google/wiki40b huggingface dataset:
Frederik Holst

Familie

Frederik Holst var sønn av kjøpmann Hans Holst (1763–1846) og Inger Christine Backer (1765–1850).  Den 10. juni 1824 giftet han seg i Christiania med Dorothea (“Thea”) Christierne Steffens (1805–1866).

Utdannelse

Kjøpmannssønnen tok examen artium ved Oslo katedralskole 1810 og medisinsk embedseksamen i København 1815, der han studerte hos sin fars søskenbarn Michael Skjelderup.  Holst studerte så ved  Det Kongelige Frederiks Universitet og ble i 1817 tildelt den første  doktorgrad fra et norsk universitet for avhandlingen Radesyge, og på hvilken måte kan den utryddes?. Radesyke ble ansett som en form for syfilis, men denne oppfatningen gikk medisinerne senere bort fra. Radesyken var utbredt i Norge i Holsts samtid, men ble senere utryddet. Holsts disputas fant sted 18. juni 1817. Avhandlingen ble publisert i bokform på norsk for første gang i 2005.

Medisinsk karriere

Holst ble ansatt som stadsfysikus (bylege) i Christiania (1818), foretok studiereiser i utlandet, og ble utnevnt til professor i  farmakologi, hygiene og toksikologi (1824, fratrådte 1865). Han tok initiativet til Det Norske Medicinske Selskab (1826), ga ut tidsskriftet Eyr (1826–1837) og Norsk Magazin for Lægevidenskaben (1850–1938). Hans arbeide var hovedsakelig innen samfunnsmedisin, idet at han arbeidet for medisinsk innpass både i fengselsvesent og det psykiske helsevern. 
På 1820-tallet ledet han en offentlig kommisjon som hadde i oppdrag å utrede kårene til de såkalte sinnssvake, og å presentere et forslag til forbedre dem. Den utredningen som Holst førte i pennen utgjorde det første initativ for å etablere et landsomfattende psykisk helsevern i statlig regi i Norge.
Sammen med Michael Skjelderup startet han det første norske medisinske fagtidsskriftet, som fikk navnet Eyr. Stiftelsesåret var ifølge noen kilder 1826, andre kilder sier 1828. Etter hvert ble Holst eneutgiver av tidsskriftet, som gikk inn i 1837 etter utgivelsen av bind 11. I 1840 opprettet Holst et nytt medisinsk tidsskrift ved navn Norsk Magazin for Lægevidenskaben sammen med kollegene Andreas Christian Conradi, Christen Heiberg og Jens Johan Hjort.
Han skrev også en utredning om fengselsvesenet, som var et viktig grunnlag for byggingen av Botsfengselet, som åpnet i 1851.
Han ble ridder av St. Olavs Orden den dagen den ble opprettet (21. august 1847), kommandør av St. Olavs orden i 1865, samt kommandør av den svenske
Nordstjerneordenen og Vasaordenen.
Boliney

Boliney (Bayan ng Boliney, Abra) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Abra. Folkemengden var på 3 573 innbyggere i 2015.
Boliney er inndelt i 8 barangayer.
Oleg Sjestakov

Meritter

Ved EM i para-bueskyting i 2010 i Vichy i Frankrike kom han på 9.-plass individuelt og han deltok på det russiske laget som vant gull i lagkonkurransen. Året etter deltok han i VM 2011 i Torino i Italia, der han kom på 4.-plass individuelt, og gull i lagkonkurransen. 
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han sølv individuelt med buetypen recurve, i klassen for stående utøvere. I plasseringsrunden fikk han niende beste poengsum av de 24 som deltok, med 608 poeng. I kvartfinalen slo han tyrkiske Zafer Korkmaz 6-4, og i semifinalen slo han lagkamerat Mikhail Oyun med 6-2. I finalen tapte han 7-3 for Timur Tutsjinov. 
Han deltok også i lagkonkurransen, der det russiske laget vant gull, etter å ha slått Sør-Korea 206-200 i finalen. Tutsjinov deltok der sammen Mikhail Oyun og Timur Tutsjinov.
A-Lee

Biografi

Pirzad-Amoli ble født i Gjøvik, men flyttet med familien til Oslo, hvor han vokste opp på Årvoll i bydel Bjerke i Oslo.
Som musiker tok han artistnavnet A-Lee, og ble en del av duoen Cam`N A-lee sammen med rapperen Cam'leon (Cam) senere kjent som Dnyal Andre som ga seg som musiker i 2009 etter å ha utgitt sitt solo album "Reintroducing Cam As Dnyal Andre" året før i 2008. I 2005 vant de By:Larm sin Publikumspris, og ble nominert til Årets Urørt av NRK P3 med låten «What do You Mean». Med seg på låten hadde de Karpe Diems Chirag «Chicosepoy» Patel. Gruppen ble oppløst i 2006, tett på utgivelsen av EP-en Schmokin' Skills, som dermed ble skrinlagt.
A-Lee brukte mye av tiden sin på Telekiosken på Oslo City, nå også kjent som Telenorbutikken. Han valgte å si opp jobben sin der for å fokusere mer på musikk karrièren.
A-Lee ble signert hos Tommy Tee og Tee Productions, men Pirzad-Amoli brøt samarbeidet etter et par år uten utgivelse. Han gav i 2009 ut solosingelen Bump Off. I 2010 fikk han sitt gjennombrudd med låten «World So Cold» sammen med Marcus Only.
I 2011 slapp han en ny hit, «The One». Sommeren 2011 kom en ny hit, «Hear The Crowd». Han blander techno, pop og Hip-Hop i sine nyere sanger. I november 2011 kom låten «Before My Eyes», som også fikk egen musikkvideo. I mai 2012 kom sangen «Feelgood» og der synger Elisabeth Carew i refrenget. Den fikk også musikkvideo. Noen måneder senere kom singelen «Over You». Musikkvideoen til "Over You" ble spilt inn på Gran Canaria med den nederlandske supermodellen Sylvia Geersen i hovedrollen. Videoen ble laget av duoen Joon Brandt (Regissør) og Ivan Jamne (Produsent) Låtene kommer på albumet Forever Lost.
Andreas Cappelen

Politisk karriere

Cappelen begynte sin regjeringskarriere som  kommunal- og arbeidsminister mellom 1958 og 1963 i Einar Gerhardsens tredje regjering. I 1963 ble han en av Gerhardsens mest sentrale medarbeidere da han tok over som finansminister. Etter tre uker med borgerlig regjering på grunn av Kings Bay-saken, kom Cappelen tilbake som finansminister og hadde den jobben fra 1963 og fram til 1965 da den borgerlige 4-partikoalisjonen fikk flertall på Stortinget og overtok regjeringsmakten.
Da den borgerlige koalisjonsregjeringen under Per Bortens ledelse sprakk i 1971 tok Trygve Bratteli over som statsminister, og utnevnte Cappelen til utenriksminister. I den jobben opplevde Cappelen et av sine største politiske nederlag, da det norske folk sa nei under folkeavstemningen om EF i 1972. Regjeringen måtte gå av, ettersom statsminister Trygve Bratteli på forhånd hadde erklært at den ville fratre dersom den fikk resultatet mot seg. 
Cappelen kom tilbake som justisminister mellom 1979 og 1980 i Odvar Nordlis regjering. I den posten måtte han blant annet håndtere den vanskelige striden om utbyggingen av Alta-vassdraget.

Yrkeskarriere

Andreas Cappelen fikk også en lang karriere som jurist. Blant annet var han statsadvokat for landssviksaker i Rogaland mellom 1947 og1949. I 1967 ble han byrettsdommer i Stavanger, mens han ble byrettsjustitiarius i samme by i 1969.

Slekt

Cappelen var bror av tidligere sosialrådmann i Oslo Hans Johan Zeier Cappelen og ambassadør Johan Zeier Cappelen. De tilhører den såkalte «Skiensgrenen» av den norske slekten Cappelen. Andreas Cappelen er far til Frede, Hans og Ådne Cappelen

Begravelsen

Andreas Cappelen ble 10. september 2008 bisatt i Stavanger domkirke. Både daværende og tidligere statsråder og stortingsrepresentanter, sentrale folk fra Ap, og fra det juridiske miljøet samt fra Stavanger kommune var til stede i begravelsen.
«Andreas Cappelen var en bygger av det norske samfunn. Han var en av våre beste. Med Andreas Cappelens død har norsk sosialdemokrati og Det norske Arbeiderparti mistet en av sine aller fremste lederskikkelser», sa partisekretær i Arbeiderpartiet Martin Kolberg i begravelsen.
Animalia (organisasjon)

Animalia er et norsk fag- og utviklingsmiljø innenfor kjøtt- og eggproduksjon. Organisasjonen driver forskning, utvikling, helsetjenester og kursvirksomhet rettet mot kjøtt- og eggbransjen. Organisasjonens styre oppnevnes av Nortura og Kjøtt- og fjørfebransjens Landsforbund.
DevilDriver

DevilDriver er et amerikansk heavy metal-band fra Santa Barbara i California.
Bandet ble startet i 2002 under navnet Deathride, men måtte av opphavsrettslige grunner endre det til DevilDriver, som er bjeller som italienske hekser bruker til å drive bort onde ånder.
Bandet gå først ut et selvtitulert musikkalbum i 2003. Oppfølgeralbumet The Fury of Our Maker's Hand kom i 2005. Bandet ga så ut album i 2007, 2009 og 2011,
David Vunagi

Liv og virke

Vunagi kommer fra provinsen Isabel. Han er utdannet lærer og fikk i 1976 diplom fra University of the South Pacific på Fiji. I 1982 avla han bachelorgrad i biologiundervisning ved University of Papua New Guinea.
Etter studier i teologi ved St. John’s College i Auckland på New Zealand, avla Vunagi i 1990 bachelorgrad i teologi. Han underviste i teologi hjemme på Salomonøyene. Fra 1996 til 1998 arbeidet som hjelpeprest i Britisk Columbia i Canada. Vunagi tok i 1998 mastergrad i teologi ved Vancouver School of Theology. Deretter vendte han tilbake til hjemlandet og arbeidet som prest og lærer. I 2000 ble han biskop av Temotu og i 2009 erkebiskop av Anglican Church of Melanesia. Han var erkebiskop til 2015.
I juni 2019 ble han nominert som eneste kandidat til embetet som Salomonøyenes generalguvernør. Generalguvernøren velges av parlamentet og utnevnes av monarken. Vunagi avla embetseden som generalguvernør 8. juli 2019.
Vunagi ble i 2019 utnevnt til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å tilføre tiltaleformen sir foran sitt navn.
Slaget ved Providien

De britiske skipene

Superb 74
Hero 74
Sultan 74
Burford 70
Monarca 70
Eagle 64
Exeter 64
Magnanime 64
Monmouth 64
Worcester 64
Isis 50

De franske skipene

Héros 74
Annibal 74
Orient 74
Ajax 64
Artésien 64
Brillant 64
Bizarre 64
Sévère 64
Sphinx 64
Vengeur 64
Flamand 50
Hannibal 50
Westfields FC

Historie

Westfields FC ble dannet av en gjeng lokale ungdommer i november 1966, som spilte vennskapskamper på Widemarsh Common. Klubben stilte med lag i Herefordshire Sunday League hvor de spilte i 10 år. I 1973 stilte klubben med sitt første lørdagslag i Worcester and District League. To år senere flyttet de fra King George V idrettsplass til Thorn Lighting's Rotherwas, hvor de over flere år utviklet anlegget.
I 1978 rykket de opp til West Midlands (Regional) League, først i divisjon 2. Opprykk til divisjon 1 kom i 1983/84, som ble fulgt opp med opprykk til Premier Division, 3 år senere. Sesongen 2002/03 rykket de opp til Midland Alliance, der de ble nummer 6 i sin første sesong.
Cinyra

Levevis

Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen.
Michelle (Beatles-sang)

Bakgrunn

Både George Harrison og McCartney var store fans av gitaristen Chet Atkins og hans fingerspillmetode som gikk ut på å la tommelen betjene basstonene, mens de øvrige fingrene spilte melodien simultant. Ved hjelp av denne fingerspillteknikken, ga Atkins ut mange instrumentale album med kjente sanger. I 1966 ga han ut albumet Chet Atkins Picks on the Beatles hvor han faktisk lagde en coverversjon av «Michelle». Men den store inspirasjonen var Atkins' innspilling «Trambone» fra 1961. Denne instrumentalen går i C-dur. Derfor lagde McCartney en egen sang med forenklet fingerspill og fant ut at det var litt fransk stil over det. Han pleide ofte å være på fest hos en student-lærer av John Lennon som het Austin Mitchell. For å gjøre inntrykk på jentene, hadde McCartney med seg sin akustiske gitar og satte seg i et hjørne og spilte sitt første utkast til «Michelle» mens han sang på kvasi-fransk. Noen år senere var han og Lennon i manko på sanger til deres fremtidige album, Rubber Soul. Derfor spurte Lennon om ikke McCartney kunne gjøre noe seriøst ut av denne «franske» sangen.
Muriel Young jobbet for Radio Luxembourg den gang og hun husker at McCartney var i Portugal sammen med kjæresten Jane Asher mens han jobbet med sangen. Den gang vekslet arbeidstitlene mellom å hete «Goodnight Sweetheart» eller «Hello My Dear». McCartney og Asher var i Portugal 27. mai – 11. juni 1965, men The Beatles drev verken med konsertvirksomhet eller plateinnspillinger i september 1965, så teoretisk kan det hende at de var i Portugal da også.
Dermed tok McCartney kontakt med sin skolekamerat Ivan Vaughan (som forøvrig sørget for at McCartney og Lennon traff hverandre 6. juli 1957). Vaughan var gift med Jan som var fransklærer, og hun hjalp til med å få på plass noen franske gloser (av den seriøse sorten) slik at McCartney nesten ble ferdig med sangen, men manglet noen strofer på refrenget. Han spurte Lennon om hjelp til dette.
Nina Simone hadde en fått en hit i Storbritannia med sin coverversjon «I Put a Spell on You» i august 1965. Ut fra den forelo Lennon at McCartney sang «I love you, I love you, I loooooove you» (slik som i «I Put a Spell on You»). «Michelle» fikk som nevnt opprinnelig i c-dur, og den ble flyttet til f-dur i stedet, og Harrison brukte capo på femte bånd slik at han kunne spille i c-dur formasjon.

Innspilling

3. november 1965 ble «Michelle» innspilt i Abbey Road Studios. De øvde en del før de gjorde seg klar til opptak. De spilte inn en tagning med trommer, bass og akustisk gitar som ble vellykket. Dermed la Harrison på sin gitarsolo og spilte kun på de dypeste strengene. McCartney la til sin vokal. For å få plass til mer, måtte de kopiere fra firesporsteipen over til en annen firesporsteip, med den forskjell at to av de opprinnelige sporene, ble redusert til å utgjøre kun et spor på neste teip. Dermed ble det lagt på enda et opptak med akustisk gitar samt koret som McCartney, Harrison og Lennon tok seg av.

Norsk versjon

Dizzie Tunes fremførte sangen med norsk tekst, «Blå sangbok», på NRK TV i 1967.
O.P. Effersøe

Familie og yrke

Han vokste opp i Færøyenes dansktalende embedsmannsstand som sønn av Jón Guðmundsson Effersøe og Súsanna Ólavsdóttir. Farsslekten var islandsk og hentet sitt navn fra Örfirisey ved Reykjavík. Faren kom til Tórshavn som regnskapsfører ved den danske monopolhandelen. Moren var av færøysk bondeslekt fra Vestmanna. O.P. Effersøe var farbror til Rasmus, Oliver og Poul Effersøe. Han giftet seg med Margrethe Elisabeth Djurhuus, datter av lagtingsmann Hans Olaus Djurhuus.
Effersøe drog til København i 1847 og tok studentereksamen i 1851 og filosofikum i 1852. Deretter studerte han jus ved Københavns Universitet og tok 1. avdeling i 1856. I 1864 var blant mange studenter som meldte seg til militærtjeneste i den andre slesvigske krig. Effersøe ble dekorert for sin innsats ved Dybbøl, men ble hardt såret ved Als og tatt til fange av prøysserne. Resten av livet hadde han en lammelse som gjorde ham halt. Fra 1871 til sin død underviste han ved realskolen i Tórshavn. Han satt i direksjonen (styret) i Færø Amts Sparekasse og i Færøyenes skoledireksjon fra 1881 til 1886. Han var også redaktør i den danskspråklige Amtstidene for Færøerne (nå Dimmalætting) fra 1881 til 1882 og fra 1892 til 1893.

Politisk arbeid

Effersøe stilte som kandidat ved begge folketingsvalgene som ble holdt i 1866, men tapte begge ganger for Færøyenes tidligere landfogd Jacob Andreas Lunddahl. I 1869 stilte Effersøe på nytt mot Lunddahl, og ble valgt. Effersøe kalte seg «en liberal høyremann» og ble regnet til Folketingets såkalte mellomparti, som stod mellom venstregruppene og de nasjonalliberale. Effersøe satt frem til 1871. Tidlig i 1880-årene fant mellompartiet og de nasjonalliberale sammen til et nytt høyreparti. Ved valget i 1884 utfordret han sittende folketingsmedlem Bærent Bærentsen, men tapte for den radikale venstremannen Johan Henrik Schrøter. Efferøe var medlem av Tórshavns borgerrepresentasjon fra 1873 til 1878. Effersøe var også innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Norðurstreymoy fra 1871 til 1875, fra Suðurstreymoy fra 1875 til 1889 og fra Eysturoy fra 1891 til 1895.
Veronese

Paolo Cagliari eller Paolo Caliari, bedre kjent som Paolo Veronese (født i Verona i 1528, død i Venezia 19. april 1588), var en viktig venetiansk renessansemaler. Han var kjent som Veronese på grunn av hans fødested Verona. Han var en av de største mestrene innenfor 1500-tallets venetianske maleri.

Liv og verk

Veronese studerte den lokale kunsten i Verona i sin ungdom og dro så i kort tid til Mantova i 1548, hvor han skapte fresker i katedralen, før han slo seg ned i Venezia. Han studerte under Giovanni Francesco Caroto, som også var fra Verona.
De fleste av hans arbeider er livlige fortellende sykluser, utført i en dramatisk og fargerik manieristisk venetiansk stil, full av majestetiske arkitektoniske bygninger og glitrende venetiansk prakt. Sammen med Tizian og Tintoretto er han med å utgjøre triumviratet av store malere i den sene renessansen i Venezia. Han er kjent som en stor kolorist og for sine illusjonistiske dekorasjoner i både fresker og oljemalerier. Hans store malerier av bibelske etegilder utført for bedehus og klostre i Venezia og Verona er betydelige. Han produserte også mange altertavler, historiske og mytologiske malerier, portretter og betydelige kompositoriske skisser med penn, vannmaling i blekk, figurstudier i kritt og chiaroscuro-skikkelser.
Paolo Veronese kom i alvorlig konflikt med inkvisisjonen for sin måte å fremstille religiøse motiv som om det bare var snakk om festivalscener, for eksempel «Bryllupet i Kana» (1563) og «Gjestebudet i Levis hus» (1573). Han ble visstnok sensurert, men hans rykte led ikke noen permanent skade.
Han produserte også altertavler, mytologiske malerier og portretter og et stort antall komposisjonelle skisser i penn og blekk og figurstudier i kull. Han stod i spissen for et familieatelier som forble aktivt etter hans død i Venezia i 1588. Blant hans elever var Giovanni Antonio Fasolo.
Sumatriptan

Sumatriptan er et legemiddel i gruppen triptaner og som brukes til å bekjempe smerter under anfall av noen typer migrene og klasehodepine.
Sumatriptan er et syntetisk middel som hører til gruppen av triptaner. Strukturelt er den en analog av psilocybin, og den inneholder en gruppe N-methyl sulfonamidomethyl i posisjon C–5 på indolringen. Det finnes en rekke produsenter på markedet, som for eksempel Imigran, Imitrex, Sumatran, Sumatriptanum, og Sumax.
Sumatriptan er effektiv mot migrene og klasehodepine. For noen vil den kunne avslutte et anfall, mens den for andre vil lette og/eller forkorte anfallet. Mest effektiv er preparatet som subkutan injeksjon tidlig i fasen (spesielt ved klasehodepine), men det finnes også som spray, stikkpiller og vanlige tabletter. Stikkpiller og tabletter anbefales ikke mot klasehodepine, siden effekten ikke agerer hurtig nok.
Per Petterson

Bakgrunn og virke

Petterson er utdannet bibliotekar. Han har arbeidet i bokhandel, oversetter og litteraturkritiker. Pettersons tidlige bøker fikk stor oppmerksomhet hos kritikerne, men først med den mange ganger prisbelønnede Ut og stjæle hester i 2003 fikk han sitt store gjennombrudd hos publikum. Den har et samlet opplag på 700 000 (200 000 i Norge og 500 000 i utlandet). Boken har blant annet solgt 126 000 eksemplarer i USA, 120 000 eksemplarer i Tyskland,  50 000 eksemplarer i Storbritannia, 40 000 i Frankrike samt 8 000 eksemplarer i Danmark. Han er oversatt til flere språk.
Petterson ble nominert til Nordisk råds litteraturpris i 1997 for romanen Til Sibir. Samme roman ble nominert til International IMPAC Dublin Literary Award.
I 2006 mottok han sammen med oversetteren Anne Born den mest prestisjefylte prisen for oversatt litteratur i Storbritannia, Independent Foreign Fiction Prize, for romanen Ut og stjæle hester. Ut og stjæle hester ble utropt til én av de fem beste fiksjonsbøkene i 2007 i Time Magazine, én av de ti beste fiksjonsbøkene i 2007 i Entertainment Weekly, en New York Public Library Book to Remember 2007 og fikk en femteplass på amerikanske National Book Critics Circle (NBCC) sin «Most Recommended List». Den ble også nominert til Los Angeles Times Book Prize i kategorien for skjønnlitteratur. 14. juni 2007 mottok han den mest prestisjefylte prisen internasjonalt for engelskspråklig og oversatt litteratur, International IMPAC Dublin Literary Award, for samme roman. Han slo dermed en rekke sterke kandidater som sto på kortlisten, blant dem JM Coetzees Slow Man, Salman Rushdies Shalimar the Clown, Jonathan Safran Foers Extremely Loud and Incredibly Close, Julian Barness Arthur and George og Cormac McCarthys No Country for Old Men.
Petterson har mottatt mange priser for romanen Jeg forbanner tidens elv, deriblant Nordisk råds litteraturpris for 2009. Per Petterson ble også valgt til Årets festspilldikter 2009.
Politisk har Petterson bakgrunn fra ml-bevegelsen. Sine år bak bokhandler-disken tilbrakte han i Oslo-bokhandelen Tronsmo, der norsk venstreside og AKP(m-l) i mange år preget driften.
End of an Era

End of an Era er et livealbum og en konsert-DVD utgitt av Nightwish. Den ble spilt inn på Hartwall Areena i Helsingfors, Finland den 21. oktober 2005. 
DVD-en inneholder flest sanger fra Once med sangene: «Dark Chest of Wonders», «Wish I had an Angel», «Nemo», «Planet Hell», «Creek Marys Blood», «The Siren», «Ghost Love Score» og «Kuolema Tekee Taiteilijan». DVD-en ble utgitt i 2006. I tillegg til de originale Nightwish-sangene, spilles også tre betydelige sanger av andre komponister: Gary Moores «Over the Hills and Far Away», Andrew Lloyd Webbers «The Phantom of the Opera», og en utgave av Pink Floyds «High Hopes». 
Dette var også den siste konserten med Tarja Turunen på vokaler som ble oppsagt i et brev etter konserten. Nyheten ble publisert på bandets offisielle nettside dagen etter sammen med brevet Turunen hadde mottatt.
Første trondhjemske infanteriregiment

Første trondhjemske infanteriregiment var en norsk militæravdeling som ble opprettet i 1718.
Opprettelsen skjedde ved at det opprinnelige Trondhjemske regiment ble delt i tre, første, Annet og tredje infanteriregiment. Første regiment hadde kompanier i Innherred og Nærøy; andre regiment hadde kompanier i Nordmøre, Romsdal, Meldal og Oppdal; tredje regiment hadde kompanier i Orkdal, Selbu, Gauldalen og Fosen. Etter en ny inndeling i 1789 ble tredje regiment lagt ned, og kompanier i Melhus, Selbu og Fosen overført til første regiment.
Etter hærplanen av 1810 hadde hæren ni infanteriregiment: A) tre gevorbne infanteriregimenter som hver hadde 800 «gevorbne» (vervede) og 1200 «nasjonale» (utskrevne) menige: Søndenfieldske (Halden), Nordenfieldske (Fredrikstad) og Opplandske (Oslo). B) seks nasjonale infanteriregimenter som hver hadde 200 gevorbne – og 1800 nasjonale menige: Det Aggershuusiske Skarpskytterregiment (Kongsvinger), Det Tellemarkske Infanteriregiment (Stavern), Det Vesterlenske Infanteriregiment (Kristiansand), Det Bergenhuusiske Infanteriregiment (Bergen) og to Trondhjemske regiment.
Under forberedelsene til Riksforsamlingen i 1814 oppnevnte regimentet, på samme måte som øvrige militæravdelinger, to medlemmer av Den grunnlovgivende forsamling: kaptein Georg Ulrich Wasmuth og sersjant Daniel Larsen Schevig. 
Som en følge av hærreformen av 3. juli 1817 ble regimentet lagt ned ved utgangen av 1817. Med sitt tyngdepunkt av kompanier i Nord-Trøndelag, og med sin eksersis-virksomhet på Steinkjersannan kan regimentet oppfattes som den historiske forløper til Nord-Trøndelag infanteriregiment (IR 13) og Nord-Trøndelag Regiment.
Ulf Valde Jensen

Grafikeren

Det var professor Roger Chastel som anbefalte opptak av Ulf Valde Jensen på École Nationale Supérieure des Beaux Arts. Det var også Chastel som underveis i studiet spurte Valde-Jensen om han hadde forsøkt seg på grafikk, dette vekket Valde Jensens nysgjerrighet. Han begynte å orientere seg og ble kjent med flere som studerte hos den engelske grafikeren Stanley William Hayter. Hayter grunnla trykkeriet, det legendariske Atelier 17 i Paris i 1927. Han var sterkt preget  av den surrealistiske bevegelsen og arbeidet tett med Joan Miró, Max Ernst og Pierre Alechinsky. Under andre verdenskrig flyttet Hayter Atelier 17 til New York, han returnerte med Atelier 17 først til Paris så sent som i 1950. I 1966 fikk Valde Jensen innpass hos Hayter. Her møtte han et internasjonalt miljø, og Valde-Jensen fikk en innføring i ulike grafiske teknikker. Hayters teknikk var sterkt forbundet med hans eget uttrykk. De studentene som utforsket og tøyde teknikken opplevde det begrensende. Valde Jensen beveget seg mot en mer kalkulert oppbygging og presis "tegnerisk" stil som Gunnar Sørensen beskriver i sin bok om Ulf Valde Jensen. Begrensningene ledet Valde Jensen på søken etter et annet alternativ, det var hos Johnny Friedlander Valde-Jensen fant sin forløsning som grafiker.