Göran Wahlenberg

Vitenskapelig løpebane

Wahlsberg ble student i Uppsala i 1792, han tok sin doctor medicinae i 1806 og senere botanices demonstrator i 1814. I 1829 ble han oppnevnt til professor i medisin og botanikk. Han gjorde en stor innsats med å utforske Skandinavias flora, men fikk sin største berømmelse som en av plantegeografiens grunnleggere. Under sine mange turer i og utenfor Sverige, innså han tydelig det samme som Carl von Linné hadde hevdet, nemmelig forholdet mellom vegetasjonstype og land, eller lokalt klima og jordsmonnets tilstandfølges. Han fortsatte med skarpsindige undersøkelser av denne forskningsgrenen sammen med sint fytografisk arbeide. Han influerte Lars Levi Læstadius som i tillegg til å være grunnlegger av Læstadianismen også var biolog.

Studiereiser

Allerede som 16-åring i 1796 besøkte han Pommerns kyster, og gjennomført siden en rekke botaniske forskningsreiser, blant annet i 1800, 1802, 1807, 1812 til Lappland og Finnmark samt i 1810 og i 1811 gjennom Sør-Sverige og til kontinentet (Harz, etc., Sveits og i 1813 til  Karpatene). Hans viktigste beskrivende arbeid er Flora lapponica (som i 1812 ble prisbelønnet av Kungliga Vetenskapsakademien), Flora Carpatorum principalium (1814), Flora Upsaliensis (1820), Flora svecica (to deler, 1824-1826, ny utgave 1831-1833; belønnet med Academy of Sciences Linnaeus medalje i gull) og bindene 9-11 (delvis) av den "Svenske botanikk" (1823-1830).
På sin reise i 1807 kartlegger han det da øde fjellmasivet Sulitjelma, der både høydemålinger og planteobservasjoner er en del av arbeidet. Hans reise hitt fører til at dette fjellområdet blir det best beskrevne fjellområde i Skandinavia, flere år før Jotunheimen ble oppdaget.
Geographisk og økonomisk beskrivelse av Kemi Laplan fra 1804 er en overveiende gografisk beskrivelse, Berättelse om... lappska fjällens höjd och temperatur vid 67 graders polhöjd fra 1808 (oversatt til tysk) er første gangen en svensk isbree gis en beskrivelse, Rön om springkällors temperatur i tre deler fra 1812, om det nordlige, sentrale og sørlige Sverige, De vegetatione et climate in Helvetia septentrionali... tentamen fra 1813 med omfangsrike avhandlinger om plante geografisk innhold (med kart), som introduserer den ovennevnte flora. I disse arbeidene, kunngjorde han mange viktige oppdagelser om klima- og dyrkningsforholdene og ga geniale sammenligninger og oversikter over jordens planteliv. 
Han foretok også reiser for å gjennomføre rent geologiske studier i Sverige og skrev Svenska jordens bildning" i tidsskriftet «Svea» i 1818 (nytt opplag i 1824) og "Petrificata telluris suecanæ examinata i 1821. Under sitt vekstgeografiske arbeid ble han ført inn på plantenes anatomi og fysiologi og skrev Tractatio anatomica de sedibus materiarum immediatarum in plantis i 1806-1807 utgitt på svensk i «Økonomiske annaler», 1808).

Wahlenberg som vitenskapsmann og menneske

Til tross for sin omfattende kunnskap og hans talent som forfatter, kom han som et resultat av sin tilbakeholdenhet og et noe strenge temperament, til å utøve relativt liten innflytelse på sin samtids forskning (spesielt i medisin på grunn av sin interesse for homeopati), men han var i sin samtid et forbilde gjennom flid og stringent forskning, samt at han kom med mange fremsynte ideer som ettertiden har godskrevet ham. Han ble medlem av Vetenskapsakademien i 1808 og var i tillegg medlem av flere andre vitenskapssamfunn. Etter ham er planteslekten Wahlenbergia oppkalt, det samme er flere plantearter.
Goran Wahlsberg er gravlagt på Uppsala gamla kyrkogård.