google/wiki40b huggingface dataset:
Flommen på Madeira 2010

Flommen på Madeira i 2010 inntraff den 20. februar og medførte jord- og leirras flere steder på øya Madeira, inkludert hovedstaden Funchal. Oversvømmelser fulgte i kjølvannet av storm og kraftig regnvær, som ødela flere veier, broer, infrastruktur og bygninger. Landets flyplass ble stengt. Etter to dager var det registrert minst 43 døde

og mer enn 100 skadde,

mange som følge av jord- og leirras. Sørsiden av øya ble hardest rammet.
Stormen oppstod da et kraftig lavtrykk over Asorene – et område som nesten alltid har høytrykk – beveget seg nordover 12. februar og skapte en kraftig værfront. Mens normalt regnfall i hovedstaden Funchal er 88 mm på månedsbasis i februar, falt det den 20. februar 2010 og i løpet av bare fem timer, totalt 108 mm i Funchal og 165 mm ved den meteorologiske stasjonen på fjellet Pico da Arieiro.
Det ble satt igang en internasjonal koordinering av hjelpearbeid allerede dagen etter uværet.
Miroidea

Utseende

Generelt er Miroidea under ca. 12 mm. lange, de er ofte ovale, sett fra oversiden, eller mer lange og slanke. De er nesten alltid spinkelt bygd og temmelig skjøre. Hodet er gjerne noe spist framoverrettet (nese), fordi sugesnabelen starter helt fremme på hodet. Men det finnes unntak, noen arter ligner mer på maur enn på teger.
Noen arter er farget i kraftige farger. Gjerne rødt, grønn, svart og gulorange. Mens noen arter er beskjedent farget i mørk brun eller svart.

Levevis

Teger er nebbmunner, det vil si at de har sugende munndeler. Mange arter er skadedyr i jord- og landbruket, ved at de suger plantesaft fra nyttevekster. De fleste artene finnes i varmere strøk.  
Bladteger lever på jordoverflaten. De deles ofte inn i tre mindre grupper, etter levestedet.  Det er de som lever på blomster og urter, trær og busker, og i gress. Microphysidae finnes ofte på lav- og mosekledte trestammer.
Teger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Pannekake

Pannekake er en matrett som kan tilberedes i en stekepanne, men om du er ute etter best mulig resultat brukes det et pannekakejern. De vanligste ingrediensene er hvetemel, salt, melk og egg. Tradisjonelt nytes pannekaken med sukker, kanel, blåbærsyltetøy eller bacon som middagsrett, men den kan også nytes som dessert, da gjerne sammen med pisket krem og multer.
Det finnes mange forskjellige typer pannekaker: I USA spiser man oftest en variant som kalles amerikansk pannekake, en tykk variant med mindre diameter som gjerne spises med lønnesirup. Ovnspannekaken er en annen variant som ikke er like vanlig, hvor en form med pannekakerøre settes i ovnen eller stekes i pannen. Denne røren inneholder mer egg.
I den senere tid har man i butikker kunnet få kjøpt ferdigstekte pannekaker, eller ferdigblandet pannekakemiks (som bare skal tilsettes vann). 
I Frankrike fås pannekaker (crêpes) og galettes i egne crêperier. En kjent variant av franske pannekaker er crêpe Suzette.
En indisk variant er den tynne og porøse pannekaken dosa eller dosai (tamilsk) som er laget av mel fra linser og fra ris på en rund støpejernspanne.
Shangrao (Shangrao)

Shangrao (kinesisk: 上饶县; pinyin: Shàngráo Xiàn) er et fylke i byprefekturet Shangrao i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 660 674 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Hyboderini

Utseende

Ganske små, brune eller metallisk fargede trebukker. De kan minne om biller av familiene Cantharidae, Cleridae eller Malachiidae. Dekkvingene er parallellsidige og forholdsvis myke.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Palearktis og Sørøst-Asia (disse artene blir ofte plassert i Stenopterini) samt i Mellom- og Nord-Amerika (Hyboderini i snever forstand).
Aphanognathus

Utseende

Små til middelsstore, avlange, rødbrune hjortebiller. Det går en mørk stripe langs midten av pronotum som fortsetter langs sømmen av dekkvingene. Hannens kjever er nokså lite forstørrede. Pronotum er tett og kraftig punktert.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Filippinene.
DOCUMENTA (13)

dOCUMENTA (13) var den trettende utgaven av documenta, en internasjonalt toneangivende mønstring av samtidskunst i Kassel. Utstillingen varte i 100 dager fra 9. juni til 16. september 2012, og ble åpnet av den tyske forbundspresidenten Joachim Gauck. Documenta arrangeres samme sted hvert femte år.
Leder av utstillingen i 2012 var Carolyn Christov-Bakargiev.

Ledemotiv

Ledemotiv til dOCUMENTA (13) er «Sammenbrudd og gjenoppbygging» (tysk:«Zusammenbruch und Wiederaufbau», engelsk: «Collapse and Recovery»).
Verkene som presenteres er laget av 150 kunstnere fra 55 land. dOCUMENTA (13) omfatter bl.a. verker av de norske kunstnerne Matias Faldbakken, Toril Johannessen, Aase Texmon Rygh, Hannah Ryggen og Arne Nordheim. I tillegg er Sissel Tolaas med i ett av kunstprosjektene med sin utforskning av duft.
Norsk kulturråd bevilget 800 000 kroner i prosjektstøtte til utstillingen i 2012.
Einar Nilsen

Einar Nilsen er en norsk handikappidrettsutøver som har deltatt i paralympiske sommerleker én gang, der han vant én bronsemedalje i svømming.
Akbesia davidi

Utseende

En middelsstor (vingespenn 60-70 millimeter), kraftig, grønnlig svermer.
Forvingen er litt tilspisset, brunlig grønn med et bredt, mørkere tverrbånd når roten, et blekt bånd utenfor dette og en trekantet, mørkere flekk ved vingespissen. Bakvingen er oransje med mørk ytterkant.

Levevis

Arten lever i buskmark og tørr skog. Larvene utvikler seg på pistasj-trær (Pistacia spp., Anacardiaceae), kanskje også andre arter i samme familie.
De voksne svermerne tar ikke næring til seg, men kan drikke vann.

Utbredelse

Arten er utbredt fra det sørlige Tyrkia i vest til Afghanistan i øst.
Merkatorprojeksjon

Merkatorprojeksjon (også skrevet mercatorprojeksjon på riksmål) er en projeksjonsmetode hvor meridianene avsettes loddrett på parallellsirklene, og hvor avstanden langs disse sirklene blir strukket gradvis mer i forhold til terrenget dess nærmere polen man kommer. Første ledd i uttrykket kommer etter etternavnet til den nederlandske geografen Gerardus Mercator (1512–94) som introduserte teknikken i 1569.
Metoden er vanlig forekommende, eksempelvis på verdens- og sjøkart. Den bevarer retninger korrekt. Ettersom en rettvisende kurs mellom to punkt på kart av dette slaget bygger en rett linje (loxodrom), anvendes de ofte for sjøkart. Det er dog ikke korteste veien. Den korteste veien er en geodetisk linje som er nesten det samme som en  storsirkel. Lengdeskalaen er variabel og minsker med avstanden til polene.
19. april

Navnedag

Arnfinn, Arnstein
.vu

Bruk

Selv om .vu-domener til å begynne med ble gitt bort gratis til alle som ønsket det, så blir de nå solgt kommersielt, som vanlig er for andre toppnivådomener.
Flere organisasjoner, i særdeleshet den tyske «registraren» de|nic|vu (en avdeling av Sektion.net, som igjen er en del av Interdots International) gir fremdeles bort subdomener gratis, og har lovet å beholde tjenesten reklamefri og gratis.

Registrering

Registreringer foretas direkte på andre nivå. Enkelte tredjenivå-domener finnes også, under subdomener som .gov.vu. De vil til og med registrere en-bokstavs domenenavn, som https://archive.is/20070630002933/http://u.vu/
Tyttebærsyltetøy

Tyttebærsyltetøy lages av tyttebær som blandes med sukker.
Tilsetting av konserveringsmidler eller fortykningsmidler er ikke nødvendig siden tyttebær naturlig inneholder benzosyre som har en konserverende effekt og pektin som gjør at syltetøyet geler seg.

Kokt tyttebærsyltetøy

Tyttebærene kan kokes med en liten mengde vann og tilsettes deretter sukker. Til slutt gis syltetøyet et oppkok og skummes av.

Rørte tyttebær

Man kan også lage tyttebærsyltetøy uten koking. Da tilsettes kun sukker til bærene og det røres helt til sukkeret har løst seg opp.

Anvendelse

Tyttebærsyltetøy anvendes ofte som tilbehør til middag, som viltretter, kjøttkaker ol.
Spydkast

Norske OL-bragder

Spydkast er Norges beste olympiske friidrettsøvelse gjennom tidene. Av 7 norske OL-gull i friidrett er fire vunnet i spydkast. Av totalt 18 OL-medaljer er 7 vunnet i spydkast. I Melbourne 1956 vant Egil Danielsen gull på ny verdensrekord, 85,71 meter (gammel spydtype). I Sydney 2000 vant Trine Solberg Hattestad gull med et kast på 68,91 meter. I Aten 2004 vant Andreas Thorkildsen gull med 86,50 meter. Andreas Thorkildsen tok også OL-gull i Beijing 2008 med et kast på 90,57 meter, noe som også var ny olympisk rekord.

Endringer i spydtyper

I 1985 ble spesifikasjonene for mennenes spyd endret, ved at tyngdepunktet ble flyttet 4 cm fremover. Formålet for endringen var å få færre døde kast og å gjøre det lettere å måle kastene, fordi den gamle spydtypen landet for flatt. I tillegg kunne kast på over 100 meter utgjøre en fare.
Før denne endringen hadde Uwe Hohn, Øst-Tyskland verdensrekorden på 104,80 meter, satt 20. juli 1984 på Friedrich Ludwig Jahn Stadion i Berlin. Terje Pedersen hadde den norske rekorden, med 91,72 meter, satt i Oslo (Bislett) 2. september 1964. I 1964 var dette også verdensrekord, og verdens første 90-meterskast.
Spesifikasjonene for kvinnenes spyd ble endret 1. april 1999, ved at tyngdepunktet ble flyttet 3 cm fremover. Før denne endringen hadde Petra Felke fra Tyskland verdensrekorden med 80,00 m. Trine Solberg Hattestad hadde den norske rekorden på 72,12.

Topplister gjennom tidene

Statistikkene viser kun resultater oppnådd med ny spydtype, det vil si resultater oppnådd etter 01.01.1985 (menn) og 01.01.1999 (kvinner).
Pavlovskijregimentet

Pavlovskijregimentet (fullt navn Livgardens pavlovske regiment) russisk: Лейб-гвардии Па́вловский полк ) var en russisk infanterienhet innen den tsarrussiske krigsmakt.

Historie

Pavlovskijregimentet ble oppsatt i 1796 som Det pavlovske grenaderregemintet av tsar Paul I av Russland, av to bataljoner og to reservekompanier fra Moskvas grenaderregiment. Enketen var forlagt til St. Petersburg i Russland. For sin innsatser under den franske invasjon i 1812 ble regimentet opphøyd til garderegiment i 1813. Keiseren var regimentets sjef 1794-1917, og den siste var Nikolaj II. Regimentet ble nedlagt etter ordre fra bolsjevikene i mai 1918.

Tradisjoner

Regemintet ble tildelt oppnesete og rødhårede eller blonde soldater fra hele Russland. Dette skjedde til Paul Is minne ettersom keiseren selv var oppneset og rødhåret.
Fylkesvei 5866

Fylkesveg 5866 går mellom Kvernhusdalen og Nupen i Sande kommune. Veien er 3,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv9.
Den kulturelle fortjenstorden (Monaco)

Den kulturelle fortjenstorden (fransk: Ordre du Mérite Culturel) er en monegaskisk orden innstiftet 31. desember 1952 av fyrst Rainier III til belønning av fortjenester av kunst, litteratur og vitenskap i Monaco eller som har fremmet fyrstedømmets kulturelle og intellektuelle anseelse. Ordenen tildeles både monegaskere og utenlandske borgere. Den kulturelle fortjenstorden rangerer som fjerde og siste i Monacos ordensvesen, etter Den hellige Carls orden, Kroneordenen og Grimaldiordenen. Regjerende fyrste er stormester.

Insignier

Ordenstegnet for Den kulturelle fortjenstorden består av en medaljong med Rainier IIIs ukronede monogram omgitt av «PRINCIPAUTÉ DE MONACO» (Fyrstedømmet Monaco) og årstallet «1952». Dette er igjen omgitt av en sirkel av ruter, som i Monacos riksvåpen, og utenfor dette igjen en laurbærkrans. Reversen bærer innskriften «ARTS / LETTRES / SCIENCES» (kunst, litteratur, vitenskap) over tre linjer til høyre i øvre del, sammen med motiver knyttet til kunst, litteratur og forskning. Medaljongen er kronet og opphengt i et rødt bånd med en stripe frittstående hvite ruter i midten. Rødt og hvitt er fargene i Monacos riksvåpen og flagg. Medaljongen er i gull for kommandører, i sølv for offiserer og i bronse for riddere.

Tildeling

Den kulturelle fortjenstorden kan tildeles borgere av Monaco, så vel som utlendinger.
Våronn

Våronn er et begrep som beskriver de faste årlige vårarbeidene i landbruket.
Våronna besto historisk av gjødsling, pløying, harving og såing. Hver av disse arbeidsoperasjonene tok tid og krefter, selv med hest til hjelp. Alt fra redskap og verktøy til åkre og jorder skulle forberedes. Samtidig ble dyra sluppet ut på beite. Det innebar at en måtte kontrollere og reparere gjerder og skigarder og se etter at grinder fungerte som de skulle. Var vinteren litt lang var det å finne tilleggsfor. Sauene kunne ete greiner fra styvinger, men kyrne var det verre med. I verste fall ble det slakt.
I dag er mye av jobben maskinell. Gjødsel samles på tanker og pumpes ut via en traktormontert tank. Traktorplogen har flere plogskjær, så pløying tar kortere tid. Harven er stort sett uendret, men bredere. Såmaskinen sprer over større felter og minst like godt som en øvet såmann.
Impala

Beskrivelse

Gjennomsnittsvekten til en impala er ca. 75 kilogram. De er gule og rød-brune i fargen, men lysere på sidene, og er hvite på undersiden av magen. Bukker har lyre-formede horn som kan bli opptil 90 centimeter lange. Når den blir redd eller overrasket vil hele flokken fare omkring for å forvirre rovdyret. De kan hoppe lengre enn 9 meter langt og 2,5 meter høyt. De er byttedyr for nesten alle store rovdyr.
Den er en drøvtygger.

Habitat

Impala er en av de dominerende artene på savannene. De er flokkende skapninger, og er vanligvis å se i flokker, ofte en bukk med mange hunner, selv om søyene vil forlate flokken for å føde. Matinntaket deres består av en mikstur av gress og løv. Flokker vil bruke spesifikke steder for sin avføring. Impala er aktive både dag- og natterstid. Impala er avhengig av vann, og en flokk indikerer ofte at vann er like ved.

Sosial struktur

Unge hannimpalaer danner ungkarsflokker på rundt 30 stykker. Hunner og unge danner flokker på opp til 200 stykker. Voksne hanner har territorier, og leder enhver hunnflokk som vandrer på sitt territorium.
José Antonio Echeverría

Bakgrunn

Echeverría kom fra en middelklassefamilie i Cárdenas. Han ble innskrevet ved universitetet i Havanna for å studere arkitektur.

Politisk motstand

Etter Fulgencio Batistas statskupp 10. mars 1952 der han avsatte president Carlos Prío Socarras, oppstod en bølge av sivil ulydighet og åpen motstand. I årene 1952 og 1953 syntes motstanden mot Batista å ha særlig stor grobunn ved Universitetet i Havanna, Universitetet i Santa Clara og Universitetet i Santiago de Cuba. Sammen med studentene Fructuoso Rodriguez, Faure Chomón og Joe Westbrook tok Echeverría i 1953 initiativ til å stifte El Directorio Revolucionario (DR) som planla og utførte sabotasjer og voldelige aksjoner mot Batistas tilhengere, kraftverk, politistasjoner, forsyningslinjer, etc. 
Sommeren 1956 reiste Echeverría og Ricardo Corpion til Mexico der de møtte Fidel Castro og andre fra 26. juli-bevegelsen (M-26-7) som var i landflyktighet. Her inngikk DR og 26. juli-bevegelsen den såkalte Mexico-avtalen som innebar at de skulle holde hverandre gjensidig informert og koordinere sine aksjoner for å styrte Batista.

Kuppforsøk

Den 13. mars 1957 foretok DR et væpnet angrep på presidentpalasset i Havanna. Hensikten var å ta livet av Fulgencio Batista. Samtidig stormet en annen DR-enhet radiostasjonen Radio Reloj med Echeverría i spissen. Hensikten var å spre nyheten om Batistas død og proklamere Cuba som frigjort republikk i tråd med konstitusjonen av 1940. Batista unnslapp imidlertid gjennom en skjult heis fra presidentkontoret i andre etasje og opp til tredje etasje i presidentpalasset. Opprøret ble deretter slått ned av Batistas politi og tilstrømmende enheter av hæren. Det ble rapportert at 40 personer ble drept.
I tillegg nådde ikke Echeverría ut med sitt budskap over radio. Studentene forstod seg ikke helt på det tekniske utstyret, og Echeverría fremførte derfor sitt budskap til en død mikrofon. Like etter flyktet han i en ventende bil som kolliderte med en politibil. Echeverría kom seg ut av bilen, skjøt mot politifolkene med en maskinpistol og ble drept da de besvarte ilden. Etter Echeverrías død ble DR omdøpt til Det revolusjonære direktorat av 13. mars. 
Et av instituttene på Universitetet i Havanna er oppkalt etter ham.
Tour de France 1951

Gjennomføringen av rittet

Rittet ble vunnet av sveitseren Hugo Koblet, som vant foran franskmennene Raphaël Géminiani og Lucien Lazaridès. Koblet bruke tempoegenskapene sine på å tjene mye tid på tempoetapper, i tillegg til at han kjørte godt i fjellene. Raphaël Géminiani vant klatretrøya. Det franske laget vant lagkonkurransen. Wim van Est ble den første nederlender til å lede rittet sammenlagt underveis.

Endringer fra 1950

Tour de France 1951 startet i Metz. Det var andre gangen rittet startet utenfor Paris. Måten ruten ble satt opp på ble endret, som kan vises med fjellene i Sentralmassivet ble besøkt for første gang.
Tingelstadfløyen

Tingelstadfløyen er en vindfløy opprinnelig fra spiret på Tingelstad gamle kirke på Gran, Oppland. Fløyen er romansk og er datert til 1100-tallet.

Beskrivelse

Fløyen er ca. 29 cm lang og 22,5 cm høy. Den er laget av en forgylt messing- eller kobberplate som er gjennombrutt. Platen viser en slyngende planteranke og midt i den et dyr som en mannsperson prøver å dra noe ut av munnen på. Det er liten tvil om at framstillingen er av 1. Samuels bok 17 34-35 der David redder et lam ut av munnen på en løve. Noen trekk er imidlertid også fra Samsons kamp med løvene.
Langs toppen og den buede kanten av fløyen er det naglet fast skinner på hver side. Den rette kanten mot spiret har sannsynligvis også hatt en slik skinne, men denne har blitt fjernet i forbindelse med en senere reparasjon. Toppen av fløyen har en støpt drage som er naglet fast. Den buede kanten har en rekke hull. I disse har det sannsynligvis vært festet små metallplater eller farget bånd. Fløyen har sannsynligvis vært festet i stavnen på et skip, og slike bånd kan blant annet sees på innrissede bilder av leidangflåten fra Bryggen i Bergen.

Sagn

Et lokalt sagn hevder at to svensker eller en hollandsk matros en gang skal ha forsøkt å stjele fløyen fra kirken. Da han som var på taket nesten hadde fått tak i fløyen, falt han ned. Det skal være den eneste som er gravlagt ved kirken.
Altyn Asyr

Altyn Asyr er en statseid turkmensk radio- og satellitt-TV-kanal som sender fra Asjkhabad. TV- og radiokanalen kringkaster politiske, økonomiske og kulturelle nyheter, forskerkonferanser og internasjonale utstillinger i landet.
Bartholinske kjertler

Bartholinske kjertler, eller glandula vestibularis major, er to små og bønneformede slimkjertler som ligger på hver side av kvinners vaginaåpning. Kjertlene utsondrer et gjennomsiktig slimsekret som fukter skjeden ved seksuell aktivitet. De bartholinske kjertler ble først beskrevet vitenskapelig av den danske legen Caspar Bartholin den yngre (1655–1738).
Hvis gangene tetter seg kan det forårsake en smertefull hevelse kalt bartholinitt. Betennelsen blir behandlet med antibiotika eller kirurgi.
Årets klubbspiller i Europa

Årets klubbspiller i Europa var en årlig pris kåret av UEFA, til den beste klubbspilleren i Europa. Prisen ble i 2010 erstattet av UEFA Årets spiller i Europa.
Sheffield

Historie

Det har vært bosetninger i området helt siden istiden, men første landsbyene som Sheffield vokste frem fra ble grunnlagt i angelsaksisk tid. Etter normannernes erobring av England i 1066 ble det bygget en festning, her som mange andre steder i England,  for å kontrollere befolkningen, og en liten by begynte å utvikle seg rundt dette.
På 1300-tallet hadde byen blitt kjent for knivproduksjon, og begynte å vokse. Innen 1600 hadde den blitt Englands største kniv- og bestikkprodusent. I 1740-årene ble det utviklet en ny prosess for stålproduksjon, og denne gav stål av betraktelig bedre kvalitet. Man kom samtidig frem til en metode for å lage sølvplett. Dette førte til at Sheffield under den industrielle revolusjon opplevde enorm vekst, både økonomisk og i folketall. Den ble en valgkrets i 1842 og fikk status som city i 1893.

Idrett

Den første offisielle fotballklubben i verden, Sheffield FC, ble grunnlagt i 1855. Innen 1860 var det hele femten fotballklubber i byen. Det er nå to klubber i The Football League: Sheffield United FC og Sheffield Wednesday FC.

Transport

Sheffield har et trikkenettverk kalt Supertram.
Håkon Evjen

Landslaget

Han ble tatt ut i Norges tropp til U20-VM 2019 i Polen.
6. september 2019  fikk han sin første U21-landskamp for Norge mot Kypros.
Byneset kirkegård

Byneset kirkegård er en gravlund for Byneset prestegjeld ved Bruråk på Byneset sørvest i Trondheim. Kirkegården ble anlagt sammen med Byneset kirke i middelalderen, men nøyaktig årstall lar seg i motsetning til kirkens oppføring ikke stadfestes. Byneset kirkegård har et areal på 24 daa, og har et moderne bårehus ved inngangen til kirkegården bygget i år 2000.
På kirkegården finnes en bauta over legatstiftere på Byneset og gravmonumenter over personligheter som sedelkontrollør Olav Jakobsen Høyem (1830–1899), ingeniør Hallfred Høyem (1881–1958) og læreren Jacob Høyem. Det sistnevnte monumentet, som ble reist i 1876, er for øvrig en av landets eldste med gravtekst på nynorsk. Det var tidligere oppført et dåpshus i tømmer på kirkegården, med dette ble revet en gang etter 1800.
A.H. Weiler

Liv og virke

Weiler ønsket opprinnelig å bli lege, men ombestemte seg da han fant ut at han som jøde kunne få problemer med å komme inn på medisinstudiet i USA. Han ble ansatt i The New York Times i 1927, mens han studerte ved City College of New York. Weiler var ansatt i avisen i mer enn 50 år. Han var også en periode formann i New York Film Critics Association.
Heimevernslaget

Heimevernslaget var ei norsk vise/gammaldans-gruppe fra Trøndelag dannet våren 1978 av Hans Rotmo etter at Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken var blitt nedlagt. Gruppen kom i klammeri med det offisielle Heimevernet sommeren 1978 om rettigheten til navnet, men etter en runde på øverste hold fikk gruppen tillatelse til å beholde navnet.

Biografi

Musikalsk var Heimevernslaget en videreføring av Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken og Vømmøl Spellmannslag, men med enda større vekt på gammeldans. Tekstene var en blanding av soldat-humor og militærhistorisk politikk presentert i popularisert form. Gruppens programerklæring ble fremsatt på den første LP-en. Der het det seg at de var for «godt øl, godt stål, nynorsk og jordbruk og sosialisme». Med platen fulgte et 16-siders hefte under tittelen Heimevernsnytt. Her fikk man en blanding av finurlige artikler og opplysende propaganda. Bonsersjant Børø ble etterfulgt av Menig Basmo innen plate nummer to ble innspilt i 1979. Spællet om Trøndelag var utstyrt med et utbrettomslag der man ved hjelp av en terning kunne spille det fornøyelige «Spællet om Trøndelag». Hans Rotmo flyttet deretter Heimevernslaget over til det nystartede Arctic Records. Album nummer tre, Trekkspellkrigen, ble innspilt sammen med brødrene Sole. Brødrene var «Trekkspellsersjant Ole Sole» og «Feleslaktar Sivert Sole». Begge disse figurene var oppdiktet av laget. Denne platen ble laget som et våpen mot den utenlandske musikkdominansen. I 1980 ble Heimevernslaget oppbrutt, slik som alle andre Rotmo-prosjekter.
Stein Bagger

Nasjonalitet

Bagger har i norske medier blitt beskrevet som norskfødt, mens Interpol har registrert hans fødested som Frederiksberg i Danmark. Hans far er forfatteren Rolf Bagger.

Utdannelse og yrkesbakgrunn

Bagger gikk i grunnskolen ved Kregme kommuneskole mellom 1973 og 1981. Fra 1981, da han var 14 år, til 1984, gikk han i lære som smed på Stålvalseværket. Han jobbet som profesjonell kroppsbygger mellom 1984 og 1991, og jobbet i denne perioden også som «aktivitetsguide» på Tenerife og Mallorca for charterselskapet Spies Rejser.
I 1991 grunnla han selskapet ARC, som han var administrerende direktør for frem til 1993. I 1993 grunnla han så konsulentselskapet Future Quality Systems. Selskapet ble avviklet i 1997. Bagger grunnla så selskapet Masterframe, som han ledet til 2001. Han var deretter adm. dir. for IT Factory fra 2001 til selskapet ble slått konkurs i 2008.