Hertug av Rothesay

Hertug av Rothesay (skotsk-gælisk: Diùc Baile Bhòid; skotsk: Duik o Rothesay) er en tittel i skotsk adelstittel. Så lenge Skottland var uavhengig ble den gitt til landets tronarving, men siden Skottland gikk inn i union med England i 1707 har den blitt gitt til Storbritannias (senere Det forente kongerikes) tronarving.
Når arvingen til den britiske tronen oppholder seg i Skottland brukes denne tittelen fremfor de engelske titlene hertug av Cornwall og fyrste av Wales. De subsidiære titlene er jarl av Carrick, Baron av Renfrew, Lord of the Isles og Great Steward of Scotland.
Tittelen har navn etter Rothesay på øya Bute, men det er ikke knyttet noen juridisk enhet eller eiendom til den.
Den nåværende tittelinnehaveren er Charles, fyrste av Wales. I Skottland tiltales han formelt som HRH The Prince Charles, Duke of Rothesay («HKH Prins Charles, hertug av Rothesay»).

Historie

Den første som hadde tittelen var David Stewart, sønn av Robert III av Skottland, som fikk den i 1398. Etter hans død fikk hans bror, den senere Jakob I, tittelen, og tradisjonen for at den ble gitt til tronarvingen var dermed etablert. I 1469 vedtok Skottlands parlament en lov som fastslo denne arveordningen.
I samme lov ble det fastslått av jarledømmet Carrick også skulle tildeles tronarvingen. Dette var en tittel som hadde eksistert siden det 12. århundre, og som i 1306 hadde blitt underlagt kronen da Robert I ble kronet. I tiden som fulgte ble flere tronarvinger gitt denne tittelen, og loven av 1469 fastslo dette som en regel.
Tittelen baron av Renfrew ble tildelt en tronarving i 1404, og denne ble også gjort til en subsidiær tittel for tronarvingen i 1469. I Skottland er baronier føydale titler, og ikke adelstitler, men lovendringen kan sees som en de facto opphøyelse av baron av Renfrew til en tittel på høyde med Lord of Parliament i den skotske adelen og baron i adelen ellers i Storbritannia. Alternativt kan den sees som opphøyet ved loven om union mellom kronene av 1603; andre forskere mener at den fortsett er å anse som en føydaltittel.
Den siste tittelen som ble tillagt tronarvingen i loven av 1469 var embetstittelen Lord High Steward for embetet High Steward of Scotland, som først ble opprettet for Walter fitz Alan i det 12. århundre. Den syvende tittelinnehaveren ble kronet som Robert II i 1371, og etter det har bare tronarvinger hatt embetet.
Fra 1707 til 1963 hadde hertugen av Rothesay rett til å stemme i valg av skotske representanter til House of Lords. Med Peerage Act 1963 forsvant ordningen med valg av representanter for den skotske adelen til Overhuset.

Lord of the Isles

En spesiell tittel som også er en subsidiær tittel for hertugen av Rothesay er Lord of the Isles («Herre av Øyene»). Tittelen tilhørte opprinnelig slekten MacDonald, som var vasaller for kongene av Ytre Hebridene. en fjerde tittelinnehaveren, John MacDonald II, inngikk i 1462 en hemmelig avtale med Edvard IV av England for å forsøke å få et uavhengig kongedømme på øyene. Jakob III oppdaget dette i 1475, og tittelen ble inndratt. MacDonald klarte senere å få den tilbake, men i 1493 ble den igjen inndratt, av Jakob IV, etter at MacDonalds nevø hadde fremprovosert et opprør. I 1540 valgte Jakob V å gi tittelen til sin tronarving.

Arveordningen

Arveordningen for hertugtittelen, og tre av de subsidiære titlene, er bestemt av tidligere nevnte lov fra 1469. Den sier at «den førstefødte prins av skottenes konge til evig tid» skal inneha titlene. Dersom den førstefødte prinsen dør skal de gå til den neste i arverekkefølgen til tronen. «Skottenes konge» tolkes i vid forstand; det omfatter den britiske monarken, uansett kjønn. Men «prins» tolkes i streng forstand; Elizabeth II hadde derfor ikke noen av disse titlene.

Våpen

Våpenet er en kvadrering av våpnene til Great Steward of Scotland og Lord of the Isles, med den skotske tronarvingens våpen i midten.