google/wiki40b huggingface dataset:
Europarådets menneskerettskommissær

Europarådets menneskerettskommissær er en del av Europarådet i Strasbourg i Frankrike, men institusjonen er uavhengig av Europarådets medlemsland og andre institusjoner. Kommissæren ble etablert for å fremme bevisstheten om og respekten for menneskerettighetene i Europarådets 47 medlemsland. Nåværende kommissær er Nils Muižnieks, som i 2012 ble valgt for en seksårsperiode fra og med 1. april 2012 . Hans forgjenger, og den første menneskerettskommissæren, var svenske Thomas Hammarberg.
Kommissæren velges av Parlamentarikerforsamlingen, og har som oppgave å besøke og vurdere menneskerettssituasjonen i medlemslandene, og å opprettholde en dialog med landenes myndigheter for å utbedre mangler som påpekes i kommissærens rapporter. Kommissæren foretar både jevnlige besøk i hvert enkelt medlemsland, hvoretter følger rapporter, meningsytringer og anbefalinger til myndighetene, samt ad hoc-besøk i spesielle tilfeller, som for eksempel etter krigen i Sør-Ossetia 2008.
Kommissæren samarbeider med en rekke internasjonale partnere, heriblant EU, FNs menneskerettsråd og ledende NGO-er på menneskerettsområdet, universiteter og tankesmier.
Rødpil

Utbredelse

Rødpil vokser i Nord-Europa, og er i Norden sjelden og stort sett plantet eller gjenstående på det sentrale Østlandet, på Sørlandet og langs kysten opp til Bergen, samt via Oppland og Hedmark opp i Sør-Trøndelag og ut til traktene rundt sørlige Trondheimsfjorden, til grensetraktene mellom Sør- og Nord-Trøndelag. Den finnes også spredt i hager og parker i sørlige Sverige, rundt Helsingfors, og i hele Danmark.
Daidalion

Khione, Autolykos, og Filammon

Det var sagt at Daidalions datter Khione var så vakker at hun var mål for et tusen menns drømmer. Det kom for en dag at de som beundret henne ikke var begrenset til kun dødelige menn. Da gudene Apollon og Hermes var på besøk på jorden fikk de øye på Khione og ble begge fylt av brennende begjær etter henne. Apollon besluttet å vente til natten falt på, men Hermes var ikke like tålmodig. Ved hjelp av magi fikk han Khione til å sovne, og deretter krøp han opp i sengen hennes. Senere den kvelden kom Apollon på besøk, forkledd som en gammel kvinne, og tok Hermes' plass i sengen etter at hun var blitt alene. Som resultat av disse to guddommelige besøk fødte Khione tvillinger. Med Hermes som far fødte hun Autolykos som vokste opp til å bli en vidgjeten tyv og sjarlatan. Med Apollon som far født hun Filammon, kjent for sin sangstemme og sin dyktighet med lyren.

Khiones død

Oppmerksomheten fra ikke bare en, men to guder fikk Khione til å skryte av at hennes skjønnhet overgikk selv den til Artemis. For å hevne denne hybris kom gudinnen Artemis og skjøt Khione med en pil rett gjennom tungen. Hennes far Daidalion ble rammet av en enorm sorg til tross for hans brødres store anstrengelser på å trøste ham. Ved datterens begravelse forsøkte Daidalion tre ganger å kaste seg på likbålet, men ble holdt tilbake. Etter det fjerde mislykkede forsøket løp han med stor fart gjennom markene og skogen, klatret opp til toppen av fjellet Parnassos og kastet seg utenfor.
Apollon fikk medlidenhet for hans sorg og forvandlet ham til en hauk før han slo seg i hjel mot marken. Det er sagt at haukens store styrke, foruten dens hang til å jakte på andre fugler, har sin årsak i Daidalions menneskeliv, hans mot og hans raseri grunnet datterens død.
Euryvalgus

Levevis

Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.

Utbredelse

Slekten finnes bare på Borneo.
Byparken (Bergen)

Bybrann og ny regulering

Byparken regnes som Bergens første offentlige park. Den 30. mai 1855 brant 182 hus mellom Torget, Vågsallmenningen, Hagerupgården, Lille Lungegårdsvann og Gråmuren. Etter brannen ble det laget en omfattende reguleringplan med rette gater og små kvartaler. «Den store park» ble regulert inn mellom de to nye avenyene, Christies gate og Olav Kyrres gate.

Den store park

«Den store park» ble opparbeidet i 1865. Parken var opprinnelig symmetrisk anlagt i lengderetningen, omgitt av stakittgjerder og rette trerekker. Parken hadde på denne tiden en romantisk utforming med buktende grusganger og uregelmessige felter med plener, buskaser og blomsterbed. 
I 1888 ble Musikkpaviljongen gitt i gave til Bergen kommune av forretningsmann og konsul F. G. Gade (1830–1904). Musikkpaviljongen ble plassert midt i «Byens Park».
På Nedre Ole Bulls plass, vis-à-vis Byparken, ble Stephan Sindings statue av komponist Ole Bull avduket i 1901. I forbindelse med Bergensutstillingen 1898 ble «Den permanente utstillingsbygning» oppført 1896. I 1902 ble bygningens fasade mot Byparken utstyrt med Ambrosia Tønnesens skulptur av kunstmaler I.C. Dahl.

Parken omlegges

For å skape bedre forbindelse mellom gate og beplantning ble det i 1912 planlagt en omlegging av parken. Byparken ble omlagt i 1916 i nyformalistisk stil med rette grusganger og geometriske bed. I 1917 ble Ingebrigt Viks statue av komponist Edvard Grieg avduket. I år 2000 ble en skulptur til minne om komponist Harald Sæverud avduket i Byparken. «Sæverudmonumentet» er utformet av kunstneren Bernar Venet.
Rivertonprisen

Rivertonprisen – «Den gylne revolver» – deles ut hvert år av Rivertonklubben, og skal gå til forfatteren av årets beste norske kriminallitterære arbeid enten det gjelder en roman, novellesamling, skuespill, originalmanus for spillefilm, fjernsynsdrama, eller radioteater. Prisen er et samarbeid mellom Rivertonklubben, Bokhandlerforeningen, Den norske Forleggerforening og De norske Bokklubbene. Det er Rivertonklubbens egen jury som utnevner vinneren. Prisen og klubben er oppkalt etter forfatteren Stein Riverton, som var Sven Elvestads psevdonym som krimforfatter.
Nils Nordberg skriver om Rivertonklubbens historie at klubben startet som en idé hos Bjørn Carling som ble fulgt opp av Sigurd B. Hennum. Disse to etablerte klubben våren 1972 sammen med Gerd Nyquist, Tor Edvin Dahl og Nordberg. «Tre ting syntes opplagte fra starten: Klubbens fremste oppgave skulle være å fremme kvantitet og kvalitet i norsk kriminallitteratur, og den burde derfor dele ut en årlig pris til beste verk i genren (Hennums idé); klubben måtte ta sitt navn etter den fremste norske kriminalforfatter gjennom tidene, vår (til da) eneste internasjonale stjerne, Stein Riverton; og Gerd Nyquist var selvskreven som Rivertonklubbens første formann.»
Selve prisen er en Nagantrevolver. Nordberg skriver «At prisen ble en gyllen revolver, eller rettere sagt en revolver med forgylt skjefte, har sin egen bakgrunn. Forslaget var Bjørn Carlings, som viste til at Rivertons detektiv Asbjørn Krag var den stolte besitter av to gullbelagte duellpistoler». Det var Kjell Hallbing som foreslo Nagant, en belgisk pistol som ble brukt av det norske politiet på Asbjørn Krags tid. Klubben kjøpte først et restlager av Nagant fra forsvaret, men «denne beholdningen er forlengst oppbrukt og nå må prisgjenstandene kjøpes inn for en ganske annerledes ublu samlerpris.»
Rivertonklubbens ærespris – også en gyllen revolver – gis til personer som «har gjort en særlig innsats for norsk kriminallitteratur, her hjemme eller utenlands.»
Fram til 2001 kunne en person ikke motta prisen mer enn én gang. Etter 2001 kan forfattere få prisen to ganger, forutsatt at den andre tildelingen gjelder en bok som vurderes som et klart høydepunkt i karrieren, eller er et markant comeback. Fem forfattere har mottatt prisen to ganger: Gunnar Staalesen i 1975 og 2002, Jon Michelet i 1980 og 2001, Karin Fossum i 1996 og 2014, Torkil Damhaug i 2011 og 2016 og Unni Lindell i 1999 og 2018. Torolf Elster (1982 og 1997) og Jo Nesbø (1997 og 2016) er de to eneste som har mottatt både ordinær pris og ærespris.
Wheaton kraftverk

Wheaton kraftverk er et varmekraftverk i Chippewa County, i delstaten Wisconsin i det nordlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 160 MW fordelt på1 gass-turbin og 2 like store turbiner med effekt på 53 – 80 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet Northern States Power Co LLC. 
Det stod ferdig utbygd i 1974. Brenselkilden er hovedsakelig fyringsolje.
UpToDate

UpToDate er et selskap i Wolters Kluwer Health avdeling av Wolters Kluwer. Hovedproduktet er et digitalt oppslagsverk for leger. UpToDate er kjøpt fri for alle i Norge av Helsebiblioteket.
Oppslagsverket inkluderer en samling av medisinsk og pasientinformasjon, tilgang til Lexi-comp legemiddelmonografier og en rekke medisinske kalkulatorer.
UpToDate blir markedsført som en evidensbasert klinisk ressurs, og forlaget hevder at det har blitt skrevet med over 5700 leger som forfattere, redaktører og peer reviewere. UpToDate er tilgjengelig via internett og offline på personlige datamaskiner eller mobile enheter. Offline-versjon (appen) er ikke frikjøpt for norske brukere.
Selskapet ble lansert i 1992 av Dr. Burton D. Rose sammen med Dr. Joseph Rush, og det ble den første tiden drevet fra Dr. Roses hjem. De startet med nefrologi og har siden lagt til over tjue andre spesialiteter.
To tårn (bok)

Tredje bok: Jarnagards forræderi

Munti og Pippin rømmer fra orkene som kidnappet dem mens orkene selv ble angrepet av ryttere fra Rohan. De to hobbitene løper inn i Fangorn-skogen, som ligger like ved. Der møter de treliknende skogvoktere, som kalles enter. Disse vokterne holder seg stort sett for seg selv, men ser seg nødt til å gjøre motstand mot Sarumann, som har hugget ned en stor del av skogen som brensel for sin krigsindustri.
Aragorn, Gimli og Legolas følger etter orkene for å befri Munti og Pippin, men støter på rytterne fra Rohan, som forteller dem at de angrep orkene natten før og passet på at ingen overlevde. Likevel er Aragorn i stand til å finne små fotspor etter hobbitene, og følger dem inn i Fangorn. Der møter de en hvit trollmann som de først tror er Sarumann, men som egentlig er Gandalv. Han forteller dem om da han falt ned i Morias avgrunn, hans kamp mot Balrogen og gjenoppvåkningen. De rir deretter sammen inn til Edoras, Rohans hovedstad, for å fortelle kong Théoden at hans folk er i fare. I tiden som følger blir Sarumanns stråmann, Gríma Ormtunge, utstøtt fra byen.
Aragorn, Gimli og Legolas reiser senere til Helmsdjupet, mens Gandalv reiser mot nord for å lete etter Éomer og hans menn. De som holder stand på Helmsdjupet, blir angrepet av Sarumanns hær. Gandalv kommer dem til unnsetning morgenen etter, med to tusen mann, akkurat i tide. De flyktende orkene gjør vendereis og flyter inn i en skog full av huorner, halvt trær og halvt enter. Ingen av dem overlever.
De fire følgesvennene og hele Rohans hær setter deretter kursen mot Jarnagard. Der blir de gjenforent med Munti og Pippin, og finner ut at entene har angrepet Sarumanns festning, og at Orthanc er beleiret. Etter å ha gitt Sarumann en sjanse til å overgi seg, kaster Gandalv ham ut av Trollmann-ordenen. Ormtunge kaster noe fra et vindu, og dette viser seg å være en palantír. Pippin klarer ikke å motstå fristelsen og ser inn i steinen, der han får se Sauron. Etter dette drar Gandalv og Pippin til Minas Tirith for å forberede seg til det kommende slaget mellom menn og orker.

Fjerde bok: Ringen farer mot øst

På vei mot Mordor tar Frodo og Sam Gollum på fersk gjerning mens han prøver å snikmyrde dem. Gollum håper på å gjenvinne Ringen, og tilbyr sine tjenester. Sam har sine mistanker til Gollum, men Frodo klarer ikke å være hard mot Gollum. Han lover å lede dem til en hemmelig inngang som fører inn til Mordor, noe som viser seg å være sant. De drar først til Mordors svarte porter, men Gollum ber hobbitene om å ikke prøve å komme seg inn den veien. Derfra drar de inn i Ithilien, der de blir tatt til fange av Faramir, Boromirs yngre bror. Frodo forteller Faramir om hans brors død, og om planen om å ødelegge Ringen. Faramir lar dem gå videre, og Gollum leder hobbitene inn i hulen til Hutula, en kjempemessig, menneskeetende edderkopp. Hun stikker Frodo, og Sam bestemmer seg for å fullføre oppdraget på egen hånd, og tar Ringen og sverdet til Frodo.
Men når noen orker finner Frodos kropp, følger Sam etter dem og finner ut at Frodo ikke er død, kun bevissløs – og nå orkenes fange. Den siste setningen i boken er: "Frodo var levende, men tatt av fienden."
Béjaïa

Béjaïa (kabylsk: Vgaiet, arabisk: بجاية transliterasjon: Bijāyah) er en by ved middelhavskysten i Algerie med 168 438 innbyggere (2007) og er administrasjonssenter for provinsen med samme navn.
S. A. von Rottemburg

S. A. von Rottemburg eller Siegmund Adrian von Rothenburg var en tysk entomolog, lite er kjent om hans privatliv.
Middle District of Florida

Middle District of Florida er et av USAs 94 føderale distrikter og dekker den midtre delen av delstaten Florida. Det tilhører den ellevte domskrets, og anker over distriktsdomstolens avgjørelser går til U.S. Court of Appeals for the Eleventh Circuit.
Distriktet omfatter 35 av Floridas 67 fylker og strekker seg geografisk over 560 kilometer fra grensen mot Georgia i nordøst til syd for Naples på Floridas sydvestkyst. Distriktet har opplevd en eksplosiv befolkningsvekst gjennom de siste 30 årene, og i 2012 utgjorde befolkningen 57 prosent av Floridas totale innbyggertall. Det ble samme år anslått at befolkningen var nærmere 11 millioner. Kun syv delstater (inkludert Florida), og ett annet føderalt distrikt, har høyere innbyggertall.
Den største byen i distriktet er Jacksonville. Den føderale distriktsdomstolen i Middle District of Florida har fem avdelinger; i Jacksonville, Ocala, Orlando, Tampa og Fort Myers. Domstolen har 15 dommerhjemler.
Naic

Naic (Bayan ng Naic) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon og tilhøre provinsen Cavite. Folkemengden er på 88 144 innbyggere.

Navnet Naic

En folkelig historie om navnet Naic er langt mer populær enn den korrekte forllaring.
Sannheten er at Naic (N.A.I.C.) er et akronym for Nuestra Adorada (eller Amable. eller Amante) Inmaculada Concepción, som er spansk for det navn som den daværende barrioen under Maragondon fikk, og som er sognekirkens navn nå, og bestemmer byens fiesta (den katolske festen for Maria upleettede unnfangelse) - 8. desember.
'Folke-etymologi: Navnet Naic har imidlertid fått flere forklaringer. Best kjent er om den spanjolen, en augustinermisjonær, som spurte seg for, og den tagalog-talende beboeren trodde spørsmålet det dreide seg om hans gris, og fikk griselyden som svar - «na-igik». En annen er at det er fra «ca-naic» dom betyr at det er nabostyedet (til Maragondon).
Cornstalk

Bakgrunn

Historikere antar at han ble født et sted i det som nå er Pennsylvania, forflyttet til Ohio Country, til nær dagens Chillicothe, med sin søster Nonhelema (ca. 1718–1786) da shawneene trakk seg vestover på grunn av den europeiske ekspansjon.

Kriger, høvding

Det skulle senere versere historier om at Cornstalk deltok i den franske og indianske krig (1754–1763), skjønt sannsynligvis er dette ikke sakssvarende. Hans angivelige medvirkning i Pontiacs opprør (1763–1766) er likeså uverifiserte, derimot stemmer det at han var med på fredsforhandlingene.
Han deltok i Lord Dunmores krig i 1774, som han kjempet i mot styrker fra kolonien Virginia. Han var intianernes anførtr i krigens eneste større sammenstøt, slaget ved Point Pleasant (den 10. oktober 1774). Det fant sted fant sted nær dagens Point Pleasant langs elven Ohio, og begynte med at indianerne, ledet av Cornstalk, angrep Virginia-militsen som var anført av Andrew Lewis. Dette ble gjort i et forsøk på å stoppe Lewis' fremrykning inn i Ohio Country. Etter en lang og voldsom kamp endte med at Cornstalk beordret retrett.
Etterhvert ble han overbevist om at fred var den eneste vei shawneene kunne slå inn på og blev derfor leder for den shawnesiske fredsfalanksen. Han var blant forhandlerne da Traktaten i Pittsburgh i 1775 inngått.

Myrdet i fangenskap

Han ble sammes sin sønn og to andre shawneer myrdet i 1777 av militssoldater fra Pennsylvania da han bega seg bak de amerikanske linjene som fredsmegler. Høsten dro han til Fort Randolph, nær Point Pleasant, for å forsikre om sin stammes fredsinnstilling og nøytralitet. Men fortets kommandør hadde på eget initiativ seordret at enhvær shawnee man kom over skulle tas til fange, og dermed ble Cornstalk med ledsager arrestert. Da hans sønn fikk høre dette, ilte han avsted til fortet, men han ble også tatt til fange. Etter at en soldat var blitt drept den 10. november av ukjente, trengte soldater seg inn i deres celle, og myrdet Cornstalk og hans sønn Elinipsico. En annen shawnee som satt fanget der forsøkte og komme seg vekk gjennom kaminen, men ble holdt fast og drept med økser.
Kjøttfluer

Liv og utvikling

Kjøttfluer er gjerne store og mange har et sølvgrått og svart, sjakkbrettmønster på bakkroppen. Dette reflekterer lyset litt forskjellig og kan noen ganger være litt vanskelig å se.  Ryggen har noen markerte lysere lengestriper. Kjøttfluer ligner ellers en stor husflue.  
De voksne lever av pollen og nektar fra blomster, men mange tiltrekkes lukt av råtnende organisk materiale, ekskrementer, døde dyr og lignende. De sitter gjerne i solen på en varm stein og tar seg noen flygeturer innimellom. 
Kroppen er gjerne kraftig og er besatt av lange børster (stive hår) særlig på ryggsiden og bakkroppen, disse er viktig i artsbestemmelsen.  Mange hunner kan allikevel ikke bestemmes til art, i slike tilfeller er det bare hannes særpreg på kjønnsorganene (genitalia) som kan brukes.  
Munnen hos de voksne er sugende, og er en bløt snabel som ligger i en fordypning i hodets underside.  
Antennene har alltid to ledd (scapus og pedicullus) først, disse skiller seg ut fra de andre leddene i antennen. Deretter følger flere ledd (postpedicel som i eldre litteratur benevnes flagellum). Det første av disse er mer eller mindre rundt eller avlangt, stort, noe tykt, med en litt lang mangeleddet, tynn hårbørste (artista) festet litt foran eller på toppen.
Paring og egglegging. Under paringen overfører hannen sine spermier til hunnen. Dette skjer gjennom hannens penis (aedeagus) til en beholder inne i hunnen. Her lagres spermiene, som befrukter hunnenes egg, etterhvert som de produseres og passerer gjennom egglederen.  Mange arter kjøttfluer føder levende unger, eller, eggene er så langt utviklet at de klekkes straks etter leggingen.  De unge larven i sitt første stadium, legges på råtnende kjøtt (kadaver) av pattedyr og fugler.  Noen arter lever i ekskrementer eller annet råtnende organisk materiale, eller matavfall.  Mange kjøttfluer er parasitter (rovdyr) i larvestadiet,  på meitemark, snegler, leddyr og pattedyr, hvor larvene lever innvendig  (endoparasitt).  Også mennesker har vært vert for disse parasittfluene. Egg, eller nyklekte larver, kan også legges på egnede steder som i gress, eller de kan slippes litt tilfeldig i flukt. En kjøttfluehunn kan legge mange hundre egg.
Larvene hos de fleste arter er uten ytre bein og er «hodeløse», ofte kalt maggott.  De er hvite, sylindriske og butte bak, men smalner av framover, hodeenden er smal og forholdsvis spiss. Den er tydelig ledd delt med noen små utvekster (pigger) på hvert ledd.  De lever som parasitter i andre insekter eller pattedyr.  
Alle tovinger gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium.  Puppen er tønneformet og puppestadiet er i øvre laget, i jorden.

Biologisk kontroll

Kjøttfluer kan brukes i biologisk kontroll av skadedyr, ved at de er parasitter.
Norgesmesterskapet på ski 1994

Norgesmesterskapet på ski 1994 var norgesmesterskapet i de nordiske grenene skihopping, langrenn og kombinert.
Mesterskapet ble arrangert i Vegårshei, Koppang og Rena.

5 km klassisk

Dato: 22. januar
Sted: Vegårshei

10 km jaktstart fristil

Dato: 23. januar
Sted: Vegårshei

15 km fristil

Dato: 20. januar
Sted: Vegårshei

30 km klassisk

Dato: 24. mars
Sted: Koppang

3 x 5 km stafett

Dato: 26. mars
Sted: Koppang

10 km klassisk

Dato: 22. januar
Sted: Vegårshei

15 km jaktstart fristil

Dato: 23. januar
Sted: Vegårshei

30 km fristil

Dato: 20. januar
Sted: Vegårshei

50 km klassisk

Dato: 27. mars
Sted: Koppang

3 x 10 km stafett

Dato: 26. mars
Sted: Koppang
Københavns synagoge

Københavns Synagoge er en synagoge i Krystalgade nr. 12 i København.
Jødene i København fikk i 1684 tillatelse av kongen til å avholde offentlig gudstjeneste, men de fikk kun forsamles i private hjem eller i leide lokaler. Først i 1764 fikk jødene lov til å oppføre en synagoge, og den kom til å ligge i Læderstræde, men brant ned under bybrannen i 1795. Grunnen i Krystalgade (dengang Skidenstræde) ble kjøpt i 1800, og i 1804 utarbeidet Peter Meyn et prosjekt som imidlertid ikke ble oppført. Den nåværende bygningen er oppført i 1830–33 og tegnet av G.F. Hetsch i en egyptiserende stil.
Synagogen er utformet som en basilika i gule murstein med nær kvadratisk grunnplan. Menigheten hadde ønsket et tønnehvelv, men på Hetschs anbefaling ble loftet i stedet et kassetteloft. Rekker av åttekantede søyler adskiller hovedrommet fra to smalere sideskip.
Gudstjenesten er kjønnsoppdelt: Sideskipenes pulpiturer og balkongen på vestveggen utgjør kvinneavdelingen, mens mannsavdelingen finnes på gulvet i hovedrommet. På østveggen fører trapper opp til prekestolen og det bakenfor stilte hellige skap der torarullene huses. Det alterlignende bord Bimah, hvorfra kantoren synger, står på en estrade.
Ved en ombygning i 1885 (ved arkitektene Frederik L. Levy og Ove Petersen) ble tilføyd et port- og trappehus, mens det tidligere trapperom til kvinneavdelingen ble omdannet til garderober.
Under okkupasjonen ble tora-rullene i 1943 gjemt i sikkerhet i den nærliggende Trinitatis kirke på foranledning av Københavns sosialbyråd Sigvard Munk.
I 1939 ble synagogen og gitteret mot gaten fredet i klasse A (klassene bortfalt i 1981). I 1978 ble det tinglyst bevaringsdeklarasjon på grunnen.
Den 22. juli 1985 var synagogen utsatt for et terrorangrep, da en bombe eksploderte utenfor bygningen. 27 mennesker som oppholdt seg på Det mosaiske Troessamfunds pleiehjem i Krystalgade kom til skade. Organisasjonen Jihad al Islami tok ansvaret for angrepet mot jødiske og israelske interesser.
Henles sløyfe

Henles sløyfe er den delen av et nefron i nyrene som leder fra proximale tubulus til distale tubulus. Den har en nedadstigende og en oppadstigende gren. Henles hovedfunksjon er å skape en konsentrasjonsgradient i nyrenes marg. Navnet stammer fra dens oppdager F. G. J. Henle.

Funksjon

Henles sløyfe består av to parallelle grener som går fra barken, ned i margen, og tilbake til barken. Væsken strømmer således i motsatt retning i de to delene av sløyfen. Den distale, oppadstigende delen av sløyfen har ionepumper som aktivt frakter ioner (NaCl og kalium) ut i den omliggende vevsvæsken. Det skapes således en høy konsentrasjon av ioner i margens vevsvæske som gradvis avtar ettersom væsken som transporteres oppover i sløyfen kvittes for ioner. (Denne delen av Henle er lite permeabel for vann). Den nedadstigende delen av Henle mangler den aktive pumpemekansimen, men er til gjengjeld svært gjennomtrengelig for vann. Den høye ionegradienten trekker derfor vann ut av nedadstigende tubulus ettersom væsken beveger seg mot margen. Vannet absorberes av nærliggende kar. Væsken i nedadstigende Henle blir således gradvis mer konsentrert, men når den svinger opp i oppadstigende Henle vil den igjen fortynnes, av de nevnte mekanismer. Resultatet er at vevsvæsken omkring Henles sløyfe får en økende konsentrasjon av ioner jo dypere inn i margen en kommer (motstrømsprinsipp). Denne osmotiske gradienten utøver sin funksjon på væsken som har passert helt til de terminale samlerør. I samlerørene, som ligger parallelt med Henles sløyfe, strømmer væsken i medullær retning. Dersom organismen trenger å spare vann, vil vannpermeabiliteten i samlerørene øke slik at vann kan bevege seg passivt (osmose) ut av samlerørene nedover den opparbeidede konsentrasjonsgradienten. Denne prosessen reabsorberer vann og skaper en konsentrert urin for ekskresjon.
Wendeng

Wendeng (kinesisk: 文登; pinyin: Wéndēng) er en by på fylkesnivå i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Den hører inn under byprefekturet Weihai og har knapt 650 000 innbyggere (2004).
Hovednæringen er industri, men det er også mange sysselsatt i landbruket.