google/wiki40b huggingface dataset:
Johannes Haukland

Biografi

Haukland vokste opp i Sandnes der han i 1937 begynte i Postverket. Etter å ha fullført etatsutdannelsen ble han i 1939 stasjonert i Larvik, for deretter i 1941 å bli forflyttet til tjeneste ved Poststyret, det senere Postdirektoratet, i Oslo. Her arbeidet han inntil han gikk av med pensjon i januar 1986. Han hadde da de siste årene vært økonomidirektør i Posten.
Ved siden av arbeidet i Postdirektoratet tok Haukland i årene 1942 til 1948 kveldskurs ved Statens håndverks- og kunstindustriskole. Hans tegnetalent kom til uttrykk både gjennom reklametegning for arbeidsgiveren, og ved utforming av over tjue norske frimerker. De første frimerkene Haukland tegnet ble utgitt i anledning av Verdenspostforeningens jubileum i 1949 og ble til etter en åpen konkurranse der han vant premie. Han tegnet deretter en rekke særfrimerker til forskjellige anledninger, deriblant frimerkene til vinter-OL i Oslo i 1952. Frimerket som i 1953 ble utgitt med tilleggsavgift til inntekt for Landsforeningen mot kreft ble tegnet av Haukland med utgangspunkt i en skisse av Henrik Sørensen. Hauklands egne tegninger ble til frimerker for hundreårsjubileene for Televerket og Norges Statsbaner i 1954, kong Haakons 85-årsdag i 1957, jubileene for Det Norske Totalavholdsselskap og Selskabet for Norges Vel i 1959, særfrimerket for Flyktninghjelpen i 1960, og frimerkene til 150-årsjubileet for Camilla Colletts fødsel i 1963. Haukland tegnet også bruksfrimerker, der de første av disse bar kong Haakons portrett. Også disse frimerkene ble til etter en konkurranse, der Haukland sammen med fem andre var invitert til å delta. Bruksfrimerker fra hans hånd med kong Olavs portrett ble utgitt i årene 1958 til 1962. Haukland sto også bak utformingen av offentlig sak-frimerkene utgitt 1955 til 1983. Han tegnet dessuten også motivstempler.
Da De forente nasjoners postadministrasjon i 1952 utlyste konkurranse om å tegne FN-frimerke, vant Haukland andreprisen for sitt forslag. Premien var på 500 dollar. Forslaget ble ikke utgitt som frimerke, men gjorde at Haukland ble kjent som frimerkekunstner internasjonalt. I 1959 tegnet han et frimerke for Ghana.
Haukland ble benyttet som reklamekunstner for Posten. Da Postsparebanken ble startet i 1950 tegnet Haukland bankens logo, «Postsparebankgutten», og innskuddsmerkene, som ble benyttet i bankbøkene. Han tegnet også den første reklameplakaten for Postsparebanken, samt annet reklamemateriell for banken. For publikasjonen Post (senere Postavisen) utformet han også forsidelogoen, som ble benyttet fra 1952 til 1984. Haukland utformet også «feriemerker», merker til bekreftelse av innbetaling av penger til feriegodtgjørelse, en ordning organisert gjennom Postverket.
I anledning av vinter-OL på Lillehammer i 1994 utformet Haukland flere utkast til mynter, der fire av disse vant premie i konkurransen og der ett av dem ble til en av minnemyntene utgitt av Norges Bank. Mynten er i gull og har pålydende 1 500 kroner. 
Haukland sto også bak kommunevåpenet for Sandnes, en sølv leirgauk på grønn bakgrunn. Allerede i 1950 vant han en konkurranse om å tegne byvåpen, men hans forslag til motiv ble først offisielt vedtatt i 1972.
Chiriquiba

Utseende

En middelsstore, noe blank, brunsvart gullbasse. Pronotum har gulhvite sidekanter, dekkvingene et par uregelmessige, gulhvite flekker bak midten.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Panama.
Purpuricenopsis

Utseende

En middelsstor, slank, mursteinsrød og svart trebukk. Hode, pronotum og roten av dekkvingene er mursteinsrøde, det øvrige mattsvart. Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er tønnerformet, med avlange, svarte flekker ved bakhjørnene, dekkvingene er parallellsidige. Beina er svarte, lange og tynne.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Brasil (Espirito Santo).
Per Kvist

Karriere

Han var tilknyttet flere revyscener i Oslo og skrev en rekke muntre viseslagertekster (deriblant «Ola var fra Sandefjord», «K.N.S.-visen» og «Leve De forenede nasjoner»), revyer og kabareter samt flere populære guttebøker.
I 1925 var Kvist ansvarlig for tekstene til Chat Noir-revyen Ikke mas, alle får, som ble en stor publikumssuksess. Musikken var av Kolbjørn Svendsen. I 1926 fikk Kvist og Svendsen en ny suksess på samme scene med revyen Lån meg øre!. 
Per Kvist skrev også teksten til «Sommersangen» (Melodi: H. Larssen), som vant Norsk Musikkforlags førstepris i «Sommerens konkurransemelodier» (1936). Sangen «Pølsemaker, pølsemaker», som ble fremført av Leif Juster i filmen Den forsvundne pølsemaker (1941), hadde også tekst av Per Kvist.

Familie

Kvist var sønn av Anna Nilssen (1853–1942) og Vilhelm Andreas Wexelsen (1849–1909) som var biskop i Nidaros bispedømme.  Søstera Anna Beate (1875–1954) ble mor til Karl Evang og Wilhelm Evang.
Hipparchia (sommerfugl)

Utseende

Forholdsvis store og smalvingede ringvinger, brunlige eller okerfargede. De har oftest øyeflekker på vingene i alle fall på undersiden. Bakvingens underside er oftest mørk-spraglete.

Levevis

Disse artene finnes gjerne på steinete, tørre steder slik som svaberg og klipper ved kysten. Larvene lever på gress (Poaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Europa og den nordlige delen av Asia.
Kiss & Tell

Kiss & Tell er debutalbumet til sangeren Selena Gomez. Albumet inneholder hitsinglene «Falling Down» og «Naturally». Albumet kom ut 29. september 2009.
Hassanal Bolkiah

Bilsamlingen

Sultanen eier over 7 000 biler verdt over 5 milliarder dollar.
Den 20. juni 2009 rapporterte Daily Mirror at sultanen hadde 604 Rolls-Royceer, 574 Mercedes-Benzer, 452 Ferrarier, 382 Bentleyer, 209 BMWer, 179 Jaguarer, 134 Koenigsegger, 21 Lamborghinier, 11 Aston Martiner, og 1 SSC, som betyr Shelby SuperCar. 
Hans bror Jefri Bolkiah har hatt over 2 000 biler.
Honoré Charles Reille

Liv og virke

Reille ble under den franske revolusjon soldat og utmerket seg først under Charles François Dumouriez og så som adjutant hos André Masséna (1796-1800), og giftet seg med hans datter Victoire. Reille ble senere engasjert av Napoleon også i diplomatiske verv. 
I 1800 var han kommandant i Firenze og souchef for generalstaben i Italia, i 1803 ble han brigadegeneral. I 1805 under den østerrikske krig kommanderte han den württembergske kontingent, kjempet fra 1806 til 1807 i slaget ved Jena, slaget ved Pultusk og slaget ved Ostrolenka, og som Napoleons adjutant i slaget ved Friedland.
I år 1808 førte han høyere befal i Catalonia i Spania der han inntok Figueres og Roses. Han kjempet i 1809 i  slaget ved Aspern-Essling og i slaget ved Wagram i spissen for den unge garde, og i 1813 og 1814 i Spania og i Frankrike. 
Etter at Reille hadde tjent under restaurasjonen, gikk han tilbake til den tilbakekomne keiser Napoleon. Han fikk i slutten av mars i Valenciennes kommandoen over 2. armékorps i felttoget i Belgia i 1815 og ledet det i Slaget ved Quatre Bras 16. juni og slaget ved Waterloo 18. juni.
Reille holdt seg deretter inne med alle franske regjeringer og ble opphøyd av Ludvig Filip til marskalk  i 1847 og av Napoleon III til senator.
Han ble begravet på Père Lachaise-kirkegården i Paris, i samme gravmæle som Masséna.
Helge Thiis

Bakgrunn

Helge Thiis var sønn av Jens Thiis (1870–1942) og bror til blant andre museumsdirektør Ragna Thiis. Han  ble etter examen artium
1915 og arkitektstudier ved Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm (diplomeksamen 1919), i 1923 gift med den svenske malerinnen Greta Thiis (1896–1982). Så fulgte et års studietur til Firenze før de etablerte seg i Kristiania frem til 1930, han hadde jo egen praksis. 
Han var også kunstanmelder i Nationen i perioden 1924–1929.
Virke ved Nidarosdomen: I 1929 vant han konkurransen om gjenreisingen av Nidarosdomen. Det seirende utkastet bygget på slektskap med antatte, engelske forbilder. Vestfronten på Nidarosdomen var utført som skjermfront (screenfront) etter engelsk mønster og hadde parapet som gikk helt ut til trappetårnene i vest-tårnene. Store deler av fronten var utstyrt med nisjer hvor der var plassert skulpturer etter forbilde av fransk gotikk. Restaureringen av Nidarosdomen ble derfor en viktig arena og inspirasjonskilde for en lang rekke våre de fremste norske billedhuggere.
Ekteparet hadde fire døtre, blant dem de tre kunstnerne, keramiker Aina Thiis Leirdal (født 1926) som var gift med Kristofer Leirdal og jobbet med statuen av biskop Sigurd, billedhogger Tone Thiis Schjetne (født 1928) og glasskunstner Ragna Thiis (født 1940).  
Under den andre verdenskrig flyktet han med familien til Sverige i 1942, fordi han hadde havnet på en likvideringsliste. Kona etablerte i 1949 Kunstakademiet i Trondheim og holdt flere separatutstillinger. Datteren Tone Thiis Schjetne jobbet mye på Vestfronten fra 1949, og utferdiget blant annet Esekiel.
Han døde sommeren 1972. 
For å markere 30 år siden hans bortgang ble hans mange reiser og riss  fra Italia og England (1924-61) fremvist i Arkitekturmuseet i 2001 og i Erkebispegården sommeren 2002. I åpningstalen sa Tore Brantenberg at han (Thiis) «betrakter skissen først og fremst som et naturlig redskap i sin profesjon, selv om enkelte av tegningene i sin sjarmerende kleinkunst også har estetisk verdi i seg selv. Jeg tenker spesielt på gjengivelsen av Vespasians triumfbue på Forum Romanum».
Georg Muffat

Liv og virke

Georg Muffat var sønn av Andreas Muffat og Margarita Orsy. På farssiden kom forfedrene fra Skottland og England, på morssiden sannsynligvis fra Frankrike. Selv regnet han seg som tysk.
Mellom 1663 og 1669 studerte Muffat hos Jean-Baptiste Lully i Paris. Deretter bodde han flere år i Elsass, først som student ved Jesuittkollegiet i Sélestat og fra 1671 som organist i Molsheim, hvor Straßburg Domkapitel lå i eksil. Fra 1674 studerte han jus i Ingolstadt og slo seg deretter ned i Wien.
Da han ikke kunne finne fast ansettelse, reiste han til Praha i 1677, deretter til Salzburg, der han ved siden av Heinrich Ignaz Franz Biber fikk stilling som domorganist og kammertjener hos erkebiskop Max Gandolf, Graf von Kuenburg. Biskopen gav ham muligheten til et lengre studieopphold i Italia hos Bernardo Pasquini, som sto i tradisjonen etter Girolamo Frescobaldi. Muffat beundret Arcangelo Corellis musikk, og i Roma fikk han anledning til å treffe ham. Inspirert av møtet komponerte Muffat sine første concerti grossi og fikk dem oppført i Corellis hus. Kort tid etter at han hadde vendt tilbake, publiserte han Armonico Tributo, som ifølge forordet kunne oppføres som concerto grosso, alternativt som triosonate, da uten mellomstemmene.
Etter tjenesteherrens død, slo Muffat seg i 1690 ned i Passau for å arbeide som kapellmester for biskop Johann Philipp von Lamberg. Her ble han til sin død. 
Som Johann Jakob Froberger før ham og Georg Friedrich Händel etter, var Muffat en musikalsk kosmopolitt som spilte en viktig rolle i utvekslingen av impulser i den europeiske musikktradisjonen. Muffat skrev musikk både i fransk og italiensk stil. De færreste av tidens musikere var fortrolig med begge, så han pleide å føye til bemerkninger om gjeldende oppføringspraksis på notearkene. Disse er fortsatt nyttige ved innøving av musikken.
Muffats ni sønner ble musikere, den mest kjente er Gottlieb Muffat.
Kokkenes bruk

Kokkenes bruk A/S ble stiftet høsten 1917. Virksomheten omfattet båtbygging, smie, hjulmakerverksted og annen sammenfallende trevarevirksomhet. I 1924 begynte man også å produsere eikeparkett.
I 1927 var det ansatt seks personer i selskapet. Styreformann i selskapet fra 1917–1933 var Lillesands daværende ordfører Noan Christian Gauslaa.

Arkivet

Arkivet etter Kokkenes bruk befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet omfatter to regnskapsprotokoller og en kopibok og strekker seg fra opprettelsen i 1917 til 1933.
Frankfurter Musikpreis

Frankfurter Musikpreis deles ut av Musikmesse Frankfurt og forbundet av tysk musikkinstrumentmakere. 
Prisen utdeles årlig til musikere og musikkpersonligheter «for særlige prestasjoner innen fortolking og komposisjon, musikkvitenskap og -teori», både på kunstmusikk- og populærmusikk-områdene. Prisen er per 2017 på 15 000 euro.
Thor Knudsen

Bakgrunn og yrkeskarrière

Han hadde examen artium fra 1947, læretid som journalist i Tønsberg Blad 1947–1949, pressekurs i Tysklandsbrigaden (og samtidig redaktør i garnisonavisen Nytt land) 1948–1949 samt pressekurs i forbindelse med Journalistakademiets avslutning i 1954. Knudsen var presseoffiser og vernepliktig kaptein under flere store feltøvelser i 1950- og 1960-årene, foruten journalist i Tønsberg Blad 1949–1956. I 1956 ble han ansatt i Høyres Pressebyrå, hvor han var stortingsmedarbeider 1956–1958, redaksjonssekretær 1958–1968 og politisk redaktør 1968–1970. Han var dessuten pressemedarbeider ved den norske FN-delegasjonen i New York i 1969. I sin journalistiske karrière nådde han toppen som redaktør i Sandefjords Blad 1971–1977, og hadde deretter permisjon fra stillingen frem til 1984.
Til hans mange verv i pressens organisasjoner kan nevnes nestformann i Vestfold Journalistklubb 1952–1954, styremedlem i Vestfold konservative presseklubb og styremedlem i Den Konservative Presses Forening 1971–1977, styremedlem i NTB 1971–1980 samt formann i Vestfold, Telemark og Buskerud redaktørforening 1976–1977. Knudsen var også styremedlem i Sandefjord Riksmålsforening 1974–1977 og fra 1999 samt president i Sandefjord Rotaryklubb 1975–1976.

Politisk arbeid

Knudsen tilhørte partiets verdikonservative fløy, og først og fremst hans opplevelse av andre verdenskrig medførte et sterkt engasjement for forsvars- og sikkerhetspolitikk. Knudsen var statssekretær i Forsvarsdepartementet 1970–1971 og innvalgt på Stortinget fra Vestfold 1977–1989, herunder medlem 1977–1981 og nestleder 1981–1989 i Stortingets forsvarskomité, medlem av Stortingets utvidede utenriks- og konstitusjonskomité 1981–1989 og president i Lagtinget 1981–1989. Som stortingsrepresentant var han også delegat til KSSE-konferansene i 1977, 1981 og 1985, Høyres forsvarspolitiske talsmann 1981–1989, medlem av Høyres gruppestyre og sentralstyre 1981–1989 samt delegat til FNs generalforsamling og NATOs parlamentarikerforsamling.
Til hans mange andre verv kan regnes medlem av Oslo skolestyre 1968–1970, styremedlem i Folk og Forsvar 1971–1991 (formann 1980–1991), medlem av Vestfold Høyres fylkesstyre 1973–1989, formann i Vestfold Høyres politiske utvalg 1973–1980, medlem av Høyres kirke- og statsutvalg 1974–1976, nestformann i Sandefjord forsvarsforening 1975–1981, styremedlem i Den norske atlanterhavskomité 1977–1989, formann i Høyres befalsutvalg 1979–1980, medlem av Europabevegelsens sikkerhetspolitiske utvalg 1987–1988 og president i Norges Forsvarsforening 1989–1995.

Utmerkelser

Knudsen ble tildelt Deltagermedaljen i den norske Tysklandsbrigaden i 1948, Kong Olav Vs jubileumsmedalje 1957–1982 i 1982, Norges Forsvarsforenings hederstegn i 1995, Kongens fortjenstmedalje i gull i 2001 og Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner i 2002. I 1997  ble han også tildelt Medaljen for æresmedlem i Norges Forsvarsforening.
Humberlito Borges

Landslaget

Humberlito Borges spilte 1 landskamp for Brasils herrelandslag.
Dwarka

Myten

Ifølge legenden skal guden Krishna ha flyttet fra Mathura for å grunnlegge og dyrke Dwarka. Den nåværende byen skal også ha vært den som ble opprinnelig bygd på 600-tallet. Jagatmandirtempelet i Dwarka huser guden Dwarkadhish, en av Krishnas (Vishnus) avatarer. I nærheten av Nageshwar Jyotirling finnes en av de 12 helligste plassene for de hinduene som dyrker guden Shiva.
Blitzen

Blitzen (på engelsk The Blitz) var den vedvarende tyske flybombingen av Storbritannia under andre verdenskrig, fra 7. september 1940 til 10. mai 1941. De tyske bombetoktene rammet mange byer rundt i landet og startet med at London ble bombet i 57 netter. I slutten av mai 1941 hadde over 43 000 sivile omkommet og bare i London var over en million hus ødelagt eller skadet.
Tysklands mål med bombetoktene var å demoralisere den britiske befolkningen slik at Storbritannia ble nødt til å kapitulere, et mål som det tyske luftvåpenet Luftwaffe ikke hadde klart å nå med slaget om Storbritannia sommeren og høsten 1940. I mai 1941 ble hoveddelen av Luftwaffe flyttet østover for å bidra til angrepet mot Sovjetunionen og hoveddelen av de tyske bombetoktene mot Storbritannia var over.
Kinas Grand Prix

Kinas Grand Prix er et Formel 1-løp som arrangeres på banen Shanghai International Circuit i Shanghai, Kina. Banen er designet av Hermann Tilke og kan huse opptil 200 000 tilskuere. Kinas første Formel 1-løp, som ble arrangert i 2004, ble en stor suksess og et innholdsrikt løp, der Ferrari-føreren Rubens Barrichello vant med bare ett sekunds margin til Hondas britiske fører Jenson Button.
Strasserisme

Strasserisme er en splitterbevegelse av nasjonalsosialismen som representerte en mer radikal, massepreget form for fascisme enn det nazi-bevegelsen under Adolf Hitler praktiserte. Strasseristene, med brødrene Gregor og Otto Strasser i spissen, vektla de sosialistiske elementene i ideologien, som spilte en mindre rolle for Hitler selv, og som Hitler uttrykkelig forlot senest efter den såkalte «Strasser-krisen» som fulgte det for nasjonalsosialistene skuffende riksdagsvalget i 1932.
I det hemmelige møte mellom ledende representanter for NSDAP og tysk industri efter partiets maktovertagelse i 1933, bekreftet Hitler sin næringslivsvennlige kurs på bekostning av venstreorientert ideologi.
Otto Strasser ble utvist fra NSDAP i 1930, mens Gregor Strasser ble myrdet i forbindelse med det som er kjent som De lange knivers natt i 1934, da nazistene utraderte restene av den radikale NSDAP-fløyen, som i all hovedsak var organisert i SA.
Billie Jean King

Betydningen for dametennis

Billie Jean King er først og fremst kjent som en usedvanlig dyktig tennisspiller, men også som en temperamentsfull og utrettelig forkjemper for kvinners rettigheter på og utenfor tennisbanen. Hun ble profesjonell tennisspiller i 1968. Da kom hun til å spille en avgjørende rolle for etableringen av en profftour for dametennis (senere WTA), separat fra herrenes. Dette medførte også en kraftig økning av pengepremiene for kvinnelige spillere. Hun regnes dermed som en av grunnleggerne av WTA, som i 2005 administrerer 62 turneringer inkludert Federation Cup og Grand Slam-turneringene. En periode var hun også president for WTA.
I 1973 beseiret hun den 55 år gamle proffspilleren Bobby Riggs i det som ble kalt «kampen mellom kjønnene». Hun vant den TV-sendte kampen, som fikk stor oppmerksomhet, med settsifrene 6-4, 6-3, 6-3. Seieren blir regnet for å ha hatt stor betydning når det gjelder å gi kvinneidrett økt oppmerksomhet. Denne tenniskampen ble senere dramatisert i dramakomedien Battle of the Sexes fra 2017, hvor Emma Stone spilte Billie Jean King.

Spillestil

Helt i starten ville King helst spille volleyslag fremme ved nettet, og måtte nesten overtales til å lære seg grunnslagene. Allerede i 1959 var hun klar for å møte toppspillere i ulike mindre turneringer, og 16 år gammel vant hun doublefinalen i Wimbledon. I 1963 spilte hun singlefinale i Wimbledon, men tapte for Margaret Smith Court.

Meritter

Billie Jean King vant totalt 12 singletitler i Grand Slam-turneringer, hvorav seks i Wimbledon, fire i US Open og en hver i Australian Open og French Open. I Wimbledon vant hun også ti titler i double og fire i mixed double. I 1967 vant hun en «triple crown» i Wimbledon, det vil si seier i single, double og mixed double. Hun var med på å vinne flere seire for USA i Federation Cup, og som profesjonell vant hun totalt over 30 turneringer. 
I 1990 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Poulnabrone Dolmen

Poulnabrone Dolmen eller Poulnabronedyssen (Engelsk: The hole of the sorrows, «Sorgenes hull») er en gammel dysse i kalksteinslandskapet Burren i grevskapet Clare i Irland. Dyssen kan dateres tilbake til den neolittiske perioden, sannsynligvis mellom 3800 og 3200 f.kr. Dyssen består av en toppstein på om lag fire meter støttet av to mindre pilarer. Like ved er det en varde.
Det ble oppdaget en sprekk i en av pilarene i 1985. Dyssen ble demontert og den ødelagte steinen ble erstattet. Det ble foretatt utgravninger ved denne anledningen, og man fant restene av seksten voksne og barn gravlagt under monumentet. Det ble også funnet et øksehode og flere pilspisser av flint.
Kalvøya (Steinkjer)

Kalvøya er ei øy i Beitstadfjorden i Steinkjer, 10 km nordvest for Steinkjer sentrum. Øya er landfast med molo.
Kalvøya ble kjøpt av staten i 1969 som offentlig friområde. Øst for Kalvøya ligger Hoøya, som er et populært badested; vest for Kalvøya ligger Hammeren naturreservat.
Camille Flammarion

Liv og virke

Han ble født i Montigny-le-Roi, Haute-Marne i Frankrike og var bror til Ernest Flammarion, grunnlegger av Groupe Flammarion. Som ung mann ble Flammarion påvirket av to betydelige sosiale bevegelser i Europa; tankene til Darwin og Lamarck, og den økende populariteten av spiritisme. Han har blitt beskrevet som en «astronomer, mystiker og historieforteller» som var «besatt av livet etter døden, og om andre verdener, og [som] synes ikke å se noe skille mellom de to.»
Han var grunnleggeren av og første president i Société Astronomique de France, som publiserte sitt eget tidsskrift BSAF (Bulletin de la Société astronomique de France), utgitt første gang i 1887. I 1895 ble BSAF og L'Astronomie slått sammen. 
Han var den første som foreslo navnene Triton og Amalthea for to av månene til henholdsvis Neptun og Jupiter. Navnene ble likevel ikke akseptert offisielt før tiår senere. 
Han var gift to ganger, og hans andre kone var også en anerkjent astronom, Gabrielle Renaudot Flammarion.
City University London

Rangeringer

City, University of London ble rangert som nummer 41 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 37 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
I QS World University Rankings for 2014 rangerte City, University of London som nummer 341 av verdens universiteter.
Beasley Fork (Ohio)

Historie

Et postkontor kalt Beasleys Fork ble opprettet i 1855, og var i drift til 1902. Samfunnet har fått sitt navn fra Beasley Fork, en sideelv til Ohio Brush Creek som igjen er en sideelv til elven Ohio.
Sjøen for alle

Sjøen for alle er en innendørs båtutstilling arrangert av NORBOAT, båtbransjeforbundet i Norge. Sjøen for alle er Norges største fritidsbåtmesse og arrangeres i mars hvert år. Den første utstillingen ble arrangert på Frognerstranda i Oslo i 1956 og hadde 25 000 besøkende. Neste utstilling fant sted i 1961 og ble deretter arrangert annethvert år, før det ble en årlig tradisjon fra 1967. Kong Olav V var i mange år en fast gjest på Sjøen for alle.
I 1963 flyttet utstillingen til Norges Varemesse på Sjølyst hvor den ble arrangert frem til 2002, før utstillingen ble med Norges Varemesse til Lillestrøm da den åpnet der i 2003. I 2009 ble Sjøen for alle arrangert for 53. gang og hadde i overkant av 41 000 besøkende.
Midt-Tromshallen

Midt-Tromshallen er en innendørs fotballhall i Lenvik kommune i Troms. Hallen ble åpnet 1. februar 1997, og den ligger cirka seks kilometer fra Finnsnes sentrum, like ved Senja videregående skole i Finnfjordbotn. Hallen benyttes blant annet til sportsaktiviteter og arrangementer.
Tellus Petroleum

Tellus Petroleum var et norsk (senere nederlandsk-eid) oljeselskap med fokus på norsk sokkel. Selskapet var aktivt fra 2012 til 2017 og hadde kontorer i Oslo. Selskapet inngikk i 2015 flere avtaler om kjøp av  lisensandeler, men trakk seg senere fra disse avtalene.

Strategi

Tellus Petroleum skal primært ikke drive letevirksomhet, men vil kjøpe andeler i felt og funn og være med på utvikling, utbygging og produksjonsfasen. Selskapet satser i første rekke på modne områder på norsk sokkel.