Carl Gustav Fleischer

Bakgrunn og familie

Fleischer var sønn av sogneprest Carl Edvard Fleischer (1843–1885), født på Bjørnør prestegård i Sør-Trøndelag. Familien Fleischer stammet fra Elbing i Øst-Preussen, hvor stamfaren Philipp Fleischer var rådsherre, og kom til Norge med kaptein Herman Reinhold Fleischer (ca. 1656–1712). Moren, Johanne Sophie Fergstad (1850–1926), var datter av prost og stortingsmann Sivert Andreas Fergstad (1813–1885) i Stjørdal. Faren døde tidlig i en drukningsulykke. Carl Gustav og moren flyttet så til Trondheim, der han vokste opp. Ved folketellingen i 1901 var han gymnasiast i Kristiania, der han bodde i Johannes Bruns gate 13. Han var bror til biskop Andreas Fleischer.
Han søkte Krigsskolen og ble uteksaminert i 1905 som den nest beste i kullet. I perioden 1909–1933 tjenestegjorde han i Generalstaben. Han var så sjef for kommanderende generals adjutantstab, lærer ved den militære høyskolen og redaktør for Norsk Militært Tidsskrift.  I januar 1939 ble han utnevnt til generalmajor og sjef for 6. divisjon. Ved kongelig resolusjon av 13. januar 1940 ble Fleischer utnevnt til øverstkommanderende i Nord-Norge (ØKN).

Andre verdenskrig

Etter den tyske invasjonen 9. april 1940 etablerte han seg som øverstkommanderende for de norske styrkene i Nord-Norge. Sammen med fylkesmannen i Troms, Hans J. Gabrielsen, iverksatte han full mobilisering av militære og sivile ressurser i landsdelen. Fleischer ledet de norske styrkene under kampene som førte til den allierte gjenerobringen av Narvik 28. mai 1940 under slaget om Narvik. Etter at erobringen ble Fleischers som øverstkommanderende underlagt Forsvarets overkommando som også overtok kommandoen over distriktskommandoene den 29. mai. Fleischer førte dermed kommandoen over 6. Armeavdeling og fikk ansvaret for samvirket med de allierte styrkene i Narvik.
Etter at tyskerne invaderte Frankrike, Belgia, Luxembourg og Nederland i mai 1940, ble de allierte styrkene trukket ut av Nord-Norge, og de gjenværende norske styrkene kapitulerte 10. juni. Kongen og regjeringen vedtok å forlate landet for å fortsette krigen på de alliertes side. Fleischer ønsket ikke at kongen og regjeringen skulle forlate landet, og ville heller ha en kapitulasjonsordning med tyskerne, og Fleischer sendte en henvendelse om dette til kong Haakon, utenom tjenestevei. Mot sin vilje ble Fleischer beordret til å følge med over til Storbritannia. Sammen med utenriksministeren og kommanderende admiral forlot Fleischer og hans kone Norge om bord på oppsynsskipet «Fridtjof Nansen» den 8. juni 1940.

I Storbritannia

Hærens overkommando ble gjenopprettet 19. juni 1940 i Storbritannia med Fleischer som sjef og dermed regjeringens militære rådgiver. Fleischer satte i gang med å organisere en norsk hær i Skottland som for det meste bestod av hvalfangere.
I en henvendelse fra Grimelundkretsen, også bare kalt Kretsen, 18. juli 1941 fremkom et ønske overfor regjeringen Nygaardsvold om å bytte ut forsvarsminister Ljungberg med general Fleischer. Statsminister Nygaardsvold valgte da ikke å behandle det konkrete forslaget fra Kretsen som var en gruppe motstandsfolk som i utgangspunktet var negative til hans regjering. Den 11. august 1941 offentliggjorde den da nazifiserte Aftenposten innholdet i brevet som Fleischer hadde skrevet til kong Haakon før avreisen fra Norge i 1940. Begge disse forhold og at Fleischer i 1931 hadde signert et opprop til støtte for daværende forsvarsminister Vidkun Quisling bidro til at Fleischer ikke kom i betraktning da regjeringen i februar 1942 ansatte Wilhelm von Tangen Hansteen som forsvarssjef for Hæren, Marinen og Luftforsvaret. Den 20. mars 1942 ble Fleischer frabeordret sin stilling som sjef for Hæren og ble beordret til Canada som sjef for de norske militære styrkene der, noe som senere viste seg å være en degradering i form av militærattaché i Canada.

Ettermæle

Et annet perspektiv på Fleischers liv og virke trekkes opp i Torkel Hovlands foredrag i Oslo Militære Samfund 19. mars 2001.

Minnesmerker

Minnestøtte på Lapphaugen ble avduket 16 juli 1950, her holdt oberst Hunstad hovedtalen. Inskripsjonen på støtten lyder: «Her ble tyskerne første gang i andre verdenskrig slått tilbake.  6. divisjon under ledelse av general Fleischer gjorde det».  Den norske offensiven mot tyskerne ved Lapphaugen startet 24 april 1940. Minnestøtten ble senere flyttet 300 m ifm etableringen av Krigshistorisk landskap, åpnet ved Lapphaugen 15 juni 2009 av kong Harald.
Minnebauta i Narvik ble avduket 18 juli 1950 av generalløytnant Ole Berg. Den står på Veteranplassen (hvor også fransk minnebauta står). Inskripsjonen på bautaen lyder: ”Til minne om de norske styrkers tapre innsats i krigsoperasjonene ved gjenerobringen av Narvik 28. mai 1940 under ledelse av generalmajor Carl Gustav Fleischer”.
Kong Haakon VII avduket den 20. juli 1950 en statue av generalmajor Fleischer i Harstad sentrum, i Generalparken. Kongen holdt en minnetale for generalen. Statuen er laget av billedhugger Finn Eriksen.
Minnesmerkene i Harstad, i Narvik og på Lapphaugen skyldtes en innsamlingsaksjon igangsatt av gymnasieformenn i byene Svolvær, Mosjøen, Bodø, Harstad og Tromsø. Aksjonen fikk raskt tilslutning fra militære og sivile over hele landsdelen.
En byste av general Fleischer ved Krigsskolen på Linderud ble avduket 6 mai 1995 av kong Harald.  Bysten skyldtes et initiativ fra Skottlandsbrigadens Veteranforening. De hadde først foreslått plassering på Akershus, hvor general Ruge har fått sin statue, men dette ble avslått av de sentrale myndigheter. Bysten er laget av billedhugger Sivert Donali.
Fleischer har også en gate oppkalt etter seg i Harstad (General Fleischers gate), en i Bodø (General Fleischers gate), en vei i Bærum (General Fleischers vei), og en på Bardufoss (General Fleischers veg). I tillegg er Europavei 6 mellom Bardufoss og Narvik fra 2009 hetende «General Fleischers vei».
Nordahl Grieg skrev under krigen et minnedikt: «Hans aske er ennu hjemløs...»