google/wiki40b huggingface dataset:
Jørland

Jørland er en matrikkelgård i Bø kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, mellom Møklandsfjorden i nord og Jørnfjorden i sør. Jørland tilhørte opprinnelig Øksnes Vestbygd, men ble sammen med nabogården Verhalsen overført fra Øksnes til Bø så tidlig som i 1866.
Flere teorier har vært lansert for å forklare førsteleddet i gårdsnavnet. Det kan komme av mannsnavnet Jørgen (Jørnfjorden har også vært kalt Jørgenfjorden) eller det gammelnorske mannsnavnet Hjorund. Det samiske navnet på gården er Jurladde, og førsteleddet kan komme av jaure, jávri, altså innsjø eller vann. I så fall betyr gårdsnavnet «innsjølandet», «vasslandet».
Gården var ganske sikkert bosatt i middelalderen, med norsk eller samisk befolkning. Jørland er første gang nevnt i skriftlige kilder i 1567. På 1600-tallet, kanskje så tidlig som fra 1627, lå gården øde. Siden 1725 har Jørland vært kontinuerlig bebodd, først hovedsakelig av samiske familier, fra 1860 også av norske.
Jørland har ikke strandlinje, og fjordene på begge sider har vært dårlig egnet til vinterfiske, siden det kunne legge seg is på både Jørnfjorden og den indre delen av Møklandsfjorden om vinteren. Folk fra Jørland rodde derfor helst fiske fra fiskevær på yttersida av Bø: Nykvåg, Hovden og Åsan. Det finnes et sagn om Jørlandsdronninga Bole, som var rik og eide flere jekter. Ifølge forfatter Johan Borgos i bokverket Gård og slekt i Øksnes er det kjent at det samiske paret Bole Nilsdatter og Nils Jonsen sent på 1700-tallet hadde gode rikdommer, men ikke at de eide jekter. Kanskje drev de med jektebygging eller -vedlikehold.
Befolkningen på Jørland og Verhalsen sognet til kirke i Øksnes, men hadde lang kirkevei, særlig etter at korshuset i Finnvågan på Nærøya ble nedlagt på 1700-tallet og Øksnes-kirka på Skogsøya ble sognets gudshus. Kirka i Bø lå mye nærmere. Visstnok etter ei nestenulykke under ei dåpsferd til Skogsøya i 1860 tok Karen Olsdatter, «ho Karen på Jørland», initiativ til å få endret kommunegrensa slik at folkene på de to gårdene heller kunne bruke Bø-kirka.
Den kommunale veien mellom Sørrygge og Verhalsen passerer Jørland. Den hadde tidligere status som fylkesvei.
Jørland har gårdsnummer 5 i Bø kommune.
Azalaïs de Porcairagues

Liv og virke

De eneste opplysninger som finnes om Azalaïs stammer fra vidaen hennes, og den beretter at hun var en godt utdannet adelskvinne, at hun var elskerinnen til Gui Guerrejat av huset Montpeller, og at hun skrev flere gode sanger til ham. Videre står det at hun stammet fra Montpellier, men navnet og annet antyder at hun kan ha kommet fra landsbyen Portiragnes rett øst for Béziers, ti km sør for Montpellier.
Azalaïs de Porcairagues regnes som den tidligste kjente trobairitz. Selv om det bare finnes én bevart sang tilskrevet henne, hadde hun i sin samtid åpenbart et ry på linje med trobairitzer som Beatriz de Dia og Castelloza.
Det enkle og emosjonelle diktet Ar em al freg temps vengut er bevart i flere manuskripter, til dels med sterkt avvikende tekst. Musikken er tapt. Trobadoren Raimbaut d'Aurengas død i 1173 nevnes i teksten.
Loen Idrettslag

Loen Idrettslag er et idrettslag fra tettstedet Loen i Stryn, etablert i 1942. Idrettslaget driver hovedsakelig med fotball. Klubben spiller sine hjemmekamper på Loen stadion.
Klimaproxy

Klimaproxy (fra engelsk proxy = «stedfortreder») er en indirekte klimaindikator, eksempelvis årringer, stalagmitter, iskjerner, koraller, sedimenter, pollen eller spor etter menneskelig aktivitet, som historiske opptegnelser eller dagbøker. Klimaproxies brukes til å rekonstruere fortidens klima før det eksisterte instrumentelle opptegnelser.
Klimaproxys må vanligvis kalibreres med instrumentelle data for at det skal være mulig å danne seg et kvantitativt bilde av fortidas klima.
Gengma Dai Wa

Gengma (kinesisk: 耿马傣族佤族自治县 ; pinyin: Gěngmǎ dǎizú wǎzú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke for dai og wa-folkene i byprefekturet Lincang i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. 
Det hadde en befolkning på 245 251 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Shifodong-gulene (Shifodong yizhi) ble i 1996 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Jacob Mestmachers musikkbok

Jacob Mestmachers musikkbok er et vakkert innbundet håndskrevet manuskript med 261 korte musikkstykker.
Manuskriptet inneholder arier, danser og marsjer for klaviaturinstrument, noen med besifret bass. På baksiden er det satser fra Georg Philipp Telemanns partitas for fiolin, fløyte eller obo og generalbass (Hamburg 1716), ellers er stykkene av ukjent opphav.
Håndskriften avslører at minst tre personer har bidratt. Manuskriptets navn kommer av at det på forsatsarket er skrevet Jacob Mestmacher (1735–1810), en bergensk kjøpmann og musikkelsker av tysk avstamming. Både faren Jørgen og Jacobs halvbror Jürgen var organister ved Mariakirken og kan være blant de som har bidratt i musikkboken.
Manuskriptet ble gjenfunnet i Vestlandske kunstindustrimuseums magasiner i 1953.
Hamarkameratene i 2015

Hamarkameratene 2

Hamarkameratene 2 spilte i 2015 i 3. divisjon, avdeling 2.
Richard Bong

Tidlig liv

Bong var sønn av svenske innvandrere og vokste opp på en gård i Poplar i Wisconsin som det eldste av åtte barn. Han ble interessert i fly i tidlig alder og var en ivrig bygger av modellfly.
Han begynte å studere på Superior State Teachers College (i dag University of Wisconsin–Superior) i 1938. Mens Bong gikk der registrerte han seg for et sivilt flytreningsrogram og tok også private flytimer. Den 29. mai 1941 vervet han seg til Army Air Corps, der han fikk flygeropplæring. En av hans flyinstruktører var kaptein Barry Goldwater, som senere ble senator fra Arizona.
Highland Express Airways

Highland Express Airways var et flyselskap basert i Skottland. Hovedbasen var på Prestwick internasjonale lufthavn. Det opphørte virksomheten 1987.

Historie

Flyselskapet ble etablert i 1984 av Randolph Fields og opererte en daglig rute mellom Prestwick og Newark.
Highland Express planla å starte på det skotske International Air Show på Prestwick lørdag 30. mai 1987 med flyvning til Newark og Toronto. Imidlertid fant den sted et par dager tidligere. Flyvningen ble gjennomført med en leiet 747 fra Caribbean Airlines, da flyselskapets egen Boeing 747 ennå ikke var blitt levert. Grunnleggeren, Randolph Field var om bord, og for å feire den første flytur ble gratis forfriskninger servert.
Mange av passasjerene med returbillett måtte returnere med Northwest Airlines Ting fortsatte å gå galt da tillatelse til å fly på Toronto ikke ble gitt, og den eneste Boeing 747 ble levert ukevis for sent.
Operasjonene begynte endelig med fly fra London Stansted lufthavn til Newark via Prestwick 30. juni 1987. Operasjoner fra Birmingham begynte 4. juli 1987. I utgangspunktet var fire Stansted og tre Birmingham ukentlig planlagt. Men etter et par uker måtte flyet til Brussel for vedlikehold hos Sabena
Passasjerer kunne kjøpe enveis økonomibillett fra Prestwick til Stansted for 19 pund og kunne reise på første klasse mot en tilleggsavgift. Dette gjorde at Highland ble det første lavprisselskap fra Prestwick, Stansted og Birmingham.
Men passasjertallet var ikke nok til å dekke utgiftene, men en kortvarig rute fra London Gatwick lufthavn til Newark via Prestwick ble lansert i november. Men tre uker senere tok utleier av flyet, Citigroup det tilbake. Flyet var da i Brussel for vedlikehold.
Hordern Gap

Hordern Gap er et skar, tre nautiske mil bredt, mellom Mount Coates og Mount Hordern i David Range i Framnesfjella i Antarktis. Det ble kartlagt av norske kartografer fra flyfoto tatt under Lars Christensen-ekspedisjonen i 1936–37. Skardet ble benyttete av Australian National Antarctic Research Expeditions (ANARE) i 1957 og 1958 som en rute gjennom fjellene og ble navngitt av ANARE etter plasseringen ved Mount Hordern.
Hervikfjorden

Hervikfjorden er en sidefjord av Boknafjorden i Tysvær kommune. Fjorden endrer navn på vei innover til Skjoldafjorden og Grindafjorden, og disse fjordstykkene ligger langs grensen til Vindafjord kommune. Fra innløpet til Hervikfjorden til bunnen av Grindafjorden har den en total lengde på 38 kilometer. Fjorden har innløp mellom Stong i øst og Nautøya i vest. Nautøya ligger like øst for Bokn og sørøst for Kårstø. 
Litt nord for innløpet ligger Spissøyna midt i fjorden. Her ligger bygden Hervik på vestsiden og på østsiden går Espevik inn til bygden Espevik. Her ligger og Espevikholmene og bygdene Ringstveit og Bornevik. Nord for Spissøya ligger den store Borgøy med en lengde på 4 kilometer og en bredde på omtrent 2 kilometer på det bredeste. Nord for Borgøy ligger grendene Hundsnes og Slogvik på vestsiden og her skifter fjorden navn til Skjoldafjorden.
Pre Rup

Pre Rup (khmer: ប្រាសាទប្រែរូប) er et tempel i Angkor, Kambodsja, bygd som kong Rajendravarmans statstempel og dedikert i 961 eller 962. Det er et tempelfjell av murstein, lateritt og sandstein. Pre Rup ligger like sør for Østre Baray på en nord-sør aksen med Østre Mebon-tempelet, som også ble bygget under kong Rajendravarman. Pre Rup var dedikert til den hinduistiske guden Shiva. Kombinasjonen av lateritt og murstein gir tempelet en fin rødaktig tone som er forsterkes av sollyset tidlig om morgenen og sent på ettermiddagen.
Tempelet har en firkantet layout og to vegger omgir det. Den ytterste veggen måler 127 meter fra øst til vest og 117 meter fra nord til sør. I alle fire himmelretningene har veggene en stor, korsformet gopura midt på. Den indre veggen, som måler 87 x 77 meter, har også fire gopuraer i alle himmelretningene. En gangvei i lateritt gir adgang fra øst; dessverre har en moderne vei kuttet over denne. Mellom den ytre og den indre veggen, på hver side av den østlige inngangen, er en gruppe på tre tårn ført opp i en nord-sørakse; ett av tårnene virker som aldri har blitt bygget eller det er demontert senere. Videre fremover, mellom den indre gopuraen og tempelet, ligger et bibliotek på hver side av gangveien. Trapper fører opp til det øverste nivået, med utskårne, sittende steinløver plassert på de mellomliggende nivåene. Øverst, er fem tårn ordnet i et quincunxmønster – et på hvert hjørne og et i midten. Guddommer skåret som relieffer står vakt på hver side av det sentrale tårnets østlige dør; de andre dørene er falske dører. Tempelet har detaljerte utskjæringer på forskjellige steder – i en scene står guden Indra oppå sin trehodete elefant.
Seiling under Middelhavslekene 2005

Seiling under Middelhavslekene 2005. Seiling var en av flere grener i de 15. middelhavslekene som ble arrangert i Almería i Spania i perioden 24. juni til 3. juli 2005. Det var 12. gangen som seiling var med på programmet for middelhavslekene. Det ble konkurrert i fem klasser og Frankrike ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Spania og Slovenia med en hver.
Den forsvunne diamanten

Den forsvunne diamant (originaltitel Afrikan tähti) er et brettspill opprinnelig laget av den finske spilldesigner og reklamemann Kari Mannerla i 1951.
Spillebrettet er et kart over Afrika, med inntegnete vei-, skips- og flyruter, og spillet går ut på å finne diamanten «Afrikas Stjerne» , «den røde diamant» og føre den tilbake til Kairo eller Tanger. Spillet er inspirert av historien om Cullinandiamanten, som var verdens største fra den ble funnet i 1905 til 1985.
National Society of Film Critics

National Society of Film Critics er et amerikansk filmkritikerorganisasjon grunnlagt i 1966. Den tilsvarer Norsk filmkrikerlag og begge er medlem av den internasjonale filmkritkerorganisasjonen FIPRESCI (Fédération Internationale de la Presse Cinématographique), som ligger i Paris.
Den deler ut årlige filmpriser i en rekke kategorier.
Wekarikse

Beskrivelse

Wekarikser er store rikser. De er brunspraglet med gråaktig framside. Hannen er 50-60 cm og veier 0,5-1,6 kg. Hunnen er 46-50 cm og veier 0,35-1 kg. Det lange rødbrune nebbet er 5 cm lang.

Hekking

Hvis det er nok mat å finne kan wekariksen få opptil 4 kull. De bygger reiret på bakken, under tett vegetasjon. Reiret blir laget av ulike gresstyper, og det har plass til 4 egg. Gjennomsnittlig legger de 3 egg. Begge kjønnene ruger og eggene klekker etter en måned.

Føde

Wekariksens føde består av virvelløse dyr som meitemark og maur. Den kan også ta større bytter som frosker, rotter, mus og småfugler. Planteføden består av blad, gress, bær og frø.

Distribusjon

Arten fikk navnet Rallus australis i 1789 av Anders Sparrman etter å ha samlet informasjon om arten da han reiste med James Cook mellom 1772 og 1775. Navnet "weka" kommer fra maorisk.
Rotenburg an der Wümme

Rotenburg (Wümme) er en by i den tyske delstaten Niedersachsen og ligger ved elven Wümme. Den har ca. 22 000 innbyggere (2003).
Heibladmåler

Utseende

En liten (vingespenn 19 – 21 mm), slank, grønn måler. Både for- og bakvingene har en nokså rett, hvit tverrlinje, forvingene har noen ganger en linje til nærmere roten. Larven er lang, tynn og grønn.

Levevis

Heibladmåleren forekommer på myrer og lyngheier. Larven lever vanligvis på røsslyng (Calluna vulgaris), men kan også finnes på bjørk og andre busker og løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juli, men blir også lett skremt opp på dagtid.

Utbredelse

Heibladmåleren finnes i Europa og videre østover til Korea og Kina. I Norge er den bare funnet i den sørlige delen av Østlandet, nord til Sør-Odal i Hedmark, og på Tromøya ved Arendal. Den norske bestanden blir regnet som noe truet på grunn av drenering av kystnære myrer, som er artens viktigste habitat.
Dag Eilivsson

Dag Eilivsson var en norsk høvding på Bratsberg i Gjerpen rundt 1100. Han var gift med Ragnhild, datter at Skofte Ogmundsson. Dag var en av lendmennene til kong Magnus Berrføtt.
Sammen med sine menn fra Grenland, var Dag med Magnus Berrføtt på hærtoget til Vesterøyene i 1102–1103. Da kongen ble drept, var Dag blant de siste som forlot ham. Det blir også antatt at Dag var med Magnus' sønn Sigurd Jorsalfare på Jorsalferden i 1108–1111.
Da Dag kom tilbake til Bratsberg etter ferdene, lot han bygge kryptkirken på Kapitelberget. Han grunnla også Gimsøy kloster, hvor hans datter Baugeid var den første abbedissen. Sønnen til Dag, Gregorius Dagsson, ble senere en av Norges mektigste lendmenn under kong Inge Krokrygg.
Forum for Kvinner og Utviklingsspørsmål

Historie

Forum for Kvinner og Utviklingsspørsmål har sine røtter i kvinneorganisasjonenes samarbeid om TV-aksjonen «Kvinner i den 3. verden» i 1989. Bak samarbeidet stod særlig Norges eldste kvinneorganisasjon, Norsk Kvinnesaksforening, og Internasjonal kvinneliga for fred og frihet, og TV-aksjonen ble ledet av Anne Røthing fra Norsk Kvinnesaksforening.
TV-aksjonen krevde fem års oppfølging, og som ledd i dette ble det grunnlagt to organisasjoner, Oppfølgingskontor for TV-aksjonen og Senter for Internasjonale Kvinnespørsmål (SIKS). Senteret utgav fra 1990 magasinet Kvinner Sammen, finansiert av TV-aksjonsmidler. I 1995 ble oppfølgingskontoret og senteret erstattet av en felles organisasjon, Forum for Kvinner og Utviklingsspørsmål (FOKUS Kvinner), med 41 kvinneorganisasjoner og kvinneutvalg som stiftere og medlemmer. Navnet Forum for Kvinner og Utviklingsspørsmål ble foreslått av en av stifterne, Fakhra Salimi. Vedtektene fastsatt i 1995 bestemte at «FOKUS skal gjennom utviklingssamarbeid og pådrivervirksomhet arbeide for å bedre kvinners sosiale, økonomiske og politiske situasjon internasjonalt med hovedvekt på landene i Sør». I 2014 etablerte en rekke av medlemsorganisasjonene i FOKUS også Norges kvinnelobby som paraplyorganisasjon for den norske kvinnebevegelsen og med et bredere fokus enn landene i Sør, etter modell av Sveriges Kvinnolobby.

Arbeid og målsetninger

Forum for Kvinner og Utviklingsspørsmål har som formål å arbeide for å bedre kvinners sosiale, økonomiske og politiske situasjon internasjonalt med vekt på landene i Sør.
Forumet baserer sitt arbeid først og fremst på FNs kvinnekonvensjon (The Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women – CEDAW) og handlingsplanen fra FNs kvinnekonferanse i Beijing i 1995 (The Beijing Declaration and Platform for Action). Forumets arbeid skal bygge på medlemsorganisasjonenes målsetninger, arbeidsmetoder og kunnskap.
Forumet har blant annet jobbet med tema som vold mot kvinner/vold i nære relasjoner, seksuell og reproduktiv helse og rettigheter, kvinner, fred og sikkerhet, kvinner og klima, og kvinners økonomiske og politiske deltakelse og rettigheter i landene i Sør.
I januar 2010 ble forumet nasjonalkomité i Norge for FNs kvinneorganisasjon UN Women. Forumet støttes økonomisk av Norad, Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet og Utenriksdepartementet gjennom rammeavtaler for informasjon og bistandsvirksomhet. I 2005 hadde forumet NRKs TV-aksjon, der de innsamlede midlene ble øremerket til å bekjempe vold mot kvinner internasjonalt. Kronprinsesse Mette-Marit er høyeste beskytter for forumet.

Sekretariat

Forumet har et organisasjonssekretariat i Oslo som bistår den politiske ledelsen i deres arbeid. I 1995 fikk forumet sin første ansatte med Mette Moberg som sekretær. Siden ble Elisabeth Eie ansatt som leder for sekretariatet. Nåværende leder for sekretariatet er Gro Lindstad.
Svart rosevikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 13-16 millimeter), brunspraglete vikler. Forvingen er livlig brunspraglete (ikke så mørk som det norske navnet kunne tyde på), med en hvit flekk ved bakkanten og en grå flekk ved bakhjørnet.

Levevis

Larven utvikler seg på skudd og blomsterknopper av roser (Rosa spp.), både viltvoksende og dyrkede.
De kjente, norske lokalitetene ligger på utmarksbeiter med nypebusker, der arten er truet av gjengroing.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord og sør, og i det nordlige Asia.
I Norge er den utbredt i Møre og Romsdal og Trøndelag, dessuten finnes det ett enkeltfunn fra Asker. Den blir vurdert som Sårbar (VU) på den norske rødlisten fra 2015.
Tomboy (programvare)

Tomboy er en notisblokk skrevet for Unix-liknende operativsystemer og Microsoft Windows. Tomboy er fri og åpen programvare, skrevet i C# ved bruk av GTK#. Tomboy er en del av skrivebordsmiljøet GNOME, hvor et wiki-lignende system av lenker forbinder notatene. Nøkkelord tildeles automatisk hyperlenker, noe som gjør det enkelt å konstruere en personlig wiki. Per versjon 1.6 støtter det hyperlenker for internett, men ikke lenker til bilder.
Noen barn er brune

«Noen barn er brune» er en norsk barnesang skrevet av forfatteren og oversetteren Jo Tenfjord og komponisten og pianisten Johan Øian. Sangen ble utgitt i 1960 med sang av Per Asplin på hans klassiske barneplate HEI – alle barn!. «Noen barn er brune» var opprinnelig knyttet til Berit Brænnes opplesningsserie fra hennes barnebøker om Tamar og Trine i Barnetimen for de minste sist på 1950-tallet. Sangen representerer et tidstypisk forsøk på å spre toleranse og positiv nysgjerrighet i forhold til fremmede kulturer og folkeslag.
Ragnar Ulfung

Familie

Han het egentlig Ragnar Olsen, men skiftet etternavn til konfirmasjonen i 1941. Faren het Erling Olsen (1892–1982) og var sjåfør, mens moren var kommunearbeider Sigrid Fredrikke Olsen (1894–1979). Ragnar giftet seg i Genova i 1951 med mannekengen Bjørg Flognfeldt (1927–). Han er far til den svenske filmmannen Karl Fredrik Ulfung (født 1966).
Delaunay-Belleville

Automobiles Delaunay-Belleville var et fransk bilmerke fra St. Denis sur Seine.
På begynnelsen av 1900-tallet var de blant de mest ettertraktede bilene i verden. Tsar Nikolas II hadde merket som sin favoritt. I 1908 laget firmaet et tsar-modell kalt SMT (Sa Majeste le Tsar) med en 11,8 liters motor. Den kjente franske anarkisten Jules Bonnot brukte en Delaunay-Belleville for sitt første ran.
De fleste modellene hadde motor med seks sylindre i rekke, med en rund radiator som gjorde dem lett gjenkjennelige. I slutten av 1920-årene gikk firmaet over til å produsere lastebiler og militære kjøretøy.
ISO 3166-2:GM

ISO 3166-2:GM er Gambias del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Gambia er det definert koder for én by og fem divisjoner. Byen Banjul er landets hovedstad og har spesiell status på lik lenje med divisjonene.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er GM, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Gambia. Andre del er en bokstav.
Yangxin (Huangshi)

Yangxin (kinesisk: 阳新县; pinyin: Yángxīn Xiàn) er et fylke i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Huangshi.
Befolkningen var i 1999, 972 888 innbyggere

Kulturminner

Det revolusjonære minnestedet Longgang (Longgang geming jiuzhi, 龙港革命旧址) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 106 løper gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sør-Kina.
Ultra Port Architecture

Ultra Port Architecture (UPA) var en databuss som ble utviklet av Sun Microsystems for høyhastighets skjermkort. Bussen ble lansert sammen med arbeidsstasjonen Ultra 1 i 1995.
Witsanu Huadpradit

Karriere

I 2010 vant han gull i klassen BC1 ved Asian Para Games i Guangzhou i Kina, der han slo sørkoreanske Ji Kwangmin i finalen. Samme år deltok han ved VM i boccia 2010, der Thailand fikk sølv i lagkonkurransen i klassen BC1-2. Individuelt kom han på 14.-plass i klassen BC1. Ved Verdenscupen i boccia 2011 kom han på 10.-plass, og Thailand kom på 4.-plass i lagkonkurransen. Dette gjorde at Huadpradit ble rangert som nummer 5 i verden, i klassen BC1, ved utgangen av 2011.
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han én gullmedalje; i lagkonkurransen fikk han gull i klassen BC1-2, sammen Pattaya Tadtong, Mongkol Jitsa-Ngiem og Watcharaphon Vongsa. Individuelt ble han slått ut i kvartfinalen, der han tapte 7-0 for Pattaya Tadtong. I kampen om 7.-plassen slo han Myeong-Su Kim 11-0.
Ruhnu flyplass

Ruhnu flyplass er en flyplass på øya Ruhnu i Estland. Flyplassen ligger sør på øya, like ved stedet Ringsu. Flyplassens ICAO-kode er EERU. Den har ingen IATA-kode.
Flyplassen har en gressdekket rullebane med lengde 500 meter og bredde 60 meter. Baneretningene er 14 og 32. Rullebanen har ikke landingslys.
Ruhnu flyplass opereres av Air Livonia, med ruter til Pärnu og Kuressaare. Flyplassen er eid av AS Kuressaare Lennujaam (Kuressaare lufthavn).
Hans Christian Blech

Biografi

Som funksjonærsønn, begynte Hans Christian Blech på teaterskole i fødebyen og fikk sin scenedebut i Baden-Baden. I 1937 fikk han sine første engasjement i Kiel, Freiburg og Leipzig. I 1939 spilte han i sin første film. Der letzte Appell, under regi av Emil Jannings. På grunn av den andre verdenskrig ble ikke filmen fullført. I 1940 ble han innrullert i Wehrmacht og kjempet på Østfronten. Der ble han skadet i en bilulykke som førte til de karakteristiske arrene i ansiktet hans. Mot slutten av krigen satt han i fangenskap i Storbritannia.
Fra 1947 spilte han ved Münchner Kammerspiele der han tilhørte ensemblet frem til 1955. Deretter gjestespilte han ved teatre i Hamburg, Berlin, Zürich, Frankfurt am Main, Stuttgart og Wien. I denne perioden samarbeidet han blant annet med Erich Engel, Heinz Hilpert, Bertolt Brecht, Fritz Kortner og Hans Schweikart.
Filmkarrieren begynte for fullt i 1948 med DEFA-filmen Affaire Blum der han spilte en lumsk moder. Blech spilte ofte tvilsomme typer, først og fremst som tysk soldat (som i Den lengste dagen). Samtidig opptrådte han også som konsentrasjonsleirfange i Der Verschlag og som motstandsmann i Morituri. 
Han spilte Aslak i den kontroversielle adapsjonen Das Erbe von Björndal av Trygve Gulbranssens Bjørndaltrilogi.
Blech snakket flytende fransk og engelsk, noe som åpnet dørene for storproduksjoner både i Hollywood og innen fransk film.  
På midten av 1970-tallet gjorde han seg stadig mer gjeldende innen fjernsyn, der han ofte spilte mennesker i nød.
Blech var en kort periode fra 1952 gift med skuespillerinnen Erni Wilhelmi. 
Hans Christian Blech døde 5. mars 1993 i München av et hjerteinfarkt i München.
Ruteloryctes

Utseende

Middelsstore, litt flate, ovale, svarte biller.

Levevis

De voksne billene besøker blomstene av nøkkeroser og er trolig viktige pollinatorer for disse

Utbredelse

Slekten er den eneste representanten for gruppen Cyclocephalini i Afrika, der de lever i Vest-Afrika.