google/wiki40b huggingface dataset:
Rick Founds

Rick Founds er en amerikansk singer/songwriter som skriver kristne sanger. Han er best kjent for sangen «Lord, I Lift Your Name on High», som blant annet er med i Norsk salmebok 2013. Andre sanger han har skrevet, er sanger som «I Love Your Grace», «Jesus, Mighty God», «I Need You» og «Jesus, Draw Me Close».
Fra 1990-tallet har «Lord, I Lift Your Name on High» vært en av de mest populære kristne sangene. Den har blitt spilt inn av mange artister og har blitt oversatt til en rekke språk, blant annet norsk. Christian Copyright Licensing International (CCLI) i USA meldte at det var den mest brukte sangen i evangeliske kirker i USA alle år fra 1997 til 2003, og sangen ligger i april 2015 på åttendeplass av de mest brukte sangene i USA i CCLIs database.
Gabriel Voisin

Første eksperimenter

Etter teknisk utdannelse i Lyon fikk Gabriel i 1900 oppdrag som tegner og konstruktør for Verdensutstillingen i Paris hvor han møtte Clément Ader, noe som førte til at han fattet interesse for fly og flyvning. 
I juni 1905, testet Gabriel Voisin et glidefly som  ble tauet etter en rask båt på Seinen. Flyets vinger var bygget som en dragelignende konstruksjon lik den engelskmannen Lawrence Hargrave hadde bygget få år tidligere. En konstruksjon som gav maksimalt løft med minimal vekt. Voisin ble tauet opp i luften og slept etter båten nesten 200 meter. Da flyet gikk ned ble han viklet inn i vingekonstruksjonens tauverk og var nær ved å drukne
I 1906 dannet han og Charles verdens første «flyfabrikk», Les Frères Voisin.
I 1909, ble Gabriel utnevnt til ridder av  Æreslegionen i en alder av 29 år som til da den yngste ridder av Æreslegionen. Han ble da sett på som en virkelig industrialist.

Canard Voisin

I 1910 utviklet  Gabriel og Charles flyet  Canard Voisin. I likhet med brødrene Wrights Flyer hadde flyet vingene bak og styreflatene foran. Det ble et populart fly i årene før første verdenskrig. Utsyrt med flottører ble det verdens første sjøfly for den franske marine
Canard var utstyrt med en  60HK Anzani stjernemotor.
Under første verdenskrig bygget han et større antall Voisin bombefly, men etter krigen tok han farvel med flyvningen og bygging av fly på grunn av det han hadde opplevet av de ødeleggelser som hans bombefly hadde forårsaket. Fra da av og frem til sin død i 1960 konsentrerte han seg om produksjon av biler og  hans første biler var noen av de mest luksuriøse med unike tekniske detaljer som vant flere utmerkelser. Etter 1945 vendte han seg mot mini-biler for folk flest, en bil kalt »Biscooter» som også ble bygget på lisens i Spania på 1950-tallet under navnet «Biscuter».
I 1965, fikk han den høyeste graden av Æreslegionen.
Alex Naumik Sandøy

Biografi

Alexandra Naumik ble født i Litauen av polske foreldre, men vokste opp i Sibir, der familien var blitt deportert under Stalinregimet. Etter seks år returnerte de i 1957 til Polen. Som tenåring vant hun en rekke nasjonale priser og spilte inn plater med blant annet Agnieszka Osiecka og Adam Slawinski. Hun gikk ut fra pedagogisk Institutt i Łódź i 1969. Hun kom til Norge i 1970 etter at hun ble gift med filmregissøren Haakon Sandøy. 
I 1977 debuterte hun i Norge. Sandøy underskrev både norske og internasjonale kontrakter – (1977 Polygram International, (nå Universal) og 1978 RCA Records i USA).
Sandøy mottok flere internasjonale utmerkelser og priser, i tillegg til nasjonale, som Nord-Ring prisen i Helsingfors (1981), Spellemannprisen 1977 i klassen pop for albumene Alex og Handle With Care, og hun ble kåret til «Årets kvinnelige artist» av Det Nyes lesere i 1980.     
Sandøy arbeidet også som låtskriver og produsent i USA og Japan. 
I oktober 2008 startet hun å utgi noe av materiale sitt på nytt. Dette skjedde blant annet via iTunes, men også på artistens egen nettside. Anledningen ble også kombinert med nye utgivelser og remikser i flere versjoner, inkludert «Home Is Where the Hatred Is».
Hun ble funnet død i sitt hjem i Oslo 17. september 2013.

Det første Alex-bandet

Bandet til Alex ble dannet i 1976 sammen med Bjørn Christiansen, Svein Gundersen (begge tidligere i bandet Aunt Mary), Brynjulf Blix og Per Ivar Johansen. 19. september 1980 omkom Per Ivar Johansen i en trafikkulykke under en turné med bandet.

Spillejobber i Norge

Kalvøya-festivalen, Momarkedet, Chateauf Neuf med bandlemmer Marius Müller, Rolf Graf og Geir Langslet.
Heia Fotball

Heia Fotball er en norsk, ukentlig podkast om fotball fra NRK P3 som publiserte første episode 7. februar 2014 . Programmet ledes av Sven Bisgaard Sundet og Tete Lidbom, med Lars Haugdal Andersen som produsent og bakmann. Et portrett av en gjest utgjør hoveddelen av episodene, som varer i omtrent 90 minutter (pluss tillegg). Programmet har også en spalte om breddefotball og innlemmelser i programmets «Glory Hall».  
De første årene var podkasten spekket av ymse spalter, som opplesing av lytterbrev i «Post og breve» og diskusjoner om ukas fotballhendelser. Heia Fotball gikk som et eget radioprogram på P3 mellom 20. august 2016 og 2. juni 2018. og radioprogrammet tok over mange av disse spaltene - mens podkasten hovedsakelig ble et mer tidløst intervju med gjesten. 
For å sette fokus på breddefotballen, løfte frem ildsjelene og hylle de som går og ser kamper nedover i divisjonene, har Heia Fotball flere ganger vært på breddeturer rundt om i Norge. Der har de besøkt klubber, formidlet historier og publisert daglige podkaster. I 2016 gikk programlederne 13 mil fra Lerkendal til Guldbergaunet. I 2017 gikk turen fra Steinkjer til Tromsø, og i 2018  var det innlands- og Sør-Norge som fikk besøk, da ruta gikk fra Trondheim til Mandal. 
I august 2019 startet programmet med «Aktuell Rapport», en kortere podkastepisode på 15-20 minutter, publisert tidlig på mandager. Den inneholder prat om helgas aktuelle fotballhendelser og gir tips i Fantasy Premier League. 
Programlederne bidro under NRK1s direktesendinger fra Oslo under  Fotball-VM i Brasil 2014  og redaksjonen rapporterte på podkast og mange sosiale plattformer fra EM i Frankrike i 2016.

Annet

I 2017 ble programmet nominert til Prix Radio i kategorien Årets Podcast.
I 2018 havnet det på topplistene over landets mest populære podkaster.
Amstel Gold Race 1973

Amstel Gold Race 1973 var den 8. utgaven av det årlige landeveisrittet "Amstel Gold Race", avholdt søndag 7. april 1973 i den nederlandske provinsen Limburg. Rittet var 238 kilometer langt, med start i Heerlen og målgang i Meerssen. Det var totalt 165 ryttere som deltok, og 28 som fullførte rittet.
José Ramos-Horta

Bakgrunn

José Ramos-Hortas far var en deportert portugisisk aktivist og moren timoresisk. Han fikk sin første skolegang på en katolsk misjonsskole i den lille landsbyen Soibada. Ramos-Horta studerte en periode jus i USA før han returnerte til Øst-Timors frigjøringskamp fra kolonimakten Portugal i 1968. Han arbeidet som journalist og korrespondent.  Etter frigjøringen i 1975, var han utenriksminister i ni dager, før Indonesia okkuperte landet.  
José Ramos-Horta studerte internasjonal jus i Haag i Nederland i 1983 og tok master i fredsstudier ved Antioch University i Ohio i USA året etter.

Politisk fredsaktivist

Han flyktet til Sydney (Australia) og arbeidet ved Universitetet i New South Wales en periode. Ramos-Horta fungerte som talsmann for motstandsbevegelsen, og gjennom å grunnlegge The Revolutionary Front for an Independet East Timor (FRETILIN) kjempet han mot okkupasjonsmakten Indonesia.  I 1993 ble Raftoprisen gitt til det timoresiske folk, representert ved Ramos-Horta. I 1996 mottok han Nobels fredspris sammen med biskop Carlos Filipe Ximenes Belo for sitt arbeide for menneskerettigheter i hjemlandet.

Politisk karriere

José Ramos-Horta har siden vært utenriksminister i hjemlandet fra 2002 til 2006, og statsminister i perioden fra2006 til 2007. Ramos-Horta stilte til valg som landets nye president i 2007, der han etter å ha blitt nummer to i første runde, i andre runde vant en overlegen seier med 69 prosent av stemmene. Han tiltrådte 20. mai.
Ramos-Horta ble skutt i magen under et attentat 11. februar 2008, men overlevde angrepet. Alvorlig skadet ble han sendt til Darwin i Australia for medisinsk behandling, og returnerte først til Øst-Timor 17. april.
Ramos-Horta stilte til valget som ble avholdt 17. mars 2012 for å fortsette en periode til som president. Han fikk imidlertid tredjeplass i første valgomgang med 19,43% av stemmene, bak kandidatene Francisco Guterres med 27,28% og Taur Matan Ruak med 24,17%. Ramos-Horta annonserte at han hadde tapt og kom til å gå av.
Taur Matan Ruak vant andre valgomgang og overtok som president 20. mai 2012.
Amreli (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 1 513 614 innbyggere i distriktet, mot 1 393 918 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 25,49 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,15 % i 2011 mot 14,25 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 879 i 2011 mot 892 i 2001.
Grunnkretser i Lesja kommune

Grunnkretser i Lesja kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Lesja kommune, Oppland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Saltnes Sportsklubb

Saltnes Sportsklubb ble stiftet 7. mars 2012 og er Saltnes eneste idrettslag. SSK har i dag to idretter (sykkel og fotball). SSK drives av engasjerte ildsjeler. Saltnes Sportsklubb og Råde kommune har et stort prosjekt på gang, ved å lage en flerbrukshall og ny fotballbane som skal stå ferdig i 2016.
Ny skole og Saltneshallen er under bygging og åpner i januar 2018. Når Saltneshallen står klar i januar 2018 vil Saltnes Sportsklubb tilby fotball, håndball, innebandy, sykling og kajakk og barneidrett.
Arp 298

Arp 298, NGC 7469 eller Mrk 1514 er en del av et par vekselvirkende galakser som ligger rundt 200 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Pegasus. Paret består av stavspiralgalaksen Arp 298, som også er en Seyfert 1-galakse, og den mindre kompanjongen IC 5283. Arp 298 er en sterk kilde for infrarød stråling og gjennomgår eksplosiv stjernedannelse rundt kjerneområdet.
Atle Ørbeck Sørheim

Heder

Atle Ørbeck Sørheim er æresmedlem i Veterinærhygienisk forening og fra 1999 ridder 1. klasse av St. Olavs Orden.
Valg på Færøyene

Kommunevalg

Færøyene er delt inn i 30 kommuner, fordelt på 6 sysler (tilsvarer de norske fylkene).
Kommunevalg holdes hvert fjerde år, mens syslene er uten admininistrativ eller politisk betydning. Kandidater stiller som oftest på valglister (som i lagtingsvalg), men disse listenes valgbokstaver (A–Z) er oftest uten tilknytning til et eventuelt nasjonalt parti med samme bokstav. Det er heller ikke noen sammenheng mellom lister med samme bokstav i forskjellige kommuner. Unntaket er store kommuner som Tórshavn og Klaksvík hvor de nasjonale partiene ofte stiller lister lokalt (med samme bokstav). Tendensen viser at valgdeltakelsen er høyest i de minste kommunene, som Fugloy, Húsavík og Hov.

Folketingsvalg

Færøyene er en egen valgkrets ved valg til det danske Folketinget. Valgkretsen har to mandater.
Alicia de Larrocha

Liv og virke

Hun ble født i Barcelona i Spania, der hun studerte piano sammen med Frank Marshall fra hun var tre år gammel. Da hun var fem hadde hun sin første konsert. Sin første orkesterdebut hadde hun i en alder av elleve. I 1947 begynte hun en internasjonal turne, med en rekke pianosolistpartier på repertoaret. Hun er mest kjent for sin innspillinger av Enrique Granados og Isaac Albéniz' verker. 
I 1995 var hun en fortsatt aktiv pianist, men hun måtte gjøre visse tilpasninger etter hvert som hun ble eldre. Hun var liten av vekst, under 150 cm høy, og hendene hennes var små til pianist å være. Dette gjorde at hun blant annet måtte slutte å spille Rakhmaninov. 
Hun vant en Grammy Award i 1975 og en i 1992. Da var hun nesten 70 år gammel. I 1994 mottok hun Fyrsten av Asturias' pris for kunst.
de Larrocha døde 25. september 2009 på Hospital Quirón i Barcelona i en alder av 86. Helsetilstanden hadde forverret seg gradvis etter at hun brakk hoften to år tidligere.
Tryggve B. Steen

Liv

Tryggve B. Steen var journalist i Dagbladet på 1920-tallet og redaksjonssekretær i Romsdalsposten fra 1927 til 1932. Deretter var han i Aftenposten til 1937 og i Det Norske Pressebyrå frem til 1940.
I krigsårene skrev Steen flere erindringsbøker om Kristiania ved begynnelsen av 1900-tallet: Det var en annen tid, Syv og en halv krone uken og Kryss i almanakken. Han var også aktiv som naturverner og medlem av Den norske Turistforening, og skrev en bok om Jo Gjende.
Sykling under Sommer-OL 2008 – 3000 meter individuell forfølgelse kvinner

Kvinnenes 4000 meter individuell forfølgelse i banesykling under Sommer-OL 2008 fant sted den 16. august 2008 på Laoshan Velodrome i Beijing.
Rica Hotels

Historie

Selskapet ble stiftet i 1975 under navnet Rica hotell-og restaurantkjede A/S. Fra starten drev selskapet to restauranter med navnet Bajazzo i Oslo og Bodø. Deretter kjøpte selskapet to hoteller, i Kirkenes og i Hammerfest. Selskapet ekspanderte og etablerte en kjede på 1980- og 1990-tallet med oppkjøp av mange uavhengige hoteller. Det største oppkjøpet var den tidligere kjeden North Cape Hotels, som bestod av flere hoteller i Finnmark og Nordkapphallen. 
Rica Hotels drev 76 hoteller i Norge og Sverige, og selskapet eide en lang rekke av disse, helt eller delvis. Noen av disse hotellene ble drevet som franchise-hoteller, som innebærer en samarbeidsavtale med frittstående hoteller som omfatter salg, markedsføring og innkjøp. Kjeden samarbeidet med Arp-Hansen-kjeden i Danmark, Restel Hotel Group i Finland og Skene House i Skottland.
I 2014 ble Rica Hotels kjøpt av Scandic Hotels. I løpet av 2014 og 2015 ble alle Rica-hotellene omprofilert til Scandic-hoteller.
Mannekeng i rødt

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn fra august til september 1958 i Sandrew-Ateljéerna, Forumgallerian i Uppsala, Nordiska museet, Ulriksdals galoppbana, Örbyhus slott i Tierp og Sigtuna. Mannekengoppvisningsscenen ble spilt inn i Gävle Teater.
Brannscenen ble filmet da varmbadehuset i Furusund brant ned i 1958.

Handling

Kommissær Sune Öhrgen forteller privatdetektiven John Hilman om en aktuelt og uløst sak. Den gjelder den forsvunnede, røde mannekengen Katja Sundin, som jobbet på motehuset La Femme. Hillmans hustru, Kajsa, begynner som mannekeng på La Femme for å holde et øye med personalet. Motehuset eies av den rullestolbundne Thyra Lennberg.
John og asisstenten Freddy Sjöström ser en utstillingsdukke falle sammen bak et vindu på La Femme. Det viser seg å være den savnede kvinnen. Hun er drept. En dolk sitter i ryggen. Den røde mannekengen bedrev utpresning i stor skala. Hennes notatbok var full av navnene til høyt oppsatte personer. En natt brenner Thyra Lennberg inne da noen tente på hennes hus.
Ffestiniog vannkraftverk

Ffestiniog vannkraftverk er et underjordisk såkalt pumpekraftverk i nordvestre Wales. Det ligger i fylket Gwynedd ved tettstedet Ffestiniog under fjellet Elidir Fawr (924 m). Installert effekt i anlegget er 360 MW, fordelt på fire turbiner.
Øvre reservoar er det oppdemmede Llyn Stwlan, regulert av Stwlan-demningen, mens nedre reservoar for utskiftningen av vann er den oppdemmede innsjøen Llyn Ystradau. Begge reservoarer ligger i ei sideelv til elva Prysor. Anleggsarbeidene var ferdig i 1963, som Storbritannias første pumpekraftverk.
AEC

Historie

London General Omnibus Company, LGOC, ble stiftet i 1855 for å regulere bussdriften i London. Selskapet startet produksjon av busser til eget bruk i 1909, med modellen X-type. Denne ble etterfulgt av B-type, som ansees som en av de første masseproduserte nyttekjøretøyene.
I 1912 ble LGOC overtatt av Underground-gruppen, som eide det meste av Londons T-banesystem, samt trikkelinjer over hele London. Som en del av omorganiseringen etter overtakelsen ble et separat konsern stiftet for bussproduksjonen. Dette konsernet fikk navnet AEC, Associated Equipment Company.
Ved utbruddet av 1. verdenskrig i 1914 ble AECs evne til å produsere store antall kjøretøyer raskt svært viktig for forsvarets behov for lastebiler. Produksjon av Y-type-lastebilen startet i stor skala i 1916, og siden den gang har AEC blitt kjent for produksjon av både lastebiler og busser.

Mellomkrigstiden

I 1926 stiftet AEC og Daimler Motor Company selskapet Associated Daimler Company (ADC), som ble oppløst to år senere. I disse årene flyttet AEC produksjonen til Southall i London.
Fra 1931 til 1938 produserte AEC elektriske busser i samarbeid med English Electric, hvor AEC leverte chassis mens EE leverte elektriske motorer og kontrollutstyr.

Andre verdenskrig

Ikke-militær produksjon stoppet i 1941. Under krigen produserte AEC store lastebiler og pansrede kjøretøy for forsvaret.

Etter krigen

I 1946 stiftet AEC British United Traction LTD (BUT) sammen med Leyland Motors, for produksjon av elektriske busser.
I 1948 kjøpte AEC selskapene Crossley Motors og Maudslay Motor, og etablerte et holdingselskap kalt Associated Commercial Vehicles (ACV). I 1949 ble også Park Royal Motors og Charles H. Roe en del av dette selskapet, og i 1961 kom Thornycroft til.
ACV (inkludert AEC) ble kjøpt opp av Leyland Motors i 1962. I 1968 ble alle dobbeltdekkerbusser fra AEC tatt ut av produksjon, og de siste bussene og lastebilene ble bygget i 1979.
Jack Watson kraftverk

Jack Watson kraftverk er et kombinert gasskraftverk og kullkraftverk i Harrison County, delstaten Mississippi i det sørlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1015 MW, fordelt på 5 ulike blokker / turbiner. Operatør er Mississippi Power Co.
Anlegget ble bygget ut i årene 1955–1961. Brenselkilden er kull og naturgass.  
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 5,075 mill tonn CO2.
Melafestivalen

Melahuset

Melahuset i Mariboesgate i Oslo drives av Stiftelsen Horisont og huser en rekke institusjoner innenfor innvandrer- og internasjonal kultur. I første etasje ligger Mela kafé, og i annen etasje befinner kontoret for Mela-festivalen seg. I første etasje finnes også en scene for musikk og dans.

Historie

Melafestivalen ble arrangert i Oslo for første gang 8. september 2001, som en éndagsfestival i Vaterlandsparken på Grønland, med omtrent 6 000 publikummere. Året etter ble festivalen flyttet til Rådhusplassen og utvidet til en tredager. Festvalen ble arrangert fra 6.–8. september og hadde rundt 50 000 besøkende.
Melafestivalen i 2005 ble et vendepunkt da Mela gikk fra å være en norskpakistansk festival til å bli en verdensfestival. Fra da har festivalprogrammet inkludert kunst og kultur fra Asia, Afrika og Sør-Amerika.
Melafestivalen 2008 ble utnevnt til landets niende knutepunktinstitusjon. Blant artistene dette året var Miriam Makeba, som spilte sin nest siste konsert før hun gikk bort i november samme år. 
Barnescenen Mela Fantasi besto av underholdning samt kulturverksteder for barn. Mela Klassisk ble avholdt i Rådhusgalleriet. For første gang ble Vanndukketeater fra Vietnam presentert i Norge.
Mela Litteratur hadde fokus pålitteratur fra lokale og internasjonale skribenter med høytlesning, dramatisering og samtale med forfatterne. I 2010 gjestet Abid Raja, Mahmona Khan, Bertrand Besigye, Mala Wang-Naveen, Noman Mubashir og fribyforfatterne, Philo Ikonya] (Kenya) og Gilles Dossou-Gouin (Benin) festivalen.

Mela 2011

Mela 2011 var planlagt å arrangeres 28. til 31. juli 2011. Som følge av terrorangrepet den 22. juli 2011, ble Mela omgjort til en minnekonsert for ofrene på Utøya og i Regjeringskvartalet, som ble arrangert på Rådhusplassen fredag 29. juli 2011. Kulturminister Anniken Huitfeldt åpnet festivalen. Prableen Kaur, nestleder i Oslo AUF og overlevende fra Utøya, holdt en appell til Melapublikummet.
Rundt 80 000 mennesker møtte opp på Rådhusplassen og over 170 000 fulgte konserten direkte på VG-TV.
Sitarspilleren Ravi Shankar markerte Melas tiårsjubileum med en konsert på Folketeateret den 3. september 2011.
Lionhead Studios

Historie

Lionhead ble grunnlagt i 1996 av Peter Molyneux, Mark Webley, Tim Rance og Steve Jackson. Det startet som en utbryter fra produsenten Bullfrog, som også ble grunnlagt av Molyneux. Firmaet er oppkalt etter Mark Webleys hamster som døde kort tid etter at studioet fikk sitt navn.
Lionheads første spill var Black & White, et strategispill med elementer av kunstig liv og strategi. Black & White ble publisert av Electronic Arts i 2001. Black & White ble etterfulgt av utgivelsen av utvidelsespakken Black & White: Creature Isle. Så lanserte selskapet det populære Fable fra satellitt-utvikleren Big Blue Box. I 2005 lanserte Lionhead The Movies og Black & White 2.
6. April 2006 ble det annonsert at selskapet ville bli kjøpt opp av Microsoft for å øke deres assortiment av Xbox 360-spill.
I mars 2012 annonserte Peter Molyneux at han hadde forlatt Lionhead og Microsoft for å starte 22Cans.
Den 8. mars 2016 ble det kjent at Microsoft Studios hadde kansellert Fable Legends og planla å legge ned Lionhead Studios. Lionhead Studios ble offisielt lagt ned 29. april 2016.
Remembrance Day

Remembrance Day (også uformelt kjent som Poppy Day) er en minnedag for falne i krig observert i Samveldet av nasjoner siden slutten av første verdenskrig i 1919. Den springer ut fra markeringen av Armistice Day 11. november og markes normalt samme dag, mens i Storbritannia markes den på søndagen nærmest 11. november, kalt Remembrance Sunday.
Inspirert av diktet "In Flanders Fields" har siden 1921 en kunstig, rød minnevalmue blitt brukt som symbol på dagen.

Historie

En avtale om opphør av krigshandlingene på vestfronten ble inngått mellom Ententemaktene og Tyskland den 11. november 1918 kl. 5 og ble iverksatt kl. 11 samme dag.
I forkant av 11. november 1919 utstedte Georg V av Storbritannia en proklamasjon hvor han kalte for en 2 minutters stillhet på dagen til ære for de falne: "‘All work, all sound, and all locomotion should cease, so that in perfect stillness the thoughts of everyone may be concentrated on reverent remembrance of the glorious dead".

Felles tradisjon

Den 11.november som også kalles Armistice Day markeres klokken 11 med at The Last Post spilles, etterfulgt av lesning av Ode of Remembrance og 2 minutters stillhet. Deretter spilles reveljen.

Canada

I 1921 vedtok Canadas parlament Armistice Day Bill som fastsatte markeingen av første verdenskrig slutt til den første mandagen i uka som 11. november lå i. Dette falt i tid sammen med feiringen av Thanksgiving Day. Markeringen hadde liten oppslutning utover krigsveteraner og deres familier, som samlet seg i kirker. Etter den canadiske regjering i 1931 omdøpte dagen til Remembrance Day til minne of falne soldater og satte dagen fast til 11. november økte oppslutningen. Siden gikk den i bølger, men økte etter 50-års markeringen for slutten av andre verdenskrig i 1995.
Dagen er offisiell fridag i seks av ti provinser og alle tre territoriene. Den er ikke en nasjonal høytidsdag, men føderalt ansatte har fri på dagen.