google/wiki40b huggingface dataset:
Ingvald Bjørneboe

Bakgrunn

Ingvald Bjørneboe kom fra en gammel sjøoffisersslekt, og var sønn av skipsfører og reder Ole Andreas Jensen Bjørneboe (1832–1907).

Sjøfart, rederi, forretninger

Som ung oppholdt han seg i flere år (1892–1900) i England, USA og Belgia. I Belgia drev han trelastforretning og var samtidig knyttet til det norske generalkonsulatet der. Etter at han kom tilbake til Norge drev han først en trelastforretning i Arendal, men i 1901 flyttet han til Kristiansand. Etter først å ha arbeidet med trelast begynte han med skipsrederi, og grunnla etterhvert Ingvald Bjørneboes Rederi.
Han hadde også en rekke verv i den norske skipsfartsnæringen, bl.a. som formann i Kristiansands Rederforening, medlem av arbeidskomitéen for opprettelse av Den norske Amerikalinje 1910-12, viseformann for Chr.sands Skibsassuranseforening, medlem av representantskapet for Norsk Veritas, visepresident i Alliance Francaise, varamedlem av direksjonen for Baltic and International Maritime Conference i København, varamedlem av Norges Rederforbunds hovedstyre, medlem av representantskapet for Den norske krigsforsikring og varamedlem av Norges Rederiforbunds fraktutvalg.
Etter opprettelsen av Den norske Amerikalinje fikk han hovedagenturet for Sørlandet.
Videre representerte han Høyre i bystyret i Kristiansand og satt i mange år i Høyres råd i Kristiansand.
Han ble belgisk konsul i 1908 og mottok flere ordener. Bl.a. var han ridder av den belgiske kroneorden, mottok den belgiske sivilmedalje og kong Alberts fortjenstmedalje i gull 1. klasse.
Han var gift med Maja Svensson, kalt «Sørlandets vakre Maja» i sin ungdom. Hun var 18 år yngre enn ham, og etablerte seg etter bryllupet raskt som Kristiansands «grande dame», som med liv og sjel deltok i «all slags dannet syssel: barneball, voksenball, vaudeville-teater, veldedighet». De hadde en datter, Eva Kristine Svensson Bjørneboe gift Ødegaard (1916–1998), og to sønner, Ole Andreas Kærup Bjørneboe (1917–1990) og Jens Ingvald Bjørneboe (1920–1976). Ole Andreas ble skipsreder, mens Jens ble forfatter.
Hans svoger var Ejlert Bjerke.
Sandsnipe

Beskrivelse

Sandsnipa er 13–15 cm lang, og veier rundt 30 gram. Den er mer grålig og mindre rødbrun enn dvergsnipe og pygmesnipe, og har tykkere nebbspiss enn begge artene, men merk at enkelte har litt lengre nebb med svak nedadbøyd spiss. Beina er mørke med antydning til svømmehud mellom. Adulte individ kan ofte sammenlignes med Beringsnipe, men har mer diffust strekede bryststrekning, og noe lengre håndsvingsfjærprojeksjon. Adulte individ er også mer grålige uten hvit "V" på oversiden, og skulderfjærene har svart sentra. ungfugler sammenlignes ofte med Dvergsnipe, men er mindre skarpt tegnet. Merk deg at unge Sandsniper kan ha noe mørkere skulderfjær, ha svak lys "V" på ryggen og være ganske rødlig i fargen. Ungfugler skilles også ved at de som regel har mørkere øredekkere og tøyle enn unge Dvergsniper. Lokkelyden et kort, surrende "Tjrryp".

Hekking

I hekketiden lager hannen flere groper i sanden, og hunnen velger ett av disse til å legge eggene sine i. Hunnen utbygger reiret med kvister. Sandsnipa legger 4 egg, og begge kjønn deltar i rugingen før hunnen forlater hannen og ungene ca. 10 dager etter klekking. Ungene fôrer seg selv etter dette.

Trekking

Sandsnipa er en trekkefugl som flyr i flokker på opp til et tusentalls fugler. De lander for vinteren ved gjørmebanker i de sørlige statene av USA. Steder som Bay of Fundy og Delaware Bay er viktige overvintringsplasser for Sandsniper.
Bjørneparken

Bjørneparken, tidligere Vassfaret Bjørnepark, er en dyrepark med norske rovdyr, ville hjortedyr og husdyr. Parken er på 267 mål og ligger rett ved Flå i Hallingdal, like ved Vassfaret. Parken har også aktiviteter som hinderløype, lekeapparater og en nyåpnet berg-og-dal-bane. Innendørs finnes det et stort lekerom med klatrestativ.

Bakgrunn

Bjørneparken ble anlagt i 1997 etter at Kristen Gandrud og Magne Trøstheim ga bort deler av gårdsbruket til å etablere en bjørnepark.
Bjørneparken besøkes årlig av ca 80 000 besøkende, og er med dette Norges nest største dyrepark.
Per 2017 levde det fem bjørner i Bjørneparken. Den opprinnelige og gamle bjørnen Rugg, binnen Nora, halvbrødrene Trym og Anton, og ungbjørnen Brutus.
Bjørneparken har også gaupe, elg, hjort, rådyr, rødrev og gårdsdyr som sau, geit, gris og alpakka. Bjørneparken har fôringsprogram som tar de besøkende med på runder i parken hvor de får være med på fôringene av dyrene.
Våren 2016 åpnet Bjørneparken en ny utstilling - "Krokodilleland" - med 30 krokodiller, anaconda, mindre slanger, krokodillevaran og 12 Aldabraskilpadder.
Parken ledes av direktør Kees Oscar Ekeli.
Rovdyrene i Bjørneparken har sitt naturlige habitat i områdene rundt parken. Innhegningene er store, og holdes så naturlige som mulig.
I tillegg til å være en natur- og dyrepark, ivaretar Bjørneparken lokal natur- og kulturhistorie ved å bevare eldre hus fra setre og plasser i Flå. I en av bygningene kan man se hvordan skogsdrift foregikk i gamle dager.
Klinisk stipendiat

Klinisk stipendiat (forkortet klin. stip.) er tittelen for en lege som er ansatt som doktorgradsstipendiat ved et universitet med tjenestested på et universitetssykehus (derav klinisk, «behandlende»).
Kliniske stipendiater, særlig hvis de allerede er spesialister, blir vanligvis innplassert i stillingskode (SKO) 1378, og ikke i den vanlige stillingskoden for stipendiater (SKO 1017); SKO 1378 gir høyere lønn og brukes for særlig høyt kvalifiserte stipendiater, herunder stipendiater med spesialistutdanning eller andre tilleggskvalifikasjoner ut over embedseksamen, annen spesielt attraktiv kompetanse eller yrkeserfaring, og mer generelt for stipendiater i særlig konkurranseutsatte felt.
Marquesasøyene

Historie

Marquesasøyene ble først bosatt av polynesiere ca. 100 år f.Kr. De kom sannsynligvis fra Samoa.
Øyene fikk sitt navn av den spanske utforskeren Álvaro de Mendaña de Neira som fant dem den 21. juli 1595. I 1842 gjennomførte Frankrike en vellykket militær operasjon og gjorde krav på alle øyene. De ble senere en del av Fransk Polynesia.
Stenellipsis

Utseende

Middelsstore, avlange, brun- eller gråaktige trebukker, dekkvingene ofte med mørke tegninger. Antennene er lange, særlig hos hannene. Pronotum er nærmest tønneformet, uten pigger på sidene. Dekkvingene er parallellsidige med litt avrundede "skuldre".

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia, på Ny-Caledonia og New Zealand.
Rekved

Rekved eller drivved er trevirke som skylles opp på stranden etter å ha drevet rundt ute på havet.
I mindre velstående tider, var slik ved et verdifullt tilskudd til kystboernes beholdning av både fyringsved og byggematerialer. Trevirke som hadde ligget en stund i saltvann, var gjerne mere motstandsdyktig mot råte på grunn av saltinnholdet.
Rekved var i lange tider det eneste brukbare trevirket som fantes på Grønland, der det ble nyttet til gjenstander som ellers ville vært vanskelige å lage, som årer og spanter til båter. Også på Færøyene var rekved svært viktig, og ble hovedsakelig brukt som byggemateriale for bolighus sammen med stein og torv.
Sykepleierutdanning i Norge

Norges første sykepleierutdanning åpnet på Diakonisseanstalten i Christiania ved forstanderinne Cathinka Guldberg. 
Den første lærer og forfatter i sykepleierfag var Rikke Nissen.
I Trondheim ble sykepleierutdanningen etablert i 1906, og har vært en vedvarende virksomhet siden. Den første undervisningen var det Røde Kors som sto for. I 1919 ble den andre sykepleierskolen i Trondheim etablert, den fikk navnet Norske Kvinners Sanitetsforenings Sykepleieskole, Trøndelag og Møre Krets.  
Norges Sykepleierhøgskole ble grunnlagt i Oslo i 1925 som Norsk Sykepleierforbunds Fortsettelsesskole. I 1984 ble det vært organisert som institutt for sykepleiervitenskap ved Universitetet i Oslo, nå avdeling for sykepleiervitenskap ved institutt for helse og samfunn HelSam. 
Nasjonalforeningen for folkehelsen grunnla sykepleierutdanning i Oslo i 1928 (dengang nasjonalforeningen mot tuberkulosen). Nasjonalforeningens sykepleierskole flyttet til Gjøvik i 1970. Utdannede sykepleiere bar det dobbelte røde korset (Lothringerkorset).
Sykepleierutdanningen ble skilt fra sykehusdriften i 1962. 1. januar 1986 overtok staten ansvaret for sykepleierhøgskolene fra fylkeskommunene. I 1994 ble det bestemt at ca 130 høgskoler skulle slås sammen til om lag 30.
Skogbygda

Navnet

Navnet Skogbygda er selvforklarende; bygda ligger spredt inne i et stort skogsområde. Skogbygda hadde tidligere postadressa Seterstøa. Det første posthuset i bygda ble etablert på Togstad, men ble senere flyttet til Ingeborgrud. I dag er det «post i butikk» på Ingeborgrud.

Skole

Skogbygda skole er en barneskole på Ingeborgrud som ble åpnet 1967. Omfattende utbygginger ble foretatt i 1999, med ytterligere tilbygg i 2010. Antall elever skoleåret 2010–2011 er 186. Den tidligere skolekretsen til Oppåker skole tilhørte fra 1. august 2010 Skogbygda skolekrets. Tidligere var det flere skolekretser i bygda, med skolene Sjøli, Togstad samt Halmsås som lå på Skarning.

Barnehage

Skogbygda barnehage er en kommunal barnehage på Skårer. Etter at barnehagen var ferdig utbygd mai 2006, er det nå kapasitet for 44 barn. «Maurtua» er avdelingen for de minste barna, mens «Revehiet» og utelivsgruppen. «Ekorntoppen» har barn som nærmer seg skolealder. Tidligere ble det drevet barnepark i den gamle skolen på Togstad.

Skogbygden skytterlag

Skogbygden skytterlag har sitt skytterhus med skytebane på Skårer. Her arrangeres skytestevner for alle aldersklasser.

Skogbygda Idrettsforening

Skogbygda Idrettsforening ble stiftet som idrettslag 15. august 1945. Idrettsforeningen tilbyr fotball for alle aldersklasser. Hjemmebanen ligger på Ingeborgrud, rett ved siden av Skogbygda skole.

Halmsås & Omegn Idrettslag

Halmsås & Omegn Idrettslag ble stiftet i 1919 som Halmsås Idrettslag. Aktivitetene var blant annet fotball, langrenn og skihopp. I 1945 fusjonerte de med Funnefoss Idrettslag, og det nye navnet ble Funnefoss & Halmsås Idrettslag. Tidlig på 1950-tallet splittet idrettslagene seg igjen, da det ble gjort avtale om at sommeridrettene skulle foregå på Oppåkermoen, og vinteridrettene i Skogbygda. Aktivitetene i den senere tid har vært blant annet langrenn, allidrett, marsjer og sykkelstevner.

Skogbygda Arbeideridrettslag

Skogbygda Arbeideridrettslag så dagens lys tidlig på 1930-tallet. Idrettslaget hadde sitt hovedsete på Sjøli, med Alfred Myren som en sentral person og leder i en årrekke. Aktivitetene var blant annet langrenn. Idrettslaget drev til omtrent 1950.

Gutteklubben Tempo

Gutteklubben Tempo var en skøyteklubb som holdt til ved Bårhaugtjenn på Bårhaug i gamle dager.

Kultur

Skogbygda benytter hovedsakelig to steder for markering av begivenheter. For mindre tilstellninger benyttes samfunnshuset Fagerheim. For større sammenkomster brukes Skytterhuset.
Bergvad har også arrangert enkelte tilstelninger i «Vognskjulet».
Skogbygda Skolekorps har tradisjonelt sett hatt mange medlemmer, og de leverer nå korpstjenestene sine til flere tettsteder i Nes i forbindelse med 17. mai-feiring.
Ingeborgrud kirke het tidligere Ingeborgrud kapell, men har nå fått status som kirke. Kirka står på Ingeborgrud.

Fritid

Skogbygda er rik på natur. Badeplassen Fløyta nord for Togstad benyttes flittig på sommeren.
Mario Pašalić

Landslaget

Pašalić debuterte for det kroatiske landslaget 4. september 2014 i en 2-0 seier over Kypros.
Ornithognathus

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Old Brown Shoe

Bakgrunn

Harrisons ferdigheter på piano var begrenset, men allikevel nok til å lage «Old Brown Shoe». Teksten hadde nesten samme oppbygging som det Paul McCartney hadde på «Hello, Goodbye» halvannet år i forveien. Harrison tok for seg ting som var motsatt av hverandre. Eksempelvis «right – wrong», «short – long», «pick me up – drag me down»

Get Back Sessions

Det finnes ulovlige utgitte opptak fra 28. januar 1969 hvor gruppen øver inn sangen med Harrison på piano (og Billy Preston på orgel). Teksten viser seg å være ferdig skrevet. John Lennon forteller Harrison at han synes det er overflod av akkordskift. Harrison svarer at Preston kan godt spille pianoet slik at Harrison kan ta over gitaren. Dette liker tydeligvis ikke Lennon, siden han starter sangen på nytt. De foretar en del gjennomkjøringer, men det er mest trommeslager Ringo Starr som er villig til å følge Harrison, mens de Lennon og McCartney muligens kjeder seg.

Demo

Harrison fylte 26 år den 25. februar 1969. Han benyttet dagen til å dukke opp i Abbey Road Studios for å spille inn tre demoer. I kontrollrommet hadde han kun hjelp fra lydtekniker Ken Scott. De tre sangene det ble laget demoer til, var «Old Brown Shoe», «All Things Must Pass» og «Something», og samtlige demoer havnet på Anthology 3 i 1996. På «Old Brown Shoe» spilte han piano mens han sang. Deretter la han på to gitarer hvor han på en av dem tok en solo i instrumentalpartiet.

Innspilling

16. april 1969 startet med at Harrison lagde enda en demo av «Old Brown Shoe»; sannsynligvis uten at Lennon, McCartney og Starr var tilstede i Abbey Road Studios. Men da alle var på plass, spilte de inn fire tagninger, og det viste seg at de andre hadde lyttet på demoen/demoene, siden de virket veldig sikker på hva de gjorde. Starr spilte trommer, McCartney tok seg av piano, Lennon trakterte rytmegitar, mens Harrison sang mens han også bidro med gitarsolo. På tagning 4 ble det lagt på bass og sologitar (som spilte de samme raske tonegangene i mellomverset, Lennon og McCartney la på kor samtidig som Harrison la på gitarriffet, Harrison erstattet sin vokal med en ny og han plasserte seg i et hjørne i studio for å få til den rette «feelingen» med naturlig ekko. To dager senere ble Lennons rytmegitar opptak erstattet med et orgel som Harrison spilte. Til sist la Harrison på en gitarsolo med Leslie-lyd.
Ifølge Mark Lewisohns bok The Beatles Recording Sessions, var det McCartney som spilte bass. Musikkbladet Creem gjorde et intervju med Harrison som ble publisert i to deler – desember 1987 og januar 1988. I dette intervjuet mener Harrison at det var han selv som spilte bass, og altså ikke McCartney. Selv om gitaren og bassen havnet på samme spor, kan det allikevel hende at de ble spilt inn på separate spor for så å bli samlet på et. Dette lot seg gjøre dersom minst et spor var ledig. Og da kan i hvert fall teoretisk sett Harrison ha spilt begge instrumenter.
Mario Cipollini

Karriere

Cipollini kom for alvor i rampelyset i 1989, da han vant sin første etappeseier under Giro d'Italia. Siden den gang vant Cipollini hvert år (med unntak av 1993 og 1994) ytterligere etappeseire, inntil han i 2003 med sin 42. seier overtok den gamle rekorden til Alfredo Binda. I tillegg vant han tre ganger poengkonkurransen i Giro d'Italia.
Cipollini var også fremgangsrik i Tour de France, der han vant 12 etapper mellom 1993 og 1999. I 1999 vant han fire etapper på rad. Sitt beste år hadde «Super Mario» utvilsomt i 2002. 35 år gammel vant han bl.a. klassikeren Milano-Sanremo, seks etapper i Giro d'Italia, og om høsten vant han VM i landeveissykling.
Han la opp i april 2005, men gjorde et kort comeback i 2008-sesongen for Rock Racing under Tour of California.
Mariupol

Mariupol (ukrainsk: Маріуполь, russisk: Мариуполь) er en by i Donetsk oblast øst i Ukraina med ca. 500 000 innbyggere (2007). Mariupol er en storby i sørlige rand av Donbass, industriområdene i hele det østlige Ukraina. Byen ligger ved Azovhavet og har en viktig havn. Mariupol ble grunnlagt i 1778. Mellom 1948 og 1989 het byen Zjdanov.
I Mariupol finnes tungindustri som jern-, stål- og kjemisk industri.
Selv om nesten halvparten av befolkningen ser seg som etniske ukrainere taler de fleste av dem russisk eller blandingsspråket surzjyk. Byen har også en relativt stor minoritet grekere (drøye 4 %).

Historie

Byen ble grunnlagt i 1778 og var lenge et sentrum for gresk svartehavskultur (pontosgrekere), og frem til slutten av 1800-tallet utgjorde grekerne flertallet i byen. Også navnet er av gresk opphav (Μαριούπολη/Marioýpoli). Byen var også hjemsted for den berømte maler Arkhip Kuindsji. 
På 1800-tallet var byen administrativt sentrum for ujezd Mariupol i guvernementet Jekaterinoslav.
Etter det tyske overfall på Sovjetunionen den 22. juni 1941 kom byen under tysk okkupasjon fra 8. oktober 1941 til 10. september 1943. Byen led stor skade, en stor del av den jødiske befolkning (i 1926 utgjorde de ca 11 %) ble offer for holocaust. Ved begynnelsen av okkupasjonen hadde byen ca 241.000 innbyggere; i slutten av 1943 bare 85.000, det vil si en reduksjon på 65 %. Mange mariupolere ble i 1942 deportert til tvangsarbeid i Tyskland, og kunne ikke vende hjem før i 1945. 
Etter annen verdenskrig ble byen raskt gjenoppbygd, og gjenvant raskt sitt gamle innbyggertall. I 1989 var befolkningen på langt mer enn en halv million. Det var bygd mye industri, og havnen var kraftig utvidet. Fra 1948 til 1989 var byen oppkalt etter den sovjetiske funksjonær Andrej Aleksandrovitsj Zjdanov (Жданов).

Næringsliv

Mariupol er et betydelig industrisentrum og en internasjonal havn. Byen hører til Ukrainas viktigste industriområder. Her er metallurgikombinater (som Asovstal og Illitsj jerg- og stålverk) som bidrtar vesentlig til landets eksport. En stor arbeidsgiver er maskinbyggselskapet Asovmasj. Her er også solarindustri.
Stellognatha

Utseende

En nokså stor, blank trebukk med lange antenner. Kroppen er svart med gule flekker.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten lever på Madagaskar.
Hiroyuki Yoshida

Karriere

Hiroyuki Yoshida startet sin profesjonelle karriere i Júbilo Iwata i 1992. Han har også spilt for Fukuoka Blux, Consadole Sapporo, Blaze Kumamoto og Honda.
Wyville Thomson-ryggen

Wyville Thomson-ryggen er en undersjøisk rygg som løper i nordvestlig retning fra kontinentalsokkelen nordvest for Skottland til Færøyene. Ryggen danner en terskel i Færøyrenna som forbinder Atlanterhavet med Norskehavet.
Det meste av atlanterhavsvannet (Golfstrømmen) som strømmer inn i Norskehavet passerer over Wyville Thomson-ryggen. Ryggens laveste punkt ligger på 600 m. Den vertikale mektigheten på den delen av Golfstrømmen som når Norskehavet vil dermed være mindre enn dette.
Under Golfstrømmen går en motstrøm av bunnvann fra Norskehavet ut i Atlanterhavet.
Sphinx chersis

Utseende

En stor (vingespenn 90 – 130 mm), lysgrå svermer. Kroppen er kraftig og spoleformet, antennene kraftige og noe mindre enn halvparten så lange som forvingene. Disse er lyset grå med en svart flekk bakerst ved roten og fem korte, svarte lengdestreker utover i vingen. Bakvingen er brunsvart med to grå tverrbånd, bakkroppen er tverrstripet i grått, svart og hvitt med en bred, grå lengdestripe. Larven er blekgrønn, ofte litt blålig, ellers nokså varierende i farge. Den har markerte skråstriper på sidene.

Levevis

Larven lever på ask, syrin, liguster, kirsebær og amerikaosp. De voksne sommerfuglene, som flyr i skumringen og gjerne besøker dype blomster for å drikke nektar, flyr i en generasjon i nord, to generasjoner hver sommer lenger sør.

Utbredelse

Sphinx chersis finnes i det nordlige Mexico og gjennom det meste av USA.
Sogesong

Sogesong er en norsk folkemusikkduo som spiller musikk fra middelalderen på middelalderinstrument. Duoen består av de etablerte folkemusikerne Øyonn Groven Myhren på sang og lyre og Anne Hytta på fele.
De ga ut albumet Så vide fara dei Lindarord på plateselskapet Heilo i november 2017. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen folkemusikk/tradisjonsmusikk.
1640-årene

-- 1640 -- 1641 -- 1642 -- 1643 -- 1644 -- 1645 -- 1646 -- 1647 -- 1648 -- 1649
Tiårsoversikt
Thomas Hansen (musiker)

Soloartisten

Han hadde sitt gjennombrudd som soloartist på Quartfestivalen i 1999, hvor han under et nachspiel spilte demoer og ble oppdaget av plateselskapet Racing Junior. Etter å ha gitt ut debutplaten Mysterious Walks i 2000 ga han opp sin tidligere jobb som postmann og satset på musikken som levebrød. 
Hansen fikk gleden av å spille med en rekke ulike mennesker fra en rekke ulike steder i løpet av sine år som artist. Bosse Litzheim fra Ai Phoenix var med i flere år bak trommene, Petter Pogo fra Jokke og Valentinerne hang en stund med på bass, Espen Mellingen fra Ai Phoenix og Poor Rich Ones spilte gitar noen år, og våren 2007 var The Captain & Me både oppvarmere og backingband.
I 2002 var Hansen den første norske soloartist til å spille konsert i Royal Albert Hall, som oppvarmer for bandet Lambchop. Han bodde i perioder av sitt liv i Berlin der han også skrev musikk.
Thomas Hansen var inspirert av blant annet Elliott Smith, Will Oldham, Sebadoh, Neil Young og The Byrds.
Utenom å gi ut egne plater laget Hansen også ny sang til fotballklubben Skeid.

Død

Thomas Hansen ble funnet død i en leilighet i Oslo rundt klokken 20:00 den 10. september 2007. Han ble 31 år gammel. En pressemelding fra plateselskapet Racing Juniors forteller at Saint Thomas' bortgang skyldtes en uheldig kombinasjon av reseptbelagte medisiner. Hansen slet med psykiske problemer, noe han hele tiden var åpen om.
Etter Hansens død ble det opprettet et minnefond kalt St. Thomas minnefond med det formål å samle inn penger til et bedre psykisk helsetilbud til barn og unge.
Phainodina

Utseende

Små (ca. 3 - 4 millimeter), brede, glatte og blanke bladbiller, gjerne svarte med rødt pronotum, dekkvingene kan ha metallglans. Antennene er tynne, nesten så laneg som kroppen, de innerste leddene rødgule. Hodet har store, utstående, rundede fasettøyne. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt, bredest noe foran roten, innsmalnet forover og bakover fra dette. Dekkvingene er litt hvelvede med fremtredende "skuldre", svært blanke med fine punktrader. Bein er kraftige, lårene på forbeina med en tann på undersiden.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Artene lever på Ny-Guinea.
Bunaeini

Utseende

Middelsstore til store (vingespenn 50 – 150 mm) påfuglspinnere. De fleste av artene er brune eller grå på farge og har øyeflekker på minst ett av vingeparene. Forvingene er vanligvis forholdsvis lange og smale.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. De fleste av artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. Hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse

Denne gruppen finnes bare i Afrika sør for Sahara.

Økonomisk betydning

Mange av disse artene har larver som lever selskapelig på ulike trær. Larvene er ikke giftige, og dersom neslehårene blir skrapt av kan de godt spises. Flere av artene blir samlet inn, konservert og spist i nokså stor skala i noen områder av Afrika, der de lokalt kan være en viktig kilde til proteiner for befolkningen. På den andre siden kan enkelte arter gjøre noe skade på frukttrær.
Fylkesvei 7412

Fylkesvei 7412 går mellom Straumsvika og Nord-Værnes i Rødøy kommune. Veien er 13,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 440.
Nils Petersen

Landslaget

Han ble tatt ut i Tysklands bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.