Little Norway

Little Norway, Lille Norge, egentlig Flyvåpnenes Treningsleir (FTL), ble opprettet i Canada under den andre verdenskrig av den norske regjeringen i eksil. Opprinnelig var planen å sette utdannede norske styrker inn i kampene i Nord-Norge.  Et forsøk på å opprette en flygerskole på Alapmoen og i Finland ble oppgitt. Planer om opprettelse av en skole i Frankrike ble skrinlagt da landet kapitulerte. Til slutt åpnet det seg en mulighet for å få startet en skole i Canada.
Flymateriellet som ble benyttet var bestilt i USA vinteren og våren 1940. Etter hvert som flyene var leveringsklare, ble de sendt til Toronto. Selv om skolen ikke ble offisielt åpnet før i november, pågikk det flygetrening og rekruttskolevirksomhet allerede fra august–september.
Det var ikke bare luftpersonell som fikk sin utdanning ved Little Norway, det ble også utdannet både motor- og skrogmekanikere. Totalt i løpet av krigen ble over 3000  norske flysoldater av alle kategorier (flygere, navigatører, mekanikere m.m.) utdannet i Little Norway.

Leiren i Toronto

Flyplassen Island Airport, som fortsatt er i bruk, ligger på øya Centre Island sør for Torontos havnelinje.  På øya lå et gammelt, ubrukt sykehjem for barn, Lakeside Home, som allerede i september ble tatt i bruk som rekruttskole under ledelse av kaptein Chr. Fr. Jean-Hansen. På øya ble det også bygd en hangar i tilknytning til flyplassen. Men FTL hadde også kontrakt på fastlandet, der det ble bygd brakker og undervisningslokaler.  Videre ble det leid kontorlokaler inne i byen.
10. november 1940 ble leiren offisielt åpnet av generalmajor Steffens.
I januar 1941 overtok Ole Reistad kommandoen over treningsleiren. Bjarne Øen, som til da hadde hatt kommandoen, var beordret tilbake til London.
5. april 1943 ble leiren i Toronto solgt til Royal Canadian Air Force (RCAF), og omdøpt til Lakeside Camp.

Flytting til Muskoka

På grunn av utvidelse av virksomheten ble i mai 1942 et nytt treningssenter opprettet ved Muskoka Airport, 11 mil nord for  Toronto og deler av treningsleiren ble overført dit. Høsten 1944 ble utdanningen av flyvere overført til  Storbritannia, til Norwegian Training Base (N.T.B.) på flystasjonen Winkleigh i Devon. Leiren i Muskoka ble solgt til en privatperson i august 1945.

Vesle Skaugum

Sent på våren 1941 ble det for innsamlede penger kjøpt en rekreasjonsleir som også ble brukt som rekruttskole. Vesle Skaugum lå på en landstripe, eller eid, mellom Dotty Lake og Oxbow Lake, om lag 20 mil nord for Toronto.  Da leiren i Toronto ble lagt ned, ble også radio/telegrafiskolen der flyttet hit.
Da krigen var over, ble Vesle Skaugum solgt til Kiwanis Club i Toronto, som brukte plassen til leirsted for barn og ungdom i flere år.

Flytreningen

FTL fulgte den britiske Commonwealth Air Training Plan. Dette innebar at man først gjennomførte en rekruttskole, deretter Initial Training School (ITS). Her gikk man gjennom et pensum som besto av flyfag som blant annet matematikk, grunnleggende navigasjon, bevæpning, morse og meteorologi. Så gjennomgikk man grunnleggende flytrening, Elementary Flying Training School (EFTS). Alt dette foregikk ved Little Norway. Så ble man sendt til en canadisk skole for gjennomføring av Service Flying Training School (SFTS). Medicine Hat i Alberta og Moose Jaw i Saskatchewan var slike skoler.  Hvilken skole man ble sendt til, var avhengig av om man skulle bli opplært på en- eller tomotors fly.
Også Royal Air Force sendte elever til videregående opplæring i Canada, da deres egne flyskoler i Storbritannia hadde sprengt kapasitet.  Derfor, da Hærens første flygerkull i Little Norway i april 1941 sendte sine videregående elever til No 32 SFTS i Moose Jaw, var det 11 britiske elever der, i tillegg til de 19 norske.  Likevel ble Svein Heglund og Martin Gran de to beste elevene.
Før Little Norway var offisielt åpnet, hadde man begynt flytrening ved hjelp av Toronto Flying Club (TFC), en privat flyskole og flyklubb som lå like øst for der Downsview Airport nå ligger.  Den første puljen som hadde ankommet Little Norway, var stort sett flygere som hadde fullført flyskole i Norge før krigen.  For å opprettholde deres ferdigheter, ble de sendt til TFC.
Noen nye elever gjennomførte elementær flytrening ved flyklubben, før man 21. september 1940 kom i gang med egne kurs med egne fly på Island Airport.
I juli 1941 var EFTS en kort periode flyttet til Emsdale, en nødflyplass noen mil nord for Toronto, før den ble flyttet tilbake til Island Airport senere på høsten 1941.
Når flyeleven hadde bestått ved SFTS, ble han tildelt vingen.  Totalt fikk 21 kull opplæring i Little Norway, og den siste vingutdelingen i Canada var 29. mars 1945.

Oppretting av skvadroner

Hensikten med treningsleiren hadde hele tiden vært å opplære mannskaper til norske enheter. På dette tidspunktet var ikke betegnelsen skvadron tatt i bruk av de norske flyvåpnene, man brukte fortsatt betegnelsen ving. Derfor, da det i april 1941 var klart til å sende over det første kullet ferdigutdannete marineflygere til Island, var det under betegnelsen 1. Northrop-ving. MS Fjordheim seilte til Reykjavik med 18 Northrop-fly i kasser, flygere og teknisk personell i slutten av april. I mellomtiden var det blitt klart at navnet på enheten ville bli 330 (Norwegian) Squadron.
I slutten av juni var det første jagerflygerkullet ferdig på SFTS, og 1. Jageving, eller 331 (Norwegian) Squadron, var dermed klar til opprettelse. Få dager seinere seilte 124 bakkemannskaper, mekanikere og flygere, fordelt på tre transporter, til Storbritannia. Seinere på året, i november, sto mannskapene i 2. Jageving, eller 332 (Norwegian) Squadron, klare for avreise til Storbritannia.
I tillegg forelå det planer om en skvadron med Hudson-fly, og både sommeren 1942 og høsten 1944 planer om en tredje jagerskvadron.

Flyulykker ved Little Norway

Det inntraff flere ulykker med tap av elever og instruktører i tilknytning til flytreningen.
I juni 1941 omkom to mann da Northrop-flyet deres kolliderte med fergen «Sam McBride» i havneløpet i Toronto, og dette førte til mye mediaoppmerksomhet.  Avisen Toronto Star skrev at det snart var «et tidsspørsmål før et av de norske flyene styrter inne i selve byen».  Dette, sammen med at det var upraktisk å ha både elementær- og videregående opplæring på samme sted som det pågikk sivilflyging, førte til at man 1. januar 1942 tegnet kontrakt om bygging av en ny leir i Muskoka, som ble åpnet i mai.  Dit ble elementæropplæringen flyttet, mens den videregående opplæringen fortsatte på Island Airport.
Den første dødsulykken ved Muskoka i august 1944 var også den siste for FTL i Canada.  En Fairchild med to mann ombord mistet vingen og styrtet i bakken. Ikke lenge etter styrtet en annen Fairchild av samme årsak, men den gangen unnslapp begge ombord ved hjelp av fallskjerm. Fairchildene ble midlertidig satt på bakken, men etter at årsaken til ulykkene var fastlagt og utbedret ble flyene tatt i bruk igjen.
I alt omkom eller forsvant 23 personer ved Flyvåpnenes Treningsleir, i tillegg til syv som døde av sykdom, i andre ulykker eller ved drukning.

Gaveflyene

Gjennom  innsamlinger, og ved hjelp av gavmilde nordmenn, fikk FTL midler til et  stort antall fly.  De to ovennevnte Interstate-flyene var en gave fra Thor Solberg.  30 av Fairchild-flyene var innkjøpt som resultat av innsamlinger.  Et  nytt Fairchild-fly kostet om lag 12 000 dollar fra fabrikken.

Kvinnekorpset

Etter modell fra britenes Women's Auxiliary Air Force (WAAF), og etter opprettelsen av Hærens kvinnekorps i 1942, opprettet man i september 1943 Flyvåpnenes Kvinnekorps.  Tre kurs ble gjennomført ved Muskoka, der kvinnene ble utdannet til blant annet kontorassistenter, fotografer og teleprinteroperatører.

Toronto

Det eneste som i dag står igjen etter Little Norway i Toronto er flaggstangen. Det er anlagt en park kalt Little Norway Park der leiren en gang lå.

Muskoka

For å markere samarbeidet mellom kanadiske og norske myndigheter er det også reist en minneplate på flyplassen i Muskoka, og i et museum i terminalbygget fremvises effekter fra norsk personell fra Little Norway.

Vesle Skaugum

22. mars 1953 ble Vesle Skaugum, et nytt feriested for Luftforsvarets personell, åpnet på Golsfjellet. Stedet ble finansiert blant annet av midlene fra salget av Vesle Skaugum i Ontario.