google/wiki40b huggingface dataset:
Erik Boye

Utdanning og virke

Boye tok sin grunnutdannelse i fysikk ved NTH (nå NTNU) i biofysikk i 1973. Diplomoppgaven ble utført ved Radiumhospitalet, der han har arbeidet siden. Først som fysiker ved Avdeling for Medisinsk Fysikk, siden som forsker, forskningssjef og instituttleder ved Institutt for kreftforskning. Han tok doktorgraden (Dr. philos) i strålingsbiologi i 1980 og startet kort etter den forskningen som skulle prege hans videre forskerkarriere i mange tiår: molekylærbiologiske studier av reguleringsmekansimer for cellevekst og celledeling. Boye har vært professor ved Institutt for Biovitenskap, Universitetet i Oslo, siden 2003. 
Han har vært en pioner i utvikling og bruk av væskestrømsfotometri (flow cytometry) til studier av enkeltceller og deres biologiske reguleringsmekanismer. Boye er en av en håndfull norske medlemmer i European Molecular Biology Organization (EMBO), der han har sittet i styret i flere år. Han står bak over 120 vitenskapelige, fagfellevurderte publikasjoner, mange av dem i de høyest rangerte tidsskriftene i verden.

Priser og æresutmerkelser

Boye er medlem av Det norske Vitenskapsakademi, der han har sittet i styret i flere år og har hatt lengre forskningsopphold ved universitetene i Chicago, Stockholm, Stanford, Sevilla og København. Han har mottatt Stiansens biomedisinske forskningspris og vært leder av et fagpanel i European Research Council. Han er opptatt av forskningsformidling, noe som har gjort ham til en aktiv formidler opp igjennom årene, blant annet i NRK, norske aviser og ulike tidsskrifter. 
De siste årene har han engasjert seg mye for doping-problematikk i idretten. Særlig av tilfeller der uskyldige utøvere har blitt dømt etter feil anvendelse og tolkning av vitenskapelige undersøkelser.
Georgias veg

Georgias veg (georgisk: საქართველოს გზა) er et politisk parti i Georgia. Det ble startet i 2006 av Salomé Zourabichvili, som ledet partiet til 2010. Partiet var fra 2007 til 2009 en del av opposisjonsalliansen som utfordret Forent nasjonal bevegelse.
Innsjøduskgjelledøgnflue

Voksne (imago)

Kroppen er 14-25 millimeter lang. Brunlig på farge. Vingene er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det tre haletråder (cerci). 
Den kan skilles fra Elveduskgjelledøgnflue (E. danica) på de mørke markeringene på oversiden av bakkroppen. Innsjøduskgjelledøgnflue har mørke markeringer på alle ledd, unnatt det første og siste. Elveduskgjelledøgnflue har slike markeringer bare helt bakerst.

Nymfer/larver

Larvene er mellom 18-25 millimeter lange og har tydelige parvise flekker på oversiden av alle bakkroppsleddene.

Levevis

Innsjøduskgjelledøgnflue finnes der vannet er klart (reint), ved små bekker og vann med sandbunn, silt og mudder. Den er en av de største artene i Norge. De voksne flyr fra mai til september. 
Innsjøduskgjelledøgnflue lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer, i ferskvann, i mindre innsjøer, bekker og større elver. De voksne spiser ikke. 
Eggene slippes av hunnen ned på vann overflaten. De synker straks til bunnen. Nymfene lever nedgravd i bunnmaterialet, i mudder og sand på bunnen. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester  eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr. I Norge har den vanligvis et nymfestadium på 2 år. 
Innsjøduskgjelledøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (engelsk).
Døgnfluer kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.
Dorculus lombokensis

Utseende

Ganske små (ca. 15 millimeter), brede, brunsvarte hjortebiller. Hannens kjever er forholdsvis lite forstørrede. litt kortere enn hodet. Både hode, pronotum og dekkvinger er tett og kraftig punkterte.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Lombok (Indonesia).
Tyri

Tyri er furuved som er gjennomtrukket av harpiks. Det er kjerneveden som omdannes til tyri, når treet dør og ytterveden råtner konsentrerer harpiksstoffene seg i kjernen og danner tyri. Dette er den vanlige formen for tyri som blir brukt som råstoff til tjæreproduksjon, gamle furustubber blir da samlet og brent i ei tjæremile. Det dannes også tyri når ei furu blir såret, kvaen er jo treets forsvarssystem, treet øker da kvaeproduksjonen ved såret og skiller ut store mengder kvae for å hindre at sopp og insekter gir infeksjon. Veden i og rundt såret blir dermed mettet av kvae og omdannet til tyri. Det er det samme som skjer når furua får tyritopp (ramtopp, brannaks) Det er to typer rustsopper, Endocronartium pini og Cronartium falccidum, som forårsaker tyritopp.
Tyrien brenner meget godt med en rolig mørk flamme. Den er ettertraktet peis- og bålved og lett å få fyr på selv når det regner. Ulempen med tyrived er at den soter mye. Tidligere ble tyri brukt til fakler, og treski ble ofte impregnert ved røyking over tyriflammer.
Sankt Hedwigkatedralen

Sankt-Hedwigs-Kathedrale er en romersk-katolsk katedral på Bebelplatz i bydelen Mitte i Berlin, Tyskland. 
Katedralen ble bygget i det 18. århundre av den daværende konge av Preussen og ble innviet i 1773. Den har navn etter skytsenglen for Schlesien og Brandenburg, Hedwig fra Andechs. Kirken brant i 1943 under bombarderingen av Berlin og ble gjenoppført 1952–1963.
Frithjof A. Strøm

Omflakkende anleggsarbeid

Som unggutt begynte han arbeidslivet med slåttonn, i skogen og med tømmerfløting. I 1901 kom han imidlertid til gruvesamfunnet Sulitjelma og begynte å jobbe i Giken gruve. Året etter reiste han videre til ulike jobber i anleggs- og gruvebransjen. Han jobbet i Dunderlandsdalen, på Ny Sulitjelma, i Glomfjord, Bergen, i Kjøli gruve og i Gravhalstunnelen. Han jobbet også i Drammen, Sarpsborg og på Notodden.
I 1905 arbeidet han på Bergensbanen og ble medlem av fagorganisasjonen. Han jobbet ved gruver og anlegg i Telemark og på Hell-Sunnanbanen i Verdal.

Partiet og fagbevegelsen

Fra 1909 var han aktivt med i det partipolitiske arbeidet, og ble formann i Rana Arbeiderparti og Helgeland distrikt Arbeiderparti. Både i partiet og i fagbevegelsen hadde han de nærmeste årene en rekke tillitsverv. Han ble den første formann i Glomfjord Arbeiderforening som ble stiftet 16. juni 1913. Strøm jobbet flere år i Båsmo kisgruver i Rana, og der ble han i 1915 valgt som en av forhandlerne for bergverkene. Året etter deltok han i den 21 uker lange lockouten som rammet arbeiderne i bergverkene.
På Norsk Arbeidsmandsforbunds landsmøte i 1916 ble han valgt til Nord-Norge-sekretær for forbundet, et verv han hadde de nærmeste ti årene. Dette året flyttet han også med familien til Bodø. Han var i mange år formann i Bodø Arbeiderparti, og et par år formann i Nordland Kooperative Distriktsforening. I Bodø satt han ni år i bystyret og var medlem av formannskapet.

Pressemann

Strøm engasjerte seg tidlig i pressearbeid. I 1912 var han med på å starte ungdomsbladet Midnatsol, en publikasjon som kom med noen nummer i Mo i Rana.
Han var med i bladstyret for Dunderlandsdølen, grunnlagt 1902 (Rana Blad fra 2. april 1947), en avis som var privateid av redaktør Redvald Knudtson og som senere ble kjøpt opp av Arbeiderpartiet. Strøm var sentral da partiet i 1915 skulle finansiere avisen og skaffe presse og setteri.
Han var også medlem av bladstyret i Nordlands Fremtid og redigerte avisen en kort periode.
Ved den store partisprengningen i 1923 fulgte han det nystiftede NKP, og han var i 1931 med på å etablere partiets landsdelsavis Nordland Arbeiderblad. Fra avisen ble startet satt han fram til desember 1933 som redaktør. Deretter arbeidet han som forretningsfører i avisen. Sommeren 1936 tok han igjen over redaktørstillingen og forble nå redaktør helt til krigen nådde Norge og stanset avisen.
I 1940 fikk han seg jobb på Nordlandsbanen i Rana. Der var han aktiv i det illegale arbeidet, blant annet med organisering av kurerruter over grensa. Til slutt måtte han selv flykte til Sverige.

Ny giv etter krigen

Ved frigjøringen var Strøm blitt 61 år, men gikk nok en gang løs på redaktørjobben da Nordland Arbeiderblad startet opp igjen. Dermed fikk han oppleve både NKPs kortvarige suksess rett etter krigen og motbøren da den kalde krigen satte inn og det i 1948 ble gjennomført et sprengningsattentat mot avisen hans.
Strøm døde brått og uventet på jobb i redaksjonen fire måneder senere - «med blyanten i hånden» - på nyåret 1949.
Replikk : tidsskrift for human- og samfunnsvitenskap

Tidsskriftet Replikk” er et tverrfaglig tidsskrift for samfunnsvitenskap og humaniora laget ved Universitetet i Bergen av nåværende og nyutdannede studenter. Det er et uavhengig og ikke-kommersielt tidsskrift som det er mulig å kjøpe i Boksalongen på Litteraturhuset i Bergen, ved å tegne abonnement eller ved å ta kontakt med redaksjonen. Replikk” har eksistert helt siden ;1995, men har forløpere lengre tilbake i tid enn dette. 
Første nummer av Replikk” utkom i 1995. Tidsskriftet utkommer to ganger i året, og siden 2005 har hvert nummer tatt for seg et spesifikt tema.  Frem til 2018 har Replikk" utkommet vår og høst, men fra 2019 publiseres det sommer og vinter.
Sunndal videregående skole

Om skolen

Sunndal videregående skole gir videregående opplæring i studieforberedende fag og flere yrkesfag. I tillegg dekker skolen lokale behov for annen opplæring gjennom skolens ressurssenter.
Skolen er lokalisert på Sunndalsøra i Sunndal kommune sammen med kunstgressbane, idrettshall, svømmehall, Sunndal ungdomsskole og Sande skole, om lag 2 km i retning Oppdal fra rundkjøringen i Sunndalsøra sentrum. Det er skiltet med "Skole og idrettsanlegg" fra riksveg 70.
Sunndal vidaregåande skole er sertifisert som Miljøfyrtårn.
Bakgrunn for at Sunndal vidaregåande skole ble startet, ligger i samfunnet sine behov for fagfolk i gjenreisingsarbeidet etter 2. verdskrig.
I planarbeida før oppstart går det frem at en først prøvde å starte Sunndal Arbeidsskole som skulle gi en innføring i flere håndverks- og husflidsfaglige områder, men med oppstart i metall- og trearbeidsfag.
Leif Sande var den sentrale personen i planlegging, oppstart og drift av skolen som fikk navnet Sunndal yrkesskole. Sande var utdanna håndverkslærer ved Statens Småbrukslærerskole i Asker og var tilsatt som håndverkslærer ved Holt landbruksskole i Aust-Agder. Sande var rektor ved det som startet som Sunndal yrkesskole i 40 år og ledet utviklingen av skolen til etter hvert å omfatte åtte fagområder og 522 elevar på det meste i 1975.
Skoleåret 2016/17 har skolen sju tilsvarande fagområder (formgivingsfag er ikke med lengre) og 297 elever, men skolen fyller fremdeles store deler av Sunndalssamfunnet sitt behov for fagfolk innan videregående opplæring i skole. Samtidig gir skolen grunnlag for høyare utdanning, på enkelte områder har skolen også høyere utdanning.
Skolen har hatt flere navn opp gjennom årene: Sunndal Yrkesskole, Nordmøre Yrkesskole med en stegvis utviding av fagtilbudene. Høsten 1973 startet de første gymnaselevene ved skolen og fra 1976 skiftet skolen navn til Sunndal videregående skole.
Med gymnaselevene vart revytradisjonen skapt. Avgangsrevyen var et alternativ til den tradisjonelle russefeiringen som mange andre videregående skoler hadde. Første revy, Skabbare  (har du lus har du lov. Det er så morsomt at det klør) kom i 1976.
Embrithoplia

Utseende

En liten, tettbygd, brunsvart oldenborre. Hodet er avrundet trapesformet og litt flatt. Kroppen har striper av smale, lyse skjell. Pronotum er jevnbredt i den bakre halvdelen, avsmalnende forover i den fremre, grovt og grunt punktert. Dekkvingene er noe hvelvede og rundede. Bakbeina er store og kraftige som vanlig for Hopliinae.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Yuncan vannkraftverk

Yuncan vannkraftverk, også kjent under navnet Paucartambo II, er en demning med et vannkraftverk i elva Paucartambo, Peru. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 132 MW, ble påbegynt i 1990 og stod ferdig utbygd i 2005.
Gustavlinjen

Bakgrunn

Gustavlinjen var hovedlinjen innen det totale nettverket som omfattet vinterlinjen og var rundt 100 km sør for Roma. Linjen gikk på tvers av Italia fra Sangro-elvens munning i Adriaterhavet i øst. Linjen fulgte i hovedsak elveløpet vestover, over Appenninene i en høyde av opptil 2 000 moh og videre langs elven Garigliano til der den munnet ut i Tyrrenhavet på vestkysten av Italia.
Sentrum av linjen var der hvor denne krysset hovedveien fra Roma gjennom Liri-dalen og hovedbefestningen her var rundt fjellene ved byen Cassino, herunder Monte Cassino, som var en meget god utsiktspost for forsvarende styrker. På vestsiden av Appenninene var det to alternative linjer: Bernhardtlinjen foran hovedposisjonene i Gustavlinjen og Adolf Hitlerlinjen rundt åtte kilometer lengre bak.
Forsvarslinjen var den sterkeste tyske linjen sør for Roma og utnyttet til det ytterste terrenget som favoriserer en forsvarer og var væpnet med skytestillinger, støpte bunkere, forsterkede maskingeværstillinger, piggtråd og minefelt. Linjen var bemannet med 15 tyske divisjoner og de allierte kjempet fra november 1943 til slutten av mai 1944 under Felttoget i Italia før de klarte å slå seg gjennom forsvarslinjen.
Richard Serra

Liv og virke

Han studerte litteratur innen han startet som kunstner. For å livnære seg som student arbeidet Serra på et stålverk, noe som fikk stor innflytelse på hans karriere som kunstner. Serra diskuterte sin unge år og påvirkninger i et intervju i 1993. Han beskrev havneanleggene i San Francisco, hvor hans far arbeidet, som en annen betydelig innflytelse på hans verker: «Alt råmaterialet som jeg trengte er bevart på vent i dette minnet som har blitt en jevnlig drøm.»
Han regnes i kunstverdenen som «post-minimalist» i den forstand at Serra bryter med minimalismens krav om rasjonelle, enkle og industrielle former som ikke skal være rørt av menneskehånd.
Hans skulpturer finnes flere steder i New York, blant annet ved Holland Tunnel Exit, på Bankplassen i Oslo (Shaft) samt flere andre steder i verden, som Berlin og Barcelona.
Serra har også laget mesterverket «Tilted Arc», som sto på Federal Plaza i New York (1981–1989), og «House of Cards». Det består av fire stålplater og eies i dag av Museum of Modern Art i New York.
Serra ble i 2002 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. Han ble i 2010 tildelt Fyrsten av Asturias' pris for kunst.

Samlinger

Serras verker kan bli funnet i mange internasjonale og private samlinger, inkludert Museum of Modern Art og Solomon R. Guggenheim Museum i New York, Los Angeles County Museum of Art, og San Francisco Museum of Modern Art. Siden tidlig på 1970-tallet har Serra fullført mange private oppdrag, de fleste av finansiert av patroner i Europa. Private oppdrag i USA omfatter skulpturer for Eli Broad, Jeffrey Brotman, Peggy og Ralph Burnet (To Whom It May Concern, 1995), Gil Freisen, Alan Gibbs (Te Tuhirangi Contour, 1999-2001), Ivan Reitman, Steven H. Oliver (Snake Eyes and Boxcar, 1990–93), og Mitchell Rales.
I 2006, Colby College skaffet 150 verker gjort på papir av Serra, noe som innebar at det er den nest største samlingen av Serras arbeid utenfor Museum of Modern Art i New York.

Personlig liv

Serra var gift med kunstneren og skulptøren Nancy Graves mellom 1965 og 1970. Han giftet seg med kunsthistorikeren Clara Weyergraf i 1981. Han er bror av den kjente borgerrettsadvokaten Tony Serra. Siden 1977 har Serra og Weyergraf hatt bolig i flere etasjer av en tidligere industribygning ved 173 Duane Street i Tribeca. I 2011 kjøpte paret tredje etasje av 173 Duane Street. Siden slutten av 1970-tallet har de tilbrakt deler av året i gårdsbygningen fra 1700-tallet på en høyde over Northumberland Strait i Inverness County, Nova Scotia.
Thietmar av Merseburg

Thietmar (født 25. juli 975, død 1. desember 1018), også Dietmar, var en tysk historieskriver på de saksiske keisernes tid. Han var biskop av Merseburg.

Oppsummering

Han ble født som sønn av grev Siegfried av Walbeck, som var i slekt med de tyske keiserne. Han ble utdannet ved det keiserlige stiftet i Quidlinburg og i klosteret i Magdeburg. Han ble prost i år 1002 for klosteret Walbeck, som hans bestefar hadde stiftet.
I 1009 ble han biskop av bispedømmet Merseburg, som keiser Heinrich II hadde gjenopprettet fem år tidligere. Han døde i 1018 og er begravet i katedralen der.

Historiker

Mellom 1012 og 1018 skrev han en krønike i åtte bind på latin, som i dag kjennes som Thietmari Merseburgensis episcopi Chronicon. Den omfatter tiden mellom 908 og 1018. Den omhandler Merseburgs, Sachsens, Polens, sorbernes foruten verdifulle opplysninger om det tyske rikes og Nordens tidlige historie. Thietmar er velinformert om sin egen samtid, oppfattes som sannhetssøkende og omhyggelig. For den tidligste periode støttet han seg til Widikund af Corveys Res gestae Saxonicae, Annales Quedlinburgenses samt andre kilder. Beretningen om den sene periode bygget hovedsakelig på hans egne erfaringer.
Deler av det originale manuskript er bevart, og det viser at Thietmar fortsatte med å gjøre tilføyelser og korreksjoner i teksten etter han hadde ferdigskrevet den. Det betyr også at standarden for komposisjonen og den latinske stil i teksten ikke regnes som særlig høy. Han skjelnet heller ikke alltid mellem viktige og mindre viktige begivenheter, men medtar all informasjon han tilsynelatende har hatt adgang til. Krøniken regnes ikke desto mindre som en fremragende kilde til Sachsens historie i siste halvdel av 900-tallet og begynnelsen av 1000-tallet. Fokus ligger på hans eget bispedømme Merseburgs historie, men krigene mot venderne og polakkene fyller også meget.
Det originale manuskript til krøniken ble i 1570 overført til Dresden, Sachsens hovedstad. Da byen ble bombardert under annen verdenskrig blev det alvorlig skadet, og kun noen få folier forble intakte. I 1905 hadde L. Schmidt utgitt en komplett faksimile utgave av verket.
Thietmars beretning om at Gerokorset i Kölns domkirke ble bestilt av erkebiskop Gero av Köln, som døde i 976, ble lenge avvist som feilaktig av kunsthistorikere. Det ble foreslått at han hadde ment et annet kors. I 1920-åene viste nye undersøkelser at Thietmars påstand var korrekt, noe som t senere ble bekreftet av en dendrokronologisk undersøkelse i 1976.
Flekkefjord tingrett

Flekkefjord tingrett var en tingrett i Vest-Agder. Den ble opprettet som Flekkefjord sorenskriveri etter kongelig resolusjon 25. september 1809, da Lister sorenskriveri ble delt i Lyngdal og Flekkefjord sorenskriverier. Sorenskriveriet hadde navn etter Flekkefjord og bestod opprinnelig av kun Feda tinglag.  Ved kongelig resolusjon 19. desember 1837 ble 51 gårder i Bakke prestegjeld på vestsida av elva Sira overført fra Stavanger amt til Lister og Mandal amt. Jurisdiksjonsmessig ble de overført fra Jæren og Dalane sorenskriveri til Flekkefjord sorenskriveri. Ved kongelig resolusjon 1. mars 1839 ble distriktet delt i tre tinglag: Flekkefjord, Bakke og Feda (senere Kvinesdal). Ved senere fradelinger kom Sirdalen tinglag og Fjotland tinglag i tillegg. Fra 1. januar 1992 ble navnet endret fra Flekkefjord sorenskriveri til Flekkefjord tingrett, som senere er slått sammen med Lyngdal tingrett til Lister tingrett.

Arkiv

Arkivet etter Flekkefjord sorenskriveri er avlevert til Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet har et omfang på 153 hyllemeter.
Temareiser

Temareiser er selskapsreiser tilrettelagt for personer med felles interesser om samme emne. Slike reiser kan f eks. være turer hvor deltakerne besøker minnesmerker eller ruiner fra en bestemt tidsepoke eller spesielle museer.
The Gates of Delirium

Struktur

Sangen er løselig basert på Leo Tolstojs bok Krig og fred, og begynner med et preludium som skal illustrere samling av krigsmenn og deres forberedelse på krig. Den første vokale seksjonen underbygger dette ved at teksten er en slags agiterende tale som skal motivere de som skal ut i strid. Så kommer en lengre instrumental seksjon som skal illustrere slaget. Det er her brukt metallskrap og brukte bildeler som perkusjon, i tillegg til ordinært slagverk. Tempoet er frenetisk og aggressivt, og metallet som smeller mot hverandre skal forestille lyder av sverd mot skjold og eksplosjoner. Den siste seksjonen av sangen skal representere tiden etter slaget er over, med sorg og ettertanke. Musikken er sørgmodig og nesten tårevåt, mens teksten forteller om krigens grusomheter. Dette siste partiet av sangen ble i redigert utgave utgitt i 1975 som singelen «Soon».

Versjonen på ny-utgivelsen fra 2003

På ny-utgivelsen finnes det som «bonus-spor» et opptak av hele sangen under en bandøvelse. Denne versjonen er noe kortere enn den offisielt utgitte versjonen, og den bærer preg av å faktisk være en øvelse. Det er ikke oppgitt noen dato for innspillingen av denne versjonen.
Sugar Ray Robinson

Generelt

Robinson er innehaver av en rekke bokserekorder, inkludert rekorden for å bli verdensmester i samme vektlasse
da han vant mellomvekttittelen for 5. gang. Han ble også mester i weltervekt.
En rekke boksefans, kritikere, journalister og liknende anser Robinson som historiens aller beste bokser.
På 1940-tallet og 1950-tallet frontet Robinson forsiden på Ring Magazine. Han var også i hæren en periode.
Robinson la opp så sent som i 1965, i en alder av 44 år. Han er også innlemmet i boksingens Hall of Fame.
Sugar Ray Robinson er et navn velkjent for alle bokseinteresserte. De tre ordene er synonymt med "pound for pound, the greatest boxer of all time" – tidenes største bokser, kilo for kilo.
I tidsepoken da Robinson dominerte var det 3 ganger så mange boksere. Det var halvparten så mange vektklasser og det eksisterte kun en VM-Tittel i hver klasse. Robinson gikk kamper mot samtlige av de beste bokserne i klassene før han fikk VM-kamp, en praksis som ikke eksisterer i dag. I dagens boksing er det ofte nok med en eller to kamper mot topp 10 rangert motstand. 
Robinson er trolig den aller største bokseren fra sportens gullalder.

«Sugar»

Ray Robinson var dessuten den første bokseren som bruker klengenavnet «Sugar».
Alle de andre som har kommet etterpå, Ray Leonard, Ray Seales, Shane Mosley, etc. vil aldri bli husket som «Sugar». Sugar Ray Robinson er den eneste ekte «Sugar». Klengenavnet oppsto da Robinson's boksestil ble beundret av en kjent trener. «That's one sweet fighter you've got there» sa han til Robinsons trener. «Sweet as sugar».
Atle Halstensen

Komponistvirksomhet

Blant Halstensens komposisjoner er The Evolving European for Bergen filharmoniske orkester med Henning Kraggerud som fiolinsolist. Han har også komponert musikken til filmen som går på Nordkapp-platået i kinoen der, og til cd-utgivelsen Musikalske Landskap sammen med Ole Edvard Antonsen.

Scenemusikk

Halstensen komponerte musikken til åpningsforestillingen ved Ibsen-jubileet 2006: Verdensborgeren (Peer Gynt).
Videre har han komponert musikken til flere helaftens teateroppsetninger. Han står bak musikken til forestillingene Jesus Christ Superstar (Hank Von Helvete/Det norske teatret), Jungelboka 2099 (Det norske teatret), Les Miserables (Oslo Nye Teater), Spellemann på Taket (Oslo Nye Teater), Singin in the Rain (Oslo Nye Teater), Elektra (Centraltheatret), Carmen (Rogaland teater), Peder Påske (Den Nationale Scene), Heksene (Det norske teatret), Next To Normal (Det norske teatret), Jul i Blåfjell (Folketeateret), Trollkoden (Peer Gynt AS), Lang dags ferd mot natt (Teatret Vårt i Molde), På 'an igjen (Den Nationale Scene), Norraførr (Nordland teater), Den Hemmelege Hagen (Det norske teatret), Vi har så korte armar (Det norske teatret).

Annet

Atle Halstensen samarbeider tett med Kammersymphonie Berlin og har skrevet flere bestillingsverk til denne sinfoniettabesetningen under ledelse av Jürgen Bruns.
Han har en sønn med skuespiller og komiker Linn Skåber.

Samarbeid med andre artister

Halstensen er kjent som pianist for Trond-Viggo Torgersen, og han har samarbeidet med andre norske artister som Ole Edvard Antonsen, Christine Guldbrandsen, Rein Alexander, Karoline Krüger, Aftenlandet, Frode Alnæs, Solveig Kringlebotn, Sissel Kyrkjebø, og Tor Endresen. Og med Göran Fristorp.

Plateutgivelser

I tillegg til album med egenkomponert musikk, har Halstensen utgitt album med Katia Cardenal, Karoline Krüger og to album med Per Brochmann.