google/wiki40b huggingface dataset:
Tieshangang

Tieshangang (kinesisk: 铁山港区, pinyin: Tiěshāngǎng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Beihai i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 394 km² og teller 160.000 innbyggere.
Stanisław Szukalski

Tidlig liv

Stanisłav ble født i Warta, Polen 13 desember 1893, og han hadde oppveksten sin i Gidle, en nærliggende landsby. Han reiste til New York sammen med moren sin Konstancja og søsteren sin Alfreda i 1907, hvor de tok turen videre til Chicago for å gjenforenes med faren Dyonizy, som arbeidet som smed. 
Stanislav reiste fram og tilbake mellom Chicago og Kraków i sin ungdom for å studere ved Jan Matejko Kunstakademi i årene 1910 og 1913.
Strømningspumpe

Strømningspumper, også kalt rotodynamiske pumper eller kinetiske pumper er en av de to hovedkategoriene av pumper. Den andre er fortrengingspumper. Strømningspumper deles igjen inn i radial- og aksialpumper. Ei sentrifugalpumpe er ei radial strømningspumpe, fordi fluidet blir pressa ut langs radien til drivakselen. Ei propellpumpe er ei aksial strømningspumpe, der strømmen ut av pumpa går langs akselen.
Gamle furutrær

Motiv

Maleriet viser tre forkrøplede furutrær i en urskog tidlig en blå-grå morgen. Det ene treet har veltet og lener seg mot det andre treet. I bakgrunnen er det morgendis. Den mørke jorden står i sterk kontrast til den lyse himmelen, og de snødekte fjellene i bakgrunnen.
Inger M. Renberg analyserer motivet i hovedoppgaven sin fra 2002. Hun ser blant annet en fremstilling av en dødsprosess i ulike stadier som er nødvendig for urskogens fornyelse, og dermed et spenningsforhold mellom forgjengelighet og evighet.

Proveniens

Petra Aanensen (1858-?), datter av malermesteren Peder Aanensen (1821-?), etterlot i 1940 familiens kunstarv til Stavanger kunstforening. Denne inkluderte «Gamle furutrær», som hadde vært i familiens eie siden 1865. I 1992 gikk bildet inn i nye Rogaland Kunstmuseums permanentutstilling, i dag Stavanger kunstmuseum.
Anne Lofthus Valla

Barndom

Hun ble født på gården Lofthus i Vinje i Telemark og var datter av Magnhild Høgetveit og Aslak Lofthus. Magnhild var kjent for sine rosemønster og var en av pådriverne i utviklingen av dagens Vest-Telemarksbunad. Bestefaren til Anne, Bjørn Lofthus, var også kjent for sine roser, og flere av hans kniver med graverte rosemønster i sølvbeslaget er i dag utstilt ved Vest-Telemark museum.
Multikunstneren Øystein Vesaas, onkelen til Tarjei Vesaas, flyttet til Lofthus i 1943 og bodde der fram til midten av 50-tallet. Det var i denne tiden han samlet inn stoffet til boken Rosemaling i Telemark. Han ble en inspirasjonskilde for Anne. Gården Lofthus var i denne perioden et samlingspunkt for flere kjente kunstnere, og både Henrik Sørensen og Harald Kihle var blant de faste gjestene.

Stavangerflint

Hun var ansatt ved Stavangerflint 1959–1963, hvor hun ble et sentralt medlem av bedriftens kunstneriske stab under ledelse av Kåre Berven Fjeldsaa. For Stavangerflint laget hun dekorer til serviser, anledningsartikler, dekorserier og suvenirer. Blant hennes mest kjente servisdekorer er «Tiril», «Vinge» og barneserviset «Du som metter liten fugl». Dekorseriene «Stolt Margit» og «Folklore» består av fat og krus hvor Lofthus hentet inspirasjon fra Telemarks kulturarv. Disse dekorene finnes også på kopper, asjetter og tekanner. Anne Lofthus laget dekorer til en lang rekke suvenirplatter for steder i Norge og i utlandet. Hennes tegnestil er ofte lett gjenkjennelig gjennom referanser til norsk folkekunst.

Fra 1967

Fra 1967, etter å ha giftet seg med lærer og gardbruker Torbjørn Valla og bosatt seg i på Korgen i Hemnes Kommune, drev hun produksjon fra eget keramikkverksted. Hun arbeidet i perioder som formingslærer ved Korgen Sentralskole. Hunt egnet også kommunevåpenet i Hemnes kommune (godkjent i Statsråd 4. april 1986), var hobbykeramiker med eget verksted på småbruket Solheim på Valla. Utstilling av keramikk ved Mjonøy Handverk og Kultursenter i Vinje (juni 1994). Hun produserte også en del premier og suvenirer på bestilling. Hun lagde i flere år Hemnes Kommunes Kulturpris. Hun var aktiv kunstner fram til midten av 90-tallet og døde den 6. oktober 2003 etter flere år med Alzheimers sykdom.
Vendelbomål

Vendelbomål  er en dansk dialekt fra Vendsyssel.

Fonetikk og fonologi

Vendelbomålets fonologi har mange særegenheter. Vokalene har fire åpningsgrader i motsetning til vokalsystemet i riksdansk som har tre åpningsgrader. Vendelbomålet har et av de rikeste vokalsystemene blant verdens språk. En stor del av fonologien er felles med hanherredmål og thybomål.

Konsonantene

Vendelbomålets konsonantsystem skiller seg radikalt fra det riksdanske. Noen av forskjellene kan forklares ved at vendelbomålet tales i et ytterområde og derfor dels har bevart noen uttaleformer som forlengst er forsvunnet i de øvrige danske dialektene, dels har nyutvikla egne særtrekk. Dette er muligens forklaringa på at man kan gjenfinne for eksempel vendelbomålets bruk av j- i stedet for riksdansk g- i blant annet bornholmsk og i svensk.

Blød -d- er falt bort

Man unnlater å uttale "blød d" i mellomlyd på vendelbomålet.

dj

Denne uttalen forekommer oftest i de nord- og sørøstlige delene av Nordjylland. Se j.

h

Den velkjente jyske uttalen av h- foran j og v (som i øymålene og på sønderjysk er forsvunnet), finnes også i vendelbomålet:
hwitj "hvid"

g i forlyd blir j

I stedet for riksdansk g- finner man ofte j- på vendelbomål:
jik "gik"
ji:l "gilde"
jæs "gæs"
I de nord- og sørøstlige delene finner man som sagt ofte dj-:
djik "gik"
dji:l "gilde"
djæs "gæs"
Skriftspråkets -nd, som i de øvrige jyske dialektene og en del øymål uttales nj  er i vendelbomål blitt palatalisert videre til j:
spaj' "spand", Sjællaj "Sjælland"
Dette er noe ganske karakteristisk for vendelbomålet.

Klusiler

Lydene p, t og k, som i innlyd er svekka til b, d og g på riksdansk, er ikke svekka på vendelbomål og i de andre nordjyske dialektene:
kåppi "koppen" (riksdansk kåbben)
sokker "sukker" (riksdansk sogger)
Lydene b, d og g, som i riksdansk er ustemte, har bevart en delvis stemthet på vendelbomål og i de andre nordjyske dialektene, akkurat som på svensk.
Uttalen av t i forlyd er dental (med tungespissen på tennene), i motsetning til i det øvrige Danmark, hvor den er alvæolær (med tungespissen på tannkjøttsranden) og i københavnsk, hvor den er en ts-lyd.

tj

Vendelbomålets tj-lyd er en palatal klusil (i lydskrift [c]), der forekommer der riksdansk har k i forlyd foran fortungevokaler:
 tjön' "køn"
tje:j "kende"
tje:rk "kirke"
. Her har de øvrige jyske dialektene en kj-lyd.
tj-lyden forekommer også i utlyd etter konsonantene n og l:
tentj "tænkt"
såltj "salt"
we:ntj "vente"
Lyden forekommer også i stedet for riksmålets stød i mange ord og også i stedet for skriftspråkets -gt:
fritj "fri". Dette kalles klusilspring eller parasittlyd og finnes også i de andre nordjyske dialektene.
Lyden forekommer også i utlyd, der riksdansk skriver -gt: knætj "knægt"

w

Vendelbomålet og de øvrige nordjyske dialektene har alltid w i forlyd, og v finnes ikke:
wæ: "vide"
war: "var"

Grammatikk

Vendelbomålet har bevart den gamle oppdelinga av navneorda i tre kjønn, men artiklene er annerledes enn de vi finner på norsk. I det jyske område er Vendsyssel, Samsø og Djursland aleine å ha bevart tre kjønn, men dette finnes også i visse danske dialekter på øyene.
TV-film

TV-film er en filmtype produsert for TV. Slike filmer har vanligvis mange likhetstrekk med ordinære kinofilmer og noen få, slik som amerikansk Dagen etter (1983), har også blitt vist på kino i enkelte land. En del av dem har også blitt lansert på video. TV-filmer produseres i stor skala i USA, men er mer sjelden i Norge.
Det kan i noen tilfeller være litt uklare grenser mellom hva som er TV-film og hva som er TV-serie. For eksempel er produksjonene med den amerikanske detektiven Columbo av enkelte definert som enkeltstående TV-filmer. Dette siden lengden er forskjellig fra episode til episode og den tilsvarer vanligvis lengden til en ordinær spillefilm. Det ble også produsert forskjellige antall «episoder» for hver sesong.
Mer teaterlignede produksjoner slik som Fjernsynsteater kan også være et eksempel på TV-filmer som avviker en del fra den ordinære spillefilmen. Denne typen TV-film har vært mest vanlig i Norge.
Eksempel på kjente TV-filmer kan være Terror bak rattet (1971), Casino Royale (1954), Dagen etter (1983), Den brennende sengen (1984), Ivanhoe (1982), Vi hade i alla fall tur med vädret (1980) og Marsjen (1990).
Hwang Hee-chan

Landslaget

Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i kvartfinalen med det sørkoreanske U23-landslaget.
Han ble tatt ut i Sør-Koreas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
IAMFE

IAMFE (International Association on Mechanization of Field Experiments) er en ideell organisasjon grunnlagt i Norge i 1964. Den 19. juni 1964 vedtok et flertall av deltagerne i "NATO Advanced Study Institute on Mechanization of Field Experiments" fra 17 land å opprette IAMFE.
Forslaget om IAMFE var utarbeidet og ble presentert av Egil Øyjord. Formålet med IAMFE er å informere jordbruksforskere og planteforedlere om maskiner, utstyr og instrumenter som kan øke kapasiteten og nøyaktigheten i landbruksforskningen. IAMFE feirer 50 år i 2014.
Two for Danger

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn i Teddington Studios som en B-film.

Handling

Diana er kurator ved et kunstmuseum. Advokaten Tony Grigson, som er sønn av en politimann, hjelper henne med å finne ut hvem som har stjålet verdifulle malerier fra muséet. De hovedmistenkte er en australiener, en tysker og en amerikaner.
Gråor

Utbredelse

Gråor finnes i Nord- og Øst-Europa og i Kaukasus. I Norge vokser gråor vilt over nesten hele landet. Gråor vokser gjerne på flommarker og i fuktige lier, og helst på leirgrunn. Den er hardfør og tåler godt frost. Gråora er rask til å etablere seg på nye flater, som på rasmark. Treet vokser raskt, men det blir ikke særlig gammelt, ofte bare 40 år, men kan også bli opptil 200 år.
I Sibir, Øst-Asia og Nord-Amerika finnes nærstående former som enten regnes som underarter av gråor, eller som egne arter.

Underarter og varieteter

Vanlig gråor, ssp. incana, er i Norge vanligst i lavlandet, men finnes ikke ytterst på kysten. 
Kolagråor (Alnus incana subsp. kolaensis) er en underart som har en mer nordøstlig utbredelse, og er vanlig i fjellskogen nord i Norge og Finland. Den er en busk, og barken dens er brun eller rødbrun. Både knoppene og kvistene er snaue uten hår. Bladplaten blir inntil 5 cm lang, og er rund med svake lapper, og fint tannet. Spissen er butt og bladbunnen er rund eller svakt hjerte-innsnevret mot den rød-gule bladstilken. Bladene er grønne både oppå og under, og nervene er litt lysere gulgrønne.
Sølvgråor (Alnus incana var. argentata) er en varietet av gråor, og vokser i Sverige bare helt innerst i Bottenviken (Tornedalen). Videre vokser den langs hele vestkysten av Finland og nedover i sørlige Finland. Bladet er mørk grønt og tett besatt med sølvgrå hår på oversiden. Det er ganske grovt tannet og nervene oppå er litt nedfuret i bladplaten. 
Mellomformer av underartene er vanlige.

Bruk

Veden er løs og lett. Ettersom den er lett er brennverdien tilsvarende lav, omtrent som for gran, med tørr gråorved har den fordelen at den gir lite røyk og lite gnister. 
Under andre verdenskrig ble gråor sterkt etterspurt som brensel i gassgeneratorer, som også ble brukt til framdrift av biler. 
Å putte blader fra svart- eller gråor i skoene skal lindre sprukken hud og forebygge gnagsår, ifølge et gammelt kjerringråd, samt hjelpe mot svettelukt om man legger bladene i skoene over natt.
Kleppe-pakke

«Kleppe-pakke» er et uttrykk som refererte til vanlige tiltak fra regjeringen for å få inntektsoppgjøret til å gå opp, uten at det oppsto konflikter på 1970-tallet. Navnet på «pakka» kommer fra den kjente politikeren og finansministeren Per Kleppe. Hensikten med Kleppe-pakka var blant annet å forhindre inflasjon.
Per Kleppes selvbiografi (utgitt 2003) fikk også navnet Kleppepakke.
Prada (sommerfugl)

Utbredelse

Slekten er endemisk for Ny-Guinea.
Vantör (bydelsområde)

Vantör er et tidligere bydelsområde i Söderort i Stockholm med ca. 35 000 innbyggere. Det omfattet bydelene Bandhagen, Högdalen, Örby, Rågsved og Hagsätra.
Hoveddelen av Vantör består av rekkehus som vokste fram i takt med utbyggingen av tunnelbanen i 1950- og 1960-årene. Unntaket er villabydelen Örby, der utbyggingen begynte på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet.
1. januar 2007 ble Vantör slått sammen med bydelsområdet Enskede-Årsta, og utgjør i dag bydelsområdet Enskede-Årsta-Vantör.
Kjell Johannessen

Utstillinger og utsmykninger

Kjell Johannessen har hatt flere separatutstillinger og kollektive utstillinger rundt om i landet. Han er blant annet kjøpt inn av Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum, Utenriksdepartementet, Forsvarsdepartementet, Samferdselsdepartementet, Planleggings- og samordningsdepartementet, Kommunal- og regionaldepartementet, Statoil og Det norske kongehuset
2. divisjon håndball for menn 2019/20

Kvalifisering til 1. divisjon 2020/21

Kvalifisering til 1. divisjon håndball for menn 2020/21 blir avholdt i april 2020. Kvalifiseringen omfatter de fire lagene som ender på 1.plass i 2. divisjon. Avdelingsvinnerne blir trekt opp mot hverandre i to kamper som spilles hjemme/borte. Vinnerne sammenlagt rykker direkte opp, mens taperne av disse kampene spiller nye kamper hjemme/borte der vinneren også rykker opp til 1. divisjon 2020/21
KK (ukeblad)

KK (tidligere Kvinner og Klær) er Norges eldste ukeblad.
KK er Norges største blad for kvinner og inneholder reportasjer og artikler om klær og moter, interiør, helse og livsstil, men også aktuelle saker, i tillegg til annonser. Redaktør er Ingeborg Heldal. KK utgis av Aller Media.
Bladet ble etablert i 1874 som Nordisk Mønster-Tidende. Det fikk navnet Kvinner og Klær i 1940, før det gikk over til kun å bruke forkortelsen KK i 1970.
KK har også en omfattende nettutgave. KK.no ble etablert 23. januar 2006 av redaktør Ine Thereze Gransæter. Per mars 2019 har KK.no cirka 1 million brukere per uke. 
Både KK og KK.no holder til i Karvesvingen 1 i Oslo.
Gyger

Navngitte gygrer i norrøn mytologi

Navngitte gygrer i mytologien er Alta, Angerboda, Angeya, Aurboda, Bestla, Eistla, Eyrgjfa, Fenja, Gjalp, Gerd, Greip, Grid, Gunnlod, Hrimgerd, Hrod, Hyndla, Hyrrokin, Imdr, Jernsaksa, Menja, Nal, Natt, Ragnhild, Skade og Ulfrun. Underverdenens herskerinne Hel, bør vel også nevnes i sammenhengen siden mora er gyger og faren er halvt jotne. For øvrig omtales en rekke ikke navngitte gygrer.

Gyger i folkeminne

Gygra er sentral også i flere middelalderballader, eventyr og sagn. Stadig skildres langbeinte gygrer ridende på kjempehester som er 18 alen fra knærne og ned, og likevel drar gygrene lår og legger etter seg langs jorda. Gygra i folkeminne er ikke bare stor, hun er også nokså stygg og sur. Hun har for eksempel en abnorm nese som hun bruker til å røre rundt i grua med, og øyne er så store som tjærn. Gygra blir ofte også framstilt som ikke altfor smart, om enn ikke så dum som trollet.
Gygrene i folkekulturen framstår noen ganger som kjerringa til risen (trollet), andre ganger er hun ugift. Den ugifte gygra ser ut til å være erotisk tiltrukket av vakre unge mennesker, og hun tar like gjerne skjønne jomfruer som sterke karer. Men det kommer aldri så langt som til ekteskap. Den bergtatte jomfru eller ungsvein kommer seg alltid unna i siste lita.

Gyger, risegyger eller trollkjerring

Gygra i folkekulturen dukker opp under ulike dialektiske termer som for eksempel «gyvr», «gjøger», «gjørg», «jure», «risegyger», «risejure». Men allermest kjent er nok likevel gygra under benevnelsen «trollkjerring».
Astrakhan-khanatet

Astrakhan-khanatet var en tatarisk føydal stat som oppsto etter Den gylne horde kollapset. Khanatet eksisterte på 1400- og 1500-tallet i området rundt munningen av elva Volga, hvor byen Astrakhan i dag ligger.
Khanatet ble opprettet i 1466 av Mäxmüd av Astrakhan. Hovedstaden var Xacítarxan, også kalt Astrakhan i russiske krøniker. Dets territorium omfattet Volgas nederste dalføre og Volga-deltaet, herunder storparten av dagens Astrakhan oblast og steppelandet på Volgas høyre bredd, i det som nå er Kalmykia. Mot vest grenset det til Krim-khanatet.

Før khanatet

Området rundt nedre Volga var befolket av av forskjellige tyrkiske stammer i alle fall siden 400-tallet. Etter invasjonen av mongolske stammer fra øst, kom området under styret til Den gylne horde. Da dette riket gikk under ble det halv-uavhengige Astrakhan-khanatet etablert av Qasim I rundt 1466. Beliggenheten ved Volgas munning og viktige handelsveier gjorde at det tiltrakk seg betydelig rikdom, men også oppmerksomheten til omkringliggende stater og nomadestammer, som utsatte khanatet for tallrike invasjoner. Meñli I Giray, khanen av Krim-khanatet, som hadde ødelagt Den store hordes hovedstad Sarai, forårsaket betydelige ødeleggelser i khanatet.

Demografi og samfunn

Mesteparten av befolkningen i Astrakhan-khanatet var bofaste Astrakhan-tatarer og nomadiske nogajer. Nogajene drev for det meste med kveg, mens tatarene hovedsakelig var bønder, handelsmenn og håndverkere. Handelsmenn drev med transitthandel mellom Storfyrstedømmet Moskva, Kazan-khanatet, Krim-khanatet, Sentral-Asia og Transkaukasus-regionen. 
Adelen besto av føydale ranger, som fra høyest til lavest var: khan, sultan, bey og morza. Resten av befolkningen ble kalt qara xalıq, svarte folk – det vanlige tyrkiske uttrykket for vanlige mennesker. Statsreligionen var islam.

Historie

På 1530-tallet samarbeidet Astrakhan med Krim-khanatet og Nogaj-horden i et felttog mot Russland. Senere var Astrakhan innblandet i konflikter mot sine tidligere tatar-allierte. I 1552 ble Kazan erobret av Tsar Ivan IV av Russland, bedre kjent som Ivan den grusomme, og like etter overtok en gruppering som støttet Moskva makten i Astrakhan. 
Ivan sendte soldater til Astrakhan, og innsatte Darwish Khan som en vasallhersker over Astrakhan-khanatet i 1554. Moskva-tro adelsmenn og Nogajiske stammefolk støttet russiske styrker som okkuperte Astrakhan. Etter trusselen om angrep fra Krim mot Astrakhan hadde avtatt, konspirerte Darwish Khan med Krim-khanatet for å drive russerne ut av området. Ivan IV sendte russiske strelets- og kosakk-armeer, som erobret og annekterte området i 1556. Xacitarxan ble beleiret og brent, og khanatet oppløst. Darwish Khan flyktet til borgen Azov. Etter khanatets fall ble tatarer angrepet av kalmyker, som fordrev de nogajiske nomadene.
Mange nogajer ble flyttet til Kasakhstan og Dagestan. Det bor imidlertid fortsatt rundt 70 000 Astrakhan-tatars i Astrakhan oblast.
Hovedstaden i khanatet var Xacitarxan (or Khadjitarkhan), som lå rundt 12 km fra dagens Astrakhan.
Diporeia

Taksonomi

Tidligere ble alle arter i Diporeia regnet som én art, Pontoporeia hoyi. Slekten Diporeia ble opprettet i 1989, men det er uklart hvor mange arter det er i denne slekten. ITIS regner med seks arter, men flere av disse er synonymer for Diporeia hoyi. En rekke synonyme navn henføres nå til arten Diporeia hoyi, og i moderne taksonomi er det en tendens til å regne alle Dopireia-varientene til enne ene arten.
Riksvei 70

Historikk

Strekningen Sunndalsøra-Oppdal ble bygget i 1921-27, og fikk riksvegstatus i 1934.
Senere var hovedveien mellom Kristiansund og Oppdal skiltet riksvei 16. Ferjeforbindelsen Kvisvik–Kvalvåg var del av strekningen, denne ble nedlagt da Krifast med Freifjordtunnelen ble tatt i bruk i august 1992. Mellom Rensvik og Flatsetøya i Kristiansund ble strekningen flyttet til riksvei 66, Krifast møtte den opprinnelige strekningen igjen ved Øygarden i Tingvoll, og hele strekningen ble skiltet riksvei 70.
Før 1. januar 2010 var veien stamvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som riksvei.
Frem til 2019 hadde armen til Kristiansand lufthavn eget nummer riksvei 681.
Zhongfang

Zhongfang (kinesisk: 中方县; pinyin: Zhōngfāng Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Huaihua.
Befolkningen var på 255 900 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.
Georges Mandjeck

Landslaget

Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Han ble tatt ut i Kameruns tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
George Gershwin

Bakgrunn

Jacob Gershovitz var sønn av jødiske russisk-amerikanske immigranter, Morris Gershovitz og Rose (født Bruskin). De var innvandret omkring år 1891. Det var de amerikanske myndigheter som forandret etternavnet deres.
Hans interesse for musikk oppstod da familien skaffet seg et piano. Han  fikk fra 10-årsalderen piano-opplæring hos Charles Hambitzer på Manhattan, der familien var bosatt, og ble med i Tin Pan Alley-miljøet.

Musiker, komponist

Han oppnådde tidlig suksess, først med «Swanee», fremført av Al Jolson i 1921.  Gerswhins første orkestrale verk var Rhapsody in Blue, urfremført med Paul Whitmans orkester i 1924, under tittelen Experiments in Jazz .  Flere musikal-oppsetninger fulgte (Oh Kay!, Of Thee I Sing blant de mest kjente), hvorfra man fikk en serie med kjente melodier som Embracable You og I Got Rhythm.  Et flertall er ansett som amerikanske klassikere og med i «The Great American Songbook».  Hans bror, Ira Gershwin, figurerte som tekstforfatter på de fleste av disse.  Folkeoperaen «Porgy & Bess» opptok ham i over ett år, fra 1934, og fikk sin urfremføring i New York i 1935 med den amerikansk-norske Anne Brown i en av hovedrollene.
Mange av hans verker fikk stor popularitet utenfor Amerikas grenser. En del av hans komposisjoner ble benyttet som filmmusikk. Andre gjelder for jazz-standarder; de ble tolket av en rekke kjente skikkelser fra den amerikanske og internasjonale underholdningsmusikkens verden, som Ella Fitzgerald, Louis Armstrong, Frank Sinatra, Judy Garland, Peter Gabriel, Ray Conniff, Percy Faith og Barbra Streisand. Andre ble jazzifisert for eksempel ved tolkninger av Herbie Hancock eller Miles Davis, eller fremført som rock, for eksempel med versjoner av Janis Joplin («Summertime»).
George Gershwin var en klassisk komponist sterkt påvirket av Maurice Ravel og Igor Stravinskij, som forøvrig avslo hans anmodning om å gi leksjoner; de mente læringspotensialet var høyere omvendt. Han døde av hjernesvulst.

Låter i kulturkanon

Låter som av Alec Wilder regnes for å høre med i kulturkanonen den store amerikanske sangboka er blant annet «An American in Paris», «Bidin' My Time», «Blah, blah, blah» fra musikalen Nice Work If You Can Get It , «Blue, Blue, Blue» fra musikalen Let 'em Eat Cake, «Boy! What Love Has Done To Me!», «But Not for Me».
Svalen

Svalen. Et Skjærsommermorgens-Eventyr for Mødre, som have mistet Børn er et dikt som Henrik Wergeland skrev sommeren 1841. Det veksler mellom poesi i Wergelandstroké og avsnitt i poetisk prosa. Selv kaller dikteren Svalen for et eventyr. Diktet er da også eventyrlig på liknende måte som Jan van Huysums Blomsterstykke er det.
Nissum Fjord

Fjandø

I den sydvestlige delen av Nissum Fjord utenfor halvøyen Nørre Fjand ligger en liten ubebodd øy, Fjandø, på 40 ha.  Øyens hedevegetasjon holdes nede av en saueflokk om sommeren, noe som gir gode betingelser for fuglelivet. Fra 1. april til 31. august er det totalt ferdselsforbud på øyen samt i en radius på 100 meter rundt øyen.

Felsted Kog

Felsted Kog er et polderlandskap som er et resultat av et avvanningsprojekt i siste halvdel av 1800-tallet. Polderen fik i sin tid sitt navn da man forsøkte å avvanve hele fjorden; kog (polder på norsk) betyr innvunnet landareal. Det lykkes imidlertid kun ved Felsted, hvor man oppførte et 13 km langt dike og tørrla ca. 1400 ha, men det viste seg raskt at jordbunnen ikke var egnet til landbruk, og da det ofte oppstod brudd på dikene under kraftige stormer, ga man opp prosjektet i 1885.