Selvmordet

Selvmordet (fransk: Le Suicide) var ei banebrytende bok innenfor sosiologien. Boka, skrevet av sosiologen Émile Durkheim, ble utgitt i 1897 og er både en saksstudie av selvmordsrater og en teoretisk fremstilling av metodene han mente at en sosiologisk vitenskap burde bruke. Le Suicide er oversatt til norsk som Selvmordet av Halvor Roll og er gitt ut flere ganger.

Bruk av statistikk

Selvmordet var en pioner innen bruk av statistikk. Durkheim sammenlignet og manipulerte statistikker han hadde tilgjengelig for å utelukke årsaksforklaringer. Feks. diskuterer han om selvmord kan komme av mentale lidelser. Han sammenligner statistikk som viser at byer både har flere selvmord og folk med mentale lidelser og ser en klar sammenheng, men mener denne ikke er sterk. Han viser til at det er litt flere kvinner på mentale institusjoner enn menn, mens kvinner bare står for 20 % av alle selvmord. Slik sammenligner han statistikker mellom land, og statistisk materiale han har av forskjellige grupper innen landene for å utelukke årsaker.

Definisjon

For å kunne lage en sosiologisk undersøkelse av selvmord starter Durkheim med å definere fenomenet selvmord: «Ordet selvmord brukes om alle dødsfall som direkte eller indirekte er resultat av en positiv eller negativ handling utført av den avdøde, og som han visste ville føre til dette resultat». Mange som hører ordet selvmord vil fort få et bilde av et ulykkelig menneske som ikke ønsker å leve mer, men definisjonen inkluderer altså mer. Feks. vil en soldat som går en sikker død i møte for å redde regimet sitt også begå et selvmord, eller moren som ofrer livet for sitt barn. Om døden aksepteres, bare er en uheldig konsekvens, uunngåelig ut fra visse forutsetninger eller rett og slett etterstrebes, er ikke vesentlig, det sentrale poenget er at individet avstår fra å leve.

Hvorfor er selvmord sosiologisk interessant?

Durkheim viser til statistikker fra forskjellige europeiske land som viser at antallet selvmord holder seg stabile over lengre perioder. Han viser at selvmordstallet synker ved politiske kriser, som feks under revolusjonene i 1848 hvor antallet selvmord sank i alle europeiske land med uroligheter. Dette er vanskelig å forstå ved å lete etter årsaken i individet. Ut ifra dette mener Durkheim at for å virkelig forstå fenomenet selvmord må vi søke etter de sosiologiske forklaringene.

Selvmord og religion

Durkheim viser videre at religion er avgjørende for andelen selvmord i et samfunn. Protestanter begår oftere selvmord enn katolikker og jøder. Feks. ved å sammenligne provinser i Bayern i Tyskland ser han at antallet selvmord er proporsjonal med andelen av katolikker og protestanter. Han undersøker også om forskjellen er stor mellom land pga. forskjellige kulturer, men ved å sammenligne den franske, tyske og italienske delen av Sveits, og antallet selvmord bland protestanter og katolikker, slår Durkheim fast at religion er mye viktigere enn kultur for å forstå hvorfor folk begår selvmord.
Han mener at dette kommer av at protestanter i større grad tillater tankens frihet pga. protestantismens kultur med et personlig forhold til gud. Katolikkene har flere riter som binder individene sterkere sammen, de har en mye større andel prester og de har ikke en gang lov til å gå direkte til originaltekstene som troen bygger på for å etterprøve dem selv. Protestantene derimot får bibelen lagt i hendene på eget språk og tolkninger blir i langt mindre grad påtvunget dem. Dermed blir protestantismen en mye mer individualistisk og mindre integrert religion. De kollektive livene som religion lager beskytter altså mot selvmord.
Vilje til kritisk tenking følges av et ønske om kunnskap. Katolske og protestantiske land har like mange høyt utdannede mennesker, men protestantene har færre analfabeter. Durkheim viser også til statistikker hvor det går frem at distrikter i Italia som har mye analfabeter har en lavere selvmordsrate. Og faktisk er det slik at folk som har høyere utdanning oftere begår selvmord enn befolkningen forøvrig. Her kan man ha problemer med å forklare hvorfor jødene da har så lav selvmordsrate, ettersom de gjennomsnittlig har den høyeste utdanningen i befolkningen, men dette forklarer Durkheim med at jødene er en svært integrert gruppe pga. ytre press og stigmatisering. Han mener de tar høyere utdanning fordi det er den eneste muligheten jødene har til å bli respektert i samfunnet, og at det for dem altså ikke er en trang til kritisk tenking.

Selvmord og politikk

Selvmordstallet synker under politiske kriser (feks. krig) og revolusjoner. Durkheim tror mange mener dette har med at menn blir sent ut i krigen og at det er vanskelig å holde kontroll på slike statistikker, men tilbakegangen skyldes faktisk like mye at kvinner sjeldnere begår selvmord. Dette mener Durkheim er fordi slike perioder skaper økt fellesskapsfølelse og integrerer samfunnet, samfunnet jobber sammen mot ett mål og livet gir mer mening for folk.

Kritikk av boka Selvmordet

Durkheims tolkning av statistikker har blitt vist til som et eksempel på økologisk feilslutning og Simpsons paradoks. Andre igjen fokuserer på Durkheims empiri, og viser til at katolikker og protestanter kategoriserte dødsårsakene forskjellig. «Plutselig død» eller «død av dårlig definert eller uspesifisert årsak» ble av protestanter sett på som selvmord, noe som ikke var tilfellet blant katolikker.