google/wiki40b huggingface dataset:
Nord-Pas-de-Calais' gruveområde

Historien

De første kullforekomsten ble oppdaget i Boulogne i 1660, og den første gruven kom i drift i 1692. Denne måtte imidlertid raskt innstille. Fra 1720 er det drift i et fire meter tykt kullsjikt i Jeanne Colard-gruven, men denne måtte innstille på grunn av oversvømmelser i gruven. Denne driften har imidlertid vist at det er potensial for gruvedrift, og flere gruver åpenet. Et drivverdig funn oppdages i 1734 i en gruve i Anzin og i 1757 etableres selskapet Compagnie des mines d'Anzin. Selskapet ekspanderer raskt, men også andre selskap dannes, blant annet Compagnie des mines d'Aniche som i 1778 finner kull i Sainte-Catherine - Saint-Mathias. 
På begynnelsen av 1800-tallet ble gruvedriften forenklet av dampmaskiner og forbedrede dreneringsteknikker. Den industrielle revolusjon, som skjøt fart på 1830- og 1840-tallet, skapte på sin side økt etterspørsel etter kull som energikilde; dette førte til høyere priser og akselerert utvinning.
I en gruveulykke i 1906 døde 1099 personer. Dette førte i første omgang til streiker, og senere til bedrede sikkerhetstiltak. Store deler av regionen ble herjet under første verdenskrig, og det tok flere år å bygge opp igjen anleggene og infrastrukturen i området. I 1944-46, ved avslutningen av andre verdenskrig, ble selskapene nasjonalisert og samlet i Charbonnages de France. Fra 1960 begynte nedleggelsen av gruver, og på 1980-tallet var bare noen få gruver i drift.
Lage Opedal

Liv

Opedal gikk på videregående skole i Haugesund.  Han har utdannelse fra Statens Kunstakademi i Oslo. I den senere tid har han bodd i Tyskland, henholdsvis Dresden, Leipzig og Berlin. Han har hatt flere utstillinger både i Tyskland og i Norge.

Verk

Opedal sine bilder minner tilsynelatende om klassisk stilleben og landskapsbilder. Han ser mot malertradisjonen fra gamle mestre og maler fotorealistiske bilder av moderne karakter. Matrester og avfall presenteres i en tradisjonell behagelig maleform. 
Avviket mellom det fotorealistiske i bildet, og bildets innhold er en bevisst presentasjon, kanskje skapt for å forvirre betrakteren.
Naoki Urata

Karriere

Naoki Urata startet sin profesjonelle karriere i Kawasaki Frontale i 1997. Han har også spilt for Ventforet Kofu.
Vinter-OL 1944

Vinter-OL 1944  skulle opprinnelig vært avholdt i Cortina d'Ampezzo i Italia. Byen ble tildelt lekene under IOKs 31. sesjon i 1939 i London i Storbritannia.
Anne de Mowbray, 8. grevinne av Norfolk

Anne de Mowbray (født 10. desember 1472, død 19. november(?) 1481) var den åttende grevinne av Norfolk. Hun var gift med Richard av Shrewsbury, 1. hertug av York, en av prinsene i Tower.

Biografi

Anne de Mowbray ble født på Framlingham Castle i Suffolk, og var datter av John de Mowbray, 4. hertug av Norfolk og Elizabeth Talbot. Hennes besteforeldre på morssiden var John Talbot, 1. jarl av Shrewsbury og hans andre kone Margaret Beauchamp.
Da hennes far døde i 1476 ble hun en meget rik arving. John de Mowbray etterlot seg ingen andre barn. Bare fem år gammel ble hun forlovet med Richard, hertug av York, som var den fire år gamle sønnen til Edvard IV og Elizabeth Woodville. De ble gift i St. Stephens kapell i Westminster den 15. januar 1478. 
Anne døde ni år gammel i Greenwich, nesten to år før hennes mann forsvant i Tower of London. Hun ble gravlagt i en blykisten i St. Erasmus av Formiaes kapell i Westminster Abbey. Da kapellet i 1502 ble ombygget til Henrik VIIs Lady Chapel ble kisten flyttet til et kloster, og den har senere forsvunnet. 
I desember 1964 fant bygningsarbeidere i Stepney tilfeldigvis hvelvet kisten var satt i. Kisten ble åpnet, og hennes levninger ble analysert. Hennes røde hår var bevart, og hun var fortsatt innhyllet i likkledet. Kisten ble i mai 1965 flyttet tilbake til Westminster Abbey.
Narsaq

Narsaq er den eneste byen i Narsaq kommune, syd på Grønland. Den er samtidig kommunens administrative sentrum. Byen ligger i sundet mellom Tunulliarfik (dansk: Skovfjorden) og Sermilik (dansk: Bredefjord). Byen har ca. 1 740 innbyggere (2006). Hele kommunen har i alt 2 050 innbyggere.
Ordet Narsaq betyr «sletten», og viser til den grønne sletten som byen Narsaq ligger på.
Byen ble anlagt som handelsstedet «Nordprøven» i 1834, i kolonien Julianehåp (dansk: Julianehåb, nå Qaqortoq). Handelsstedet ble etablert her på grunn av gode havneforhold, ved at vannet er så dypt at båter kunne legge til helt inne ved stranden. Her kjøpte de spekk og skinn fra lokale fangstfolk, og solgte varer fra kontinentet, som kaffe, sukker, brød og gryn.
Fram til ca. 1900 var selfangst hovedgrunnlaget for Narsaq, men på begynnelsen av 1900-tallet sviktet selfangsten, og de gikk mer over til fiske. På grunn av dette ble også byens fiskehus bygd i 1914. Dette huset brukes i dag av elverket i byen. Befolkningen økte også i denne perioden; fra 25 i 1870 til 162 i 1919 og 300 i 1930. I 1953 stod reke- og fiskefabrikken klar, dette ga ny vekst i byen.
Byen har i dag saueslakteri, samt Grønlands skole for næringsmiddelhygiene (Inuili).
De andre tettstedene i kommunen er Igaliku, Qassiarsuk og Narsarsuaq, samt mange mindre sauedriftsteder. Qassiarsuk var hjemsted for Eirik Raudes gård, og den første kirken i Nord-Amerika. I norrøn tid var stedet kjent som Brattalid.
Kolbjørn

Etymologi

Kolbjørn er en norsk og færøysk form av det norrøne navnet Kolbjǫrn, som er sammensatt av kolr, «kull» (synonym for «svart, mørk»), og bjǫrn, «bjørn». Kolbjǫrn kan også være dannet som en variant av Kolbeinn.
Kolbjörn er en islandsk og svensk skrivemåte av navnet.
Lockheed C-130 Hercules

Norske forhold

Det norske Luftforsvaret opererte fram til våren 2008 en flåte med seks Hercules-fly – Odin, Tor, Balder, Frøy, Ty og Brage. Disse var av varianten C-130E/H og ble levert i 1969 til 135 Luftving/335 skvadron. Flyene var stasjonert på Gardermoen flystasjon. De hadde etter hvert nesten 40 år i tjeneste og ble tatt ut av operativ drift 15. mai 2008. Da hadde de samlet vært i luften i over 133 665 timer og fløyet en distanse som tilsvarer Jorden rundt 1 713 ganger. 
Fem av de seks flyene langtidslagres på Davis-Monthan Air Force Base i Arizona i påvente av en eventuell kjøper. Det sjette flyet er på Forsvarets flysamling ved Gardermoen.
Tidlig på 2000-tallet ble de opprinnelige Hercules-maskinene fullt overhalt i Canada og oppgradert til ny drift, men allerede før de var returnert til Norge varslet regjeringen at den ønsket hastekjøp av nye maskiner fra US Air Force, ved å kjøpe noen av det amerikanske flyvåpenets bestilte maskiner ut av produksjonskøen og reservere dem for Norge. Den europeiske produsenten Airbus forsøkte forgjeves å få sitt militære lastefly vurdert, men Forsvarsdepartementet signerte hastekjøpet i Washington D.C. uten å vurdere det europeiske flyet. De seks C-130H Hercules ble dermed erstattet av fire Lockheed Martin C-130J Super Hercules.
Scott County (Iowa)

Navn

Fylket har navn etter general Winfield Scott.
Bodybuilding under Asialekene 2002

Bodybuilding under Asialekene 2002. Bodybuilding var en av sportene under de fjortende Asialekene som ble arrangert i Busan i Sør-Korea. Det var første gangen bodybuilding var med på programmet i Asialekene. Konkurransene ble avviklet 3. til 6. oktober 2002. Det ble konkurrert i åtte vektklasser, bare for menn. 79 utøvere fra 20 nasjoner deltok.
Evakueringen fra Senja

Evakueringen fra Senja (Operation Alphabet) var en operasjon under andre verdenskrig der 4 600 britiske, franske og eksilpolske soldater ble evakuert fra Senja mellom 4. og 8. juni 1940.
Kort tid etter at Norge ble invadert av Tyskland i 1940 ble britiske, franske og eksilpolske soldater landsatt i Harstad fra 14. april. Ekspedisjonskorpset besto av ca 25 000 mann og skulle kjempe mot tyskerne sammen med norske stridskrefter i nord.
Det tyske angrepet mot Belgia, Nederland og Frankrike 10. mai skulle imidlertid endre situasjonen i nord. Den tyske lynkrigen mot vest ble en katastrofe for de tre landene og de allierte kunne ikke lengre ha et ekspedisjonskorps i Nord-Norge. Det var større behov for disse soldatene andre steder. Britene og Royal Navy planla derfor en evakuering av ekspedisjonskorpset; operasjon Alphabet. Operasjonen ble ledet av kontreadmiral John Guy Protheroe Vivian ombord i krysseren «Coventry». Ekspedisjonstyrken skulle fraktes med norske fiskeskøyter ut til ventende britiske jagere. Disse skulle frakte troppene ut i rom sjø utenfor kysten av Troms der soldatene skulle overføres til troppetransportskip. På grunn av høy sjø var ikke dette mulig, og man bestemte seg for å starte evakueringa i Ersfjorden på Senja.
Klokka 03.20 den 4. juni startet overføringa av soldater fra i alt sju jagere til tre troppetransportskip. Og samme dag avsluttet britene evakueringa av britiske og franske styrker fra Dunkerque i Frankrike etter den totale kollapsen der. Klokka 14.25 var den siste soldaten ombord og skipene forlot fjorden. Under hele operasjonen hadde britiske marinefartøyer og fly overvåket området. Angrep fra tyske marinestyrker og ikke minst fly ville kunne gjort enorm skade. Tilsammen 4 600 soldater ble overført til troppetransportskip i løpet av dette døgnet.
De høye bølgene i Ersfjorden vanskeliggjorde evakueringa, man brukte lengre tid enn planlagt. Man besluttet derfor å bruke Risøysundet mellom Andøya og Hinnøya til å evakuere den resterende delen av ekspedisjonskorpset. Ifølge skipsloggen til kontreadmiral Vivian, var evakueringsfasen av operasjon Alphabet ferdig klokka 10.05 den 8. juni. De 7 siste av de i alt 13 troppetransportskipene forlot Norge og satte kursen mot Storbritannia.
Et av skipene, «Lancastria», skulle 13 dager senere bli senket utenfor Saint-Nazaire i Frankrike. «Lancastria» hadde mellom 7 000 og 9 000 britiske og franske soldater som skulle evakueres, da det ble truffet av bomber fra tyske fly. 2 477 overlevde senkningen, mellom 4 000 og 6 000 mennesker døde, man kjenner ikke det eksakte tallet.
Amatørene

Handling

På Grønland (Oslo) bor Robert Skjærstad som under Bjørn Sundquists farlige åk, prøver å redde sin restaurant fra konkurs etter at venninnen Andrine Sæther forlot ham. Med musikerne Philip Zandén og Trond Høvik, samt venninnen Berit Boman klarte han det. Under Filmdagene i Oslo sa Sletaune, om å bruke de fra Budbringeren, at «Eg bruker dei same skodespelarane av di dei er dei beste. Dei viser at norske skodespelarar er gode, det er opp til manusforfattarar og regissørar å gjera ein jobb som får fram det»

Premiere

Citroën C15 varebil ankom Sletaune Saga kino med Turid Øversveen og flere skuespillere. Andre mente det var Berit Boman med ni av produksjons-teamet i en Ford Escort. Den 88 minutter lange påskefilmen hadde premierefest på Bølgen & Moi med produsentenes venner Ari Behn og Per Heimly.

Mottakelse

Etter å ha blitt refusert ved Filmfestivalen i Cannes ble filmen vist Filmfestivalen i Toronto, og var en av kandidatene til Amandaprisen 2001. Blant flere fine tilbakemeldinger kan nevnes Per Haddal sin: «I en samtid hvor velsmurte børskjapperier og innholdstomt kjendiseri er nokså synlige hovedmønstre, blir «Amatørene» et stillfarende motbilde ... ikke så drastisk i sin kontrastvirkning som for eksempel Olsenbanden» I åpningsuka gikk den på 36 kinoer og ble sett av 12 436. Året sett under ett ga 56 539 av de tilsammen 1.8 millioner som så de syv norske filmene i 2001, hvilket ga femteplass. Anmeldelsen fra VG ga terningkast 4 med kommentaren «Fint stykke kalkulert forurenset underholdning, men mangler litt trøkk, galskap og et par virkelige gode uventede innfall» I 2004 ble filmen kringkastet på kanalen NRK1 og i 2008 på svenske SVT.
Villa Solitaria

Villa Solitaria var hjemmet til den skotske forfatteren Compton Mackenzie da han bodde på Capri i Italia. Det ble også brukt av den skotske musikk-kritikeren og komponisten Cecil Gray. Det ble bygget på en klippe av arkitekt Edwin Cerio tidlig på 1900-tallet.
Benin under VM i friidrett 2017

Resultater

(Q, q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – sesongbeste)
Halo 3

Utgivelse

Spillet ble lansert i USA 25. september og i Europa 26. september 2007. Halo 3 er foreløpig kun tenkt lansert for spillkonsollen Xbox 360. Halo 3 ODST er enda en utvidelse av Halo 3 som ble lansert høsten 2009. Året etter ble Halo: Reach lansert.

Grafikk

Bungie Studios har uttalt at spillet vil bruke «det fulle potensialet i Xbox 360». Enspillerdelen vil benytte seg av en helt ny og forbedret grafikkmotor, mens man er mer usikker på hva som blir gjort med flerspillerdelen. Flere skjermbilder av multiplayerdelen i spillet er lagt ut på hjemmesiden til Bungie Studios samt alle trailerne som har kommet ut til nå.

Utvidelsespakker

Det er utgitt fire flerspiller kartpakker for spilling, som kan kjøpes for til sammen 1760 Microsoft Points eller følger med i Halo 3 ODST flerspiller CD. Halo 3 ODST skulle egentlig være en utvidelsespakke til Halo 3, men Bungie følte at det ble et eget spill og gjorde det til et separat spill.
Polarbil

A/S Polarbil var det rutebilselskap med hovedkontor i Vadsø. Selskapet var aktivt i tidsrommet 1920-1975.

Historie

Selskapet ble etablert i 1920. Konstituerende generalforsamling ble avholdt 20.12.1920. Da ble det bestemt å overta rutebiltrafikken Smelror-Tana fra kjøpmann Ole Nilssen som hadde drevet rutetrafikk fra 1918 med sine fem biler. Det nydannede selskapet kjøpte inn tre biler med fra 4 til 12 passasjerer, samt tilbehør og garasje for 40000 kroner.
Polarbil profilerte seg i alle år som “Verdens nordligste og længste Ruteautomobiltrafik”. Gjennom årene videreutviklet selskapet en rekke bilruter i Øst-Finnmark.
Polarbil var i 1941 med og etablerte Nord-Norge-Bussen. De deltok med kjøring så lenge selskapet eksisterte. På strekningen Lakselv-Kirkenes delte Polarbil denne trafikken med Finnmark Fylkesrederi og Ruteselskap (FFR). På denne strekningen hadde Nord-Norge-Bussen bare sommerrute (ca. juni-september).

Sluttfasen

Etter krigen ønsket Finnmark fylke å samle kollektivtrafikken i sitt egen ruteselskap, Finnmark Fylkesrederi og Ruteselskap (FFR). A/S Polarbil fikk ikke fornyet sine konsesjoner da de skulle fornyes midt på 1970-tallet. Selskapets virksomhet ble overtatt av FFR fra 1. januar 1976. Overtakelsen omfattet også 36 ansatte og bilmateriellet på 37 enheter.
Rukwa (region)

Næringsliv

Rukwa har rike mineralressurser, men det finnes ingen store, aktive gruver for utvinning i regionen. En rekke edelstener, slik som smaragd, månestein, akvamarin, ametyst, rubin og topas, har blitt hentet ut fra en rekke steder i regionen. Kullforekomster finnes i områdene rundt Muze, Namwele og Mkomolo, og det har vært noe gruvedrift der.
Kalachakra

Myten om Shamballa

Teksten forteller at Gautama Buddha forkynte den første og opprinnelige Kālachakra rot-tantra (mūlatantra) i den lille byen Dhānyakaţaka (tibetansk: Palden Drepung) i Andhra Pradesh i det sørlige India. Dette skal angivelig ha skjedd under en bilokasjon, mens han samtidig forkynte Prajñāpāramitā-tekstene på «gribbenes topp» nær Rājagriha i Nordøst-India.
Teksten skal ha blitt forkynt for kong Suchandra (tibetansk: Dawa sangpo) sammen med 96 småkonger og utsendinger fra det mytiske kongedømmet Shamballa. Som mytisk kongedømme omtales Shamballa i tekster fra den før-buddhistiske kulturen Zhangzhung i det vestlige Tibet. I den sjamanistiske religionen Bøn omtales likeledes det mytiske landet Olmolungring. Suchandra skal ha regjert fra år 900 til 876 f.Kr., som er omtrent fire århundrer før den historiske Buddha gikk bort ifølge alminnelig anerkjent kronologi.
I dette mytiske kongedømmet skal Kālachakra mūlatantra ha blitt bevart i mer enn 1800 år uten å være kjent utenfor landets grenser. Begrunnelsen skal ha vært at tiden ikke var moden til å utbre læren om «tidens hjul» blant profane, før en indisk pandit i året 966 bragte den tilbake til India, og universitetet i Nalanda.

Den forkortede Kālachakra Tantra

Myten forteller videre at to konger over Shamballa, Manjushríkírti og Puņdaŕika, skrev et kortfattet sammendrag av læren i den opprinnelige Kālachakra mūlatantra. Denne teksten kalles Sri Kālachakra og Kālachakra laghutantra, og er den teksten som er bevart idag. Sammen med dens hovedkommentar Vimalaprabha, utgjør den hjertet av Kālachakra-litteraturen.
Kong Manjushríkírti (tibetansk: Rigdan Tagpa) sies å ha blitt født i året 159 f.Kr. Han skal ha regjert over Shamballa på en tid da 300,510 av dens innbyggere var mlecchaer («ikke-ariere») som hadde en «vestlig» (yavana) religion. Noen av dem skal ha tilbedt solen. Det hevdes at han landsforviste alle «hedninger» fra riket, men tillot dem senere å vende tilbake. For å omvende dem, forkynte han læren i Kālachakra laghutantra i en komprimert og forenklet form. I året 59 f.Kr. abdiserte han, og sønnen Puņdaŕika overtok som konge. Like etterpå skal kong Manjushríkírti ha gått bort, og blitt gjenforent med sin egen Sambhoga-kāya.
Det finnes ingen kjent versjon av verken av Kālachakra mūlatantra eller noen «original», tibetansk Kālachakra laghutantra. Den tibetanske versjonen av den forkortede Kālachakra tantra som er bevart i Kenguyr, er en oversettelse fra sanskrit til tibetansk. Den indiske originalen var en sanskrit-tekst som skal ha blitt presentert for Nādapradā (tibetansk: Nāropā), abbeden av Nalanda, av en indisk pandit i året 966 e.Kr.
Det finnes to Kālachakra-retninger i Tibet: Ra-linjen (tibetansk: Rva-lugs) og Dro-linjen (tibetansk: Rva-lugs). Selv om det finnes mange oversettelser av Kālachakra laghutantra fra sanskrit til tibetansk, er Ra- og Dro-oversettelsene ansett som de mest pålitelige. I Ra-linjen kalles den indiske panditen for Chilupa, mens Dro-tradisjonen benytter pseudonymet «den store Kālachakrapāda»
Strindafylke

Strindafylke (Norrønt: Strindafylki) var ett av de åtte historiske fylkene i Trondheimen fra jernalderen til ut i middelalderen. Strindafylket var Ladejarlens hjemfylke. Strindafylket omfattet Nidaros og omlandet, Lade, Ranheim, Strindheim, Selsbakk og Byåsen. På de andre sidene av Strindfjorden hørte Leksvik, Frosta og Åsen også til Strindafylket.
De historiske fylkene i Trondheimen var lokale rettsfellesskap med hvert sitt fylkesting. De ble dannet en gang i eldre jernalder eller begynnelsen av yngre jernalder. De fire fylkene Øynafylke, Skøynafylke, Sparbyggjafylke og Verdølafylke utgjorde Inntrøndelag som hadde ting på Mære. Utsendinger fra de fire fylkene i Inntrøndelag og de fire fylkene i Uttrøndelag: Stjordølafylke, Strindafylke, Gauldølafylke og Orkdølafylke, møttes også til Frostating på Frosta. På 900-tallet ble også Nordmørafylke, Romsdølafylke og Naumdølafylke en del av Frostating.
Karate under Panamerikanske leker 2011

Karate under Panamerikanske leker 2011. Karate var med som en av flere sporter i de 16. Panamerikanske leker som ble arrangert i Guadalajara i Mexico fra 14. til 30. oktober 2011. Totalt ble det konkurrert om ti titler, fem vektklasser for menn og fem for damer.
NOU 2017: 7, Mediemangfoldsutvalget

NOU 2017: 7  «Det norske mediemangfoldet  – en styrket mediepolitikk for borgerne» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalgt som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 18. september 2015 og som avgav sin innstilling til Kulturdepartementet 7. mars 2017. Utvalget har foreslått statlig politikk for mediemangfold og utrede kulturpolitiske virkemidler som produksjonstilskuddsordningen og kringkastingsavgiften samt offentlig finansiering av allmennkringkasting og nyhets- og aktualitetsmedier. Utvalget ble ledet av Knut Olav Åmås og ble referert til som «Mediemangfoldsutvalget».
Carl Knudsen-gården

Carl Knudsen-gården er en bygård i Lillesand. Den ligger i Nygårdsgade 1 og består av et hovedhus med flere utbygninger. Bygningene er fredet og huser i dag Lillesand by- og sjøfartsmuseum.
Hovedhuset er bygget i engelskpåvirket senempire i 1826, med halvvalmet tak og engelske skyvevinduer. Det har i nyere tid blitt tilbakeført til originalfargen, som klart viser den sterke påvirkningen fra engelsk murarkitektur. Utbygningene har blitt bygget trinnvis, men det er ikke etablert en klar kronologi hittil.
Reder og trelasthandler Johannes Grøgaard var huset opprinnelige byggherre. Han drev krambu i første etasje i hovedhuset. I 1884 ble eiendommen overtatt av skipsfører og reder Carl Knudsen, som gården senere har blitt oppkalt etter.
Knudsens datter Mercedes gav Lillesand kommune forkjøpsrett på gården, med det forbehold at den ble brukt som museum. I 1963 ble den kjøpt, men museet åpnet først i 1970. Imens var det mye debatt om utbygningene skulle rives, noe som heldigvis aldri skjedde.
John Howe (fotballspiller)

Biografi

Han startet fotballkarrieren i Hartlepool United i juni 1934. To år senere gikk han til Derby County, og han var fast i deres startoppstilling fram til 2. Verdenskrig. 
Under krigen var han stasjonert i Skottland, og i denne perioden gjestespilte han for flere skotske klubber. Etter krigen var han med på å vinne FA-cupen med Derby i 1946 før han i oktober 1949 gikk til Huddersfield Town. To år senere ble han spillende manager i King's Lynn. I denne klubben var han manager fram til mai 1953, mens han var spiller fram til sommeren 1955. Hans siste klubb ble Wisbech Town, og han var over 40 år da han la opp som fotballspiller.
John Howe debuterte på landslaget mot Italia den 16. mai 1948. Han spilte tre landskamper for England.
Fredrik Paasche

Fagmann

Han skrev om Luther, Goethe, Kong Sverre, Olav den hellige, Snorre, oversatte Njåls saga og skrev første og tredje bind av Norsk litteraturhistorie (Bull-Paasche-Winsnes-Houm) (1926 og 1932). Han var også en aktiv foredragsholder og bidro til første utgave av Norsk biografisk leksikon.
Hans største faglige interesse som litteraturhistoriker var middelalderen. Hans Kristendom og kvads, en studie i norrøn middelalder (1914) lanserte nye, kontroversielle teorier om at skaldediktningen på Island på 1100- og 1200-tallet var preget av kristendommens verdensbilde. Hans første fagområde ved universitetet var tysk litteratur, hvor han var dosent fra 1917 og professor fra 1920. Han ble professor i middelalderlitteratur i 1938, og i eksil i Sverige under annen verdenskrig ble han æresdoktor i teologi ved universitetet i Uppsala.  Hedenskap og kristendom, studier i norrøn middelalder utkom posthumt i 1948.

Medlemskap og utmerkelser

Paasche mottok Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning, historisk-filosofisk klasse
i 1934. Han ble æresdoktor ved Uppsala universitet i 1941 og medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien i 1943.
Mensur (musikk)

Strengeinstrumenter

I snever forstand er strengeinstrumenters mensur et mål på den fritt svingende strengens lengde, målt mellom instrumentets sadel og stol. I videre forstand står mensur for flere grunnleggende mål på et strengeinstrument, som lengden på halsen, høyden på sargen, bredden på instrumentkroppen og annet.

Blåseinstrumenter

For blåseinstrumenter er mensur en betegnelse på forholdet mellom rørets diameter og lengde, og på munnstykkets dimensjoner. For instrumenter med trang mensur har røret en sylinderformet (mange tromboner) eller en svakt konisk boring (naturtrompet) og et stort sjallstykke. I motsatt ende finner en instrumenter med vid mensur, dvs. et svært konisk formet rør og et mindre sjallstykke, eksempelvis flygelhorn, tuba og lignende). Jo trangere mensur, desto mer rik på overtoner blir tonen. Instrumenter med snever mensur, som trompet og trombone, får på grunn av det store antallet harmoniske overtoner en skarp, gjennomtrengende klang. Instrumenter med vid mensur har en rundere tone, da overtonene blir langt svakere.

Kirkeorgler

For kirkeorgler er mensur i vid forstand alle målene til en orgelpipe og hvordan dette målet endrer seg over en rekke orgelpiper.I snevrere forstand er mensur forholdet mellom orgelpipas lengde og diameter.  Mensuren har stor betydning for pipenes klangfarge, og i likhet med for blåseinstrumenter vil en orgelpipe med vid mensur produsere en rund tone, mens en med trang mensur gir en skarpere tone.