google/wiki40b huggingface dataset:
NAKs Flytjeneste

NAKs Flytjeneste organiserer all samfunnsnyttig flytjeneste som utføres av flyklubber tilsluttet Norges Luftsportforbund (tidligere Norsk Aero Klubb).
Flytjenesten ble opprettet 1. mars 1995 ved at NAKs skogbrannvakttjeneste og NAKs redningstjeneste ble slått sammen.
Fly fra NAKs Flytjeneste bidrar både med skogbrannforebyggende arbeid og med skogbrannbekjempelse. 18 flyklubber har avtale om å utføre overvåking av skogene for brann i den tørre perioden av året. Fra snøen har smeltet om våren til sommervarmen forsvinner på høsten flyes vanligvis to turer i uka når det ikke er varslet fare for skogbrann, og en gang om dagen når det er varslet fare for skogbrann. Hvis det er ekstremt tørt bes flyklubbene om å fly så mye som mulig. For hvert fylke fastsettes en rute med veipunkter som bør følges på en vanlig overvåkningstur. Ruten for hvert fylke betegnes med en bokstav (D / Delta for Oppland) som oppgis til flykontrollsentralen som forklaring på hvor flyet skal.
Flytjenesten deltar, som en av flere organisasjoner, i den frivillige redningstjenesten som disponeres av Hovedredningssentralen og/eller politiet. Flytjenesten er medlem i FORF, Frivillige Organisasjoners Redningsfaglige Forum sammen med Norges Røde Kors Hjelpekorps, Norsk Folkehjelp, Norske Redningshunder, Redningsselskapet og Norsk Radio Relæ Liga.
Flytjenesten skal ikke påta seg oppdrag som kan oppfattes som å være ervervsmessig luftfartsvirksomhet eller være i konkurranse med slik virksomhet. 
Ved flyging for redningstjenesten og for skogbrann overvåkning og slukking har flygerne hittil tatt med VHFradioer med kanaler som benyttes av brann og redningstjenesten for kommunikasjon med brannvakta og med biler og mannskap på bakken under. Radioene har også noen hjelpekorpskanaler og to kanaler i maritim VHF kanalplan, kanal 6 og kanal 16 som er tillatt for kommunikasjon mellom fly og skip. Ved flyging, som ikke har med skogbrann eller redningstjeneste å gjøre, taes ikke slik VHFradio med, så det er vanskelig å formidle observasjoner fra småfly til nødetatenes sentraler uten egnet radioforbindelse.
Det er vedtatt at enhetene i FORF skal utstyres med gratis TETRA terminaler i fase 0 det nye Nødnettet av Direktoratet for nødkommunikasjon.
I 2016 ble Nødnett rullet ut hos Flytjenestens korps rundt omkring i landet, og disse ble utstyrt med terminaler med tilgang på AGA-nettet (Air-Ground-Air) for å bedre kommunikasjon med nødetater og personell hos de andre frivillige organisasjonene under øvelser og skarpe oppdrag.
Flytjenesten benyttes mye til skogbrannovervåkning og ved slukking av skogbrann. Ved søk og redningsoppdrag benyttes småfly av få politikammere, mens de fleste politikamrene og redningssentralene benytter helikoptre fra politiet, luftambulansen og flyvåpenet/ redningshelikoptertjenesten til søk fra lufta, i stedet for småfly.
Strapfkernerator

Strapfkernerator er et norsk band bestående av Øivind Klungseth Zahlsen og Aksel Hagen Tjora. Musikken deres kan best beskrives som en eksperimentell blanding av techno, klassisk musikk, samtidsmusikk, pop, psykedelisk rock og progrock. Deres hovedverk, «Requiem», ble spilt inn i regi av Trip Records i New York i 1997–98, blant annet med solistene Åsne Juve (sopran) og Tor Petter Ånes (tenor).
Tumbler-Snapper Baker

Baker var en prøvesprengning av en atombombe gjennomført av USA under Operation Tumbler-Snapper. Detonasjonen ble utført i Nevada 15. april 1952. Bomben var på 1 kilotonn tilsvarende 4,2 terajoule.)
Unternehmen Tannenberg

Unternehmen Tannenberg var en tysk operasjon med det mål å svekke motstandsviljen og -evnen i den polske befolkning ved å myrde deres ledere, og potensielle ledere.

Planlegging

Tysk etteretning samarbeidet med den tyske befolkning i de polske områdene (såkalte Volksdeutsche). Operasjonen ble forberedt ved kartlegging av mer enn 61 000 polske aktivister, intelligentia, skuespillere, prester, kunstnere, og reserveoffiserer. Operation Tannenberg, oppkalt etter slaget ved Tannenberg der Den Tyske Orden ble beseiret av polsk-litauiske styrker i 1410, ble utført etter ordre fra Adolf Hitler.

Gjunnomføring

Allerede i augusti1939 ble det arrestert og skutt 2 000 polakker i Tyskland. Den 1. september 1939, ved invasjonen av Polen, ble den andre fase påbegynt, da etterhvert 20 000 polakker ble myrdet i 760 massehenrettelser. Den paramilitære 82 000 mann sterke tyske organisasjonen Volksdeutscher Selbstschutz spilte en viktig rolle i iverksettelsen av operasjonen. Operasjonen kom virkelig i sving månedene etter krigsutbruddet den 1. september 1939 og de kartlagte man fikk tak i ble internerte eller skutt. Konsentrasjonsleiren Stutthof øst for Danzig ble tatt i bruk ftogs i bruk i samband med operationen.
Fatle

Fatle er et slags trekantet tørkle som brukes som støtte for en skadd arm eller skulder, særlig innen førstehjelp. Hensikten er å hjelpe til med å holde armen eller skulderen mest mulig i ro. For samme formål brukes fatle også ved skader i en hånd.
Smaragdbladmåler

Utseende

En middels stor (vingespenn 27 – 32 mm), slank, gulgrønn måler. Kroppen er kledt med grønne hår. Forvingene, som er forholdsvis smale, har to tynne, hvite tverrlinjer og en liten, rund, hvit flekk nær midten. Bakvingen har et blekt parti ved fremkanten.

Levevis

Arten er knyttet til tørre enger på kalkgrunn. Larvene lever på ryllik (Achillea millefolia), kanskje også andre kurvplanter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni – juli.

En truet art

Smaragdbladmåleren er regnet for å være en truet art i store deler av Europa. I Storbritannia har den ikke blitt sett siden 1991, og man regner med at den alt er utdødd. I Norge finnes det noen gamle funn fra Oslo, men i de siste 100 årene er den bare funnet på to kalkrike øyer i Bærum kommune, siste gang i 1984. De tørre engene som den lever på er sterkt utsatte overfor utbygginger, de kan også stå i fare for å gro til med skog. På den norske rødlisten har den fått status som sårbar (V). Som et lite lyspunkt kan det nevnes at denne arten ble registrert for første gange i Sverige i 2004.

Utbredelse

Smaragdbladmåleren finnes i Sør-, Mellom- og Øst-Europa og videre østover like til Japan. I Nord-Europa er det kjent forekomster bare fra Norge og det sørlige Finland, i tillegg til den nyoppdagede bestanden i Sverige.
Impact gardening

Impact gardening er en prosess hvor nedslagshendelser blander og mikser den ytterste delen av skorpen på måner og andre himmellegemer uten atmosfærer. I tilfellet med vår egen måne, er dette oftest kjent som lunar gardening. Planetlegemer uten en atmosfære vil generelt også mangle envher erosjonsprosess, med mulig unntak av vulkanisme, og som et resultat vil nedslagsrester akkumuleres på legemets overflate som en grov «jord», vanligvis omtalt som regolitt. Etterfølgende nedslag, spesielt av mikrometeoritter blander og mikser denne jorden. Det er estimert at den øverste centimeteren av måneoverflaten omveltes hver 10. millioner år.
Bobbie Peers

Utdannelse

Peers er utdannet ved London International Film School (1997–1999).

Filmkarriere

Peers har etter det jobbet som regissør, manusforfatter og tekstforfatter. Han debuterte i 2015 med sin første spillefilm, som fikk tittelen Dirk Ohm – Illusjonisten som forsvant, med den tyske skuespilleren August Diehl i hovedrollen.

Bokutgivelser

I 2015 ga Peers ut den første boken i en serie om tolvåringen William Wenton. Boken ble en stor suksess, og ble også solgt til utlandet. Per april 2019 har han gitt ut fire bøker i denne serien, og forlaget har varslet at bok nr. 5 vil bli utgitt høsten 2019.

Oppdagerklubben

Ifølge Aschehoug forlag våren 2019 har Bobbie Peers begynt å skrive på en serie for noe yngre barn enn bøkene om William Wenton. Den nye serien vil få samlebetegnelsen Oppdagerklubben, og første bok skal etter planen utgis høsten 2019.
Hjärtats rytm

Hjärtats rytm er et musikkalbum med Tomas Ledin, utgitt i 1973. Dette er hans første plateutgivelse som er på svensk. Albumet ble utgitt på nytt i 1991.
Fyrstinnen av Asturias' pris for kunst

Fyrstinnen av Asturias' pris for kunst (spansk: Premio Princesa de Asturias de las Artes) er en pris, som siden 1981 årlig tildeles for kunstnerlig virke. Den er en del av en Fyrstinnen av Asturias-prisene. Prisen deles ut årlig i Oviedo.
Prisen ble etablert i 1981 av Fundación Princesa de Asturias og har navn etter tittelen til Spanias kronprinsesse. Den var først kjent som Fyrsten av Asturias-prisen, men etter at Felipe i 2014 ble konge og datteren Leonor ble kronprinsesse med tittelen fyrstinne av Asturias, skiftet navnet til Fyrstinnen av Asturias-prisen. Stiftelsen endret samtidig navn til Fundación Princesa de Asturias.
Prisen består av en skulptur laget av kunstneren Joan Miró og et pengebeløp på 50 000 euro.
MGC

MGC er en britisk sportsbil produsert av MG mellom 1967 og 1969. MGC er hovedsakelig en 6-sylindret versjon av MG MGB. Modellen var basert på dennes karosseri, men hadde en større og tyngre motor på 3 liter. Modellen kjennetegnes også derfor ved at panseret har en forhøyning på midten for å få plass til motorblokken, samt en dråpeformet forhøyning på venstre side for å få plass til forgasserne. 
Bilen var tenkt som en etterfølger til Austin Healey 3000 som var i ferd med å gå ut av produksjon, og som en konkurrent til Triumphs TR6. Modellen fikk imidlertid hard medfart fra dagen den ble introdusert på markedet. Tyngden på den 6-sylindrede motoren, i kombinasjon med datidens dekk og hjuloppheng, gjorde at bilen fikk rykte på seg for å ha dårligere kjøreegenskaper enn forgjengeren MGB. Motoren ble også kritisert for å være for lite turtallsvillig, og mange mente dette var mer en «tourer» enn en sportsbil. Samtidig ble det påpekt at utformingen av karosseriet ikke var merkbart forskjellig fra MGB. Konklusjonen ble derfor at bilen derfor ikke var en verdig arvtager til Austin Healey 3000. Produksjonen av MGC ble stanset etter 2 år etter at 8 999 biler var produsert. 4 542 av disse var roadster, mens omtrent 4 457 var Grand Tourer (GT). Med moderne hjuloppheng og støtdemping, samt med bredere og mykere dekk, har imidlertid MGC vist seg å være en mer manøvrerbar bil enn tidligere antatt. 
En velkjent MGC-eier var Prince Charles. Etter 30 år ga han sin bil videre til sin sønn William.
The Leftovers

The Leftovers er en roman fra 2011 av den amerikanske forfatteren Tom Perrotta, om livet på jorden etter en bortrykkelse som tar noen, og etterlater andre. Milliardene som etterlates er alle berørt av tapet av sine kjære i «den plutselige avgangen», forsterket av de betydelige sosiale og filosofiske problemstillingene og konsekvensene av hva det innebærer å bli etterlatt, når andre ble valgt.

Handling

Flere år etter en hendelse lik bortrykkelsen, der millioner av mennesker over hele verden plutselig forsvinner uten forklaring, sliter innbyggerne i Mapleton i New York stadig med å takle det enorme tapet og det resulterende kulturskiftet. Historien er fortalt episodisk, sentrert rundt de fire medlemmene av Garvey-familien, som hver har påbegynt et usannsynlig forhold etter hendelsen.
VM i sjakk 1910 (Lasker–Janowski)

VM i sjakk 1910 (Lasker–Janowski) var et VM i sjakk i 1910 mellom Emanuel Lasker og David Janowski. Det ble spilt mellom 8. november og 8. desember 1910 i Berlin, og endte med at Lasker forsvarte tittelen.

Bakgrunn

Lasker og Janowski spilte to vennskapskamper i 1909, hvor den første endte uavgjort (+2 -2) og den andre ble en seier for Laster (+7 02 -1). Den lengste kampen i 1909 blir ofte kalt for en verdenmesterskapskamp, men ifølge Edward Winter var det ikke en tittelkamp.
Icublabia

Utseende

En middelsstor, rødbrun trebukk, lett kjennelig på at pronotum og dekkvingene har lange, skarpe pigger. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er nærmest rektangulært, litt foran midten av hver sidekant med en lang, nålelignende, rett pigg. Dekkvingene er nesten rektangulære, hver dekkvinge med to krumme, skarpe pigger langs, sidekanten, den ene nær "skuldrene" og den andre litt bak midten, en lang, skarp pigg ved bakhjørnet, og to tornelignende pigger på ryggen. Beina er ganske slanke.

Levevis

Larvene lever inne i død ved.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra det østlige Ecuador.
Euxoa

Utseende

Middelsstore (vingespenn 26–42 mm for de artene som forekommer i Norge) nattfly, forvingene brun- eller grålige. Nyre- og ringmerkene pleier å være tydelige, ofte er de omgitt av svart. Mange av artene er svært variable, og de kan være vanskelige å skille uten å undersøke kjønnsorganene. Bakvingene er hvit- eller gråaktige.

Levevis

Artene lever mest i åpne, gjerne sandete områder der larvene utvikler seg på røttene av ulike lave planter. De voksne sommerfuglene flyr på ettersommeren og høsten, kommer gjerne til lys og oppsøker også blomster.

Utbredelse

Slekten har flest arter i Nord-Amerika, men også tallrike i Palearktis. Én art går så langt sør som India.
Bernard og Bianca i Australia

Handling

En gutt ved navn Rudi (engelsk Cody) våkner av et nødrop fra skogen. En kenguru forteller ham hva som har skjedd: en stor ørn sitter fast høyt, høyt oppe på ei klippe. Rudi klatrer modig opp, og befrir ørnen fra tauene som binder den fast. Ved et uhell slår ørnen Rudi slik at han faller utenfor klippen, men den flyr etter og redder ham i siste sekund. Rudi og ørnen blir venner og ørnen viser Rudi reiret sitt og eggene sine. Han får også ei fjær av ørnen. Oppdrag uført og Rudi begir seg på vei hjem, men går i en dyrefelle satt opp av antagonist (motstander) i filmen, en krypskytter.
Krypskytteren, som heter MacLeach, finner til sin skuffelse Rudi i fella og ikke noe stort dyr som han kan tjene penger på. MacLeach skal til å slippe løs Rudi da han ser fjæra til ørnen og innser at Rudi kan føre ham til ørnen og reiret. Rudis sekk blir kastet i vannet, og Rudi selv blir kidnappet. Agnet for dyrefella, ei mus, skynder seg og sender radiomelding om hva som har skjedd til New York, til Verdens musehjelpere.
Bernard og Bianca sitter og spiser i en finere restaurant (ei krystallyskrone i en vanlig fin restaurant), og Bernard har funnet ut at han skal fri til Bianca. Han mister gifteringen sin på gulvet og blir borte for å lete etter den da Bianca får beskjed om hva som har skjedd med Rudi. Kelneren, Francois, tilbyr seg å si ifra til Bernard. Så langt kommer aldri Francois, fordi Bernard er travelt opptatt med å finne ut hvordan han skal fri til Bianca, og ikke hva Francois vil fortelle ham. Dette fører til at Bernard blir dratt inn i oppdraget uten å vite hva som skjer. De flyr med fuglen, Orville, (og med litt hjelp av et vanlig fly) til Australia der de begynner på oppdraget sitt.

Utgitt

Bernard og Bianca i Australia ble utgitt på VHS i september 1991 og 1. august 2000 på DVD.
Short Sunderland L2167

Short Sunderland L2167 var et britisk rekognoseringsfly som 9. april 1940 kom i kamp med og ble skutt ned av tyske jagerfly under invasjonen av Norge. 
Det britiske flyet var et stort sjøfly («flying boat») av typen Short Sunderland som hadde stor rekkevidde. L2167 hadde tatt av fra Invergordon i Skottland omtrent midt på dagen 9.april med oppdrag å undersøke hva som foregikk rundt Oslo. Flyet kom inn fra Nordsjøen ved Stavanger og gikk over fjellene. Flyet kom inn over Oslo 17:30 på ettermiddagen og fotograferte blant annet Oslo havn. Flyet gjorde en stor sving over Oslo (der flyet ble truffet av tysk luftvern), snudde vestover igjen, og ble da forfulgt av tyske jagerfly Messerschmitt 110 som tok av fra Fornebu. L2167 ble innhentet over Sollihøgda og luftkampen fortsatte over Holsfjorden.
Flyet eksploderte over Hornsetra styrtet i Finnemarka ovenfor Holsfjorden. Av besetningen på ti overlevde bare Ogwyn George etter et fritt fall på nesten 1000 meter. George landet i grantrær og dyp snø, og ble reddet etter mange timer ned fra marka av skogsarbeider Johan T. Bråthen. De ni omkomne var de første allierte soldater som falt i kampen om Norge. Soldatene var fra Storbritannia, Nord-Irland, Canada og Australia. De omkomne ble hentet ned av Drammen trekkhundklubb og gravlagt ved Sylling kirke. Noen vrakdeler fra flyet ligger fortsatt i Finnemarka.
I 2010 ble dokumentarfilmen A Very Short War (En kort innsats for Norge) laget om hendelsen, den har blant annet vært vist på NRK TV. Ogwyn George tilbragte resten av krigen som krigsfange. Etter 32 år møttes George og Bråthen igjen i Erik Byes fjernsynsprogram.
Årets trønder

Årets trønder er en pris som fra 2010 utdeles av Adresseavisen og NRK Trøndelag i samarbeid.
Prosessen frem mot tildelingen er slik: Adresseavisen og NRK informerer på sine nettsteder om muligheten for alle til å stemme på sine kandidater. Det settes en frist, som regel sent på høsten året før tildelingen. Etter fristens utløp samles en fagjury, som består av representanter for NRK eller Adresseavisen og representanter for utdannings- og kulturinstitusjoner i Trondheim. Ut fra de foreslåtte kandidatene velger jurymedlemmene fem kandidater hver. Valgene må begrunnes. Juryen samler seg om fem av disse kandidatene. Navnene offentliggjøres, og lyttere og lesere kan stemme på den de mener bør få tittelen Årets trønder. Vinneren offentliggjøres på nyttårskonserten som arrangeres i januar av Trondheim Symfoniorkester og Adresseavisen.
Inntil 2010 var Årets trønder to priser som ble utdelt av henholdsvis Adresseavisen og NRK Trøndelag.
Tid for hjem

Tid For Hjem er et norsk interiør- og oppussingsprogram med Kjersti Bergesen som har gått på TV 2 siden 2004. Sammen med tre håndverkere (en tømrer, en maler og tapetserer og en elektriker) forsøker Bergersen å gjøre slitte gamle hus, rom og uteområder til nye.
Premieren ble sett av 419 000.
Peter Jacob Homann

Liv

Han var sønn av distriktslege Christian Horrebow Homann og Bodil Catharine Biørn, og bror av legen Christian Horrebow Homann. I 1868 ble han gift med Lucie Edvardine Bull (1846–1869), datter av fiolinisten Ole Bull og Alexandrine Félicité Villeminot.
Homann ble student i 1832 og cand. jur. i 1838. Året etter ble han ansatt som advokatfullmektig. I 1843 ble han utnevnt til over- og underrettsprokurator i Christiania stift, og i 1847 til høyesterettsadvokat.
Han utga flere mindre skrifter av skjønnlitterært og politisk innhold, blant annet det anonyme dramaet Ordinær Kjærlighed (1844) og Et Blik paa vore politiske Forholde (1845). Sammen med Ole Hansen Rolfsen stiftet han Norsk juridisk Tidsskrift, som utkom fra 1844 til 1846. Han skrev også en del artikler i Den Constitutionelle og Morgenbladet.
Mikhail Nikolajevitsj Muravjov-Vilenskij

Bakgrunn

Mikhail Nikolajevitsj Muravjov-Vilenskij var sønn av Nikolaj Muravjov (1768–1840). Han skal ikke forveksles med sønnesønnen Mikhail Nikolajevitsj Muravjov, som var russisk forsvarsminister mellom 1897 og 1900.

Virke

I sin tid ved Universitetet i Moskva etablert Muravjov Det matematiske selskap og ble senere dets president. Han meldte seg til tjeneste under fedrelandskrigen i 1812 og ble såret ved Borodino. I 1816 var han med på å grunnlegge det første Dekabrist-selskapene og, selv om han ikke deltok aktivt i bevegelsen etter 1820, ble han arrestert for en kortere periode av politiet etter det mislykkede opprøret i desember 1825. Noen kilder hevder at han kjøpte sin frihet ved å samarbeide aktivt med etterforskerne i å identifisere medvirkende.
Takket være formidling fra mektige slektninger ble Muravjov utnevnt til viseguvernør i Vitebsk i 1826 og til guvernør av Mogilev i 1828. I disse embeder ble han kjent for sin hardhendte russifiseringspolitikk. I Hviterussland klarte han et stykke på vei å knekke den katolske kirke. Han forbød byggingen av nye katolske kirker og omgjorde de eksisterende til ortodokse kirker og kapeller.
Muravjovs erfaringer fra novemberopprøret i 1830 overbeviste ham om at det var to grupper hovedantagonister ansvarlige for spredningen av polsk nasjonalisme, katolske prester og polske studenter. Derfor satte han som sitt viktigste mål å stenge universitetet i Vilna (Vilna = Vilnius) og å få fjernet katolske prester fra undervisningsinstitusjoner. Han skal ha sagt: «Hva russiske rifler ikke har klart å gjøre, vil bli fullført av russiske skoler».
I 1831 regjerte Muravjov guvernementet Grodno, men ble overflyttet til governementet Minsk året etter. 
Muravjov ble i 1842 overdirektør for det russiske jordmålingskorpset, i 1850 medlem av riksrådet og i 1857 minister for riksdomenene. Han motsatte seg opphevelsen av livegenskapet. Hans administrasjon av statseide bondehuskoldninger viste seg katastrofal og reduserte mange av dem til bankerott.
I guvernementet Vilna fikk han omkring 9.000 personer deportert og 127 hengt.

Memoarer

Hans sønnesønn Mikhail Muravjov utgav Der Diktator von Wilna, Memoiren des Grafen M.N.M. (tysk utgave 1883).
Vindelfjällen

Vindelfjällen er et fjellområde i kommunene Sorsele og Storuman i Västerbottens län, mellom Vindelälvens og Umeälvens dalfører. En stor del av området inngår i Vindelfjällens naturreservat, som med et areal på 550 000 hektar er Sveriges største naturreservat.
Området består av mange mindre og tre større mer eller mindre sammanhengende fjellmassiver:  Artfjället (Aartege) vest for Umeälven, Norra Storfjället øst for den samme elven og Ammarfjället (Skiebllie) vest for Vindelälven. Disse tre fjellmassivene ligger innenfor naturreservatet. Norra Storfjället krysses av Kungsleden mellom Ammarnäs og Hemavan samt av et antall mindre ferdselsårer sommars- og vinterstid, men i de to andre massivene finnes ingen markerte veier.
Bjelleviklere

Utseende

Mellomstore til store (de norske artene har vingespenn 15-28 millimeter), mer eller mindre brune viklere. Forvingens framkant er rundet og ytterkanten tvert avskåret eller litt innbuktet (spissen ofte litt framskytende), slik at sommerfuglen får et bjelleformet omriss når den sitter i ro. Det er ofte tydelig forskjell på hannen og hunnen i fargen.

Levevis

De fleste av artene har larver som lever på busker og løvtrær, men det finnes også noen som går på bartrær.

Skadedyr

Flere av artene i denne slekten er brysomme skadedyr, for eksempel stor fruktvikler (Archips podana) ved dyrking av epler.

Utbredelse

Slekten forekommer i Nord-Afrika, i så godt som hele Europa, i det meste av Asia og i Nord-Amerika.
Gandhara

Gandhāra (sanskrit: गन्धार, pashto:ګندهارا, urdu: گندھارا Gandḥārā; også kjent som Waihind på persisk) er navnet på det gamle kongedømmet Mahajanapada, lokalisert i nordlige Pakistan, Jammu and Kashmir og østlige Afghanistan. Gandhara omfattet i hovedsak Peshawar-dalen, Potohar-platået (se Taxila) og Kabul-elvens nordre bredd. De viktigste byene var Peshawar og Taxila.

Historie

Det er påvist menneskelig bosetning fra steinalderen i Gandhara ved steinredskaper og brente beinlevninger som ble avdekket i grotter ved Sanghao nær byen Mardan i Punjabregionen av dagens Pakistan. Disse levningene er rundt 15 000 år gamle. Senere undersøkelser har pekt mot en datering for 30 000 år siden, kanskje også eldre. Regionen viser en tilstrømning fra kulturer fra sørlige Sentral-Asia i bronsealderen med gravkulturen i Gandhara, og grunnstammen i vedisk sivilisasjon. Denne kulturen blomstret fra rundt 1500 f.Kr. og til 500 f.Kr. Det har blitt avdekket spor i fjellområdene i dalstrøkene i regionen Swat og Nedre Dir i nord, og selv i Taxila i sørøst.
Kongeriket Gandhara varte fra 500-tallet f.Kr. til 1000-tallet e. Kr. Det hadde sin storhetstid mellom 100-tallet og 500-tallet e.Kr. under de buddhistiske kongene i Kushriket. Etter at riket ble erobret av Mahmood av Ghazni i 1021 opphørte etterhvert navnet Gandhara.

Geografi

Det har vært menneskelig bosetning siden steinalderen ved Kabul-elven og opp til munningen ut til Indus-elven. Gandhara var et senter for internasjonale handelsaktiviteter langs Silkeveien, og var en viktig kommunikasjonskanal mellom oldtidens Iran og Sentral-Asia.
Tippmannia

Utseende

Middelsstore, avlange, blankt røde trebukker med svarte dekkvinger. Antennene er mørke, tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, noe knudrete. Dekkvingene er jevnbrede, beina middels lange med litt fortykkede lår.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Costa Rica i nord til det sørlige Brasil (Santa Catarina) i sør.