Det frivillige Skyttervesen

Historie

Skytesport i Norge kan spores tilbake til Det bergenske Skydeselskab som ble stiftet i 1769.
På 1800-tallet utviklet skytterebevegelsen seg, og i 1861 ble denne skytingen samlet under Centralforeningen for Udbrædelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug (senere Norges Idrettsforbund). I 1882 ble skytesporten i Norge delt ved at folkevæpningssamlagene ble opprettet som en konkurrerende organisasjon. 
Det frivillige Skyttervesen oppstod i 1893 da alle skytterlagene i Centralforeningen og Folkevæpningssamlagene gikk sammen og ble samlet i én organisasjon hvor målet var å styrke Norges forsvarsevne ved å gi folket opplæring i skyting og sørge for at moderne våpen ble utbredt.
Skyteprogrammene fra de første stevnene kunne variere mye, i likhet med avstandene man skjøt på. Det har blant annet blitt konkurrert på avstandene 400 m, 600 m, 800 m, og 1000 m. Stangskytingen ble en del av landsskytterstevnet fra 1912 på Elverum. Fra 1928 var holdet for baneskytingen 300 meter, med unntak for i 1930 da man igjen skjøt på 400 meters hold. Fra 1. januar 1980 ble det tillatt med 200 meters baner, som nå er mer eller mindre standard på alle baner som er i særlig bruk i Norge.
Til å begynne med var det gjerne 3-delte gruppefigurer som var brukt, men fra 1928 gikk man over til 5-delt skive, og fra 1937 gikk man over til 10-delt skive. 10-delt skive er senere beholdt, men i 1956 gikk man over fra figurskive til normal ringskive. På 300 meter benyttes 1,5 meters skive, der 10-eren er 15 cm i diameter, mens det på 200 meter er 1 meters skive, med tilsvarende mindre blink.
I mange år var programmet slik at man begynte med et «grunnlag», som var 3 skudd stående, 3 knestående og 4 liggende på 2 minutter, og deretter to mesterskapsomganger, som bestod av 10 skudd liggende, hver med 1 minutt i skytetid. Den totale skytetiden var dermed 4 minutter på 30 skudd.
Fra 1957 har programmet vært tilnærmet uendret. Man begynner med tre 5-skudds serier, én i hver stilling. Skytetiden er 1,5 minutter på liggende, 3 minutter på stående og 2 minutter på knestående. Deretter skyter man en tiskudd, som tilsvarer det tidligere grunnlaget, men der skytetiden nå er på 3 minutter. Til slutt skytes mesterskapsomgangen, som er 10 skudd liggende på 75 sekunder. De 35 skuddene skytes nå på 10 minutter og 45 sekunder.
Skiskyting som moderne idrett i Norge startet rundt 1958, og ble organisert nasjonalt under DFS fra 1961. DFS sørget da for å sende utøvere til internasjonale mesterskap. Skiskyting ble skutt med grovkalibret rifle frem til rundt 1978 da det ble gått over til finkaliber i skiskyting internasjonalt. Rundt 25 år senere i 1983 skilte skiskytterne seg ut av DFS og dannet Norges Skiskytterforbund. Skiskyting med grovkalibret rifle har imidlertid levd videre i DFS under navnet skifeltskyting frem til den dag i dag. Norgesmesterskap i skifeltskyting har blitt arrangert årlig siden 1958, og det deles ut kongepokal til seniorvinneren.
I 1984 ble innendørsskyting på 15 meter tatt opp som en egen disiplin.
Skyting med reim ble tillatt fra 1950, og reim er i dag påkrevd å ha montert på våpenet for skyting i alle av DFS sine programmer. Annen skytestøtte enn reim er ikke tillatt, med unntak for Nybegynner Ungdom (10 til 15 år) som kan skyte med støtte.
De første årene skjøt man bl.a. med Jahrmanngevær, men fra 1902 tok Krag-Jørgensen-geværet nærmest helt over, og det var bare tre skyttere det året med andre våpen. I 1925 ble det tillatt med dioptersikte. Først i 1950 ble det lov å benytte rem, og i 1954 ble det bestemt at skytingen kunne foregå under tak. Senere har det kommet til spesialutviklet skyttertøy som gir god avstivning spesielt på stående skyting, samt en pølle til å legge under vrista ved knestående stilling, og skytehanske på venstre hånd, eventuelt høyre hånd for venstrehendte. Den største endringen inntraff fra 1990 da Sauer 200 STR kom inn som nytt våpen, til avløsning for nesten 100 år gamle Krag-geværer. Det kommer også til uttrykk i poengsummene som stevner vinnes på.
Før Saueren ble innført var Krag-Jørgensen og Mauser M67 mest brukt. Sauer 200 STR ble innført i 1990 som felles våpen både i DFS og de danske og svenske søsterorganisasjone, med svært få modifikasjoner tillatt for deltagelse i konkurranser. Begrensningene på utstyr har sitt opphav i at man opprinnelig bare kunne delta i DFS med forsvarets enhetsvåpen i original utførelse, som ville si en langkrag med standard tynt militært løp og skur/korn-sikter. I de danske og svenske søsterorgnisasjonene var det tilsvarende regler om at de måtte bruke deres militære enhetsvåpen, og i de nordiske mesterskapene konkurrerte skyttere fra de forskjellige landene mot hverandre med hver sine våpentyper. Derifra utviklet det seg etterhvert en etterspørsel om utstyr med mer presisjonsfremmende egenskaper, og i Norge ble det etterhvert produsert og godkjent skrapskyttermodeller av Krag med tyngre løp og justerbare dioptersikter. I dag finnes et omfattende regelverk for tillatte modifikasjoner på Krag og Mauser for bruk i DFS-konkurranser, med blant annet en liste med typegodkjente avtrekk, sikter og kolber/ skjefter, samt maksimale dimensjoner på løps-tykkelse og -lengde. Frem til 1990 var Krag-geværet mest populært og man kunne bygge opp våpenet etter egne ønsker, men problemet var at låskassene begynte å bli nærmere 100 år for de eldste, slik at det var på høy tid med en avløsning.

Organisering

Skyttertinget er Det frivillige Skyttervesens høyeste myndighet, og sammenkalles vanligvis en gang i året i forbindelse med landsskytterstevnet. På tinget møter valgte tingrepresentanter fra hvert skyttersamlag, samt Skytterstyret. Skytterstyret består av en person fra hver landsdel, leder av Ungdomsutvalget i DFS, samt en representant oppnevnt av Forsvarsdepartementet. Skytterkontoret har en generalsekretær, samt et antall fagpersoner som står for den daglige driften. Landet er delt inn i 9 landsdelskretser, det er 48 skyttersamlag og ca. 850 skytterlag. Antall medlemmer ligger på ca. 137 000.

Skyteprogrammer

DFS driver kun med rifleskyting og har følgende skyteprogrammer:

Innendørs

Miniatyrskyting innendørs på 15 m for alle klasser. Skytingen foregår på rund 10-delt skive, vanligvis med 25 eller 35 tellende skudd, men mange arrangører lage egne opplegg i interne skytinger eller cupskytinger. Innendørsskyting foregår i vinterhalvåret. Fra 1. januar 2020 er det egen klassesetting for 15 meter for klasse 1-5 og junior/eldre junior.

Felt

Feltskyting, foregår ute i felten, ungdomsskyttere og veteraner skyter på 100 m, mens seniorskyttere skyter på varierende avstander opp til 600 m, hvilket gjør feltskytingen til en form for langholdsskyting. Skytingen foregår på forskjellige figurer hvor man får enten bom, treff eller innertreff. Avhengig av arrangør kan avstanden til figurene enten være kjent eller ukjent. Ukjente avstander gir skytterne en ekstra utfordring siden man må foreta avstandsbedømming på egen hånd før skyting. På andre stevner, deriblant landsskytterstevnet, er avstandene kjent. Feltskytingen kan ha et variert opplegg, og i tillegg til å ha gode skyteferdigheter i bunn må skytteren være i stand til å bedømme avstand og vind, vurdere lysforhold og samtidig ha gode rutiner for å rekke skytetiden.

Felthurtig

Felthurtigskyting, også kjent som "stupern", er en annen hurtigskytingskonkurranse hvor man med hurtig målveksling skal treffe tre ulike mål. Tiden stopper når skytteren har fått ned alle skivene sine. Poengsummen blir dermed tiden, og det er om å gjøre å bruke kortest tid. Det skytes som regel duell med to og to skyttere om gangen. Skytterne starter i stående utgangsstilling med geværet ladd og sikret. Ikke alle klasser deltar i felthurtig.

Stang

Stangskyting er en hurtigskytingskonkurranse hvor man med et ubegrenset antall skudd skal ha flest mulig treff. Først skytes en 25 sekunders omgang på et korthold (mellom 125 og 175 m), og deretter skytes en 25 sekunders omgang på et langhold (mellom 200 og 250 m). De beste skytterne klarer gjerne å få til sammen 30 treff på landsskytterstevnet. Ikke alle klasser deltar i stang. På landsskytterstevnet gjennomføres stangskytingen i et cupformat med puljer på fire skyttere om gangen.

Skifelt

Skifeltskyting ligner feltskyting, men med skietapper mellom holdene. Det kreves dermed fysisk utholdenhet i tillegg til de vanlige feltskytterferdighetene. Skifelt regnes som forløperen til moderne skiskyting, men har rykte på seg for å stille større krav til skyteferdigheter. Det gis tilleggstid for bom. NM i skifelt har blitt arrangert siden 1958, og det har blitt delt ut kongepokal siden 1966. NM arrangeres etter faste regler. For å lette arrangørrollen og få variasjon kan lokale renn i stor grad gjennomføres etter egne tilpassninger med tanke på skytestasjoner og løypelengde.

Skogsløp

Skogsløp med skyting ligner også på feltskyting, men med løping mellom holdene. Øvelsen kan sees på som en sommervariant av skifelt. Antall hold og løypelengde kan variere, men ligger normalt mellom totalt 2 til 3 km med 2-3 innlagte skytinger. Til forskjell fra skifelt oppbevares oppbevares våpen og ammunisjon ved standplassen.

Skytestillinger

I baneskyting skyter klassene Nybegynner Ungdom, Nybegynner Voksen, Rekrutt, Eldre Rekrutt, Klasse 1, Jeger, HK416, AG-3, V65 og V73 kun i liggende skytestilling. Klasse Junior, Klasse 2 og V55 skyter liggende og knestående, mens Klasse 3-5 og Eldre Junior (EJ) skyter liggende, knestående og stående. I feltskyting skyter klasse 3-5 og EJ knestående og liggende, mens de øvrige klassene bruker samme stillinger som ved baneskyting. Skytereim er tillatt i alle stillinger og skal være festet i begge reimfester.

Liggende

Ved liggende skyting støttes geværet av begge armer og hender, hvis albuer berører underlaget. Kroppen skal normalt ligge i vinkel i forhold til skyteretningen, der skuldre og rygg danner en T. Ferdigstilling i liggende skytestilling innebærer at bakre del av kolben er i bakken, skytteren holder med samtlige fingre rundt pistolgrepet, og våpenet er ladd og sikret.

Knestående

Under skyting må skytteren sitte på sterk fot, ha kontakt med underlaget med undersiden av svak fot eller støvel, samt sterk fot, legg og kne. Geværet skal bare støttes av svak arm og hånd, og av sterk skulder, kinn og hånd. Det er ikke tillatt å la setet berører underlaget. Ankelpølle er tillatt.
Ferdigstilling i knestående skytestilling innebærer at kolben skal være under armhulehøyde, fullt grep om pistolgrepet, og våpenet er ladd og sikret.

Stående

I stående skyting er det vanligst å skyte «kort arm» med albuen støttet mot brystet, men man kan også velge å skyte frihånd med såkalt «lang arm».

Våpen

I dag er SIG Sauer 200 STR (Scandinavian Target Rifle) nærmest enerådende på våpenfronten. Tidligere utbredte våpen i DFS som Krag-Jørgensen og Mauser KV59/M67 er fremdeles godkjente, men brukes i liten grad.
Utstyrsreglene i hovedklassene klasse 1-5 er restriktive med få godkjente våpen og tillatte modifikasjoner som bidrar til å holde utstyrsfokus nede, og sentralt innkjøp av organisasjonene holder også utstyrskostnadene nede.

Sikter

I klasse 1-5 brukes forsikte med hullkorn og diopter baksikte, ofte med irisblendere.
Busk diopter fås kjøpt i grov- og finknepp, hvor grovknepp er desidert vanligst. Finknepp brukes av noen få til skyting innendørs på 15 meter. Avhengig av løpslengde har grovknepp en klikkverdi på omtrent 0,1 mil som tilvarer 1 cm på 100 meter, mens finknepp har en klikkverdi på omtrent 0,05 mil som tilvarer 0,5 cm på 100 meter.
Diameter på hullkorn er personlig preferanse, og det er vanlig å ha en del hullkorn i ulike diametere og godstykkelser slik at man kan velge en passende størrelse ut ifra ulike lysforhold og størrelse på sikteblink. En tommelfingerregel er at man velger hullkorn med litt større åpning enn det doble av sikteblinkens vinkelstørrelse (også kalt dekningsbredde), og de fleste bruker derfor hullkorn fra 4,0  til 4,5 mm i baneskyting på 2-300 meter. Med en øyeavstand på 1 meter tilsvarer det et vinkelmål på 4 til 4,5 mrad. Ved baneskyting på 100 meter bruker mange større hullkorn siden sikteblinken er 20% større, og 4,8 mm er en vanlig hullkornstørrelse (ca. 4,8 mrad). Ved feltskyting oppleves blinkene som mindre, og det er derfor vanlig å bruke mindre hullkorn. Et vanlig størrelsesområde for hullkorn i både fin- og grovfelt er 2,8 mm til 3,4 mm. Hullkorn kan også fås i forskjellig godstykkelse for hver diameter. Tykt gods gir bedre kontrast, men krever godt lys. Tynt gods gjør blinken lettere å se i dårlig lys, men gir mindre kontrast. Hullkorn kan fås med en vertikal stolpe eller med to horisontale stolper, mens adlerauge kan fås helt uten stolpe. Adlerauge er en linse som skrues inn i kornholderen enten i front eller bak på denne. Tillatt styrke på linsene er 0,3 og 0,5. Adlerauge ble først tillatt i bruk for V65 og V73 i 2010. Senere også for V55 og åpen klasse. I 2014 ble godkjenningen utvidet til å gjelde alle klasser. Stopperkorn er en type hullkorn laget av glass eller plast istedenfor metall.
Irisblender er en mekanisme som regulerer lysmengden som slippes inn i baksiktet for å kompensere for varierende lysforhold, og mange bruker egne ettermonterte irisblendere for å få et bedre siktebilde. Noen irisblendere har i tillegg fargefilter for å øke kontrasten.
Det er mulig å konkurrere med utlagte sikter, som for eksempel kan være nyttig for skyttere med kryssdominans eller øyeskade.

Skytterbekledning

Spesiell skytterbekledning er tillatt i klasse 1-5, og det vanlig å bruke spesiallaget skytterjakke på liggende skyting. På stående skyting er det i tillegg vanlig med spesiallaget skytebukse og spesiallagde skytesko.

Kikkertklassen

Kikkertklassen er en relativt ny klasse hvor skyttere over 16 år kan delta med optiske siktemidler som kikkertsikte og/eller rødpunktsikte. Klassen ble først introdusert for feltskyting fra 1. januar 2003, og ble fra 1. januar 2017 også inkludert i utendørs baneskyting på 200/300 meter. Fra 1. januar 2020 kan man også delta i kikkertklassen i skifelt, skogsløp og 15 meter innendørsskyting (sistnevnte kun med kaliber .22 LR). Kikkertklassen tilbys ikke i stang- og felthurtigskytingen.
Kikkertklassen skyter kun liggende (ikke knestående og stående). Det kreves medlemskap i skytterlag tilsluttet DFS delta, og bare skyttere som er klasseførte i klasse 1 kan delta i klassen.
Utstyrsmessig er det fri vekt på våpen, fri forstørrelse på kikkert og man kan bruke valgfritt kaliber fra og med .22 LR opp til og med 8 mm. Minimum avtrekksvekt er 1 kg. Tofot er ikke tillatt. Som for de andre klassene må reim være påmontert våpenet under konkurranse, og kan brukes som skytestøtte. Kompensator er ikke tillatt, men lyddemper eller flammedemper er tillatt. Albuebeskyttere anbefales siden man ofte skyter liggende med albuen mot betongunderlag. Skarpskyttere fra politi og forsvar kan også delta i denne klassen.
Et 30-skudds stevne i DFS kikkertklassen vil telle som de 30 obligatoriske skuddene som kreves før storviltprøven. Kikkertklassen i DFS ble tidligere kalt jegerklassen. Til forskjell fra jegerklassen i NJFF jaktfelt er det ikke krav om at bekledningen må være jaktmessig, og spesiell avstivende skytterbekledning er derfor i praksis tillatt i kikkertklassen i DFS.
Motstykket til DFS kikkertklassen i Svenska Skyttesportförbundet kalles for «kikarfält», og har hovedforskjell at det er tillatt med tofot. Noen svenske skyttere velger å delta med reim istedenfor tofot. DGI Skydning innførte også en kikkertklasse for feltskyting og 200 m baneskyting i 2017.

Sikter

Siden det er fri forstørrelse kan man delta med det meste av kikkertsikter. Ved bane- og feltskyting vil ideell forstørrelse avhengig av personlig preferanse, men trolig være et sted rundt 6-20 ganger. Mange foretrekker å bruke forstørrelse innstilt til mellom 10 til 14 ganger zoom under skyting, men skrur opp forstørrelsen til avstandsbedømming. Til feltskyting er det en fordel med utvendige justeringsratt, og en annen praktisk egenskap er såkalt «zero stop», det vil si flyttbar bunnjustering av siktet, som gjør at man raskt kan finne tilbake igjen til innskyting dersom man kommer utav tellingen under justering («skrur seg bort»). For å bedømme avstanden til skivene er det nyttig at kikkertsiktet har streker i retikkelet basert på milliradianer slik at man kan finne skyteavstanden ved å slå opp i tabell. Mil-retikkelet bør da være i første billedplan («FFP», engelsk for «First Focal Plane», såkalt medforstørrende retikkel). Justeringsrattene har vanligvis klikkverdier på 0.1 mrad klikk (1 cm på 100 m) som er det samme som på vanlig busk diopter. Det er smak og behag hvilken rotasjonsretning justeringsrattene har, men mange foretrekker moturs justering («CCW», engelsk for «Counter Clock Wise»). Noen kikkertsikter fås med parallaksejustering helt ned til 10 meter slik at de også kan brukes til tørrtrening eller innendørs skyting med luft- eller salongrifle.

Mesterskap

Hvert år arrangeres landsskytterstevnet, der alle skyttere i DFS kan delta. Vinneren av seniorklassene 3-5 på landsskytterstevnet tituleres Skytterkonge eller Skytterdronning og mottar H.M. Kongens pokal. Det kåres også Norgesmester i feltskyting. Stevnet omtales som et av Norges største idrettsarrangement, og samler vanligvis mellom 4- og 5000 skyttere.
Videre arrangeres det mesterskap i baneskyting i hver landsdelskrets, samlag, fylker og til slutt i hvert enkelt lag. Det samme skjer på feltskyting om vinteren. Om sommeren arrangeres også Norgescupen i baneskyting, og Norgescupen i stang- og felthurtigskyting.