google/wiki40b huggingface dataset:
Apposisjon

En apposisjon (fra latin appositio) er en grammatikalsk konstruksjon som består av to ledd som står side ved side, der det såkalte appositivet vanligvis har en forklarende, utdypende, eksemplifiserende tilføyelse til et setningsledd. 
I setningen «Harald, Marias bror, bor i Oslo.» er «Marias bror» appositivet som står i apposisjon til «Harald». 
Apposisjonen kan være restriktiv eller ikke-restriktiv. En ikke-restriktiv apposisjon er en forklaring, mens en restriktiv apposisjon gir kritisk informasjon. I setningen «Marias bror Harald bor i Oslo.» har vi en restriktiv apposisjon (Maria har minst én bror til), mens i setningen «Marias bror, Harald, bor i Oslo.» har vi en ikke-restriktiv apposisjon (Harald er Marias eneste bror).
I norsk skilles de to leddene i en ikke-restriktiv apposisjon i tale med en kort pause, mens i skrift som oftest med komma før og etter, men noen ganger også med punktum. Hvis de skilles ved punktum, får apposisjonen ettertrykk og større selvstendighet. For eksempel, «Tor fikk en dyr klokke i julegave. En gave som han var veldig stolt av.»
Noen lingvister skiller mellom enkelt apposisjon (der appositivet består av kun ett ord) og sammensatt apposisjon (der appositivet består av flere ord).
De orfiske rapsodiene

De orfiske rapsodiene er en tekst fra antikkens Hellas, som bare er kjent i sitater fra senere forfattere, og som ikke er lett å datere. I det bysantinske forfatterleksikonet Suda omtales verket ved tittelen Den hellige beretningen i 24 rapsodier, men forfatterskapet er uvisst, muligens kan det være en ellers ukjent Theognetos fra Thessalia.
Teksten er en teogoni, det vil si en fortelling om gudenes opprinnelse og verdens skapelse. Selv om ettertiden kjenner de greske gudene og deres fødsel og liv fra den versjonen som har overlevd gjennom Hesiods Theogonien, fantes det i antikken flere ulike versjoner av gudenes livshistorie. Orfismen hadde sin egen versjon i denne, hvor den ellers ukjente guden Fanes opptrer, og hvor gudene ellers har andre navn, andre egenskaper eller andre relasjoner til hverandre. Det er usikkert om det fantes flere orfiske teogonier, men flere antikke filosofer kommenterte tekster med orfismens verdens- og gudsbilder: Eudemos (ca 300 f.Kr.), Hieronymos (mellom 300 og 200 f.Kr.) og Cicero (ca år 100).
Hulvei

Hulveier er gamle veier som har fått sin forsenkede U-form fra erosjon av lang tids ferdsel av folk og hester. Slike veier var i bruk over et langt tidsrom, og kan sjelden dateres direkte. Noen kan likevel knyttes til gravfelter og andre kulturminner fra jernalderen. Hulveier er kjent over hele Europa, og enkelte er fortsatt i alminnelig bruk. Der jordsmonnet er dypt nok, vil slike hulveier kunne være så dype at selv reisende til hest eller med vogner ikke vil være synlige over kanten på hulveien. Hulveien er først og fremst et fenomen man kjenner fra fastlands-Europa og England. I Norge er jordsmonnet de fleste steder ikke dypt nok til å danne slike dype hulveier.
Hulveier var vanlige før hjulkjøretøyenes tid og kan være svært gamle. Det forekommer ofte gravhauger, varp og andre veimerker langs disse ferdselsårene. Når veien ble for dyp og gjørmete av slitasje, flyttet man ferdselen bare noen meter til siden. Slik kan man finne en rekke parallelle hulveier som har blitt dannet over lang tid. Det største hulveiskomplekset i Østfold viste tett trafikk i oldtiden ned mot Visterflo i Tune, trolig for å unngå Sarpsfossen. Dessverre er dette hulveiskomplekset nå rasert. Et annet er påvist ved Kjellandsvik på Jeløy ved Moss.
Guy Charlemagne

Guy Charlemagne (IPA-uttale: /ɡi ʃaʁləmaɲ/) er et fransk champagnehus basert i Le Mesnil-sur-Oger.
Virksomheten startet i 1892, og pr. 2013 produserer Guy Charlemagne 130 000 flasker i året. 30% av produksjonen selges i Frankrike, mens 70% går til eksportmarkedet.
Omtrent ²⁄₃ av Guy Charlemagnes produksjon er «standardvarianten» Blanc de Blancs Brut, og omtrent halvparten av denne går til Norge. Dette har gjort Guy Charlemagne til Norges mest solgte champagne i flere år.
Oslofeltets berggrunn

Oslofeltets berggrunn er beskrivelse av de typer av bergarter som finnes i Oslofeltet. Bergartene er inndelt i formasjoner.

Prekambriumtiden

Det sørnorske grunnfjellsområde stikker opp i enkelte åser i Oslofeltet. Dette grunnfjellet ble dannet for 1500 til 1040 millioner år siden. Ekeberg og Nesodden er eksempler på slike høydeområder som er avgrenset av normalforkastninger.

Vangsåsformasjonen

Sandstein som utgjør en 125 meter tykk lagpakke fra begynnelsen av kambriumtiden på Ringsaker.

Alunskiferformasjonen

Svart leirskifer som ble dannet i midtre kambrium- til tidlig ordoviciumtiden i Oslo. Skiferen består av mer enn 10 % organisk materiale og kan være rik på tungmetaller som vanadium og uran, og står for større Radonutslipp.
Formasjonen var utbredt over hele Norge og i Sverige øst til Ørebro-området. Den finnes også på De britiske øyer. Leirskifrene fungerte som et glideplan under skyvedekkene under den kaledonske fjellkjedefoldingen i Silurtiden, og finnes derfor i en tynn sone ved østkanten av fjellkjeden helt fra Rogaland til Finnmark.
Formasjonen er kjent for sitt store innhold av fossiler, særlig trilobitter (Olenider) i den kambriske delen og graptolitter (Rhabdinopora) i den ordoviciske delen

Permtiden

Rombeporfyr er den vanligste bergarten i Oslofeltet.

Kvartærtiden

Israndavsetninger fra isavsmeltingen etter siste istid. Mest kjent er Raet ved Larvik. Videre finnes store forekomster av sand på Romerike.
Ironside

Handling

Serien kretser rundt den rullestolbundne detektiven Robert T. Ironside som i seriens pilotepisode blir rammet av en snikskytter slik at han blir lam og må fratre sitt embete som sjefsetterforsker ved San Franciscos politidepartement. Han starter derfor som spesialkonsulent for politiet og får privat kontor i politibygget. Han får detektiven Ed Brown (Don Galloway) og politikvinnen Eve Whitfield (Barbara Anderson) som sine medhjelpere, og ansetter eks-fangen Mark Sanger (Don Mitchell) som hjemmehjelp, men han ender etterhvert som en del av etterforskningsgruppen.

Priser

Serien vant to Emmy-priser (1968 & 74) for beste birolle (Barbara Anderson) og sang (Marty Paich og David Paich).
Cici Henriksen

Liv og virke

Henriksen har utdanning fra Statens Teaterhøgskole ((2002 - 2005) og etter utdanning begynte hun å jobbe på Trøndelag Teater hvor hun der debuterte i rollen som Ramborg i Kristin Lavransdatter. Senere har hun også vært med i en rekke andre roller ved teateret. I tillegg produserte Henriksen selv en forestillingen, Den elskede av Lisa Langseth som hun også hadde rolle i. Det var en forestilling hun som foregikk i Trondheim, Sarpsborg og New York.
Fra  2016 spiller hun rollen som Beate Krogstad i Hotel Cæsar.
Great Blue Hole

Great Blue Hole er et undersjøisk synkehull, også kalt blått hull, i midten av atollen Lighthouse Reef 70 kilometer fra kysten av Belize. Hullet er 300 meter i diameter og 124 meter dypt. Det er del av Belize barriererev, som er oppført på UNESCOs verdensarvliste. Stedet ble for alvor kjent etter at Jacques-Yves Cousteau kalte stedet et av verdens beste dykkersteder i 1971.
Teniorhinus

Utseende

Små, oransjebrune smygere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Johannes Olav Smit

Prest

Etter å ha blitt ordinert til prest i 1906 utførte han videre studier i bibelvitenskap i Roma. Han virket deretter som prest i Nederland i noen år, inntil han ble professor ved presteseminaret i Rijsenburg (1913–1922).

Biskop i Norge

23. mars 1922 ble han utnevnt til apostolisk vikar for det apostoliske vikariat Norge. Han ble bispeviet i Deventer 29. juni samme år, med tittelen titulærbiskop av Paralus. Biskop Smit kom til Norge 4. oktober 1922, og ble høytidelig innsatt i embetet i St. Olav kirkes prestegård i Oslo fire dager senere. Han tok da navnet Olav etter Norges vernehelgen Olav den hellige. 
I hans tid som apostolisk vikar kom han i konflikt med ordenssøstrene som drev sykehus. Det var pålagt en skatt på sykehusene, noen øre for hvert døgn en seng ble benyttet. Biskop Smit ønsket å øke denne skatten, og pådro seg dermed søstrenes vrede. 
Han vervet kraftig for støtte for den norske katolske kirke i sitt hjemland Nederland, blant annet ved hjelp av tidsskriftet Uit het land van St. Olav.
Deretter oppsto en skandale rundt ham, som han selv ikke var skyld i. En svensk konvertitt ble forelsket i ham, og på et tidspunkt kom hun seg inn i St. Olav kirkes bispegård mens biskopen var der og begynte å kle av seg. Biskopen måtte hoppe ut av et vindu for å unngå henne, men han unngikk ikke at historien ble kjent på byen. Einar Rose skrev kort tid etter en kjent revyvise om tildragelsen.

Fra 1928 til 1972

11. oktober 1928 fratrådte biskop Smit sitt embete i Norge, og reiste til Roma, der han ble kannik i Peterskirken. Dette er et embete som gir en viss status, men som først og fremst er av seremoniell art. 
I Roma skjedde det etter noen få måneder en ny skandale omkring ham – den forsmådde konvertitten - Gudrun Margerita Ramstad, av italienerne kalt la bionda Norvegese - reiste dit, og i Peterskirkens forhall rettet hun den 24. november 1929 en pistol mot ham. En annen av kannikene slo pistolen ut av hendene hennes, og hun ble raskt overmannet av vakter, men episoden utløste en rettskrise for den rett før opprettede Vatikanstaten, da man ikke ønsket å overlevere henne til de fascistiske myndighetene i Italia. Det viste seg at pistolen dessuten var både uladd og ikke avsikret, og de kirkelige myndigheter valgte derfor å avskrive hele saken med henvisning til at hun var i psykisk ubalanse.
Biskop Smit var høyt skattet av pave Pius XII (som Smit skrev en biografi om) og av pave Johannes XXIII, som utnevnte ham til biskoppelig assistent til pavetronen. Han gjorde også en stor innsats for nederlandske pilegrimer til Roma.
Biskop Smit er gravlagt på den tyske pilegrimskirkegård (Campo Santo Teutonico) i Vatikanstaten.
Skellefteå AIK

Skellefteå AIK Hockey, er et idrettslag fra Skellefteå i Sverige. Klubben ble dannet i 1921. Hockey ble lagt til programmet i 1943 og i 1985 ble hockey en uavhengig forening, først under navnet Skellefteå Hockey Club (SHC), men i 1991 gikk de tilbake til Skelleftea AIK Hockey da det fortsatt var slik folk betegnet klubben.

Historikk

Skellefteå AIK ble grunnlagt i 1921 av medlemmer av Skellefteå IF. Grunnleggerne ønsket å starte en bandydel i klubben, men ble nektet. De besluttet derfor å danne en ny klubb, og starter en IFK-forening. IFKs paraplyorganisasjon, derimot, ønsket å få betalt for å bistå med organiseringen, derfor falt valget på å danne en AIK-union, og de ​​fikk kontakt med AIK i Stockholm og fikk hjelp til å sette opp foreningens vedtekter. Skellefteå tok derfor AIKs farger og drakter, noe som blir veldig kritisert idag.
I løpet av det første tiåret var rivaliseringen mellom de to klubbene AIK Skelleftea (Skellefteå AIK) og IF (IF Skellefteå) høyt. Befolkningen var delt i to leirer, AIKere og IFere.
Skellefteå AIK begynte med ishockey i 1943, men spilte i sin første sesong kun treningskamper. Sesongen 1943/1944 begynte de å spille i Skellefteå-serien, som ikke ble spilt ferdig pga dårlig vær. Skellefteå AIK Hockeys kampdrakter har alltid vært sorte og gule.

Svensk eliteserie

Skellefteå AIK spilte i eliteserien i ti sesonger på rad, hvor 1977/1978 var høydepunktet, da de kom på andreplass i serien. Skellefteå vant eliteserien i ishockey i 1980/1981, men ble da slått i Championship semi-finalen. 
Sesongen 1985/1986 spilte Skellefteå i daværende Division 1 og Championship. Den vant imidlertid de to seriene og divisjonsfinalen mot andreplasserte Huddinge IK og tok steget opp til Elite League etter bare ett års degradering.
I sesongen 2012/2013 tok Skellefteå AIK sitt andre SM-gull i klubbens historie. Laget slo Luleå HF med 4 - 0 i finaleserien. I sluttspillet vant Skellefteå 12 av 13 kamper, og tapte ingen etter full tid. Sesongen 2013/2014 tok Skellefteå AIK sitt tredje SM-gull i klubbens historie. Laget slo Färjestads BK med 4 - 0 i finaleserien.
Østersjøfinske språk

Skriftspråk

Finsk og estisk har blitt skrevet med det latinske alfabetet i bortimot 500 år. Karelsk og vepsisk ble først skrevet med kyrillisk alfabet, deretter fikk de latinsk alfabet på 1930-tallet, før det ble skiftet til kyrillisk alfabet etter 1937. Etter Sovjetunionens sammenbrudd har det blitt publisert ABC-bøker på karelsk og vepsisk på det latinske alfabetet.

Grammatikk

Det er en del variasjon i lydsystemene de østersjøfinske språkene i mellom. Alle har rike vokalsystem, men der finsk og livisk har det samme vokalsystemet som svensk, har estisk og de østligste språkene en del andre vokaler, bl.a. /õ/, en bakre, urundet vokal. Karelsk og vepsisk har palatalisering som en viktig prosess, dette er et fenomen de deler med russisk, som de er sterkt påvirket av.
Grammatisk sett fremstår de østersjøfinske språkene som en gruppe svært like språk, med trekk som samler dem og skiller dem fra samisk og mordvinsk. Alle språkene har mange kasus, bl.a. med dobbelt sett (indre og ytre) lokalkasus. Adjektiv og determinativer kongruerer med hovedordet substantiv i kasus, ingen andre språk i verden enn de østersjøfinske har kasuskongruens men ikke genusdistinksjon.
Verbene blir bøyd i person og tall (singularis, pluralis), og i modus. 
Syntaktisk sett er de østersjøfinske språkene SVO-språk.

Leksikon

Forskjellene de østersjøfinske språkene i mellom er særlig leksikalske. Det uralske ordforrådet og de gamle lånordene er det samme i alle språkene, men det siste tusenåret har lånordskildene vært ulike: Finsk har fått lånord fra svensk, estisk fra tysk, livisk fra latvisk, og de andre østersjøfinske fra russisk. 
Skillet mellom finsk og estisk er større enn en kan få inntrykk av ved å høre på språkene, de har nemlig mange såkalt "falske venner", av typen norsk "kunstig", svensk "konstig", f.eks. fi piimä "surmelk" est. piim "melk", fi. huvittava "morsomt", est. huvitav "interessant".
La serva padrona

La serva padrona (norsk: En liten hustyrann eller Et lite huskors) er en opera buffa (intermezzo) i to akter med musikk av Giovanni Battista Pergolesi. Librettoen er av Gennaro Antonio Federico.

Historie

Operaen er Pergolesis mesterverk i buffa-genren og betydelig mer suksessfulle enn hans opera seria. Operaen ble uroppført 28. august 1733 på Teatro San Bartolomeo i Napoli, men vakte ikke noe større oppsikt, ettersom den var et intermezzo blant mange andre. Men ved premieren i Paris i 1752 utløste operaen en musikkhistorisk feide, buffoniststriden (la querelle des bouffons), mellom dem som forsvarte den franske høviske operaen (Rameau) og forkjempere for den folkeligere buffaoperaen. Rousseau og ensyklopedistene roste Pergolesis La serva Padrona som et mønstereksempel på en naturlig og hverdagsnær operastil. Den ble spilt över hele Europa på 1700-tallet og teksten ble oversatt til flere språk. Dens popularitet har vart inntil våre dager.
Den svenska premieren fant sted på Eriksbergsteatern i Stockholm 3. oktober 1781.

Handling

Operaen utspiller seg i Italia på begynnelsen av 1700-tallet.
Kathok-klosteret

Katok-klosteret (tibetansk: ཀཿ་ཐོག་རྡོ་རྗེ་གདན, THL: Katok Dorjé Den), også kalt Kathok eller Kathogklosteret, er et av seks primære klostre som tilhører skolen Nyingma i tibetansk buddhisme. Klosteret ble grunnlagt i 1159 og befinner seg i dagens fylke Baiyu, i det autonome prefekturet Garzê i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Rudolf Ræder

Familiebakgrunn og yrkeskarrière

Han ble født inn i embedsmannsslekten Ræder som sønn av kaptein Severin Henrik Ræder og Thora Falck. Han var oldebarn av sorenskriver og stortingsmann Abraham Falck Muus, grandnevø av oberst og stortingsmann Johan Christopher Ræder og grandnevø av oberstløytnant Johan Georg Ræder.
Ræder tok examen artium ved Aars og Voss' skole i Kristiania i 1901, studerte til bygningsingeniør ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt 1905–1906, og studerte ved Eidgenössische polytechnische Schule i Zürich 1906–1907. Sideløpende med studiene var han assistentingeniør ved Thamshavnbanen i 1905, og deltok i byggingen av luftskipshall på Danskeøya for Walter Wellmans polarekspedisjon i 1906.
Sin militærtjeneste gjorde han som vernepliktig offiser fra 1902 og premierløytnant fra 1914.
Ræder var oppsynsmann ved utbyggingen av Nedre Lerfoss Elektrisitetsverk 1908–1909, ingeniørassistent i Vassdragsvesenet fra 1909, avdelingsingeniør i Vassdragsvesenet fra 1914, byggeleder ved utbyggingen av Hasselelvens Elektrisitetsverk 1917–1919, driftsbestyrer ved Hasselelvens Elektrisitetsverk 1920–1921 og overingeniør ved Sør-Trøndelags elektrisitetsforsyning 1921–1931. Fra 1931 var han ingeniørkonsulent med egen forretning i Trondheim. Yrkeslivet avsluttet han som rådmann i Trondheim kommune 1939–1941.

Politisk arbeid og krigsfangenskap

Han var styremedlem i Fedrelandslagets avdeling i Trondheim 1925–1930, styremedlem i Trondheim Frisinnede Venstre 1930–1933 og medlem av Trondheim bystyre 1931–1937. I Trondheim var partiet fast koalisjonspartner med Høyre, og ble så sent som i 1937 bystyrets tredje største parti. Motstanden mot det påtvungne bynavnet Nidaros var blant årsakene til at partiet holdt stand i byen. I 1932 endret Frisinnede Venstre formelt navn til Frisinnede Folkeparti.
I Frisinnede Folkeparti på landsplan var Ræder medlem av hovedstyret, nestformann 1933–1936 og formann 1936–1937. Han var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Trondheim og Levanger 1931–1936, og satt hele tiden som medlem av Stortingets skog- og vassdragskomité. Partiet søkte alternative politiske løsninger på den økonomiske krisen i mellomkrigstiden, noe som marginaliserte det i opinionen. I 1936 var partiet i fullstendig oppløsning, og den sterke Trondheim-foreningen tok kontrollen i partiet, og fikk flyttet hovedkontoret fra Oslo til Trondheim. Som partiformann var Ræder svak, men han gikk seirende ut av den lokale nominasjonsprosessen mot John Lyng. Partiet tapte imidlertid sitt stortingsmandat. Ræder og Lyng var negativt innstilte til et samarbeid med Nasjonal Samling, i motsetning til partifellen Johannes Knudsen, redaktør i Dagsposten. Foran kriseforliket i 1935 meldte Ræder for en periode overgang til Bondepartiet.
Under den andre verdenskrig, den 2. mars 1943, ble han arrestert og deretter internert på Vollan, Falstad, Grini og Mysen frem til frigjøringen i 1945.
Xihai kullkraftverk

Xihai kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Qinghai i det vestlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 270 MW fordelt på 2 stk 135 MW turbiner. Anlegget er fortsatt under ferdigstilling.
Tony-prisen for beste mannlige hovedrolle i en musikal

Vinnere og nominerte

██ markerer vinneren
Kvartsitt

Kvartsitt er en hard metamorf bergart som opprinnelig har vært sandstein. Sandstein konverteres til kvartsitt gjennom påvirkning av temperatur og trykk, vanligvis relatert til tektonisk kompresjon i forbindelse med fjellkjedefolding. Bergarten forvitrer langsomt i naturen.
Ren kvartsitt er vanligvis hvit til grå, men kvartsitter kan ofte opptre i ulike sjatteringer av rosa og rødt på grunn av varierende innhold av jernoksid (Fe₂O₃). Andre farger (gul og oransje) kan opptre på grunn av forurensninger fra andre mineraler.
Densitet: 2,56 g/cm³ ( ca. samme som granitt)
Porøsitet: ca. 1% (som de fleste norske bergarter
Varmeutvidelseslengde: 12,1*10-6 mm.
Fuktutvidelse: 11*10-5 mm.
Varmeledningsevne: 4,05 kcal/m time grader celsius.
Radka Toneff

Bakgrunn

Radka Toneff ble født i Oslo og vokste opp på Lambertseter i Oslo og på Kolbotn. Radka Toneff var datter av den bulgarske folkesangeren Toni Toneff og Lilly-Ann Drivenes.

Karriere

Fra 1975 til 1980 var hun med i jazzkvintetten Radka Toneff Quintet sammen med blant andre Arild Andersen og Jon Eberson. I 1980 deltok hun i Melodi Grand Prix der hun fremførte sangen «Parken» av Ole Paus. Hun deltok i Melodi Grand Prix 1981 som medlem av gruppa Darlings, sammen med Gudny Aspaas, Inger Lise Rypdal og Sidsel Endresen. Gruppa fremførte «Født på ny».
Radka Toneff fikk Spellemannprisen 1977 som beste vokalist for platen Winter Poem. Etter sin død fikk hun Norsk Jazzforbunds Buddy-pris i 1982 og Spellemannprisen 1993 i klassen jazz for Live in Hamburg. Hun blir fremdeles ansett som en av Norges aller fineste jazzvokalister. Musikkprisen Radka Toneff Minnepris er basert på et minnefond, forvaltet med royaltyinntekter av hennes albumer Fairytales og Live in Hamburg.
Radka Toneff hadde et forhold til jazzmusikeren Arild Andersen fra 1975 til 1980. Hun var siden kjæreste med jazzmusikeren Audun Kleive like før hun tok sitt eget liv. Toneff ble funnet død i skogen på Bygdøy, med overdose sovetabletter i blodet.
Hennes samarbeidsplate med Steve Dobrogosz, Fairytales (Odin Records, 1982), ble i 2011 kåret til tidenes norske plate av 100 norske musikere på oppdrag fra Morgenbladet.
SANDS advokatfirma

SANDS Advokatfirma DA (tidligere Steenstrup Stordrange) er et norsk advokatfirma med hovedkontor i Oslo. Firmaet er landsdekkende med kontorer i Oslo, Trondheim, Bergen, Stavanger, Ålesund, Tromsø og Tønsberg. SANDS er rådgiver for norske og utenlandske globale konsern i forbindelse med nasjonale og internasjonale prosjekter. SANDS har et av Norges tyngste prosedyremiljøer og en av største prosedyreavdelingene, hvor 14 advokater har møterett for Høyesterett.
Herfra til evigheten

Handling

Handlingen er lagt til Hawaii i 1941. På en militærbase ved Pearl Harbor er det tilsynelatende fredelige tilstander, men under overflaten koker det. Menig Prewitt (Montgomery Clift), som var bokser før han ble soldat, blir manipulert og presset av sine likemenn og overordnede til å delta i en bokseturnering. Hans venn Maggio (Frank Sinatra) prøver å hjelpe ham, men har samtidig sine egne problemer å kjempe med. Sersjant Milton Warden (Burt Lancaster) innleder et forhold til Karen (Deborah Kerr), som er gift med en kaptein som er sersjant Wardens overordnede. Miljøet preges av maktmisbruk og forbudt kjærlighet, urettferdighet og grusomhet, feighet og mot. Stormen av menneskelige følelser kulminerer i et eksplosivt klimaks med det blodige angrepet på Pearl Harbor.

Om filmen

Filmen har fått 92 % på Rotten Tomatoes. VGs anmelder gav den terningkast fem, og skrev blant annet at: «Den er ypperlig regissert og fotografert, og spillet er førsteklasses over hele linjen. Fremst står Montgomery Clift. Alt i alt en god film med et stoff som ingen voksne mennesker har vondt av å se, selv om det er frastøtende». Journalist Sven Egil Omdal beskrev den i 2010 på følgende måte: «Huskes mest av alt for en av filmhistoriens sterkeste referanser: scenen hvor Burt Lancaster og Deborah Kerr begår ekteskapsbrudd i vannkanten».
I 2002 ble filmen funnet betydningsfull nok ("culturally, historically, or aesthetically significant") av USAs Library of Congress til å bli bevart av deres National Film Registry.
Filmen innbrakte hele 30 millioner dollar i USA. Produksjonskostnadene var på 1,65 millioner dollar.
Filmen ble i sin helhet innspilt på øya Wahiawa i Hawaii.

Priser

Filmen ble belønnet med åtte Oscar (beste film, beste regissør, beste manus, beste mannlige birolle, beste kvinnelige birolle, beste foto, beste klipp og beste lyd) og to Golden Globe (beste regissør og beste mannlige birolle). Den vant en spesialpris ved Filmfestivalen i Cannes og ble også belønnet med en pris fra både Directors Guild of America og Writers Guild of America. Den ble i tillegg belønnet med tre priser ved New York Film Critics Circle Awards (beste film, regi og mannlige hovedrolle).
Ataenius

Utseende

Små (1,5 -7 millimeter), avlange, blanke, mørke gjødselbiller. Hodet er stort og bredt, noe hvelvet, gjerne innbuktet foran.

Levevis

Disse billene har larver som utvikler seg i jorda, der de etter på gressrøtter. De kan gjøre en del skade på golfbaner og lignende

Utbredelse

Slekten er utbredt i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis.
Søgne Idrettslag

Søgne Idrettslag (stiftet 21. oktober 1934) er et idrettslag fra Søgne i Vest-Agder. 
Klubben har grupper innen friidrett, badminton og volleyball. Hjemmebane er Søgne Stadion.
Frankrikes Grand Prix

Frankrikes Grand Prix (Grand Prix de France) var et Formel 1-løp som, med unntak av i 1955, ble arrangert hvert år fra 1950 til 2008. De siste 18 årene ble løpet kjørt på Magny Cours-banen i det sentrale Frankrike.