Marcus Paus

Bakgrunn og utdannelse

Marcus Paus tilhører «Skiens-grenen» av slekten Paus og er sønn av visesangeren Ole Paus og den tidligere popstjernen Anne-Karine Strøm som representerte Norge tre ganger i Eurovision Song Contest. Han er barnebarn av general Ole Paus og oldebarn av godseier, fabrikkeier og generalkonsul i Wien Thorleif Paus. Hans tippoldefar, stålgrosserer Ole Paus, var fetter til Henrik Ibsen.
Da han gikk på videregående skole i midten av 1990-årene var Marcus Paus to somre elev ved Musicians Institute i Hollywood. Han ble i 1998 tatt som opp som student på komponistlinjen ved Norges musikkhøgskole som en av de yngste noensinne. Etter fullførte studier der dro han i 2003 til New York City, der han studerte i to år ved Manhattan School of Music. I New York var han student av Richard Danielpour og jobbet en periode som hans assistent.

Arbeid

Selv om hans musikk ofte er tonal og melodisk fokusert, benytter Paus seg av et register som spenner fra tradisjonelle til mer modernistiske teknikker, inkludert aleatorikk og serielle prosedyrer. Paus’ harmonikk er gjerne kompleks, og kombinerer utradisjonelle strukturer som clustre og symmetriske former med tersbaserte harmonier.
Flere av Paus’ verker er påvirket av folkemusikk og ikke-vestlig klassisk musikk, blant dem Lasuliansko Horo (2004) for fiolin og klaver (bulgarsk folkemusikk), fløyteconcertinoen A Portrait of Zhou (2012) (kinesisk musikk), og Fanitull fra Two Lyrical Pieces (2007) for strykeorkester (norsk folkemusikk). Som tenåring var Marcus Paus aktiv som prog-rock gitarist, og denne erfaringen speiles i noe av Paus’ mest energiske musikk, som Scherzo II fra hans Cellosonate (2009) og tredjesatsen, Mosh, fra hans Three Movements for Solo Cello.
Ifølge Egil Baumann står «Marcus Paus fram som en komponist som har vendt mange av modernismens teknikker ryggen. Han har orientert seg henimot tonalitet, profilerte melodier og en klar musikantisk schwung». Som ung komponist i 2008 beskrev Paus seg som «en kulturkonservativ ikke-modernist». I et intervju i 2013 nyanserte han dette og sa at han ikke er motstander av modernismen, men tilhenger av mangfold i musikalske uttrykk, og at også modernismen har verdifulle bidrag. Marcus Paus er medlem av Riksmålsforbundet og har beskrevet riksmålet som sitt «språklige hjem». I et intervju i Aftenposten i 2002 knyttet han sitt språksyn til sitt musikksyn og uttalte at «formsikkerhet er svært viktig, både når det gjelder språk og musikk».

Samarbeid

Marcus Paus har samarbeidet med en rekke norske solister, som fiolinistene Henning Kraggerud og Arve Tellefsen, saksofonist Rolf-Erik Nystrøm og sanger Tora Augestad.
Paus er også kjent for sitt samarbeid med andre kunstnere, og særlig med maleren Christopher Rådlund og poet og visesanger Ole Paus (sistnevnte har skrevet libretto til flere av Paus' operaer).  Andre samarbeidspartnere har vært filmregissør Sara Johnsen, danser, koreograf og FRIKAR-grunnlegger Hallgrim Hansegård og skuespiller Minken Fosheim.
Paus har tonesatt en rekke diktere på norsk og engelsk, og blant dem kan nevnes André Bjerke, Arne Garborg, Johan Falkberget, Knut Hamsun, Harald Sverdrup, Ole Paus, William Shakespeare, Christina Rossetti, Emily Dickinson, W.B. Yeats, Oscar Wilde, Siegfried Sassoon, Dorothy Parker og Richard Wilbur.
Alle av Paus hittil fire strykekvartetter er tematisert etter malere (nr.1 og 4 over bilder av Edvard Munch, nr. 2 over et bilde av Halfdan Egedius, og nr. 3 over bilder av Christopher Rådlund).
Johannes Martens og Joachim Kwetzinsky utgav i 2013 platen Marcus Paus. I 2018 kom Tora Augestads album Portraying Passion: Works By Weill/Paus/Ives og Julie Kleive og Joachim Kwetzinskys album En hellig, alminnelig lek med sanger av Marcus Paus til dikt av André Bjerke.