Thutmose I

Familie og bakgrunn

Det har blitt spekulert om Thutmoses far var Amenhotep I. Hans mor, Senseneb, var en antagelig en kvinne av folket, og kan ha vært en elskerinne eller en sekundær hustru av lav status. Dronning Ahmose, som holdt tittelen som «store kongelige hustru» (førstehustru) av Thutmose, var antagelig en datter av Ahmose I og søster av Amenhotep I. Hun ble imidlertid aldri kalt for «kongens datter» og det er derfor heftet tvil til dette, og en del forskere mener hun kan ha vært Thutmoses egen søster. Forutsatt at hun var beslektet med Amenhotep er det tenkt at hun ble gift med Thutmose for å sikre etter etterfølgelsen. Men dette er neppe riktig av to årsaker. For det første, Amenhoteps alabastbåt ble bygd ved Karnak for å assosiere Amenhoteps navn med Thutmoses navn i god tid før Amenhoteps død. For det andre var Thutmoses førstefødte sønn med Ahmose, Amenmose, åpenbart født lenge før Thutmose selv ble farao. Sønnen kan bli sett på en stele fra Thutmoses fjerde regjeringsår hvor han er framstilt på jakt i nærheten av Memfis og han ble «kommandant av hæren til sin far» en tid før han døde, noe som ikke var senere enn Thutmoses egen død i hans tolvte regjeringsår.
Thutmose hadde en annen sønn, Wadjmose, og to døtre, Hatshepsut og Nofrubiti, med Ahmose. Wadjmose døde før sin far, og Nofrubiti døde som barn. Thutmose hadde en sønn med en annen hustru, Mutnofret. Denne sønnen etterfulgte ham som Thutmose II. Thutmose giftet sønnen med sin datter Hatshepsut. Det ble senere nedtegnet av Hatshepsut at Thutmose ønsket at Thutmose II og Hatshepsut skulle dele styret av Egypt. Dette er imidlertid betraktet som propaganda av Hatshepsuts tilhengere for rettferdiggjøre hennes krav på tronen da hun senere tok styringen.

Datoer og lengde på styret

En heliakisk oppgang av Sirius ble nedtegnet under styret til Thutmoses forgjenger Amenhotep I som har blitt datert til 1517 f.Kr. ved å anta at observasjonen ble gjort ved Teben. Året for Amenhoteps død og Thutmoses påfølgende kroning kan bli tilsvarende avledet, og er datert til 1506 f.Kr. av de fleste moderne forskere. Om observasjonene imidlertid ble gjort ved enten Heliopolis eller Memfis, noe et mindretall av forskerne støtter, ville Thutmose ha blitt kronet i 1526 f.Kr. Manetho har nedtegnet at Thutmoses regjeringstid varte i 12 år og 9 måneder (eller 13 år) som en viss «Mephres». Dette er støttet av to daterte inskripsjoner fra år 8 og 9 av hans regjeringstid og som har hans kartusj. De ble funn som inskripsjoner på en steinblokk i Karnak. Tilsvarende er Thutmose vanligvis gitt et styre fra 1506 til 1493 f.Kr. i lav kronologi, men et mindretall av forskerne vil datere ham til tiden 1526 til 1513 f.Kr.

Krigføring

På den tiden da Thutmose ble kronet som ny farao gjorde landet i sør, Nubia, opprør mot egyptisk overherredømme. I henhold til gravbiografien til Ahmose, sønn av Ebana, en soldat i den egyptiske hæren, reiste Thutmose opp Nilen og kjempet i et slag hvor han, etter sigende, skal personlig ha drept den nubiske konge. Etter seieren fikk han liket av den nubiske kongen hengt fra forstavnen av sitt skip før han vendte tilbake til Teben. Etter denne militære kampanjen ledet han en andre ekspedisjon mot Nubia i sitt tredje regjeringsår. Underveis beordret han at kanalen ved første katarakt, som hadde blitt bygd under Senusret III fra den 12. dynasti, til å bli mudret for å lette seiling oppstrøms fra Egypt og til Nubia. Det bidro til å integrere Nubia inn under det egyptiske rike. Denne ekspedisjonen er omtalt i to adskilte inskripsjoner av kongens sønn Thure.
I det andre året av Thutmoses styre fikk han reist en stele ved Tombos som nedtegnet at han bygde en festning på dette stedet, nær tredje katarakt, således utvide den faste tilstedeværelsen av Egypt militære som tidligere hadde stoppet ved Buhen ved andre katarakt. Det indikerer at han allerede utkjempet en krig i Syria, således kan hans syriske kampanje bli plassert ved begynnelsen av hans andre regjeringsår. Den andre militære kampanjen gikk lengre nord enn noen annen egyptisk hersker noen gang hadde gjort. Selv om den ikke har blitt funnet i moderne tid, satt han tilsynelatende opp en stele da han krysset elven Eufrat. I løpet av den krigføringen erklærte de syriske fyrstene troskap og lojalitet til Thutmose, men straks han forlot området sluttet de å betale tributt og befestet sine stillinger mot ytterligere egyptiske angrep.
Thutmose feiret sine seirer med en elefantjakt i området Niye i nærheten av Apamea i Syria. Deretter reiste han tilbake til Egypt med merkelige fortellinger fra Eufrat «hvor invertert vann som fløt motstrøms når det burde flyte nedstrøms.»  Eufrat var den første store elv som egypterne noen gang hadde møtt som strømmet fra nor, som ved nedstrøms på Nilen, til sør, som var oppstrøms på Nilen. Således ble Eufrat kjent i Egypt som ganske enkelt «invertert vann».
Thutmose måtte møte ytterligere en militær trussel, ytterligere et opprør i Nubia i hans fjerde år. Hans innflytelse og autoritet ble strekt enda lengre sør, påvist ved at en inskripsjon datert til hans tid har blitt funnet så langt sør som Kurgus, som var ved fjerde katarakt. I løpet av sin tid som farao initierte Thutmose en rekke prosjekter som effektivt avsluttet Nubias uavhengighet for de neste 500 år. Han utvidet tempelet til Senusret III og Khnum motsatt av Nilen ved Semna i Nubia. Det er også nedtegnelser av særskilte religiøse riter som visekongen av Nekheb (El-Kab) utførte ved templene i Nubia på vegne av farao. Thutmose utnevnte også en mann ved navn Turi til visekonge av Kusj, også omtalt som «Kongens sønn av Kusj». Med en sivil representant av kongen fast etablert i Nubia, våget i nubierne å gjøre opprør så ofte som de hadde gjort tidligere og var lettere å kontrollere av senere egyptiske konger.

Byggeprosjekter

Thutmose I organiserte store byggeprosjekter, inkludert mange templer og graver, men hans største prosjekter var ved tempelet i Karnak under ledelse av arkitekten Ineni. Før Thutmoses tid hadde Karnak kun bestått av en lang vei til en sentral plattform med en rekke helligdommer for solskipet langs den ene siden av veien. Thutmose var den første kongen som utvidet tempelet drastisk. Han fikk den femte pylon bygget lands tempelets hovedvei langs en mur som gikk rundt den indre helligdommen og to flaggstenger som flankerte inngangsveien. På utsiden av denne bygde han en fjerde pylon og enda mur som omringet stedet. Mellom fjerde og femte pyloner fikk han bygget en søylehall med søyler gjort av tømmer fra sedertrær. Denne strukturen var vanlig i templene i oldtidens Egypt, og angivelig representerte det en papyrusmyr, et egyptisk symbol for skapelsen. Ved enden av dette rommet fikk han reiste enorme statuer, hver av dem bar alternerende kronen for Øvre Egypt og kronen for Nedre Egypt. Til sist, utenfor fjerde pylon, reiste han ytterligere fire flaggstolper og to obelisker, skjønt den ene av dem, som nå har veltet, fikk ikke en inskripsjon før hans etterkommer Thutmose III fikk det gjort femti år senere. Sedersøylene i hans søylesal ble erstattet med mer permanente søyler av stein av Thutmose III, men minst de to helt nord ble erstattet av Thutmose I selv. Hatshepsut fikk også reist to egne obelisker på innsiden av Thutmoses søylesal.
I tillegg til Karnak, bygde Thutmose statuer av Enneade («de ni guddommer») ved Abydos, bygninger ved Armant, Ombos, el-Hiba, Memfis, og Edfu, foruten mindre utvidelser av bygninger i Nubia, ved Semna, Buhen, Aniba, og Quban.
Thutmose I var den første farao som helt sikkert ble gravlagt i Kongenes dal. Ineni fikk i oppdrag å grave den ut, og antagelig også bygde hans dødstempel. Hans dødstempel har derimot ikke blitt funnet, og det er sannsynlig at det har blitt lagt inn under eller revet av byggearbeidene til Hatshepsuts dødstempel ved Dayr al-Bahri. Hans grav har blitt identifisert som KV38. I den ble det funnet en sarkofag i gul kvartsitt som bærer hans navn. Hans mumie kan derimot å ha blitt flyttet av Thutmose III og lagt i graven til Hatshepsut, KV20, som også inneholder en sarkofag med navnet til Thutmose I på den.