google/wiki40b huggingface dataset:
SoddJazz

SoddJazz (etablert på Inderøy i 1995) er en norsk jazzfestival, arrangert årlig i april/mai.  Det arrangeres av Inderøy Jazzforum, som igjen er sentrert rundt lærere og elever på jazzlinja ved Sund folkehøgskole, samme sted.  Av andre bidragsytere kan nevnes Midt-Norsk Jazzsenter og i noen grad Jazzlinja (NTNU).  Sentrale initiativtakere og ledere av festivalen gjennom årene har bl.a. vært Sverre Gjørvad, Olav Kallhovd, Njål Ølnes og Eirik Hegdal.
Soddjazz har som mål å presentere musikk av høy kvalitet.
 
Hoveddelen av programmet har ligget innen det som kan betegnes som moderne jazzmusikk, men programmet har også inneholdt samtids-, tradisjons-, crossover- og verdensmusikk, performances, seminarer og workshops.

Festivalen har i flere år dessuten arrangert godt besøkte kirkekonserter, med bl.a Come Shine, Solveig Slettahjell, Kristin Asbjørnsen og Christian Wallumrød ensemble.
Utvalgte musikere har gjennom årene blitt utfordret til å holde rene solokonserter under Soddjazzfestivalen, deriblant:
Vigleik Storaas, Stian Carstensen, Melvin Peters, Arve Henriksen, Christian Wallumrød, Paal Nilssen-Love, Mats Eilertsen, Håvard Wiik, Kjetil Møster, Tor Haugerud, Rolf-Erik Nystrøm og Ståle Storløkken.
Det arrangeres en egen festivalutstilling med en festivalkunstner i samarbeid med Nils Aas kunstverksted. Festivalkunstnere har bl.a vært:
Kjell Bendiksen, Morten Krogvoll, Silje Sagfjæra, Arne Nøst, Jørgen Nash, Vigdis Dagsdatter Øien, Tore Hansen, Terry Nilssen-Love, Barbro Maria Tiller, Ingri Egeberg og Gunhild Vatn.
Nils Aas kunstverksted brukes også som konsertlokale, bl.a for solokonsertene.
Andre lokaliteter er Sakshaug kirke, Inderøy kulturhus og «Rødbrygga» i Straumen.
Slaget ved Waxhaw

Bakgrunn

Oberst Buford ledet en styrke på mellom 350 og 380 kontinentale soldater fra Virginia for å støtte de patriotiske styrkene i beleiringen av Charleston. Før de ankom, fikk de høre at byen allerede var tatt av britene, og de vendte tilbake til Virginia.
Men den britiske obersten Banastre Tarleton hørte at den patriotiske guvernør John Rutledge fra South Carolina reiste sammen med Buford. Tarleton var ivrig etter å ta Rutledge og forfulgte dem med en styrke på rundt 230 menn. Av disse deltok kun 150 menn i angrepet som fulgte.

Slaget

29. mai 1780 tok Tarleton igjen Buford i Waxhaw i et kryss som nå er Buford i South Carolina. Guvernør Rutledge hadde på dette tidspunktet allerede forlatt Bufords avdeling.
Mens han ventet på at hans reserver skulle bevege seg fremover, sendte Tarleton kaptein David Kinlock frem for å kreve at Buford skulle overgi seg. I sitt budskap overdrev Tarleton størrelsen på sin styrke. Han hevdet at han hadde 700 menn og håpet at dette ville få Buford til å overgi seg. Buford nektet med budskapet «jeg avslår dine forslag og skal forsvare meg til det siste».
Til tross for dette, tok Buford den skjebnesvangre avgjørelsen å fortsette å marsjere fremfor å forberede seg på slaget. Da Tarletons angrep kom, ventet Buford til fienden var ti meter unna før han gav ordre om å skyte. Dette hadde minimal effekt på det angripende kavaleriet og resulterte i at mennene fra Virginia flyktet. Ifølge Tarletons rapport etter slaget, ble 113 patrioter drept, 147 såret og senere løslatt, mens 2 kanoner og 26 vogner ble erobret. Fem briter ble drept, 12 såret, mens 11 hester ble drept og 19 hester såret.

Etterspill

Slaget har alltid vært kontroversielt. Etter at Tarletons menn brøt Bufords linje, slaktet de mange av patriotene som overgav seg med sine sabler. Noen kilder, som Bufords adjutant Henry Bowyer og kirurglærlingen Robert Brownfield, hevder at Buford hevet et hvitt flagg, men ble ignorert av Tarleton. I Tarletons beretning innrømmer han så godt som massakren og hevder at hesten hans ble skutt under ham under det innledende angrepet, og da hans menn som trodde han var død, angrep i «hevn som ikke enkelt holdes igjen».
Før massakren var den folkelige meningen at de sørlige statene var tapt for patriotenes sak og ville forbli lojale mot Storbritannia. Rapportene fra Waxhaw kan ha snudd denne holdningen i sør. Mange som kunne ha forblitt nøytrale, strømmet til patriotene, og «Tarleton's Quarter!» ble en samlende kamprop for patriotene. Massakren var også den direkte årsaken til at mennene på andre siden av fjellene (fra det som nå er Tennessee) dannet en frivillig styrke som knuste major Patrick Ferguson i slaget ved Kings Mountain i Nord-Carolina.
7-Eleven (sykkellag)

Historie

I starten besto 7-Eleven av syv syklister, blant dem den tidligere skøyteløperen Eric Heiden. De ble i 1985 det andre amerikanske laget i historien som deltok i Giro d'Italia  (Gianni Motta var det første i 1984) og i Tour de France (1986). 7-Eleven tok sammenlagtseieren i Giro d'Italia i 1988 ved Andy Hampsten, og vant flere etapper i Tour de France, blant annet ved Dag Otto Lauritzen i 1987.
Fra 1991 ble laget sponset av Motorola, og Lance Armstrong debuterte som profesjonell syklist på nettopp dette laget i 1992.
Laget drev i 1994/1995 utstrakt bruk av EPO.
Laget ble nedlagt i 1996.
Gry Molvær Hivju

Biografi

Hivju har medieutdanning frå Høgskulen i Volda, samt påbygging med statsvitenskap og internasjonal politikk. I 2012 var hun med i første kull av NRKs storsatsing «MasterClass» for utvalgte regi- og produsenttalenter.
Hun har også tilleggsutdanning innen kunstfag fra Einar Granum Kunstfagskole, og har de senere årene hatt flere kunstfotoutstillinger. I tillegg har hun hatt scenografien på større forestillinger, eksempelvis Fra Hat til Håp i Nidarosdomen.
Hivju har mottatt Kringkastingsprisen, Folkeopplysningsprisen og flere språkpriser. Hennes siste dokumentarfilm, Bit Ballerina Bulldog som handler om kunstnerskapet til Karen Bit Vejle, ble i 2015 nominert til «Årets beste dokumentarfilm» under Bergen Internasjonale Film Festival (BIFF). Dokumentarfilmen ble senere nominert til «Beste filmmusikk» under Gullruten. Hivju medvirket også som en av kunstnerne i filmen Lysleite, som vant Fagprisen «Beste foto» under Gullruten i 2014. Filmen er produsert av Tindefilm, som Hivju i dag er deleier i.  
Hivju var juryleder for Kulturdepartementets nynorskpris for journalister i åtte år, og hun var med i prosjektgruppa for NRK Nynorsk Mediesenter. Hun har ellers ledet mange større debatter og arrangementer, for blant andre Oslo Filharmonien, Tecnoport Awards, og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Hivju har opp gjennom årene gitt kommentarstemme til en rekke natur- og vitenskapsdokumentarer på NRK, blant annet Kontinenta veks fram (NRK/BBC), Dyra sine supersansar (NRK/BBC) og Haiane sitt gåtefulle liv (NRK/BBC). Hun har også blitt brukt som manuskonsulent på ulike produksjoner og for den Amandapris-nominerte dokumentaren Havets sølv, samt skrevet tekster til kunstneren Ørnulf Opdahls bok Over Atlanterhavsryggen (Deeper than light).
Høsten 2017 hadde Hivju regi på Harnessing the Wind, en reklamefilm om vindkraft for selskapet Aker Solutions. Høsten 2018 og våren 2019 er Hivju Associated Producer for Nordisk Film og NRKs dramaserie «TWIN».

Privat

Gry Molvær Hivju er fra øya Sula på Sunnmøre. Hun er gift med Kristofer Hivju.
Verpe (Fyresdal)

Verpe er området mellom Grunnvik og Molandsmoen i Fyresdal kommune i Telemark. Ved Verpe ligger flyplassen Airparc Fyresdal, tidligere kjent som Fyresdal flyplass. Fra Verpe går veien vestover mot grendene Snarteland, Fardal, Breiviksgrend, Borggrend og Birtedalen på vestsiden av Fyresvatn og videre mot Gjøvdal i nabokommunen Åmli i Aust-Agder.
Brukerstyrt Innovasjonsarena (BIA)

«Sommerjobb i BIA»

«Sommerjobb i BIA» er en norsk ordning som inngår som en del av programmet «Brukerstyrt innovasjonsarena (BIA)».
Sommeren 2008 fikk nitten studenter sommerjobb via støtteordningen som gikk under navnet «Sommerjobb i BIA».
For å skape økt rekruttering til forskning på ulike områder ble det dannet en egen støtteordning, hvor bedrifter kunne få dekket femti prosent av lønnskostnadene, dersom de gikk til rekruttering av unge teknologistudenter til sommerjobber.
Bjølsenhallen

Bjølsenhallen er et idretts- og forretningssenter på Bjølsen i Oslo. Den inneholder blant annet en stor innendørs idrettshall, apotek og et stort matvarehus. Idrettshallen består av en håndballbane med tribune, en innebandybane og en rekke mindre haller. Hallens funksjoner er et tilbud til både studentene i området og til bydelen for øvrig.

Beliggenhet

Bjølsenhallen ligger i Bydel Sagene på Bjølsen i Oslo. Eiendommen ligger i et kvartal avgrenset av Maridalsveien, Moldegata, Bergensgata og Holmestrandgata. Store deler av kvartalet utgjør Bjølsen Studentby tilhørende Studentsamskipnaden i Oslo med ca. 1200 hybler og leiligheter.

Historikk

Hallen ble oppført på 1930-tallet og sto ferdig i 1939. Arkitekt for prosjektet var Per Nordan. Hallen ble betraktet som et mesterstykke i ingeniørkunst og anses som arkitektens hovedverk.
Busshallen, garasjen og den tilhørende rest av bensinstasjonen er oppført på Byantikvarens gule liste og kommunalt vernet.
Da hallen ble reist var tomten eid av Oslo Sporveier. Under andre verdenskrig ble hallen benyttet som lager for tyske fly og reservedeler. Etter krigen tok Oslo Sporveier hallen i bruk igjen og benyttet den som bussgarasje fram til den ble solgt i desember 1998.

Sabotasjeaksjon i 1944

Natten mellom 13. og 14. august 1944 gjennomførte medlemmer av Oslogjengen en sabotasjeaksjon i hallen. Max Manus, Gunnar Sønsteby, William Houlder, Henrik Henriksen Hop og Andreas Aubert var blant deltakerne. Angrepsmålet var et lager i kjelleren under hallen hvor tyskerne lagret 25 Messerschmitt-jagere, en rekke flymotorer og store mengder reservedeler. De var flyttet hit på grunn av bombefaren på Kjeller flyplass.
Mennene dirket seg inn i busshallen litt over midnatt. En av dem tok seg av den norske vakten. De øvrige tok seg ned i kjellerhallen, der de la ladningene. Det ble brukt 120 kilo plastisk sprengstoff fordelt på fire kofferter og 70 kilo vanlig dynamitt. Omtrent kl. 02.00 om natten ble luntene tent, og karene trakk seg tilbake. Noen vaskekoner som jobbet i hallen fikk beskjed om at bygningen ville gå i lufta om få minutter. Da ladningene eksploderte var vaskekonene ute av bygningen, og vaktmannen var sluppet løs. Etter eksplosjonen var blant annet 150 flymotorer og tyskernes største lager av reservedeler for jagerfly i Norge ødelagt. Gunnar Sønsteby forlot stedet på sykkel.
Thaden T-2

Thaden T-2 var et amerikansk  fire-seters fly fra 1920-tallet, bygget av Thaden Metal Aircraft Company i San Francisco, California.
Thaden Metall Aircraft Companyble stiftet av Herbert von Thaden, en tidligere United States Army Signal Corps pilot og tekniker for å å arbeide med  å utvikle det første amerikanske metallfly en 150 Hk Comet motot.
Hillman

Hillman var et britisk bilmerke fra 1907 til 1976, produsert av Rootes. Kjente modeller inkluderer Hillman Avenger og Hillman Minx.
Etter at Rootes ble overtatt av Chrysler på 1960-tallet forsvant Hillman-merket. Avenger- og Hunter-modellene fikk Chrysler-merket fram til 1979, da Chrysler solgte sin europeiske avdeling til Peugeot. På dette tidspunktet ble Hunter skringlagt og Avenger skiftet merke til Talbot fram til salget opphørte mot slutten av 1981.
Tui (Spania)

Tui (spansk: Tuy) er en kommune i provinsen Pontevedra i Galicia i Spania. Den ligger ved grensen til Portugal. Kommunen hadde per 1. januar 2018 en befolkning på 16 902. Katedralen Catedral de Santa María de Tui, innviet i 1225, er en av de mest berømte i Galicia.
Synodita

Utseende

Middelssttore (ca. 10 millimeter), brede, blankt svarte bladbiller, hode og pronotum kan være røde. Oversiden er fint og tett punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i tropiske områder av Australia (New South Wales, Queensland, Nordterritoriet).
Agnes Hagerup Bull

Familie

Agnes Hagerup Bull var datter av statsråd Edvard Hagerup Bull (1855–1938) og Theodora Kraft, og søster av bankmann, musikkjournalist og komponist Sverre Hagerup Bull. Hun ble 14. november 1912 gift i Madison, Wisconsin med sin fetter, ingeniør Eyvind Hagerup Bull (1882-1949), sønn av professor Johan Storm Bull og Dina Marie Steineger. De var foreldre til den amerikanske komponisten Storm Bull. Hennes far var bror til arkitekten Schak August Steenberg Bull og fetter av komponisten Edvard Grieg, og nevø av fiolinvirtuosen Ole Bull og arkitekt Georg Andreas Bull.

Liv og virke

Agnes Hagerup Bull var skuespiller og sangerinne ved Fahlstrøms Theater 1906-1907.
Beijings symfoniorkester

Beijings symfoniorkester (kinesisk: 北京交响乐团), grunnlagt i 1977, er et kinesisk klassisk orkester i Beijing i Folkerepublikken Kina.
En av dets mest kjente opptredender var en musikalsk presentasjon av kinesisk historie og kultur, fremført i Badaling ved Den kinesiske mur. Den ble overført via satellitt internasjonalt.
Gullmarsplan tunnelbanestasjon

Gullmarsplan tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane.
Den trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og er grenstasjon for banegrenene til Hagsätra, Skarpnäck og Farsta strand.
Gullmarsplan er en av tunnelbanens mest belastede stasjoner og den absolutt største i Söderort. Antallet innpasserende gjennom sperrene var 32 000 en vanlig vinterdag i 2005.
St. Andreaslogen Utstein

St. Andreaslogen Utstein er en St. Andreasloge (St. Andreasloge nr. 5) i Den Norske Frimurerorden som ble innviet den 6. mars 1925 i Stavanger. Logen er underlagt Bergens Provincialloge.
Logens valgspråk er Per Tenebras ad Lucem (Gjennom Mørket til Lyset).
Logen er oppkalt etter Utstein kloster.
Da bygningen til St. Johanneslogen St. Svithun ble innviet i Stavanger i 1917, ble det gjort plass for en potensiell, fremtidig St. Andreasloge.
Spørsmålet ble drøftet mange ganger vinteren 1921–1922. En konstitusjonspatent ble utferdiget den 28. februar 1925, og logen ble innviet 6. mars samme år.
Konstitusjonspatenten gikk tapt under okkupasjonsårene 1940–1945.
A Daughter of the Gods

Handling

En ond heks (Ricca Allen) tilbyr en sultan (Hal De Forrest) å vekke sønnen hans til live igjen, dersom sultanen hjelper henne med å knuse den mystiske skjønnheten Anitia (Annette Kellerman). Sultanen aksepterer tilbudet og sønnen hans, prins Omar (William E. Shay), blir vekket til live. I mellomtiden planlegger en arabisk sjeik (Edward Boring) å ta over kongedømmet til sultanen og sørger for at datteren hans Zarrah (Violet Horner) får plass i sultanens harem. Anitia blir bortført og havner også i sultanens harem. Hun flykter, men blir fanget. Like før Anitia skal bli henrettet, blir hun reddet av prins Omar. Hun flykter til Gnomeland. Like etter dreper Zarrah sultanen og prøver å styrte Omar. Anitia elsker Omar og reiser sammen med gnomene for å kjempe mot Zarrah. Omar dreper Anitia ved et uhell, men blir selv drept av Zarrah. Sjelene til Anitia og Omar blir gjenforent.

Produksjon

Herbert Brenon både regisserte og skrev manuset til A Daughter of the Gods. Han lot seg mest sannsynlig inspirere av David Belasco og John Luther Longs teaterstykke The Darling of the Gods, som hadde premiere på Broadway i 1902, med Blanche Bates, Robert T. Haines og en ung George Arliss i sentrale roller. Teaterstykket har en lignende handling, der det gis en belønning for å redde et barn, samt et stort skuespillerensemble. Handlingen i teaterstykket foregår imidlertid i det føydale Japan, mens handlingen i filmen har bakteppe i et undersjøisk rike, ikke ulikt Atlantis. Brenon gjør aspekter av teaterstykket filmatiske (undervannsscenene, Kellermans nakenhet etc.) i et åpenbart forsøk på å unngå plagiat av Belascos teaterstykke og dermed et søksmål.
A Daughter of the Gods er kreditert som den første amerikanske filmen som kostet én million dollar å produsere. Studiosjefen William Fox var så irritert over produksjonskostnaden at han fjernet Brenons navn fra filmen. Brenon saksøkte imidlertid for å få navnet sitt kreditert på filmen og vant.
Robert Hood Bowers komponerte originalmusikken til filmen, som ble spilt av et orkester under hver visning. Dette ble ansett som den mest minneverdige filmmusikken frem til da.
NRKs styre

NRKs styre er styret i Norsk rikskringkasting AS. Selskapet eies av staten, og styret utpekes dermed av regjeringen.
Gegisk

Gegisk eller ghegisk eller gheg (Gegë eller Gegërishtja) er en hoveddialekt av albansk som tales i nordre Albania; Kosovo; sørlige Serbia (i Presevo (Presheva), Bujanovac (Bujanovc) og Medvedja (Medvegja)); i sørlige Montenegro; og i vestlige Nord-Makedonia. Den andre albanske hoveddialekten er toskisk.
Gegisk er igjen delt opp i fire underdialekter, nordvestgegisk, nordøstgegisk, sentralgegisk, og sørgegisk. 
Albanska forfattere som Gjergj Fishta, Ndre Mjeda, Luigj Gurakuqi, Pashko Vasa, Martin Camaj, Don Gjon Buzuku, Pal Engjelli, Pjeter Budi, Frang Bardhi, Filip Shiroka, Lazer Shantoja, Theodor Shkodrani, Pjeter Bogdani, Arshi Pipa og Millosh Gjergj Nikolla («Migjeni») skrev på gegisk.
Elven Shkumbi utgjør den tradisjonelle skiljelinjen mellom det nordalbanske og sørdalbanske.
Rætt og slett æKTE vARE

Rætt og slett æKTE vARE er et musikkalbum med Jankos, utgitt i 2003.
Odontolytes

Utseende

Små til middelsstore (3-8 millimeter), blanke, mørke gjødselbiller. Hodet er stort og bredt, fasettøynene små og litt utstående. Pronotum er avrundet firkantet, tett og kraftig punktert. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med kraftige punktrader, mellomrommene mellom disse litt hvelvede. Beina er korte og ikke særlig kraftige.

Levevis

Lite er kjent med sikkerhet om biologien til disse billene. Den nordligste arten, O. denominata, er flere ganger funnet tallrikt mellom vissent løv i ekornreir oppe i trær, og er kanskje spesialisert på dette habitatet. Et par av artene er samlet inn fra trekroner, andre mellom løvstrø på bakken. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, nord til det sørlige USA, dessuten skal slekten være funnet på Andamanene, men dette er tvilsomt  og dreier seg trolig enten om en feil-etikettering eller om en art innført fra Sør-Amerika.
Stjørdalshalsen

Næringsliv og transport

Stjørdalshalsen er et betydelig industri- og servicesentrum, med kjøpesentre som Torgkvartalet kjøpesenter og Hellsenteret, samt maskinindustri, produksjon av mineralske produkter, plastvareindustri og næringsmiddelindustri. Statoils driftsadministrasjon for den midtre region i Norskehavet ligger på Tangen. Dessuten ligger en av fylkets største skoler, Ole Vig videregående skole, på Stjørdalshalsen. Statens trafikklærerskole, som er en avdeling av Høgskolen i Nord-Trøndelag, ligger også her.
Stedet regnes som et trafikknutepunkt. Europavei 6 krysser Europavei 14 i Halsø-krysset. Jernbanene Dovrebanen, Nordlandsbanen og Meråkerbanen møtes på Hell like vest for Stjørdalshalsen. Fra Hell går også Fylkesvei 705 (tidligere Riksvei 705) fra Europavei 6, via Lånke, Selbu og Tydal til Brekken. Trondheim lufthavn, Værnes ligger ved Stjørdalshalsen.

Administrativ inndeling

Stjørdalshalsen med omland utgjør Stjørdal sogn (tidligere Værnes sogn) i Den norske kirke, og har middelalderkirken Værnes kirke som hovedkirke. I 2015 ble Stjørdal kirke på Stjørdalshalsen vigslet. Værnes, Skatval og Lånke sogn utgjorde tidligere Nedre Stjørdal prestegjeld i Stjørdal prosti i Nidaros bispedømme.
Med formannskapslovene fra 1837 var Stjørdalshalsen en del av Stjørdalen formannskapsdistrikt, som ble delt i landkommunene Nedre og Øvre Stjørdalen i 1850. Den 1. januar 1902 ble Nedre Stjørdalen delt i Stjørdal, Skatval og Lånke kommuner. Stjørdal kommune hadde på dette tidspunktet 3 158 innbyggere, og grensene sammenfalt med Værnes sogn. Den 1. januar 1962 ble Stjørdal, Skatval, Lånke og Hegra kommuner slått sammen til den nye Stjørdal kommune. Gamle Stjørdal kommune hadde 6 204 innbyggere ved sammenslåingen. Den nye kommuneadministrasjonen ble lagt til Stjørdalshalsen.
Stjørdalshalsen ble opprettet som egen brann- og bygningskommune i 1875. I 1917 ble bygningskommunens grenser utvidet til å omfatte et område på 2640 dekar. Stjørdalshalsen bygningskommune opphørte i 1956 og ble et bygningsdistrikt etter daværende bygningslov, men underlagt reguleringen i resten av kommunen. Det ble innført murtvang i sentrum. I 1978 ble det vedtatt en generalplan for Stjørdal, etter bygningsloven av 1965, som også omfattet spredtbygde strøk.
Med vedtak i Stjørdal kommunestyre fikk Stjørdalshalsen bystatus fra 1. juni 1997. Kommunestyret avviste samtidig Stjørdalshalsen som offisielt navn på tettstedet, til fordel for Stjørdal. Bystatusen kom ti år etter at kommunestyret vedtok den første sentrumsplanen. Nye sentrumsplaner ble vedtatt i 2002 og 2008.
Mørk kjempekenguru

Beskrivelse

Den mørke kjempekenguruen er hovedsakelig gråbrun eller mørkebrun. Buken og føttene er lysere. Hannene er 105-140 cm lange, hunnene 85-120 cm. Halen hos hannene er 95-100 cm, hos hunnene er den ca 75 cm lang. Vekten ligger på rundt 28 kg, men den kan veie opptil 54 kg.

Utbredelse og habitat

Mørk kjempekenguru er utbredt i sørlige Australia, i Vest-Australia, Sør-Australia, New South Wales, Victoria og Queensland. Den lever i skoger, gressletter og i krattskog, helst med innslag av trær og busker slik at den kan skaffe seg mat.

Reproduksjon

Hunnene kan pare seg hele året, men føder som regel under våren eller sommeren. Hunnen går drektig i omtrent 30 dager. Når ungen er blitt født klatrer den selv opp i morens pung og suger seg fast i en spene.
Etter ca 280 dager forlater ungen morens pung for førstegang, og etter et år forlater den pungen permanent. Ungen dies til den er 17 måneder gammel og blir kjønnsmoden etter ca to år. Hos enkelte hunner derimot kan det ta tre år før de er kjønnsmodne, og hos noen hanner hel seks år.

Føde

Den mørke kjempekenguruen er en planteeter. Den livnærer seg av hovedsakelig av gress, løv, busker, bark, urter og andre planter.
Déodat Gratet de Dolomieu

Bakgrunn

Déodat de Dolomieu ble født som et av elleve barn til marki de Dolomieu og hans kone Marie-Françoise de Berenger. Allerede som barn viste Déodat betydelige intellektuelle evner og interesse for naturen rundt hjemstedet i Alpene i sørøstlige Frankrike.

Den franske revolusjon, forskervirke

Dolomieu var i begynnelsen en sterk tilhenger av den franske revolusjonen, som begynte i 1789. Imidlertid ble flere av hans nære venner og slektninger halshugget med giljotin og da snudde han og ble imot revolusjonen.
Innen 1800-tallet hadde Dolomieu utviklet et internasjonalt rykte som en av de ledende geologene i hele verden og han ble invitert til å delta under flere vitenskapelige ekspedisjoner.
I mars 1799 under en ekspedisjon til Egypt ble Dolomieu svært syk og han ble tvunget til å forlate Alexandria og reise tilbake til Frankrike. Under reisen tilbake til Frankrike ble skipet hans fanget i en storm og de søkte tilflukt ved havnen i Taranto i Italia der Dolomieu ble tatt til krigsfange. Byen Taranto var på denne tiden en del av kongeriket De begge Sicilier, som da lå i krig med Frankrike. Dolomieu ble overført til Messina i Sicilia der han ble fengslet under forferdelige forhold, i isolat, for de neste 21 månedene.
Fengslingen av en verdensberømt forsker, under slike forhold, var forkastelig ifølge det intellektuelle fellesskapet i Europa. Selv det vitenskapelige fellesskapet av England (som også var i krig med Frankrike) protesterte mot innesperring av Dolomieu under slike forhold.
Dolomieu ble til slutt løslatt og han gjenopptok sine vitenskapelige studier og mange ekskursjoner. Men hans helse, forverret av det lange fengselsopphold på Sicilia, ga etter under en ekspedisjon til Alpene. Déodat de Dolomieu døde den 28. november 1801 i hjemmet til søsteren i Châteauneuf, som ikke lå fra hans barndomshjem i Dauphiné.
PDP-15

PDP-15 (forkortelse for Programmed Data Processor-15) var den femte og siste av i alt 18-biter minidatamaskiner som ble produsert av Digital Equipment Corporation (DEC). PDP-1 ble introdusert i desember 1959, og den første PDP-15 ble levert i februar 1970. Mer enn 400 av disse etterfølgerne til PDP-9 (og 9/L) ble levert innenfor de første åtte måneder.