Boeing X-37

Historie

I august 1998 annonserte NASA at de ønsket forslag fra USAs flyfabrikanter for programmet «Future-X», som skulle utvikle en erstatning for USAs aldrende romferger. I desember 1998 ble Boeing plukket ut for videre forhandlinger som i juli 1999 resulterte i en fireårs kontrakt om å utvikle et eksperimentelt romfly kalt X-37. Kontrakten hadde en verdi på 173 millioner USD, og inkluderte en avtale om å dele kostnadene 50/50 mellom Boeing og NASA. I mai 2000 var flyvåpenet ferdig med testingen av sin X-40A (som også ble bygd av Boeing), og overførte den til NASA sammen med 16 millioner USD i bidrag til X-37-prosjektet. X-37 er egentlig en motorisert 120% oppskalert versjon av X-40, og X-40A gjennomførte 7 testflyvninger som ga verdifulle innflyvnings- og landings-data for X-37-prosjektet.
I 2001 trakk flyvåpenet seg fra prosjektet, og i 2004 annonserte NASA at X-37 ikke lenger hadde noen plass i fremtidsplanene deres. I mellomtiden hadde prosjektet blitt utvidet til 2 fartøyer, et for testing i atmosfæren: X-37A Approach and Landing Test Vehicle (ALTV), og et for testing i rommet: X-37B Orbital Test Vehicle (OTV). I september 2004 ble styringen av prosjektet overført til forsvarsdepartementets forskningsavdeling Defense Advanced Research Projects Agency. I 2006 kunngjorde flyvåpenet at de ville fortsette utviklingen av X-37B OTV, og på det tidspunktet var første oppskytning planlagt med en Atlas 5-rakett i 2008. Flyvåpenets avdeling Air Force Rapid Capabilities Office tok samtidig over prosjektstyringen.
Forberedelsene til de første testene av X-37A begynte i 2005, og 7. april 2006 ble jomfruturen gjennomført med hjelp fra SpaceShipOnes moderfly «White Knight». X-37A ble sluppet i en høyde på 11 278 meter (37 000 fot) og gjennomførte en selvstyrt glideflukt og landing. Landingen gikk fint, men flyet rakk ikke å stoppe før enden av rullebanen, noe som resulterte i et skadet nesehjul, ifølge DARPA-talsmann Jan Walker.
Ifølge flyvåpenet skal X-37B OTV-programmet fokusere på eksperimenter, konseptutvikling, og risiko-reduksjon for gjenbrukbare romfartøy.Etter pressemeldingen i september 2006, er lite eller ingen informasjon angående prosjektets status og fremdrift vært gjort tilgjengelig fra flyvåpenets og Boeings side. 17. oktober 2014 landet X-37B på Vandenberg Air Force Base etter å ha vært i rommet siden oppskytingen 11. desember 2012. Dette var den tredje romferden med X-37, og en fjerde er planlagt gjennomført i 2015.

Formål

X-37 er det tredje X-flyet som utforsker avanserte gjenbrukbare romfartøyer. De to første, X-33 og X-34, var designet for å teste ut nye teknologier ved lavere høyder og hastigheter, mens X-37 skulle bli det første til å testes i rommet, og i tilbakevendingsfasen. Etter at NASA trakk seg fra prosjektet og DARPA tok over, er målene noe mer uklare, men hovedmålet er fremdeles at X-37B skal i jordbane og tilbake igjen på egen hånd, samtidig som nye teknologier skal testes ut.

Design

X-37 var opprinnelig designet for å bli fraktet til rommet i romfergens lasterom, og dette dikterte utformingen og de fysiske målene. X-37 har et avansert varmeskjold-system basert på nye materialer, helt ulikt romfergens system. Det er bygd av lettvekts komposittmateriale og er utstyrt med et avansert navigasjons- og kontrollsystem. Fartøyet er designet for å kunne oppholde seg i rommet 21 dager sammenhengende. Landingsunderstellet er tre-punkts, og består av innfellbare gummihjul. X-37 er utstyrt med et lasterom som er 2,13 meter langt og 1,22 meter i diameter.