Brooks Locomotive Works

Brooks Locomotive Works var en amerikansk produsent av blant annet lokomotiver og jernbanevogner i Dunkirk, New York. Selskapet ble stiftet av Horatio Brooks i 1869 og startet produksjonen i lokalene til det nylig nedlagte lokomotivverkstedet til Erie Railway. Fabrikken produserte vogner, lokomotivkomponenter og lokomotiver i alle størrelser fra små smalsporede industrilokomotiver til noen av de største lokomotivene som var på den tiden. I 1901 slo Brooks seg sammen med syv andre lokomotivfabrikker og dannet American Locomotive Company (Alco). Fabrikken bygde over 13 000 lokomotiver før lokomotiv-produksjonen ble lagt ned i 1928. Alco-Brooks Works fortsatte å bygge reserve-deler til lokomotiver, og inngikk etterhvert i Alcos underavdeling Thermal Products Division. I 1962 ble Alco-Brooks Works i Dunkirk lagt ned.

Bakgrunn

I 1851 var New York & Erie Railroads (NY&E) linje mellom New York og Dunkirk ferdig. På dette tidspunktet var linjen USAs lengste, og småbyen ved Eriesjøen ble en viktig endestasjon for selskapet. NY&E bygde service-fasiliteter, vognverksted og en lokomotivfabrikk i Dunkirk. Horatio G. Brooks begynte i selskapet i 1851 som ingeniør, men steg fort i gradene og ble til slutt selskapets øverste sjef for mekaniske verksteder og rullende materiell. I 1859 kom selskapet i vanskeligheter, og ble reorganisert som Erie Railway. I 1868 fikk Jay Gould kontroll over selskapet og ble president. Han bestemte at verkstedene i Dunkirk skulle legges ned, og virksomheten samt maskiner og utstyr skulle flyttes til Buffalo. Horatio Brooks innledet forhandlinger med Gould og fikk til en avtale om leie av bygninger og maskiner for å starte vogn- og lokomotivfabrikk i Dunkirk.

Alco-Brooks Works

Lokomotiv-produksjonen under navnet Alco-Brooks fortsatte til 1928 da Alco samlet all sin USA-baserte lokomotivproduksjon ved Schenectady Locomotive Works. Fra starten i 1869 og frem til 1928 hadde fabrikken i Dunkirk bygd i alt 13 245 lokomotiver. Brooks fortsatte å produsere reservedeler og komponenter til lokomotiver, men gikk gradvis over til å bygge spesialtilpassede høytrykkstanker og -rør, samt varmevekslere under navnet Alco Thermal Products Division. Under andre verdenskrig ble fabrikkens støperi og utstyr for tyngre maskinering brukt til å produsere to typer av M1 Long Tom 155mm feltartilleri. De 800 ansatte var også involvert i produksjon av lokomotiv-komponenter for britiske og russiske allierte gjennom lend-lease-programmet.

Fabrikkskomplekset

Brooks Locomotive Works' fabrikkskompleks dekket et areal på litt over 8 hektar og besto av 35 bygninger. Anlegget hadde sitt eget (og Dunkirks første) kullkraftverk som produserte elektrisitet til blant annet traverskranene i fabrikkshallene. De kraftigste elektrokranene i monteringshallen hadde løftekapasitet på 120 tonn, og kunne løfte hele lokomotiver. Fabrikken hadde et ukentlig kullforbruk på omkring 400 tonn til kraftverket og til dampkjeler. Monteringshallen var 77 meter lang, og hadde 16 spor med grav. Flyttbare eksosslanger ledet røyk fra lokomotivene ned i en kulvert og ut. Om vinteren når de støre dørportene måtte holdes lukket, sørget dette for levelige forhold for arbeiderne.
Jernstøperiet var 76 meter langt og 30 meter bredt. Det hadde tre store smelteovner med tilhørende elektriske heiser som matet dem med jern og koks. Videre var det et kjeleverksted med et areal på 4 645 m², maskinverksted, sylinderverksted, snekkerverksted, tankverksted (til tendere) og eget fyrhus der dampkjelene lå. I tillegg hadde kraftverket sin egen bygning.
Kontorbygningen ble reist i 1880-årene og var på tre etasjer. Første etasje var kontorer for administrasjonen, mens andre etasje var for ingeniører og tegnere. Tredje etasje inneholdt klasserom for videreutdanning av arbeidere som hadde ambisjoner om forfremmelse. De som var over 18 år og engelskspråklig kunne delta på kveldsundervisning 3 kvelder i uken (etter først å ha gjort ferdig 10-timers skiftet sitt.