Leif Grung

Liv

Grung ønsket egentlig å bli billedkunstner, og han studerte grafikk og malerkunst i Kristiania 1912-1914. Deretter studerte han arkitektur ved Tekniska Högskolen i Stockholm, sannsynligvis som et kompromiss med familien. Etter en studiereise i Italia og praksis som arkitektassistent i Sverige etablerte han egen praksis i Bergen i 1923.
Grung tok oppdrag for den tyske okkupasjonsmakten og ble derfor suspendert fra Norske Arkitekters Landsforbund/Bergen Arkitektforening og stod i fare for å bli utestengt fra foreningen for en periode på inntil 3 år.  Anklagene kan ha medvirket til at han tok sitt eget liv. Få dager etter at han døde, kom de første tysklandsfangene hjem, de første vitner på at han hele tiden i all hemmelighet hadde vært mellommann for englandsfarten og hadde sabotert tyske byggeplaner. Forfatteren Nicholas Møllerhaug mener Grungs sak ble behandlet langt strengere enn andre arkitekter i Bergen fordi Grung hadde skapt mye motstand og misunnelse.

Virke

På slutten av 1920-tallet ble han den ledende arkitekten innenfor funksjonalismen i Bergen. Som sådan møtte han ofte stor motstand, også blant kolleger. Blant hans kontroversielle forslag var å rive Bryggen og Marken, og erstatte den gamle trebebyggelsen med betongfunkis. Han var en respektert arkitekt som nøt stor anseelse og popularitet. Etter hvert ble han den mest produktive av arkitektene i 1930-årenes Bergen. Han var eksperimenterende og framtidsrettet og hadde nye ideer om rasjonelle bygningsmetoder. Grung var en konsekvent forkjemper for den internasjonale modernismen, med blant annet flate tak og store utsiktsvinduer. I flere foredrag og artikler argumenterte Grung mot den såkalte Bergensskolen, arkitekter inspirert av eldre vestlandsarkitektur. Samtidig brukte han noe av de samme trekkene som Bergensskolen i enkelte av sine bygg, blant annet i en rekke villaer med bratte tak og smårutete vinduer.
Helt fra starten av sin karriere var Grung sterkt engasjert i sosial boligbygging og arbeidet med å skaffe gode, selvstendige boliger til de husløse etter bybrannen i 1916. På Nymark, i Årstad bydel, utarbeidet han en bebyggelsesplan og tegnet om lag 180 boliger, hovedsakelig rekkehus, men også noen små eneboliger og tomannsboliger. Boligene ble overtatt av eierne i halvferdig stand. Anlegget, som stod ferdig i 1929, var inspirert av nye bolig- og planleggingsideer fra Tyskland og England.
I 1926 hadde Grung vært i Amerika og kom hjem med nye ideer. I Fridalsveien bygde han hus til familien sin, det var enkelt, rasjonelt og inspirert av amerikanske bungalower.
På 1920- og 30-tallet ble Fridalen bygd ut med boliger, forretninger og enkelte offentlige bygninger. I tillegg til sitt eget hus tegnet Grung flere boliger i området, blant annet for Langhaugen Egne Hjem, med hus i «italiensk stil» langs Birkeveien, Jomfrustien og Konvallveien.
Jægers Minde i Ytre Sandviken er et annet område Grung utviklet, både med bebyggelsesplan og tegning av rundt 80 boliger, de fleste villaer i funksjonalistisk stil. Han har også satt sitt preg på Tveiterås, tidligere Tveiterås gård. Her tegnet han for det meste villaer for de mer bemidlede, men også et par mindre eneboliger og tomannsboliger.
I 1949 fikk han Houens fonds diplom post mortem, for Blaauwgården.

Arkivmateriale

Bergen Byarkiv oppbevarer tegningsarkivet etter Leif Grung. Arkivet inneholder hovedsakelig arkitekttegninger på bygninger han selv har tegnet, samt områdeplaner og kart med bygningenes plassering. Arkivet er ikke komplett, men de fleste prosjektene hans er representert. Det varierer mye hvor mange tegninger hvert prosjekt inneholder, fra én tegning til rundt 80 tegninger. Store prosjekter som selvbyggerkolonien på Nymark inneholder flest tegninger.
Arkivet inneholder også noen få brev i forbindelse med byggeprosjekter i perioden 1939-1945.