google/wiki40b huggingface dataset:
Den russisk-ortodokse kirke

Historie

Kristne forkynnere i Russland er kjent allerede meget tidlig. Den russiske kirken var i begynnelsen en datterkirke av den bysantinske. Man regner ofte kirkens tilblivelse til år 988, da fyrst Vladimir I ble kristnet. Den hadde sitt senter i Kiev frem til mongolerinvasjonen i 1240. Kirken fikk en ny blomstringstid med senter i området rundt Moskva. Noen betydningsfulle skikkelser på denne tiden var den hellige Sergej av Radonesj (død 1392) og ikonmaleren Andrej Rubljov.
Kirken ble reelt selvstendig fra det økumeniske patriarkatet i 1448. Den ble anerkjent som et eget patriarkat i 1589 gjennom et dekret av den økumeniske patriark Jeremias II. Den fikk da tildelt den femte høyeste æresrang (bak Jerusalem, men foran de eldre patriarkatene i Georgia, Bulgaria og Serbia). Etter Konstaninopels erobring gjennom muslimene (1453) så den russiske kirke seg selv som den egentlige bevareren av den ortodokse tro. Moskva ble i denne perioden omtalt som «Det tredje Roma» (etter Roma og Konstantinopel).
Kirken ble etterhvert nært knyttet til tsarveldet. Patriark Nikon gjennomførte i 1652 en reform av kirkens ritus. Dette førte til et skisma mellom de såkalte gammeltroende og kirken, som vedvarer den dag i dag. Fra 1721 til 1917 ble patriarkembetet erstattet med den hellige synode.
Etter revolusjonen ble stat og kirke adskilt. Fra 1922/23 innledet staten en omfattende forfølgelse av kristne, og tusener av prester, munker og nonner ble henrettet eller omkom i arbeidsleirer. Kirken ble fratatt all eiendom og alle rettigheter, og en marxistisk begrunnet ateisme ble statens offisielle ideologi. Under annen verdenskrig fikk kirken igjen en viss frihet, men en ny form for antireligiøs politikk på slutten av 1950-tallet førte til at kirken ble pålagt nye restriksjoner. Fra og med i 1980-årene og spesielt fra Sovjetunionens oppløsning har kirken igjen fått omfattende innflytelse i Russland.
Einangsundet bru

Einangsundet bru er ei veibru i Vestre Slidre kommune i Oppland. Brua krysser Einangsundet i Slidrefjorden, og er en del av en arm av fylkesvei 261. Brua er ei myk hengebru med 3 spenn og total lengde 166 meter.
Evenstad bru

Evenstad bru er ei fagverksbru i Stor-Elvdal kommune i Hedmark. Brua krysser Glomma ved Evenstad og ble åpnet i 1996. Den er ei trebru i trykkimpregnert furu. Brua er 180 meter lang og har 5 spenn på 36 meter hver. Seilingshøyden er 4-5 meter. Evenstad bru er del av en sidearm til fylkesvei 606.
Olav Trondsson

Olav Trondsson var en norsk erkebiskop fra 1458 til 1474 (født ca 1405, død 25. november 1474). Som selvskrevet formann i riksrådet, hadde erkebiskopen av Nidaros høyeste rang i Norge, nest etter Kongen.
Han var av Aspa-ætten på Nordmøre. Etter stridigheter med tyskeren Marcellus (biskop på Skálholt, Island), som var pavens kandidat, ble Olav utnevnt til erkebiskop 7. juni 1458 og viet i februar det påfølgende år i Perugia.
I 1473 donerte han sitt jordegods til Nidaros domkirke for en 30-årsperiode (se Aspa-ætten).
Olav Trondsson døde under en reise til Roma og ble gravlagt der i klosterkirken Sant'Agostino. Gravplaten har inskripsjonen "CVI DEDERAT SACRAM MERITO NORVEGIA SEDEM HIC TEGIT OLAVI FRIGIDVS OSSA LAPIS", som betyr: Olav, som Norge med rett hadde gitt den hellige stol. Her er hans ben lagt under denne kalde stein. I samme kirke ligger Sankta Monica gravlagt, mor til kirkefaren Augustin.
Xuanhua (fylke i Zhangjiakou)

Xuanhua (kinesisk: 宣化县; pinyin: Xuānhuà Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Zhangjiakou. Selve byen Xuanhua er imidlertid en separat enhet, bydistriktet Xuanhua, og ligger nesten fullstendig omsluttet av fylket.
Fylket har en befolkning på 293.672 (1999).

Samferdsel

Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.
Boeing 737 MAX

Design

737 MAX leveres med Boeing Sky Interior med bagasjehyller og LED-belysning basert på Boeing 787-interiøret samt winglets som standard fra fabrikken.

Bestillinger og leveranser

Kundene av 737 MAX ble til å begynne med ikke offentliggjort, bortsett fra American Airlines. Den 17. november 2011 kunngjorde Boeing navnene på to andre kunder – Lion Air og Aviation Capital Group. På daværende tidspunkt meldte Boeing om 700 forpliktelser fra ni kunder av 737 MAX. Den 13. desember 2011 ble det meddelt fra Southwest Airlines at flyselskapet kom til å være lanseringskunde for 737 MAX, med en fast ordre på 150 fly og en opsjon på ytterligere 150 fly; leveransene var ventet å starte i 2017.  
Ved inngangen til desember 2011 hadde Boeing sikret seg 948 forpliktelser og bekreftede bestillinger fra 13 kunder av 737 MAX. Den 8. september 2014 skrev Ryanair under en avtale med Boeing til en verdi av rundt 22 milliarder amerikanske dollar, eller nær 140 milliarder kroner, om å kjøpe inntil 200 nye 737 MAX 200-maskiner, hvorav 100 er i fast bestilling og 100 er opsjoner på kjøp. Det norske lavprisselskapet Norwegian har lagt inn en fast ordre på 100 fly av typen 737 MAX 8 med opsjon på ytterligere 100 fly av samme type, og ville være global lanseringskunde for flytypen i mai 2017.
Boeing har per 31. mars 2015 mottatt i alt 2 715 faste bestillinger av 737 MAX.

Ulykker

I 2018 og 2019 skjedde to ulykker med Boeing 737 Max 8. De to ulykkene skjedde begge kort tid etter avgang. Den indonesiske innenriksflygingen Lion Air Flight 610 styrtet 12 minutter etter avgang fra Jakarta 29. oktober 2018. 181 passasjerer og 8 besetningsmedlemmer omkom. Ethiopian Airlines Flight 302 styrtet seks minutter etter avgang fra Bole internasjonale lufthavn i Etiopia 10. mars 2019. 149 passasjerer og åtte besetningsmedlemmer omkom.
Flere land innførte flyforbud for Boeing 737 Max 8-fly etter ulykken i Etiopia.
Fylkesvei 3654

Fylkesvei 3654 går mellom Ørsland og Krossen i Lillesand kommune. Veien er 2,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 227.
Bisol

En bisol (latin, fra gresk, parhelion) eller solhund er et nokså vanlig atmosfærisk optisk fenomen, som opptrer når sollys reflekteres fra og brytes av små iskrystaller i cirrus- eller cirrostratus-skyer. De opptrer normalt som en lys og noen ganger fargerik flekk på himmelen, omkring 22 ° til venstre, høyre eller begge sider for solen. 
For at fenomenet skal kunne observeres må skyene bestå kun av iskrystaller, hvilket krever en temperatur på omkring −40 °C. Det opptrer derfor bare i ekstremt kalde regioner eller med et skydekke på godt over 7000 m. Det er spesielt hyppig forekommende i Antarktika.
Knekt (kortspill)

Historie

Arabiske kortstokker hadde vanligvis to mannlige honnørkort under kongen: «vesir» og «visevesir». I europeiske kortstokker ble disse vanligvis omdannet til «ridder» og «væpner» eventuelt «pasje» eller «kammertjener».
Da damene ble innført fikk kortstokken derfor fire billedkort: konge, dame, ridder og væpner. Og slik er det fortsatt i tarot-kortstokken.
Kortprodusentene i Frankrike, som begynte å masseprodusere kortstokker ved hjelp av tresnitt på slutten av 1400-tallet, syntes imidlertid det fikk holde med tre billedkort. Og siden de ønsket å beholde damen slo de sammen ridderen og væpneren til et nytt kort: knekten.
På 1700-tallet var det vanlig å gi knektene navn etter kjente historiske personer. Disse kunne variere fra land til land - men i Norge var disse navnene i bruk: sparknekt = Hozier, hjerterknekt = Valery, ruterknekt = Rolent, kløverknekt = Lancelot. Denne navngivningsskikken gikk ut av bruk omkring 1850.
Det opprinnelige ordet for knekt i engelsk var «knave», men dette ble senere erstattet av det godslige uttrykket «jack» (vanlig fyr, hvem som helst). En vesentlig grunn til at begrepet «jack» fullstendig utkonkurrerte «knave» var nok innføringen av hjørnemarkeringer på 1860-tallet: J, for «jack», skilte seg godt fra de øvrige billedkortmarkeringene – mens Kn, for «knave», lett kunne forveksles med K for «king».
Kermān (by)

Historie

Kermān ble grunnlagt under navnet Behdesīr i det 3. århundret e.Kr. av Ardashir I, grunnleggeren av det sasanidiske imperiet. Etter slaget ved Nahāvand i 642 kom byen under det arabiske Rashidun-kalifatets styre og ble gradvis mer sunni-muslimsk. Byens fjerntliggende posisjon lot zoroastrianere og kharijittene (retning innen islam) leve i fred, men i 698 ble kharijittene kastet ut og majoriteten av innbyggerne bekjente seg til islam innen 725.
Abbasidene hadde lite autoritet i området, og i det 10. århundret tok Buwayhid-dynastiet makten. De beholdt makten etter at byen og området falt for Mahmud Ghazni i slutten av århundret. Det var i dette århundret at byen fikk sitt nåværende navn Kermān. I det 11. og 12. århundret lå Kermān under Seljuq-tyrkernes styre, men var i virkeligheten så uavhengig at den erobret Oman og Fars.
Da Marco Polo besøkte byen i 1271 var den blitt et sentrum for handelen mellom Persiagulfen, Khorāsān og Sentral-Asia. Under Safavid-dynastiet blomstret Kermān, og under denne veksten eksporterte byen tepper til England og Tyskland. 
I 1794 inntraff en hendelse som ga Kermān kallenavnet «De blindes by». I 1793 hadde Lotf Ali Khan klart å beseire Ghājār-dynastiet og året etter inntok han Kermān. Kort tid etter, ble byen beleiret av Agha Mohammad Khan. Da byen falt etter seks måneder, ble alle mannlige innbyggere drept eller blendet som hevn for deres støtte til Lotf Ali Khan. 20 000 øyeepler ble samlet i en haug til seierherren. Kvinnene og barna ble solgt som slaver og byen ble ødelagt i løpet av de 90 følgende dagene.
Almunge

Almunge er et tettsted i Uppsala kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 813 innbyggere.
Sidewalks of New York (film)

Produksjonen

Filmen hadde sin første visning på Toronto Film Festival den 8. september 2001. På grunn av terrorangrepet tre dager senere valgte Paramount Classics å utsette utgivelsen av filmen til sent i november. Selv om Verdens handelssenter kan sees bak Tommy når han interjues, så ble bildet av de to tårnene i den opprinnelige filmplakaten fjernet.
I en episode av Sundance Channels serie Anatomy of a Scene som fokuserte på filmen, sa Burns at han filmet i kun 17 dager og at budsjettet han arbeidet med var USD 1 million. Mange av lokasjonene som ble benyttet var i det samme nærområdet slik at det var raskt å forflytte seg fra et sted til et annet.

Kritikker

A. O. Scott skrev i sin anmeldelse i The New York Times: «Selv om det ikke klarer å være veldig interessant, Sidewalks of New York, på samme måte som folkene som bor i Herr Burns' New York, er den umulig å ikke like. Hvis den ikke er spesielt morsom, så har den god humor og skuespillernes fremføring er bra innenfor manusets begrensninger ... [Burns] fortjener kreditt for å ha ungått den såpaktige 'lykkelige resten av livet' klisjén som deformerer så mange samtidige romantiske komedier. Synet på kjærlighet som kommer frem fra Sidewalks, 
mens de ikke er særlig dype og innsiktsfulle, er de forfriskende hardhudet uten å være helt kyniske.»
Roger Ebert i Chicago Sun-Times observerte, «Filmen lever i kryssningen mellom Woody Allen og Sex and the City...[Den] er morsom uten å være hysterisk, rørende, men ikke tårefylt, og artikulert på den måten at Burns er artikulert, ved å plukke oppriktig rundt en idé som om han er redd at har frø i kjernen.»
I Variety kalte Scott Foundas filmen «ikke bare umiddelbart forglemmelig, men begynner å falme fra bevisstheten selv som dens bilder fortsatt spiller over skjermen» og en «grepet av urolig anfall av munterhet og sjarm», en film viss «totalinntrykk er et av fråtseri og under fantasi - et sukkerbrød uten gjær.»
Mick LaSalle sa i San Francisco Chronicle «I denne filmens verden er omtrent alt som folk gjør med sine klær humbug, eller i beste fall en lam avledning mellom spasmer av det virkelige liv som finner sted bare i et soverom. Dette kan være måten svært unge voksne tror, men som en presentasjon av voksne, Sidewalks of New York er bare rart. Den er også, scene for scene, bra fremført og bra skrevet. Burns skriver smart dialog og kan forstår hvordan man arbeider med skuespillere.»
I USA Today graderte Mike Clark filmen til 2 av 4 stjerner og kommenterte, "Eventuell goodwill som utøverne bygger opp er raskt skutt ned av uopphørlige intervjuer, som gjentar det åpenbare når de ikke viser hvor selv desillusjonerte noen av disse figurene er. De som underviser i offentlige taler noen ganger argumenterer for å fortelle publikum hva du skal fortelle dem, og deretter faktisk fortelle dem, og til slutt fortelle dem hva du har fortalt dem. Sidewaks ettertrykkelig beviser at dette ikke er en klok linje for filmer."

Kinofremvisninger

I USA ble filmen vist i 224 filmsaler og spilte inn USD 2 402 459. Internasjonalt spilte den inn yttligere USD 1,1 million.
Drangedal bygdetun

Drangedal bygdetun i Drangedal i Telemark er en del av Telemark Museum. Det et friluftsmuseum med i alt 18 bygninger, hvorav de fleste er gaver fra bygdefolket. Museet har også en samling av tekstiler og skogbruksredskaper.
Bygdetunet ligger i utkanten av kommunesenteret Prestestranda, ned mot Motjenn.
Onkel Vanja

Onkel Vanja er et skuespill skrevet av Anton Tsjekhov rundt 1886–1887 og publisert i 1889. Første store oppsetning var av Konstantin Stanislavskij og hans Moskva kunstnerteater i år 1900.

Handling

På et gods i Russland får beboerne sine gamle rutiner og vaner snudd på hodet da professor Serebtyakov og hans andre hustru Jelena flytter inn. I alle år har Vanja og Sonja drevet godset og sendt store deler av inntekten til professoren som var gift med Vanjas søster. Alle har alltid sett opp til professoren, og de blir derfor svært skuffet da han viser seg å ikke være like berømt og begavet som de forventet. Med den vakre Jelena inne i bildet oppstår det sjalusi, konflikter og misunnelser. Alle på godset, unntatt professoren, er handlingslammet, fordi de, i motsetning til ham, angrer på at de aldri har begynt å leve.

Tolkning

Tematisk dreier stykket seg om knuste håp og bortkastede liv, men som for alle stykker av Tsjekhov finnes det ingen entydig tolkning, stykket framstiller mer en melankolsk atmosfære enn et klart idéprogram. I likhet med Tolstojs ulykkelige familier, er Tsjekhovs familier ulykkelige på hver sin måte, og det er mange paralleller til andre Tsjekhovstykker, eksempelvis Kirsebærhagen.
Legen og filosofen Mikhail Astrovs taler om ødelagte skoger og utrydding av dyr og fugler er et av verdenslitteraturens tidligste eksempler på problematisering av økologiske forhold.
Sattahip

Sattahip er en kystby i provinsen Chonburi i det østlige Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 65 400.
Den har en av de få dypvannshavnene i nærheten av Bangkok.
Shinkichi Kikuchi

Japans herrelandslag

Shinkichi Kikuchi spilte syv landskamper for Japans herrelandslag.
Jirau-demningen

Jirau-demningen er en demning med vannkraftstasjon under bygging i elva Madeira i de sentrale deler av Amasonasbekkenet i Brasil. 
Anlegget får turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 3.750 MW. Det blir ferdigstilt i 2013, etter seks års bygging. Utbyggingen har møtt lokal motstand.
Tilbake til drømmeland

Tilbake til drømmeland er en film av Walt Disney Company fra 2002. Den er en oppfølger til Peter Pan fra 1953. Den er til dels basert på en noe James Matthew Barrie selv skrev om at Wendy hadde blitt voksen og traff Peter Pan igjen.
I filmen har Wendy blitt voksen og gift og har en sønn og en datter. Annen Verdenskrig raser i England og hennes mann deltar. Men Kaptein Krok tar ved ett uhell datteren til fange for på den måten å prøve å få tak i Peter Pan. Egentlig tror Krok at det er Wendy han har tatt. For ett sekund i Drømmeland kan være flere år i vår verden. Men på en måte fikk James Matthew Barrie Wendy tilbake til Drømmeland.
Seksagesimalsystem

Seksagesimalt (base 60) er et  tallsystem med 60 som grunntall.  
Det stammer fra sumererne i det 3. årtusen f.Kr., videreført til babylonerne. I modifisert form er tallsystemet fortsatt i bruk innen måling av tid, vinkler og for geografiske koordinater.
Tallet 60 er et sammensatt tall og har hele tolv faktorer: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 10, 12, 15, 20, 30, 60. Av disse er 2, 3, og 5 primtall. Med så mange faktoriseringsmuligheter er mange brøker av sexagesimale tall ganske enkle. For eksempel kan en time deles i hele antall av 30 minutter, 20 minutter, 15 minutter etc. Seksti er også det minste tallet som er delelig med alle tall fra 1 til 6.
Hár (krater)

Hár er et nedslagskrater på Callisto, en av Jupiters måner. Navnet er et av de mange navnene til Odin, den øverste guden i norrøn mytologi. Dette er et eksempel på et krater med en kuppel i midten.
Karl Ludwig Friedrich von Hinckeldey

Liv

Hinckeldey studerte rettsvitenskap i Göttingen og Berlin, og gjorde karriere som embetsmann i de prøyssiske provinsbyene Liegnitz og Merseburg. 18. november 1848 ble han utnevnt til politisjef i Berlin. I dette embetet hadde han ansvaret for mye av byadministrasjonen. Han gikk straks i gang med å modernisere administrasjonen. Politistyrkene ble organisert etter militært mønster, og det ble dannet et profesjonelt brannvesen. Han begynte arbeidet med byens vannforsyning og innførte folkekjøkken og badeanstalter. Mye ble gjort for å dempe misnøyen i befolkningen som hadde ført til marsrevolusjonen i 1848. Samtidig skjerpet Hinckeldey overvåkningen av alle lag av befolkningen gjennom et strengt politiregime. Han hadde rett til å forvise «mistenkelige» personer fra Berlin uten lov og dom.
Gjennom sin maktutøvelse i Berlin kom Hinckeldey i strid med andre grener av den prøyssiske forvaltningen, særlig statsbyråkratiet og militæret. Men kong Fredrik Vilhelm IV holdt sin hånd over ham og beskyttet ham mot alle angrep. Men da Hinckeldey grep inn mot en hasardspill-klubb med adelige medlemmer, ble han utfordret til en duell av offiseren Hans von Rochow, som var en dyktig skytter. Hinckeldey ble drept i pistolduellen som fant sted på Jungfernheide utenfor Berlin 10. mars 1856. Omkring 100 000 mennesker møtte i begravelsen hans, som til tross for at Hinckeldey ikke hadde vært populær, ble en folkedemonstrasjon rettet mot adelskretsen omkring den konservative avisen Kreuzzeitung. Også prins Vilhelm viste sin sympati for Hinckeldey, mens kongen var vaklende.
Hinckeldey anses som en av de fremste representantene for den prøyssiske reaksjonen etter marsrevolusjonen i 1848.
Limfjords Porter

Limfjords Porter er en dansk mørkøl fra Thisted Bryghus i Jylland. Den blir brygget på en blanding av forskjellige typer ingredienser som karamell- og røkmalt samt engelsk lakris. Den har en alkoholprosent på 7,9.

Historie

Opprinnelig ble det brygget en limfjordsporter av Urban bryggerier i Aalborg, men da dette lukket i 1986, ble navnet Limfjordsporter kjøpt av Thisted Bryghus. Først i 1989, lanserte Thisted sin Limfjords Porter, som først ansås helt ferdigutviklet i 1997.
Wireless Week

Wireless Week er et amerikansk, internasjonalt mediehus som utgir et 14-dagers magasin, web-nyheter, daglig e-nyhetsbrev og studier og rapporter om trådløse tjenester og telekom. Tematisk er fokuset både på finans, business, teknologi og markedstrender innen hardware, software, applikasjoner, nettverk, operatører og andre selskaper.
Hi-Lili, Hi-Lo

«Hi-Lili, Hi-Lo» er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Bronisław Kaper og tekst av Helen Deutsch. Den ble publisert i 1952 og fremført i spillefilmen Lili med Leslie Caron i tittelrollen. Sangen fra filmen ble også utgitt på plate, og ble en stor platesuksess for hovedrolleinnehaverne Leslie Caron og Mel Ferrer.  
En versjon med Richard Chamberlain ble utgitt på single for MGM Records i 1963. 
Melodien til denne sangen ble brukt i den norske revyvisen Ei hel ei, ei halv ei på to, som revystjernen Lalla Carlsen hadde stor suksess med. Den norske teksten ble skrevet av Arne Svendsen, etter at Jens Book-Jenssen fikk ideen til refrenget da han gikk og nynnet på den amerikanske hitlåten.

Listeplasseringer

Richard Chamberlains versjon kom på en tyvendeplass på den britiske singlelisten, en attendeplass på den amerikanske Billboard Middle-Road Singles-listen og en 64.-plass på Billboard Hot 100-listen.
Bonden (illegal avis)

Bonden var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge i andre verdenskrig.
Avisen kom ut fra 1943, med i alt fem nummer. Den var som navnet sier spesielt rettet mot befolkningen på landsbygda. Involvert i produksjonen var blant andre Kjell Kviberg, Johannes Landfall og Johannes Landmark.
Leopold I av Belgia

Liv og virke

Han var sønn av hertug Franz Friedrich av Sachsen-Coburg-Saalfeld (1750–1806) og Augusta av Reuss-Ebersdorf (1757–1831).
I 1795 ble han utnevnt til oberst i den keiserlige russiske armé, og i 1802 til general. Da hertugdømmet Sachsen-Corburg ble okkupert av Napoleons styrker i 1806, dro han til Paris. Napoleon tilbød ham å bli hans adjutant, men han avslo. Isteden etterfulgte han sin bror som hertug av Sachsen-Coburg, og førte kampanje mot Napoleons okkupasjon. I 1815 ble han feltmarskalk.
Den 2. mai 1816 giftet han seg med prinsesse Charlotte Augusta (1796–1817), den eneste datteren og arving av den senere kong Georg IV av Storbritannia og Hannover. Den 5. november 1817 gav hun ham en dødfødt sønn, og døde selv den følgende dag.
Leopold fungerte som den viktigste rådgiveren for sin niese, Victoria av Storbritannia.
Den 2. juli 1829 giftet han seg med skuespillerinnen Caroline Bauer, en kusine av hans rådgiver Christian Friedrich Freiherr von Stockmar. Bryllupet fant imidlertid sted uten noen religiøs eller offentlig seremoni, og ekteskapets gyldighet er derfor tvilsomt. Det skal ha tatt slutt i 1831.
I 1830 ble Leopold tilbudt den greske tronen, men avslo. Etter at Belgia var blitt uavhengig fra Nederland den 4. oktober 1830, ba den belgiske nasjonalkongressen Leopold om å bli konge. Han aksepterte, og ble konge av belgierne den 26. juni 1831. Han ble kronet i kongeslottet i Brussel den 21. juli 1831. Denne dagen ble Belgias nasjonaldag.
Bare to uker senere invaderte Nederland Belgia. Uroligheter fortsatte i åtte år, men i 1839 undertegnet Nederland en traktat som anerkjente Belgias suverenitet.
Den 9. august 1832 giftet Leopold seg med prinsesse Louise-Marie Thérèse Charlotte Isabelle av Orléans (3. april 1812–11. oktober 1850), datter av kong Ludvig Filip av Frankrike.
Leopold og Louise hadde fire barn, blant annet den senere kong Leopold II av Belgia.
Kongen hadde også to utenomekteskapelige barn, baron Georg von Eppinghoven (1849–1904) og baron Arthur von Eppinghoven (1852–1940).
Med åpningen av jernbanen mellom Brussel og Mechelen den 5. mai 1835, ble en av kongens drømmer, å bygge den første jernbane i kontinental-Europa, til virkelighet.
I 1840 arrangerte Leopold ekteskapet mellom sin niese Victoria av Storbritannia og sin nevø prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha.
Han forsøkte å vedta lover som regulerte kvinne- og barnearbeid i 1842.
En bølge av revolusjoner slo over Europa etter av den franske kong Ludvig ble styrtet i 1848. Belgia forble nøytralt, hovedsakelig takket være Leopolds diplomatiske innsats.
Den 10. desember 1865 døde kongen i Laeken, og ble gravlagt i den kongelige krypten i Vår frue kirke i Brussel.