google/wiki40b huggingface dataset:
Transpirasjon

Transpirasjon er fordamping av vann (H₂O), fra blader på trær og planter. Formålet bak transpirasjon er å trekke næringsstoffer fra røttene og opp i vekstskuddene. I tillegg er transpirasjon med på å kontrollere temperaturen i planten. Samtidig som vann slippes ut, tar også planten til seg karbondioksid (CO2), som brukes i fotosyntesen. Det finnes to former for transpirasjon: kutikulær transpirasjon og stomatal transpirasjon.
Aller helst vil planten unngå transpirasjon for å ta vare på vannet til fotosyntese. Derfor må planten balansere mellom å ha spalteåpningene åpne for å slippe inn karbondioksid, og å lukke dem for å spare vann. Når man dyrker planter i veksthus, er det viktig å begrense transpirasjon, da transpirasjon øker fuktighet i rommet. Høy fuktighet kan føre til sykdommer. I tillegg vil planter (spesielt snittblomster) dyrket under høy luftfuktighet i veksthus, vil fortsette sin høye transpirasjon når solgt til forbruker hvor det er tørrere luft, og dermed få lavere holdbarhet.
Mengde transpirasjon bestemmes av forholdet mellom vannpotensiale i lufta og vannpotensiale i bladet. Et negativt forhold (mindre vann i lufta enn i bladet) vil føre til transpirasjon (vann går ut av bladet). Er det like mye vann i lufta som i bladet, vil det i teorien ikke skje transpirasjon.

Kutikulær transpirasjon

Kutikulær transpirasjon skjer gjennom laget med voks og cutin (kutikula) som beskytter bladenes overflate. Dette er kun en liten del av transpirasjon, da formålet med kutikula er å hindre vann og gass i å passere inn og ut av planten.

Stomatal transpirasjon

Om lag 90 % av transpirasjon skjer gjennom spalteåpninger (stomata). Spalteåpningene hos C3-planter er som regel åpne om dagen for å slippe ut vann og ta inn karbondioksid, og lukker seg om natta for å spare vann. Spalteåpningene består av to lukkeceller som er plassert rundt en pore. Lukkecellene sveller opp eller krymper sammen for å åpne eller lukke spalteåpningene. Denne bevegelsen reguleres av hormonet abscisinsyre (ABA). Om dagen går nivået av ABA ned, og spalteåpningene åpner seg. Om natta øker nivået av ABA, som trigger lukking av spalteåpningene.

Lysintensitet

Etter en periode med mørke (lukkede celler) signaliserer lys at spalteåpningene skal åpnes og transpirasjon startes.

Lyskvalitet

Blått lys (420–490 nm) signaliserer at spalteåpningene skal åpnes og transpirasjon startes. Blått lys er vanlig tidlig på morgenen.

Temperatur

Høye temperaturer (over 30 grader celsius) i området hvor planten vokser kan føre til at spalteåpningene lukker seg og mindre transpirasjon.

Mengde vann i bladet

Blader med mindre vann vil hindre transpirasjon for å unngå uttørking.

CO2-konsentrasjon

Mye karbondioksid i lufta vil føre til lukking av spalteåpninger og mindre transpirasjon.

Luftfuktighet

Som regel vil høy luftfuktighet føre til lavere transpirasjon. Over lengre perioder kan også høy luftfuktighet føre til at spalteåpningene blir dysfunksjonelle.

Fuktighet i jorda/vekstmediet

Ved tørke lukker planten spalteåpningene sine for å redusere transpirasjonen og spare på vannet. Dette kan gå utover næringsopptak i planten.
Tofargefly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 29 – 32 mm) nattfly med markert tofargede vinger. Forkroppen og forvingens grunnfarge er gråhvit til lysgrå, forvingens midtfelt gråsvart. Mellomlinjene, som avgrenser midtfeltet, er brede, lyse og bølgete. I den fremre delen av midtfeltet er det lysgrå nyre- og ringmerker. I vingens ytre del er det noen mørke flekker men ikke noen tydelig bølgelinje. Bakvingen er grå mørkere ytterst.

Levevis

Arten forekommer på åpne steder, også på skrotemark og inne i byer. Larvene lever på planter i kurvplantefamilien, særlig svever (Hieracium spp.) og haukeskjegg (Crepis spp.). De voksne sommerfuglene flyr i juni – august.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa. I Norge er den funnet spredt nord til Møre og Romsdal.
Norsk Antropologisk Forening

Norsk Antropologisk Forening er en medlemsorganisasjon for antropologer og andre som arbeider innenfor et antropologisk arbeidsfelt.
Foreningen arbeider for å skape et bredest mulig nettverk blant antropologer i ulike yrkesgrupper, både innenfor og utenfor universitets- og høyskolemiljøene. Norsk Antropologisk Forening utgir Norsk Antropologisk Tidsskrift fire ganger hvert år. Den avholder også Årskonferansen som er en nasjonal fagkonferanse ulike steder rundt om i Norge.
Tarvafjorden

Tarvafjorden er en fjord i Bjugn kommune i Trøndelag mellom øygruppen Tarva i vest og fastlandet i øst. Fjorden har en lengde på rundt tolv kilometer og grenser til Frohavet i begge ender.
Fjorden har innløp i nord mellom Tristeinen i vest og Kvaløy fyr i øst. Av de større øyene i Tarva langs fjorden finner en Været, Husøya og Karlsøya. Fra Husøya går det ferge over fjorden til Djupfest. I sør ender fjorden mellom Gyltingen i vest og Festholmen ved Nes. Tørrskjær fyr ligger midt i leia lengst sør i fjorden. 
I øst går Valsfjorden innover til Oksvoll.
Paper Mario: The Thousand-Year Door

Handling

Hovedoppgaven i spillet er at Mario skal finne syv legendariske krystallstjerner som er spredt rundt i spillverdenen. De syv krystallstjernene skal, ifølge en legende, kunne åpne en magisk dør, The Thousand-Year Door (Tusenårsdøren). Det er usikkert om hva som befinner seg bak den urgamle døren, men ifølge legenden skal det skjule seg en skattekiste i mørket. Det sies at den enten er tom, inneholder fantastiske skatter eller, og i verste fall, sperrer inne en demon som ødela Rogueport for 1000 år siden.

Innledning

Handlingen begynner utenfor huset til Mario og Luigi. Etter at Luigi har hentet inn posten, oppdager brødrene at Mario har fått et brev fra Prinsesse Peach. I brevet står det at prinsessen har fått snusen i en fantastisk skatt, og hun ber Mario om å komme til en fremmed by, kalt Rogueport, for å bistå henne med å finne skatten. De fikk også med et kart. Mario tar båt til den ukjente byen, og går av ved havnen i Rogueport. Spilleren får knapt lagret fremgangen før problemer dukker opp. Man får straks vite at Peach er borte, og Mario møter Goombella, en kvinnelig Goomba, som er blitt angrepet av Lord Crump med sine X-Nauts. Mario hjelper Goombella vekk fra Lord Crump og kommer i kontakt med Professor Frankly, som hjelper dem med å finne de syv krystallstjernene. De går ned i kloakken og finner tusenårsdøren. Der finner de ut at kartet som Peach sendte  vil hjelpe dem å finne Krystallstjernene. De finner straks ut at de må til Petal Medows for å finne den første Krystallstjernen.
Paleohemilophus

Utbredelse

Arten er beskrevet fra rav fra Den dominikanske republikk. Dette ravet stammer fra Miocen-perioden og er mellom 13-20 millioner år gammelt.
ISO 3166-2:EE

ISO 3166-2:EE er Estlands del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Estland er det definert koder for 15 fylker.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er EE, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Estland. Andre del er to sifre.
Spøkelsessvermer

Utseende

En ganske stor (vingespenn 43 – 75 mm, hunnen større enn hannen) sommerfugl. Som hos andre rotetere er kroppen sylindrisk, antennene ganske korte og for- og bakvingene nokså like på form. Kjønnene er svært ulike. Hannen har forkroppen og vingene skinnende hvite, bare framkanten på bakvingen er brun. På bakbeina har hannen lange duftpensler på leggen (tibia) som felles ut under svermingen. Hunnen er gulaktig med mer eller mindre tydelige, rødbrune tegninger på forvingen. Eksemplarer i samlinger er gjerne annerledes fargede fordi fettstoffer fra bakkroppen trenger ut og griser til kroppen og vingene. På Færøyene, Shetland og Orknøyene finnes det en underart der hannen har gulaktige forvinger og mørke bakvinger (Hepialus humuli thulensis). Larven er 40–50 mm lang når den er utvokst, glinsende lysgul med mørke vorter og korte børster, og rødbrun hodekapsel.

Levevis

Arten lever i åpne områder, helst litt fuktige enger, opp til tregrensen. Larvene utvikler seg på røttene av ulike planter, blant andre brennesle, humle og ulike gras. De kan også leve på kulturplanter, og kan gjøre noe skade på blant annet poteter, kål og sukkerbeter. De bruker trolig mer enn ett år på utviklingen. De voksne sommerfuglene er aktive i juni – juli. Som andre rotetere har de reduserte munndeler og fordøyelsesorganer og tar ikke næring til seg som voksne, men lever på fett de har lagret fra larvetiden. Hannene svermer i skumringen, og henger gjerne på svirrende vinger en halv meter over bakken. De folder ut duftpenslene på bakbeina og sender ut feromoner. De skinnende hvite vingene er da ganske oppsiktsvekkende, dette har gitt opphav til artens norske og engelske (Ghost Swift) navn. Hunnene blir lokket av hannenes skinnende vinger og feromonene de sender ut, kommer flygende til og setter seg i vegetasjonen, der hannene finner dem. Parringen varer 2–3 timer, deretter legger hunnen 200–1600 egg som hun slipper ned på bakken mens hun flyr sakte over. Hannenes svermingstid i skumringen er trolig en tilpasning for å unngå predasjon, likevel blir mange tatt av flaggermus.

Utbredelse

Den er utbredt i Europa og videre østover til Sibir. I Norge er den relativt vanlig på det indre Østlandet og i Trøndelag. Den finnes også på Vestlandet fra Hardanger og nordover, og nord til det sørlige Nordland. Den ser ut til å ha gått endel tilbake i de senere år, sannsynlig på grunn av gjengroing av slåttenger, som er viktige habitater for denne arten.
Alverstraumen

Alverstraumen er et sund i Lindås kommune. Det ligger mellom Radfjorden og Radsundet og bygden Alversund ligger ved Alverstraumen. På østsiden av sundet ligger fastlandet i Lindås, mens Radøy er på vestsiden. Sundet er mellom 100 og 200 meter bredt og en kilometer langt, og preget av sterke tidevannsstrømmer. Det er en viktig farled for kystskipsfarten, og over sundet går Alversund bru som gir Radøy fastlandsforbindelse.
Ved sundet var det gjestgiveri og senere hotel fra 1660, kanskje før, og fram til det siste hotellet brant ned i 1920. Etter dette kjøpte Christian Bjelland området og bygde hermetikkfabrikk der.
På nordsiden av Alversund bru ligger flere større og mindre øyer og holmer i sundet, fra syd til nord er de to største Kongsøyna og Tveitøyna.
Massakren i Nya Lödöse

Massakren i Nya Lödöse 26. februar 1612  var en massakre av 300 norske bondesoldater i Nya Lödöse (I dagens 
Gamlestaden i Göteborg) som foregikk under Kalmarkrigen.

Historie

Den 26. februar 1612 tok svenske soldater tilbake byen som hadde tidligere blitt okkupert av Danmark-Norge. De dansk-norske styrkene var både tyske leiesoldater og norske bondesoldater. Da den dansk-norske styrken kapitulerte fikk de tyske leiesoldatene unnslippe, men bondesoldatene ble fortsatt holdt fanget. De tyske leiesoldatene gikk over på svensk side. 
Nordmennene ble oppstilt i en kirke i Nya Lödöse og ble drept av de tyske leiesoldatene. De ble både skutt og hugget ned inne i kirken.
Susanne Kastner

Bakgrunn og utdannelse

Hun er utdannet religionslærer, og arbeidet som dette frem til 1989. Kastner er gift og har tre barn.

Partiverv

Kastner ble medlem av SPD i 1972, og ble innvalgt i styret i SPD i Bayern i 1992. Fra 1998 har hun vært medlem av presidiet i SPD i Bayern, og fra 2004 i tillegg av SPDs føderale styre. Kastner hører til ledelsen i Seeheimer Kreis, et nettverk av pragmatiske og udogmatiske sosialdemokrater innenfor SPD, ofte beskrevet som SPDs høyrefløy.

Offentlige verv

Susanne Kastner ble 22. mai 1989 fast medlem av Forbundsdagen, etter at Anke Martiny trakk seg fra parlamentet. Hun har siden blitt gjenvalgt, fra delstaten Bayern, ved alle valg. Hun var turistpolitisk talskvinne for SPDs fraksjon fra 1989 til 1989, og parlamentarisk forretningsfører for SPD-fraksjonen fra 1998 til 2002.
Hun er videre leder for den tysk-rumenske parlamentarikergruppen og varamedlem i utvalget for turisme.
17. oktober 2002 ble hun valgt til visepresident i Forbundsdagen.
Star Wars: Ewoks

Star Wars: Ewoks er tittelen på en amerikansk-kanadisk tegnefilmserie som gikk på ABC fra 1985 til 1986. Hovedgrunnsfigurene i serien var «Ewoksene», en gruppe oppdiktede «teddybjørnlignende» skapninger som ble introdusert i Star Wars-filmen Jediridderen vender tilbake i 1983. 
Serien ble produsert av Nelvana og Lucasfilm Ltd.

Handling

Serien handler om Ewokene og deres kamp mot diverse fiender og rivaler på skogplaneten. Noen av deres fiender er Morag the Tulgah Witch, Master Logray, og en gruppe kalt Duloks, som er en rivaliserende rase til Ewokene. Handlingen er lagt til tiden før hendelsene rundt Dødsstjernen.

Om Ewoksene

Ewoksene lever sammen i et primitivt stammesamfunn på den oppdiktede «skogplaneten» Endor (egentlig en måne). De bor vanligvis i trær og rekker ett voksent menneske omtrent til midjen. De var til stor hjelp under en sabotasjetokt som var et ledd i å ødelegge den fryktede Dødsstjernen. 
Ewoksene var også hovedkarakterene i to TV-filmer: Caravan of Courage: An Ewok Adventure (1984) og Ewoks: The Battle for Endor (1985). Begge regnes som forløpere til den animerte serien.
Augusto Carlos Teixeira de Aragão

Biografi

Augusto Carlos Teixeira de Aragão var sønn av Jose Maria Teixeira Aragão og Mariana Hermogenes da Silva.
Han ble utdannet til lege, og fikk stillingen som sjefskirurg i den portugisiske hæren. Som kirurg i sognet Melides i kommunen Santiago do Cacém, hjalp han de syke under dysenteri-epidemien i 1849.
Fra en tidlig alder var han veldig opptatt av å samle mynter. Kombinasjonen av hans gode intellektuelle kapasitet og vennskapet med Ludvig av Portugal, tillot ham å gå i dybden på fagområdet numismatikk.
I 1860-årene var han en av de ansvarlig for arbeidet med gjenoppdagelse av den arkeologiske interessante romerske byen Balsa i Tavira.
I 1867 fungerte han som konservator ved Palácio Nacional da Ajuda og var ansvarlig for å organisere, katalogisere og å lage utstillinger ved det historiske museet. Gjenstander av stor verdi fra skattkammeret til det portugisiske kongehuset, forlatte klostre og enkeltpersoner ble samlet inn, og i tillegg ble nye gjenstander kjøpt inn. Under utførelsen av dette arbeidet ble Teixeira de Aragão også betrodd oppgaven med å bringe gjenstander fra den portugisiske kongelige samlingen til Verdensutstillingen i Paris i 1867. Samlingen «Commission de l'histoire du Travail» ble tilkjent utstillingens gullmedalje. Under utstillingsperioden hadde han muligheten til å komme i kontakt med de betydeligste personene innen numismatikken.
I 1870 utga han Descrição Histórica das Moedas Romanas Existentes no Gabinete Numismático de sua Majestade El-Rei O Senhor D. Luiz I.
I 1875 utga han de første tre bindene av den monumentale verket Descrição Histórica das Moedas Romanas Existentes no Gabinete Numismático de sua Majestade El-Rei O Senhor D. Luiz I. Teixeira de Aragão planla et fjerde bind, som skulle innbefatte valutaene til Brasil og portugisisk Vest-Afrika, men det ble aldri utgitt.
I samme år var han en del av kommisjonen for Det kongelige kunstakademi, oppnevnt av regjeringen, med sikte på å foreslå reformer for kunstutdannelsen, planer for organisering av museene, og arbeid med historiske monumenter og arkeologi.
28. desember 1876 ble Teixeira de Aragão medlem av seksjonen for historie og arkeologi ved Det kongelige vitenskapsakademiet i Lisboa.
Tajmyrøya

Tajmyrøya (russisk Остров Таймыр, Ostrov Tajmyr) er ei stor øy langs kysten av Karahavet i Russland. Øya er 33 km lang og i snitt om lag 10 km bred. Øya ligger vest for Tajmyrbukta i et område med mange skjær vest for Tajmyrhalvøya. Det smale sundet mellom Tajmyrøya og kysten av Sibir heter Proliv Tajmyrskij og er om lag 3 km bredt. 
Kysten av Tajmyrøya og noen av de større naboøyene, som Nansenøya som Bonevi og Pilota Makhotkina er forrevne med mange viker. Sundet mellom Tajmyrøya og naboøyene er også noe labyrintaktig. Geologisk er alle disse kystøyene en forlengelse av Nordenskiöldøyene som ligger lengre nord. 
Havet omkring Tajmyrøya er dekket av pakkis gjennom den lange og bitre vinteren og det er  isflak i farvannet selv om sommeren. 
Tajmyrøya hører til Krasnojarsk kraj og er en del av Det store arktiske statlige naturreservatet, det største naturreservat i Russland og Europa.
Amorett Konfektionsfabrik

Amorett Konfektionsfabrik AS var en tekstilbedrift på Skøyen i Oslo, beliggende ikke langt fra Thunes mekaniske verksted i Gustav Vigelands vei 1. Den ble etablert i 1927, og produserte dameklær.  Alle klærene ble produsert av stoffer vevd i egen fabrikk, og i 1957 hadde bedriften 47 ansatte. 
Bedriften ble avviklet i 1972.
Borealis Arkitekter

Borealis Arkitekter er et arkitektfirma med kontorer i Tromsø og Oslo. Firmaet ble etablert i 1974 og eies av 12 av sine totalt 22 ansatte.
Borealis har gjennomført en rekke prosjekter, spesielt i Nord-Norge. Forsvaret og Statsbygg er blant arkitektkontorets kunder.
Kotyle

Kotyle (gresk: κοτύλη) er en gresk vasetype. Den minner om skyfos, det vil si en enkel kopp med to horisontale hanker; forskjellen er at en kotyle ikke har noen markert kant.
Den var også en målenhet for kapasitet blant grekerne og romerne; sistnevnte kalt den for hemina. Den var halvparten av sextarius eller ξέστης, og inneholdt seks kotylē, eller bortimot en halv pint på engelsk.
Stigbrett

Stigbrett, engelsk: running board er et smalt trinn montert under sidedøren  i en bil eller lastebil. Det er til nytte, spesielt i høye kjøretøyer, og var typisk for gamle biler, som hadde mye høyere bakkeklaring enn dagens kjøretøy. Det brukes også som pynt på kjøretøy som ellers ikke krever det. Opprinnelsen til navnet stigbrett er uklart. De første stigbrett før bilen, ble installert på vogner så tidlig som i det 17. århundre. Om de ble oppkalt etter oppfinneren eller med referanse til funksjonen er åpent for debatt.
I begynnelsen av det 20. århundre var alle biler utstyrt med stigbrett. Nødvendigheten av å bruke dem ble forårsaket av det faktum at de første bilene var utformet med et smalt, høyt karosseri boltet til chassiset. Et stigebrett fungerte som en trapp til et kjøretøy, og var bredt nok til å tjene som et sted å sitte, endatil ligge på for en voksen.
I løpet av 1920-og 1930-tallet ble bilene konstruert mer elegante og aerodynamiske. Det eliminerte behovet for stigbrett. Den første bilen som ble konstruert  uten stigbrett var 1936-modellen av Cord. Det endret  holdning til stigbrett i mange år fremover.
Stigbrett kan også brukes til å stå på når bilen er i bevegelse. Navnet stigbrett ble også brukt på eldre jernbanevogner som ikke hadde inngang i begge ender, men der hvor hver enkelt kupé hadde egen dør, og som konduktøren benyttet ved billettkontroll, eller for å betjene vogners bremser.
Steinvågen

Steinvågen er et område i Ålesund, sørvestre del av sentrumsøya Aspøy. Steinvågen begynner i Steinvågssundet med Steinvågsbrua som skiller Hessøya (Hessa) med Skarbøvika fra Aspøya, og løper deretter østover mot sentrum. Steinvågen er nevnt i Heimskringla og har vært reisemål for mange vikinger. Steinvågens høyeste punkt er Jenshaugen. Fra denne haugen kan man få en god oversikt over Steinvågen og Ålesund.
Tupolev ANT-20

Oversikt

ANT-20 ble konstruert av Andrej Tupolev som brukte metall-teknolog utviklet av den tyske ingeniøren Hugo Junkers under første verdenskrig som det største av Junkers fly som brukte teknikken fra Junkers' opprinnelige fly fra 1918. Det ble bygget mellom 4. juli 1933 og 3. april 1934. Det var et av to fly av denne typen som ble bygget av russerne. Flyet ble oppkalt etter Maxim Gorkij og dedikert til 40-årsjubileet for hans litterære og offentlige virksomhet. ANT-20 var det største kjente flyet skal ha brukt Junkers' filosofi med korrugert metall i mange krigsfly, spesielt skrog av korrugert metall.
Det var ment for stalinistisk propagandahensikt og var utstyrt med en kraftig høyttaler, kalt «Røsten fra himmelen» (Голос с неба, Golos s neba) stensilmaskiner for produksjon av flyveblader, et bibliotek, radiostasjon, en fotografisk laboratorium og en filmprosjektor med lyd for å vise filmer under flyvningen.
En annen første-gang var at det brukte både likestrøm og vekselstrøm. Flyet kunne demonteres og fraktes med tog hvis det var nødvendig. Flyet satte flere verdensrekorder og var også gjenstand for et maleri av Vasilij Kuptsov i 1934 som nå finnes i samlingen til det russiske muséet i St. Petersburg

Maxim Gorkijs havari i 1935

Den 18. mai 1935 tok «Maxim Gorkij» av, fløyet av  I. V. Mikheyev og I. S. Zhurov, og med tre følgefly (en Tupolev ANT-14, en Polikarpov R-5 og en Polikarpov I-5) for en demonstrasjonstur over Moskva. Den viktigste hensikten med de tre andre som fløy så nær var for å tydelig vise forskjellen i størrelse. Det ene følgeflyet, I-5, et jagerfly styrt av Nikolai Blagin utførte to looper rundt «Maxim Gorkij». Under den tredje loopen kolliderte de. «Maxim Gorkij» havarerte i et boligområde vest for Sokol metrostasjon.
Trettifem mennesker omkom i havariet, inkludert begge piloter og mange av dets 33 passasjerer, og familiemedlemmer av noen av de som hadde bygget flyet. Mens myndighetene kunngjorde at den fatale manøveren var improvisert og hensynsløs, er det nylig blitt foreslått at det kan ha vært en planlagt del av showet. Også jagerpiloten som ble gjort til syndebukk i havariet og som senere fikk sitt navn brukt eponymisk («blaginism») noe som betød omtrent, «en som ignorerer ordre». Imidlertid fikk Blagin en statlig begravelse på Novodevitsjijkirkegården sammen med ANT-20s ofre.
Et erstatningsfly, ANT-20 ble bygget året etter. Det fløy for første gang i 1938. De var stort sett identiske i design, men det nye hadde seks kraftigere Mikulin AM-34FRNV-motorer. Dette flyet, PS-124 og registrert CCCP-L760 ble brukt av Aeroflot på transportruter i Russland og Usbekistan. Den 14. desember 1942 styrtet det etter at piloten hadde latt en passasjer ta sitt sete et øyeblikk, og passasjeren koblet, tilsynelatende uvitende ut autopiloten som sendte flyet rett i bakken fra en høyde på 500 meter. Alle 36 ombord omkom
Rauk

En rauk er en bratt frittstående steinklippe eller et fjell, ofte betegnet som et restfjell, formet av erosjon; et geologisk fenomen som kan oppstå når relativt mykere bergarter på en kyst eroderer. Resultatet kan bli en fjellformasjon med stupbratte sider på alle kanter, en rauk. Erosjonen skyldes dels havet og bølgekraft, men ikke minst is. Is kombinert med tidevann har vært en viktig geologisk kraft i kystlandskap som har vært dekket av isbreer og havis. Strandflaten langs Norges vestkyst er skapt av disse naturkreftene, som stadig er i full virksomhet i Arktis og Antarktis. Restfjell med bratte sider i strandflaten er benevnt som rauk.
I svenske kystlandskap finnes det rauker på Gotland, som Hoburgsgubben og Jungfrun, og på Öland. Raukene på den svenske østersjøkysten er mindre enn i den norske strandflaten. I Norge finnes det karakteristiske rauker på vestsiden av Porsangerfjorden.
«Rauk» er et gutnisk ord, brukt i svensk fra 1852, rotbeslekta via urnordiske hraukr med blant annet råge og dialektuttale rök i betydninga 'skyl'.