google/wiki40b huggingface dataset:
Rita Abrahamsen

Scenekunst

Abrahamsen begynte som skuespiller og regissør på Scene 7 i Oslo før hun tok regiutdannelse i Storbritannia i 1977-81. 
Hun har i hovedsak hatt sitt virke ved Trøndelag Teater, men har også arbeidet med oppsetninger ved Det norske teatret, Telemark Teater og Nationaltheatret. Ved Trøndelag Teater er hun kjent for stykker som Den gang nå (1982), Dager blir så lange (1986), Svarte okser (1988) og Helge Hagerups Napoelons død (1988). Ved Det Norske Teatret har hun blant annet hatt regien på Chop Suy (1987).

Kjernehuset og «Unge dramatikere»

I 1996 startet hun den frie teatergruppen Kjernehuset sammen med Julian Gamer, for å sette opp nyskrevet samtidsdramatikk på norske scener. I 2012 startet Kjernehuset og Abrahamsen et samarbeidsprosjekt med Trøndelag Teater for å gi ungdom mellom 13 og 19 år muligheten til å få veiledning i å skrive for scenen. Prosjektet ble kalt «Unge Dramatikere», og ble videreført de påfølgende årene.

Annen virksomhet

Utover sitt virke som regissør er Abrahamsen også medlem av Norsk Forening for Lærere i Alexanderteknikk (NFLAT) og The Society of Teachers of the Alexander Technique (STAT), Alexanderteknikkens internasjonale fagforening. Hun er utdannet ved Constructive Teaching Centre i London og Brighton Alexander Training Centre. Hun har drevet praksis som Alexander-terapeut i Trondheim siden 1993, og underviser i tillegg ved Institutt for musikk, NTNU. Hun har uttalt at vekslingen mellom yrket som regissør og spesialpedagog er noe hun finner svært givende. 
Hun er også styreleder i Det mosaiske trossamfunn i Trondheim.

Priser og utmerkelser

I 2015 mottok Abrahamsen prisen «Håndtrykk» fra Norske Dramatikeres Forbund. Hun fikk prisen for sin innsats for norsk dramatikk og spesielt for prosjektet «Unge Dramatikere» ved Trøndelag Teater.
Enshi

Enshi (kinesisk: 恩施土家族苗族自治州; pinyin: Ēnshī Tǔjiāzú Miáozú Zìzhìzhōu) er et kinesisk autonomt prefektur for minoritetsfolkene tujia og miao i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2005) til 3,83 millioner.
Hele Enshi er et fjellområde bestående av – fra sørvest mot nordøst – Wufjellene (巫山), Qiyuefjellene (齐岳山脉), Wulingfjellene (武陵山脉) og Daloufjellene (大娄山脉). Nesten ingen av fjelltoppene er på under 1 000 moh.
Jordsmonnet i Enshi er rikt på selen. Området har en rik flora og fauna. Mange kinesiske medisinurter finnes i de tette skogene som dekker store deler av prefekturet. Fra dyrelivet kan fremheves skjelldyrene.

Samferdsel

Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.
Netgraph

Netgraph er et graf-basert nettverkssystem i versjon 3.4 av operativsystemet FreeBSD i 1999. Netgraph sørger for støtte for L2TP, PPTP, ATM og Blåtann ved å bruke et modulært sett av noder som er en graf. Netgraph ble også portert til NetBSD i versjon 1.5V, men er ikke integrert i operativsystemkjernen. Det finnes også en kommersiell portering av Netgraph til Linux 2.4 og 2.6, samt 3.0.
Andronymus

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 40 millimeter), slankvingede, brune og hvitflekkede smygere. Undersiden av bakvingen er lys med brun ytterkant.

Levevis

Larvene lever på planter i familiene Caesalpinaceae og Sapindaceae.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Waterlow-skalaen

Waterlow-skalaen er en numerisk skala som brukes innen sykepleie for å vurdere pasienters risiko for å utvikle trykksår. Skalaen tar i betraktning faktorer som kroppsbygning/BMI, hudtilstand, kjønn, alder, ernæringstilstand, kontinens og mobilitet. Den gir også råd om hva slags tiltak som er nødvendig avhengig av pasientens poengsum.
Anguillas flagg

Anguillas flagg er en britisk Blue ensign med territoriets våpen i flaggets frie ende. Våpenet viser tre røde delfiner i ring mot hvit bakgrunn og under dette en lys blå skjoldfot. De tre delfinene skal symbolisere samhold og styrke, mens skjoldfoten skal representere Det karibiske hav som omgir Anguilla. Flagget ble innført 30. mai 1990. Anguilla fører ikke eget handelsflagg.
Flagget er basert på et tidligere flagg som bare viste motivet i våpenskjoldet. Dette ble innført i 1967 da Anguilla motsatte seg å bli forent med Saint Kitts og Nevis. Bruken av dette flagget har fortsatt siden, men da som uoffisielt flagg.

Guvernørens flagg

Guvernøren, koloniens øverste myndighet og kronens representant, fører eget flagg etter samme modell som øvrige guvernørflagg i britiske besittelser. Det vil si det britiske unionsflagget med koloniens våpenskjold omgitt av en krans i midten.
Norges Kristelige Studentforbund

Norges Kristelige Studentforbund, ofte kalt bare Forbundet, er en landsomfattende kristen studentorganisasjon. Teologisk er forbundet knyttet til frigjøringsteologi, feministteologi og andre progressive teologiske retninger, og organisasjonen blir ofte sett som et motstykke til det mer konservative Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag, en organisasjon som sprang ut av Forbundet etter en strid i 1924. Dannelsen av Forbundet skjedde i 1899 under navnet Norske Studenters Kristelige Forbund ettersom organisasjonen var et resultat av en sammenslåing av fem studentorganisasjoner. Første formann var teologiprofessor Simon Michelet som satt til 1903, da han ble redaktør for deres tidsskrift Excelsior fram til 1917.
Forbundet er medlem av den internasjonale kristne studentbevegelsen World Student Christian Federation (WSCF).
Forbundet utgir tidsskriftet AKT to ganger i året. Ingvild Yrke er nåværende leder og Torkil Hvidsten generalsekretær. Det utføres lokalt studentarbeid i Bergen, Oslo, Stavanger, Tromsø, Trondheim og Kristiansand. Forbundet arrangerer turer til Palestina samt konferanser og nasjonale treff.
Det meste av aktiviteten foregår i de lokale forbundene. Her samles studenter til fredagsmesser, debattmøter eller ulike gruppeaktiviteter.

Oppbygning

Forbundet er en studentstyrt og demokratisk organisasjon. Landsmøtet er organisasjonens høyeste organ. Her velges leder samt medlemmer til landsstyret og arbeidsutvalget. Landsstyret driver organisasjonen mellom landsmøtene, og arbeidsutvalget har ansvaret for den daglige driften. Arbeidsutvalget ledes av organisasjonens øverste leder. Forbundet har i dag tre ansatte som tar seg av den daglige driften, og ledes av generalsekretær. Lokalforbundene ledes av valgte styrer. Brorparten av aktivitetene skjer i studentbyene og drives av frivillige lokalstyrer. Forbundet har også faste sammenslutninger som jobber med konkrete problemstillinger, som for eksempel Utvalg for Palestina og utvalg for likestilling, samt AKT-redaksjonen.
Charlotte Lennox

Liv

Mye er uklart om Charlotte Ramsays unge år. Noen forskere, særlig amerikanske, vil hevde at hun var født i New York, og dermed er å betrakte som den første amerikanske romanforfatteren. En annen teori er at hun ble født i Gibraltar, og at faren var løytnant i den engelske marinen. Det er enighet om at hun oppholdt seg en periode i Nord-Amerika i oppveksten; sjøl antyder hun New York. 
I femtenårsalderen ble hun sendt til en tante i London for å gå på skole. I 1747 ble hun så gift med Alexander Lennox, en skotte som arbeidde for trykkeren William Strahan. Sammen med ham fikk hun to barn. Ekteskapet synes å ha vært ulykkelig nesten fra første stund, men skilsmissen lot vente på seg helt til en gang etter 1790. Charlotte Lennox ser ut til å ha levd i knapphet det meste av sitt liv. Sjøl om hun oppnådde å få noe støtte fra The Royal Literary Fund de siste åra, døde hun i armod i Westminster i 1804.

Skrift

Etter en kort og lite framgangsrik karriere ved scenen begynte hun å skrive, og oppnådde ganske raskt anerkjennelse fra tidas ledende litterære personligheter – Samuel Johnson, Henry Fielding og Samuel Richardson. 
Lennox gjorde seg bemerka på mange områder; hun ga ut romaner og skuespill, skrev for tidsskrifter og oversatte italiensk og fransk litteratur. Hun engasjerte seg også i litteraturvitenskapelig arbeid, og var den første som foretok en sammenliknende studie av Shakespeares kilder – Shakespear Illustrated (1753–54). Her brukte hun kilder på italiensk, latin, fransk og dansk, som hun oversatte og kommenterte. I åra 1760 og 1761 redigerte hun tidsskriftet The Lady's Museum. Her publiserte hun romanen Sophia som føljetong og skrev ellers om de forskjelligste emner – fra naturhistorie til barneoppdragelse.
Både i samtida og for ettertida var likevel Lennox mest kjent som romanforfatter. Den mest interessante av romanene hennes er nok The Female Quixote fra 1752. Den kvinnelige hovedpersonen likner sitt mer berømte spanske forlegg ved at hun har forlest seg på gamle romaner, og går ut i verden i den tro at virkeligheten er som dem. Ikke på ridderromaner, men på barokke franske 1600-tallsromaner. Slik lektyre var fortsatt utbredt blant bedrestilte unge damer, og romanen advarer mot hvor galt det kan gå dersom en ikke får en bedre forberedelse til voksenlivet enn slik lesning kan gi. Det hører med til historia at hovedpersonen innser sine feiltakelser, og deretter viser seg å besitte både fornuft og handlekraft. Boka fikk god mottakelse hos toneangivende kritikere – Henry Fielding påstod endog i sin Covent Garden Journal at den var bedre enn Don Quixote. 
Hennes største suksess som dramatiker var Old City Manners (1775) – en fartsfylt komedie med skipbrudd og folk ut og inn av fengslet. Alt i alt ble – og blir – Charlotte Lennox regna blant Storbritannias største kvinnelige forfattere i sitt århundre, sammen med Elizabeth Montagu, Hannah More og Elizabeth Carter.
Hans Gutzeit

Liv og virke

Hans Gutzeits far Wilhelm Gutzeit var født i Königsberg og kom til Norge i 1820-årene som fullmektig på Blaafarveværket og sekretær for verkets direktør, som han hadde en slektsrelasjon til. Han etablerte senere egen trelastforretning og grunnla Norges første dampdrevne sagbruk i Fredrikstad i 1860. Hans Gutzeit arvet firmaet W. Gutzeit & Co i 1869. 
Høykonjunkturen i Europa etter den tysk-franske krigen i 1870-71 innebar at konkurransen var over og prisen på tømmer i Norge ble for høy. I 1872 flyttet Hans Gutzeit hele firmaet fra Fredrikstad til Kotka i Finland. I området rundt Päijänne-innsjøen var tømmerprisene ennå lave. 
Hans Gutzeit selv tapte sin del av W. Gutzeit i 1880. Han flyttet til Paris og fortsatte som handelsagent for W. Gutzeit og andre norske sagbruk. Den nye eieren var selskapet Ludwigsen & Schjelderup.
Gjennom tidene vokste Gutzeits sagbruk. I 1896 ble firmaet registrert som aksjeselskap i Finland under navnet Aktiebolaget W. Gutzeit & Co.. Senere vokste det til det største papirindustrifirmaet i Finland under nordmannen Alexander Gullichsen. I 1919 kjøpte den finske staten majoriteten i selskapet fra norske aksjeeiere etter Gullichsens død i 1917. I 1926 ble navnet endret til Enso-Gutzeit Oy, og i 1998 fusjonerte selskapet med svenske STORA og ble til Stora Enso, verdens nest største skogsindustrikonsern. Det solgte i 2003 treprodukter for over 100 millioner norske kroner i 40 land og hadde ca. 45 000 ansatte.

Nordmenn i Finland

Mange hundre norske ingeniører og sagbruksarbeidere med familier fulgte med da Hans Gutzeit flyttet bedriften til Finland. Selv om mange flyttet tilbake til Norge senere, da konjunkturene igjen ble dårlige, forble mange i Finland. Eksempelvis het tidligere president Martti Ahtisaaris farfar Olaus Adolf Jakobsen og var en av de norske som flyttet i 1872. Etternavnet Adolfsen ble forfinsket til Ahtisaari på 1920-tallet. Det finnes ennå mange familier med norske etternavn, selv om det norske språket ikke lenger er særlig levende.
Alexander Gullichsen, direktør for W. Gutzeit & Co. fra 1898 til 1917, ble stamfar til en familie som har spilt en betydningsfull rolle i finsk samfunnsliv og kulturliv. Sønnen Harry Gullichsen, direktør for papirfabrikken Ahlström, var gift med Maire Ahlström Gullichsen, som sammen med arkitekt Alvar Aalto grunnla møbelprodusenten Artek. For ekteparet Gullichsen tegnet Aalto et av sine hovedverk, Villa Mairea. Deres sønn er den kjente arkitekten Kristian Valter Gullichsen (født 1932), og sønnesønnen er kunstneren Alvar Gullichsen (født 1961). Professor Johan Erik Gullichsen er styreleder for Ahlström-konsernet og en verdenskjent forsker innen papirteknologi.
Kvibille

Kvibille er et tettsted i Halmstad kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 925 innbyggere.
Abus Valley

Abus Valley er en isfri dal 4,5 km sørøst for Turnstile Ridge ved nordenden av Britannia Range i Antarktis. Den ble navngitt i sammenheng med Britannia av et geologisk lag fra University of Waikato (New Zealand), 1978–79, ledet av M.J. Selby. Abus var navnet på elven Humber i romertiden.
Lydia Ko

Oppvekst

Ko er født i Seoul, og emigrerte med familien til New Zealand og fikk statsborgerskap som 12-åring. Hun begynte med golf som femåring, og allerede syv år gammel deltok hun i det newzealandske amatørmesterskapet.

Som amatør

Ko ble i januar 2012 den yngste til å vinne en profesjonell golfturnering da hun 14 år gammel vant Bing Lee Samsung Women's NSW Open på den australske profftouren ALPG Tour. Året før hadde hun kommet på andreplass i samme turnering. Seinere samme år, etter at hun hadde fylt 15, ble hun den yngste vinneren på LPGA-touren, da hun vant CN Canadian Women's Open. Hun forsvarte tittelen året etter, fortsatt som amatør.

Som profesjonell

Etter å ha kommet på andreplass i majorturneringen Evian Championship i september 2013, kunngjorde Ko at hun ville bli profesjonell. I oktober aksepterte LPGA-touren anmodningen om å få spille på touren, selv om LPGA har en aldersgrense på 18 år. «Det er ikke ofte LGPA ønsker velkommen en rookie som allerede har forsvart en seier på touren», sa tourens leder Mike Whan da han godkjente Kos anmodning. Hun debuterte med en 21.-plass i november i CME Group Titleholders.
Uken hun fylte 17 år kom hennes tredje seier på LPGA-touren, og den første som profesjonell, da hun vant Swinging Skirts LPGA Classic i april 2014. Etter ytterligere en seier i juli og en i november, ble hun etter sesongen kåret til Rookie of the year (årets nykommer) på touren.
Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.

Verdensranking

2. februar 2015 ble Ko den yngste til å ta over førsteplassen på den offisielle verdensrankingen. Hun var da 17 år, 9 måneder og ni dager.

Utmerkelser

Ko ble i 2018 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden.
Frank Kolberg

Frank Inge Kolberg (født 18. juli 1937 i Skien, død 19. april 2009 i Tønsberg) var en norsk prost og lokalhistoriker.
Han ble utdannet cand.theol. ved Menighetsfakultetet i 1963 og var deretter prest i Feltprestkorpset i syv år. I 1967 ble han garnisonsprest for Østlandet. En periode var han ambassadeprest ved ambassaden i Stockholm. Etter fem år som residerende kapellan i Bakklandet i Trondheim var han sogneprest i Nes og Flå i 12 år i perioden 1977–1989. Deretter var han i 12 år prost i Mandal.
Frank Kolberg var interessert i lokalhistorie, kirkehistorie og genealogi, og var formann i Hallingdal Historielag i 10 år. Han mottok Nes kommunes kulturpris for lokalhistorisk arbeid i 1985. Han mottok også Olavsstipendiet fra Kirkedepartementet 
for å drive kirkerettslig forskning.
Christian Hall

Utmerkelser

Hall ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1894. Han var kommandør av Dannebrogordenen og ridder av Nordstjerneordenen.
Thurid Hetland

Familie

Thurid Hetland var datter av styrmann Alexander Olai Hetland og jordmor Berthe Christine Pedersen. Hun var søster av skuespiller Cesie Hetland. Hun ble gift med den norsk-amerikanske kunstmaleren Erik P. Petri (1878-1966). Hennes fornavn ble også stavet Turid.

Liv og virke

Thurid Hetland var skuespiller ved Den nationale Scene i Bergen i perioden 1907-1909, hvor hun først ble tatt inn som teaterelev. I 1910 gjorde hun opptredener som romansesangerinne. I 1911 reiste Hetland på turné med blant andre skuespilleren Birger Bruhn. Fra september samme år medvirket hun i Nationalturneens femte sesong under Ludovica Levys ledelse.
Omkring 1914 var hun tilknyttet Chat Noir i Kristiania. I 1914 medvirket hun i Centralteatrets Central-Tourneen, ledet av Pehr Qværnstrøm, der hun blant annet fremførte viser fra Chat Noir og medvirket i flere teaterstykker.
Thurid Hetland var også en kort periode filmskuespiller. I 1917 var hun å se i rollen som søsteren til gnieren Per Grunk i stumfilmen En vinternat, en film som regnes som tapt. Samme år medvirket hun også i filmen De forældreløse. 
Etter endt skuespillerkarriere ble Hetland religiøs forkynner tilknyttet Hjemforbundet. En periode var hun organisasjonens sekretær.
Narhval

Beskrivelse

Narhvalen kjennetegnes av sin svært karakteristiske lanselignende støttann, som kan bli opp mot 2,7 meter lang (det normale er ca. 2 m) og er vridd (skrudd) i formen. Støttannen består av elfenben og kan veie opp mot 10 kg, noe som har gjort denne hvalen ekstra attraktiv å jakte på. Det er uvisst hvilken funksjon støttannen har, men det virker som om de fleste ekspertene er enige om at den må være av seksuell karakter (siden hunnene normalt ikke utvikler støttann).
Narhvalen blir normalt mellom 3,6 og 6,2 meter lang (ca. 4,7 meter i snitt for hanner og 4 meter for hunner), støttannen ikke medregnet. Brystfinnene måler ca. 30-40 cm og den horisontale halefinnen måler ca. 100-120 cm på tvers. Hannene veier omkring 1,6 metriske tonn som fullvoksne, mens hunnene gjerne ikke veier mer enn ca. 900 kg. Omkring en tredjedel av vekten utgjøres av hvalspekk.
Hodet er relativ lite og snuten stump. Luffene er korte og runde i formen. Narhvalen har ikke ryggfinne, men det løper en ca. 5 cm. høy uregelmessig kam langs ca. 60-90 cm av den bakre delen av ryggen på dyret. Til tross for at narhvalen bare har ei støttann så er det egentlig to tenner der. Hos hannene utvikler den venstre av disse seg til en lanselignende støttann, som vokser gjennom overleppen på dyret og utover i et skrudd mønster (mot urviseren). Hunnene utvikler normalt ikke støttenner, selv om det finnes eksempler på at de også kan gjøre det (sågar to støttenner). 
Voksne narhvaler er brunaktig eller mørk gråaktig i fargen og har et spettet mønster av små runde flekker over hele kroppen. Fargene blir blekere med årene.
Narhvalen kan bli mer enn 50 år gammel i vill tilstand. I fangenskap har denne hvalen bare overlevd i 1-4 måneder etter at den er plassert i et kunstig miljø, og reproduksjon har aldri skjedd.

Utbredelse og habitat

Narhvalen holder til i Arktis, der den stort sett er å finne i nærheten av iskanten og i åpne råker i polarisen. De fleste dyrene holder til nord for polarsirkelen året rundt. Mest vanlig er den i de arktiske områdene fra øst i Canada til Vest-Grønland og øst mot de sentrale delene av Russland, men den forekommer også utenfor disse områdene (herunder også i norske farvann). Utenfor Svalbard er den hyppigst å se nordvest for Spitsbergen.

Atferd

Narhvalen er et utpreget flokkdyr, som gjerne lever i små grupper på opp mot tjue dyr (tre til åtte dyr er det mest typiske). Det er kjent at også narhvalen danner såkalte ungkarsflokker. Når hvalen migrerer hender det også at den danner enorme flokker på flere hundre eller tusener av dyr.
Narhvaler spiser en variert diett som i hovedsak består av blekksprut, fisk og krepsdyr. Siden narhvaler har svært sparsomt med funksjonelle tenner, tror man at den bruker en sugeteknikk for å fange byttet. Den fleksible nakken hjelper narhvalen til å kunne utføre hurtige manøvere med hodet, slik at byttet også kan fanges i fri flukt.

Annet

Narhvalen står på CITES Appendix I. Den totale bestanden av narhval ble i 1991 estimert til å bestå av 25 000-45 000 dyr
Ar Horqin-banneret

Ar Horqin-banneret (kinesisk: 阿鲁科尔沁旗; pinyin: Ālǔkē'ěrqìn Qí) er et banner (fylke) i byprefekturet Chifeng i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen er på 297 595 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 303 løper fra Ji'an i Jilin til Xilinhot i Indre Mongolia.
Dj Shadow

Biografi

Davis vokste opp i Hayward California. Han ble tidlig tiltrukket hiphop laget av DJ-er ved hjelp av turntables og samplemaskiner. Allerede på High School lagde han sine egne samples og sanger ved hjelp av en enkel samplingsmaskin. Nyskapende musikk til tross, det var først når han flytta til NorCal det ble utgivelse av hans musikk. Etter en tid på Universitetet opprettet han sitt eget plateselskap. Han ga deretter ut sine gamle sanger (Reconstruccted from the ground up) igjennom skoleradioen. Han gav ut sin 17 minutt lange hiphop-symfoni med navn "Entropy" i 1993 med hiphop-kollektivet og plate-labelen Soulside (senere Quannum). Sangene hans spredde seg rundt blant en rekke DJ-er i hiphop-undergrunnen og vakte til slutt oppsikt hos plateselskapet Mo' Wax. Noe som til sist skulle resultere i hans debutplate Endtroucing.... Plata ble svært godt mottatt av kritikere i Storbritannia og Amerika. Plata er i guiness world records for første full sampla album. Etter suksessen med det første albumet gav han ut sine tidligere singler tidlig i 1998 på albumet Preemptive Strike.
Etter Preemptive Strike jobba Davis med sanger fra andre artister under det samme plateselskapet. Han samarbeidet med debutalbumet til UNKLE.  Det neste prosjektet han startet med var en utgivelse under sitt nå fornyede plateselskap Solesides. Platen Quannum Projects var resultatet, utgitt i 1999. Hans andre soloalbum (The Private press) kom ut i 2002, nesten seks år etter debutalbumet. Både Entroducing... og The private press hadde sine likhetstrekk, de var unike men fulgte Davis sin kunstneriske stil. Derfor ble det store reaksjoner når hans tredje og nyeste soloalbum kom ut i 2006 (The Outsider). Der fikk han hjelp av lokale rappere. Musikkstilen var totalt forandret fra tidligere arbeid, noe som vakte sterke reaksjoner samtidig som han vant nye tilhengere.
Durazno (departement)

Kommuner

Durazno har to kommuner (municipios): Villa del Carmen og Sarandí del Yí.