google/wiki40b huggingface dataset:
Sivorg

Sivorg var Hjemmefrontens sivile organiserte del under andre verdenskrig. Koordinasjonskomiteen og Kretsen dannet sammen mye av Sivorg. Det operative arbeidet i Sivorg var organisert gjennom fylkesutvalg. Disse var «dannet» (ikke valgt eller utnevnt).

Organisering

I fylkesutvalgene var det én hovedkontakt som hadde ansvar for kommunikasjon med Hjemmefrontens ledelse. Utvalgene hadde videre ansvaret for kommunikasjon med fylkesadministrasjon, herunder fylkesmannsembedet, kultur og skole, for kirke, illegale aviser, understøttelse, for kontakt med Milorg og for kontakt med politi og advokater. 
I løpet av krigen måtte utvalgenes sammensetning og organisering forandres eller de måtte reetableres avhengig av krigshverdagens små og store «slag». I forbindelse med arrestasjoner og opprullinger ble det illegale arbeidet rammet og fylkesutvalgene måtte reorganiseres eller reetableres med nye medlemmer.

Frem fra gjemselen

Sivorgs fylkesutvalg med underutvalg kunne ha 100 medarbeidere eller mer. De færreste kjente til andre aktive eller hvor omfattende virksomheten var – før kapitulasjonen. Sivorg trådte første gang frem i lyset i full bredde da alle medarbeiderne gikk i tog 17. mai 1945 med Sivorgs merke (Bokstavene Sivorg, norsk flagg og H7-emblem på armbind).

Arbeidet avsluttes

I løpet av september 1945 var forholdene i landet såpass normalisert at arbeidet i Sivorg ble avviklet.
Renren

Renren Network (kinesisk: 人人网, pinyin: Rénrénwǎng), frem til august 2009 kjent som Xiaonei Network (校内网) er et kinesisk nettsamfunn som er en kopi av Facebook. Det er populært blant særlig studenter og skoleelever i Kina. 
Nettsamfunnet ble opprettet i desember 2005 av noen studenter, Wang Xing (王兴), Wang Huiwen (王慧文), Lai Binqiang (赖斌强) og Tang Yang (唐阳), ved Tsinghuauniversitetet i Beijing.
Renren er bare aktivt i Folkerepublikken Kina og tjener på at Facebook er blitt sperret av de kinesiske sensurmyndigheter. I april 2011 oppgav det å ha 31 millioner aktive månedlige brukere.
Prinsesse Mononoke

Mottakelse 

Filmen ble kåret til årets beste film 1998 under japanernes svar på Oscar-utdelingen, og spilte inn litt under 14,5 milliarder yen da den gikk på kino i Japan. Filmmagasinet Empire satte filmen på 488. plass da de i 2008 kåret tidenes 500 beste filmer. Filmen har i lang tid ligget på IMDbs liste over de 250 mest populære filmene på nettstedet.
Rhopalessa

Utseende

Middelsstore, spinkle, gulbrune til svarte trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, ganske tynne innerst men utvidete mot spissen. Pronotum er tønneformet. Dekkvingene er jevnbrede, dekker hele bakkroppen i motsetning til hos mange andre Rhinotragini. Beina er nokså lange og tynne, lårene litt klubbeformede.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika, fra Fransk Guyana i nord til Argentina i sør.
Rør gård

Rør gård  er en gård i Ringsaker kommune i Hedmark.

Navn og opprinnelse

Navnet er et usammensatt naturnavn, opprinnelig a Reyri, som betyr gården som ligger på en røys. Navnet ble skrevet Roor i 1520, Røer i 1616 og senere Rør og Røhr i løpet av dansketiden. I dag brukes Rør og Røhr om hverandre. Rør gård er en av Ringsakers eldste gårder, og har trolig vært bebodd siden landbrukets pionertid i senere steinalder.

Historie

Rør er omtalt i Haakon Hærdebreds saga og flere steder i Kongesagaene. Gården var jarlesete for jarl Sigurd Hallvardsson (el Håvardson) som falt i slaget på Re i Ramnes i 1163.  Sigurd jarl var ifølge sagaen sønn til en høvding på Rør, Hallvard Hauldr. Sammen med andre høvdinger og venner til kongene Øystein og Sigurd, deltok Sigurd fra Rør i kampene mot den tredje kongen, Inge Krokrygg. Både kong Sigurd og Kong Øystein ble drept. Sønnen til Kong Sigurd, Håkon fikk deretter kongsnavn og ble tatt til høvding over hærflokken. Han ble kalt Håkon Herdebrei.  Håkon Herdebrei og Sigurd fra Rør drepte kong Inge, i tillegg til flere av kong Inges høvdinger. I 1161 dro Håkon til Nidaros. Der holdt han ting og ble tatt til konge over hele landet. Han ga da Sigurd fra Rør jarlenavn. Det skulle til enhver tid bare være en jarl i landet. Jarlen sverget troskap til kongen med en spesiell ed. Jarletittelen ble gitt til sønner eller brødre av kongen, eller til nært inngifte menn i kongefamilien. Det antas at Sigurd jarl hadde nær tilknytning til kongeætten. Sigurd jarl hadde et sverd som het Bastard. Ifølge sagaen sa Sigurd før han ble drept i slaget på Re: «Det vet Gud at jeg heller ville nå Erling Skakke med et eneste hogg av Bastard, enn å få mye gull.» 
Senere var Rør embetsgård fra 1500-tallet til 1797, da lagmannsembetet ble opphevet. Den siste lagmannen på Rør gård var kammerråd Johan Friedrich Schwabe. Hovedbygningen ble bygget i 1792, på bestilling fra kammerråd Schwabe, og har i dag Norges eneste bevarte tingstue. Prins Christian August av Augustenborg skal angivelig ha overnattet i rommet som den dag i dag blir kalt «Prinsekammerset».
Samiske geografiske navn i Skjervøy

Samiske geografiske navn i Skjervøy (knr 1941) angir stedsnavn i Skjervøy kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare nordsamisk er tatt med i denne oversikten for Skjervøy kommune.
Tulunan

Tulunan (Bayan ng Tulunan) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Cotabato. Folkemengden var på 56 513 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Gullpirol

Beskrivelse

Gullpirolen veier 60–80 g og måler cirka 20 cm. Voksne fugler er gule med en kraftig sort øyestrek og sort på vingene og stjerten. Nebb og lemmer er blekgule. Hunnen har blekere farger enn hannen og har litt gulgrønn farge på vingene. Arten er nært beslektet med vanlig pirol (Oriolus oriolus), men typisk litt mindre i størrelsen.
Arten lever i hovedsak av insekter, bær og frukt. Den trives i bredbladet løvfellende skog på savannen, spesielt av typen Brachystegia, Baikiaea og Colophospermum.
Arild Monsen

Karriere

Arild Monsen tok sølv på 15 km og gikk på det norske laget som tok gull på 3 x 5 km stafett under junior-VM 1981 i Schonach im Schwarzwald. Monsen gikk for det norske landslaget i perioden 1982–1990 og deltok i tre verdensmesterskap. Under VM 1985 i Seefeld ble han verdensmester i stafett (sammen med Pål Gunnar Mikkelsplass, Tor Håkon Holte og Ove Aunli). I det samme mesterskapet ble han nummer sju på 15 km individuelt. Han gikk Vasaloppet fire ganger med resultatene 4, 6, 11 og 70. Fra 1993 til 1997 var han tilknyttet smøreteamet til det norske landslaget. Han var internasjonal teknisk delegat i verdenscupen fra 1997 til 2006. 
Siden 2006 har han vært trener. Han var leder for Team Trøndelag i to år, i ett år fra april 2008 var han trener for Canadas langrennslandslag. Fra 2009 til 2013 var han trener for Sveriges herrelandslag i sprint. Fra 2013 er han trener for det norske herrelandslaget i sprint.
Dvergbjørkspinner

Utseende

En middelsstor (vingespenn 29 – 39 mm), tettbygd, rødbrun spinner. Den er meget lik bjørkespinneren (Eriogaster lanestris) men er litt mer rødlig på fargen. De to artene finnes ikke i nærheten av hverandre i Norden så man kan bestemme dem sikkert ut fra tilholdsstedet. Hodet er nokså bredt, kroppen kort, tykk og tett hårete. Hannens antenner er minst så lange som halve forvingene, og fjærformede. Hunnens antenner er smalt fjærformede, kraftigere enn hos de fleste andre spinnerhunner. Den tykke og sylindriske bakkroppen ender i en hårdusk. Hos hunnen er disse hårene tette og ullaktige (analull). Vingene er små sammenlignet med kroppen, tynt skjellkledt og delvis gjennomsiktige. De har et smalt, bølgete, lyst tverrbånd omtrent midt i vingen, dette er utydelig i bakvingen, dessuten har forvingen en lys flekk ved roten og en trekantet, lys flekk midt i vingen. Larven er svart med gulhvite flekker og små puter av tett, oransje hår, dessuten med sparsomme, lange, lyse hår. Den ligner sterkt på bjørkespinnerens larve, men putene av oransje hår er mindre.

Levevis

Larvene lever først og fremst på dvergbjørk (Betula nana), men kan også spise molte (Rubus chaemamorus), blåbær (Vaccinium myrtillus), blokkebær (Vaccinium uliginosum) og ulike vier-arter (Salix spp.). De hvite spinnene er synlig på langs avstand, og larvene bruker mye tid på å sitte og sole seg oppe på spinnene. Når de går ut for å spise, legger de etter seg et spor av silke, som de kan følge tilbake til spinnet. Når de er fullvoksne, kan de krype opptil 100 meter på leting etter en brukbar plass for å spinne en kokong og forvandle seg til puppe. Noen ganger kan man finne svært mange kokonger sammen. De fleste puppene klekkes ikke året etter at de forpuppet seg, men ligger gjerne over 2-3 år. Dette medfører at bestandene kan svinge svært mye – noen år finnes det ikke voksne spinnere i det hele tatt, andre år er de svært tallrike. Når puppen klekkes, skjer dette få dager etter at kokongen smeltet fram fra snøen. Dette gjør at spinnernes flygetid blir i snøsmeltingen, gjerne i mai. De lever bare en kort tid og flyr i tillegg bare en halvtime eller så i skumringen hver kveld. Når hunnen har parret seg, legger hun ca. 250 egg på en kvist av dvergbjørk, helst ute på en myr eller i annet fuktig lende. Hun dekker eggene med analullen fra bakkroppsspissen sin, og dør snart etterpå.

Utbredelse

Dvergbjørkspinneren forekommer bare i Europa, i to områder. En sørlig forkomest er i Alpene, en nordlig i fjellområdene i det sentrale Skandinavia. Larvene er enkelte år meget vanlige på Hardangervidda, men bestanden svinger sterkt fra år til år. Den finnes fra tregrensen opp til ca. 1300 meter over havet.
Irak i Tyrkvisjonens sangkonkurranse

Kringkaster og lokal organisator

Türkmeneli TV i Kirkuk har siden 2013 vært organisator for landets deltakelser og har kringkastet Tyrkvisjonens sangkonkurranse i deler av Irak. 
Irak blir representert av den irak-tyrkiske befolkningen som i hovedsak er bosatt i Turkmeneli-regionen nord i landet.

Bakgrunn og historikk

Irak deltok for første gang i finalen i 2015 da tyrkiske Oğuz Sırmalı representerte landet. I 2013 og 2014 ble Irak representert av Ahmed Duzlu.
Det ingen andre får

Det ingen andre får er et musikkalbum med Jørn Hoel, utgitt i 1988. Albumet lå tolv uker på VG-lista og endte med tredjeplass som beste plassering.
Jonas Gwangwa

Liv

Jonas Gwangwa har vært en viktig figur i sørafrikansk musikk, og da spesielt jazz, i over 40 år. Han fikk først betydning da han spilte musikkinstrumentet trombone sammen med gruppen The Jazz Epistles. Etter at gruppen ble oppløst har han fortsatt å være en viktig støttespillet for hele det sørafrikanske musikkmiljøet og senere også for jazzmiljøet i andre land.
På 1960-tallet begynte han å bli lagt merke til også i USA og i 1965 ble han med i på en konsert som ble kalt «Sound Of Africa» og som fant sted i Carnegie Hall. Det var flere andre berømte og populære musikere med på konserten blant andre var Miriam Makeba, Hugh Masekela og Letta Mbulu med. Han forlot Sør-Afrika i løpet av 1970-årene på grunn av det strenge apartheid-systemet i hjemlandet.
Senere i livet ble han viktig som komponist, og han komponerte musikk til kjente filmer som Cry Freedom. Hans selvbiografi er nylig blitt skrevet av den anerkjente akademiske musikeren Colette Szymczak.
Gwangwa er innehaver av Ikhamanga-ordenen i gull.
Gift med mara

Gift med mara er tittelen på et vandresagn godt kjent i Tyskland, Danmark og Sverige. I Norge er sagnet dokumentert i Hedmark, Telemark, Hordaland og Sogn. I kortform er innholdet i sagnet slik:
En gutt var mye plaget av mareritt. Så fikk han det rådet at han skulle tette alle sprekker og glugger i rommet der han sov. Bare ett hull måtte være åpent, og det skulle han tette mens mara red ham. Neste gang han hadde mareritt slo han en plugg inn i hullet, og da han våknet lå det en naken jente i senga ved siden av ham. Han giftet seg med jenta og de fikk flere barn. Men en gang de skulle gjøre rent i rommet, kom han til å ta pluggen ut. Da forsvant jenta ut gjennom hullet, og han så henne aldri mer.
Både i sagnet og i folketro ble mara personifisert som en kvinne. Hun blir ofte skildret som en kvelerdemon. Men mange folketroutsagn tyder også på at man tenkte seg det å være mare, som en skjebne omtrent som å være varulv eller mannbjørn. I folketro kan man aldri forvente logikk eller konsekvens, og det er mange oppfatninger om hvordan man kunne bli en mare. Maren kunne være en gjenganger etter en gammel jomfru, skjebnen kunne være kastet på henne ved trolldom eller det kunne være resultatet av en spesiell fødsel. En vanskelig fødsel kunne bli satt igang ved at den fødende krøp gjennom fosterhinnen av et føll, men da ville det barnet som ble født, bli en mare om det var en jente, eller en varulv om det var en gutt.
Aegus

Utseende

Middelsstore til nokså store (gjerne 15-50 millimeter), brunlige eller svarte hjortebiller. Hannene har sterkt forstørret hode og kjever (mandibler). Denne slekten har markerte punktstriper på dekkvingene. Kroppen er ganske flat og parallellsidig.
Artene kan minne om slekten Dorcus, men kjennes lett på punktstripene på dekkvingene, som de aller fleste Dorcus-artene mangler. Ellers er de jevnt over mindre av vekst enn de andre slektene er sørøstasiatiske hjortebiller.

Levevis

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, det ser ut til å være særlig mange arter i Indonesia.
Arenarock

Arenarock (også omtalt som melodisk rock, papparock, pompøs rock, stadiumrock og lignende) er musikalsk stil innen rockemusikk som har sin opprinnelse på 1970-tallet. Da hardrockband og de rockegrupper som spilte en mykere dog skingrende form for poprock ble økende populære, grupper som skapte materiale som var formet for store publikumstall, utviklet arenarock seg fra kommersielt orientert og radiovennlig lydbilde. Disse meget velproduserte musikk, som omfattet dramatiske sanger og langsommere, sentimentale powerballader, hadde sterkt fokus på melodi og benyttet hyppig hymnelignende kor. Andre karakteristiske trekk var framtredende gitareffekter og stor bruken av tangentinstrumenter.
Mange av de begrepene som er nevnt over er brukt i en nedsettende betydning, og diskusjoner over musikalsk kritikk har ofte omhandlet spørsmålet om musikernes fokus på rockedrama, det spektakulære og masseappell har resultert i kunstneriske kompromisser, særskilt i henhold forskjellen mellom interessene til publikums gjennomsnittssmak kontra andre tilhørere. Interesse for arenarock er stereotypisk assosiert med hvite menn fra arbeiderklassen og middelklassen boende i Nord-Amerika, noe som har blitt sitert som grunnlag for nedlatende fordommer over sosial status i en del kritikk av musikken. Imidlertid har denne formen for storslått og bombastisk rockemusikk vært populært verden over.
I perioden fra slutten av 1960-tallet og fram til midten av 1970-tallet, gjorde framgangen i teknologi det mulig å gi økt kraft til forsterkerne og lydsystemene uten at det ble tap i lydkvaliteten, således gi hardrockbandene muligheten for større og større konserter. En av de første gruppene som benyttet disse endringene som en markedsmulighet var det amerikanske bandet Grand Funk Railroad fra Flint i Michigan og som markedsførte seg selv som «folkets band» ved utgivelsen av deres debutalbum i 1969 ved å reise på en turne over hele USA. De spilte for rundt 125 000 i Georgia og 180 000 i Texas i løpet av en kort periode. Selv om hva som kom til å bli forstått som heavy metall (tungmetall) og hva som kom til å bli kalt for arenarock hadde mange forskjeller, delte de fokuset på å spille meget høyt og visuelt viste kraft, og begge deler utgjorde en reaksjon mot den mer eksperimentelle, tungt psykedelisk-inspirert sound som dominerte samtidsrocken. 
Til tross forskjellene i flere sjangre, Beatlemania og de gigantiske, skrikende folkemassene som møtte The Beatles da de opptrådte i USA viste seg å ha innflytelse på arenarocken, særskilt med musikerne komplekse forståelse av forbindelsen mellom dem selv som musikere og de primære behovene til deres publikum. Framveksten av rockestilen som i stor grad signaliserte slutten på hippiekulturens idealisme på 1960-tallet, særskilt etter skuffelsen som fulgte den beryktede Altamont-konserten i 1969, og rocken etter dette representerte en nyere form for musikalsk uttrykk som var fortsatt selvsikker og skingrende mens den samtidig var mer kommersiell.
Horg (kult)

Horg (norrønt hǫrgr, flertall hǫrgar) er en norrøn betegnelse på et offersted eller en form for alter i førkristen tid i Norden. Horg henger sammen med hov i den betydning at begge er former for kultsteder. 
Det norrøne ordet hǫrgr betyr «steinsetting», «haug» eller «røys». Kildene er uklar hvordan en horg så ut og hvordan ritualene artet seg. Hov (fra norrønt hof) er språklig sett det samme som tyske Hof, bondegård, og går ofte igjen i norske og islandske stedsnavn. En grov forenkling er at horg var ritualer utendørs og hov innendørs, men dette skillet må ikke oppfattes absolutt ettersom Snorre Sturlason kaller Vengolv, hallen til åsynjene, for horg og hov kunne også eksistere utendørs. En vanskelighet med et klart skille er at begge begrepene ble tidvis koblet sammen. I Voluspå nevnes det at «horg og hov høyt tømret» siden tidenes morgen.
Under arkeologiske utgravinger på et areal på Ranheim i Trondheim i 2010 ble det gjort funn av et førkristent anlegg som ble tolket som et kultsted, et ve, der det også var en kunstig steinsamling som ble tolket som en horg.

Etymologi

Begrepet «horg» stammer fra urgermanske *harruga-, som igjen går tilbake til indoeuropeisk *kar-, *ker-, «hard»; ordet foreslås beslektet med det norske ordet «hard», det gammelengelske hearg, «hedensk tempel»; og gælisk carn, «steinhaug». Det kan også gjenfinnes i gammelhøytyske haruc (flertall harugâ) og det gammelengelske hearg (flertall heargas) kan gjenfinnes overlevd i stedsnavn som eksempelvis Harrow, i dag en bydel i London, og betyr «hellig sted». I Sverige ble formen harge benyttet mens danskene benyttet harr, som antagelig inngår i det moderne navnet Har(r)eskoven. I nærheten av Sumba på Færøyene finnes en lokalitet kalt Hørg. I Norge finnes stedsnavnet Horg.
Jacob Grimm lister opp i verket Deutsche Mythologie ordet haruc og nevner at det kan oversettes med blant annet de latinske begrepene fanum, delubrum (tempel, helligdom), lucus, nemus (lund) og det greske temenos (hellig grunn). Teksten nemus plantavit: forst flanzôta, edo haruc, edo wih («han plantet en lund, eller haruc [horg] eller wih [vi]») var ifølge Grimm et tegn på at haruc likesom wih opprinnelig betydde «hellig lund». I det angelsaksiske diktet Beowulf finnes ordet heargtrafum. Britt-Mari Näsström mener disse referansene tyder på at horgen var en gammel form for kultplass, og oversetter heargtrafum som «horgteltet», et sted hvor folk ofret for å unnslippe uhyret Grendel i Beowulf.
I det germanske lovverket Lex Ripuaria fra 600-tallet er begrepet harahus, «hellig-hus», blitt overlevert fra hedensk tid, det refererer til en form for domshus, opprinnelig oppført i tre.

Ritualer

Under en offerseremoni fungerte en horg antagelig som et alter hvor det kunne plasseres en skål samlet opp blodet fra et offerdyr. Ofringer av forskjellige dyr til maktene var en alminnelig praksis, men de egentlige rituelle handlingene omtales kun sjeldent i kildene. Det fremgår dog at man ved blot dyppet blóthlauth (sammenbuntete kvister) i blodet, og deretter skvettet blod på deltagerne til ritualene. Dette var en del av en kultisk innvielse.
Cuaba

Cuaba er et cubansk sigarmerke, etablert i 1996. Tobakken blir produsert av Vuelta Abajo (Pinar del Rio)
Cabanas ble introdusert i London i 1996 som et av de nye merkene.
Willie Nelson

Musikkstil

Han har vært en av hovedeksponentene for outlaw country, en undergruppe av country-sjangeren som oppsto mot slutten av 1960-årene som en reaksjon på de strenge reglene som var for country-musikken fra Nashville.
Etter å ha solgt noen komposisjoner til etablerte artister, debuterte han selv i 1962 med albumet … and Then I Wrote.
I 1980-årene dannet Willie Nelson gruppen The Highwaymen sammen med Waylon Jennings, Johnny Cash og Kris Kristofferson. Fra 1985 har Nelson vært engasjert i Farm Aid, som arbeider for å hjelpe bønder med å betale regninger når avlingene svikter. Han er uttalt tilhenger av å legalisere rusmiddelet marihuana, som han selv bruker jevnlig.
Nelson spilte inn sangen «Lost Highway» (av Leon Payne) i duett med Kurt Nilsen på dennes album Rise to the Occasion (2008).
Nelson opptrådte i Molde i 1996; i Oslo, Hamar, Lyngdal og Halden i mai 2008; og i Langesund i juni 2010.
Hans sønn Lukas Nelson spiller i bandet Lukas Nelson and Promise of the Real.

Skuespiller

Willie Nelson har spilt i mer enn 30 filmer, blant dem Wag the Dog og The Dukes of Hazzard.

Politisk arbeide

Han er en av frontfigurene i NORML som arbeider for legalisering av bruk av cannabis og arbeider også for å fremme bruken av biobrensel.
CDU/CSU

CDU/CSU er en bokstavkombinasjon i tysk partipolitikk for de to samarbeidende konservative søsterpartiene Christlich Demokratische Union (CDU) og Christlich-Soziale Union (CSU). I dagligtale kalles de også for «Unionspartiene», eller bare Die Union, altså «Unionen».
Samarbeidet mellom de to partiene tar utgangspunkt i en fast rollefordeling der CDU omfatter 15 av Tysklands 16 delstater, mens CSU er et delstatsparti der virksomheten fra delstatsplan og nedover til kommunalt plan er begrenset til delstaten Bayern.
Dette innebærer for det første at samarbeidet rent praktisk kommer til uttrykk ved at de to partiene utfyller hverandre geografisk, slik at de aldri stiller til valg mot hverandre. Dernest har de på det nasjonale plan en avtale om fraksjonsfellesskap i det nasjonale parlamentet, Forbundsdagen og stiller med en felles kandidat til embetet som forbundskansler (regjeringssjef) ved de nasjonale parlamentsvalgene.
CDU/CSU gjorde sitt beste valg i 1957 med 50,2 % av stemmene. Slagordet Keine Experimente som da ble brukt er et av de mest kjente tyske valgkampslagord.

CSUs selvbevissthet - maktgrunnlaget i Bayern

Samarbeidet har likevel ikke alltid fungert helt knirkefritt. Så langt fra å avfinne seg med noen «lillebror»-rolle i forhold til CDU, har CSU og dets ledere tradisjon for å opptre på en meget selvbevisst måte i sitt forhold til det større søsterpartiet. En alminnelig oppfatning blant politiske observatører er at dette kan ha sammenheng med at både CSU som parti og Bayern som delstat, både i egne og delvis i andres øyne, har en større politisk og økonomisk suksesshistorie å vise til enn CDU og det øvrige Tyskland.
Fristaten Bayern, som er den klart største delstaten i areal, og nest størst i folketall etter Nordrhein-Westfalen, har utviklet seg til den mest velstående i Tyskland, sammen med nabo-delstaten Baden-Württemberg. Samtidig har CSU, i enda større grad enn CDU på det nasjonale plan, fullstendig dominert delstatspolitikken i Bayern siden 2. verdenskrig. Helt siden delstatsvalget i 1946, med unntak av en 3-års periode fra 1954 til 1957, har CSU kontinuerlig vært regjeringspartiet i Bayern. Allerede ved første forsøk i 1946 oppnådde CSU absolutt flertall, og fulgte senere opp med å holde denne posisjonen i en sammenhengende periode fra 1962 og helt fram til 2008. Ved delstatsvalget i Bayern 28. september 2008 måtte CSU for første gang på 46 år nøye seg med mindre enn halvparten av setene i landdagen (delstatsparlamentet), idet partiet fikk vel 43 % av stemmene.

Kanslerkandidater fra CSU

Ved to anledninger lyktes CSU i å få igjennom sin kandidat som felles kanslerkandidat for CDU/CSU foran valget til Forbundsdagen, med henholdsvis Franz Josef Strauss i 1980, og Edmund Stoiber i 2002. De interne konkurrentene fra CDU ved de to anledningene var henholdsvis Helmut Kohl og Angela Merkel. Men ved selve valgene tapte så både Strauss og Stoiber mot SPD og dets kandidat, som var henholdsvis Helmut Schmidt og Gerhard Schröder.