Gråspurv

Beskrivelse

Gråspurv ligner mye på den nært beslektede pilfinken (Passer montanus), som den ofte også forveksles med. Pilfinken skiller seg imidlertid fra gråspurven gjennom å ha en svart flekk på et lysegrått kinn, og begge kjønn like.
Arten er en kraftig og litt lubben spurv. Den er noe større enn pilfinken og utstår særlig av sitt store hode og det kraftige, kjegleformede nebbet. Gråspurven er 14-16 cm fra nebb til stjert. Vingene er cirka 71–82 millimeter lange og vingespennet cirka 21-26 cm. Fuglen veier rundt 25-40 gram.
Hanner og hunner er like store, men fjærdrakten er forskjellig, i motsetning til hos pilfinken. Hannen har sterkere kontraster i fjærdrakten enn hunnen. Den voksne hannen har grå isse, sjokoladebrun nakke og hodesider, svart eller mørkegrå strupe samt svart hakelapp som strekker seg ned på øvre del av brystet. På høsten, etter rugingen, er hakelappen dekket av lyse fjær og den helsvarte hakelappen kommer ikke fram før på vårkanten på grunn av slitasje på fjærene. Kinnene og undersiden er grå til hvitaktig, avhengig av underarten (se bilde), mens toppen er brun med langsgående mørke striper. Om vinteren har den tydelig blekere fjærdrakt og betydelig mindre svart på brystet. 
Hunnen er farget i rustbrun og lyst grått med beigegrått bryst og gråbrunt hode, og mangler hannens brune nakke og svarte strupeflekk. Oversiden er lys gråbrun, ryggen stripet i svartbrunt og gulbrunt. Det gråbrune hodet har en tydelig lys strek fra øynene og bak. Nebbet er gulaktig, men skifter farge til svartgrå i hekketiden.

Atferd

Gråspurven er en svært vanlig art i Skandinavia, der den ofte flokker seg i busker og småtrær. Om tilgangen på føde er god, kan flokkene telle flere hundre individer. Arten regnes som en standfuglart, med svært stasjonær tilholdsatferd. Fuglene er selskapelige og generelt uredde for mennesker, men vaktsomme. Den er ofte å finne i fjøs og kraftfórlagre.
Den er meget tilpasningsdyktig når det gjelder å skaffe seg mat, selv om frø og insekter gjerne utgjør primærføden. Den spiser også  matrester fra mennesker, men også knopper, blomster og bær. Om vinteren er den en hyppig gjest på fuglebrettet.

Hekking

Gråspurven hekker i nærheten av mennesker. Reiret plasseres ofte under takskjegg, loftsrom, hull i vegger eller på låver. Den kan også bygge i forlatte svarttrostreder, eller kaste ut en taksvale fra redet sitt. 
Den legger 3–7 egg, og det er vanlig med 2–4 kull. Under gode forhold har man observert at gråspurven legger opptil 7 kull. Etter 11–14 dager kommer ungene ut av eggene, og de forlater redet etter 14–16 dager.

Flygemønster

Spurven flyr raskt og rett, relativt lavt og vanligvis bare fra oppgjøret til et tre eller en busk. De kan da oppnå hastigheter på opptil 60 km/t. Distanseflygingen er bølgeformet med et fallende glidemønster. Flukten har likevel mindre opp- og nedturer enn andre spurvefugler.

Utbredelse

Art finnes opprinnelig i: Afghanistan, Albania, Algerie, Andorra, Armenia, Østerrike, Aserbajdsjan, Bahrain, Hviterussland, Belgia, Bhutan, Bosnia-Hercegovina, Bulgaria, Kapp Verde, Kambodsja, Kina, Den demokratiske republikken Kongo, Kroatia, Kypros, Tsjekkia, Danmark, Egypt, Eritrea, Estland, Færøyene, Finland, Frankrike, ,Gambia, Georgia, Tyskland, Gibraltar, Hellas, Guadeloupe, Ungarn, Island, India, Indonesia, Iran, Irak, Irland, Israel, Jordan,  Jemen,Kasakhstan, Kuwait, Kirgisistan, Laos, Latvia, Libanon, Libya, Liechtenstein, Litauen, Luxembourg, Moldova, Mongolia, Montenegro, Marokko, Myanmar, Nepal, Nederland, Nigeria, Nord-Makedonia, Norge, Oman, Palestina, Peru, Polen, Portugal, Qatar, Romania, Russland, Saudi-Arabia, Serbia, Slovakia, Slovenia, Somalia, Sør-Sudan, Spania, Sri Lanka, Sudan, Sverige, Sveits, Syria, Tadsjikistan, Thailand, Tunisia, Tyrkia, Turkmenistan, Ukraina, De forente arabiske emirater, Storbritannia,  Usbekistan.