Aung San Suu Kyi

Biografi

Aung San Suu Kyi er datter av general Aung San, som forhandlet fram Burmas selvstendighet fra Storbritannia i 1947, og som samme år ble myrdet av motstandere. I 1960 flyttet 
Suu Kyi til India da hennes mor ble utnevnt til ambassadør. Hun studerte ved Oxford i England fra 1964. Der møtte hun sin ektemann Michael Aris, som forsket på tibetansk kultur. De fikk to sønner, Alexander og Kim. Hun studerte også ved University of London.
Hun ble kjent med den norske UNICEF-direktøren Hallvard Kuløy og bodde blant annet hos ham i Nepal. Kuløy var sentral i arbeidet med Fredsprisen til henne.
Hun vendte tilbake til Burma i 1988 for å pleie sin syke og gamle mor. Mens hun var i Burma gikk sosialistpartiets mangeårige leder, general Ne Win av. Aung San Suu Kyi engasjerte seg i massive demonstrasjoner for demokrati. Demonstrasjonene ble voldsomt slått ned på, og en ny militærjunta tok makten i landet. Aung San Suu Kyi var sterkt påvirket av Mahatma Gandhis prinsipper for ikke-vold, og engasjerte seg politisk i den demokratiske opposisjonen. I 1989 ble hun satt i husarrest. Hun ble tilbudt frihet om hun forlot landet, men avslo.
Militærjuntaen gikk i 1990 med på frie valg. I valget vant Aung San Suu Kyis parti Nasjonalligaen for demokrati (NLD) klart. Men militærjuntaen nektet å godkjenne valgresultatet, og ville ikke godkjenne Aung San Suu Kyi som ny statsminister.
I 1995 ble hun satt fri fra husarrest, men militærjuntaen gjorde det klart at dersom hun forlot landet for å besøke familien i Storbritannia, ville hun ikke få komme tilbake til Burma. Hennes ektemann og to sønner hadde hele tiden bodd i Storbritannia, og hadde ikke fått reise inn i Burma. Også da ektemannen Michael Aris ble kreftsyk i 1997 ble han nektet visum til Myanmar (Burma). Aung valgte å bli i Burma, og fikk aldri se sin ektemann igjen. Michael Aris døde i 1999. Hennes to sønner er fremdeles igjen i Storbritannia.
I de periodene hun har vært ute av husarrest, har hun ikke fått lov til å møte andre opposisjonelle ledere eller vestlig presse. Hun har trosset disse forbudene, og har hatt flere perioder med husarrest eller fengsel etter 1995 (fra september 200] til mai 2002 og fra mai 2003 og november 2009). I 2008 hadde Aung San Suu Kyi tilbragt fem år sammenhengende i husarrest uten dom. Det er imot burmesisk lov og for første gang protesterte hun selv på husarresten ved å levere inn anke mot husarresten. I mai 2009 ble hun anklaget av militærjuntaen for å ha brutt vilkårene for husarrest da en amerikaner svømte til huset hennes. I august 2009 fikk hun en dom på 18 måneders husarrest for denne hendelsen. Denne dommen forhindret Aung San Suu Kyi i å delta i valget 7. november 2010. Den 13. november 2010 ble Aung San Suu Kyi erklært fri fra husarresten av militærjuntaen.
I juni 2012 besøkte hun Norge. 16. juni holdt hun sitt Nobelforedrag i Oslo rådhus, over tjue år etter at hun ble tildelt Nobels fredspris. 17. juni besøkte hun Bergen der hun takket for Professor Thorolf Raftos Minnepris som hun ble tildelt i 1990.
Fra 2016 har hun møtt økende kritikk fra utlandet på grunn av hennes rolle i behandlingen av rohingya-folket. Denne etniske minoriteten har vært utsatt for forfølgelse i flere tiår, men overgrepene mot dem økte betydelig etter at hun tok over som landets de facto leder.
I november 2018 trakk Amnesty International tilbake «Ambassadøren for samvittighet»-prisen (Ambassador of Conscience Award) de gav henne i 2009. Årsaken skal, ifølge samfunnssjef Tale Hungnes i Amnesty Norge, være hennes «skammelige forræderi fra verdiene hun en gang sto for.»