Brunt hår

Brunt hår er den nest mest vanlige hårfargen blant mennesker, etter svart hår. Det varierer fra lyst brunt til nær svart hår. Det er karakterisert med høyere nivåer av mørke pigmentet eumenider og lavere nivåer av bleke pigmentet feomelaniner. Dets fiber er tykkere enn de mennesker med blondt hår, men ikke så mye som de med rødt hår. Mennesker med brunt eller svart hår er ofte referert til som brunetter, særlig kvinner, hvilket på fransk er hunkjønnsformen av brunet, som igjen er diminutiv av fargebetegnelsen brun.
Brunt hår er vanlig blant befolkninger i vestlige Eurasia og i Nord-Afrika, særlig blant de som kommer fra Sentral-Europa, sørlige Europa, og vestlige Afrika, hvor det overgår til gradvis til rent svart hår. Brunt hår er vanlig blant australske aboriginer og urbefolkningen i Melanesia.

Etymologi

Brunette betyr bokstavelig «liten brunhåret pike» eller «ung brunhåret kvinne», men i vanlig språkbruk har det mistet sin diminutive mening og refererer vanligvis til enhver brunhåret eller mørkhåret pike eller kvinne. Språkrådets bokmålsordliste definerer brunette som «kvinne med mørkebrunt hår (og brune øyne)» mens den amerikanske ordlisten Merriam-Webster definerer brunet som «en person som har brunt eller svart hår», stavet brunet i referanse til gutt eller mann og brunette til pike eller kvinne.
Begrepet brunette er hunkjønnsformen av det franske ordet brunet som er en diminutivform av fargen brun i betydningen «brun/brunhåret». Alle disse begrepene er til sist avledet fra det urindoeuropeisk rotordet *bhrūn-, «brun, grå». Det norske ordet brun kommer fra norrøne brúnn, igjen avledet fra germanske brūna- og som også har gitt samme fargeadjektiv til de romanske språkene, som på fransk brun. Av en eller annen grunn fikk både det germanske og det norrøne betegnelsen også bibetydningen «skinnende» i referanse til våpen, men det er muligens påvirket av verbet brýna, «gjøre skarp», sammenlign med bryne. Indoeuropeiske *bhrūno- er en utvidelse av *bher-, «strålende, lysebrun».

Geografisk spredning

Mennesker med brunt hår finnes i hele Europa. I de nordlige og deler av Sentral-Europa er grader av brunt til lyst brunt mest vanlig, mens mørkere brunfarger er gjeldende i resten av kontinentet, slik som på Den iberiske halvøy (Spania og Portugal) hvor det går over mot svart hår. Brunt hår, hovedsakelig medium til lyst brunt, er også dominerende i Australia, Canada og USA blant etterkommere fra nordlige, sentrale og østlige Europa (Storbritannia, Tyskland, Norden, Polen og Russland).
Tilsvarende med blondt hår utgjør også brunt hår blant aboriginer i Australia og urbefolkningen i stillehavsøyene Melanesia.
Brunt hår er også dominerende i Latin-Amerika, hovedsakelig mørkt brunt hår blant mestiser, mulatter og innvandrere fra en del regioner i sørlige Europa og Midtøsten, men medium og lyst brunt hår er mest vanlig i land med stor innvandring fra sentrale, nordlige Europa, fra Den iberiske halvøy, sentrale og nordlige Italia, Sardinia, slavere fra Balkan og andre europeere. Det er særlig riktig om folk i Uruguay, Argentina, Chile, Brasil, og Costa Rica, foruten også de fleste europeiske etterkommerne i land som Paraguay, Mexico, Puerto Rico og Cuba.

Biokjemi

Pigmentet eumelanin gir brunt hår dens særskilte farge. Brunt hår har mer eumelanin enn blont hår, men også mye mindre enn svart hår. Det er to ulike typer av eumelanin, som skiller seg fra hverandre ved deres mønstre av polymeriske lenker. De to typene er svart eumelanin og brunt eumelanin. Svart eumelanin er, som navnet betegner, det mørkeste; brunt eumelanin er langt lysere enn svart. Svart eumelanin er dominerende for ikke-europeere, mens brun eumelanin er hovedsakelig tilstede hos europeere, og er sjelden funnet folk av annen etnisitet. En liten andel av svart eumelanin i fraværet av andre pigmenter er årsaken til grått hår. En liten andel av brun eumelanin er i fravær av andre pigmenter er også årsaken for gult (blondt) hår. Ofte vil naturlig blondt eller rødt hår bli mørkere og få en brunaktige hårfarge over tid. Brunhårete mennesker har mellomtykke hårfibre.
Brunhårete mennesker er antatt å produsere mer hudbeskyttende eumelanin og er assosiert med en mer jevn hudfarge. Graden av hudfarger assosiert med brunt hår er omfattende, og strekker seg fra de lyseste hudfarger til olivenfargete hudfarger. Brunhårete kan ha mørke eller lyse øyne.

Kulturelle konnotasjoner

I vestlige kultur er en vanlig stereotype at brunetter er stabile, alvorlige, smarte og sofistikerte. En britisk undersøkelse av hårfarge og graden av tiltrekning, fant ut at 62 prosent av mennene som deltok i undersøkelsen assosierte brunhårete kvinner med stabilitet og kompetanse. Brunetter ble beskrevet som uavhengige og selvforsynte av 67 prosent av mennene, og som intelligente av 81 prosent. I henhold til magasinet Allure i 2005, mente 76 prosent av amerikanske kvinner at den første kvinnelige president av USA ville ha brunt hår.
Anita Loos, forfatteren av romanen og skuespillet Herrer liker blonde piker (1925), skrev en oppfølger kalt Men de gifter sig med brunetter (1928). I filmen, Men de giftet seg med brunetten (1955) hadde Jane Russell og Jeanne Crain i de fremste rollene.
The Lady of Shalott, et viktoriansk dikt av Alfred Tennyson, er avbildet som en brunette i de fleste malerier. Leonardo da Vincis mest kjente maleri, Mona Lisa, er også avbildet som en kvinne med brunt hår (og et hint av rødbrune toner). I den franske folkemusikksangen «Au Clair de la Lune», besøker den tiltalende Lubin sin nabo, en brunette, på forslag av Pierrot. I den irske sangen «he Star of the County Down» blir fortelleren forelsket i en kvinne med «nøttebrunt hår» ved navn Rose McCann.
I vestlig populærkultur kan brunetter bli framstilt som i rivalisering eller i konkurranse med blonde kvinner. Rivaliseringen kan ta form som konkurrerende idrett eller som en del av en kjærlighetstriangel hvor en blond eller brunette konkurrerer om oppmerksomheten til en mann.