google/wiki40b huggingface dataset:
Baron Waqa

Liv og virke

Waqa har bachelorgrad fra University of the South Pacific og mastergrad fra Monash University – Clayton.
Waqa ble valgt inn i parlamentet i valget mai 2003, sammen med blant annet Kinza Clodumar, fra valgkretsen Boe. Under Ludwig Scotty var Waqa innenriks- og utdanningsminister, men måtte gå av da Scottys regjering ble offer for et mistillitsforslag fra René Harris. Han forble imidlertid medlem av parlamentet.
23. april 2004 protesterte Waqa, sammen med Kieren Keke, David Adeang og Fabian Ribauw på den internasjonale flyplassen i Yaren, mot regjeringens politikk angående de afghanske asylsøkerne i den australske flyktningleiren. Alle fire fikk trusler om opptil 14 års fengsel på grunn av deltagelsen. Anklagene ble imidlertid droppet, og Ludwig Scotty ble gjenvalgt som president 22. juni samme år. Waqa ble da utdanningsminister.
I 2013 ble Waqa valgt til president av parlamentet. Han vant valget med 13 stemmer mot 5 for Roland Kun. I januar 2014 overlevde han et mistillitsforslag som ble fremmet etter at regjeringen hans utviste den eneste dommeren som bodde på øya og nektet å gi visum til høyesterettsjustitiarius. De to dommerne var australske. Waqa ble gjenvalgt til parlamentet i 2016 og ble innsatt som president for en ny treårsperiode.
Waqa tapte sitt sete i parlamentet i valget 24. august 2019. Han ble 27. juli 2019 etterfulgt i presidentembetet av Lionel Aingimea.
Ved et statsbesøk av Republikken Kinas president Tsai Ing-wen i mars 2019 ble Waqa tildelt storbånd av Den strålende jades orden.
Zhang Lichang

Politisk karriere

Etter utdannelse i økonomi i Beijing ble han i februar 1966 medlem Det kinesiske kommunistiske parti. Han steg raskt i gradene i partiledelsen, administrasjonen og økonomien i havnebyen Tianjin.
Fra 1985 til 1993 var han stedfortredende borgermester av Tianjin, og i 1993 ble han borgermester der. 
I mai 1998 ble Zhang sekretær for partikomiteen for Tianjin. Dette er vanligvis en viktigere post enn borgermesterembedet.
Han ble allerede i 1982 kandidat til Sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti; fra den 14. nasjonalkongress var han medlem av Sentralkomiteen, og fra den 16. nasjonalkongress var han medlem av Politbyrået. 
I mars 2007 ble han imidlertid avløst som sekretær for partiet i Tianjin av Zhang Gaoli, og ved den 17. nasjonalkongress i november 2007 ble han ikke gjenvalgt. 
Zhang døde den 10. januar 2008 i Tianjin.
Alfred Brendel

Biografi

I Brendels tredje leveår flyttet familien til Jugoslavia hvor foreldrene drev et pensjonat i Krk på den nordlige adriaterhavskysten. Han gikk på skole i Zagreb og fikk fra seksårsalder klaverundervisning hos Sofija Dezelic. Etter at familien bosatte seg i Graz i året 1943  studerte han klaver og komposisjon ved byens konservatorium og studerte klaver hos Paul Baumgartner og framfor alt hos Edwin Fischer. Han la grunnen til sin internasjonale karriere da han mottok en pris i Ferruccio Busonis klaverkonkurranse i Bozen.
Brendel er først og fremst kjent gjennom sine fortolkninger av Franz Schubert, Ludwig van Beethoven, Wolfgang Amadeus Mozart og Franz Liszt. Han var den første pianisten som spilte inn Beethovens komplette klaververk. Han har også gjort seg bemerket som lieder-akkompagnatør, blant annet sammen med Dietrich Fischer-Dieskau. Joachim Kaiser holder Brendel for å være den viktigste fortolker av Schubert i andre halvdel av 1900-tallet.
Mot slutten av sin konsertkarriere sluttet han å spille mange av de mest fysisk krevende stykkene på repertoaret, som for eksempel Beethovens Pianosonate nr. 29 («Hammerklaversonaten») på grunn av problemer med artritt. I denne perioden spilte han inn Beethovens cellosonater sammen med sønnen, cellisten Adrian Brendel.
Brendel tok farvel med konsertlivet 18. desember 2008 med en avskjedskonsert hvor han framførte Mozarts Klaverkonsert nr 9 med Wiener Philharmoniker under Charles Mackerras i Wiener Musikverein.
Lhasa

Samferdsel

Kinas riksvei 109 ender i Lhasa. Den løper vestover fra Beijing via Datong, Yinchuan, Lanzhou og Xining til Golmud før den vender sørvestover mot Lhasa.
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.
Neolucanus cingulatus

Utseende

En middelsstor (21-31 millimeter) og bred, blank, brunrød hjortbille med guke sider på dekkvingene. Forkroppen er fint punktert og halvmatt, dekkvingene svært blanke. Hannens kjever er kortere enn hodet, rette og knivformede med kraftige tenner på innersiden. Pronotum er avrundet, stort og bredt, ganske fint punktert. Dekkvingene er nokså jevnbrede, diffust mørke ved roten, beina brunsvarte. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene ikke er forstørrede.

Utbredelse

Arten er utbredt i Malaysia og på Sumatra og Borneo.
Trichostenideus

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Tanzania.
Júlio César Leal

Karriere

Han har tidligere vært trener for Vasco da Gama, Fluminense, Coritiba og Flamengo.
Jiayinguniversitetet

Jiayinguniversitetet (forenklet kinesisk: 嘉应大学, tradisjonell kinesisk: 嘉應大學, pinyin: Jiāyīng Dàxué) er et universitet i fylket Mei i byprefekturet Meizhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det kan spore sin historie tilbake til Meixian lærerinneskole, grunnlagt i 1913.
Universitetet har pr 2010 om lag 14.000 studenter.
Abercius

Abercius var en martyr i Den kristne kirke. Han ble drept med sverd. Hans festdag er 28. februar. Han er inkludert i Menaea Graeca og Menologium der Orthodox-Katholischen Kirche des Morgenlandes
Ullerøya

Ullerøya er blant de ytterste øyene i Spindskjærgården og ligger i Farsund kommune. Det bodde folk på Ullerøya fram til 1960, og på det meste var det to loser i arbeid. Husene på øya fungerer i dag som sommerboliger. Ullerøya ruver solid i landskapet, og høyeste punkt er 86 moh. Under krigen ble både kaptein Odd Kjell Starheim og kontreadmiral Edvard Christian Danielsen satt i land på øya fra engelske ubåter.
Yeti (film)

Handling

Professor Wassermann (John Stacy) blir av industrimagnaten Morgan Hunnicut (Eddie Faye) bedt om å lede en ekspedisjon for å studere den kjempemessige Yeti-skapningen som ble funnet innefrosset i en stor isblokk ved Newfoundlands kyst. Det professoren ikke vet er at Hunnicut har til hensikt å bruke den forhistoriske skapningen som et varemerke for sitt multinasjonale industrikonsern. Professoren tiner opp kjempen ved å henge ham opp i et helikopter, angivelig for å simulere atmosfæren på Yetiens hjemtrakter i Himalaya. Yetien (Mimmo Craig) våkner irritert til live, rømmer – og kidnapper Hunnicuts barnebarn Jane (Phoenix Grant), og hennes stumme lillebror Herbie (Jim Sullivan). Til tross for sin voldsomme fremtoning viser Yetien seg å være en følsom, ensom sjel på jakt etter en partner. I mellomtiden har ikke Hunnicut sløst bort tiden, og har på rekordtid satt i stand en gigantisk kampanje med yetien som merkevare. Yetien ledes tilbake til Toronto, der han blir hedret av en parade – før han blir stresset opp av blitslys, og skaper panikk. Etter en del herjinger i byen klarer Yetien til slutt å flykte til sikkerhet ut i villmarken.

Om filmen

Yeti er en italiensk lavbudsjettfilm med et klart B-preg som tydelig har hentet en del inspirasjon fra King Kong-filmen fra 1976. Effektene fremstår som halvkomiske og den regnes i dag som en filmkalkun.

I Norge

Yeti gikk ikke på kino men var å finne på video i første halvdel av 1980-tallet i en utgave utgitt av Techno film.
I sommarnattens ljus

I sommarnattens ljus er et konsertalbum med Tomas Ledin, utgitt i 2003.
Flekkefjordbanen

Tilkobling til Sørlandsbanen

I 1940 startet arbeidene med å koble sammen Flekkefjordbanen og Sørlandsbanen. Strekningen fra Sirnes til Sira (3,2 km) måtte legges i ny trasé. Samtidig ble banen lagt om til normalspor. Fra 1941 til 1944  gikk det tog med begge sporvidder. Tog mellom Flekkefjord og Egersund ble kjørt med smalsporet materiell. Anleggstrafikken mellom Flekkefjord og Sira ble kjørt med normalsporet materiell. Fra 1944 ble Flekkefjordbanen en sidebane til Sørlandsbanen og det ble nå bare benyttet normalsporet materiell.
Tunellene på Flekkefjordbanen beholdt sin konstruksjonsprofil i fra smalsportiden, de ble med andre ord ikke utvidet. Kun Bakkekleivi tunell mellom Sira og Sirnes fikk normalsporet profil. 
For å kunne kjøre normalsporet togmateriell på banen, ble sporet senket i tunellene ved at tykkelsen på ballastlaget ble redusert. Det var også restriksjoner på lengden på materiellenheter som kunne kjøres der. Persontogmateriellet som ble brukt på banen, hadde sidevinduer som ikke lot seg åpne og kun små lufteklaffer.
I 1946 ble den gamle jernbanetraséen mellom Sirnes og Moi tatt i bruk som veitrasé for hovedveien på strekningen mellom Kristiansand og Stavanger til erstatning for traséen over Tronåsen og Bakke bro fra 1844.

Nedleggelse og fredning

I 1990 opphørte daglig drift av banen. Etter 1990 har banen vært brukt av turister, til dresinkjøring. 
Flekkefjordbanen er tatt inn på Landsverneplanen for jernbanens kulturminner; delplan II, «Kunst fra Rallarens Haand». Som følge av dette blir banen vedlikeholdt og satt i stand.
Per 2009 var broene ettersett og reparert, slik at strekningen Drangeid – Sira igjen kunne trafikkeres av tyngre rullende materiell. 
I 2015 ble Flekkefjordbanen fredet ved forskrift av Riksantikvaren.
Per 2016 var hele banen igjen kjørbar for tog.
I 2017-2018 reetablerer BaneNOR kryssingssporet på Flikkeid stasjon. Den nordre sporvekselen ble flyttet fra det nedlagte «Halvorsen og Sønner sidespor» (industrispor) ca. ved km 2,5.
Banen kan i dag trafikkeres med dresiner mellom Flekkefjord stasjon og Bakkekleivi holdeplass. Dresinutleien skjer i regi av «Flekkefjordbanen AS»
Skjernøy

Skjernøy er Norges sydligst bebodde øy. Den ligger i Mandal kommune og er forbundet med fastlandet ved en smal bru, Skjernøysundbrua som ble bygget i 1964. Øya har om lag 390 innbyggere og er den største i kommunen (5,65 kvadratkilometer). Befolkningen fordeler seg på flere grender: Dyrstad, Skjernøysund, Valvik, Farestad og Rossnes.  For å komme fra Farestad til Rossnes må man over en hengebru som er 110 meter lang og 80 cm bred. På Farestad ligger Skjernøy kapell og den gamle Skjernøy skole, som er gjort om til grendehus. 
På en holme utenfor Skjernøy ligger Ryvingen fyr. Området på og rundt Skjernøy er kjent for rikt fugleliv. I 2003 ble det også rapportert at en ulv hadde besøkt øya.
Fylkesvei 230 forbinder Skjernøy med fastlandet med bro over Skjernøysund (også skrevet Skjernesund). 
Helt frem til første halvdel av 1700 tallet het øya «Mølø». Det antas at sundet har gitt navnet til Skjernøy, og ikke øya som har gitt sundet navn.
Flagstaff jernbanestasjon

Flagstaff er en jernbanestasjon i Melbourne, og del av byens jernbanenettverk. Den er én av fem stasjoner i byens City Loop, som går rundt Melbournes sentrum. Stasjonen er en undergrunnstasjon, og ligger under La Trobe og William Street. Den er oppkalt etter Flagstaff Hill, som ligger i nærheten. I 2014 ble det gjennomført 4,5 millioner reiser til og fra stasjonen, som gjør den til Melbournes femte travleste jernbanestasjon.
Solarpac

Solarpac er betegnelsen på et søppelspann eller en avfallsbeholder utstyrt med kompaktor som komprimerer og reduserer avfallets volum til ca. en femtedel, noe som bidrar til behov for mindre hyppig tømming. Kompaktorens stempel drives av solenergi og beholderen kan utplasseres i parker uten tilkobling til strømnettet. I USA heter den Big Belly. Den første av sin type ble utprøvd i Vail i Colorado. Den første av sin type, som har blitt utprøvd i Norge, ble plassert på Torvet i Larvik i mai 2008. Her stod den frem til 1. juni 2008. Etter prøveperioden skulle den videre til Tusenfrydparken. Det er den femte i Europa totalt.
Solarpac veier 130 kilo og sluker unna mellom 500–6000 liter søppel. Den er nærmest luktfri.
Fano

Historie

Stedet nevnes i de historiske kilder for første gang i 49 f.Kr., når Julius Cæsar holdt området sammen med byene Pisaurum og Ancona. Caesar Augustus opprettet en romersk koloni der og omgav den med en bymur som det fremdeles er deler igjen av. Augustus reiste også en bue i 2 e.Kr. ved innfarten til byen – den står fremdeles. 
Det er dessuten kjent at den romerske arkitekt og ingeniør Marcus Vitruvius Pollio arbeidet på en basilika i Fanum Fortunae. Bygningen er i dag forsvunnet.
Byen var blant de fem kystbyene i dette området som i middelalderen gikk under samlebetegnelsen Pentapolis.
Franz Xaver Biallas

Bakgrunn

Franz Xaver Biallas var sønn av Elisabeth og Antoni Biallas. Den 28. oktober 1893 begynte Biallas sin gymnasieutdannelse i misjonshuset Heiligkreuz i byen Neiße i Schlesien. I 1900 trådte han inn i novisiatet for Steylermisjonærene i Missionshaus St. Gabriel ved Wien, og avla der i 1901 sine første timelige løfter og i 1904 de evige løfter som medlem av misjonsordenen.

Prest

Den 24. februar 1905 ble Biallas presteviet i seminarkirken i St. Gabriel/Mödling ved Wien. Ordenens grunnlegger pater Arnold Janssen hadde bestem ham for Kinamisjonen, men dette måtte omgjøres idet han trengte lærere for Missionshaus St. Wendel Pater Wilhelm Schmidt engasjerte seg hos Arnold Janssen for den begavede pater Biallas. Schmidt ville utdanne ham til etnolog, men Janssen holdt fast ved sin beslutning.
Pater Biallas underviste ved Missionsgymnasium St. Wendel fra 1905 til 1910, men ble da atter bestemt for utreise til Kinamisjonenen. Biallas fikk tillatelse til å studere sinologi i Leipzig. Dette studiet avsluttet han med et doktorat. Under første verdenskrig ble han militærsjelesorger og sjelesorger for krigsfanger i leirene ved Kassel.
Som sinolog var han inspirert av arbeidene til Wilhelm Grube og Édouard Chavannes. Han er særlig kjent for et arbeid om dikteren Ch'ü Yüan fra staten Chu under De stridende rikers tid. Et annet av hans verker er Konfuzius und sein Kult.

Til Kina

I 1921 ankom han provinsen Shandong i Kina. Biallas var en av de første steylerpatre som underviste ved det katolske Fu Jen-universitetet i Beijing. Der ble han fjord til leder av den sosiologiske avdeling. 
Hans største bragd var grunnleggelsen og redaksjonen av det sinologiske fagtidsskriftet Monumenta Serica ved Fu Jen-universitetet i 1935.
Åndelige øvelser

Åndelige øvelser (latin: Exercitia spiritualia, spansk: Ejercicios espirituales) er et bokverk av Ignatius av Loyola, utgitt i 1548.
Forskjellige former for «åndelige øvelser» hadde eksistert tidligere, men Ignatius gav dem en klassisk utforming. Under intensiv ledelse av den såkalte eksersisiemesteren under fire uker, med meditasjonsøvelser i stillhet og ensomhet, skal en eksistensiell beslutning fattes for Gud.
Tullbergiidae

Utseende

Små, langstrakte, bleke spretthaler. De har svært korte bein og mangler springgaffel (furca). Antennene er korte og fire-leddete, øyeflekkene gjerne mer eller mindre reduserte.

Levevis

Alle artene lever i jorden, formen med langstrakt kropp, korte bein og manglende springgaffel og pigment er typisk for jordlevende former. Arter i denne familien er blant de tallrikeste spretthalene i polarstrøkene.

Utbredelse

Familien er utbredt over hele Jorden, også i Antarktis.
Come Prima

«Come Prima» er en italiensk populærmusikksang med melodi av Vincenzo Di Paola og Sandro Taccani samt tekst av Mario Panzeri.
Den mest populære versjonen i Italia var med Tony Dallara (Antonio Lardea). Sangen ble også innspilt av The Marino Marini Quartet og Domenico Modugno. Alle disse innspillingene var fra 1958.
Melodien ble brukt til en franskspråklig sang «Tu me donnes», en slager for Dalida i 1959.
Den ble også anvendt til en engelskspråklig sang, «More Than Ever» (Tekst: Mary Bond). Den ble innspilt i Storbritannia av Malcolm Vaughan med The Michael Sammes Singers (HMV POP 538).  
Robert Earl og Eve Boswell gjorde også innspillinger i Storbritannia. 
En annen engelsk tekst med tittelen «For the First Time» (nærmere den italienske originaltittelen) ble innspilt av Polly Bergen i USA i 1958 (Columbia 41275). Denne versjonen ble også fremført av Mario Lanza i hans siste film For the First Time i 1959. Buck Ram skrev teksten. Andre utøvere som har spilt inn denne sangen er Dean Martin, The Platters, Tony Reno & The Sherwoods (1965) og Golpes Bajos i 1985.
Vesjtsjovo

Vesjtsjovo (russ.: Вещёво, finsk: Heinjoki) er et tettsted i Vyborg rajon i Leningrad oblast, Russland. Tettstedet ligger på Det karelske nes. Navnet Vesjtsjovo ble tildelt i 1948.
Før 1944 var Heinjoki en finsk kommune i Viborgs län. Kommunen hadde 3&503&3712&3 712 innbyggere i 1939.
I Vesjtsjovo 23 km øst for Vyborg ligger Vesjtsjovo flystasjon (også kalt Vyborg øst).
Roman Sjirokov

Landslaget

26. mars 2008 fikk han sin første landskamp for Russland.
Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina.
Han ble tatt ut i Russlands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Flora (kommune)

Geografi

Flora er den nest folkerikeste kommunen i fylket, etter Førde. Kommunen strekker seg fra Ålfotbreen i øst til havet i vest. Her er en skjærgård med et mylder av små og store øyer og et innland med brusende elver, vakre fjelltopper og stille vann. Kommunen er et eldorado for naturopplevelser, båtliv, jakt og fiske.

Dialekt

mann fra Florø, stedsnavn nevnes ikke
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
mann fra Florø, stedsnavn nevnes
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
kvinne fra Florø, stedsnavn nevnes ikke
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
mann fra Rognaldsvåg, stedsnavn nevnes ikke
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
mann fra Rognaldsvåg, stedsnavn nevnes
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.

Næringsliv

I et halvt hundreår var det store skipsverftet bærebjelken i Flora-samfunnet. Fra midten av 1980-tallet har Florø vært «oljebyen» med fylkets eneste oljebase. Florø by ble grunnlagt i 1860, og var senter for de eventyrlige sildefiskeriene. I de siste årene har Florø fått en sentral plass i norsk oppdrettsnæring. Bjørn Hollevik er leder av Flora Industri- og Næringsforening og er en markant person i den næringspolitiske debatten i Flora.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er det nye torget. Kommunen arrangerte først en markering 1. januar 2000 og hadde en ny stor torgfest med åpning av det nye torget 14. mai 2005. Torget er i bruk ved en rekke små og store arrangementer.

Stakaldneset

Diabasgruvene er trolig Norges eldste industrisamfunn. På halvøya som stikker ut mellom Eikefjorden og Høydalsfjorden ligger Stakaldeneset. Du ser neset fra riksvei 5, like vest for Sundefjelltunnelen. Her oppdaget amatørarkeologen Svein Brandsøy i 1978 eit steinbrudd fra steinalderen. I ei dyp renne som går tvers over neset i 600 meters lengde, fant han rester etter gruvedrift på den grågrøne steinarten diabas, som ble benyttet til redskap av steinalderfolket. Både i selve gruva, ved stranda og i andre lokale verksteder m.a. i Brandsøy har en funnet mengder av steinavslag og rester etter vraka redskapsemner. Virksomheten har hatt stort omfang, og kan med rette kalles Norges første og avgjort lengstlevende industrisamfunn. Før dette funnet, regnet en med at bosetterne langs norskekysten fikk grønsteinsemnene sine bare fra et steinbrudd på Bømlo. Nå viste det seg at diabastypen fra bruddet på Stakaldeneset hadde vært i omsetning langs hele Vestlands- og Trøndelagskysten for 8-9000 år siden og fram til ca. 2000 år f.Kr. For at han oppdaget steinaldergruva fikk Svein Brandsøy Fylkeskulturprisen i 1985.

Ausevika

Ausevika helleristningsfelt ligger på sydsiden av Høydalsfjorden.
Zanitanus

Utseende

En middelsstor (ca. 18 millimeter), avlang, noe blank, rødbrun oldenborre. Forkroppen er nokså tett hårkledt.

Utbredelse

Arten er utbredt i Tanzania og Mosambik.
Pilar (Capiz)

Pilar (Bayan ng Pilar) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Panay, og tilhører provinsen Capiz. Folkemengden var på 45 287 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Vrena

Vrena er et tettsted i Nyköping kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 626 innbyggere. Det ligger cirka 20 km nordvest for Nyköping, ved riksväg 52, mellom Hallbosjön og Långhalsen.
Og tok de enn vårt liv

Og tok de enn vårt liv er en bok fra 1963 av Per Hansson som omhandler Peder Morsets, ektefellen Marits og sønnenes innsats og kamp mot okkupasjonsmakten under den andre verdenskrig.

Handling

Marit var datter til «bonden på Stugudal» som «forsømte sjelden noen anledning til å understreke at nest Vårherre kom fedrelandet». Hun giftet seg med Peder Morset (som hadde verv som blant annet lærer og klokker, samt verv i det lokale overformynderiet).
Våren 1942, i Peder Morsets siste tale foran menigheten i Selbu (der han var klokker) «mante han folket til å stå fast i kampen mot tyranniet, og han sluttet med noen linjer fra Vår Gud han er så fast en borg» – «Og tok de enn vårt liv – gods, ære, barn og viv – la fare hen, la gå – de kan ei mere få – Guds rike vi beholder».
Tormod Morset tok flere turer fra svenskegrensen til Klegset-gården i Selbu høsten 1941 . Fordi han på flere av turene fraktet enkeltvise radiosendere med våpen vedlagt, risikerte han dødsstraff om han og lasten ble pågrepet av okkupasjonsmakten. På flere av turene bar han lasten på ryggen den 90 kilometer lange turen fra svenskegrensen.
Familien flyktet fra Klegset-gården på den 1. mars 1943. Peder Morset og 10 andre motstandsfolk ble henrettet på Kristiansten festning 19. mai 1943.

Forordet

I bokas forord skrev forfatteren at «Det alt vesentligste av stoffet har jeg kunnet kontrollere riktigheten av, og skulle en og annen detalj være blitt unøyaktig, ber jeg om leserens forståelse for oppgavens vanskelighet».
Forfatterens «særlige takk» gikk til Toni Schwenk (sjefen for Vollan kretsfengsel der Peder Morset ble holdt fram til han ble henrettet), Kåre Viken, Aksel Fikkan, Bjarne Eriksen, Gunnar Karlgård og Gudrun Haave.
Litteratur som ble benyttet av forfatteren var Forræderiets epoke, Gestapo i Norge, Hjemmestyrkene, Kompani Linge, Frå lærarstriden, Lærerne som falt, og artikler av og om Rinnan-saken i Adresseavisen, Nidaros og Arbeideravisa.
Heinrich Boere

Bakgrunn

Boere meldte seg i 1940 som 18-åring til Waffen SS, og han ble sendt til Østfronten. I 1942 ble han sendt til Nederland, hvor han ble et av 15 medlemmer i den topphemmelige SS-spesialkommandoen «Feldmeijer». Oppdraget gikk ut på å drepe sivile som gjorde motstand mot den tyske okkupasjonsmakten. Forskere regner med at minst 54 sivile ble myrdet av denne SS-styrken.
Acolaspoides

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) var planteetere.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra rav (Le Quesnoy-rav, Oise) fra Frankrike, dette stammer fra tidlig Eocen, 55-48  millioner år før nåtid.
NOU 1999:9, Villaksutvalget

NOU 1999:9 Til laks åt alle kan ingen gjera? Om årsaker til nedgangen i de norske villaksbestandene og forslag til strategier og tiltak for å bedre situasjonen er en norsk offentlig utredning (NOU) avgitt 12. mars 1999 av det såkalte Villaksutvalget som ble oppnevnt 18. juli 1997 med Georg Fredrik Rieber-Mohn som leder. 
Utvalget ble opprettet med bakgrunn i den sterke nedgangen i bestanden hos villaksen i Norge. Utvalget hadde 14 medlemmer fra ulike forsknings- og kompetansemiljø, og dets mandat var å gjennomgå den totale situasjonen for de ville laksebestandene og legge fram forslag til forvaltningsstrategier og tiltak. 
Utredningen ble avgitt Miljøverndepartementet 12. mars 1999. Utvalget mente villaksens utsatte situasjon krevde opprettelse av særlig beskyttende områder. Et av forslagene i utredningen var derfor å opprette nasjonale laksevassdrag og laksefjorder.