Knøttspissmus

Beskrivelse

Knøttspissmus veier cirka 1,5–6 g og måler (snute–halerot) cirka 33–53 mm, mens halen i tillegg utgjør cirka 23–29 mm. Norsk pattedyrhåndbok oppgir knøttspissmus som nest minst av alle verdens kjente pattedyrarter, bare pygméspissmusa Suncus etruscus skal være mindre, men avhengig av hvordan størrelse defineres konkurrerer flaggermusarten Craseonycteris thonglongyai om tittelen som verdens minste. På grunn av knøttspissmusas beskjedne størrelse kan voksne eksemplarer bare forveksles med dvergspissmus. Artene kan skjelnes fra hverandre ved at knøttspissmusa har en forholdsvis kortere snute, halen er kortere, tynnere, ikke innsnevret ved roten og mindre behåret. Fargen på ryggen varierer etter årstidene, fra sjokoladebrun om sommeren til lysebrun om vinteren. Buken er lysegrå med skarp grense mot ryggens farge. Undersiden og føttene er lysegrå.

Utbredelse

Norge er lengst vest i knøttspissmusas store utbredelsesområde. Den finnes i Norge, Sverige, Finland, det meste av Russland med Sibir, Kina og Hokkaido. Arten ble funnet i Norge allerede i 1926, og fem år senere også i Finland, men i begge tilfelle uten at funnene ble registrert som knøttspissmus. I 1967 ble arten registrert for første gang i Sverige. I alt er det nå gjort ca. 15–20 funn i Sør-Norge og Troms og noen færre i det nordlige Sverige. I Finland er knøttspissmus funnet spredt over det meste av landet innenfor mer enn 50 registreringskvadrater på l0 x l0 km. Antagelig vil det vise seg at arten har en større utbredelse i Skandinavia enn man før har trodd. Det antas at arten er utbredt i egnede miljøer over store deler av landet og at den reproduserende bestanden derfor overskrider 2000 individer. Antatt andel av global bestand: < 1 %

Habitat

Knøttspissmus er funnet i et vidt spekter av habitattyper, både i bar- og blandingsskog og i mer åpent terreng, og er tatt innendørs. Selv om den finnes over store områder registreres den bare ved tilfeldigheter, og dette har flere årsaker. Knøttspissmus er allsidig i valg av levested, og det er derfor ikke mulig å si i hvilke naturtyper man bør lete etter den. Dessuten er bestanden etter alt å dømme liten, og endelig er knøttspissmus vrien å fange. Takket være sin beskjedne vekt utløser den bare sjelden de fellene som brukes til fangst av smådyr i forbindelse med undersøkelser. Men arten er flere ganger funnet i fallgroper til fangst av insekter og andre virvelløse dyr som ferdes på bakken (barberfeller). I Norge ble det fanget fire dyr på 68 000 felledøgn (antall feller x antall døgn) og to på 20 000 felledøgn.

Atferd

Knøttspissmus er aktive hele året, og har ingen strategi for å spare eller lagre næring. Fordi de er så små må de ha en meget høyt stoffskifte for å holde varmen, så de lever et meget hektisk liv for å klare å holde liv i seg: Etter noen minutters frenetisk jakt etter mat må den sove noen minutter, så våkner den skrubbsulten og det hele gjentar seg. 
Knøttspissmus svømmer gjerne og klatrer bra. De har dårlig syn, men meget god hørsel.

Forplantning

Antagelig to kull mai - august, hvert med 4–7 unger i hvert kull. Levealder i det fri er ukjent, antagelig mindre enn de 2,5 år som er oppnådd i fangenskap.

Føde

I fangenskap tar arten forskjellige mindre insekter, billelarver, maurpupper og edderkopper, men ikke meitemarker. Fødeemnene er som regel ikke over 1,5 mm. Knøttspissmus spiser daglig helst mer enn sin egen vekt. Spissmus har evne til en viss grad til å benytte seg av ekkolokalisering ved hjelp av skarpe skrik, men knøttspissmusas frekvens ligger vanligvis over det vi mennesker kan høre. Den spiser og i fangenskap 120 måltider pr døgn. og 2–5 ganger sin egen vekt daglig. Dette er vanskelig om vinteren, så da krymper den - også rygghvirvlene og kraniet - antagelig på grunn av sult. Om våren vokser den igjen.

Forholdet til rovdyr

Undersøkelser fra Finland har påvist rester av knøttspissmus i gulpeboller etter slagugle, spurveugle og varsler,, så de samme rovdyrene som spiser andre spissmusarter har ganske sikkert også knøttspissmus på menyen.