google/wiki40b huggingface dataset:
Anne Danielsen

Vokalist og radio

Hun var vokalist og med på å starte Oslobandet  Ung Pike Forsvunnet som ga ut flere plater 1982–86. Så sang hun i Sammen for livet i Forente Artister i 1985 og bidro som korist på plater med Espen Beranek Holm og med Anne Grete Preus. Hun var 1986–90 i bandet Duck Spin   med ektefellen Tellef Øgrim som ga ut Wake Me When The Moon Comes Up i 1989. Hun jobbet i P2 1994–95 der hun med Erik Jacobsen ledet programmet «Bak lydmuren» som handlet om popmusikk.

Akademia

Hun tok hovedfag ved Institutt for musikk og teater, Universitetet i Oslo i 1993 på en avhandling om den amerikanske funkvokalisten og gitarist Prince. I 2001 tok hun doktorgrad samme sted med en avhandling om den amerikanske funksangeren James Browns virke 1967–73 samt 70-tallets P-Funk.
Bokutgivelsen herfra brakte henne i 2006 Irving Lowens Book Award fra The Society for American Music. Prisen gis for bøker som handler om amerikansk musikk.
Fra 2009 er hun professor ved Institutt for musikkvitenskap. Hun er (per 2018) leder sammen med Alexander Refsum Jensenius for Center for Interdisciplinary Studies in Rhythm, Time and Motion (RITMO), et senter for fremragende forskning 2017–26. Dette senteret skal studere «de grunnleggende kognitive mekanismene som ligger til grunn for menneskers rytme og tidsopplevelse», og fikk i 2018 universitetets innovasjonspris.
Ved samme institutt har hun blant annet, med et stipend til Yngre fremragende forskere fra Norges forskningsråd, ledet prosjektene «Rhythm in the Age of Digital Reproduction (RADR)», 2004–09, «Micro-rhythmic relationships in computer-based, groove-oriented music», og «Sky & Scene». I 2017 uttalte hun at all musikk er politisk.
Bergerbakken alpinanlegg

Bergerbakken Alpinanlegg i Hvittingfoss i Kongsberg kommune som drives av Hvittingfoss Alpinklubb.
Bergerbakken har 2 nedfarter på ca. 600 og 750 meter, med en høydeforskjell på 160 meter. 
Anlegget har en skiheis med en kapasitet på 550 personer i timen, barnebakke hopp og rails. 
Varmestue med kiosk og toalett. Gratis skiutleie, hjelmpåbud for alle. 
Bergerbakken blir driftet av Hvittingfoss Alipinklubb (HAK), og bakken drives på dugnad.
Tidus

Karakteristikker

Tidus er en 17 år gammel gutt fra byen Zanarkand. Han har halvlangt blondt hår og blå øyne. Som person er Tidus en eplekjekk ungdom som ikke er av typen som tenker helt igjennom ting før han handler. Hans store lidenskap før hans reise til Spira er blitzball. Sporten som hele byen Zanarkand er opptatt av. Tidus er laget Zanarkand Abes fremste stjerne, og han er arvtager til den plassen etter hans far Jecht som før han forsvant sporløst for ti år siden var den store helten.
Tidus har alltid båret nag til faren som har i hele hans barndom ertet Tidus for at han ikke er tøff nok til å bli den mannen Jecht ønsker at han skal være. Blitzballferdighetene til Tidus får også gjennomgå av mobbingen til Jecht. Dette er noe av grunnen til at Tidus driver med blitzball, slik at han en dag skal overgå faren i ferdigheter.
Etter den fatale dagen hvor monsteret Sin angriper Zanarkand blir Tidus transportert til Spira, en verden ikke helt ulik den Tidus kommer fra. Denne verdenen er også plaget av Sin, monsteret ingen har greid å utslette totalt. I verdenen Spira, i landsbyen Besaid, treffer Tidus Yuna, Wakka, Lulu og Kimahri Ronso. Yuna er en ung kvinne på 17 år som har bestemt seg for å bli en summoner (påkaller). Hennes guardians (voktere) er Wakka – Besaid Aurochs stolte blitzballkaptein, Lulu – Tidligere kjæreste av Wakkas lillebror, nå en magiker, og Kimahri – Tilhører av den stolte klanen Ronso som holder til i Ronsoenes hellige fjell; Mount Gagazet. Han er utvist av rasen sin fordi han var for liten og svak (til deres rase å være). Sammen legger Tidus ut på en reise gjennom Spira med sine nye venner for å følge Yunas' mål: å befri Spira fra det fryktelige monsteret Sin. Gjennom denne reisen lærer Tidus mer om seg selv og hans personlighet endres veldig gjennom spillets gang.
Tidus er en drømmer. Han tror alltid det er noe bedre. At det alltid er en vei gjennom all elendigheten. Som regel er han og Rikku de i gruppa som holder humøret oppe til de andre og man merker ungdommens naivitet spesielt i disse to figurene. Tidus er til for at man skal lære å tro på at det gode alltid vinner over det onde til slutt, man må bare prøve hardt nok. Han er alltid den som grubler mest over dette.

Prologen

I starten av Final Fantasy X er Tidus en innbygger i Zanarkand og skal til å spille en blitzballkamp i Jecht Memorial Cup for laget Zanarkand Abes. En turnering til ære for Tidus savnede far Jecht. Kampen begynner, og utenfor samles det en svær kule av vann, som senere vises å være det mystiske monsteret Sin. Akkurat i det Tidus skal skyte blir blitzball banen knust av tingen inni kulen. Alle løper ut av stadion inkludert Tidus og utenfor står Auron. Han og Jecht var Braskas guardians. Av Auron får Tidus et sverd. Han forklarer at den tingen inni kulen er et monster som kalles Sin. Sin skyter ut små monstre kalt Sinspawn som de må slåss mot. Etter det blir Tidus sugd inn i en tidsportal og havner 1000 år inn i fremtiden.
Epitel

Epitel er et vev som dekker de fleste flatene i og på kroppen, i tillegg til at det danner eksokrine og endokrine kjertler. Det er særegent ved at cellene er tett sammenknyttet ved hjelp av cellekontakter og at mellomcellesubstansen er nesten fraværende.
Biologisk vev er en samling av sammenbundete celler som utfører en lignende funksjon internt i en organisme. Vitenskapen om vev er kjent som histologi, eller som i forbindelse med sykdom, histopatologi.
De klassiske verktøyene for å studere vev er: voksblokk, vevprøve og det optiske mikroskopet, i den senere tid er det elektroniske mikroskopet mer brukt. Tekniske utviklinger har gitt oss muligheten til å finne ut mer om vev, immunofluorescens og frysesnitt har vært med på å utvikle kunnskapen om vev i de 2 siste århundrene.
Det er 4 hovedtyper av vev i kroppen til alle pattedyr, inkludert mennesket, og mindre multicellulære organismer, som for eksempel insekter. Disse hovedtypene av vev utgjør alle organers strukturer og innhold. De andre vevstypene utenom epitel er muskelvev, støttevev og nervevev.

Funksjoner

Epitelvev deles inn i to hovedtyper: overflateepitel og kjertelepitel. Overflateepitelets funksjoner er å beskytte kroppens vev og organer. Regulering av stoffer mellom omgivelsene og kroppens indre miljø. Spesialisert epitel vev i huden, øyne, ørene, nesen og tungen inneholder nerveender som registrerer omgivelsene (sanseepitel). 
Kjertelepitelets funksjoner er å produsere, og utskille sekreter, hormoner og enzymer som utskilles fra cellene. Kjertlene blir dannet av kjertelepitel som bukter seg inn i underliggende vev.
I luftveiene er det flimmerepitel/ ciliert epitel som på overflaten mot lufta er dekket av små flimmerhår som har en bølgende bevegelse som flytter det tynne slimlaget utover slik at forurensninger blir fraktet ut av luftveiene.

Oppbygging

Epitelcellene ligger side ved side, og er fast sammenkoblet. Ved kroppens åpninger går hudepitelet direkte over i epitelet, og danner de indre kroppoverflatene, slimhinnene, fordøyelseskanalen, luftveiene, urinveiene og kjønnsveiene. Overflateepitel kler også de indre overflatene av hulrommene omkring lungene, hjertet og bukorganene. De kler også de indre overflatene i blod- og lymfeårene.

Klassifikasjon

Epitel er klassifisert etter form, laginndeling og enkelte andre spesielle egenskaper:
Santa Maria (Bulacan)

Santa Maria er en kommune i Filippinene som ligger i provinsen Bulacan i regionen Central Luzon. Den har 256 454 innbyggere i 2015.
Kommunen er inndelt i 24 smådistrikt, barangayer.

Kilder

National Statistical Coordination Board, Filippinene
Funny Farm

Funny Farm er et  thrash metal / hardcoreband fra Trondheim. 
Bandet oppsto fra orkesteret Death Armada i Inderøy i Nord-Trøndelag i 1987. De var lojale mot plateselskapet Progress Records hele sin karriere. Bandet hadde sin hjemmebane på UFFA i Trondheim i sin storhetstid (1994–1998). De gjennomførte flere turneer i Norge og Tyskland og fikk mange fans i alternative rocke- og punkmiljø i begge landene. Bandet ble oppløst i 1998 etter å ha blitt nominert til Spellemannprisen i 1997, i kategorien «Hardrock» for albumet Amputate.
Opplysningskontoret (kulturgruppe)

Opplysningskontoret var «en uavhengig, radikal kulturgruppe i folkets tjeneste» som holdt til i Oslo. Gruppa la i 2008 all aktivitet på is på ubestemt tid.
Opplysningskontoret fikk mest oppmerksomhet for musikalen (ml) – en marxist-leninistisk popmusikal fra 2004. Ellers har gruppa opptrådt på forskjellige arrangementer hos solidaritetsorganisasjoner, fagforeninger, partier og andre organisasjoner. På Globaliseringskonferansen i 2004 satte de opp Individinvestering – et syngespill om kjærlighet, markedsliberalisme og kontorrekvisita.
I 2005 spilte Opplysningskontoret forestillingene Sannheten om hver måned på kulturpuben Skuret. I februar 2006 satte gruppa flere sketsjer fra disse forestillingene sammen med en framtidsvisjon hvor Opplysningskontoret styrte landet, og ga oss Sannheten om 2005 (og resten!) på Parkteatret. I februar 2007 hadde Sannheten om 2006 (og alt annet!) premiere. Etter seks forestillinger på Parkteatret dro de på norgesturné med forestillingen.
Lineweaver–Burk-plott

I katalytisk kjemi og biokjemi betegner Lineweaver–Burk-plottet en grafisk fremstilling av Lineweaver–Burk-ligningen av enzymkinetikk, beskrevet av Hans Lineweaver og Dean Burk i 1934.

Plottet

Ved å plotte  mot  burde man få en rett linje, der stigningstallet av og skjæringspunktet ligger ved  og respektivt.
Epistalagma

Levevis

Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Madagaskar.
Britisk Columbias flagg

Britisk Columbias flagg er et heraldisk våpenflagg som viser provinsens våpenskjold i rektangulært format (3:5). Motivet viser en halv sol over bølgelinjer i hvitt og blått. Dette viser til Britisk Columbias plassering ved Stillehavet, som Canadas vestligste provins. Den øvre delen av flagget viser Union Jack med en krone i, et symbol for provinsens opphav som britisk koloni.
Flagget ble egentlig autorisert av kong Edward VII 31. mars 1906, samtidig som provinsvåpenet ble fastsatt, men kom først i bruk etter viseguvernørens vedtak av 27. juni 1960.

Viseguvernørens flagg

Kronens representant i provinsen, viseguvernøren, fører et blått flagg med kronet provinsvåpen innsatt i en krans av gule lønneblader. Viseguvernørens flagg ble innført 1. februar 1982.
Bynesruten

Bynesruten var et rutebilselskap med oppstart i 1924 på Byneset ved Trondheim. Byneset var den gang egen kommune. Grunnleggeren var løytnant  Nik. Haugan som fikk konsesjon på bussrute mellom Byneset og Trondheim. 
Bynesruten ble i 1948 omgjort til A/S. Flere personer som hadde drevet melkeruter gikk inn i Bynesruten. Det ble også satset mer på turbusskjøring. 
I 1964 ble Byneset kommune innlemmet i Trondheim kommune. Selskapet fikk i den forbindelse henvendelse fra Trondheim Sporvei med ønske om innlemmelse. Det kom henvendelse på nytt i 1971 og Bynesruten takket ja til tilbudet. 1. januar 1972 ble selskapet overtatt av Sporveien. 
Ved avslutningen hadde Bynesruten 40 sjåfører, 17 personbusser og 11 lastebiler. 6 av bussene gikk i ruter til Trondheim, mens de øvrige stort sett gikk i skoleruter på Byneset.

Kilder

Sæther, O. S.(1976). Kollektivtrafikken i Trondheim gjennom 75 år: 1901-1976. Trondheim: Trondheim trafikkselskap.
Nordlig flatdøgnflue

Voksne (imago)

Kroppen er 10-14 millimeter lang. Gul på farge, men ikke så gul som gul flatdøgnflue. Hodet er flatt med fasettøynene på siden i bakkanten. Vingene er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det to haletråder (cerci).

Nymfer/larver

Nymfene er mellom 10-14 millimeter lange og har en flat kroppsform med tre haletråder. De har utvendige gjeller på bakkroppen og Beina og særlig lårene (coxa) er store og kraftige.

Levevis

Nordlig flatdøgnflue finnes i ferskvann, i og ved elver med sterkt strømmende vann. 
Eggene slippes av hunnen ned på vann overflaten. De synker straks til bunnen. Nordlig flatdøgnflue lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer.  
De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr eller fiskeegg.
Nordlig flatdøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (engelsk).
De voksne flyr fra siste halvdel av juni til et stykke ut i juli. De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.
Sleggveien

Sleggveien er en gate i bergstaden Røros som ligger mellom Hitterelva og slagghaugene. I Sleggveien ligger en rekke fredete bygninger som opprinnelig ble bebodd av håndverkere, tatere og løsarbeidere. Siden 1950 har det ikke vært fastboende i noen av husene.
Agathe Backer Grøndahl

Bakgrunn

Agathe Backer var datter av Nils Christensen Backer (1815–77) og Sofie Smith Pedersen. Faren var skipsreder i Holmestrand.  Storesøsteren Harriet Backer  (1845–1932) ble en kjent maler. I 1857 flyttet familien til Christiania, hvor hun studerte med Otto Winter-Hjelm og  Halfdan Kjerulf. Siden fikk hun også studere musikkteori med Ludvig Mathias Lindeman.
I 1865 reiste hun sammen med Erika Nissen til Berlin for å studere ved Theodor Kullak (1818–82) sitt musikkakademi. Senere studerte hun under Hans von Bülow i Firenze i 1871, og under Franz Liszt i Weimar i 1873.

Musiker

Allerede mens hun var i Berlin gjorde hun lykke med sin tolkning av Ludwig van Beethovens 5. pianokonsert. Hun var en pianistinne av verdensformat og gav konserter i flere europeiske land. Hun likte å spille Edvard Griegs verker og opptrådte tre ganger som solist i Griegs a-moll-konsert med komponisten som dirigent. Hun var også en nær venn av Edvard Grieg.
Hun slet med helseproblemer nesten hele livet, og mot slutten ble hun fullstendig døv. Etter 1903 ble hun derfor nødt til å gi opp sin karrière som konsertmusiker.  I 1875 ble hun gift med Olaus Andreas Grøndahl (1847–1923), en av sin tids fremste norske kordirigenter. De fikk fire barn, blant dem sønnen Fridtjof Backer-Grøndahl (1885–1959), som ble en kjent pianist. En annen sønn, Nils Backer-Grøndahl   (1877–1975) ble lege.
Varemerke

Registrert varemerke

Vern for et varemerke oppnås enten ved registrering hos en myndighet (i Norge Patentstyret) eller ved innarbeidelse (i noen land, som Danmark, får varemerker vern alt fra de tas i bruk). Så lenge et varemerke holdes i hevd (for registrerte merker ved jevnlig betaling av registreringsavgiften, for innarbeidede ved å holde oppe innarbeidelse) kan varemerkeretten, i motsetning til de fleste andre åndsretter, være evigvarende. En varemerkeregistrering gir enerett til å bruke varemerket som kjennetegn for varer og/eller tjenester. Det innebærer at andre ikke kan bruke et varemerke som kan forveksles for varer og/eller tjenester av samme eller lignende slag som merket er registrert for. I Norge er det Varemerkeloven og Varemerkeforskriften  som regulerer området juridisk. 
Eneretten gjelder bare bruk i næringsvirksomhet, for eksempel bruk av merket på selve varen, på innpakningen, i reklame, i forretningsdokumenter, i muntlig omtale eller på annen måte.
Et varemerke er ofte et resultat av en betydelig innsats i form av tid og ressurser. Det er derfor viktig at den som har utviklet og innarbeidet et merke sikrer seg eneretten til varemerket gjennom registrering.
I motsetning til flere andre åndsrettigheter (men sammen med foretaksnavn) er varemerker ofte ikke resultatet av noen åndsproduksjon. 
I tillegg er formålet med vern av varemerker annerledes. For åndsverk, fotografiske bilder, oppfinnelser, design, kretsmønstre og plantesorter vernes grovt sett en verdi som ligger i dem selv, for varemerker er det derimot slik at det som vernes er en bakenforliggende verdi, som goodwill eller renommé.

Degenerering

Et varemerke kan bli så utbredt og dominerende («degenerert») at det etter hvert blir et generisk fellesnavn eller allmennord for en gruppe produkter eller tjenester. Eksempler på slike degenererte varemerker er frisbee, termos, nylon og potetgull.

Eget varemerke

Uttrykket «eget varemerke» sikter til butikkjedenes egne varemerker, som de selger i butikkene sine for å konkurrere med matvareindustriens ofte mer kjente varer. Som regel er kjedenes egne varemerker noe rimeligere enn industriens. Eksempler på slike varemerker er First Price (NorgesGruppen), Coop, Landlord (REMA 1000) og Euro Shopper (ICA/Rimi).
Liuhe

Liuhe (kinesisk: 柳河县; pinyin: Liǔhé Xiàn) er et fylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Tonghua.
Befolkningen var på 371 634 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Luotongshan gamle by (Luotongshan cheng, 罗通山城) fra Goguryeorikets tid ble i 2001 oppført til listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Samferdsel

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.
Kinas riksvei 303 løper fra Ji'an i Jilin til Xilinhot i Indre Mongolia.
Sykling under Sentralamerikanske og karibiske leker 1950

Sykling under Sentralamerikanske og karibiske leker 1950. Sykling var en av flere sporter i de sjette sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Guatemala by i Guatemala i perioden 16. mars til 5. april 1950. Det var tredje gangen som sykling var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var fem øvelser, kun for menn.
Ungersvein på tinget

Ungersvein på tinget eller Jomfrua som gikk til sveinenen er en folkevise av den typen vi kaller ballade, den regnes som en skjemteballade og typologiseres som TSB F 29 i TSB katalogen.
I Norge er visa dokumentert av Jørgen Moe og Sophus Bugge i Telemark, Torleif Hannaas har en oppskrift fra Hardanger og Ivar Aasen har skrevet opp to andre tekster fra Hordaland. Norsk visearkiv kjenner ingen dokumentert melodi til visa. I visa bryter en jomfru seg inn til gutten om natta og vil ligge med han, men han enser henne ikke. Om morgenen reiser han til tinget og klager på henne. I Hardangervarianten dømmer dommeren henne til pisking med ris. Hordalandsvarianten feller dom over begge «dei va no beggje like go'», mens i Telemarksvarianten blir gutten ledd ut for at han klager på sin egen skam. I varianten Sophus Bugge skrev opp etter Bendik Sveigdalen har han notert Valiknut, og dette er også blitt brukt som tittel på visa.
Visa kan oppfattes som en parodi på en annen ballade TSB 4 Ridder Stig kaster runer i miss. Humoren bygger på en ombytting av kjønnsrollene. Jenta er den aktive og gutten er knipsk. I en gammel dansk variant «I bondedatterens Vold» blir gutten regelrett voldtatt, og deretter karrakterisert som en latterlig person.

Utbredelse

Den eldste kjente dokumentasjon er et dansk visetrykk fra 1710 Tvende Ny Lystige Viiser (Den frygtsomme Ungersvend DgF IX s. 174). I Sverige er den kjent fra en dokumentasjon fra 1840-tallet (Den förförde ungersvennen SMB 237)
Bowen R. Church

Trivia

Trass i at Bowen Church var en glimrende kornettist, er han i ettertid likevel kanskje mest kjent for å være den som inspirerte kornettlegenden Herbert Clarke til å ville bli kornettist.
Baltimore Catechism

A Catechism of Christian Doctrine, Prepared and Enjoined by Order of the Third Council of Baltimore, eller Baltimore Catechism, er den offisielle nasjonale katekisme for barn i USA. Den var den første slike katekisme skrevet for katolikker i Nord-Amerika, og var standardtekst på katolske skoler fra 1885 til sent på 1960-tallet.
I pakt med et personlig copyright tatt ut av biskop John Lancaster Spalding, utkom det varierende utgaver med fotnoter eller andre modifikasjoner. Selv om den approberte tekst måtte være intakt, kunne utgivere legge til for eksempel kart, ordforklaringer eller definisjoner, og disse fikk så sine egen copyright. Baltimore-katekismen forble i bruk i nesten alle katolske skoler frem til mange av dem gikk bort fra katekismebasert undervisning, men den brukes fortsatt i noen skoler.
Etter lange forarbeider utkom standardutgaven, utarbeidet av fader Januarius De Concilio, den 6. april 1885. Denne inneholdt 421 spørsmål. Senere strøk biskop John Lancaster Spalding mange av spørsmålene, uvisst hvorfor eller ut fra hvilke kriterier, og la til noen, og det utkom en forkortet utgave med 208 spørsmål.
På 1900-tallet utkom det endel reviderte utgaver.
François Le Fort

François Jacques Le Fort eller Lefort (på russisk: Франц Яковлевич Лефорт; født 2. januar 1656 i Genève, død 12. mars 1699 i Moskva) var en sveitsisk offiser i russisk tjeneste og Peter den stores favoritt.

Bakgrunn

Familien Le Fort var hugenotter som flyktet fra Piemonte til Genève og der ble høyt ansette og velstående handelsfolk. François , sønn av kjøpmannen og drogisten Jacques Le Fort og hans hustru Françoise Lect, datter av generalstatsadvokaten Pierre Lect, var lillebror til Ami Le Fort.

Karriere

Ettersom faren hadde staket ut for ham en fremtid som handelsmann, ble Le Fort i 1672 som 16-åring sendt fra foreldrehjemmet i handelslære til Marseille. I 1674 gikk han i stedet inn på den militære tjenestevei. 
Le Fort trådte som ung mann i 1674 i inn i nederlandsk krigstjeneste. I 1675 begav han seg over Arkhangelsk til Moskva, der han en tid tjenestegjorde som dansk legasjonssekretær. Hn fikk en viss anseelse blant utlendingene i Miskvas tyske forstad (Nemetskaja sloboda).
I 1678 giftet han seg med Elisabeth Souhay, datter av François Souhay, en fransk oberst i tsarens tjeneste. Han trådte samme år også selv inn i tsar Fjodor IIIs tjeneste som kaptein i den russiske hær og deltok i felttogene mot tyrkerne og tartarene 1681-89 og avanserte til oberst. 
I år 1682 ble han kjent med den unge tsar Peter og vant innen kort tid dennes gunst.
Le Fort vant Vasilij Golitsyns tillit men sluttet seg etter statskuppet i 1689 til tsar Peter og ble i 1694 storadmiral og overgeneral med oppdrag å europeisere krigsvesenet. Han ledet sammen med Fjodor Golovin og Patrick Gordon det mislykkede Azov-felttoget i 1695 og ble i 1697 guvernør over Novgorod. Årene 1697–98 var han også en av de tre ambassadørne i den russiske sendeferd som avgikk til utlandet og i hvis følge tsar Peter inkognito befant seg. Han bistod tsar Peter i dennes arbeide å legge grunnen til den russiske sjømakt og forøke landets avlinger og næringer ved å tilkalle tyske og franske kunstnere og handverkere.
Morten Tjessem

Morten Tjessem var generalsekretær i Norsk Organisasjon for Asylsøkere (NOAS) i perioden 2001 til januar 2010. Tjessem var også styremedlem i den europeiske paraplyorganisasjonen European Council on Refugees and Exiles (ECRE). Fra 2010 jobbet han i Justisdepartementet som sekretariatsleder for et regjeringsoppnevnt utvalg som skal vurdere organisering og rammer for tilbudet til personer som søker asyl i Norge.