George Martin

Første år

George Martin ble født i Holloway i London i England. Hans far var snekker, og han vokste opp uten musikalsk skolering, men lærte seg å spille piano på gehør. I en alder av 16 år startet han sitt eget skoleband, George Martin and His Four Tune Tellers. I årene 1943–1946 var han var i flyvåpenet, British Fleet Air Arm, hvor han observerte fly og steg til graden løytnant. Han ble utdannet ved høyskolen Bromley County School og tok universitetsutdannelse i musikk på Guildhall School of Music, London. Martin har vært gift to ganger, først med  Sheena Chisholm i årene 1948 til 1965, siden med Judy Lockhart Smith fra 1966. Han har i alt fire barn, to med hver av sine koner.
Martin ble ansatt i plateselskapet EMI i 1950, hvor han ble assistent for direktøren, ansvarlig for den klassiske avdelingen, og jobbet med jazzmusikere som Stan Getz og Judy Garland, før han ble administrerende direktør for labelet Parlophone, et underselskap av EMI i 1955. Her produserte han en serie med såkalte komiske plater med artister som Peter Ustinov, Dudley Moore, Peter Sellers og Rolf Harris.
George Martin har uttalt at hans største profesjonelle feiltagelse var at han ikke ga Tommy Steele platekontrakt.

The Beatles

George Martin hadde The Beatles til prøvespilling etter at rockegruppen var blitt avvist av plateselskapet Decca. Martin ble overbevist om gruppens potensial og ga den en kontrakt, selv om hans opprinnelige reaksjon var at «de var temmelig forferdelige». Dette ble begynnelsen på et langt samarbeid.
«Jeg fikk rollen som skolelæreren, strengere, tøffere, bedre utdannet, og The Beatles var de elevene jeg måtte forme», har han sagt.

Orkesterarrangementer

Nesten all den musikken som ble arrangert for orkester ble skrevet og dirigert av Martin i samarbeid med gruppen. Et eksempel er «Penny Lane», hvor Martin jobbet sammen med Paul McCartney med en solo for piccolotrompet. McCartney nynnet melodien og Martin skrev ned notene.

Annet arbeid

Andre av George Martins bidrag er «Eleanor Rigby», hvor han arrangerte og dirigerte en dobbel strykekvartett. Selv var han svært fornøyd med strykekvartettarrangementet i «Yesterday», og hans egen favoritt er hornsoloen i «For noone».
Ved siden av sitt arbeid med The Beatles, som involverte både gruppen og de enkelte musikernes soloprosjekter, har George Martin produsert album for andre musikere, inkludert grupper fra USA. Han er også en anerkjent komponist av filmmusikk, blant annet til Beatles-filmen Yellow Submarine og James Bond-filmen Live And Let Die, hvor forøvrig Paul McCartney skrev og sang tittelmelodien.

Siste arbeid

I 1965 dannet George Martin et selskap sammen med tre andre musikkprodusenter, og fire år senere begynte byggingen av et innspillingskompleks i det sentrale London, Air Studios'.
Etter at The Beatles ble oppløst i 1970 begynte Martin å dele sin tid mellom USA og England. Han startet sitt eget firma for musikkutgivelser, George Martin Music, og spilte inn musikk med en rekke artister, bl.a. The Mahavishnu Orchestra med London Symphony Orchestra, syv album med gruppen America, to album med Jeff Beck – Blow by Blow og Wired, soloalbum med Kenny Rogers, Gary Brooker (fra Procol Harum), Neil Sedaka, Jimmy Webb, UFO, Cheap Trick og Ultravox. I England produserte han to album for Paul McCartney – Tug of War og Pipes of Peace.
George Martin hadde overoppsynet med etterproduksjonen av albumet The Beatles Anthology-prosjektet i 1994 og 1995, men trakk seg tilbake da han begynte å tape hørselen. Han overlot arbeidet til komponisten og produsenten Jeff Lynne (fra ELO).
Martin ble hedret med en plass i Rock and Roll Hall of Fame i 1999.
George Martin ga ut samlealbumet Love i 2006 sammen med Ringo Starr og Paul McCartney fra The Beatles. Det inneholder eldre sanger som er mikset og satt sammen på nytt. Plata mottok gode kritikker.

In My Life

I 1998 utga George Martin ut CD-en In My Life. Her hadde han samlet en rekke instrumentalister, sangere, og ikke-syngende vokalister. CD-en er variasjoner over kjente Beatles-sanger: