erstattet av Leo Lerman, veteran fra Vogue. Han ble etterfulgt av redaktørene Tina Brown (1984–1992) og Graydon Carter (siden 1992). Faste skribenter har blant annet vært Dominick Dunne, Sebastian Junger, Michael Wolff, Maureen Orth og Christopher Hitchens. Kjente fotografer for magasinet har blant annet vært Bruce Weber, Annie Leibovitz, Mario Testino og Herb Ritts, som alle har preget omslaget med en rekke overdådige omslag og fullsideportretter av samtidens kjendiser. Blant de aller mest kjente var omslaget for august 1991, fotografert av Leibovitz, av en naken og høygravid Demi Moore, og med tittelen «More Demi Moore».
Monsanto, Idanha-a-Nova

Monsanto er en landsby og et freguesia (sogn) som ligger nordøst i kommunen Idanha-a-Nova i det portugisiske distriktet Castelo Branco. Landsbyen består av en klynge granittboliger som omgir et imponerende slott.
Alesana

Oppstart og Try This With Your Eyes Closed(2004-2006)

Selv om de først begynte å spille i Baltimore,Maryland, ble Alesana offisielt etablert i oktober 2004 i Raleigh, Nord-Carolina. Alesanas første medlemmer var Shawn Milke, Patrick Thompson, Dennis Lee, Steven Tomany og Daniel Magnusson. 
I mai 2005 ga de ut EP-en, Try This With Your Eyes Closed. Samme år ble trommeslager Daniel Magnusson erstattet av Will Anderson

On Frails Wings of Vanity and Wax (2006–2008)

I 2006 ble trommeslager Will Anderson erstattet av Jeremy Bryan. I tillegg ble gitarist/vokalist Adam Ferguson en del av bandet. Sommeren 2006 ga de ut sitt første studioalbum, On Frail Wings of Vanity and Wax. Sent i 2006 signerte Alesana en platekontrakt med Fearless Records, etter å ha vært under kontrakt med Tragic Hero tidligere.

Where Myth Fades to Legend (2008–2009)

Tidlig i 2008 fikk Alesana enda et medlem da bassisten Shane Crump ble en del av bandet. Den 3. juni 2008 ga Alesana ut sitt andre album, Where Myth Fades to Legend. Senere i 2008 forlot Adam Ferguson bandet, han ble erstattet av Jake Campbell, som fortsatt er en del av bandet den dag i dag.

The Emptiness (2009–2010)

Sent i februar 2009 kunngjorde Alesana at de hadde begynt arbeidet på sitt fjerde album, The Emptiness. Albumet ble gitt ut den 26. januar 2010. I november 2010 avsluttet de platekontrakten med Fearless og skrev under for plateselskapet Epitaph Records.

A Place Where the Sun Is Silent (2011-2014)

Tidlig i 2011 bekreftet Alesana at de hadde startet arbeidet med sitt neste album. Albumet fikk navnet A Place Where the Sun Is Silent, og ble gitt ut den 18. oktober 2011. Albumet er basert på Dante Alighieris dikt Inferno. I desember ble sangen "Circle VII:Sins of the Lion" stemt fram som beste sang i 2011 av lesere fra Revolver Magazine.

Sideprosjekter, turné og The Decape EP(2012–2015)

Den 19. august 2012 forlot gitaristen Alex Torres bandet, han ble erstattet av tidligere medlem Jake Campbell. Alesana kunngjorde 8. mai 2013 at de forlot plateselskapet Epitaph og at de selv ville gi ut sitt neste album.
Den 13. desember 2013 ble singelen Fatima Rusalka utgitt, singelen hadde gjesteopptreden av vokalist Josh Grosscup fra Megosh. 1. april 2014 ga Alesana ut sin andre EP: The Decade (EP), EP-en handler om Alesanas ti år som band. The Decade var Alesanas første utgivelse gjennom Artery Records

Confessions(2015-)

Den 21. april 2015 ble Alesanas femte album, Confessions, utgitt.
Berberhøne

Utbredelse

Arten finnes i: Algerie, Tsjad, Egypt, Gibraltar, Italia, Libya, Mauritania, Marokko, Spania,  Tunisia og Vest-Sahara.