google/wiki40b huggingface dataset:
Vitalij Lukjanenko

Idrettskarriere

Lukjanenko deltok i sitt første Paralympics ved Paralympiske vinterleker 2002 i Salt Lake City. Der fikk han bronse på 5 km klassisk stil i klassen B3. I skiskyting deltok han på 7,5 km, der han kom på 11.-plass. Året etter deltok han ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2003 i Baiersbronn, der han kom på 2.-plass på 7,5 og 12,5 km skiskyting. I langrenn kom han på 7.-plass på 5 km og 20 km, og 8.-plass på 10 km. 
Ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2005 fikk han to medaljer i skiskyting; han kom på 2.-plass på 12,5 km og 3.-plass på 7,5 km. I langrenn deltok han på det ukrainske laget som kom på 3.-plass på 1 x 3,75 + 2 x 5 km åpen klasse. Han fikk ingen individuelle medaljer i langrenn, men kom på 4.-plass på 5 km og 6.-plass på 10 km og 20 km.  
I 2006 deltok han ved Paralympiske vinterleker i Torino. Der vant han 12,5 km skiskyting, og kom på 2.-plass på 7,5 km. Ukraina fikk bronse på 1 x 3,75 + 2 x 5 km stafett åpen klasse i langrenn, og individuelt kom han på 7.-plass på 5 km. Han stilte ikke til start på 10 km og 20 km. Ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2009 kom Ukraina på 3.-plass på 1 x 4 + 2 x 5 km stafett i langrenn, åpen klasse. Han kom for øvrig på 5.-plass på 10 km fri stil og 11.-plass på langrennssprinten. I skiskyting kom han på 2.-plass på 3,6 km jaktstart og 3.-plass på 12,5 km. 
Han deltok igjen ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver i Canada. Ukraina fikk sølv i langrenn på 1x4 + 2x5 km stafett, åpen klasse, og han kom på 5.-plass på langrennssprinten. Han stilte ikke til start på 10 km klassisk stil. I skiskyting fikk han to medaljer; gull på 3 km jaktstart og bronse på 12,5 km. 
Ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011 fikk han ingen medaljer i skiskyting, men kom på 4.-plass på 3 km jaktstart og 5.-plass på 7,5 km og 12,5 km. I langrenn kom Ukraina på 3.-plass på 1x4 + 2x5 km stafett åpen klasse. Han kom på 8.-plass på 10 km, men stilte ikke til start på langrennssprinten. To år senere kom han på 2.-plass på både 12,5 km og 15 km skiskyting ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2013, og 5.-plass på 7,5 km. I langrenn kom han på 9.-plass på sprinten, men fikk igjen sølvmedalje på 4 x 2,5 km stafett, åpen klasse. 
Han representerte Ukraina igjen ved de paralympiske vinterlekene 2014 i Sotsji, der han vant 7,5 km og 12,5 km i skiskyting. Han var med på stafettlaget som fikk sølv på 4 x 2,5 km åpen klasse i langrenn, og han fikk også en bronsemedalje på 15 km skiskyting.
Orakelben

Orakelben er dyreben med orakelskrift. De ble brukt i oldtidens Kina for å spørre forfedrenes ånder om å forutsi fremtiden.
Orakelben ble først ordentlig kjent fra funn ved Anyang i Henan-provinsen i Kina i 1899.
De kommer for det meste fra oksebrystben eller skilpaddeskall, eller fra plastronben, dvs. skallet fra skilpaddens underside («megedelen», bukskjoldet). Skilpaddens bukskjold har den egenskap at det lett sprekker opp ved oppvarming, noe som skyldes at det er et skall som består av sammenhengslede men ikke nødvendigvis fullt ut sammenvokste benplater selv om det ved ytre inspeksjon ofte kunne synes å være en sammenhengende glatt flate. Benene som ble brukt imidlertid kunne komme fra de fleste alminnelig utbredte dyr (også fra kveg og aper), men aldri fra katt eller hund.
Orakelprestene, opprinnelig kongen selv som den øverste orakelprest, ville lese sprekkene på benet/skallet for å finne svaret på det spørsmål som var risset inn på benet.
Spørsmålene som var innrisset, var som regel rettet til forfedrene. Orakelkunsten inngikk slik som et viktig element av den eldste kinesiske forfedrekult. Et saksforhold ble gjerne fremstilt i bekreftende eller fornektende form, og stilt parallelt med et felt som var ubeskrevet. I det ubeskrevne feltet ble det boret små hull, og så ble glødende bronsestaver boret ned i hullene. Heten førte til riss eller sprekker, og det var disse sprekkene som dannet grunnlaget for tolkningen av orakelsvaret.
Inskripsjonene på orakelbenene har i regelen tre seksjoner: Et spørsmål til orakelet, orakelets svar (prognose), og en kommentar om oraklet hadde rett (verifikasjon).
Denne formen for kinesisk spådomskunst og prognostisering synes å gå tilbake til midten av Shang-dynastiet, og det var sannsynligvis i kong Pan Gengs regjeringstid at den virkelig kom til gjennomslag. Det var på hans tid at man omkring 1350 f.Kr. flyttet Shang-hovedstaden til Yin. Ettersom det også er funnet et mindre antall orakelben i den hovedstaden han forlot, Ao (Zhengzhou), mener arkeologene at skikken kan ha begynt noe tidligere.
På 1970-tallet fant arkeologer orakelben som må ha hørt hjemme i Zhou-perioden, nærmere bestemt i Vår- og høstannalenes tid.
Bena er også blitt kalt drageben. I 1899 oppdaget en mandarin (embedsmann) fra Qing-dynastiet (1644–1911) at resepten legen hans hadde gitt ham nevnte en tradisjonell medisin kalt «drageben». Etter nærmere undersøkelse fant han ut at det dreide seg om et skilpaddeskall med noen merkelige tegn innrisset i det. Mandarinen sendte da sine menn ut for å samle inn slike «drageben» fra forretninger som solgte naturmedisiner, for å få dem undersøkt av vitenskapsmenn. Over 4 000 kinesiske tegn lot seg identifisere på benene og skallene.
Det er bevart over 35.000 stykker orakelbeinskrift på skilpaddeskall og oksebein i Det kinesiske nasjonalbibliotek i Beijing.
Dragan Đukić

Klubb

Đukić startet sin trenerkarrière i 1986 med den serbiske klubben Župa Aleksandrovac og har siden vært trener for en rekke klubber og juniorlandslag frem til 2005.

Landslag

Han tok over Jordans herrelandslag i 2005 og senere vært landslagssjef for herrelagene til Makedonia, Sveits, Storbritannia og Israel.
I slutten av 2016 tok Đukić over treneransvaret for det montenegrinske herrelandslaget etter Ljubomir Obradović, og ledet laget under Håndball-EM 2018 i Kroatia.
Gottfried Hendtzschel

Gottfried Andersson Hendtzschel også kjent som Gottfried Hendtzschel Anderssøn var en tysk maler som var sentral i Stavangerrenessansen. Han var født i Breslau, dagens Wrocław i Schlesien. 
Hendtzschel kom til Stavanger omkring 1620. Han var gift med en datter av Johan og Barbra Torkildsdatter, men hennes navn kjenner vi ikke. Han ble borger i Stavanger i 1629.
Han var elev av Peter Reimers som kan ha vært fra Neustadt in Holstein. Holstein var på denne tiden en del av Danmark-Norge. 
De fleste verkene hans er å finne på Sørvestlandet og består av altertavler og annen kirkekunst, han brukte ofte italienske forbilder når han laget kunst. Hendtzschel står bak malerier på altertavler og prekestoler i Ogna kirke, Utstein klosterkirke og kirker i Ryfylke, som Talgje, Årdal og Strand. 
Overalt dominerer påsken motivet i hans mange altertavler. De følger temmelig nøyaktig stikk etter komposisjoner av Lucas van Leyden, Federigo Barocci, Abraham Bloemaert, Karel van Mander og Jacques de Gheyn, men med en særpreget koloritt. 
Av hans få bevarte portretter er de av sogneprest Daniel Jørgenssøn og Maren Nilsdatter i Hjelmeland kirke de ypperste.
Henrik Grevenor skriver at han døde omkring 1650. Robert Kloster meste at han malte en korsfestelsesgruppe til Sauda kirke i 1656 , og at han samme sted skulle ha arbeidet med altertavlen i 1663.
Han har en gate oppkalt etter seg i Stavanger.
Tarsotropidus

Utseende

Middelsstore, avlange, mørke trebukker, gjerne med grønnlig metallglans. Hodet er litt snuteformet forlenget foran fasettøynene, kjevene nokså lange. Antennene er tynne, kortere enn kroppen. Pronotum er rundet, bredere enn langt. Dekkvingene er ganske jevnbrede. Beina er forholdsvis lange, bakbeina litt fortykkede, gjerne rødlige.

Levevis

Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Afrika, bortsett fra den vestligste delen.
United States Interests Section in Havana

United States Interests Section of the Embassy of Switzerland in Havana, Cuba (USINT Havana) var en seksjon ved Sveits' ambassade i Havanna som representerte USAs interesser på Cuba. Seksjonen var bemannet av ansatte i USAs utenrikstjeneste, og fungerte med unntak for protokollspørsmål nærmest fullstendig uavhengig av den sveitsiske ambassaden den var en del av.
Seksjonen ble lagt ned i 2015 i forbindelse med at USAs ambassade i Havanna ble etablert.
Jubilee-klassen

Jubilee-klassen var en klasse av passasjerdampere bygget ved verftet Harland and Wolff i Belfast i perioden 1899–1901. Totalt ble det bygget fem skip på om lag 12 500 brt, alle for White Star Lines nye linjerute mellom England og Australia.
Da White Star åpnet rute mellom Liverpool og Sydney i 1899, kontraherte de tre skip som skulle trafikkere ruten: «Afric», «Medic» og «Persic». Alle skipene hadde en tonnasje i underkant av 12 000 brt, hadde enkel skorstein og plass til 320 passasjerer på tredje klasse. Disse skipene ble sjøsatt i løpet av det siste året i det nittende århundre og ble derfor betegnet Jubilee-klassen til ære for det kommende århundreskiftet.
Ruten viste seg raskt populær, mye på grunn av stor innvandring til Australia. White Star bestemte seg derfor for å bestille ytterligere to skip i denne klassen, dog noe lengre. Det første av disse var «Runic», som ble sjøsatt 25. oktober 1900. Det andre, og størst i klassen, var «Suevic», på 12 531 brt. «Runic» og «Suevic» hadde en rekke mindre endringer i designet, de mest iøynefallende var det forlengede akterdekket (poop deck) og flyttingen av broa nærmere baugen. Disse to skipene hadde plass til 400 passasjerer og hadde syv lasterom, hvorav enkelte med kjøling.
«Medic», «Runic» og «Suevic» ble alle solgt mellom 1928 og 1930 og ombygd til flytende hvalkokerier for fangst i Sørishavet. «Afric» ble senket av en tysk ubåt under første verdenskrig mens «Persic» ble hugget i 1927.
French Open 2011

French Open 2011 ble arrangert mellom 22. mai og 5. juni i Paris. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus og blir spilt på Roland Garros-stadion. Li Na vant kvinneklassen og ble dermed den første tennisspilleren fra Asia som har vunnet en Grand Slam-tittel. Rafael Nadal beseiret Roger Federer i herrefinalen, han vant turneringen for sjette gang, en tangering av Björn Borgs rekord. Det var samtidig Nadals tiende Grand Slam-tittel.
Ministry of Defence Main Building

Beliggenhet

Bygningen ligger på et område på tre hektar i gaten Whitehall i City of Westminster. Gaten Whitehall ligger på vestsiden av bygningen. Mellom Whitehall og bygningen ligger Banqueting House, som er den eneste gjenværende delen av Palace of Whitehall. Mot nord er Horse Guards Avenue. I gaten ligger Whitehall Court og også Old War Office Building som tidligere var offentlige kontorer, men senere ble ombygget til hotell etter å ha blitt solgt til utviklere i 2016. Bygningen er adskilt fra Victoria Embankment og Themsen mot øst av offentlige hager kjent som Whitehall Gardens. Richmond Terrace ligger mot syd og brukes nå som en privat parkeringsplass, selv om en offentlig fotgjengerrute er beholdt. I tilknytning til Richmond Terrace ligger Curtis Green Building, hovedkvarteret til Metropolitan Police Service siden november 2016 og ellers kjent som New Scotland Yard. Department of Health opptar nabobygningen, Richmond House.
Bygningen ligger i et verneområde, og ble utpekt av Westminster City Council som en landemerkebygning i 2003.

Fasiliteter

Under hovedbygningen er en treetasjers bunker som rommer Defence Crisis Management Centre (DCMC), ellers kjent som "Pindar" etter den gamle greske poeten. DCMC gir regjeringen et beskyttet krisehåndteringsanlegg. Statsråder, høyere militære og sivile embedsmenn, og sivile drifts- og støttemannskaper er tildelt plass i anlegget. DCMC kostet 126,3 millioner pund å bygge, og ble satt i drift 7. desember 1992.

Sikkerhet

1. juni 2007 ble bygningen utpekt som et beskyttet anlegg I henhold til § 128 i Serious Organised Crime and Police Act 2005. Virkningen var å gjøre det til en eksplisitt straffbar handling for en person å ta seg ulovlig inn i bygningen. Det beskyttede anlegget omfatter også muren og kjøretøysramper på vestsiden av bygningen tilstøtende Whitehall Gardens og Raleigh Green, men det inkluderer ikke trappene, ramper og søyleganger som gir tilgang til innsiden av bygningen.
I august 2016 meldte avisen The Times at spesialtrente bevæpnede styrker i Ministry of Defence Police som hadde ansvar for vakthold ved bygningen, skulle slutte å utføre slike oppgaver. Forsvarsministeriet ville kun bekrefte at det foretok en gjennomgang av sikkerhetsforanstaltningene i hovedbygningen.
Bueskyting under Asialekene 2006

Bueskyting under Asialekene 2006. Bueskyting var en av sportene under Asialekene 2006 i Doha i Qatar. Det var åttende gangen som Bueskyting var med på programmet i Asialekene.  Bueskytingturneringene ble avviklet 9. til 13. desember 2006. Det en individuell og en lagkonkurranse for menn og detsamme for damer. De var 119 deltakere fra 22 nasjoner deltok og Sør-Korea ble beste nasjon, de vant alle fire gullmedaljene.
Iberisk ulv

Utbredelse

En gang i tiden var iberisk ulv spredt utover det meste av Iberia, men i perioden 1954–1968 ble den klassifisert som et skadedyr av spanske myndigheter (jevnfør Juntas de Extinción de Animales Dañinos), som tilbød skuddpremie på ulv og annet rovvilt. Det første til at den nær ble utryddet.
Siden 1970 har antallet individer økt, fra 400–500 til cirka 2 000 i Spania og ytterligere omkring 400 i Portugal (cirka 300 flokker). Ulven har også ekspandert leveområdet senere år. Den regnes i øyeblikket som sårbar, men populasjonen i Sierra Morena er kritisk truet. I Extremadura regner man med at den er utryddet.
Iberisk ulv må på ingen måte forveksles med spansk ulv (C. l. deitanus), som er utryddet (cirka 1930).

Beskrivelse

Den har et forholdsvis langt og spisst ansikt med stående trekantede ører. Kroppen er cirka 1,05–1,35 cm og har forholdsvis lange lemmer med mørke markeringer på frambeina. Pelsfargen kan variere noe i forhold til sesongen. Den er gjerne mørkere grå (med rødlige innslag) om vinteren. Vekten ligger normalt på ca. 25–55 kg, avhengig av kjønn.

Atferd

Avhengig av hva som er tilgjengelig livnærer Iberisk ulv seg på avfall, tamme beitedyr, rødhjort, rådyr, villsvin og kaniner. Angrep på beitedyr medfører konflikter med lokale bønder.
Vigfus

Etymologi

Vigfus har opprinnelse i norrøne Vígfúss, dannet av víg, «kamp», og fúss, «villig».
Dhanbad (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 2 682 662 innbyggere i distriktet, mot 2 397 102 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 58,13 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 13,70 % i 2011 mot 16,03 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 917 i 2011 mot 951 i 2001.
Mille-feuille

Mille-feuille (fransk uttale: ​[mil fœj], «tusen blader») er et fransk bakverk hvis eksakte opprinnelse er ukjent. Bakverkets moderne form ble påvirket av forbedringer av Marie-Antoine Carême.
Tradisjonelt består en mille-feuille av tre lag butterdeig (pâte feuilletée), som alternerer med to lag crème pâtissière, men noen ganger brukes pisket krem eller syltetøy i stedet. Det øverste butterdeigslaget drysses med melis, og noen ganger kakao, kakesmuler eller pulveriserte nøtter (for eksempel ristede mandler). Alternativt kan toppen glaseres med glasur eller fondant i vekslende hvite og brune striper, og deretter børstes.
Slaget ved Cuddalore (1783)

De britiske skipene

Superb 74
Gibraltar 80
Cumberland 74
Defence 74
Hero 74
Sultan 74
Burford 70
Monarca 70
Africa 64
Eagle 64
Exeter 64
Inflexible 64
Magnanime 64
Monmouth 64
Sceptre 64
Worcester 64
Bristol 50
Isis 50

De franske skipene

Héros 74
Annibal 74
Argonaute 74
Fendant 74
Illustre 74
Artésien 64
Ajax 64
Brillant 64
Hardi 64
Sévère 64
Sphinx 64
Vengeur 64
Saint Michel 60
Flamand 50
Hannibal 50
Farid ud din Attar

Farid ud din Attar (فریدالدین) var dikternavnet til Abū Hamīd bin Abū Bakr Ibrāhīm (ابو حمید ابن ابوبکر ابراهیم) 
(muligens født 1136 i Nishapur i Persia, død ca 1220 samme sted) som var en persisk sufisk forfatter. 
Han regnes for å være en av de tre store forfatterne innenfor sufismen, sammen med Sanai og Jalal ad-din Rumi.
Hans mest kjente verk er Fuglenes forsamling (Maqamat-e toyur), som kom i norsk utgave i 2002. Han skrev også Minnesmerke over de hellige (Tazkiratú l-awliya), en samling biografier over hellige menn, og flere andre verk: Prøvelsenes bok (Mushibat-nama) og Gudsboken (Elahi-nama). Én tradisjon tilskriver ham hele 27 verk, men det er påvist at flere av disse er skrevet etter hans død. Selv nevner han 8 verk i innledningen til en av bøkene sine. Lite er kjent om hans liv, men tilnavnet Attar kommer av itr «parfyme», så trolig var han apoteker eller parfymehandler som sin far. Det framgår ellers av bøkene at han må ha vært både lærd, og selvbevisst.
Attars verk må hatt stor utbredelse. Anekdoter og episoder som bare er kjent fra hans helgenbiografier gjengis også i europeisk middelalderlitteratur på 1200- og 1300-tallet, riktignok løsrevet fra sin islamske kontekst.
Latinsk kors

Et latinsk kors er et kors med øverste korsarm kortere enn de andre og nederste korsarm lengre. Denne korsformen er blant de mange som er brukt til religiøse og magiske symboler og figurer. Vi finner latinsk kors i bl.a. malerier, skulpturer og annen kunst, i flagg, våpenskjold, bumerker, mønstre, ornamenter m.m.
Det latinske korset er idag mest vanlig som symbol for de vestlige kristne kirkesamfunnene. En alminnelig folkelig oppfatning er at det var et slikt kors som Jesus Kristus ble henrettet på. Forskere har reist tvil om dette og flere antar at korsfestelsen i stedet var på et T-formet «taukors»; se kors. 
Et omvendt latinsk kors kalles Peterskors etter apostelen Peter. Et liggende latinsk kors kalles et Filipkors.

Galleri

Flere eksempler på kors som er dels latinsk kors og dels helt andre korsformer, bl.a. med sirkel, ekstra og skrå tverrbjelke samt korsarmer som ender i anker- eller kløverbladsform:
Foto-Norge

Foto-Norge eller Fellesorganisasjonen Foto-Norge er en sammenslutning av flere norske fotograforganisasjoner.
Foto-Norge ble stiftet 22. juni 2010, og målet var blant annet at man skulle kunne tale med én stemme vis-à-vis myndighetene.
Tilsluttede organisasjoner er Forbundet Frie Fotografer, Norsk Fotohistorisk Forening/Preus Museums venner, Norsk Selskap For Fotografi, Norges Fotografforbund, Norske Naturfotografer, Norske Reklamefotografer, Pressefotografenes Klubb, Norges Skolefotoforbund og Institusjonsfotografenes Forening. Til sammen hevder Foto-Norge å representere nær 5000 fotorelaterte medlemmer.
I Foto-Norges første styre sitter Anders Henriksen, Ingrid Nilsson, Eivind Lentz, Arthur Sand og lederen, Rolf Schjesvold.
Nord-Norsk Musikkstevne

Nord-Norsk Musikkstevne er et stevne for musikkorps som blir arrangert annethvert år, vekselvis på ulike steder i Nord-Norge. Det første nordnorske musikkstevnet ble holdt i Harstad i 1933. Under dette stevnet ble Nord-Norges Musikkforbund stiftet. Nord-Norsk Musikkstevne omfatter konserter, defilering og sosialt samvær. Vanligvis inngår ikke korpskonkurranser i dette stevnet; et unntak var det 17. Nord-Norske Musikkstevne på Sortland i 1973, da 15 av de 21 korpsene på stevnet deltok i konkurransen.
På det første nordnorske musikkstevnet i 1933 deltok ni korps og 230 musikere. Ved stevnet i Kabelvåg i 2009 var tallet kommet opp i 42 korps og drøyt 1000 musikere. Narvik og Harstad har med sine sju stevner hver arrangert det nordnorske musikkstevnet flest ganger. Sortland har vært vertskap for stevnet seks ganger.
Jeju by

Historie

Byen har alltid spilt en sentral rolle i utvikliongen av øya. Samseonghyeol-hulene skal være hjem for de tre forfedrene til Jejus befolkning og finnes sentralt i byen.
Utviklingen av byen har vært rask og betydelig siden 1970-åra. Shin Jeju eller nye Jeju ble planlagt og etablert for noen tiår siden, med utvikt mot den internasjonale flyplassen, og huser mange av administrasjonens bygninger.
Byen ble skilt administrativt fra omlandet Bukjeju i 1955. Etter en folkeavstemning i 2005 ble det bestemt at de to provinsene skulle fusjonere med virkning fra juli 2006. Tilsvarende sammenslåing skjedde sør på øya, der Seogwipo fusjonerte med Namjeju.
Kolstad (Trondheim)

Kolstad (norrønt Kolsstaðir) er et av distriktene i bydelen Heimdal sørvest i Trondheim kommune. Distriktet grenser mot Heimdal og Saupstad mot sør, Huseby mot vest, Flatåsen mot nord og Bjørndalen og Tonstad mot øst. Kolstad er et av kommunens tettest befolkede områder, som ellers består av områdene Saupstad og Huseby. Området ble utbygd som drabantby på slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet, og består i dag av lavblokker i kjeder med tun og grøntområder.
I dagligtale skiller ikke folk flest på navnet Kolstad og Saupstad, da grensene er noe flytende og lokaliteter med de begges navn går over i hverandre. Begge navnene kommer fra tidligere gårdsbruk som lå i området.

Historie

Kolstad gård er første gang nevnt i 1519, og ble i 1647 delt i to bruk hvor begge tilhørte Bakke kloster. Fra begynnelsen av 1700-tallet tilhørte gården til slekten Wisløff, og fra 1727 var den eid av kjøpmann Thomas Møllmann (1686–1762). Hans svigersønn kammerråd Hilmar Meincke (1710–1771) overtok etter Møllmanns død, og to år etter Meinckes død ble gården solgt videre til kammerrådinne Abel Margrethe Wide. Hun delte deretter Kolstad i flere bruk som hun solgte til bondeselveie. Av husmannsplasser som tilhørte Kolstad var Furuhaugen, Kolstadhaugen, Kolstadløkka, Kolstadmyra, Kolstadplass og Kolstadtrøa.