google/wiki40b huggingface dataset:
Kurgan (by)

Historie

Kurgan er en av de eldste byene i Sibir. Den ble grunnlagt mellom 1659 og 1662 av Timofei Nevesjin, en bonde fra Tjumen, under navnet Tsarjovo Gorodisjtsje (russisk: Царёво Городи́ще), men den ble senere kalt Kurganskaja Sloboda (russisk: Курганская Слобода). Byen ble i de påfølgende år utbygd til en festning. Den tjente som grensepost og beskyttet andre russiske bosetninger fra angrep fra nomader. Flere ganger klarte ikke Tsarjovo Gorodisjtsje å stå imot angrepene, og ble plyndret og brent.
Mot slutten av 1600-tallet ble bosetningen flyttet åtte kilometer nedstrøms Tobol. I 1710 hadde den 539 innbyggere. I løpet av de neste tiårene ble festningen utbygd og besto ved midten av 1700-tallet av Gammelbyen, som var omsluttet av byens kreml av tre, og Nybyen med bymuren, åtte bastioner og en vollgrav, og garnisonen talte rundt et tusen soldater og 28 kanoner. Etter innlemmelsen av territoriene i sør og flyttingen av forsvarslinjene mistet Tsarjovo Gorodisjtsje sin militære betydning, og i løpet av 1760-tallet ble festningsverkene nedbygd .
19. januar 1782 ga Katarina den store bosetningen byrettigheter og det navnet som byen har beholdt til i dag.
På grunn av byens fjerne beliggenhet ble Kurgan benyttet som eksilby for politiske fanger av tsarene. Som sådan bodde her mange dekabrister. Etter den blodige knusingen av opprøret i den russisk-annekterte del av Polen i 1863/1864 ble 93 polske patrioter forvist til Kurgan. I 1895 utgjorde politiske eksilanter halvparten av byens befolkning på syv tusen.
På midten av 1800-tallet ble Kurgan et sentrum for bearbeiding og handel med jordbruksprodukter, og gjennom tilknytningen til jernbanenettet i 1893 fikk Kurgan også større betydning for industrien. Byen vokste nå raskt, og hadde i 1917 40 000 innbyggere og rundt 60 bedrifter. Telegrafen ble opprettet i 1887, den første kinoen kom i 1910 (Progress, eksisterer fremdeles), og gatebelysning fikk byen i 1914.
I andre verdenskrig ble flere fabrikker fra det vestre Russland flyttet østover, og Kurgan fikk på den måten flere bedrifter, og befolkningen vokste med over 20 000 mennesker. I 1943 ble Kurgan forvaltningssted for den nydannede Kurgan oblast. På 1950-tallet ble det bygget store fabrikker i byen, som preger bybildet ennå i dag.

Økonomi og næringsliv

Blant byens industribedrifter er bussfabrikken KAvZ, og en fabrikk som produserer de kjente infanterikjøretøyene bmp-1, bmp-2 og bmp-3. Elizarovs vitenskapelige senter for reparativ traumatologi og ortopedi ligger i Kurgan.

Transport

Kurgan ligger ved den transsibirske jernbanen, mellom Jekaterinburg og Omsk. Byen har to jernbanestasjoner. Kurgan lufthavn ligger 6 km nordøst for byen.

Utdanning

Kurgan har mange høyere utdanningsinstitusjoner, herunder Kurgan statlige universitet, Kurgan internasjonale universitet, et jordbruksakademi, et militærakademi, og et jernbaneakademi.
Volutt

Volutt er et spiralliknende ornament som finnes i kapitéler tilknyttet joniske søyler. Voluttene ble senere innlemmet i korintiske og komposittkapitéler.
Det er vanlig å ha fire volutter på en jonisk kapitél og åtte på andre kapitéler. Det har vært antydet at ornamentene var inspirert av kurven av et bukkehorn, eller var avledet fra den naturlige spiralen på en kløverart i Hellas. Alternativt kan det være bare geometriske mønster. Ornamentet ble brukt som et element i romansk arkitektur, renessanse og barokk arkitektur og er en vanlig dekorasjon i møbeldesign, sølv og keramikk. En metode for å tegne komplekse geometrier ble utarbeidet av den romerske arkitekten Vitruvius fra klassiske bygninger og konstruksjoner.
Ordet volutt stammer fra det latinsk volutum («det rullede»).
Volutter var en mote som kom til England fra Normandie trolig etter invasjonen i 1066 som en del av den romanske stilen. De omtales derfor også som anglo-normanske. Volutter gikk av mote i England på slutten av 1000-tallet. Volutter finnes blant annet på de eldste kapitélene i Stavanger domkirke. Siden en antar at Stavanger domkirken er inspirert av byggverk i England, er de en medvirkende faktor i at flere har datert starten på byggearbeidene med domkirken til omkring år 1100.
Østerhaug

Østerhaug er en skog- og jordbrukseiendom i Elverum i Hedmark, beliggende 3 km. sør for Elverum sentrum, øst for Glomma. Gården omfatter per 2015 et areal på 19 000 dekar, hvorav 18 000 dekar skog og 410 dekar dyrket mark.

Historie

Gården hørte tidligere til Mariakirkens prostigods. På 1500-tallet var gården krongods pantsatt til rike Oslo-borgere, lenge til den store jordegodseieren og rådmann Lauritz Hansen (d. ca. 1635) og hans arvinger. Etter innføringen av eneveldet ble 9 skinn i gården solgt av kronen til oberst Otte Skade. Det er knyttet flere sagn til gravhaugene ved gården. 
Fra 1667 var John Gundersen eier av hele Østerhaug. Hans arvinger eide gården til slutten av 1700-tallet, da den ble gradvis oppstykket og solgt. Gården ble fra 1789 samlet igjen av den nye eieren, prokurator Frantz Wilhelm Dorph. Han fikk i 1790-årene bygget et nytt stort våningshus med to fulletasjer og loft. Han utvidet også eiendommen med flere husmannsplasser og endel skog. Ved prokuratorens død i 1820 overtok sønnen, løytnant Peter A. Dorph. I 1834 solgte han Østerhaug til prokurator Henrik Johan Paus (Henrik Ibsens onkel) for 5 000 speciedaler, fordi han selv var blitt forflyttet til et nytt embete. Paus ble i 1843 utnevnt til fogd i Østerdalen fogderi. Paus solgte endel skog og husmannsplasser i årenes løp; alt i 1843 solgte han skog for 3 500 speciedaler. Han ble fogd i Øvre Romerike fogderi i 1858, og året etter solgte han gården for 7 500 speciedaler til Elverum kommune. Da hadde formannskapet i Elverum på forhånd truffet vedtak om å kjøpe gården. Senere solgte imidlertid Elverum kommune Østerhaug slik at gården igjen kom på private hender, og i 1862 kjøpte Henrik Opsahl eiendommen.
Opsahl var en aktiv investor; han kjøpte opp skog i Brandval, Eidskog og Hof (bl.a. Odals Verk), og senere også i Sverige. Sammen med åtte andre skogeiere fra Elverum etablerte han i 1875 Halla Aktiebolag i Finland; foretaket drev foredling og eksport av trelast. Henrik Opsahl var ordfører i Elverum 1881-1883, og hadde flere andre offentlige verv. Han etterlot seg ved sin død en betydelig formue (beregnet til 250 000 kroner i 1883), og sønnen Henrik Opsahl jr. overtok Østerhaug med store skoger. I årene 1872–74 ble det oppført en ny låvebygning, den største i Elverum, og i 1902–03 ble det bygget en ny herskapelig hovedbygning etter tegninger av arkitekt Emil Christiansen. Hovedbygningen inneholder blant annet en større portrettsamling.
Gammellåven på gården ble i 1956 flyttet til Glomdalsmuseet.
Visittkortet

«Visittkortet» er en episode fra 1976 av den norske komiserien Fleksnes, spilt av Rolv Wesenlund, som ble vist på NRK fra 1972 til 2002.

Handling

Å levere fra seg sitt navn og sin adresse på et visittkort under en feriereise i Syden kan være risikabelt. Det oppdager Fleksnes en tidlig søndagsmorgen da en svensk familie ringer på døren.
Nightcrawler

Sammendrag

Louis Bloom stjeler fra en byggeplass i Los Angeles, og blir konfrontert av en sikkerhetsvakt. Han kommer seg unna, og selger de stjålne varene for å tjene penger. Bloom ber om en jobb hos en skraphandler, men blir avvist. På vei hjem blir han vitne til en bilulykke, og han stopper for å se hvordan det går. Frilans-journalister og kamera-folk dukker opp for å ta bilder av ulykken. Bloom blir inspirert av dette, og stjeler en sykkel som han bytter mot et videokamera og scanner for å tyvlytte på politi-radio.
Samme kveld filmer Bloom en bil-jakt. Men når han prøver å ta bilder, blir han og en annen frilans-reporter bortvist av politiet. Bloom tyvlytter på rivalens telefonsamtale, om å selge en film til en TV-kanal. Bloom går til samme TV-stasjon, og møter Nina Romina - som kjøper filmen hans. Hun forteller om sin interesse for vold og drap i velstående nabolag. Bloom ansetter en assistent, Rick - en ung mann desperat etter penger. For å gjøre filmene mer spennende, begynner Bloom å tukle med åsteder. I ett tilfelle flytter han på en person som har blitt drept. Ettersom Bloom tjener mer penger, kjøper han mer film-utstyr og en større bil.
Bloom møter Joe Loder som også selger film-opptak til pressen. Loder kommer før Bloom til en stor ulykke. Nina er rasende på Bloom, og krever at han skaffer bedre opptak. Bloom saboterer for Loder, og gjør at han krasjer med bilen sin. Loder blir alvorlig skadet, og Bloom filmer ulykken. Bloom og Rick kommer til et velstående nabolag hvor det har skjedd ett mord, før politiet kommer dit. Bloom filmer flere væpnede menn som drar i en bil, og drapsofre i huset. Nina sender filmen, og Bloom krever mer penger.
Politiet kontakter Bloom om drapet. Han gir dem et redigert opptak av det han filmet, uten den delen om væpnede menn. Om kvelden sporer han opp de væpnede mennene. Han planlegger å følge etter dem, kontakte politiet og deretter filme konfrontasjon. Rick krever halvparten av pengene som Bloom tjener, og truer med å fortelle politiet om Blooms lovbrudd. Bloom går med på dette, og de stopper ved en restaurant hvor drapsmennene sitter. Bloom ringer politiet, og gjør seg klar til filming. Politiet kommer, og en intens skuddveksling oppstår.
En av de mistenkte blir drept, og de andre stikker av. Både politiet og Bloom kjører etter dem. Bilen til de kriminelle krasjer, og Bloom ber Rick filme den skadde drapsmannen på nært hold. Drapsmannen skyter Rick, og Bloom filmer at Rick dør. Nyhetenskanalen oppdager at ett drap som Bloom filmet tidligere faktisk var en narkotika-handel som gikk galt. Politiet prøver å konfiskere alle opptakene til TV-kanalen som bevis, men Nina krever å offentliggjøre filmen. Etterforsker Frontieri i politiet avhører Bloom, og Bloom finner på en historie om forbrytere som fulgte ham. Frontieri mistenker at Bloom lyver, men kan ikke bevise det. Bloom ansetter flere praktikanter, og kjøper flere biler for å utvide sin virksomhet.
Aleksej Khomjakov

Aleksej Stepanovitsj Khomjakov (russisk: Алексей Степанович Хомяков; født 1. mai/ 13. mai 1804, død 23. september/ 5. oktober 1860) var en russisk poet og teolog som sammen med Ivan Kirejevskij grunnla den slavofile bevegelse.
Under et besøk i Praha i 1847 kom Khomjakov i kontakt med panslavismen. Khomjakov ble heretter sterkt kritiske til vestens «dekadanse», og kritiserte vesten for å fokusere på konkurranse i stedet for samarbeid.
Khomjakovs ideer kom senere til å inspirere folk som Fjodor Dostojevskij, Konstantin Pobedonostsev og Vladimir Solovjov.
Kappspor

Kappspor (også kalt CAP-spor) betegner innen jernbaneterminologi jernbanespor som har en sporvidde på 1 067 mm (3' 6"). Sporvidden regnes som smalspor. I dag finnes det rundt 112 000 km skinnegang med denne sporvidden i verden. Sporet ble for første gang brukt på en offentlig jernbane etter forslag fra den norske ingeniøren Carl Abraham Pihl for anlegget av Trondhjem-Størenbanen og Hamar-Grunsetbanen som ble vedtatt i i 1857. De to banen ble åpnet henholdsvis 1864 og 1862. 
Betegnelsen Kappspor er en fornorsking av navnet Cape gauge etter Kapp-provinsen i Sør-Afrika, som tok i bruk denne sporvidden i 1873. En alternativ forklaring på navnet er at det bør hete CAP-spor etter sporviddens oppfinner Carl A. Pihl. Det er også kjent som japansk sporvidde ettersom 1 067 mm er den dominerende sporvidden i Japan, men det er betengelse som knapt er brukt i Norge.

Norge

Betegnelsen "Kappspor" er lite brukt i Norge på denne sporvidden, men jernbaner med denne sporvidden var imidlertid meget utbredt og Norge var det landet som først tok sporvidden i bruk for vanlig offentlig jernbanedrift. I Jernbaneverkets jubileumsberetning fra 2004 skriver Trond Bergh at sporvidden ble hentet fra industribaner i Østerrike med 42 tommers sporvidde. 42 Imperial Inches tilsvarer helt korrekt 3'6", men sporvidden på de nevnte Østerrikse baner er i østerrikske fot og tommer, ikke Imperial, så sporviddene er ikke identiske. Den norske anvendelse av 42" synes derfor å være den eldste.
Fram til ca. 1900 var denne sporvidden den mest utbredte på de offentlige jernbanene med i overkant av 1000 km, og ble betraktet som norsk normalspor, mens det som ellers kalles normalspor (1435 mm sporvidde) ble kalt bredspor. Etterhvert som kritikken mot sporvidden tiltok mot slutten av 1800-tallet ble navnet "smalspor" tatt mer og mer i bruk for alle sporvidder under 1 435 mm, og da gjerne i nedsettende betydning. 
Smalsporet som norsk normalspor tapte i og med vedtaket av en normalsporet Bergensbane i 1898. Etter dette startet en langsom ombygging av smalsporbanene til normalspor.
Sporvidden ble innført i Norge fordi man mente man dermed kunne få bygd mer jernbane for de samme pengene man ellers ville klart med normalspor. Carl Abraham Pihl foreslo derfor denne sporvidden for de to statsbanene Hamar-Grundsetbanen og Trondhjem-Størenbanen, mens den samtidige Kongsvingerbanen måtte bygges normalsporet fordi den skulle forbinde to normalsporte baner, Hovedbanen i Lillestrøm og en av de svenske stambanene i Charlottenberg. Prinsippet som ble fulgt de nærmeste tiårene var derfor at staten bygde normalsporet når den skulle kobles til en svensk statsbane, men ellers smalsporet. Prinsippet ble imidlertid avveket allerede i 1876 da man vedtok at Eidsvoll-Hamar skulle bygges normalsporet, til tross for at den i Hamar da ville møte den smalsporede Rørosbanen (Hamar - Trondheim). Rørosbanen var forøvrig landets første stambane, og altså bygget smalsporet.
Eolampra

Utseende

Middelsstore til ganske store (17-31 millimeter) praktbiller.

Utbredelse

Slketen er beskrevet fra fossiler fra Shandong-provinsen i Kina.
West Pokot (distrikt)

West Pokot (distrikt) var et av Kenyas distrikter i den tidligere Rift Valley Province lengst vest i Kenya på grensa til Uganda. Hovedstaden er Kapenguria, som hadde i underkant av 60.000 innbyggere ved årtusenskiftet. Distriktet har to andre administrative enheter i tillegg, byen Chepareria med om lag 8000 innbyggere og fylket Pokot med om lag 245.000 innbyggere. Til sammen bodde det om lag 310.000 innbyggere i distriktet, som dekker et område på 9.064 km². Lokalt språk er pokot.
Turkwel vannkraftverk ligger i West Pokot og leverer 105 MW til nasjonal elektrisitetsforsyning. Lokalbefolkningen får i liten grad nyte godt av verdiene som skapes av kraftverket. Norsk Luthersk Misjonssamband driver et bygdeutviklingsprosjekt med fokus på jordbruk, helse og utdannelse i Pokot og man har norske misjonærer i arbeid i Kapenguria Bibelsenter som en del av et samarbeid som organisasjonen har hatt med den lutherske kirken i Kenya (ELCK) siden 1977.
Castalius

Utseende

Små til middelsstore blåvinger med stjerter på bakvingene. De er hvite med brune til svarte flekker, hunnene noe mer brune enn hannene.

Levevis

Larvene lever på busker i slekten Zizyphus (trollheggfamilien).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, der Castalius rosimon er vidt utbredt mens de tre andre er endemiske for Sulawesi.
Wikijunior

Wikijunior er et underprosjekt til Wikibøker som spesialiserer seg på barnebøker. Prosjektet består både av et magasin og en nettside, og utvikles foreløpig på dansk, engelsk, finsk, fransk, italiensk, japansk, spansk og tysk.
US Open 1999 (tennis)

US Open 1999. US Open er en Grand Slam-turnering i tennis som blir spilt i Flushing Meadows i bydelen Queens i New York. US open i 1999 ble arrangert i perioden 30. august til 12. september. Andre Agassi beseiret sin landsmann Todd Martin i herrefinalen i single og Serena Williams vant damefinalen over Martina Hingis. Hun vant også damedoublen sammen med sin søster Venus Williams.
Obscuriphantes obscurus

Utseende

Obscuriphantes obscurus er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Obscuriphantes obscurus er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Midhordland

Midhordland var en norsk lokalavis som ble utgitt i Os rett sør for Bergen i årene 1972 til 1990.
Midhordland ble opprinnelig startet av Vestlandske Mållag som en nynorskavis. I 1973 ble Christian Fr. Stabell ansatt som redaktør og daglig leder. Mållaget var utgiver de første årene, men avisen ble i april 1975 overført til to enkeltpersoner. En av dem som overtok var Arnfinn Haga, som hadde vært styreleder i avisen fra den ble opprettet.
Midt på 1980-tallet var avisen i realiteten eid av to familier, og hadde vokst til et opplag på 5240 eksemplarer. Da den ene eierfamilien i 1987 ønsket å selge seg ut var både Haga, som hadde forkjøpsrett, og de ansatte med redaktør Stabell i spissen interessert i å overta eierandelen. Da avisens styre forsøkte å stanse avisens redaksjonelle omtale av eierforholdene kom det til brudd mellom eiere og redaktør.
Stabell sluttet på dagen, og startet sammen med ni av de ansatte en ny, konkurrerende lokalavis: Os og Fusaposten. I kjølvannet av denne aviskonflikten gikk Midhordland konkurs. Siste nummer kom 1. november 1990.
Arctopsychinae

Levevis

Larvene lever i kalde, klare bekker med steinbunn. De spinner fangstnett og filtrerer ut føde fra vannet, men er også rovdyr som kan angripe ganske store insektlarver, særlig fjærmygglarver.

Utbredelse

Familien har hovedtyngden av sin utbredelse i Øst-Asia og Nord-Amerika. I Europa finnes det bare én art, Arctopsyche ladogensis.
22. juni

Navnedag

Håkon, Maud.
Bergen Nasjonale Opera

Bergen Nasjonale Opera (BNO) (tidligere Den Nye Opera) i Bergen er en stiftelse som ble etablert i 2005 gjennom et samarbeid mellom Bergen Filharmoniske Orkester, Den Nationale Scene, Grieghallen AS og Festspillene i Bergen. I 2007 ble også Opera Vest innlemmet i stiftelsen, som har som formål å være regional opera for Vestlandet.
I tillegg til profesjonell operavirksomhet skal Bergen Nasjonale Opera også gi et musikkpedagogisk tilbud tilrettelagt for barn og ungdom.
Virksomheten støttes av Kultur- og kirkedepartementet, Norsk kulturråd, Hordaland fylkeskommune, Bergen kommune, samt flere fond, foreninger og private støttespillere.
Måneformørkelsen 24. april 2005

Måneformørkelse 2002-2005

Den er den siste av fire måneårssykluser, som gjentas hver 354. dag.

Metons syklus

Denne formørkelsen er den siste av fire måneformørkelser i Metons syklus på den samme datoen, 23.-24. april, hver atskilt av 19 år.
IKT24

Tjenesteområder

Bedriften tilbyr maskin- og programvare fra produsenter som Lenovo, IBM og Microsoft, konsulenttjenester, rådgivining ved valg av maskin-, programvare- og nettverksløsninger.
IKT24 har levert Microsoft Online Services siden juni 2009. Bedriften er også sertifisert som Microsoft Small Business Specialist og er en av Microsofts nettsky lanseringspartnere.
Steinar Westin

Utdanning og yrke

Etter eksamen artium ved Strinda realskole og gymnas i 1963 og  medisinsk embetseksamen (cand.med.) ved Universitetet i Bergen i 1970, med Fulbright-stipend 1966–67 for forskning i biokjemi ved Brandeis University i Massachusetts i USA. 
Westin var assistentlege og forskningsstipendiat ved Neevengården psykiatriske sykehus  1970–72, allmennlege og distriktslege på Askøy 1973–78, som innbefattet turnus ved Haraldsplass Diakonale Sykehus.
I 1978 ble han amanuensis i allmenmedisin ved Universitetet i Trondheim. Hans spesialisering i allmennmedisin (også som veileder) ble godkjent i 1986. I 1989 er han førsteamanuensis og har over en 10-årsperiode fulgt 85 oppsagte ved en fabrikk for fiskehermetikk på Askøy. Forskningen viste at ventelønn var bedre enn uførepensjon. Han fikk doktorgraden ved Universitetet i Trondheim høsten 1990 på avhandlingen «Arbeidsledighet og helse:
Sosialmedisinske konsekvenser av en fabrikknedleggelse», hvorpå han umiddelbart ble professor i sosialmedisin.

Forskning og formidling

Han var sentral i Legeforeningens arbeid med å få etablert en spesialistutdanning i allmennmedisin på 1980-tallet, blant annet med to bøker til bruk i utdanningen, den siste fra 1996. Forfatter og medforfatter av flere lærebøker, blant annet i sosialmedisin og sosial epidemiologi. 
Ellers forskning innen områdene medisinsk utdanning, allmennmedisin, trygdemedisin, særlig i relasjon til arbeidslivet og sosialmedisinske følger av arbeidsløshet, samt spørsmål knyttet sosiale ulikheter i helse. Gjesteprofessor i Australia for Royal Australian College of General Practitioners i 1995. 
Han er hyppig deltaker i den offentlige debatt om helse- og sosialpolitiske spørsmål, i flere perioder «radiodoktor» for NRK, og siden 1999 fast spaltist i Adresseavisen.

Familie

Han er sønn av Karin Skjeseth (1912–83) og Sverre Westin (1909–92). Faren var professor i fysikk ved NTH. Steinar er gift med kunstneren Lise Skjåk Bræk (født 1941), tidligere gift med professor ved NTNU, Rigmor Austgulen.
Free Soil Party

Free Soil Fest var politisk parti i USA før den amerikanske borgerkrigen. Partiet deltok i presidentvalget i USA 1848 og 1852. Presidentkandidaten Martin Van Båren og vicepresidentkandidaten Charles Francis Adams fikk 1848 10,3 % av stemmene. Presidentkandidaten John P. Glatte og vicepresidentkandidaten George Washington Julian fikk 1852 4,9 % av stemmene. Partiet uppgick i det republikanska partiet når det ble dannet 1854.
ÔPartiet var en allianse mellom slaverimotstander i Whigpartiet og det Demokratiske partiet med det radikale Liberty Fest. Initiativtagare til partidannelsen var Salmon P. Chase ifra Ohio og Charles Sumner ifra Massachusetts. Det ble dannet ved et konvent i Buffalo i New York 1848 med 15 000 deltakere. Partiet hadde sin fremste styrke i New York og Ohio. Partiets hovedspørsmål var å forhindre slaveriets utbredelse i de territorier som har blitt tilegnet seg etter det Mexikansk-amerikanske krigen. Man anså å fri menn på fri jord var et system som var moralsk og økonomiske overlegne slaveriet. Dens motto var: Free Soil, Free Speech, Free Labor and Free Men. Partiet jobbet også lokalt i Ohio for å avskaffe lover som diskriminerte mot afroamerikaner.
Højelseverkstedet

Højelseverkstedet (også kjent som Højelsemesteren) var et dansk malerverksted som arbeidet med kalkmalerier og som var aktivt på Sjælland ca.1425–1450. Verkstedet har navn etter Højelse kirke.
Når det gjelder ornamentikken og figurtegningene kan Højelseverkstedet anses som en elev av Unionsmesteren.
Man finner kalkmalerier av Højelseverkstedet i Højelse kirke, Tybjerg kirke, Holtug kirke og Bregninge kirke.
Yuki Sakai

Landslaget

Yuki Sakai spilte 1 landskamp for Japans kvinnelandslag.
Jonas Nordin

Biografi

Jonas Nordin blev 2009 dosent ved Stockholms universitet på doktoravhandlingen Ett fattigt men fritt folk: nationell och politisk självbild i det svenska riket från sen stormaktstid till slutet av frihetstiden. 
I oktober 2018 ble Jonas Nordin tildelt professor i bog- og bibliotekshistorie ved Lunds Universitet.
Tidigere var han siden 2007 forsker ved Kungliga Biblioteket
Nordin har være gæsteforsker ved Københavns Universitet og redaktør i tidsskriftet Historisk tidskrift.
Det blå arret

Det blå arret er et musikkalbum med Norsk Utflukt, utgitt i 2002.
Sykling under Middelhavslekene 1997

Sykling under Middelhavslekene 1997. Sykling var en av flere sporter under de trettende middelhavslekene som ble arrangert i Bari i Italia i perioden 13. til 25. juni 1997. Det var tolvte gangen som sykling var med på programmet under middelhavslekene. Det var en individuell- og en lagkonkurranse for menn i landeveissykling. Italia ble beste nasjon, de vant begge gullmedaljene.
Anisorrhina serripes

Utseende

En middelsstor, avlang, blank, brun gullbasse. Hannen har ikke horn. Pronotum er okerfarget, det er også undersiden. Dekkvingene er mørke ved roten. Denne arten mangler lyse flekker, som det fleste andre Anisorrhina-artene har.

Levevis

De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.

Utbredelse

Arten er utbredt i Mosambik og Sør-Afrika.