East Stirlingshire FC

Tidlig historie

I 1880 startet cricketklubben Bainsford Bluebonnets en fotballklubb som fikk navnet Bainsford Britannia.
I november samme år skiftet klubben navn, og East Stirlingshire Football Club ble til. Den første kampen var mot Falkirk 2, som slo The Shire 7–0.
På slutten av det 19. århundre var The Shire sterke nok til å bli lagt merke til. I 1888/89 knuste The Shire rivalene Stenhousemuir 10–1 og Vale of Bannock 11–2
i den skotske cupen. Denne 11–2 seieren mot Vale of Bannock er klubbrekord, men cupdrømmen tok slutt etter et 2–1 tap mot Celtic i kvartfinalen.
To år senere fløy målene inn igjen, og The Shire kom i kvartfinalen i den skotske cupen igjen, da de slo Grangemouth 8–2 og slo ut Camelon 10–6 i omkamp etter et 3–3 uavgjortresultat. Hearts, som vant cupen til slutt, gjorde slutt på The Shires cuphåp med en 3–1 seier, og det måtte gå 90 år før de kom så langt i cupen.
Den walisiske spilleren Humphrey Jones var en av klubbens største helter. Han fikk 14 landskamper for Wales mellom 1885 og 1891 - fem av dem mot England og Nord-Irland i 1889 og England, Skottland og Nord-Irland i 1890 – Mens han fortsatt spilte for The Shire, og han er ansett som East Stirlings eneste fotballspiller som har utmerket seg internasjonalt noensinne.

Tidlig 20. århundre

Klubben nådde toppen den 19. februar 1921, da et rekordstort publikum på 12 000 så på en tredjerundekamp mot Partick Thistle. Dessverre for East Stirling vant Partick Thistle 2–1 denne dagen før de senere skulle kunne løfte pokalen etter 1-0 mot Rangers.
I 1931/32 vant East Stirlingshire noe mange mener er deres eneste trofe på seniornivå, det skotske 2. divisjonsmesterskapet. St Johnstone hadde like mange poeng som The Shires 55 etter 38 kamper, men 111 mål scoret betydde at East Stirling hadde seks mål bedre målforskjell. Gleden var derimot kortvarig, etter at de rykket ned fra 1. divisjon etter å ha avsluttet sesongen med bare 17 poeng.
En uønsket rekord ble satt den 13. april 1936, da klubben gikk på sitt største tap noensinne, 12–1 mot Dundee United i en 2. divisjonskamp på Tannadice Park. En mer positiv rekord ble satt av Malcolm Morrison da han scorte 36 mål på hele 1938/39-sesongen, noe som fortsatt er klubbrekord.

1940 til 1970

I 1947/48 vant East Stirlingshire 3. divisjon, med 18 seire på 22 ligakamper. Men divisjonen med 12 lag inneholdt for det meste reservelag, og derfor henger den ikke like høyt som suksessen i 1931/32. The Shire fikk senere rykke opp fra Division Two etter andreplass bak St Johnstone i 1962/63, men som på 1930-tallet tok det ikke lang tid før det gikk nedover igjen, og nedrykk fulgte i 1963/64.
East Stirlingshire forsvant så for en sesong i 1964/65. Mot supporternes ønske ble klubben slått sammen med Clydebank for å bli til ES Clydebank. Den nye klubben spilte på Kilbowie Park den ene sesongen før East Stirlingshire fikk tilbake sin identitet og sin uavhengighet etter en rettssak anført av klubbens aksjeeiere. Begge klubbene fikk tilbake sine gamle navn den neste sesongen og East Stirling returnerte til Falkirk. Clydebank gikk tilbake til juniorfotball før de senere sikret en plass i 2. divisjon i 1966/67. 
Først i 1966 ansatte East Stirling sin første manager. Styret i klubben valgte laget selv helt til roret ble overlatt til Lawrence Binnie.

Alex Ferguson-perioden

Klubben er kanskje best kjent for en ansettelse gjort i 1974 da en 32 år gammel Alex Ferguson begynte sin managerkarriere i East Stirlingshire med en deltidskontrakt med en lønn på 40 pund i uken. Da han startet jobben var det bare 8 registrerte spillere, og ingen registrerte målvakter. Hans 117 dager lange stund på Firs Park viste starten på en managerstil som han utviklet videre til å gi ham legendestatus i Aberdeen og Manchester United, og samtidig kjempet han hardt hele veien. East Stirling hadde nettopp avsluttet sesongen på 16.-plass i 2. divisjon da Ferguson ankom, og han ble gitt et transferbudsjett på 2000 pund, som han brukte på Billy Hulston, som han tok rett foran nesen på Stenhousemuirs manager Alex Smith.

Slutten av det 20. århundre

I 1980 endte en ligacupkamp mot Albion Rovers målløs etter 90 minutter, og East Stirling vant straffekonkurransen, og skulle da gå videre til 2. runde. Men så viste det seg at dommeren hadde glemt å spille ekstraomganger. Det ble holdt en omkamp mot, og Albion Rovers vant 4–0.

Senere år

East Stirlings form etter årtusenskiftet har ikke vært god. De har kommet sist i 3. divisjon fem år på rad, og i 2003/04-sesongen fikk de bare 8 poeng på hele sesongen og havnet sist, og i 2004/2005 havnet de sist igjen, og fikk 22 poeng.
I 2005 ga fotballjournalisten Jeff Connor ut boka «Pointless», etter å ha fulgt klubben en sesong, mest fordi East Stirling i 2003/04-sesongen bare fikk 8 poeng i løpet av hele sesongen, og dermed endte desidert sist i ligaen. Undertittelen til boka er «A Season with Britain's Worst Football Team» (En sesong med Storbritannias verste fotballag).
Etter et innslag på den norske TV-kanalen TV 2s program Golden Goal, ble en East Stirlingshire-supporterklubb etablert i Norge, og den har pr. august 2008 nesten 6500 medlemmer. Norwayshire, som supporterklubben heter, sponser også bortedraktene.
Ulikt det engelske ligasystemet er det ingen mulighet for lag utenfor ligasystemet å rykke inn i ligasystemet – hvis ikke en klubb har opphørt å eksistere, som Airdrieonians FC. Men i 2005 ble det bestemt at fra starten av 2005/06-sesongen, ville de klubbene som ender sist 2 ganger på rad i 3. divisjon bli degradert til 'assosiert medlem'. Da mister klubben retten til å stemme i møter angående ligaen, og blir tillatt å være med i ligaen i 2 sesonger til, og etter det vil en avstemning blant ligaklubbene avgjøre om klubben får fortsette i ligaen.
East Stirlingshire endte sist i ligaen i 2005/06, men i 2006/07 vant de åpningskampen i ligaen for første gang på 13 år. I sesongens fjerde kamp slo East Stirlingshire rivalene Stenhousemuir 5-0. Dette var den første gangen the Shire hadde vunnet med 5 mål på over et tiår. Resultatet var spesielt bemerkelsesverdig siden de tapte 7-0 på samme bane mot Stenhousemuir bare 5 måneder før. Etter dette tapet fulgte et 5-0-tap mot East Fife.
Tross seieren i første serierunde mot Elgin City i 2006/07-sesongen, et 2-1 tap på Elgins Borough Briggs i april 2007 bekreftet at de for 5. år på rad ville okkupere sisteplassen i 3. divisjon. Den skotske ligaen stemte mot å gjøre klubben til assosiert medlem umiddelbart, og utsatte avgjørelsen for ett år. Dette betyr at så lenge East Stirlingshire ikke ender sist i 2007/08-sesongen vil de fortsette som vanlig medlem. Hvis de ender sist derimot, uten at noe skjer med plassen deres i ligaen, vil de bli degradert til assosiert medlem.
Før starten på 2007/08-sesongen annonserte klubben at det skulle spilles reservelagsfotball på Firs Park for første gang på 14 år. Sist gang East Stirlings reservelag spilte var mot Celtics reserver på Parkhead i 1993, en kamp som The Shire vant 2–1.
Rett etter starten på 2007/08-sesongen vant The Shire seks kamper på rad for første gang siden 1968/69-sesongen. Den første var en seriekamp mot Dumbarton (3–2), den andre en Challenge Cup-kamp også mot Dumbarton (4–2), den tredje en ligakamp mot Forfar (2–1), den fjerde en 3–0 seier borte mot rivalene Stenhousemuir og den femte en 3–2 seier borte mot Albion Rovers, selv om de lå under 2–0 med 20 minutter igjen å spille. Klubben lå på tredjeplass etter 6 kamper, og det er klubbens beste ligaposisjon på over et tiår. Den sjette seieren kom mot Queen's Park (1–0) i Challenge Cup. Denne rekken ble det slutt på den 15. september da East Stirling tapte 3–2 mot Stranraer, tross at de tok en 2–0 ledelse. 
Shires seiersrekke førte dem til kvartfinalen i Challenge Cup for første gang siden 2000, men de ble slått ut etter et 4–0-tap mot førstedivisjonslaget Morton.
I Cupen kom East Stirling til 4. runde etter å ha slått Albion Rovers 5–1 i tredje runde. Det er det lengste klubben har kommet på over 30 år. Som belønning ble de trukket til å spille mot Rangers i 4. runde, og tapte 6-0 på Ibrox Park.
Den 28. februar gikk Gordon Wylde av som manager, og tidligere manager og trener John Brownlie tok over inntil en ny manager var på plass, og han ledet laget i lokalderbyet mot Stenhousemuir, som East Stirling tapte 3-4.
I mars hadde East Stirling tilbudt den tidligere Celtic- og West Bromwich-spissen John Hartson jobben, men han avslo tilbudet.
Jobben gikk til tidligere Greenock Morton-manager Jim McInally. Selv om resultatene ikke var mye å skryte av, gjorde ikke Forfar Athletic det mye bedre, og derfor var en seier over Montrose i siste kamp nok for å redde plassen. Dermed rykket East Stirling opp på 9.-plass, og slapp unna degradering fra ligaen med et nødskrik.
Spencer Fearn annonserte at East Stirling vil dele Ochilview Park med rivalene Stenhousemuir FC mens laget ser på mulighetene for å bygge et nytt stadion i Falkirk. De bruker Ochilview Park i en periode på 5 år. East Stirling vil fortsatt trene på Firs Park helt til byggearbeidene for det nye boligkomplekset som skal bygges på tomta starter.