Jane Ellen Harrison

Personlig liv

Harrison var født i Cottingham i Yorkshire den 9. september 1850. Hennes mor døde kort tid etter at hun ble født og ble oppfostret av en rekke guvernanter. Disse lærte henne å snakke tysk, latin, gresk og hebraisk, og senere greide hun å utvide sine kunnskap i språk til omfatte rundt 16 språk, inkludert russisk. Harrison tilbrakte det meste av sitt profesjonelle liv ved Newnham, en progressiv og nylig etablert fakultet for kvinner ved Universitet i Cambridge. Ved Newnham var en av hennes studenter Eugenie Sellers, en forfatter og poet, og som hun bodde sammen med i England og senere i Paris, og som hun kanskje også hadde et forhold til på slutten av 1880-tallet.
Mellom 1880 og 1897 studerte Harrison gresk kunst og arkeologi ved British Museum under sir Charles Newton. Hun understøttet seg selv ved forelesninger på museet og i skoler (hovedsakelig private gutteskoler). Hennes forelesninger var meget populære og rundt 1600 mennesker i Glasgow fulgte hennes forelesning om athenske gravsteiner. Hun reiste til Italia og Tyskland hvor hun møtte Wilhelm Klein, en forsker og arkeolog fra Praha, og som igjen introduserte henne til Wilhelm Dörpfeld som inviterte henne til å delta i hans arkeologiske reiser i Hellas.
Hennes tidlige bok The Odyssey in Art and Literature ble utgitt i 1882. Hun møtte den skotske kunstneren og forskeren Dugald S. MacColl som etter sigende fridde til henne, men hun avslo. Harrison havnet deretter i en dyp depresjon og begynte å studere de mer primitive områdene i gresk kunst i et forsøk på lege seg selv. I 1888 begynte Harrison å skrive i et tidsskrift som Oscar Wilde redigerte, Woman's World, i en artikkelserie kalt «The Pictures of Sappho».
Harrison endte også opp med å oversette Mythologie figurée de la Grèce (1883) av Maxime Collignon foruten også å gi personlige kommentarer til utvalgte avsnitt av Margaret Verralls Pausanias, Mythology & Monuments of Ancient Athens det samme året. Disse to betydelige verkene førte til at Harrison ble belønnet med tittel som æresdoktor av Universitet i Aberdeen (1895) og av Universitet i Durham (1897). Harrison var antatt å skulle gifte seg med forskeren R.A. Neil, men det ble umulig da han døde i 1901. Hun ble deretter en sentral figur i en gruppe kalt for «ritualistene» ved Cambridge, og i 1903 utkom hennes bok Prolegomena on the Study of Greek Religion. Hun ble også en nær venn av Francis MacDonald Cornford (1874-1943), og da han giftet seg i 1909 ble hun meget oppskaket.
Den første verdenskrig markerte et dypt brudd i Harrisons liv. Hun besøkte aldri Italia eller Hellas på nytt etter krigen; hun skrev hovedsakelig revisjoner eller oversikter av tidligere utgivelser, og pasifistiske holdninger isolerte henne. Hun skaffet seg et nytt vennskap med forfatteren Hope Mirlees som hun refererte til som sin «åndelige datter». Harrison trakk seg tilbake fra Newnham i 1922 og flyttet til Paris for å bo sammen med Mirrlees. Både hun og Mirrlees flyttet tilbake til London i 1925 hvor hun ble i stand til å utgi sine memoarer via Leonard og Virginia Woolfs forlag, The Hogarth Press. Hennes helse hadde gått tilbake i tiden i London. Hun døde tre år senere i sitt hjem i Bloomsbury, et område i London, og er gravlagt i St Marylebones gravlund, East Finchley. Harrison var en ateist.

Forskning

Harrison begynte sine formelle studier ved Cheltenham Ladies' College hvor hun skaffet seg sertifikat for å kunne ta høyere utdannelse, og i 1874 fortsatte hun sine studier i klassisk ved Newnham College på Universitet i Cambridge. Hennes tidlige verk skaffet henne to titler som æresdoktor, en LLD i Aberdeen i 1895 og en DLitt i Durham i 1897. Denne anerkjennelse gjorde det mulig for henne å vende tilbake til Newnham som foreleser i 1898, og hennes posisjon ble fornyet jevnlig fram til hun gikk av i 1922.

Tidlig verker

Harrisons første monografi i 1882 hevdet tesen at både Homers Odysseen og motivene til greske vasemalere var trukket fra et tilsvarende dypere kildelag i mytologien, en mening som ikke hadde vært alminnelig i tidligere klassisk arkeologi, at repertoaret til vasemalerne tilbød en del uvanlige kommentarer på myter og ritualer.
Hennes tilnærming i hennes store verk, Prolegomena to the Study of Greek Religion (1903), var å fortsette fra ritualet til myten den inspirerte: «I ideologiske fakta er det vanskeligere å søke, sannhet er vansligere å formulere enn i ritualet.» Således begynte hennes bok med analyser av den best kjente av det athenske festivaler: Anthesteria, høstfestivalene Thargelia, Kallynteria, Plynteria, og kvinners festivaler, hvor hun oppdaget mange primitive overlevninger, Thesmophoria, Arrophoria, Skirophoria, Stenia og Haloa.