google/wiki40b huggingface dataset:
Fugløyfjorden (Gildeskål)

Fugløyfjorden er en fjord i Gildeskål kommune i Nordland. Den er 20 kilometer lang. Fjorden ligger på sørsiden av Fugløya og Fugløyvær og begynner i vest mellom Floholman og Finnes. Den går deretter i nordøstlig retning til den munner ut i Saltfjorden mellom Nordarnøya og Mårnesskagen på Sandhornøya. Vest for fjorden ligger også øyene Fleina og Sørarnøya, og i øst ligger øya Femris. På sørsiden av Sandhornøya går Sørfjorden sørover på østsiden av Femris, mens Morsdalsfjorden går mot sørøst langs sørsiden av Sandhornøya.
Sør på Fugløya ligger tettstedet Sørfugløy, og på Sørarnøya ligger tettstedet Sør-Arnøy.
Minchinbury (New South Wales)

Historie

Minchinbury har navnet sitt fra boligen navngitt av kaptein William Minchin som ble gitt 1000 acre (4 km²) her i 1819. William Minchin var Principal Superintendent of Police og Treasurer of the Police Fund i kolonien. Etter at William døde i 1821, arvet hans eneste datter Maria Matilda boligen. I 1838 forsvant Maria Matilda og hennes familie på sjøen, uten noen gjenlevende etter William Minchin.
Dr. Charles McKay kjøpte tomten i 1859 og forvandlet den til en vingård og vinkjeller. De to neste tiårene kjøpte Dr. McKay flere tilstøtende tomter og i 1881 la han ut alle sine tomter for auksjon. Den gang lykkes han ikke med å selge området, men i 1895 kjøpte James Angus alle tomtene til McKay.
Penfolds Pty. Ltd. kjøpte vingården og vinrankene i 1912. Flesteparten av de eksisterende bygningene ble mest sannsynlig bygget av Penfolds. I 1898, når Angus fremdeles laget vin, led vinrankene av en sykdom som ødela avlingene. Nye vinranker ble plantet og vokste frem til 1962 da ødelagt jordsmonn gjorde dem ubrukelige. Nye vinranker ble etablert på tomter rundt området for dyrking av druer som ble levert til vingården. Minchinbury Winery ble berømt for sin champagne. Penfolds la ned vingården i 1978.

Handelssenter

Minchinbury Shopping Centre er lokalisert på Minchin Drive som inkluderer et supermarked og mindre butikker som en fiskebutikk og alkoholutsalg.

Transport

Great Western Highway går langs den nordlige grensen, mens M4 Western Motorway går langs den sørlige grensen av bydelen. Westlink M7 Motorway går langs den østlige grensen. Det er bussruter (Busways 739) til Mt Druitt og en annen bussrute (739V) til Mt Druitt Village.

Skoler

Minchinbury Public School

Sportsklubber

Minchinbury har sportsklubber for fotball, cricket, friidrett og Rugby League (Minchinbury Jets JRLC).
Estrella (meksikansk øl)

Estrella er et meksikansk ølmerke av type pilsner som blir produsert av Grupo Modelo i Guadalajara. Produksjonen startet på slutten av 1800-tallet i bryggeriet Cervecería Estrella (i dag Cervecería Modelo i Guadalajara) som Grupo Modelo overtok i 1954.
Amorphoscelididae

Utseende

Små, spinkle, grønnlige eller brune knelere. Hodet er ganske bredt, fasettøynene temmelig store og rundete, antennene tynne og middels lange. Pronotum er ganske kort. Forbeina er utviklet som vanlig hos knelere, men leggen mangler pigger på innsiden. Mellom- og bakbeina er lange og tynne. Vingene er velutviklede med tydelig årenett, oftest gjennomsiktige. Noen arter er helt vingeløse, særlig hunnene kan mangle vinger. Haletrådene (cerci) er nokså lange og tynne.

Liv og utvikling

Knelere i denne familien finnes helst mellom busker og kratt. De flyr godt, og hannene kommer gjerne til lys om natten.

Utbredelse

Familien er mest utbredt i Afrika og Australia, men forekommer også i Asia og Sør-Europa.
I Europa finnes arten Perlamantis alliberti på Den iberiske halvøya og i Sør-Frankrike.
Nicki Bille Nielsen

Problemer

Den 27. september 2013 ble Bille Nielsen satt i arrest da han hadde knust et glass, spyttet på en ansatt og slått etter andre mennesker da han forlot baren Three Lions i Trondheim, hvor han hadde tilbragt aftenen. Nilsen fikk og vedtok en bot på 10.000 kroner for dette lovbruddet i tillegg til å bli irettesatt av Rosenborg.
Den 18. april 2014 ble han igjen arrestert i København for å ha sparket til en parkeringsautomat og derefter for å ha bitt en politibetjent i armen. Politiet tok i bruk pepperspray for å kontrollere Nielsen. Nielsen ble i 2015 dømt for dette forholdet til 60 dagers betinget fengsel.
Nielsen ble bøtelagt og sonet en fengselsdom på én måned etter en voldshendelse i Monaco på sommeren 2018. Nielsen ble på høsten/vinteren 2018 anholdt for å ha truet forbipasserende med luftpistol, og videre anmeldt for å ha angrepet en dørvakt i København.
I julen 2018 ble tre personer siktet for drapsforsøk på Nielsen i hans egen leilighet i København.
Epichrysus

Utseende

En valang skarabide med forholdsvis kraftige bein. Kroppen er fint hårete, gulaktig metallisk grønn, beina noe mørkere. Antennene er 10-leddete og mørkebrune. Hodet er nærmest kvadratisk med noe tilspisset snute.

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.

Utbredelse

Arten er utbredt i det vestlige Australia.
Vikmanshyttan

Vikmanshyttan er et tettsted i Hedemora kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. Det ligger cirka ti kilometer vest for Hedemora. I 2010 hadde tettstedet 843 innbyggere.
Arapaho

Arapaho er en nordamerikansk indianerstamme. Historisk sett levde arapahoene på de østlige slettene i Colorado og Wyoming. I dag er det 5 000 arapahoer (2005).
Arapahoene var allierte med cheyennene og hadde en løs allianse med sioux-stammen.
Språket arapaho er et algonquian-språk nært beslektet med gros ventre. På 1850-tallet hadde arapahoene delt seg inn i to stammer: nordlige og sørlige arapaho. De nordlige arapahoene, Northern Arapaho Nation, har siden 1878 bodd i reservatet Wind River sammen med shoshone-stammen. Dette er det tredje største reservatet i USA. De sørlige arapahoene, Southern Arapaho Tribe, bor på et reservat i Oklahoma sammen med sørlige cheyenner.

Opprinnelse

Arapahoene er svært rendyrkede prærieindianere. Det finnen inhen opplysninger om at de noensinne har levd annetsteds, og de var spredt over et større geografisk område enn noen annen præriestamme: Sør-Dakota, Nebraska, Colorado, Wyoming og Kansas. Av språklige grunner har man imidlertid antatt at de kom til prærien fra nordøst, det vil si nærmest området ved De store sjøene. 
Etter arapahoenes egen tradisjon var det opprinnelig fem hovedgrupper, hver og en en med sin egen språklige varietet, hitounenno (tiggerne) - som ble til atsina, besawunene, hinanaeine, ha'anahawunene og nawathinehene. De tre første gruppers språk ble sagt å ha vært meget nærstående. De fire gruppene som levde sør for atsina ble konsoliderte til arapaho, og deres etterkommere overtok hinanaeines språk. Ved midten av 1800-tallet ble arapahoene delt i en nordlig (Northern Arapaho) og en sørlig (Southern Arapaho) del.

Indianerkrigene

Arapahostammen forsøkte i det lengste holde seg borte fra de hvite og utenfor 1800-tallets indianerkriger men kom likevel til å vederfares meget ille, ettersom de hvite uriktig kom til å oppfatte dem som allierte til lakotasiouxer og cheyenner.
Arapahoene ble derfor uprovosert angrepet av USAs kavaleri i 1864 ved Sand Creek, i 1865 ved Tongue River ved nåværende Ranchester og i 1874 nær Nowood Creek i Wyoming. Disse angrepene var resultatet av en systematisk forfølgelse fra USAs kavaleri under ledelse av general Patrick E. Connor. Arapahoene forsøkte suksessivt å trekke seg unna stadig lengre mot nord for å unnvike massakrene, men strategien fungerte ikke. 
De nordlige arapahoene forsøkte seg da på å i store skarer ta verving i kavaleriet som indianerspeidere.

Reservat

General George Crook lovet dem som belønning et eget reservat og plasserade dem i 1876 midlertidig i shoshone-reservatet i Wyoming. Crook døde imidlertid innen han hadde rukket og ordne med noe annet, og samboerskapet med shoshonerne på Wind River indianerreservat ble permanent. De sørlige arapahoene havnet i et betydelig dårligere reservat i Oklahoma sammen med de sørlige cheyennene der de fortsatt bor.
Jane Dutton

Jane Dutton er nyhetsanker i Al Jazeera English. Hun er programleder for nyhetssendingene fra Doha.
Dutton har tidligere vært nyhetsanker i BBC World. Hun har også arbeidet som programleder i CNN.
Anders Onarheim

Utdannelse og yrkeskarrière

Onarheim vokste opp i Asker. Mellom ungdomsskolen og gymnaset gikk han ett år på skole i Avon Illinois. Under gymnastiden i Asker var han aktiv basketballspiller i det lokale idrettsmiljøet og spilte etter hvert også på det norske landslaget. Etter examen artium begynte han på økonomistudier ved Southern Illinois University hvor han avla en MBA. Han fikk jobb i finansselskapet Edward D. Jones mens han ennå studerte.
Etter studiene begynte han å jobbe for Merill Lynch i New York. Etter ett par år i New York flyttet han over til selskapets London-kontor. Etter åtte år hos Merill Lynch gikk han over til konkurrenten Goldman Sachs hvor han ble i fire år. I 1994 flyttet han til Oslo og begynte å jobbe for Enskilda Securities. To år senere tok han over som administrerende direktør i meglerhuset Carnegie i Oslo hvor han ble i 16 år fram til 2011.
Siden 2011 har Onarheim vært uavhengig investor. Han er bl.a. styreleder og største eier i det det børnoterte investeringsselskapet (og tidligere oljeselskapet) North Energy og styremedlem og medeier i butikkjeden Enklere Liv.
Onarheim er sønn av Høyre-politiker og tidligere næringslivsleder Leif Frode Onarheim.
Crist kraftverk

Crist kullkraftverk er et kullkraftverk med tilleggsenheter for gassdrift i Escambia County, delstaten Florida i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1135 MW, fordelt på 7 turbiner. Dette er delstatens femte største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1945 og stod ferdig i 1973 etter flere påbygg og utvidelser. Brenselkilden er kull eller naturgass.
David Driscoll

Karriere

Han kom til Strømsgodset før 2006-sesongen fra Vålerenga. I desember 2006 fikk han en korsbåndskade som gjorde at han ikke kunne spille fotball på over halvannet år, først sommeren 2008 kunne han begynne å trene ordentlig igjen. Etter 2008-sesongen ble kontrakten med Strømsgodset ikke forlenget.
Han har spilt 34 landskamper for Norge på aldersbestemt nivå.
Alkefugler

Beskrivelse

Alkefugler har en fjærdrakt som er dominert av svart og hvit i hekketiden, hos noen arter med fargerike innslag på hodet, enten i form av fargede nebb eller av «fjærhatter». Vinterdraktene er atskillig mer uanselig, det vil si dominert av grå- og bruntoner. Det er ikke noen ytre forskjell mellom kjønnene. Levetiden er forholdsvis høy; hos f.eks. lunde eller lomvi ligger den gjennomsnittlige livslengden rundt 25 år.

Atferd

Alkefuglene omtales iblant som «Nordhalvkulas pingviner», fordi de fyller den samme økologiske nisjen som pingvinene på Sørhalvkula – og attpåtil ligner en god del: De er dyktige svømmere og dykkere, og bruker vingene sine til fremdrift under vann. (Største dokumenterte dybde er 200 m hos lomvi.)
De tilbringer hele året på havet, der de lever av fisk og små krepsdyr, og kommer bare til kystene for å hekke. De legger 1–2 egg. Riktignok kan alle dagens alkefugler fly (i motsetning til pingvinene). Men de er ikke spesielt gode flygere, ikke minst fordi de har de minste vingene i forhold til kroppsstørrelsen av alle flygedyktige fugler.
Selv om det bare fins 24 arter av alkefugler, og selv om alle lever i det samme miljøet, er det store forskjeller i kroppsbygning og levevis: Kroppsvekten varierer fra under 100 g (flekkdvergalke) til over 1 kg (lomvi). Før den døde ut tilhørte også geirfuglen denne gruppa. Den kunne veie hele 5 kg. Reirene lages i bratte stup i fuglefjell (f.eks. alke), i sprekker eller hulrom under steiner (f.eks. alkekonge), i selvgravde huler (for eksempel lunde) eller oppe i trær (marmordvergteist). Mens ungene forlater reiret etter to dager hos starikene, tar det opptil to måneder hos f.eks. neshornlunde. Klimatisk forekommer alkefugler i både arktiske, subarktiske, tempererte og subtropiske strøk.
I Norge forekommer alke, alkekonge, lomvi, lunde, polarlomvi og teist.
Phnom Penh internasjonale lufthavn

Historie

Phnom Penh flyplassen het tidligere Pochentong International Airport.
6. juli 1995 undertegnet den kongelige regjeringen i Kambodsja en avtale med det fransk-malaysiske joint venture selskapet Société d'Concessionaire Aéroport (SCA) om å drive Phnom Penh (PNH) – Pochentong International Airport. Til gjengjeld for en 20-års konsesjon forpliktet SCA seg til et $ 110 000 000 forbedringsprogram som omfattet bygging av en ny rullebane, terminal og godsbygninger, hangarer, installasjon av en Cat III-nivå instrumentlandingssystem (ILS) og tilhørende rullebanebelysning.
Det ble bygget en ny 18 000 m² terminalbygning for å imøtekomme den økende turisttrafikken. Terminalen kostet $22 000 000 og inneholder tre mobile aerobridges, over 700 parkeringsplasser og VIP og CIP fasiliteter.
Flyplassen har også en Dairy Queen på innsiden. Det er en av de første internasjonale franchiser som har blitt åpnet i Kambodsja.
Gortonia

Utseende

En middelsstor, slank, halvblankt svart trebukk med rødt pronotum. Dekkvingene har svak, grønnlig metallglans. Antennene er tynne og mørke, noe lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er ganske lange, lårene tynne, lårene på forbeina røde.

Utbredelse

Arten er utbredt i Costa Rica og Panama.
Karl Nesfossen

Krigstjeneste

Nesfossen mobiliserte til tjeneste på Voss i 1940 og ble såret under tjeneste som mitraljøseskytter i Valdres.
Våren 1943 flyktet Nesfossen fra Bergen til Sverige etter å ha kommet i Gestapos søkelys etter sabotasje av fiskelaster som skulle til Tyskland. Han returnerte til Bergen i juni 1943 for å bygge opp XU-organisasjonen B.A.R. (Bergen Anlegg Reportasje). Etter tre måneder i Bergen returnerte Nesfossen til Sverige og ble sendt til Storbritannia, der han ble telegrafistutdannet.
Nesfossen returnerte til Norge 8. april 1944 for å opprette SIS-stasjonen «Risor» i lag med Eivind Viken. De to opererte stasjonen fram til 30. oktober 1944 da Nesfossen returnerte til Storbritannia for å forberede en ny stasjon. Han returnert i lag med Nils A. Due for å opprette stasjonen «Pommac».
I januar 1945 returnert Nesfossen til Storbritannia i lag med organisasjonen B.A.R. som ble evakuert via Nesfossen sitt nettverk på Lindåshalvøyen. Nesfossen returnerte til distriktet kort tid etter og opprettet da stasjonen «Sissel», igjen i lag med Nils Due. Stasjonen var operativ til freden.
Plankeadel

Plankeadel er en spøkefull betegnelse på en norsk overklasse som tjente seg rik på foredling og eksport av planker og trelast, særlig på 1700-tallet. Dette handelspatrisiatet eller trelastpatrisiatet var det mektigste norske storborgerskapet før skipsrederne og industriherrene kom på 1900-tallet. Plankeadelen hadde i likhet med den europeiske adelen høy sosial status i samfunnet.
Riwon

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), tre rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 21 ri (landsby).
Eddafeltet

Eddafeltet er et oljefelt i Nordsjøen. Feltet ligger i blokk 2/7 på norsk kontinentalsokkel, 12 km sørvest for Ekofisksenteret. Oljeutvinning fant sted i perioden mellom 1979 og 1998. Oljeplattformen Edda 2/7 C ble installert på feltet i 1976, med produksjonsstart i 1979. I 1988 ble en ny modul installert for å håndtere produksjonen som kom fra Tommelitenfeltet, 11 km vest for Eddafeltet. Plattformen ble stengt ned i juli 1998.
Fra sommeren 1979 var flotellet «Alexander L. Kielland» forankret like ved Edda-plattformen, men det veltet 27. mars 1980 i den såkalte Alexander L. Kielland-ulykken. 123 av de 212 menneskene ombord omkom.
Cowboys from Hell: The Videos

Albuminformasjon

Videoen inneholder musikkvideoer og generelle bandopptak av bandet fra tidlig på 90-tallet. Denne sammen med to andre videoer ble gitt ut på 3 Vulgar Videos from Hell-DVD-en i 2000, og ble senere gjenutgitt i 2006.
Ponniekspressen

Ponniekspressen (engelsk: Pony Express) var den første ekspresspostruten over det nordamerikanske kontinentet, fra Missourielva til Sacramento i California nær stillehavskysten. Posten ble fraktet på hesteryggen over sletter og ørkener og over fjellene i vest. Den reduserte transporttiden mellom atlanterhavskysten og stillehavskysten til ti dager. Den første vellykkede Ponniekspress-transporten startet i Saint Joseph i Missouri til Sacramento i California den 3. april 1860 og var fremme den 13. april.
Som følge av åpningen av den første transkontinentale telegraflinjen i 1861 ble Ponniekspressen overflødig. Den ble nedlagt i november samme år. Ekspressen fikk altså en kort levetid.

Drift

Ruten gikk fra Saint Joseph ved Missouri til Sacramento, en strekning på 3100 km. Om lag hver 15. til 20. km var det en mellomstasjon, hvor det ble skiftet hester, og eventuelt rytter. Arbeidet var  ikke ufarlig. Det ble fortrinnsvis ansatt unge og ugifte menn, ikke eldre enn 18 år gamle, og ikke tyngre enn 60 kg. Ofte dreide det seg om foreldreløse. En av de mest kjente var Buffalo Bill.
På grunn av stafettsystemet var brevtransporten meget rask. Hver kurér ble skiftet ut etter maksimalt 300 km. Han hadde med seg ca 10 kg ilpost. I gjennomsnitt var det rytterveksling etter 80 km. For hele strekningen var det vanligvis ca 75 hester og 40 ryttere i tjeneste. Etter ti dager var posten kommet frem til rutens endestasjon.
Ponniekspressen hadde 153 mellomstasjoner, 80 kurerer, 500 hester og 200 hestepassere.
Storparten av rittet gikk gjennom områder som amerikanske urfolk og stammefolk anså som sitt territorium. Stadig vekk måtte ritt avbrytes med pauser på grunn av angrep og fare for angrep fra urfolk. Dessuten ble både ryttere og hester utkjørt av de strabasiøse rittene.
Telegrafen gjorde ekspressen avleggs allerede 22. oktober 1861.
Til tross for sin gode logistikk var ponnyekspressen en økonomisk fiasko. Likevel hadde den et meget godt renommé i befolkningen.

Strekning

Strekningen fulgte Oregon Trail og California Trail til Fort Bridger i Wyoming og videre Mormon Trail til Salt Lake City i Utah. Herfra fulgte den stort sett Central Nevada Route til Carson City i Nevada, og derfra krysset den fjellkjeden Sierra Nevada og endte opp i Sacramento i California.
Posten kunne også ha San Francisco som bestemmelsessted, og den siste distansen ble da tilbakelagt enten med hest eller med skip. Hvis man regner San Francisco som ekspressens endestasjon er den totale strekningen på hele 3200 km.
Asland

Asland er navnet på fire gårder som ligger side om side i Aslandgrendi i Gjøystdal (senere forandret til Gøystdal i pakt med nyere skriveregler) i Tinn kommune .  Det har vært gårdsdrift her fra gammel tid og det skal finnes skrevne detaljer fra rundt 1400 tallet. 
Navnet kommer av at personen Atle (muligens Asle) ryddet landet og startet gårdsdrift. Det ble derved hetende Atlesland, som gjennom generasjoner er blitt forenklet til Asland.
Personer som heter Asland trenger ikke være i slekt, men det ser ut som at alle etniske norske personer med dette navnet i Norge har eller har hatt tilhørighet til Aslandgrendi. Således har også folk i nyere tid byttet navn til Asland med henvisning til tilhørighet til stedet. 
I USA finnes også slekt herfra. De kaller seg Ashland og bor i staten Washington.
Asland-gårdene har i alle år opptil slutten av 70-tallet hatt seterdrift i Gjerdalen og i Nivstjønnan-området og to av gårdene har fiske-rettigheter i flere fjellvann. Bl.a. Store og Lille Nivstjønn.
De Nios Stora Pris

De Nios Stora Pris er en svensk litteraturpris som deles ut av Samfunnet De Nio. Prisen er fra 2011 på 300 000 SEK.
Murad IV

Murad IV (osmantyrkisk: مراد الرابع, født 16. juni 1612 i Istanbul, død 9. februar 1640 samme sted) var sultan for Det osmanske rike fra 1623 til 1640, og er mest kjent for å ha gjenopprettet statens myndighet ved brutale metoder.

Liv og virke

Murad var sønn av sultan Ahmed I og etterfulgte sin onkel Mustafa I på tronen i en aldre av elleve år. I de første ni år av hans regjeringstid hindret hans alder ham fra å gjøre mer enn å spille mer enn observatørens rolle innen politikken. Moren hans, Kösem Mahpeyker, utøvet i denne periode den største innflytelse som Valide Sultan. Det han lærte i disse årene satte et sterkt nok preg på ham til å forme hans karakter og hans fremtidige politikk.
Sultenens mindreårighet gav rikets anarkistiske elementer større spillerom. Soldater, spahier og janitsjarer, maktbevisste og hensynsløse på grunn av deres immunitet, gjorde opprør når det passet dem, forlangte privilegier og ubekvemme embedsmenns hoder, til og med de tilhørende sultanens egne gunstlinger. I 1631 gjorde spahier i Lilleasia opprør for å protestere mot avsettelsen av storvesiren Hüsrev. Deres folk i Konstantinopel steinet den nye storvesir Hafiz i selve palassets gårdsplass, forfulgte sultanen selv inn i palassets indre, og truet med å avsette ham dersom hann ikke utleverte til den 17 av sine rådgiveres og gunstlingers hoder. Hafiz ble overgitt til dem som frivillig martyr, andre ministre ble avsatt, Mustafa Pasja, janitsjarenes agha, ble reddet av sine egne styrker.
Murad begynte så å bygge opp sin egen myndighet. Hüsrev ble henrettet på hans ordre i Lilleasia; et spahikomplott mot tronen ble avverget ved janitsjar-agha Köse Mehmeds og spahien Rum Mehmeds (Mehmed grekerens) lojalitet. Den 29. mai 1632 knuste Murad opprørerne i hippodromen, der de var blitt omringet av janitsjarer lydhøre for sultanens appell om lojalitet. Slik kunne han som 20-åring komme til utøvelse av autokratisk makt.
Hans strenghet skulle bli legendarisk. De minste overtredelser ble straffet med døden; gamle fortjenster hadde ingen formildende virkning. Det ble forbudt å nyte kaffe, opium, vin og tobakk; på én dag ble 18 personer henrettet for å ha forbudt seg mot disse regler. I løpet av hans regjeringstid ble mange tusener henrettet fordi de på et eller annet vis hadde forstøtt mot sultanens myndighet. Legendene vil at de henrettedes tall oversteg 100.000. Et særlig hat gjaldt rikets kristne undersåtter.
Skjønt han var den mest grusomme av sultanene, var han også den modigste og mest besluttsomme. Han pleide sin egen kroppslige styrke med stadig trening. Jan elsket å dra på jaktturer og levde derfor for det meste i Adrianopel. Hans kommando under krigen mot perserne førte til Bagdads erobring (1638), fulgt av en ærefull fred – Qasr-e Shirin-traktaten av 17. mai 1639. 
Han døde av giktfeber før han fylte 30 år.