google/wiki40b huggingface dataset:
Velleda

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Artene er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Lågøya (Frogn)

Lågøya er en øy i Oslofjorden, i Frogn kommune, Akershus. Øya ligger helt nord i kommunen, nord for Håøya og nordvest for Aspond. Øya er ca. 900 m lang i retning nord-sør, og dekker ca. 130 da. Den er bygd ut med fritidseiendommer, derav 21 utleiehytter, med tennisbane og båthus.
Bokbåten «Epos»

Bokbåten «Epos» er et flytende bibliotek som besøker mindre steder i fylkene Hordaland, Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal. Bokbåttjenesten startet i 1959 og ble de første årene drevet fra forskjellige båter. Verdens første spesialbygde bokbåt som fortsatt er i drift, Epos, ble satt i drift i 1963. Epos ble bygd ved Fjellstrand AS på Oma og er 80 fot lang.

Bokbåten idag

Bibliotekdriften finansieres og drives i samarbeid mellom fylkesbiblioteka i de respektive fylkene. I 2007 hadde bokbåten 130 driftsdager fordelt på de tre fylkene. Bokbåten kommer to ganger i året til mindre grender og bygder langs fjordene og på øyene på Vestlandet. Totalt utlån var 53 626.
Vanligvis har bokbåten med ca. 5000 bind bøker som er til utlån. I tillegg har en kontaktperson på hvert bokbåtstopp en eller flere kasser med bøker som kan byttes ut hver gang bokbåten kommer.
I dag er Epos eid av Vinnes Skyssbåtservice AS. Båten blir leid inn som bokbåt i høst- og vintersesongen, og fungerer ellers som turistbåt.
Med på turene er også et kulturprogram retta mot barn. Dette er ofte musikere, forfattere, dukketeater eller barneteater og er ofte den eneste formen for levende kultur som blir tilbudt der bokbåten stopper.
Alex Wilson

2010

Wilson deltok i EM i friidrett 2010, men kom sist i sitt innledningsheat på 200 meter, og gikk ikke videre til semifinalen. Sveits deltok i Second League under Lag-EM i friidrett 2010, og vant der 4 x 100 meter stafett. Han løp også 200 meter, der han kom på sjetteplass.

2011

Sveits rykket opp til First League ved Lag-EM i friidrett 2011, og vant igjen 4 x 100 meter stafett, med Wilson på laget, og han fikk sjuende beste tid på 200 meter, der han løp på 20,88. I U23-EM i friidrett 2011 løp han på 20,68 i semifinalen på 200 meter, men løp på 21,07 i finalen og endte på sjuendeplass. 
I VM i friidrett 2011 ble han slått ut i innledningsheatet på 200 meter, med 45. beste tid, og Sveits deltok på 4 x 100 meter stafett, men fullførte ikke innledningsheatet.

2012

Han deltok på 200 meter i EM i friidrett 2012, og fikk åttende beste tid i semifinalene, men ble ikke blant de åtte som gikk til finalen. Sveits kom her på femteplass på 4 x 100 meter stafett. Under sommer-OL 2012 deltok han på 200 meter, og løp på 20,57 i innledningsheatet, men ble slått ut i semifinalen der han løp på 20,85. 
I Weltklasse i august kom han på sjuendeplass på 200 meter.

2013

Wilson deltok på 200 meter i VM i friidrett 2013 i Moskva. Der løp han på 21,11 i innledningsheatet, som var 37. beste tid, og gikk ikke videre til semifinalene.

2014

Sveits deltok i Second Leauge i Lag-EM i friidrett 2014, og Wilson fikk der gull på både 200 meter individuelt og på 4 x 100 meter stafett. I EM i friidrett 2014 ble han slått ut i semifinalen på 200 meter, med 13. beste tid, og Sveits kom på fjerdeplass på 4 x 100 meter stafett, mindre enn et tidels sekund unna bronsen. I Athletissima-stevnet kom han på åttendeplass på 200 meter.

2015

Sveits deltok i IAAF World Relays 2015, men fullførte ikke 4 x 100 meter stafett, der Wilson deltok. Wilson deltok også i Lag-EM i friidrett 2015, der Sveits deltok i First League. Wilson kom der på femteplass på 100 meter og niendeplass på 200 meter.

2016

Wilson ble slått ut i semifinalen på 100 meter under EM i friidrett 2016, men nådde finalen på 200 meter, der han kom på sjuendeplass. Sveits kom også på sjuendeplass på 4 x 100 meter stafett.

2017

I Diamond League-stevnet Bauhaus-Galan kom han på sjuendeplass på 100 meter. Sveits deltok i Second League i Lag-EM i friidrett 2017. Wilson kom der på andreplass på 200 meter, bak Ramil Guliyev fra Tyrkia. Sveits vant begge stafettene, både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter, med Wilson på begge distansene. 
Han representerte Sveits under VM i friidrett 2017, men ble slått ut i semifinalen på 100 meter.
Rømskog Idrettslag

5. divisjon 2012

¹ Kløfta rykket opp ettersom Fjellhamar 2 trakk laget sitt i 4. divisjon.
² Frogner trukket 1 poeng grunnet bruk av ikke-spilleberettiget spiller.
³ Løvenstad trukket 2 poeng grunnet bruk av ikke-spilleberettiget spiller.
Honda Point-ulykken

Honda Point-ulykken (engelsk Honda Point Disaster) var en serie grunnstøtninger i 1923 med jagere fra US Navy, ved Honda Point i California og er det største samtidige skipstap US Navy har hatt i fredstid. Totalt 9 jagere gikk på grunn og kun to klarte å komme seg av, de 7 andre ble totalvrak og i alt 23 av besetningsmedlemmene omkom.
Bury

Idrett

Fotballklubben Bury FC holder til i byen, og spiller sine hjemmekamper på Gigg Lane.
Nord-Troms

Nord-Troms er et distrikt i den nordøstlige delen av Troms fylke, mellom Malangen i sør og fylkesgrensen mot Finnmark i øst, som omfatter de ni kommunene Balsfjord, Tromsø, Karlsøy, Lyngen, Storfjord, Kåfjord, Skjervøy, Nordreisa og Kvænangen. Nord-Troms har et samlet areal på 14 476,28 kvadratkilometer og 96 695 innbyggere (1. januar 2015). Regionsenteret er byen Tromsø.
Hele området, unntatt Balsfjord og Tromsø, inngår i Tiltakssonen for Finnmark og Nord-Troms, som omfattes av særlig gunstige distriktspolitiske bestemmelser.
Nord-Troms var opprinnelig en del av det historiske Finnmark, og var da hovedsakelig befolket av samer og kvener. De øvrige delene av dagens Troms inngikk i Hålogaland. Etter hvert som den norrøne bosettingen strakte seg stadig lenger nordover, ble Nord-Troms innlemmet i Nordlandenes amt som en del av Senjen og Tromsø fogderi. Fogderiet ble overført til Vardøhus amt i 1789, skilt ut som Tromsø amt i 1866, og omdøpt til Troms fylke i 1919.

Kommuneinndelingshitorikk

I 1838 ble området inndelt i Tromsø kjøpstad, Tromsø landkommune, Karlsøy, Lyngen og Skjervøy kommuner. Tromsø landkommune ble i 1860 delt i Tromsøysund og Balsfjord kommuner, og av Balsfjord ble Malangen utskilt som egen kommune i 1871. Av Skjervøy ble Kvænangen utskilt som egen kommune i 1863 og Nordreisa i 1886. Av Karlsøy ble Helgøy skilt ut som egen kommune i 1886. Av Lyngen ble Ullsfjord egen kommune i 1901, og Kåfjord og Storfjord egne kommuner i 1929. I 1964 ble Helgøy gjeninnlemmet i Karlsøy kommune, Malangen gjeninnlemmet i Balsfjord kommune, Tromsøysund innlemmet i Tromsø kommune sammen med deler av Hillesøy og Ullsfjord kommuner, mens resterende Ullsfjord ble gjeninnlemmet i Lyngen og resterende Hillesøy ble gjeninnlemmet i Lenvik i Midt-Troms. Det ble også gjennomført en rekke grensereguleringer.

Byer

Tromsø fikk bystatus som kjøpstad i 1794.
Norgesmesterskapet i orientering 1954

Norgesmesterskapet i orientering 1954 bestod av flere arrangementer som i 1954 kåret norgesmestere i orientering.
Kongepokalen ble vunnet av Magne Lystad.
Doctor of Science

Doctor of Science (latin, Scientiæ Doctor), forkortet D.Sc., er en høyere doktorgrad i Storbritannia og andre samveldestater. I Storbritannia fantes det tidligere bare høyere doktorgrader, som ble regnet som mer prestisjefulle enn å bli ansatt som professor (situasjonen var tradisjonelt ganske lik i Danmark og Norge, folk tok ofte dr. philos. etter å ha blitt professor, og avhandlingen ble da regnet som et magnum opus). Av denne grunnen ble personer med (høyere) doktorgrad tidligere gjerne tiltalt med tittelen «doktor» heller enn «professor», selv om de også var professorer.
I det 20. århundre innførte Storbritannia en lavere doktorgrad, kalt PhD, etter amerikansk og tysk mønster, særlig for å tiltrekke seg forskere og studenter fra USA og Tyskland. Doctor of Science-graden, og andre høyere doktorgrader som Doctor of Letters, har blitt sjeldnere de siste tiårene, bl.a. fordi personer på dette nivået ofte allerede er professorer og ikke alltid ser behovet for å avlegge en ny grad.
Guiguinto

Guiguinto (Bayan ng Guiguinto) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Bulacan.
Alan Garner

Liv

Garner er født i en arbeiderklassefamilie i Congleton og vokste opp i den nærliggende byen Alderley Edge. Han tilbrakte mye av sin ungdom i skogsområdet som lokalt var kjent som The Edge («kanten» eller «utkanten») og hvor han fikk tidlig interesse for regionens folkeminner. Han studerte kortvarig ved Universitet i Oxford, men i 1957 flyttet han til nabolandsbyen Blackden hvor han kjøpte og pusset opp Toad Hall, en bygning fra tidlig moderne tid.
Garner er offiser av Order of the British Empire.

Forfatterskap

Hans første roman, The Weirdstone of Brisingamen, ble utgitt i 1960. Det var en fantastisk roman for barn og ungdom med handling fra The Edge og som hadde elementer fra lokal folkeminne i fortellingen og blant romanens figurer. Garner fullførte en oppfølger, The Moon of Gomrath (1963), men unnlot å skrive den tredje boken i den trilogien han hadde sett for seg. Isteden skrev han rekke andre fantastiske romaner, Elidor (1965), The Owl Service (1967) og Red Shift (1973).
Etter å ha forlatt fantastisk litteratur som sjanger skrev Garner The Stone Book Quartet (1979), en serie av fire kortromaner som framstilte livene til fire generasjoner av sin egen familie. Han utga også britiske eventyr og folkeminnefortellinger som han gjenfortalte i en serie av bøker kalt Alan Garner's Fairy Tales of Gold (1979), Alan Garner's Book of British Fairy Tales (1984) og A Bag of Moonshine (1986). I sine påfølgende romaner, Strandloper (1996) og Thursbitch (2003), fortsatte han å skrive fortellinger som hadde Cheshire som bakteppe, skjønt de fantastiske elementene som karakteriserte hans tidligste romaner ble utelatt. I 2012 utga han til sist en tredje bok i Weirdstone-trilogien, Boneland.
Selv om Garners første bøker regnes som barnebøker, avviser Garner selv slike betegnelser: «Jeg har absolutt ikke skrevet for barn,» men hevdet at han skrev helt og holdent for seg selv. Neil Philip har i en bok om Garner pekt på at «alt Alan Garner har utgitt har vært utgitt for barn,» men også at det kan være at Garners bøker er et tilfelle hvor skillet mellom barne- og voksenlitteratur er «meningsløst» og at hans bøker istedenfor simpelthen bør bli likt og lest uansett alder.
Hennafjellet

Hennafjellet er et fjell i Halsa kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 633 moh. Fjellet ligger helt ut mot Arasvikfjorden, som ligger mellom Halsa og Aure. Hennafjellet ligger ytterst i en lang fjellrekke som danner et skille mellom Valsøyfjorden og resten av kommunen.
Kevin Keegan

Fotballspiller

Keegan var ingen ungdomsstjerne, og begynte sin karriere i lavere divisjoner. Som tenåring ble han avvist av sin lokale klubb Doncaster Rovers, men fikk senere kontrakt i Scunthorpe. Han debuterte for Scunthorpe i 1968, og skapte seg et navn som en av de beste spillerne i de lavere divisjonene. I mai 1971 ble han kjøpt av Liverpool for 35.000 pund i det som skulle vise seg å være et av Bill Shanklys aller beste kjøp.
Keegan gikk rett inn på laget i Liverpool, og scoret etter bare 12 minutter i sin debut. Han vant tre ligamesterskap som Liverpool-spiller, og var med på å vinne Europacupen for serievinnere i 1977. I løpet av sine seks sesonger i Liverpool spilte han 321 kamper, og scoret nøyaktig 100 mål. Han ble kåret til årets spiller i England i 1976.
Sommeren 1977 ble Keegan solgt til Hamburger SV for 500.000 pund. Her ble han tysk ligamester én gang, og ble kåret til årets spiller i Europa to ganger. I 1980 returnerte Keegan til England. Han spilte to sesonger for Southampton og to sesonger for Newcastle, som han hjalp til opprykk i sin siste sesong før han la opp som spiller i 1984. Han spilte også 63 landskamper for England og scoret 21 landslagsmål.

Manager

Etter å ha vært ute av rampelyset i åtte år (han sier i intervju at han ikke så en eneste fotballkamp på syv år), kom Keegan tilbake til fotballen i 1992 da han ble utnevnt som manager i Newcastle. Nok en gang ledet han klubben til opprykk, men han klarte ikke å oppfylle klubbens ambisjoner om ligamesterskap. I 1995/96 sesongen rotet Newcastle bort en ledelse på 12 poeng til Manchester United, slik at laget kun ble nummer to. Året etter kjøpte han Alan Shearer for at laget nå skulle vinne gull. Men i januar 1997 trakk han seg fra jobben på grunn av manglende motivasjon. Han hadde senere en kort periode som manager for Fulham, som har førte opp til den nest øverste divisjonen i England. Senere ble engelsk landslagstrener i 1999.
Keegan hadde liten suksess som landslagstrener. England klarte riktignok å kvalifisere seg til Europamesterskapet i 2000 under hans ledelse, men engelskmennene ble utslått i det innledende gruppespillet, og Keegan trakk seg høsten 2000 etter en svak innledning på VM-kvalifiseringen. Han ble erstattet av Sven-Göran Eriksson. 
I mai 2001 ble Keegan utnevnt til manager i Manchester City. Han klarte å få laget opp til Premier League. Han ble erstattet i 2005 av Stuart Pearce. Keegan har siden den gang bodd i utkanten av Glasgow, og han uttalte i mars 2007 at han var ferdig med fotball for godt. 16. januar 2008 ble han likevel ansatt av sin tidligere klubb Newcastle, men han sluttet senere på året.
Grimstadjolle

Grimstadjolla ble konstruert av Sam O. Berge fra Grimstad. Båten er klinkbygget med fast kjøl. Selve skroget har likhetspunkter med Oslojolle. Det er utført med en bred planke til kjøl. Til denne er boltet en fast kjøl, først i tre og nederst en jernkjøl. Dette er samme løsning som bl.a. i kjølbåtene Kutter, Knarr og BB11.
Båten ble tegnet som en juniorbåt i 1943. Tyskerne hadde satt forbud mot båter med større seilføring, og Grimstadjolla fikk 10 m², som var akseptert.
Antall båter økte etter krigen og kom opp i ca. 200 i Grimstad og Oslofjorden. Senere også en antall i Bergen og Ålesund og var i en periode en stor regattaklasse. Rundt 1980 var klassen imidlertid "død" og mange båter forsvant. På begynnelsen av 1990-tallet oppstod det imidlertid et initiativ i Grimstad og mange gamle båter ble restaurert. I dag (2016) er det ca. 60 seilende Grimstadjoller.
Brewer Peak

Brewer Peak er en fjelltopp, 2 110 moh., langs vestveggen av Pitkevitchbreens øvre del, i Admiralitetsfjellene i Victoria Land i Antarktis.
Fjelltoppen ble kartlagt av U.S. Geological Survey fra landmålinger og fra flyfoto tatt av U.S. Navy 1960–63, og ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names etter Thomas J. Brewer i US Navy, intendant ved McMurdo-basen i 1967.
Gongyi

Gongyi (kinesisk: 巩义; pinyin: Gǒngyì) er et byfylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhengzhou.
Befolkningen var på 783 711 innbyggere i 1999.
Tidligere het fylket Gong.
Elven Luo renner ut i Guleelven ved Gongyi.

Kulturminner

Det er flere offisielt vernede kulturminner i Gongyi byfylke.
Gongyi kan oppvise særlig buddhistiske grotter (Gongxiangrottene, Gongxian shiku, 巩县石窟) og gravmælene til seks av de i alt ni keisere av det nordlige Song-dynasti. Over syv hundre steinstauter vokter adkomsten til gravene. Dessuten har man vernet den antikke keramikkovnen Gongyi yao (Gongyi yaozhi, 巩义窑址) og Kang Baiwans residens (Kang Baiwan zhuangyuan, 康百万庄园).

Samferdsel

Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.
Den serbiske republikken Krajina

Bakgrunnen for Krajina

Navnet Krajina betyr enden/slutten, og ble til ved at områdene som lå i grenseområdene mellom Det habsburgske keiserrike og Det osmanske rike skulle for habsburgerne fungere som en buffersone mot Det osmanske rike. Området ble kalt Militære Krajina (tysk: Militärgrenze, eller bare Die Grenze)
Mange serbere immigrerte fra nærliggende områder okkupert av Det osmanske rike, noe som var ønsket av det habsburgske keiserrike som hjelp til militært å kunne motstå videre osmansk utvidelse nordover. Habsburgerne kontrollerte buffersonen fra sin militære base i Wien, men gjorde det ikke til et annektert område av selve keiserriket. Området hadde derfor spesielle rettigheter i et ellers lite befolket, krigsherjet område. Militærlovene tok slutt mellom 1869 og 1871. I et forsøk på å beholde den serbiske befolkningen i dette området ga keiserriket den 11. mai 1867 følgende erklæring til serberne: «Det triunske kongedømmet anerkjenner det serbiske folk, bosatt i denne nasjonen, som likestilt med den kroatiske befolkningen, som del av Det habsburgske kongerike.» Etter denne erklæringen ble Krajinaområdet innlemmet i det autonome området Kroatia, tilkjent av keiserriket i 1881. 
Etter første verdenskrig, ble regioner som tidligere var en del av det militære Krajina en del av Kongeriket Jugoslavia. Mellom de to verdenskrigene organiserte serberne fra Krajina-området seg i et politisk parti kalt Det uavhengige demokratiske parti, ledet av Svetozar Pribicevic. Men i det nye kongedømmet bestod sterke motsetninger mellom kroatene og serberne i og utenfor Krajina.

Krajina i andre verdenskrig

Mellom 1939–1941 ble det gjort forsøk på å løse disse problemene mellom kroatene og serberne. En av løsningene var endringer av fylkesgrensene, noe som gjorde at Krajina-området ble innlemmet i det nye fylket kalt Fyrstedømmet Kroatia. I 1941 invaderte Tyskland Jugoslavia og skapte en ny stat kalt Den uavhengige kroatiske stat, hvor de innlemmet hele Krajina-området, mesteparten av Bosnia og nordlige deler av Serbia. Den kroatiske organisasjonen Ustasja, anført av Ante Pavelic, støttet Tyskland og skapte et av de mest brutale diktaturer i Sørøst-Europa. Ustasja hersket med støtte fra Hitler-Tyskland over hele det okkuperte området, og startet umiddelbart med etnisk rensing av den serbiske og jødiske befolkningen. Bare i en av regimets konsentrasjonleire Jasenovac ble det drept mer enn 600 000 mennesker under Ustasja-perioden inntil frigjøringen i 1944.
Para-asialekene

Para-asialekene (engelsk: Asian Para Games) er en multisportkonkurranse for fysisk handikappede asiatiske idrettsutøvere, som arrangeres hvert fjerde år, etter Asialekene. 
De første lekene ble arrangert i 2010, i Guangzhou i Kina. Para-asialekene erstattet FESPIC-lekene, som ble arrangert fra 1975 til 2006.
Kystfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 30 – 36 mm), slankt, grått nattfly. Med sin forholdsvis slanke kropp kan arten minne mer om enkelte bjørnespinnere enn om et nattfly. Det er markert forskjell i farge mellom kjønnene. Hannen er lyst grå, forvingen har markerte, lyse, nyre- og ringmerker og en mørk lengdestrek midt på vingens bakre del, som ender i gafler i hver ende. Vingene er bredere enn hos hunnen. Hunnens forvinger er omtrent ensfarget mørkegrå. Bakvingen er ganske stor og gråhvit.

Levevis

Arten er knyttet til kystlynghei. Larven lever på smyle (Deschampsia flexuosa), kanskje også på andre gress. Den klekkes i august, overvintrer og har fullført utviklingen i april. Da den er aktiv om vinteren, er den avhengig av et mildt vinterklima. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Kystflyet finnes bare langs vestkysten av Europa fra Portugal i sør til Midt-Norge i nord. I Norge er den stedvis forholdsvis vanlig på egnede steder fra Farsund i sør til de ytre delene av Møre og Romsdal.
Liberland

Liberland, eller Den frie republikken Liberland (tsjekkisk: Svobodná republika Liberland), er en selverklært mikronasjon som hevder å gjøre krav på et området på vestsiden av Donau, på grensen mellom Kroatia og Serbia. Den ble utropt 13. april 2015 av tsjekkeren Vít Jedlička.
På nettsiden til Liberland sier Jedlička at nasjonen kunne opprettes på grunn av den uløste grensetvisten mellom Kroatia og Serbia.
Området kontrolleres av Kroatia, som har blokkert adgang til området siden mai 2015.

Geografi

Liberland er rundt 7 km² stort, og er for det meste dekket av skog. Det bor ingen mennesker i området. Et flagg ble heiset i Liberland av Vít Jedlička og noen kollegaer dagen nasjonen ble erklært uavhengig.
Siden Jugoslavia-krigene har noen deler av grensen mellom Serbia og Kroatia vært omstridt, slik som Vukovarska ada og Šarengradska ada. Det er manglende sammenfall mellom den de facto grensen som følger Donaus løp, etablert etter krigen som fulgte ved Kroatias løsrivelse fra Jugoslavia i 1991, og grensen som ble fastsatt mellom Kroatia og Serbia i 1945, da begge var en del av Jugoslavia. Liberland baserer seg på et kroatiskkontrollert område, som Kroatia mener egentlig skulle tilhøre Serbia dersom grensen trekkes slik Kroatia mener er riktig.
Personene bak Liberland hevder at området er terra nullius, slik at det er fritt å erklære det som sitt. De hevder at grensen til landet følger grensene til Serbia og Kroatia og ikke overlapper med territoriet til noen andre land. Jedlička sa at i april 2015 skulle han sende et formelt brev til Serbia og Kroatia, og senere flere stater med en forespørsel om anerkjennelse. Kroatias utenriksdepartement legger til grunn at selv om grensespørsmålet er uavklart innebærer ikke det at det finnes ingenmannsland (terra nullius) som en tredjepart kan gjøre krav på. Ifølge departementet kontrollerer Kroatia høyrebredden av Donau. Området patruljeres av kroatisk grensepoliti og de som ferdes i området er underlagt kroatisk lov.
Anita Thallaug

Bakgrunn

Hun opptrådte ofte i NRK, særlig i barneprogram. Thallaug ga stemme til Alice i den første norske versjonen av Disneys Alice i Underlandet (1951). Gjennom hele oppveksten hadde hun ballett-, sang- og pianoopplæring og var med i flere barnerevyer.
Thallaug voksendebuterte under eget navn i filmen I moralens navn (1954). I 1957 var hun den første norske skuespiller som viste seg naken på film, filmet på behørig avstand som blondinen i den amerikanske Blondine i fare (Blonde In Bondage). Filmen har en viss kultstatus i USA og ble utgitt på DVD i 2003.
Av et titalls singler 1958–66, ble «Velg April» («April Love», 1958) og «Elisabeth Serenade» (ca. 1961) hiter i radio. Hun lagde en norsk versjon av Monica Zetterlunds «Sakta vi går gjennom stan» («Sakte vi går gjennom by'n»).
Thallaug sang Norges bidrag til Eurovision Song Contest i 1963, «Solhverv». Låten fikk null poeng og Norge endte på firedelt sisteplass sammen med Sverige, Finland og Nederland. Anita Thallaug ga i 1978 ut selvbiografien Veien mot nord. I 1998 kom soloplata Me and my Friends!.
Personlige problemer, som hun skrev om i selvbiografien Veien mot nord (1978), gjorde at hun mer eller mindre trakk seg tilbake på midten av 1960-tallet. Hun bosatte seg i Porsangers kommunesenter, Lakselv i Finnmark og opptrådte lokalt, særlig i radio- og kirkekonserter, og dukket innimellom opp i tv. 
Fra 1988 har hun vært bosatt på Østlandet og har opptrådt i flere tv-programmer og teateroppsetninger. I 1998 feiret hun 60-årsdagen med albumet Me, And My Friends, der hun synger jazz med Halvard Kausland, Steinar Brenna kvintett og Holmestrand Storband.
Anita Thallaug er lillesøster til operasangeren Edith Thallaug.
Binhai

Samferdsel

Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang, Nantong og Taicang.
ISO 3166-2:CS

ISO 3166-2:CS var Serbia og Montenegros del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Serbia og Montenegro var offisielt tildelt koden CS i ISO 3166-1 alfa-2, før landet blei oppløst i 2006, og dets oppslag i ISO 3166-2 blei sletta. De to republikkene, Montenegro (serbisk: Crna Gora) og Serbia (serbisk: Srbija) blei sjølstendige og blei tildelt ISO 3166-1 alfa-2-kodene ME og RS respektivt.
Før 2003 het Serbia og Montenegro Jugoslavia, og hadde ISO 3166-1 alfa-2-koden YU.
Koden CS ble tidligere brukt for å representere Tsjekkoslovakia, som blei oppløst i 1993, men dette skjedde før standarden ISO 3166-2 først blei utgitt.