Niels Trolle

Niels Trolle (født 20. desember 1599 på Lundenæs, død 20. september 1667 i København) var en dansk riksviseadmiral og stattholder i Norge.

Biografi

Han var sønn av Børge Trolle, gikk to år i Herlufsholms skole, ble så sendt til Leipzig og kom hjem 1615. En tid var han så i huset hos kansleren Christian Friis til Borreby og deretter hos daværende professor, senere biskop Jesper Brochmand. Han studerte i Giessen og foretok til slutt en lengre utenlandsreise med opphold i blant annet Strasbourg, ved universitetet i Padova, hvor han ble immatrikulert 1621, i Frankrike og England. Tilbake i Danmark var han hoffjunker 1623–25 og fulgte Christian IV til Tyskland i keiserkrigens første år.
23. juli 1626 giftet han seg med Mette Corfitsdatter Rud, ble 1628 rittmester og 1634 lensmann på Københavns slott, en post han beholdt til 1641, da han byttet den mot Roskilde len. I mellomtiden var hustruen død 25. februar 1632, og han hadde giftet seg igjen 16. oktober 1636, med Helle Rosenkrantz, datter av Holger Rosenkrantz til Glimminge. Etter flere ganger å ha vært fullmektig for adelen på stendermøter, ble han 1638 også valgt til landkommissær i Sjælland og 1639 medlem av admiralitetsretten på Bremerholm.
Ved svenskekrigens utbrudd 1643 ble han generalproviantkommissær, men våren 1645 tilbød kongen ham en langt større stilling, nemlig som riksviseadmiral. Først ville han ikke motta den, siden han ikke før hadde hatt med sjøvesenet å gjøre, men til slutt ga han etter og overtok stillingen omkring 1. juni. Samtidig ble han medlem av Riksrådet. Han kom ikke til å spille noen større rolle som flåtefører. I juni fikk han ordre om å unnsette Bornholm, men allerede før ordrens utstedelse var Bornholm i fiendens hender. Flåten var dessuten i dårlig forfatning, og hans virksomhet kom til å innskrenke seg til å holde den innenfor Københavns havn.
Etter freden i Brömsebro i august deltok Trolle i utvekslingen av ratifikasjonene i Markaryd i september. 1647 var han medlem av en kommisjon som skulle undersøke finansenes tilstand, i august 1648 fulgte han Frederik III til hyldingen på Akershus, og mottok samme år ridderslag av kongen. I februar 1650 var han medlem av en kommisjon som skulle undersøke sjøetaten, men i januar 1651 fikk han avskjed på grunn av svakelighet. Han var nå blant Hannibal Sehesteds og Corfitz Ulfeldts motstandere, og da den siste falt, fikk han i juli 1651 sete i revisjonskommisjonen som skulle undersøke leveransene til Holmen. 1655 ble han medlem av det nyopprettede admiralitetet.
Han hadde allerede vært på tale som stattholder i Norge etter Hannibal Sehesteds fall, og 1656, etter Gregers Krabbes død, fikk han utnevnelsen og byttet samtidig Akerhus len mot Roskilde. Senere angrep generalløytnant Jørgen Bjelke ham for hans motløshet og uvirksomhet under den andre krigen med Sverige 1658–60.
1660 var han til stede under det store stendermøtet i København, og ble da regnet som en av de riksrådene som var mest forbitret over kongens planer. Som de andre bøyde han seg imidlertid, og var Riksrådets ordfører ved Arveerklæringens overdragelse 13. oktober. Ved arvehyldingen 8. oktober bar han rikssverdet, og 7. november avla han den nye rådseden.
I september 1661 ble han avløst som stattholder av Iver Krabbe. Han bosatte seg deretter i København, men ble ikke opptatt i noen av de nye forvaltningskollegiene. Han døde i samme by, og ble begravet i Roskilde domkirke.