google/wiki40b huggingface dataset:
Sulitjelmavassdraget

Forurensing fra Sulitjelma gruber

I Sulitjelma har det vært drevet gruvedrift der ferdigproduktene først og fremst var svovel, kobber og sink. Prøvedrift ble startet i 1887, og i 1891 ble Sulitelma Aktiebolags Gruber etablert med permanent drift. Etter vel hundre års drift ble virksomheten avviklet i 1991. Sulitjelmavassdraget ble sterkt rammet av svovelholdig avfallsstoffer fra oppredningsverkene og smeltehytten, samt avrenning fra gruvene, som ble sluppet ut i Langvatnet. Ørret som før var vanlig ble dermed tidlig borte. Fra oppredningsverkene ble i årenes løp over 10 millioner tonn avgang (verdiløst gråberg) deponert i Langvatnet. Slagg fra smeltehytten ble også deponert i området. I tillegg til disse forurensningskildene kommer avrenning fra selve gruvegangene, dette utgjør i dag den vesentlige forurensningen. Den primære resipienten for det tungmetallholdig drensvannet fra gruvene er Langvatnet, der Gikenelva står for en vesentlig del av tilførselen.
Tiltak for å begrense forurensningen ble startet allerede samme år som gruvedriften ble avviklet. Det viktigste tiltak for å redusere forurensningen er å fylle gruvegangene med vann. Sideberget i gruvegangene vil under disse forholdene bidra til å heve pH-verdien noe som får kobberionene til å tas opp av kismineralene (som svovelkis og kobberkis). Dermed vil de vannfylte gruvene i seg selv virke som «renseanlegg» med utfelling av kobber. 
Andre tiltak har vært å støpe igjen gruvegangene for å forhindre tilførsel av overflatevann, dessuten å forhindre luftgjennomstrømning. Dette gjelder gruveganger som ikke er vannfylte. Når lufttilførselen begrenses vil oksidasjonen av metaller kunne stoppe opp når oksygeninnholdet blir lavt nok. Et problem i dag (2014) er at vann trenger inn i sprekker i berggrunnen til gruvegangene, noe som fører til utvasking av tungmetaller. En har heller ikke greid å stoppe lufttilgangen så mye som ønskelig. 
Utslippet av tungmetaller til Langvatnet er betydelig redusert på grunn av disse tiltakene. Fra nedleggelsen i 1991 til 2013 har den årlige forurensningstransporten av tungmetaller ut av Langvatnet vært beregnet til 37-11 tonn kobber, 16-46 tonn sink og 42-128 kg kadmium, samt 3132-6078 tonn sulfat. Årsvariasjonene er store, men tendensen er fallende verdier etter at tiltak for å begrense forurensningen er satt i verk. En stor del av metallavrenningen antas å være bundet i Langvatnet, slik at innsjøen virker som en buffer der forurensningene sedimenterer på bunnen. 
Sulitjelmavassdraget nedstrøms gruvene er fortsatt (2012) i kategorien «meget sterkt forurenset», men allikevel er konsentrasjonene ikke høyere enn at ørret og røye som finnes i Langvatnet kan spises. Dette har undersøkelser utført av Norsk institutt for vannforskning (NIVA) vist. Spørreundersøkelser har vist at folk er skeptiske til å spise fisk fra vassdraget, selv om nivået av tungmetaller i fiskekjøttet er under anbefalte grenseverdier.
Pansit

Pansit eller pancit betegner en rekke retter med nudler på Filippinene. Det var kineserne som brakte retten til Filippinene, men den har bredt seg ut i de forskjelligste varianter i hele befolkningen. Selve ordet kommer fra språket hokkien: Pian i sit (kinesisk: 便ê食; POJ: piān-ê-si̍t), som betyr «lett og raskt kokt».
Södra Birkaland

Södra Birkaland (finsk: Etelä-Pirkanmaa) er en økonomisk region i landskapet Birkaland i Finland. Regionens areal er 1 192 km². I 2011 var folketallet 43 359.
Michael Fitzgerald

Landslaget

Michael Fitzgerald spilte 3 landskamper for New Zealands herrelandslag.
Fylkesvei 7400

Fylkesvei 7400 går på Selvær i Træna kommune. Veien er 1,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 423.
Magnetterapi

Magnetterapi er en alternativmedisinsk praksis som involverer bruk av statiske magnetfelt.
Ordet magnetisme kommer sannsynligvis av ordet Magnesia, som er navnet på stedet i Hellas hvor det ble utvunnet magnetsteiner. Disse steinene ble tillagt å ha magiske evner, og en teori var at steinene kunne dra sykdommer ut av kroppen. Fortsatt er det en utbredt myte at magneter kan hjelpe kroppens evne til å helbrede seg selv. 
Magnetterapi har blitt foreslått for en lang rekke helseproblemer, som f.eks. ved smerter, slitasjegikt, leddgikt, migrene, fibromyalgi, ME (kronisk utmattelsessyndrom ,CFS), karpaltunnelsyndrom, menstruasjonplager, øresus (tinnitus), nervesykdommer (nevropati), hevelser (ødem), Parkinsons sykdom, søvnløshet, idrettsskader, kreft, og multippel sklerose (MS).
Blant produktene som anvendes innen magnetterapi finner vi armbånd, belter, innleggssåler, plastre og madrasser.

Forklaringsmodell og effekt

Det har blitt lansert en rekke forklaringsmodeller for hvordan magneter angivelig skal påvirke kroppen positivt, men ingen av disse kan bekreftes gjennom kjente naturvitenskapelige prinsipper. Den mest utbredte forklaringen er at permanentmagneter skal kunne påvirke blodgjennomstrømning, men studier har påvist at dette ikke er fysisk mulig ved hjelp av de svake magnetfeltene som skapes.
Selv om det finnes enkeltstudier som antyder helseeffekt av magnetterapi , er effekten av magnetterapi å regne som udokumentert. I en systematisk gjennomgang i 2008 fant man ingen effekt av magnetterapi mot smerter. Markedsføringen av magnetterapi er som regel basert på anekdotisk bevisføring.

Bivirkninger

Følgende bivirkninger har vært rapportert: Økte smerter ved menstruasjon, unormal stor mengde og lengde på menstruasjonsblødning (menorrhagia), kvalme, diare og omtåkethet. Det er imidlertid ikke mulig å fastslå om disse bivirkningene skyldes magnetterapi eller om de tilfeldig har inntruffet samtidig som magnetterapi er blitt anvendt. Også alvorlige lidelser som leukemi, brystkreft hos menn, unormale kromosomer har vært rapportert i sammenheng med magnetterapi. Magnetterapi kan også anvendes ved at magneter tapes til kroppen, og noen typer tape kan gi kløe og rød hud.
Den forskningen som er gjennomført tyder på at behandlingsformen ikke innebærer nevneverdig helsefare. Unntak kan være pasienter med pacemaker og lignende.
Misjonsbåten «Fredsbudet»

Misjonsbåten «Fredsbudet» seilte langs norskekysten med evangeliet og  var et av fellestiltakene til pinsebevegelsen i Norge. Inntektene til driften  var basert på friville gaver og støtte fra enkeltpersoner og pinsemenigheter i Norge. Den  økonomiske driften var i perioder vanskelig. 
Da «Fredsbudet» begynte å besøke små kystsamfunn var oppmøtet stort, samtidig bodde det  mennesker på langt flere små og ofte veiløse samfunn langs norskekysten. I dag er dette  helt forandret. Mange steder er avfolket eller fraflyttet, og fiskere bor komfortabelt i  moderne fiskebåter som kun er inne til land for å losse fangsten. 
Fredsbudet stoppet gjerne opp ved små lokalsamfunn langs kysten. Tradisjonelt har det  vært holdt møter og bibeltimer, samt evangelisering på stedene som har blitt besøkt. I  snitt har det de siste årene, fra 1995 til 2005, vært om lag 6–7 000 møtebesøkende hvert år.

«Fredsbudet» 1952–1979

Den første misjonsbåten kalt «Fredsbudet» ble kjøpt i 1952 og seilte i 28 år fram til 1979.

«Fredsbudet» 1979–2007

I  1980 ble den erstattet av MS «Vestgar», en tidligere  langrutebåt for Øygarden, utenfor Bergen.
Vinteren 2005–2006 hadde båten en større ombygning og modernisering av lugarer og  toaletter. Det ble også laget en plass på dekk, slik at det kunne  holdes friluftsmøter ved kaikanten.
«Fredsbudet» hadde de siste årene sertifikat som opplæringsfartøy og kunne ha  praksisplasser for sjøfolk både i maskinrommet og på dekk. 
I juni 2007 ble båten solgt delvis på grunn av høye driftskostnader, men mest fordi den stod ovenfor en omfattende og kostbar nødvendig  ombygnig. Ombygningen var nødvendig for å kunne få seile videre. Båten ble solgt tilbakt  til Øygarden ved Bergen og fikk tilbake navnet «Vestgar».  Den skal tilbakestilles til sin opprinnelig utgave som rutebåt og bli et levende  kulturminne.
Terje Vigen (1917)

Bakgrunn, produksjon og annet

Ibsen skrev det episke diktet Terje Vigen, inspirert av fortellinger han tidligere hadde hørt i Grimstad mens han var apotekerlærling der.
Filmen var den til da dyreste av «AB Svenska Biografteatern»s produksjoner med en kostnad rundt 60 000 kroner. Filmen hadde premiere 29. januar 1917 samtidig i Stockholm, Göteborg, Malmö samt København, med et fyldig programblad med Ibsens dikt in extenso, plakater av kunstneren Eigil Schwab og spesialkomponert musikk. Filmen fikk flere gode anmeldelser og ble vist på kinoer over hele Sverige.
Historien om skyld og tilgivelse utspiller seg nesten utelukkende ved og på havet. Havet spiller nesten en hovedrolle som protagonist. Det er ikke bare en bakgrunn, men også et speilbilde til de menneskelige aktørenes sjeleverden. Havet blir herved ikke bare framstilt som naturens poetiske skjønnhet, men også som en kraft som protagonisten må kjempe mot og bestå.
Filmen ble restaurert i 2006. Den er tintet i flere farger, har en lengde på 1160 meter og en varighet på 59 minutter. Mellomtitlene inneholdt ikke handlingsbeskrivelser eller dialoger, som ellers var praksis, men siterte kun utsnitt fra Ibsens dikt.
Det finns også tre tyske filmer basert på Terje Vigen, utgitt 1910, 1920 og 1933.

Handling

Filmen forteller den melodramatiske historien om den norske fiskeren Terje Vigen og hans familie. I begynnelsen ser vi en gammel mann, som fra sin hytte ser ut mot brenningene. Hans livshistorie blir nå fortalt i et tilbakeblikk: Den unge Terje Vigen er fisker. Havet gir ham, hans kamerater og også familiene et godt utkomme. Terje bor sammen med sin kone og lille datter i en liten hytte ved sjøen. Det går noen år. I 1809 har krigen mot Napoleon nådd den lille fiskerlandsbyen. Mennene kan ikke lenger utføre sitt arbeid, fordi kysten er blokkert av englenderne. Snart hersker det sult og nød i landsbyen. Terje våger seg på et utbrudd, for å hente korn i Danmark til de sultende i landsbyen. På tilbaketuren blir han tatt til fange av en nådeløs engelsk kaptein, en lord. For ham spiller Terjes motiver ingen rolle. Blokadeskipet tar med seg Terje til England. Han sitter arrestert der helt til krigen er slutt i 1814 og har med lengsel tenkt på sin familie. Gråsprengt reiser han tilbake til fiskerlandsbyen. Der må han bare konstatere at kona og datteren sultet i hjel på et fattighus. Atter går årene.
Vi er nå tilbake til filmens begynnelse. Den eldre Terje titter ut mot brenningene og det stormfulle havet fra sin hytte. I denne stormen kommer en engelsk yacht i havsnød. Han iler til for å hjelpe og oppdager at båtens eier er den samme mannen som hadde tatt ham til fange og ødelagt hans liv. Han stilles overfor et valg: Skal han hevne seg på denne mannen, hans hustru og datter - eller vil han redde dem?   
Filmen avsluttes med et glimt fra den gamle kirkegården under en nedadstigende sol. Der ligger Terje Vigen begravet.
Balsam (botanikk)

Balsam er en botanisk plantevæske som består av en velluktende blanding av harpiks og eteriske oljer fra visse (flere) planter, særlig nåletrær. Balsam dannes normalt i såkalte intercellularrom i plantevevet eller når planten såres. Mest kjent er kanskje kanadabalsam (utvinnes fra Abies balsamea), perubalsam (utvinnes fra Myroxylon balsamum var. pereirae) og tolubalsam (utvinnes fra Myroxylon balsamum var. balsamum), og terpentinbalsam (utvinnes som regel fra ulike bartrær, blant annet sumpfuru og strandfuru). Balsamlukten er også tydelig fra balsampoppel.
Sidsel Ryen

Familie

Sidsel Ryen var gift med jazztrommeslager Svein Christiansen (1941–2015).
Cüneyt Çakır

Biografi

Çakır fikk sin debut i den tyrkiske toppdivisjonen Süper Lig den 29. september 2001, som var en seriekamp mellom Malatyaspor og Çaykur Rizespor. Han debuterte som UEFA-dommer i juli 2003 da han fungerte som fjerdedommer under Mesterligaens første kvalifiseringsrunde mellom Skonto FC og Sliema Wanderers FC. Etter å ha blitt FIFA-dommer i 2006 ble han tildelt to kamper under europamesterskapet for U-19 i 2007, samt to kvalifiseringskamper til EM i fotball 2008. Han også tildelt to gruppespillkamper under UEFA-cupen 2008/09.
I den påfølgende sesongen av UEFA-cupen, som da ble gitt navnet UEFA Europa League 2009/10, ble han tildelt syv kamper, og dømte blant annet semifinalen mellom Fulham FC og Hamburger SV. Den 29. september 2010 debuterte han hoveddommer i Mesterligaen da han ledet gruppespillkampen mellom Rubin Kazan og FC Barcelona. I august 2011 dømte han fem kamper, inkludert semifinalen mellom Portugal og Frankrike, under verdensmesterskapet for U-20 i Colombia. Çakır ble for øvrig klassifisert som FIFA elitedommer i 2011, og i april 2012 dømte han semifinalens andre kamp i Mesterligaen 2011/2012 mellom FC Barcelona og Chelsea FC (2–2).
Çakır ble valgt ut som dommer under EM i fotball 2012, hvor han fikk tre kamper inkludert semifinalen mellom Portugal og Spania. I forkant av sistnevnte kamp ble UEFAs avgjørelse om å sette opp Çakır som hoveddommer møtt med misnøye fra Portugals fotballforbund, som følge av en påstått spanskvennlig sammensetning i UEFAs dommerkomité. Den 16. desember 2012 dømte han finalen under VM i fotball for klubblag 2012 mellom Corinthians og Chelsea (1–0). I mars 2013 var Çakır innblandet i en kontroversiell episode da han under åttendedelsfinalen av Mesterligaen 2012/2013 mellom Manchester United FC og Real Madrid CF valgte å vise ut Uniteds Nani.
Çakır ble valgt ut som hoveddommer i finalen av Mesterligaen 2014/2015, som ble spilt på Olympiastadion i Berlin 6. juni 2015.
Lhamo La-tso

Lhamo La-tso eller Lhamo Latso (tibetansk: ལྷ་མོའི་བླ་མཚོ, wylie: Lha mo bla mtsho) er en liten oval innsjø i det tibetanske fylket Gyaca i prefekturet Shannan. Innsjøen er kjent som et orakelsted hvor eldre buddhistiske munker innenfor skolen gelug går for å få visjoner som hjelper i gjenoppdagelsen av reinkarnasjoner av Dalai Lama. Den er betraktet som den mest hellige innsjøen i Tibet. 
Innsjøen er også kjent som «innsjøen av gudinnens livsånd». Gudinnen er Panden Lhamo, den primære beskytteren av Tibet. På eldre kart forekommer navnet Cholamo. Andre navn er  Tso Lhamo (mTsho Lha mo), Chokhorgyelgi Namtso (Chos 'khor rgyal gyi gnam mtsho) og Makzorma.
Cross Bowlingklubb

Cross Bowlingklubb (stiftet 1. januar 1970) er en norsk bowlingklubb fra Stavanger. Cross Bowlingklubb bruker Stavanger Bowling som hjemmehall. Hallen ligger på industriområdet Åsen, like ved E39 i Stavanger.
Klubben stiller totalt 5 lag i ligasystemet. Førstelaget spiller i Umbroligaen, mens de andre tre lagene spiller i 3. divisjon. Klubben har også lag i 1. divisjon veteranligaen.
Aunegården

Aunegården i Tromsø ble oppført omkring 1870 i sen-empire, og ligger i Sjøgata 29. Bygget ble fredet i 1991. I bygningen har det vært bolig, slakteri, produksjon og butikkutsalg. Aunegården huser i dag en kafe/restaurant
Chicagos søknad om Sommer-OL 2016

Chicagos søknad om Sommer-OL 2016 var en av de sju søknadene om å få arrangere Sommer-OL 2016. Chicago har aldri arrangert OL tidligere, men USA har avholdt arrangementet fem ganger, senest i Atlanta i 1996.
Chicago ble utpekt til en av de fire finalistene i nominsjonsprosessen foran Sommer-OL 2016 den 4. juni 2008. Den internasjonale olympiske komité utpekte på den 13. IOK-kongressen i København i Danmark den 2. oktober 2009 Rio de Janeiro (Brasil) som arrangørby. Rio de Janeiro slo dermed, foruten Chicago, Madrid (Spania) og Tokyo (Japan). Praha (Tsjekkia), Baku (Aserbajdsjan) og Doha (Qatar) søkte også om å få lekene, men fikk ikke komme med på den endelige listen over kandidater.
Sêrtar

Sêrtar (kinesisk: 色达县; pinyin: Sèdá Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Garzê for tibetanerne.
Befolkningen var på 34 152 innbyggere i 1999.
Stilla

Stilla er et sted i Alta kommune i Finnmark. Det ligger ved Tverrelva, nederst i Stilladalen, og rundt syv kilometer sørøst for tettstedet Tverrelvdalen. Det er ingen fast bosetning i Stilla, og området domineres av skiferbruddene i Stilla Skiferfelt, et av fire steder for utvinning av altaskifer.
Ved Stilla ligger også «Nullpunktet», som ble kjent i sammenheng med Alta-konflikten og utbyggingen av Alta kraftverk. Sommeren 1979 og i januar 1981 ble veitraseen for anleggsveien videre til anleggsområdet i Sautso blokkert i sivil ulydighet-aksjoner.
Karl Farkas

Oppvekst og krigstid

Karl Farkas vokste opp med to søstre og en eldre bror i Wien-Alsergrund. Hans foreldre Moritz og Franziska Farkas var av ungarsk ætt, og drev en skobutikk. Foreldrene ønsket av Karl skulle studere jus, mens broren Stefan, som heller ville bli kunstmaler, skulle overta butikken. Da foreldrene insisterte på det siste, begikk Stefan selvmord. Dette førte til at de gikk med på at Karl fikk forfølge sin teaterinteresse.
Han besøkte Wiens Universitet for musikk og scenekunst (Universität für Musik und darstellende Kunst Wien), og efter en turné i Mähren i dagens Tsjekkia vendte han i 1921 tilbake til Wien, hvor han var blitt ansatt ved kabareten  Simpl. Her opptrådte han blant annet som improvisasjonsdikter og konferansier. I 1924 giftet han seg med skuespillerinnen Anny Hán. I 1926 gikk han over til Wiener Bürgertheater, en annen av byens kabaretscener.
To år senere hadde hans revy Sie werden lachen! (De kommer til å le!) premiere ved Wiener Stadttheater.
Siden Farkas var av jødisk avstamning, måtte han forlate landet da det ble annektert av Det tredje rike i 1938. Han emigrerte først til Brünn i et daværende Tsjekkoslovakia, så til New York via Paris. Han lot seg skille fra sin katolske kone, slik at hun ikke skulle få problemer på grunn av sitt såkalte «blandingsekteskap». I USA var han virksom som filmmanusforfatter og i mindre filmatiske roller.

Efterkrigstid

I 1946 vendte han tilbake til sitt hjemland og giftet seg på ny med sin «fraskilte» kone. Fra og med 1950 opptrådte han i Simpl igjen, og han var direktør for etablissementet frem til sin død. I tillegg til å skrive sketsjer og å føre regi, opptrådte han selv både som skuespiller og konferansier. I tillegg var han hyppig å høre og efterhvert å se på radio og tv. I 1965 ble Farkas som første kabaretkunstner i Østerrike utnevnt til æresprofessor av landets president.
I 1971 døde han av mavekreft. Dagen før hadde han sin siste opptreden på Simpl.
Farkas er stedt til hvile i en æresgrav på Wiens Zentralfriedhof. I 1979 oppkalte byen oppkalte byen Karl-Farkas-Park efter ham, og gaten Karl-Farkas-Gasse i bydelen Landstraße fikk sitt navn i 2002. I landsbyen Reichenau an der Rax finnes likeledes en Karl-Farkas-Straße.
Tanza

Tanza (tidligere Sta. Cruz de Malabon) er en bykommune i den filippinske provins Cavite.
Det var i Tanza at Emilio Aguinaldo avla sin embedsed som første president for den filippinske revolusjonsregjering. Tanza er også hjemby til Felipe G. Calderon, den første filippinske forfatnings «far».
Faslane

Faslane er en bukt i Storbritannia. Den ligger i området Argyll and Bute i Skottland, i den nordvestre delen av landet, 600 km nordvest for hovedstaden London.
Klimaet i området er temperert. Årsmiddeltemperaturen i området er 5 °C. Den varmeste måneden er juli, da middeltemperaturen er 12 °C, og den kaldeste er november, med 0 °C.
12 gammeldanslåter

12 gammeldanslåter er et musikkalbum med Lillebror Vasaasen, utgitt i 1995.
Olderdalen (Trondheim)

Olderdalen er en bekkedal og et boligområde på Ranheim i Trondheim kommune. Dalen dannes av Rønningsbekken (eller Sjøskogbekken), som løper ut i Trondheimsfjorden ved Ranheim. Navnet Olderdalen kommer av olderskog. Fra og med 1950-årene har flere gårder i Olderdalen blitt helt eller delvis utstykket til boligtomter. Olderdalen avgrenses av resten av bebyggelsen på Ranheim i nord ved Europavei 6. I øst ligger Vikåsen, og vest og sør for boligområdene i Olderdalen ligger gårdene Presthus, Overvik og Tesli med dyrket mark.
The Bliss Song

«The Bliss Song» er en låt fra Tone Damli Aaberges debutsingle fra albumet Bliss. Låten er skrevet av Martin Sjølie. Sangen var den mest spilte på norsk radio i to måneder.
Pygichaeta

Levevis

Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
ISO 3166-2:CK

ISO 3166-2:CK er Cookøyenes del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Cookøyene.
Cookøyenes ISO 3166-1 alfa-2-kode er CK.
Las Vegas Strip

Avgrensing

«The Strip» er i snever forstand den delen av Las Vegas Boulevard som ligger mellom Sahara Avenue og Russel Road, et strekke som er omtrent 6,8 km. Begrepet brukes imidlertid også i utvidet forstand om alle hoteller, kasinoer, restauranter og lignende som ligger langs gaten eller i umiddelbar nærhet. For eksempel regnes vanligvis kasinohotellene Stratosphere og Mandalay Bay til The Strip, selv om disse ligger henholdsvis nord for Sahara Avenue og Russel Road.
Begreper som Strip Area, Resort Corridor eller Resort District brukes noen ganger hvis man skal omfatte alle steder som ligger inntil en kilometer eller to fra selve The Strip, slik som for eksempel Hard Rock Hotel & Casino.
McCarran internasjonale lufthavn ligger inntil østsiden av The Strip syd for Tropicana Avenue.

Historie

The Strip-området fikk sine første kasinoer og hoteller på begynnelsen av 1940-tallet med byggingen av New Frontier og El Rancho. I 1946 kom Flamingo, og i 1950 Desert Inn. Frem til slutten av 1950-tallet var mye av kasino- og hotellutbyggingen langs The Strip finansiert av organisert kriminalitet, blant annet av den New York-baserte gangsteren Bugsy Siegel.
I 1959 ble det berømte «Welcome to Fabulous Las Vegas»-skiltet satt opp ved The Strip.
Ved inngangen til 1970-tallet ble det bygget ut flere mega-resorts langs The Strip, slik som International Hotel (senere kjent som LVH – Las Vegas Hotel and Casino) i 1969 og det opprinnelige MGM Grand Hotel and Casino (senere Bally's) i 1973. Sistnevnte hadde 2084 rom ved åpningen, og var da verdens største. MGM Grand var utsatt for en brann i 1980 der 85 gjester og ansatte døde, noe som første til endrede brann forskrifter for hoteller i hele verden.
Åpningen av The Mirage i 1989 satte en ny standard for hotellene langs The Strip, og i årene som fulgte ble flere megahoteller åpnet som (nye) MGM Grand i 1993 og New York-New York i 1997. Fra årene rundt årtusenskiftet har The Strip i stadig større grad blitt preget av luksushoteller som Bellagio, The Venetian og Wynn, mens eldre hoteller har blitt stengt eller revet. Nedslitte kasinoer som blant annet Bill's Gamblin' Hall and Saloon har blitt stengt for oppussing for senere å gjenoppstå som såkalte «boutique-hoteller».
Dormakaba

Historie

Selskapet ble grunnlagt i 1862 i Zürich av Franz Bauer som et låsesmed-utsalg og fabrikk for kasseapparater. Firmaet ble solgt i 1915 til Leo Bodmer, som omdøpte selskapet til Bauer AG. I 1934 utviklet Fritz Schori den første låsesylinderen med reversibel nøkkel. Bauer AG tok patent på oppfinnelsen, og oppkalte låsen etter firmaets grunnlegger Franz Bauer, på tysk kjent som Kassenbauer (produsent av kassaapparater) – forkortet "Kaba".
Gradvis utvidet selskapet sin portefølje og etablerte seg i hele Europa. I 1995 ble Bauer Holding AG omdøpt Kaba Holding AG og selskapets aksjer ble notert på Zürich-børsen.
Ved overtagelsen av Unican Security Systems Ltd (Montreal) i 2001, fikk Kaba fotfeste i Nord-Amerika og Silca, Ilco og Kaba Mas ble nye merkevarer som en del av sammenslåingen
I 2006 kjøpte selskapet Wah Yuet Group i Kina, det amerikanske selskapet Computerized Security Systems (CSS) med merkenavnene Saflok og La Gard, og det nederlandske selskapet H. Cillekens Zn. B.V. I tillegg ble det inngått samarbeidsavtaler med indiske Minda Group.
I 2011 kjøpte Kaba det norske selskapet Møller Undall.
Pare Pare

Pare Pare (eller Pare-Pare) er en by i provinsen Sør-Sulawesi på Sulawesi i Indonesia. Innbyggertallet anslås (2005) til 113 600.
Den er nest største by i provinsen.
Byen er et av de større befolkningssentra for bugisfolket.
Jusuf Habibie, Indonesias tredje president, ble født i Pare-pare.