google/wiki40b huggingface dataset:
Jerker Lysell

Karriere

Lysell har 4 verdenscupseiere og 15 pallplasser i verdenscupen i orientering. Hans største meritt er VM-tittelen han tok under VM på hjemmebane i 2016. Lysell ble verdensmester på sprintdistansen etter å ha beseiret nærmeste konkurrent, sveitsiske Matthias Kyburz, med 2,8 sekunder. Fra tidligere hadde Lysell bronsemedaljen han vant under VM i Skottland i 2015. I tillegg har han en bronsemedalje fra sprinten under EM i orientering i 2012. Ut ifra hans resultater kan man se at han er best på sprintdistansen.
Under VM i orientering 2017 tok Lysell bronsemedalje på den individuelle sprinten. Dagen etter var han en del av det svenske laget som ble verdensmester på sprintstafett. Lysell løp andre etappe på vinnerlaget som ellers bestod av Lina Strand, Jonas Leandersson og Helena Jansson.
Eidsberg (valgkrets)

Eidsberg var en valgkrets i Smaalenenes amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Eidsberg valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Eidsberg bestod av herredene Trøgstad, Askim, Spydeberg, Skiptvedt, Eidsberg, Rødenes og Rømskogen med rundt 19 000 innbyggere og 10 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Ten Songs and Hey Hey

Ten Songs and Hey Hey er et musikkalbum med Jim Stärk, utgitt i 2002. Dette er bandets debutalbum.
Sagadrakten

Sagadrakten er en nykonstruert norsk festdrakt med bakgrunn i tradisjonell middelalderdrakt i Europa. Den ble designet i 1981 av Anne-Marie Sandvig Sørensen (1932-2008) fra Tønsberg. Drakten har ikke distrikslokal tilhørighet, men benyttes av flere som middelaldersk bunad eller folkedrakt fra vikingtida, særlig i Vestfold. Både kvinne- og mannsdrakten har historiske elementer inspirert av draktskikker og motiver fra norrøn og europeisk middelalder; bordene er dekorert med motiver hentet fra Bayeux-teppet. Kvinnedrakten forekommer i flere fargevarianter.
Anna (Go to Him)

«Anna (Go to Him)» er en sang skrevet og utgitt av Arthur Alexander 7. september 1962. Plateselskapet var Dot Records. En coverversjon ble innspilt og utgitt med The Beatles på deres debutalbum Please Please Me året etter.

Arthur Alexanders originalversjon

Teksten handler om Alexanders problemer i ekteskapet med sin kone Ann og de ble etter hvert skilt. Grunn-akkorden i «Anna (Go to Him)» er h-dur og blant musikerne er det Floyd Kramer som spiller piano, og ellers består arrangementet av både strykere og damekor. Til tross for at sangtittelen er «Anna (Go to Him)» synger Alexander heller «go with him». Det samme gjør John Lennon på The Beatles sin versjon.
I episoden «Oldies But Young 'Uns» fra den kjente amerikanske sitcom-serien Våre verste år (også kalt «Bundy»), har Al Bundy «Anna (Go to Him)» på hjernen, men kommer ikke på hva tittelen er.
Simon Hof

Simon Hof(f) (født 1634, død 2. oktober 1708 i Trondhjem) var en norsk skolemann og den lengstsittende (48 år) i ledelsen ved Trondheim katedralskole.

Bakgrunn

Han var danskfødt, sønn av Peder Simonsen Hoff (cirka 1595–1647) og Barbara Olesdatter. Faren var fra 1630 til 1640 sogneprest i Blistrup i Helsingør, nord på Sjælland i Danmark.  Etter skolering ved Frederiksborg lærde skole ved Frederiksborg slott, studerte Simon teologi og hebraiske språk hos professor Thomas Bang (1600–1661) ved København Universitet. Som losjerende hos Bang var han også lærer for barna i huset. Simon fungerte også som oppnent ved disputaser.

Conrektor

Det ble i 1660 meldt om ledig stilling som conrektor ved Trondheim katedralskole, og Simon søkte til den danske biskop Erik Bredal (1607–1672) i Nidaros bispedømme, med Bangs anbefalingsbrev vedlagt, og fikk jobben.  Han tok med seg halvbroren  Peder Henriksen Aschani (1645–1748) som ble elev. Ett år efter giftet Simon seg med Karen Nielsdatter Schielderup (1645–død før 1691) som var datter til avdøde res.kap. i Vår Frue kirke Niels (1611–1652) og sønnedatter av biskop Peder Jenssøn Schjelderup (1571–1642).

Rektor

Etter rektor Nils Skyttes død ble det den 22. mars 1667 Simons tur å være rektor, selv om han ikke hadde den lovpålagte magistergraden; unntaket ble gitt ham i 1669 og han kunne kalle seg mag. Hof. I sin tid som rektor fikk han sentralisert biblioteket til skolens lokaler og satt i gang oppussing av skolehuset (bekostet av nevnte Vår Frue kirke og domkirken). Bybrannen i 1681 gjorde at Simon foreslo et nybygg nærmere Nidarosdomen, men det var ikke før i 1702 at dette ble realisert.

Lektor

Han overtok i 1693 stillingen som lektor etter teolog og kartograf Melchior Ramus (1646–1693) fra Aukra. Formelt sett var lektoratet (det faglige ansvar) overordnet rektoratet som mest var administrativ. Rektorjobben ble overtatt svigersønnen Anders Borch som hadde ektet dattera Barbara i 1691, forøvrig samme dag som Simon giftet seg på nytt med borgermester Laurits Brix si datter, ho Birgitte Brix (1673–1742). Simon døde på gården sin, Kvammen i Strinda, som han hadde ervervet seg omkring 1680 og brukt som avlsgård. Enka giftet seg med Simons conrektor, han Peder Schjelderup (1663–1737), Hun eide gården til sin død i 1742. I dag er dette Bratsbergsvegen 224 i Bratsberg (Trondheim).
Columbicella

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Colombia.
Khnum

Skapergud

Khnum var en gud for skapelse, gjenfødsel, og kveldssolen, skjønt dette var vanligvis Atums funksjoner. Dyrkelsen av Khnum var sentrert rundt to hovedsteder, helligdommene på øya Elefantine og Esna. Ved Elefantine ble han dyrket sammen med Satis og Anuket som voktere av Nilens kilder. Hans betydning førte til tidlige personnavn som hadde gudens navn innebygget som beskyttelse, slik som Khnum-Khufwy, «Khnum min beskytter», som var fødenavnet til Khufu (bedre kjent under hans greske navn Keops), byggeren av den store pyramiden.
Khnum ble også knyttet til en annen skapergud, Min, ved sammenfallende funksjoner som skaperen av alle ting, «skaperen av guder og menn».

Tempelet på Elefantine

Tempelet på Elefantine var dedikert til Khnum, hans gemal Satis, og deres datter Anuket, hvor de til sammen utgjorde triaden på Elefantine. Satis var en eldre beskyttende guddom mot grensen av Nubia, men kom til personifisere Nilens årlige oversvømmelse. Anuket hadde en lignende rolle som gudinne av Nilen, og særskilt begynnelsen på Nilens reise gjennom Egypt.
Tempelet er datert tilbake til minst Mellomriket. Ved det 11. Dynasti var triaden bevitnet ved Elefantine. I løpet av Det nye rike er det funn fra tiden til farao Ramses II som viser at Khnum fortsatt var dyrket der.
Opp mot Elefantine, på østbredden ved Aswan, ble Khnum, Satis og Anuket framstilt på veggen i et kapell som er datert til ptolemeisk tid.

Tempelet ved Esna

Ved Esna (av grekerne kalt for Latopolis), kjent som Iunyt eller Ta-senet for oldtidens egyptere, var et tempel dedikert til guddommene Khnum, Neith og Heka, og andre guddommer. Tempelet er datert til ptolemeisk tid. Khnum er tidvis framstilt som en gud med krokodillehode. Nebt-uu og Menhit er forstått som Khnums gemalinner, og Heka er hans eldste sønn og etterfølger. Både Khnum og Neith er referert til som skaperguder i tekstene ved Esna. Khnum er tidvis omtalt som «far av fedre» og Neith som «mor av mødre». De ble senere forstått som foreldrene til Ra, som således ble referert til som Khnum-Ra.
Tempelet ved Esna er bemerkelsesverdig for sin skjønnhet og dens storstilte arkitektur. Den ble bygget i rød sandstein og dens inngang besto av seks rader med fire søyler hver, alle med lotusknopper som kapitel, alle som hver for seg adskilte seg fra hverandre.

Andre helligdommer

Tempelet i Beit el-Wali for Ramses II inneholdt statuer av Khnum, Satis og Anukis, sammen med tilsvarende statuer av Isis og Horus. Ved tempelkomplekset i Dendera i Øvre Egypt, sør for Abydos, er han framstilt på et veggmaleri (se bilde) hvor han sammen med Heket modellerte guden Ihi av leire.

I kunsten

I kunsten ble Khnum vanligvis framstilt i menneskeform med hodet til en vær sittende ved en keramikers dreiehjul, tidvis med nyskapte barn stående ved hjulet, skjønt tidvis ble han også vist i sin eldre skikkelse som en vanngud som holder en krukke som det strømmer vann fra. Tidvis opptrådte han i en sammensatt framstilling av elementene hvor han representerte vannet, og vist som det ene av fire hoder til en mann. De andre var Geb, representerte jorden, Shu som representerte luften, og Osiris som representerte døden.
Udon

Udon (japansk: うどん, sjeldnere 饂飩 eller 餛飩; kinesisk: 烏冬, eller ofte 烏冬麵) er tykke nudler av hvete som er ofte brukt i de koreanske og japanske kjøkkener. Det sies at udon ble importert til Japan fra Korea via Kina i løpet av 500-tallet. Den opprinnelige udon var en 2–3 cm tykk pannekakeformet nudel og ble servert i en miso-basert suppe.

Vanlige udonretter

Udon serveres oftest i en mild buljong (som i retten kake udon, servert i kakejiru som er laget av dashi, japansk soyasaus (shoyu) og mirin), som er toppet med reke-tempura eller kakiage, eller fritert tofu.
Den hvite dampbåten

Den hvite dampbåten (russisk: Белый пароход, Belyj parokhod), er en sovjetisk dramafilm fra 1976, regissert av Bolotbek Sjamsjijev. Den ble vist på den 26. filmfestivalen i Berlin og nominert til Gullbjørnen.
Filmen er basert på Tsjingiz Ajtmatovs roman med samme navn, utgitt  på norsk i 1977.
Hua Shan

Hua Shan (kinesisk: 华山, pinyin: Huà Shān) er et av kinesisk taoismes fem hellige fjell. Det er en del av fjellkjeden Qinling og ligger nær byen Huayin i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Fjellet har steile og dramatiske klippevegger, og en steintrapp fører opp til toppen. Det har flere topper på inntil 2100 meter. 
Området ble den 8. november 1982 erklært som naturpark (华山风景名胜区).
Det aller høyeste punkt er Luoyantoppen (落雁峰; Luòyàn fēng), også kalt Sørtoppen (南峰; Nán fēng), på 2154,9 moh.
Flere av toppene er knyttet sammen av stier. Langs stiene er klostre, pagoder, templer, broer og porter.

Historie

I det gamle kinesiske verdensbilde, som betrakter riket som midten i kvadrat, utgjør Hua Shan det vestlige hjørnefjell.
Så tidlig som i det 2. århundre f.Kr. er det belagt et taoistisk tempel ved navn Vesttopphelligdommen ved fjellets fot. Ifølge taoistisk mytologi bodde underverdenens guddom i disse fjellene. Tempelet ved fjellets fot var ofte åsted for åndemøter (spiritistisk kommunikasjon) mellom guden og hans jordiske undersåtter. 
Hua shan ble først og fremt et lokalt og et «keiserlig» pilegrimsmål - ettersom det var så vanskelig å bestige toppen fikk det ikke landsomfattende popularitet. Hua shan ble imidlertid et yndet mål for folk som søkte nøkkelen til evig liv, og det ble dyrket mange medisinplanter her.
Kou Qianzhi (365–448), grunnleggeren av De nordlige himmelske mestre-bevegelsen, hadde visjoner her; likeså Chen Tuan (920–989), som tilbragte siste del av sitt liv som eneboer på Vesttoppen. I 1230-årene var alle templene rundst fjellet kommet under kontroll av den taoistiske Quanzhenskolen.
I/P-omformer

En I/P-omformer (strøm-til-luft-omformer) er en del av en reguleringsventil (membranventil) som brukes for å konvertere elektrisk strøm til trykk. I/P-omformeren kan brukes i en ventil som skal stenges/åpnes ved hjelp av trykkluft.
Taekwondo under Panamerikanske leker 2015

Taekwondo under Panamerikanske leker 2015. Taekwondo var en av sportene under de Panamerikanske leker 2015 i Toronto i Canada. Taekwondokonkurransene ble avviklet 19. til 22. juli 2015. Det ble konkurrert i fire vektklasser for menn og fire for kvinner. Tjueåtte nasjoner var representert med tilsammen 109 utøvere. De tapende semifinalistene fikk bronsemedaljer.
Svataea

Utbredelse

Artene er utbredt i Thailand og Vietnam.
Norgesmesterskapet på ski 1981

Norgesmesterskapet på ski 1981 var norgesmesterskapet i de nordiske grenene skihopping, langrenn og kombinert.
Langrennsøvelsene ble avholdt på Eidsvoll 15.-22. februar.
Perigonia

Utseende

Små til middelsstore, svært kraftig bygde svermere. Forvingene er brunlige, bakvingen gjerne gule med svart bakkant.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Sem (Tønsberg)

Historikk

Navnet Sem, som uttales semm (tidligere sæmm), kommer av det norrøne gårdsnavnet Sæheim eller Sæeimr som betyr «sjøgården». Dette var navnet på Sem hovedgård, en kongsgård og lensherreresidens i middelalderen på det stedet hvor Jarlsberg hovedgård i dag ligger, vel 3 km øst for tettstedet Sem.
Sem ble anlagt som en liten stasjonsby da Vestfoldbanen kom i 1881, og Sem kalles lokalt Semsbyen. Tettstedet vokste fram i ei jordbruksbygd til tida omkring første verdenskrig da stedet i tillegg til jernbane og telegraf hadde fått alle de funksjonene som kjennetegner norske stasjonsbyer. Sem stasjon er i dag nedlagt, men har fortsatt anløp av tog. E18 gikk tidligere rett gjennom Sem sentrum, men ble i 1990 lagt utenom bebyggelsen. Sem lå fram til 1988 i Sem kommune da Sem og Tønsberg slo seg sammen til dagens Tønsberg kommune.
Sem har hatt, og har, forskjellig småindustri, blant annet plast- og tubefabrikk, steinhoggeri og bakeribedriften Sæther. Tettstedet har ellers diverse butikker og servicefunksjoner.
Auric Goldfinger

Auric Goldfinger er en fiktiv figur i Ian Flemings roman Goldfinger (1959) og i filmversjonen Goldfinger fra 1964. 
Goldfinger er oppkalt etter arkitekten Ernő Goldfinger. Han likte ikke å være forbildet til en fiktiv storskurk. Fornavnet Auric betyr «gyllen».

Goldfinger i boken

Målet til Goldfinger er å rane Fort Knox, hvor USA har sin gullbeholdning.
Norsk Brændselolje

Norsk Brændselolje A/S var et norsk oljeselskap som ble etablert i 1920. Det dreiv landsomfattende distribusjon og salg av bensin og andre oljeprodukter. Virksomheten ble overtatt av Statoil.

Etableringen

Norsk Brændselolje ble grunnlagt som aksjeselskap i Oslo i mai 1920, etter initiativ av skipsrederen og finansmannen Halfdan Wilhelmsen. I 1922 åpna selskapet et nybygd tankanlegg på Fagerstrand i Nesodden i Akershus fylke. Fra anlegget ble det solgt bensin, brenselolje (fyringsolje), dieselolje og solarolje. Virksomheten ble etter hvert utvida til å dekke hele landet.

Etterkrigstiden

Etter andre verdenskrig inngikk Norsk Brændselolje en distribusjonsavtale med British Petroleum (BP) som fikk en eierandel på femti prosent av aksjene i selskapet. Etter at Ekofisk-feltet ble oppdaga i Nordsjøen i 1969, bestemte Norsk Hydro og Norsk Brændselolje i 1971 å gå sammen om å bygge et oljeraffineri på Mongstad nord for Bergen. Raffineriet (i dag Statoil Mongstad) kom i drift i 1975.
I 1976 ble Norsk Brændselolje overtatt av Statoil og omorganisert. Driften ble da videreført av det nyoppretta selskapet Norsk Olje A/S (Norol, fra 1991 Statoil Norge AS) der Staten overtok 95 % av aksjene i Norsk Brændselolje.

Varemerke

Drivstoff fra Norsk Brændselolje ble solgt under varemerket MIL. Det ble valgt etter en navnekonkurranse og var i sin tid et velkjent produktnavn i Norge. MIL ble seinere erstatta av det grønne og gule BP-skjoldet.
Liberty Media

Liberty Media er et amerikansk konglomerat som er notert på NASDAQ. Selskapet kontrolleres hovedsakelig av magnaten John C. Malone. Liberty Media er fra 2016 hovedeier av Formula One Group.
Øvre Verket

Øvre Verket er en klynge vernede arbeiderboliger på Ulefoss i Nome kommune.
Bebyggelsen er en del av den gamle verksbebyggelsen på Ulefoss som lå i tilknytning til Ulefos Jærnverk. Husene ble oppført som leieboliger av verkseieren på slutten av 1700- og begynnelsen av 1800-tallet. Opprinnelig fremstod bygningene med en helhetlig stil, men er senere bygget ut og endret til nye behov hos arbeiderfamiliene på stedet.
Bordzjomi

Historie

Bordzjomi nevnes første gang i skriftlige kilder på 600-tallet, som Tori. Gjennom slukten stedet ligger i gikk det en gammel handelsvei. I krigstider ble den en militær innfallsport til det georgiske slettelandet. Stedet ble ødelagt på 700-tallet av arabiske erobrere, og atter igjen på 1200-tallet av mongolene. Mot slutten av 1500-tallet slo invaderende tyrkiske seg ned i Bordzjomi og 42 andre landsbyer i området. Ved freden i Adrianopel i 1829 ble Tori tilkjent Russland, og det var da byen fikk sitt nåværende navn. 
Allerede i det første årtusen etter Kristus var stedet yndet for sine helsebringende kilder. Ved Katarinakilden har arkeologer funnet et steinbad fra antikkens dager. 
I 1829 bragte russiske soldater kunnskapen om det helsebringende kildevannet til Moskva. Dermed ble russernes interesse vakt for alvor. Særlig fra 1850-årene utviklet det seg en betydelig kurturisme dit. Byens varme klima og mineralvannkildene der gav byen tilnavnet «Kaukasus' perle». I 1864 bygde den russiske visekongen Bordsjomi sommerresidens i Bordzjomi. Administrasjonen for mineralvanntapingen ble etablert. Rike persere, aserbajdsjanere og russere bygde seg praktfulle villaer. Det oppstod store kurhoteller og flere parker. Mellom 1892 og 1895 ble det utbygd til sommerpalass for den russiske tsar. I 1894 ble det åpnet jernbaneforbindelse, og en staselig jernbanestasjon ble innviet. I 1890-årene bygde den russiske storfyrst Nikolaj Mikhailovitsj seg en park og et slott i maurisk stil i Likani, i vestre utkant av byen. Eksporten av mineralvann skjøt kraftig fart. 
Blant kurgjestene kan nevnes komponisten Peter Tsjajkovskij og forfatteren Leo Tolstoj. Den russiske tilstrømning forandret befolkningssammensetningen kraftig, slik at stedet i 1901 hadde flere russiske innbyggere (2 031) enn georgiere (1 424).
Etter Den røde armés invasjon av Georgia i 1921 konfiskerte Sovjetregimet alle aristokratiets villaer og herregårder og omgjorde dem til sanatorier som ble stilt til rådighet for den tilreisende kommunistiske partielite. Blant tsarpalassets feriegjester var Josef Stalin og sikkerhetstjenestens leder Lavrentij Berija.
Trass i store oversvømmelsesskader fra 18. april 1968 fortsatte byen å vokse i sovjettiden. Etter sovjettiden ble utviklingen hemmet av politisk og økonomisk krise, men etter årtusenskiftet ble forfallet snudd ved hjelp av investeringer fra det offentlig og fra private. 
Bordzjomi søkte sammen med Bakuriani om å få arrangere de olympiske vinterleker 2014, men ble ikke utvalgt som en av de tre finalistene.
Anomaloninae

Utseende

Middelsstore, slanke praktvepser. Bakkroppen er lang og tynn.

Levevis

De er parasitoider som snylter på larver av sommerfugler og biller. Eggene legges på larver, og de voksne insektene klekkes fra vertens puppe.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i alle verdensdeler.
Jeff Jakaitis

Amatør

Jakaitis spilte college hockey for Lake Superior State University i CCHA og ble først tatt ut All-CCHA First Team etter 2005/06-sesongen, deretter All-CCHA Second Team etter 2006/07-sesongen.

Proff

Jakaitis startet sin profesjonelle karriere med Columbia Inferno som han spilte 36 kamper for i ECHL under 2007/08-sesongen. Påfølgende sesong signerte han for Charlotte Checkers og spilte 47 kamper samt én kamp for Portland Pirates.
I 2009 flyttet Jakaitis til Italia hvor han signerte for Pustertal Wölfe og spilte 39 kamper i Serie A.
Etter én sesong i Italia returnerte Jakaitis til Nord-Amerika og signerte for Dayton Gems. Etter 42 kamper for Gems under 2010/11-sesongen, samt låneopphold i Worcester Sharks og Portland Pirates, signerte han for Rochester Americans foran 2011/12-sesongen. Han fikk ingen kamper for Americans ettersom han ble overført til Gwinett Gladiators i ECHL, hvor han spilte 26 kamper og ble kåret til årets målvakt i ligaen.
Jakaitis startet 2012/13-sesongen uten arbeidsgiver, men signerte for South Carolina Stingrays i desember 2012.
17. august 2015 forlot han Stingrays etter tre sesonger, til fordel for GET-ligaklubben Lørenskog.
Soknedalen

Ytre Soknedalen

Ytre Soknedalen er den øst-sørøstre delen av Soknedalen, eller den delen som ligger nærmest kommunesentrumet Hønefoss. Den strekker seg vest-nordvestover fra Sandaker, langs begge sider av Sogna og riksvei 7, opp til Bårnås. Videre grenser den mot Doktormarka i nordøst og strekker seg videre mot Nøkleby, Heggen, Veme og Jonsrud fra grensen mot Heradsbygda, langs fylkesvei 174. På andre siden av Sogna grenser Ytre Soknedalen mot Holleia.
Området preges av jordbruk langs elva og barskog langs åssidene. Kirkelig tilhører Ytre Soknedalen Veme menighet, der Veme kirke er hovedkirke. Veme er det største tettstedet i denne delen av dalen. På Heggen ligger Heggen skole, en fådelt barneskole som nå er nedlagt, men som tidligere dekket barneskoletrinnet i Ytre Soknedalen.

Sokna

Ved Bårnås breier dalføret seg ut og løper i nordvestlig retning opp mot Sokna langs begge sider av elva. Sørvestsiden kalles Tranby og fører via Tranbyveien til Soknas vestside. Sokna er naturlig sentrum i dalen og det klart største tettstedet. Ved Sokna møtes Verkenselva fra Torevannet i Rudsvassdraget og Sogna fra Sognevannet i Strømsoddbygdvassdraget og danner Soknavassdraget. Denne delen av dalen preges av jordbruk langs elva og barskog langs åssidene.
Kirkelig hører Sokna til Lunder menighet, der Lunder kirke er hovedkirke. På Sokna ligger også Sokna skole, som er en kombinert barne- og ungdomsskole. Skolen dekker hele Soknedalen.

Vestbygda

Vestbygda strekker seg sørvestover langs Torevannet og Bliksrud-Langevannet til grensen mot Krødsherad, ved sørvestenden av Bliksrud-Langevannet og avkjøringen til Bergsjø og Havikskogen. Sørøst for Torevannet og Bliksrud-Langevannet går riksvei 7, mellom vannene og Holleia. Vestbygda omfatter også Bergsjøvassdraget. Denne delen av dalen preges av jordbruk langs innsjøene og barskog langs åssidene. Vestbygda hører til Lunder kirkesogn, der Lunder kirke er hovedkirke.

Brekkebygda

Brekkebygda strekker seg fra Sokna og nordvestover langs Bergensbanen, Langvannet og Breivannet inn mot Haverstingtunnelen, en 2 300 meter lang jernbanetunnel på grensen mellom Ringerike og Krødsherad innerst i Brekkebygda. Tunnelen, som også kalles «Hølet i fjellet», kommer ut ved Ørgenvika, langs østbredden av Krøderen. I nord grenser bygda mot Flå kommune. Brekkebygda omfatter også Rudsvassdraget med Rudselva. Denne delen av dalen preges av grankledte åser og koller, mindre innsjøer og elver. Brekkebygda hører til Lunder kirkesogn, der Lunder kirke er hovedkirke.

Strømsoddbygda

Strømsoddbygda strekker seg nordover fra Sokna og utgjør den største sammenhengende delen av dalføret. Strømsoddbygda grenser i nord mot Flå i Buskerud og Sør-Aurdal i Oppland, i vest mot Brekkebygda og i øst mot Ådalsfjellene. Strømsoddbygdvassdraget, som også inkluderer Kollsjøvassdraget, renner ut nord i Sognevannet. I sørenden dannes elva Sogna som renner ned til Sokna, der den møter Verkenselva. Denne delen av dalen preges av furukledte moer, fjell og mindre innsjøer og elver. Strømsoddbygda hører til Lunder kirkesogn, der Lunder kirke er hovedkirke, men bygda har også ei egen kirke, Strømsoddbygda kapell ved Strømsodd.
Sautrāntika

Sautrāntika var en av de tidlige buddhistiske skolene. Den skilte seg ut fra Sarvāstivāda, som igjen skilte seg ut fra Sthavira nikāya. Deres navn betyr ordrett de som stoler på sutraene, og indikerer deres avvisning av Abhidharma-tekstene som oppstod i de andre tidlige buddhistiske skolene fra det 3. århundre f.Kr.
Sovjetunionens romprogram

Sovjetunionens romprogram viser til romforskning utført av Sovjetunionen fra 1930 og frem til oppløsningen i 1991. I den over seksti år lange historien var dette militære programmet hovedansvarlig for en rekke banebrytende prestasjoner innen romfart, inkludert de første interkontinentale ballistiske missiler (1957), den første satellitten (Sputnik 1), det første dyret i verdensrommet (hunden Laika i Sputnik 2), det første mennesket i verdensrommet og i bane rundt jorden (kosmonauten Jurij Gagarin), den første kvinnen i verdensrommet og i bane rundt jorden (kosmonauten Valentina Teresjkova i Vostok 6), den første romvandringen (kosmonauten Aleksej Leonov som var med Voskhod 2), det første nedslaget på månen (Luna 2), det første bildet fra den andre siden av månen (Luna 3) og den første ubemannede myke landingen på månen (Luna 9), den første roveren, den første romstasjonen og den første interplanetariske sonden.