Heimito von Doderer

Liv

Doderer var sønn av arkitekten og ingeniøren Wilhelm Carl von Doderer og den tyskfødte Wilhelmine von Hügel. Farfaren, Carl Wilhelm Christian Ritter von Doderer (1825–1900) var blitt opptatt i adelsstanden. Det uvanlige fornavnet Heimito er en etterligning av det spanske kjælenavnet Jaimito.
Doderer vokste opp i Wien og begynte i 1914 å studere rettsvitenskap ved Universitetet i Wien. I 1915 kom han med i første verdenskrig som soldat, og ble sendt til Galizien og senere Bukowina som infanterist. Her kom han i 1916 i russisk krigsfangenskap, og tilbragte resten av krigen i forskjellige leire i Sibir. Først i 1920 kunne han vende tilbake til Østerrike.
I Wien fortsatte Doderer studiene, men gikk nå over til historie og psykologi. Blant lærerne hans var Oswald Redlich, Heinrich von Srbik, Karl Bühler og Hermann Swoboda. Først og fremst studerte han middelalderhistorie. I 1923 ga Doderer ut sin første bok, diktsamlingen Gassen und Landschaft. I 1924 fulgte romanen Die Bresche. Ingen av dem vakte oppsikt. Året etter avsluttet han studiene med en doktoravhandling «Om den borgerlige historieskrivningen i Wien på 1400-tallet».
I de neste årene skrev Doderer for aviser og tidsskrifter, og måtte delvis leve av understøttelse fra foreldrene. Først i 1928 flyttet han hjemmefra til en leilighet i bydelen Döbling. I 1930 utkom romanen Das Geheimnis des Reichs. Samme år giftet han seg, for å oppfylle et ekteskapsløfte, med Gusti Hasterlik, uten å flytte sammen med henne. De skilte seg offisielt i 1939, da Gusti Hasterlik, som kom fra en jødisk familie, forlot Østerrike.
I 1933 ble Doderer medlem av NSDAP (nazipartiet) i Østerrike. I 1936 flyttet han til Tyskland, og slo seg ned i Dachau. Fra da av forsøkte han å distansere seg fra nasjonalsosialismen, en utvikling som endte med at han konverterte til katolisismen i 1940. Han fortsatte likevel å være medlem av NSDAP.
I 1937 fikk Doderer kontakt med forlaget C. H. Beck, hvor hans første store roman, Ein Mord den jeder begeht utkom i 1938. Samme år flyttet han tilbake til Østerrike og flyttet inn sammen med kunstneren Albert Paris Gütersloh i en leilighet i bydelen Josefstadt.
I 1940 ble Doderer utkalt til militærtjeneste i Wehrmacht, som offiser i Luftwaffe. Han tjenestegjorde første i Breslau, så forskjellige steder i Frankrike, før han i 1942 ble forlagt i nærheten av Kursk. På grunn av sykdom ble han fjernet fra fronten og oppholdt seg i 1943 og 1944 i Wiener Neustadt og Bad Vöslau. I april 1945 ble han forflyttet til Oslo, hvor han opplevde avslutningen av krigen. Her ble han værende som krigsfange, før han i januar 1946 kunne vende tilbake til Østerrike. Han våget først ikke å vende tilbake til Wien, som var besatt av Sovjetunionen, men oppholdt seg hos en onkel i Weißenbach am Attersee, hvor han skrev på den omfangsrike romanen Die Strudlhofstiege.
I mai 1946 var Doderer tilbake i Wien, hvor han arbeidet for å bli strøket fra listen over forfattere med publikasjonsforbud. Dette oppnådde han i 1947. For å kunne livnære seg utdannet han seg til arkivar. I 1951 utkom Die Strudlhofstiege, som ble en stor suksess og gjorde Doderers navn berømt. I 1956 utkom Die Dämonen som også ble godt mottatt. Det samme gjaldt Die Merowinger (1962). Første del av Roman No. 7, Diw Wasserfälle von Slunj, utkom i 1963, mens den andre delen ble utgitt posthumt i 1967 som Der Grenzwald.

Forfatterskap

Die Strudlhofstiege har ingen helhetlig handling, men skildrer møter og samtaler mellom personer over et tidsrom på 15 år omkring Strudlhofstiege i Wien. Die Dämonen er et utsnitt av livet i Wien mellom 1925 og 1927 og ender med justispalassbrannen i 1927. Die Merowinger er en grotesk roman om friherre Childerich III, modellert etter merovingerkongen av samme navn.