google/wiki40b huggingface dataset:
Mørk hagesnegl

Utseende

Mørk hagesnegl har to par tentakler. På det øverste paret finnes øyne ute på spissen. Det underste paret brukes til å registrere lukter eller kjemikalier. De har en kappehule som er en del av åndedrettet til sneglen, og den tjenestegjør som en lunge. Man kan lett se åpningen til kappehulen som et hull, normalt på høyre siden av kappen. Skogsnegler har åndehullet foran midten av kappa.
Mørk hagesnegl ligner gulsålet skogsnegl og kan forveksles med denne. Den kan også ligne på enkelte arter i familien kjølsnegler (Limacidae), men disse har åndehullet bak midten av kappa og en kjøl på den bakre delen av kroppen.

Levevis

Mørk hagesnegl lever for det meste av ulike plantedeler, som den spiser. Den har ikke tenner, men en raspetunge, som den kan raspe i seg maten med. Men den kan spise døde dyr (åtsler) eller mindre snegler som de kommer over.
Mørk hagesnegl finnes på fuktige steder med skygge. Den er aktive om natten når luftfuktigheten er høyere. Om dagen hviler den ofte undere steiner eller i tett vegetasjon. Om været blir for tørt og varmt, lukker den åpningen til kapphulen, mest mulig for å spare på fuktigheten.
Mørk hagesnegl er hermafroditter (tvekjønnet). For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under parringen, befrukter hverandre. Den legger flere hundre egg i grupper på 20-30 egg, på skyggefulle fuktige steder. Etter noen uker klekker eggene. De nyklekkete sneglene ser ut som miniatyrer av de voksne individene. Utviklingstiden til et voksent individ kan variere etter arten, men mellom seks og sju måneder er vanlig.
Sportsklubben Vidar

Sportsklubben Vidar (SK Vidar) er en idrettsklubb fra Oslo. Klubben ble stiftet 1. september 1919 og er i dag en ren friidrettsklubb. Klubben er en aktiv arrangør av stevner og konkurranser. De største er Tryvann Opp, Oslo Maraton, Bislettlekene og som en del av Bislett Alliansen er de medarrangør av Bislett Games.
Spritduplikator

En spritduplikator var en maskin beregnet på masseprodusering av trykksaker i lave opplag. Duplikatoren var kun egnet for å lage 50 – 100 eksemplarer. Skulle man ha høyere opplag måtte man benytte svertebaserte stensilmaskiner. Spritduplikatorene gikk ut av bruk på 1970-tallet, etter hvert som mer moderne kopimaskiner tok over.
Til spritduplikatorene ble «trykk-originalen» laget ved å bruke et ark med et spesielt «fett», kraftig «blåpapir» lagt mot baksiden. Ved å tegne på arket eller skrive med skrivemaskin fikk man på denne måten et speilvendt tekstbilde med «blåpapirfarge» på baksiden. Denne originalen ble så spent over en valse i spritduplikatoren med fargen ut, og blanke ark ble sveivet gjennom. De blanke arkene ble svakt fuktet med sprit, tilført fra en tank via en filtpute som lå ned mot papiret. Fargen ble så overført til arkene, i kontakt med spriten, og løste seg opp litt etter litt.
Man kunne bruke «blåpapir» med ulike farger, og på denne måten lage originaler og derved trykksaker i flere farger. Den vanligste fargen var blå, noe som resulterte i spritdupliserte ark med lys blå, blass tekst. Også svart og rødt ble ofte benyttet. Det ble produsert «blåpapir» i flere andre farger, men de var sjeldnere i bruk. De ferdige spritdupliserte arkene var ellers lett gjenkjennelige på lukta, – en eim av sprit fulgte ferske eksemplarer.
Den karakteristiske lyseblå fargen og produksjonsmåten gjorde at de ferdige produktene ofte ble kalt «blå-stensiler», «sprit-stensiler» eller litt upresist bare «stensiler».
Ulempen med metoden var at fargen på det ferdige produktet raskt ble blekere og blassere etter hvert som fargen på originalen ble brukt opp. De første 20 eksemplarene ble gjerne brukbare, de neste 20 litt for blasse, de neste 20 vonde å lese og høyere opplag kun mulig å tyde med mye velvilje og godt syn. Opplag over 100 eksemplarer var lite realistisk.
Spritduplikatorer var vanlige i mange kontorsammenhenger. De var spesielt egnet til skoler, da opplaget rakk greit til et klassesett.
Volvo 140-serien

Volvo 140 er en svensk personbilmodell, produsert av Volvo fra 1966 til 1974. 
Volvo 140 ble presentert i 1966 og representerte et stort steg framover i bilutviklingen. God innvendig plass og høy sikkerhet gjorde bilen til en milepæl som skulle vise seg å lede til den moderne Volvo-bilen. Bilen var tegnet av Volvos norsk-svenske designer Jan Wilsgaard. De etterfølgende årene ble grunnmodellen 144 (firedørs sedan) etterfulgt av 142 (todørs sedan) og 145 (stasjonsvogn). Det fantes også en stasjonsvogn med høyere tak som ble kalt Volvo 145 Express.
I 1971 skjedde den første store forandringen da en ny front ble montert. Nye endringer fulgte fram til Volvo 240, en videreutvikling av 140-serien, ble introdusert i 1974. En mer luksuriøs utgave av 140-serien var Volvo 164.
Gaston Tong Sang

Bakgrunn

Tong Sang kommer fra øya Bora Bora og har kinesisk og polynesisk bakgrunn. 
Han utdannet seg til ingeniør i Frankrike og er spesialist på armert og forspent betong.

Ministerposter

Tong Sang tilhørte i første del av sin politiske karriere partiet Tahoeraa huiraatira ledet av Gaston Flosse. I 1986 ble Tong Sang første gang regjeringsmedlem. Siden var han minister i en rekke regjeringer ledet av Flosse og Jacky Teuira. Han forble lojal mot sitt parti da Alexandre Léontieff brøt ut og ble regjeringssjef i 1987. Tong Sang gikk dermed av som minister.
I 1989 ble han ordfører i Bora Bora og samme år ble han valgt som vararepresentant for Daniel Millaud i Frankrikes senat. I 1991 ble han første gang innvalgt i Fransk Polynesias forsamling. Han vant sete i forsamlingen også i 1996, 1998, 2001, 2004, 2008 og 2013.
Etter at Gaston Flosse på ny ble regjeringssjef i 1991, fikk Tong Sang igjen ministerposter. Til 2001 hadde han ansvar for boligsaker, arealplanlegging, energi og havner. Deretter fikk han til 2004 ansvar for landspørsmål. I Flosses regjering fra oktober 2004 til februar 2005 var Tong Sang minister for småbedrifter, industri, handel og energi.

Regjeringspresident

Etter at Flosse tapte regjeringsmakten til Oscar Temaru i 2004, ble Tong Sang Tahoeraa huiraatiras kandidat til posten som regjeringspresident. Han forsøkte å ble valgt til regjeringspresident i 2005, men mislykkes. Året etter fikk han imidlertid samlet flertall for sitt kandidatur og ble valgt til president 26. desember 2006. Tong Sang fikk støtte fra president Nicolas Sarkozy, men koalisjonen hans var skjør og parlamentarikere skiftet lett side.
De to rivalene Gaston Flosse og Oscar Temaru gikk så i allianse for å avsette Tong Sang. Det lykkes 13. september 2007 da Temaru ble valgt til president. Tong Sang brøt med Tahoeraa huiraatira og dannet sitt eget parti, O Porinetia To Tatou Ai'a. Alliansen mellom Temaru og Flosse sprakk imidlertid og Tong Sang kunne vende tilbake til regjeringsmakten i april 2008. Regjeringen sto svakt og Temaru kom tilbake som president fra februar til november 2009, før Tong Sang overtok igjen. Denne gang beholdt Tong Sang presidentposten til 1. april 2011, da Temaru igjen ble regjeringspresident.
Fra 2013 representerer han A Ti'a Porinetia i Fransk Polynesias forsamling.

Utmerkelser

Tong Sang er ridder av tre franske ordener: Æreslegionen, Den nasjonale fortjenstorden og De akademiske palmer.
Västra Bispgården

Västra Bispgården er et tettsted i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 518 innbyggere.
Hedmarks fylkesråd

Fylkesrådet i Hedmark er utgått av flertallet i Hedmark fylkesting, som etter valget i 2015 består av Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Ap har fylkesrådslederen, mens Sp har fylkesordføreren.
Per-Gunnar Sveen har vært leder av fylkesrådet siden mai 2012.
Alle medlemmene av fylkesrådet deler ansvaret for internasjonale oppgaver.
Australian Open 1971

Australian Open 1971
Kværnerprosessen

Prosess

Hydrokarbonene skilles i sine komponenter karbon og hydrogen i en plasmabrenner ved rundt 1600 C. Plasmabrenneren er ellers kjent fra metallurgiske formål.
Reaksjon:  
Fordelen med denne prosessen er at naturgassen spaltes 100% til Carbon Black og hydrogen med stor virkningsgrad i et kompakt anlegg. Av den tilgjengelige energien blir rundt 48% lagret i hydrogenet, 40% i aktivt kull (Carbon black) og 10% i superhet damp.
Ved å tilsette oksygen kan teknologien tilpasses til produksjon av f.eks syntesegass.
Carbon Black (CB) er produktet av delvis forbrenning av tungoljeprodukter som f.eks FCC tjære og kulltjære og brukes blant annet som pigment og herding i plast og gummi. For ultrarent CB, slik som fra Kværner prosessen, åpner det seg flere bruksområder. Ultrarent CB brukes i produksjonen av silisium til solceller og kan bare framstilles fra naturgass med i utgangspunktet lavt nivå av ugunstige sporstoffer. Et annet høyverdig produkt er karbonnanorør. Kværnerprosessen er slik et eksempel på hvordan naturgass kan utnyttes til produksjon av nye materialer.
De Forenede Ullvarefabrikker

De Forenede Ullvarefabrikker (forkortet DFU eller D. F. U.) er en sammenslutning av norske tekstilfabrikker. I 1870 grunnla haugianeren Ole Nielsen Aalgaards Uldvarefabrikker ved fossen på Ålgård. Etter å ha kjøpt fem andre fabrikker i 1916 ble navnet på firmaet endret til «De Forenede Ullvarefabrikker AS». Fabrikkene som gikk sammen var Ålgård Ullvarefabrikker, Nydalens Fabrikker i Nord-Trøndelag, ullvareavdelingen ved Hjula Væverier i Oslo, Grorud Textilfabriker med Skauger Fabrikker ved Drammen, i tillegg til Fredfos Uldvarefabrik i Vestfossen. Nydalens Fabrikker var allerede før denne sammenslutningen blitt en del av Ålgård Ullvarefabrikker.
DFU etablerte i løpet av 1970-tallet en landsdekkende butikkjede. Utover 1990-tallet ble det slutt på tekstilproduksjon i Norge tilknyttet DFU.
Gunnar Alme

Tidlige år

Etter artium og gårdsarbeid bl.a. i Eksingedalen seilte han verden rundt i løpet av en 4-årsperiode. Han bodde bl.a. en tid i Brooklyn, New York og reiste gjennom hele USA og så store deler av verden, malte, skrev og gjorde erfaringer som skulle følge ham senere som kunstner. Han tok studier innen malerkunst og teater, litteratur, og engelsk ved Valparaiso University i Illinois. Senere studerte han også i London.

På scenen, TV og film

Alme debuterte i 1951 med dekorasjon til stykket Swedenhilms på Rogaland Teater, ansatt der til 1953 og 1957-61, og ved Den Nationale Scene i 1954-56. Var så i perioden 1962-72 frilans, deretter var han fast ved Nationaltheatret. Av hans mange arbeider kan nevnes Hamlet, Cocktailparty (av T.S. Eliot, på Fjernsynsteatret), Vildanden. Elektra, Reisen til Julestjernen og musikalversjonen av Jeppe på Bjerget. Fra 1964 til 1990 medvirket han i 76 oppsetninger ved Nationaltheatret.
Har ellers hatt en mindre rolle i filmen Hustruer (1975], samt rollen som Geirs alkoholiserte far i filmen Lasse og Geir (1976).

Som maler

Som maler er han særlig kjent for sine landskapsmotiver, hvor hav og himmel er et gjennomgående tema. Hans store, luftige, akvareller viser avansert og eminent teknikk innen akvarellkunsten. Alme er blitt betegnet som en malende lyriker. Med ledig form, myk og samstemt koloritt, fremstår hans bilder som en tilbedelse av lys og natur.

Annet

Han er far til den norske sangeren og skuespilleren Iselin Alme, som ble født i hans ekteskap med forfatteren Brett Borgen.
Badminton under Asialekene 1990

Badminton under Asialekene 1990. Badminton var en av flere sporter under de ellevte Asialekene som ble arrangert i Beijing i Kina i perioden 22. september til 7. oktober 1990. Det var åttende gangen badminton var med på programmet i Asialekene. Det ble spilt single, double og lagkonkurranse for både damer og menn, og en mixeddobleturnering. Kina ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Sør-Korea med en.
Peter Waterhouse

Liv

Peter Waterhouse er sønn av en engelsk offiser og en østerriksk mor, og vokste opp i Tyskland, England og Singapore. Han bor nå i Wien.
Waterhouse gikk på domsgymnasiet i Verden i Niedersachsen, og tok sin Matura i Østerrike i 1975. Deretter studerte han germanistikk og anglistikk ved Universität Wien, med et kort opphold ved University of Southern California i Los Angeles i 1981–1982. Han tok magistergraden i 1982, og tok doktorgraden ved Universität Wien i 1984 med en avhandling om Paul Celans diktning.
Peter Waterhouse har utgitt et tyvetalls bøker; han skriver bl.a. eksperimentell lyrikk, og er dessuten aktiv som oversetter fra engelsk og italiensk til tysk. Pr. 2006 arbeider han med en tysk utgave i ni bind av Andrea Zanzottos verk.
Han har mottatt en rekke tyske og østerrikske litteraturpriser.
Til norsk finnes oversatt Menz (Mennsk, Oktober, 2004) og Blumen (Blomster, Gasspedal, 2005), begge ved Arild Vange.
The Mystery of Time

The Mystery of Time er det sjette studioalbumet som er blitt gitt ut av Avantasia. Det ble gitt ut 29. mars 2013. Albumomslaget ble malt av Rodney Matthews.
Norgesmesterskapet på ski 2013

Norgesmesterskapet på ski 2013 var norgesmesterskapet i de nordiske grenene skihopping, langrenn og kombinert. Norgesmesterskapet på ski 2013 del 1 ble arrangert på Gåsbu i regi av Vang Skiløperforening fra 24. til 28. januar. Del 2 ble arrangert på Budor i regi av Nordbygda/Løten Ski fra 5. til 7. april mens hoppøvelsene ble arrangert på Rena 17. til 18. november 2012.

Normalbakke

Dato: 17. november 2012
Tid: 08:30
Sted: Renabakkene

Storbakke

Dato: 18. november 2012
Tid: 13:05
Sted: Renabakkene

Normalbakke

Dato: 17. november 2012
Tid: 08:30
Sted: Renabakkene

Laghopp

Dato: 17. november 2012
Tid: 14:30
Sted: Renabakkene

10 km fristil

Dato: 24. januar
Tid: 10:30
Sted: Gåsbu

Sprint klassisk

Dato: 25. januar
Tid: 13:00
Sted: Gåsbu

2 x 7,5 km jaktstart med skibytte

Dato: 26. januar
Tid: 10:30
Sted: Gåsbu

3 x 5 km stafett

Dato: 27. januar
Tid: 10:30
Sted: Gåsbu

Lagsprint fristil

Dato: 5. april
Tid: 10:30
Sted: Budor

30 km klassisk

Dato: 6. april
Tid: 10:30
Sted: Budor

15 km fristil

Dato: 24. januar
Tid: 10:30
Sted: Gåsbu

Sprint klassisk

Dato: 25. januar
Tid: 13:00
Sted: Gåsbu

2 x 15 km jaktstart med skibytte

Dato: 26. januar
Tid: 12:45
Sted: Gåsbu

3 x 10 km stafett

Dato: 27. januar
Tid: 12:30
Sted: Gåsbu

Lagsprint fristil

Dato: 5. april
Tid: 10:30
Sted: Budor

50 km klassisk

Dato: 6. april
Tid: 10:30
Sted: Budor
The Boss (film)

Handling

Filmen følger Michelle Darnell, en titan av industrien som havner i fengsel etter at hun blir dømt for innsidehandel. Når hun kommer ut igjen og er klar for å forandre seg til å bli Amerikas nye yndling, er det ikke alle som hun tidligere har lurt som er like raske til å tilgi og glemme.
Østkarelske interneringsleire

Østkarelske interneringsleire var spesielle interneringsleire i områder av Sovjetunionen som var besatt av Finland under fortsettelseskrigen. Leirene ble organisert av den finske militære administrasjonens øverstkommanderende Carl Gustaf Mannerheim. Leirenes formål var å holde tilbake fanger for en fremtidig utveksling med finsktalende fra Russland. Dødeligheten blant fangene i leirene var høy på grunn av hungersnød og sykdommer.

Den russiske befolkningen

Et stort antall sovjetiske sivile ble internert i leirene, også russiske kvinner, unge, barn og eldre. Nesten alle menn og kvinner i arbeidsdyktig alder var enten innkalt til Den røde armé eller evakuert. Kun en tredjedel av den opprinnelige befolkningen på 470 000 var tilbake da den finske hær besatte Østkarelen, halvdelen av dem var karelere. Omkring 24 000 (30 %) av den resterende russiske befolkning ble sperret inne i interneringsleirene. Seks tusen av dem var sovjetiske flyktninger som ble fanget mens de ventet på transport over Onegasjøen, og 3 000 var fra den sydlige side av elven Svir. Formålet med detensjonen var angivelig å sikre området bak frontlinjene mot partisanangrep.
Den første av leirene ble opprettet den 24. oktober 1941 i Petrozavodsk. I løpet av våren og sommeren 1942 døde 3 500 fanger av underernæring. Dødstallet svarte til 13,8 % av de innsatte, mens det tilsvarende tall for den frie befolkning i de besatte områder var 2,6 % og for selve Finland 1,4 %. I den siste halvdel av 1942 falt antallet av tilbakeholdte hurtig til 15 000, etter at fanger var løslatt eller tvangsforflyttet til «sikre» landsbyer eller arbeidsleirer. Av de resterende internerte døde 500 i løpt av de siste to år av krigen.
I de følgende år holdt de finske myndigheter tilbake flere tusen sivile fra områder med rapporterte partisanvirksomhet, men da forflytningene fortsatte forble det samlede antall innesperrede på 13 000–14 000. Av de samlede, vel 20 000 innsatte ble det samlede antall dødsfall i leirene 4 000-7 000, hovedsakelig av sult i løpet av våren  og sommeren 1942.
Don't Let's Be Beastly to the Germans

«Don't Let's Be Beastly to the Germans» er en satirisk, patriotisk sang som var populær i Storbritannia under den andre verdenskrig. Den var skrevet av Noel Coward. Selv om sangen var populær da den ble fremført live (Winston Churchill forlangte flere ekstrafremførelser da han først hørte den), lot ikke humoren seg så godt oversette på radio og skapte en del bråk, noe som førte til at BBC forbød spilling av den.
Den svenske sangeren Karin Juel med pianoakkompagnement av Kåre Siem spilte den inn i Oslo i oktober 1945. Den ble utgitt på 78-platen HMV A.L. 2830.
Christopher S. Pedersen

Utdannelse

Pedersen startet sin musikalske utdannelse i et kirkekor, og med pianotimer fra han var 8 år gammel. Han fullførte musikklinjen ved Greåker videregående skole i 2005.
Han har sin bachelor i utøvende klassisk sang fra Norges musikkhøgskole i Oslo. Pedersen har studert med blant andre professor Håkan Hagegård, professor Einar Steen-Nøkleberg, og har videre deltatt på internasjonale masterclass innen lied-interpretasjon, samt privattimer utenlands.
Onkel Dannys Plads

Onkel Dannys Plass er et torg i København, i bydelen Vesterbro, i nærheten av Den Brune Kødbyen Plassen ble døpt 19. mars 2006 på dagen da forfatteren Dan Turèll skulle ha fylt 60 år. Her holdes blant anet  loppemarkeder, gateteater og festivaler, og har stått i brennpunktet for den Cubanske Festival og en mini-festival .
Stein Blåøy

Stein Blåøy (Azure Blue) er en fiktiv skikkelse i Walt Disney-universet. Han opptrådte første gang i historien «Donald Duck og gullhjelmen».
Blåøy er en skurkeskikkelse. Han opptrer gjerne sammen med den tvilsomme advokaten Skarp, som alltid er rede til å gi inntrykk av at Blåøy har retten på sin side, samme hvor opplagt uhederlige hans aktiviteter er.
Folkeakademiet Oppland-Hedmark

Folkeakademiet Oppland-Hedmark (etablert 1995) er en norsk ideell organisasjon, med det mål å bidra til enkeltindividets vekst gjennom kunnskap og kulturopplevelser. Folkeakademiet Oppland-Hedmark er et distriktsledd i Folkeakademienes Landsforbund.

Historie

Forløperen for Folkeakademiene var Arbeiderakademier. I 1895 ble Ringsaker Arbeiderakademi i Hedmark stiftet, som det første akademiet i landet som ikke lå i en by. Senere, 1. oktober 1898, fikk Oppland sitt første akademi, Lillehammer Foredragsforening for arbeidere. I årsberetningen til Lillehammer folkeakademi 1911-12 leser vi at det ble holdt 22 foredrag. Videre siteres: Gjennomsnittlig tilhører antal har været 186, hvorav halvdelen antas at tilhøre arbeiderklassen”.
Da Stortinget drøftet arbeiderakademiene i 1898, anbefalte Stortingspresident Carl Berner at akademiene samarbeidet seg imellom og med administrasjonen, for å få gode foredragsholdere til å dra på turné. Samme året sendte formannen i Hamar Forelæsningsforening (etblert 1893), rektor Carl Willoch Ludvig Horn, ut en innbydelse til alle akademier omkring Mjøsa om å la seg representere på et møte i Hamar for å danne en sammenslutning. Det første året var 10 akademier tilsluttet.
I 1918 stiftet 5 akademier på Vest-Oppland et forbund med rektor Haug som formann og lærer P. Brudevold som sekretær. Aktiviteten i akademiene var minimal i årene fra 1. verdenskrig og fram til etter 2. verdenskrig. Da fjernsynet kom på 1960-tallet, dabbet aktiviteten av igjen, fram til slutten av 1960-tallet. Da tok Knut Korsæth fatt i folkeakademiarbeidet. Fra 1971 var en del akademier virksomme, og flere kom til hvert år.
Fra 1972 til 1975 ble distriktssammenslutningen Folkeakademiet Oppland dannet med Ragnhild Magerøy som formann og Nachman Kahan som sekretær. Sammenslutningen fikk driftstilskudd fra Oppland fylke på kr. 3000,- Fra 1975 var Bjørg S. Deinboll formann et par år, med Inger Gåthaug som sekretær. Oppland hadde da 15 folkeakademier. Deretter lå arbeidet “brakk” til Folkeakademiet Lillehammer ble reorganisert i 1981 med Kari Korsæth som formann. Kari Korsæth var formann fram til 1993, da overtok Hans Vold Vikersveen som styreleder. Aktiviteten i distriktet var stor og god.
I 1995 ble Folkeakademiet Oppland og Folkeakademiet Hedmark slått sammen, og navnet ble som i dag Folkeakademiet Oppland- Hedmark.
Menneskerettsalliansen

Menneskerettsalliansen er en uavhengig allianse og menneskerettighetsorganisasjon som arbeider for fulle menneskerettigheter for alle ut fra menneskerettighetenes grunnleggende prinsipp om at «alle er like for loven og har uten noen form for forskjellsbehandling rett til lik beskyttelse av loven». Den ble stifet i 2004.
Målet for Menneskerettsalliansen er at alle skal ha vern og samme grad av vern mot diskriminering i norsk lov uansett diskrimineringsgrunnlag. Menneskerettsalliansen har arbeidet aktivt for å likestille diskrimineringsgrunnlag i norsk lov gjennom lobbyvirksomhet, medieutspill, lovforslag, høringsuttalelser og deltakelse i forskjellige offentlige utvalg.
Jan Elisbath Lindvik har vært leder siden 2017. Dag Øistein Endsjø var leder i 2004-2013, John Jeannette Solheim Remø 2013-2017.
Dedinje

Dedinje (Дедиње) er et eksklusivt boområde i Beograd, Serbia, i kommunen Savski Venac, 8 km sør for Beograd sentrum.
I Dedinje ligger de dyreste villaene i Serbia og mange ambassader og ambassaderesidenser. Boligene i området var først eid nesten utelukkende av partisaner fra området ble urbanisert til Titos fall, da mange ambassader og velstående kjøpte opp brorparten av dem. I 2002 hadde Dedinje 8 704 innbyggere. Her ligger også blant annet Kuća cveća – «blomstenes hus» – plassen der Josip Broz Tito ligger begravd. Huset er også museum.
Ocotillo gasskraftverk

Ocotillo gasskraftverk er et varmekraftverk i Maricopa County, i delstaten Arizona i det sørvestlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 333 MW fordelt på 2 + 2 turbiner, på hhv 53 MW hver, eller 114 MW hver. Operatør er energiselskapet Arizona Public Service Co. 
Det stod ferdig utbygd i 1960 og utvidet i 1973. Brenselkilden er hovedsakelig naturgass eller fyringsolje.
To levende og en død (1937)

Handling

Erik Berger (Hans Jacob Nilsen) arbeider som postfunksjonær i en østlandsby. Lønnen er ikke stor, men han står foran en forfremmelse til postfullmektig. En kveld trenger en maskert og bevæpnet overfallsmann seg inn på kontoret og tvinger Berger til å tømme kassen for flere tusen kroner. En av de andre funksjonærene blir slått ned under overfallet, mens en tredje dør av sjokket grunnet dårlig hjerte. 
Bergers handlemåte finner ingen nåde hos postsjefen som mener han har handlet i feighet. Snart vet hele byen om det som har skjedd og Berger blir fremstilt i et heller dårlig lys. Til slutt blir forholdene så umulige at Berger ikke ser andre muligheter enn å skaffe seg et nytt liv et annet sted.
Plutselig en dag blir Berger oppsøkt av ransmannen. Han har hatt dårlig samvittighet siden ranet og ønsker å melde seg til politiet. Møtet gir postfunksjonæren en overraskende mulighet til å styre de videre begivenhetene. For Berger har slett ikke glemt hva det lille lokalsamfunnet gjorde mot ham.

Om filmen

Filmen ble godt mottatt av kritikerne, og ble en også økonomisk suksess. To levende og en død var den første selvstendige produksjonen fra Norsk Film A/S. Med denne filmen gjorde Tancred Ibsen seg bemerket som et dramatisk talent, og den ble innledningen til hans beste periode som filmskaper.
Filmen var med på å innlede «Norsk films gullalder» på 1930-tallet.

Nyinnspilling

I 2002 ble en nyinnspilling av filmen lagt på is. Innspillingen ble planlagt av investeringsselskapet Diopter AS, som tidligere hadde kjøpt Norsk Film A/S.