google/wiki40b huggingface dataset:
Fredrikstad Mekaniske Verksted

Fredrikstad Mekaniske Verksted (FMV), opprinnelig skrevet Fredriksstad Mek. Verksted, var et verksted og et skipsverft på Kråkerøy ved Vesterelva i Fredrikstad. Verkstedet ble etablert i 1870 og mellom 1873 og 1987 ble det levert 443 båter og forskjellige fartøyer (mudderapparater, lektere, flytekraner) fra FMV – i snitt tre til fire leveranser hvert år. Det opprinnelige FMV ble nedlagt i februar/mars 1988. På det tidspunktet var arbeidsstokken nede i 650 mann. Konkurransen fra Øst-Asia tok knekken på flere skandinaviske verft på den tiden (for eksempel Uddevallavarvet).
Verkstedet ble etablert i 1870 av brødrene Jens Jacob og Andreas Jensen og svogeren Knud Dahl. Ved etableringen var hovedproduktet maskiner til trelastindustrien. Den første båten som ble bygget var taubåten «Dragen» i 1873. Paul Holmsen, som var bestyrer, bygde verkstedet opp til en betydelig bedrift. På begynnelsen av 1900-tallet utviklet FMV seg til å bli et av Norges største skipsverft.

Hvalfangere og bygging av tørrdokk

I 1935 ble hvalfangeren «H.J. Bull» (b.nr. 273) levert fra FMV. Den gjorde 16 Knop (mål)knops fart utstyrt med en 4-sylindret dampmaskin (dobbel to-trinns) under «Wolfs prinsipp» som utviklet 2 200 IHK (indikerte hestekrefter). Den var for sin tid antagelig verdens største og kraftigste hvalfanger; 46 m lang og 9,4 m bred (båten ble hugget opp i Sør-Afrika først 29 år senere, i 1964). Også under den 2. verdenskrig bygget man på FMV hvalfangere fra 1941-1944: "Polarkreis" (b.nr. 310), "Polarfront" (b.nr. 311), "Polarsonne" (b.nr. 312), "Nordriff" (b.nr. 313), "Nordpol" (b.nr. 314), "Nordkyn" (b.nr. 317), "Ostwind" (b.nr. 318) og "Hjeltefjord" (b.nr. 319).
I 1957 begynte man byggingen av den store tørrdokka på FMV, og den sto ferdig i 1961 og målte 250 x 40 m (den ble forlenget til 290 m syv år senere). I 1961 ble bulkbåten (bulk carrier) «Elin Horn» (b.nr. 367) den første båten som oversteg 200 m lengde på FMV, og hun var 215 m lang og 31 m bred (53 900 tonn dødvekt). Hun var utstyrt med en 11-sylindret Götaverken/FMV dieselmotor (boring 76 cm) som utviklet 13 750 AHK. I 1961 ble også verdens første LPG-tanker, «Mundogas Brasilia» (b.nr. 369), bygget ved FMV. Hun ble prototypen for alle senere gasstankere verden over. Høyt trykk kombinert med nedkjøling gjorde propangass flytende, og flytende propan tar mindre plass enn propan i gassform. «Mundogas Brasilia» var utstyrt med 5 kulerunde tanker (hver med en diameter på 14,3 m) og byggingen av disse «fotball-tankene» var krevende da de måtte være trill runde. «Mundogas Brasilia» var 131,4 m lang og 19,5 m bred (8 600 tonn dødvekt). I 1979 skiftet hun navn til «Gas Brasilia», og hun ble hugget opp i 1983.
Utopiske danser

Utopiske danser er et musikkalbum med Jono El Grande, utgitt i 1999. Dette er hans debutalbum.
As Pontes kullkraftverk

As Pontes kullkraftverk er et kullkraftverk i La Coruña i Spania. Det har en installert produksjonskapasitet på 1500 MW, fordelt på 4 like store turbiner. Dette er et av landets store fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1970 og stod ferdig i 1979. Brenselkilden er kull.
Utslippene var CO2 er 9,1 millioner tonn i 2007. De isolerte CO2-utslippene i 2008 var ca. 954 740 tonn ved den nyeste enheten, kvoten var samme år 647 600 tonn.
Påskeoratoriet (Bach)

Påskeoratoriet (BWV 249, D-dur) er et oratorium av Johann Sebastian Bach, første gang oppført 1. påskedag, 1. april 1725. Det finnes tre ulike senere versjoner med store forskjeller i besetning og tekst. Verket regnes som et oratorium fordi det ligger en fortellende bibeltekst til grunn, men til forskjell fra i den ordinære oratorieformen foredras ikke teksten av en evangelist; i stedet gjengis teksten i en fritt omdiktet form.

Innhold

Apostlene Peter (tenor) og Johannes (bass) iler til Jesu grav og finner den tom, da Jesus er stått opp fra de døde. Der finner de Maria Magdalena (alt) og «den andre Maria», Kleofas hustru (sopran).

Historie

Påskeoratoriet griper tilbake til den liturgiske framstillingen av påskeopptoget og påskelatteren slik det hadde vært vanlig i gudstjenesten siden middelalderen for å illustrere påskens hendelser (på samme måte som julegudstjenestenes krybbe).
Teksten ble antakeligvis skrevet av Picander. Musikken var gjenbruk av «Schäferkantate», Entflieht, verschwindet, entweichet, ihr Sorgen (BWV 249a), som Bach skrev for fødselsdagsfeiringen til hertug Christian av Sachsen-Weißenfels, og som det finnes minst to versjoner av. Det var bare resitativene fra den verdslige versjonen som ikke ble brukt i Påskeoratoriet; de ble erstattet med nyskrevne resitativ. Påskeoratoriet/Schäferkantates tre første satser er sannsynligvis bearbeidelser av tapte instrumentalkonserter.
Lohit (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 145 538 innbyggere i distriktet, mot 124 991 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 21,88 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,22 % i 2011 mot 20,02 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 954 i 2011 mot 933 i 2001.
Kryss (arkitektur)

Kryss er skjæringspunktet mellom midtskip med sideskip og transept i en kirke.
Hest og Helse

Hest og Helse er en frivillig landsdekkende organisasjon for og om hester som ble etablert i 1971.
Formålet er å fremme bruk av hest i helsesammenheng og bidra til kvalitet i bruk av hest i arbeidet med å fremme fysisk, psykisk og sosial helse.
De arrangerer kurs som omfatter bruk av hest i helsearbeid, som bruk av hest i psykiatri og sosialt helsearbeid.
Peribasis

Utseende

Middelsstore, brunspraglete trebukker, hannen med lange antenner. Kroppen er brunsvart med lysere flekker. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene. Dekkvingene er omtrent parallellsidige med rettvinklede "skuldre".

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Sulawesi i øst.
Sandnes Sparebank

Sandnes Sparebank er en sparebank i Sør-Rogaland. Banken ble etablert i 1876 (stifelsesdato 4. desember 1875) som konkurrent til Høyland Sparebank og forble en tradisjonell sparebank for personkunder i Stavanger/Sandnes fram til midten av 1990-årene. Banken har siden da vokst gjennom satsing på næringslivet og oppkjøp til å bli den antatt tredje største aktøren i regionen. Banken har rundt 140 årsverk og 42 000 kunder. Sandnes Sparebank har hovedkontor i Sandnes og avdelinger i Stavanger og i Oslo.
Australian National Antarctic Research Expeditions

Australian National Antarctic Research Expeditions (ANARE) er det historiske navnet på Australian Antarctic Programmer (AAp) administrert av Australia og Australian Antarctic Division (AAD).
Navnet ANARE falt ut av bruk tidlig i 2000-årene. Australia har lenge vært aktive i Antarktis, heit siden Douglas Mawson og hans Den australasiatiske antarktisekspedisjonen var der i 1911. I tillegg var Australia delaktig i British Australian and New Zealand Antarctic Research Expedition (BANZARE), som var virksomme i 1929-1931. Australian National Antarctic Research Expeditions ble opprettet i 1947 med ekspedisjoner til Macquarieøya og Heard Island. I 1948 ble Australian Antarctic Division (AAD) opprettet for å styre ekspedisjonsprosjektet.
Peter Svendsen Bekkevold

Wergelands åre

I dag heter Bekkevolds skjenkestue Grei Kafé og drives av norsk-pakistaneren Mohammed Aslam. Oppunder en takbjelke ble det sist på 1900-tallet plassert en åre til minne om at Henrik Wergeland fikk lov å sette inn årer og seil hos Bekkevold mens han var på arbeid på Universitetsbiblioteket. I lokalet finner man også bilder av Henrik og Amalie ved siden av idoler som Marilyn Monroe og Elvis Presley.
Agurkmix

Agurkmix er en type tilbehør til pølser og annen grillmat. Hovedingrediensen er oppkappet sylteagurk, mens andre viktige ingredienser er sukker, eddik, løk, paprika og sennepsfrø.
Agurkmix kommer opprinnelig fra Sverige, der den ble lansert som fastfood-tilbehør på 1950-tallet, under navnet Bostongurka. Svenskene kaller ofte alle typer agurkmix for Bostongurka, selv om dette er et registrert varemerke for Orkla Foods Sverige via datterselskapet Felix. Andre produsenter bruker derfor betegnelsen hackad gurka på produktene sine.
Ambrotodes

Utseende

Små, sylindriske bladbiller, brunrøde med svarte tegninger. Antennene er ganske tynne.

Levevis

Hettebladbiller er særlig aktive i varme og solskinn. De voksne besøker også blomster for å ete pollen.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i det sørlige Sør-Amerika i alle fall i Chile).
Slottsfjellfestivalen

Annet

Det har i over hundre år blitt avholdt konserter, teaterforestillinger og andre arrangementer på og ved Slottsfjellet. 18. juni 1932 avholdt Norges Bondelag et historisk skuespill på Slottsfjellet med Karl Holter i rollen som Kong Sverre. Arrangementet trakk til seg omkring 20 000 mennesker. Til Tønsbergs 1100-årsjubileum i 1971 skrev Kåre Holt et historisk drama om prinsessa Kristina av Tunsberg. Det ble framført som fast sommerteater i flere år på friluftscenen på Vestfold Fylkesmuseums område på Tallak rett nord for fjellet. Blues-legenden BB King opptrådte på Slottsfjellet under Vestfold Festspillene i juni 1994.
Klassisk latin

Klassisk latin er den formen for latin som ble brukt av antikkens Roma til det som regnes som «klassisk» latinsk litteratur. Den klassiske latinen var i bruk i Gullalderen i latinsk litteratur, det vil si i det 1. århundre f.Kr. og i begynnelsen av det 1. århundre e.Kr., med forekomster inn i Sølvalderen, i det første og andre århundre.
Det som i dag kalles «klassisk latin» var et svært stilisert skriftspråk brukt i litteraturen konstruert ut ifra gammellatin. Språket er en rekonstruksjon av gammellatinen med attisk gresk som forbilde. Klassisk latin skiller seg fra den gamle latinen, som sett hos Cato den eldre, Plautus og delvis Lucretius, både i ordforråd og morfologi; de gamle andredeklinasjonsendelsene -os og -om i henholdsvis nominativ og akkusativ entall ble til de karakteristiske -us og -um.
Talespråket til det romerske folk kalles, særlig fra 100-tallet, for vulgærlatin. Vulgærlatinen skilte seg fra klassisk latin både i ordforråd og grammatikk, og med tiden også i uttale.

Gullalderlatin

«Gullalderen» i latinsk litteratur (latinitas aurea) er perioden fra omtrent 75 f.Kr. til ca. 14, altså de siste årene til den romerske republikk og regjeringstiden til Augustus. Dette regnes ofte som høydepunktet i latinsk litteratur, og latinen fra denne perioden er normen for undervisning verden over fortsatt.

Poesi

Lucretius regnes som den tidligste gullalderdikteren, særlig for sitt dikt De rerum natura om epikurismen. Catull skrev litt senere, og pilte en avgjørende rolle når det gjaldt å ta i bruk greske versemål på latin. Gresk versekunst øvde stor innflytelse på den latinske diktning helt til kristendommens fremvekst krevde nye former. De greske tendensene i klassisk latinsk dikting nådde nye høyder med Vergils Aeneiden, som var et episk dikt i stil med Homer. Liknende trekk synes hos Horats. Hans oder og satirer alle fulgte greske forbilder i formen. På samme måte skrev Ovid sin lange dikt om mytologiske emner og sin Ars Amatoria - Kunsten å elske. Også Tibull og Properts hadde greske forbilder for sin diktning.

Prosa

Gullalderprosaens fremste eksempler er Commentarii de Bello Gallico (Kommentarer til gallerkrigen) av Julius Cæsar, med sin lakoniske, presise, militære stil, og Marcus Tullius Cicero, hvis rettstaler og politiske taler, og da særlig talene mot Catilina, i mange hundre år ble regnet som de beste eksempler på latinsk prosa.
Historieskrivingen var også en viktig del av gullalderens litteratur, ikke minst Livius' Ab urbe condita (Fra byens grunnleggelse), et stort verk om Romas historie fra grunnleggelsen i 753 f.Kr. og frem til augusteisk tid).

Grammatikk

Klassisk latin skiller seg fra vulgærlatin gjennom den omfattende bruken av kasus fremfor preposisjoner.
MS «Gotenland»

Deportasjonen av norske jøder i 1943

Internerte jøder i Norge hadde allerede blitt sendt til leire i det tysk-okkuperte Polen med skipene «Donau» og «Monte Rosa», og «Gotenland» ble det tredje skipet kjent for rollen i deportasjonen av de norske jødene. 
Den 24. februar 1943 ble tilsammen 158 jødiske fanger overført fra Bredtveit og Grini til «Gotenland», som lå i Oslo havn. Av disse var 71 voksne kvinner, 63 voksne menn og 24 barn født i 1924 eller senere. Lastingen tok hele dagen, slik at skipet først forlot Oslo morgenen etter klokken fem. Gestapo-offiseren Klaus Grossmann ledet den tyske vaktstyrken ombord på «Gotenland» under transporten.
Seilasens destinasjon var Stettin i Tyskland (i dag Szczecin i Polen), der skipet la til kai om formiddagen den 27. februar. Fangene ble her stuet i godsvogner og sendt til Berlin, der de ble tvunget til å skrive under på at de overdro formuene sine til den tyske stat. Dagen etter ble de sendt videre til Auschwitz.
Ved ankomst til Auschwitz ble alle menn under 18 og over ca. 45-50 år samt nesten alle kvinner skilt ut av gruppen, disse ble øyeblikkelig henrettet i gasskammeret. Ca. 26-28 norske overlevde den første dagen, disse ble tvunget til å arbeide i Monowitz-Buna. Kun seks eller syv av fangene som ble sendt med «Gotenland» overlevde krigen.

Østersjøen 1945

Mot slutten av krigen ble «Gotenland» utsatt for et bombeangrep utenfor Libau, men deltok senere i evakueringen av tyskere fra Østpreussen, på tross av betydelige skader. «Gotenland» deltok også i hjelpearbeidet etter senkingen av «Wilhelm Gustloff».
Clifton-upon-Dunsmore

Geografi

Clifton markerer seg ved å være den landsby som ligger lengst øst i Warwickshire i hele regionen Vest-Midlands. Den ligger omkring halvannen kilometer øst for byen Rugby, og er i praksis en forstad til denne byen. Det var tidligere en jernbanestasjon i landsbyen, som betjente linjen mellom Rugby og Market Harborough som åpnet i 1864. Stasjonen ble nedlagt i 1953, og hele linjen i 1966.
Landsbyen ligger på en bakketopp, og Oxfordkanalen renner forbi ved foten av denne. Nord for landsbyen renner elven Avon.
Omkring halvannen km øst for Clifton ligger Dow Bridge, stedet hvor A5 (opprinnelig den romerske veien Watling Street) krysser Avon. På dette stedet møtes de tre grevskapene Warwickshire, Northamptonshire og Leicestershire.
Sjøflyhavnen (Tallinn)

Bakgrunn

Under første verdenskrig ønsket Russland som da kontrollerte Estland å etablere en sjøflybase i Tallinn, det var et av flere ledd i forsvaret av det russiske imperiets hovedstad St. Petersburg.
Det ble utlyst en konkurranse som førte til at det danske entreprenørfirmaet Christiani & Nielsen fikk oppgaven, basert på et forslag de fremla med et bygg i betong med en frittstående konstruksjon. Byggingen begynte i 1916 og hangarene var ferdig året etter, i 1917, de var da de første av sitt slag i verden.
Ved Estlands selvstendighet fra Russland i 1918 tok det estiske forsvaret over sjøflyhangarene og benyttet de for sjøfly i mellomkrigstiden. Etter andre verdenskrig og Sovjets okkupasjon av Estland ble bygningene benyttet av de sovjetiske styrkene.
Etter Sovjets okkupasjon av Estland endte i 1991 ble de gamle hangarene ved sjøflyhavnen ulovlig overført til et privat firma og de rettslige prosessene fra den estiske stat knyttet til dette ble ikke avsluttet før i 2006, hvor overføringen ble annulert og området tilkjent staten.

Restaurering og ombygging til museum

Estlands maritime museum hadde i lang tid hatt behov for mer plass og de tok gradvis over området ved sjøflyhavnen, det første fartøyet, isbryteren «Suur Tõll» ble slept dit i januar 2004. Ved utgangen av 2004 var alle museets skip slept til sjøflyhavnen.
En plan for området ble klar i 2007 og restaurering og ombygging av sjøflyhangarene begynte i 2010, prosjektet ble støttet av Den europeiske unions strukturfond med totalt 130 millioner kroon (om lag 60 millioner norske kroner).
De historiske sjøflyhangarene og området rundt var svært nedslitt og preget av tiårs manglende vedlikehold, det måtte derfor gjennomføres et omfattende arbeide med sikring og restaurering av de unike betongkonstruksjonene før lokalene kunne innredes som museum.
De gamle sjøflyhangarene var ferdig restaurert, ombygd og innredet i 2012 og ble offisielt åpnet 11. mai. Hovedattraksjonen er den gamle estiske ubåten «Lembit» men museet har også en rekke andre store og små utstillingsobjekter.
Tematisk er utstillingen delt i tre, over vann, vannflaten og under vann. Lys og lyd benyttes i utstrakt grad for å gjøre utstillingen så interessant som mulig. Utstillingen understøttes av en mengde opplysningsmontre med multimedia og tekst på flere språk.
Museet har også en rekke større og mindre fartøyer utenfor de gamle sjøflyhangarene, dels på land og ved kai. Det forhenværende norske Storm-klasse MTBen KNM «Arg» står plassert på land, mens den gamle dampdrevne estiske isbryteren «Suur Tõll» ligger ved kai.
Museet sikter mot å være en av de tre mest besøkte i Estland innen 2016.
Bergen Studentidrettslag

Bergen Studentidrettslag (BSI) (tidl. Bergensstudentenes Allianseidrettslag) er en paraplyorganisasjon som gir et treningstilbud til studenter og ansatte ved Universitetet i Bergen og høyskolene i Bergen.
Idrettslaget har ca. 2 400 medlemmer, og består av et hovedstyre som representerer alle undergruppene.
Hotell Rydberg

Hotell Rydberg (også skrevet Hôtel Rydberg) var et hotell med restaurant og bar ved Gustav Adolfs torg på Norrmalm i Stockholm i årene 1857–1914. Hotellet var i sin tid et av byens mer kjente underholdningsetablissemang og ble besøkt blant annet av journalister og forfattere, deriblant Hjalmar Söderberg, Albert Engström, Emil Norlander og Hasse Z. Hotell Rydberg ble revet i 1914 for å gi plass til Skandinaviska Bankens palats.

Historikk

Grunnlaget for hotellet var en donasjon fra Abraham Rydberg til Stockholms grosshandelssosietets disposisjon for å oppføre ett hôtel-de-ville, det vil si et rådhus, i Stockholm. Det er i dag ukjent om misforståelsen skyldtes dårlige språkkunnskaper eller var en villet feiltolkning for å få i stand et hotell.
Hotell Rydberg ble oppført årene 1852-1856 på det gamle Kastenhofs tomt etter tegninger av arkitekt Johan Fredrik Åbom, som noen år senere også tegnet Berns salongers bygning ved Berzelii park. Fasadene ble tegnet av arkitekt Albert Törnqvist. I 1870 ble nabohuset Celsingska huset lagt sammen med i hotellet. Også Celsingska huset var blitt tegnet av Åbom i 1858 og ble bygd som bostedshus for brukspatron L.G. von Celsing. Hotellet ble utarrendert først til den senere Grand Hôtel-grunnleggeren Jean-François Régis Cadier, og senere i 1892 til hans enke. I 1892 ble hotellet ombygd etter tegninger av arkitekten Johan Fredrik Lilljekvist.
Hotellet ble stengt  den 1. oktober 1914 og bygningen ble revet samme år. Eiendommen var allerede i 1910 blitt kjøpt av Skandinaviska Kreditaktiebolaget (Skandinaviska Banken) og man oppførte nå et nytt hus på samme sted, der i dag blant annet Dansmuseet står. Hotellets marmorportal ble imidlertid flyttet og finnes nå på Lidingö ved Millesgårdens gamle entré. En kopi av hotellets bankettsal er i herreklubben Sällskapets lokaler i Arsenalsgatan 7.

Hendelser på hotellet

Svenska Sällskapet för Räddning af Skeppsbrutne og Bohusläns Gille ble i 1907 grunnlagt på Hotell Rydberg.
Klas Pontus Arnoldson presenterte i 1883 et forslag om Sveriges nøytralitet i riksdagen. Det ble underteget av flere riksdagsmenn (særlig fra den andre kammaret) ved et møte på Hotell Rydberg i Stockholm den 24. februar 1883. Møtet betraktes allment som grunnen til at Svenska freds- och skiljedomsföreningen ble opprettet.
Veieskip

Veieskip er et hjelpemiddel på apotek og laboratorier ved avveiing av faste stoffer. Veieskipet tareres til likevekt. Mengden som skal avveies legges på veieskipet. Veieskipet kan ha en båtlignende form med den ene enden noe smalere og flatere for lettere å kunne overføres til aktuelt blandekar eller dyttes inn i en papirkapsel til doserte pulver. Veieskip kan være laget av forskjellig materiale som tre, horn, porselen, metall eller plast. På apotek hadde man tidligere egne veieskip til musk eller andre sterkt luktende stoffer.
Hilda Ellis Davidson

Biografi

Hilda Roderick Ellis ble født i Bebington, Wirral, Cheshire, i 1914. Hun oppnådde eksamen med høyeste utmerkelse fra Newnham College ved University of Cambridge i engelsk, arkeologi og antropologi. Deretter begynte hun på studier av norrøn hedendom. I 1943 utga hun under sitt pikenavn Hilda Ellis sin første bok: The Road to Hel: A Study of the Conception of the Dead in Old Norse Literature. Davidson var foreleser ved Royal Holloway College fra 1939 til 1944, deretter på Birbeck College. I 1949 ble hun medlem av Folklore Society.
Davidson ble i 1969 ansatt som forsker på Lucy Cavendish College på University of Cambridge. I 1971 ble hun lektor, og i 1974 ble hun utnevnt til fellow. I 1980 begynte Davidson å arbeide på en biografi om Katharine Mary Briggs, en britisk forfatter av folkeminne, og den ble utgitt i 1986. I 1985 mottok Davidson medaljen «Folklore Society's Coote Lake», og hennes verk fra 1988, Myths and Symbols of Pagan Europe ble tildelt Katharine Briggs-prisen. Davidson var æresmedlem av Folklore Society fra 1985, og hun grunnla Katharine Briggs Club i januar 1987. Klubbens tre første publikasjoner ble redigert av Davidson, og den tredje ble til og med dedikert henne.
En annen av Davidsons store interesser var forskningshistorisk studie av folkeminne, som blant annet i samarbeid med Carmen Blacker førte til utgivelsen av en essaysamling ved tittelen Women and Tradition: A Neglected Group of Folklorists (2000). I Davidsons senere verker fokuserte hun især på de kulturelle og religiøse forbindelser mellom de germanske og keltiske kulturer. Dette arbeidet ble presentert på en rekke symposier kalt Nordic-Celtic-Baltic Legend i Irland og København i løpet av 1990-tallet. I 2005 ble hennes helbred for dårlig til å kunne reise.
I hennes siste år var hun ansvarlig for Cambridge Folklore Group. og utover dette fungerte hun som klokker og kirkeverge ved hennes lokale kirke. Davidson døde i Kent i januar 2006, 91 år gammel. Hun etterlot seg to barn og ti barnebarn.
Parcella amarynthina

Utseende

En liten (vingespenn ca. 20 millimeter), svart sommerfugl med litt spisse forvinger. Et smalt, oransje tverrbånd går over begge vingepar.

Levevis

Arten lever i primær regnskog mellom 200-900 meter over havet. Som mange andre tropiske sommerfugler suger den gjerne i seg mineraler fra leire, sølepytter, urin eller lignende.

Utbredelse

Arten finnes i Costa Rica og Panama, og sør til Brasil og Argentina.
Some Kind of Monster (film)

Some Kind of Monster er en dokumentarserie om Metallica i årene fra 2000 til 2003. Den tar blant annet for seg hvordan albumet St. Anger kom til og når frontmann og gitarist James Hetfield gikk inn i rehabiliteringen. Dette er tiden etter tidligere bassist Jason Newsted trakk seg fra Metallica, og de begynte å lete etter en ny bassist. De valgte til slutt Robert Trujillo, som har vært en del av gruppa siden da. Man får også ett innblikk i når Metallica saksøkte Napster for ulovlig nedlasting av musikk.
I løpet av disse årene ser man også at Metallica har hyret inn en terapeut, Phil Towle. Man får også høre noen sanger som ikke kom på plata, blant annet en sang som skulle hete «Temptaion».
Denne gangen var det en helt ny måte å lage en CD for Metallica på. For første gang hadde de ikke gjort klart noe, hverken titler, rytmer eller noe som helst. Nå var det bare Lars Ulrich, Kirk Hammett og James Hetfield som gikk sammen inn i et rom sammen med produsenten Bob Rock og begynte å spille. Tidligere kunne ikke Lars si noe om teksten, mens James ikke kunne si noe om trommene – alle hadde ansvaret for sin egen rolle. Under innspillingen av St. Anger hjalp alle til med alt.
Dokumentaren varer i rundt to timer og tjue minutter.