google/wiki40b huggingface dataset:
Kristiansands Turnforening

Kristiansands Turnforening, stiftet 17. oktober 1858 i Kristiansand har et tilrettelagt aktivitetstilbud innen turn. Fra å være på ulike steder i Kristiansand fikk foreningen sin første egen turnhall i 1902. I 1986 flyttet foreningen sin virksomhet fra turnhallen i Kvadraturen (sentrum) til Gimlehallen, hvor en turnhall ble bygget som et tilbygg.
Allerede i 1860 hadde foreningen partier for herrer, damer og gutter, og først i turnåret 1897/98 fikk foreningen sitt første pikeparti.
Foreningen har i dag ca. 1000 medlemmer fordelt på foreldre/barn-partier (gymlek), bredde- og konkurransepartier i apparatturn og troppsgymnastikk samt mosjonspartier for damer og herrer. Aldersspenn fra 3-4 år til pensjonister.
Pseudogenes

Utbredelse

Arten er endemisk for Madagaskar.
Aintree

Stedsnavnet

Byen var historisk en del av Lancashire, og navnet Aintree, som antas å være av angelsaksisk opprinnelse, med betydningen «ett tre» eller «tre som står alene». Navnet er første gang dokumentert i 1226, også som Ayntre i 1292, den vanlige stavingen i middelalderen. Stavingen Eyntre opptrer også, og på 1500-tallet Ayntree og Ayntrie.
Cotyadesmus

Utseende

Nokså store, avlange, lys rødbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum er rektangulært, dekkvingene har noe utstående "skuldre".

Utbredelse

Artene er bare kjent fra Colombia.
The Company Tie

The Company Tie er et musikkalbum med Drunk, utgitt i 2004.
Dronningsjokolade

Dronningsjokolade er en sjokolade som blir produsert av Freia. Sjokoladen ble lansert i 1921 og er i dag en av de mest populære bake-sjokoladene. Den består av mørk sjokolade med 44% kakao. Den fås i plate på 200 gram, og den fås også som hvit sjokolade. I 2014 kom Dronningsjokolade som sjokoladeglasur på tube ut på markedet.
Den barmhjertige samaritan

Den barmhjertige samaritan er en lignelse i Det nye testamente der Jesus forteller en lignelse (en form for Allegori) om en mann som blir overfalt av røvere mellom Jerusalem og Jeriko, og etterlatt i halvdød tilstand. En forbipasserende prest oppdager mannen, men viker til side og går forbi. Det samme gjør en levitt. Deretter kommer en svært medlidende samaritan forbi, som behandler mannens sår og tar ham med til et vertshus, der samaritanen betaler for mannens opphold. Den barmhjertige samaritan skulle symbolisere ens neste, og viste anvendelse av setningen «elsk din neste som deg selv».
Det er beskrevet at Jesus fortalte lignelsen som svar på et spørsmål fra en lovkyndig, «Hvem er så min neste?» Som svar forteller Jesus lignelsen hvor konklusjonen om hvem som er min neste er den mann som viser nåde for den skadde mannen, og denne mannen er en samaritaner. Til tross for likhetene mellom de folkene, jødene og samaritanerne, hadde det oppstått århundrelangt motsetningsforhold mellom, og som hadde toppet seg med at jødene ødela samaritanernes tempel på Gerisimfjellet. På Kristus’ tid var spenningene slik at de ikke bevegde seg inn på hverandres områder og ikke kontaktet hverandre. Prester og levitter (som var tempeltjenere) var høyt aktet på denne tiden, mens samaritanene var et folkeslag som ble sett ned på med fiendtlig innstilling.
En del kristne, slike som Augustin har tolket lignelsen allegorisk hvor  samaritaneren representerer Jesus selv som reddet en syndig mann. Andre har imidlertid sett bort fra lignelsen opprinnelige mening, og ser den som et eksempel på Jesus’ etikk.
Lignelsen har inspirert kunst som maleri, skulptur, poesi og film. Frasen «den barmhjertige samaritan» i betydningen den som hjelper en fremmed er avledet fra denne lignelsen, og mange sykehus og veldedighetsorganisasjoner har navn etter lignelsen.
Vlissingen

Historie

Vlissingen begynte som en havn for Middelburg i det 13. århundre. I 1547 ble «Fort Rammekens» bygget øst for Vlissingen til beskyttelse av Det nederlandske ostindiske kompanis (ned.: VOC) skip. Byen var en av kompaniets viktigste havner. Karl V og hans søster Maria av Ungarn reiste i 1556 herfra til Spania. Under åttiårskrigen var Vlissingen en av de første byene som falt i Geuzenes hender, 6. april 1572. Fra det 18. århundre av vokste Vlissingen økonomisk sett i forhold til Middelburg og Veere, deres havner ble for grunne for de større skipene. I det 19. århundre var Vlissingen en viktig krigshavn.
Under den andre verdenskrig ble Vlissingen og resten av Walcheren hardt truffet. Byen ble aldri blitt helt den gamle etter dette.  Grote kerk, også kalt Sint Jacobskerk, (den store eller St. Jacobskirken) er bygget i sen-gotisk stil, den har dessuten noen buer i tudor-stil. Tårnet og det lave koret kan være bygget allerede i 1328, mens etter en brann i 1911 kun murstensveggene og noen av pilarene ble stående. Kirken ble etter dette gjenoppbygget. Etter den andre verdenskrigen og de watersnood van 1953 (en stor oversvømmelse) ble kirken på nytt restaurert i 1953-54.

Hvor kommer navnet Vlissingen fra?

Navnet kommer antagelig fra en flaske (ned.: fles), som fremdeles kan sees i byvåpenet. Flasken er sentral i ulike teorier, men undersøkelser har ikke gitt tydelighet.
En historie forteller oss at da Willibrord kom til Vlissingen i det 7. århundre delte han det han hadde i en flaske med tiggere han møtte mens han prøvde å omvende dem. Ifølge hagiografien fant et mirakel sted, flasken ble aldri tom. Da biskopen merket at tiggerne ikke lyttet til det han fortalte, gav han dem flasken. Etter dette skal han ha kalt byen «Flessinghe».
En annen kilde sier at navnet kommer fra et hus på et gammelt fergested. På dette var en flaske festet som et slags skilt. Munken Jacob van Dreischor som besøkte byen i 967, kalte fergehuset «het veer aan de Flesse» (fergen ved flasken). Siden mange stedsnavn i området senere fikk endelsen -inge, kan det være at navnet langsomt ble forandret til Vles-inge og derfra til Vlissingen.
Nok en kilde legger ansvaret for navnet hos danskene. Navnet skal ha blitt avledet av det danske ordet Vles som betyr tidevann. Dette kan i tidens løp ha blitt til byens nåværende navn.

Verd å vite

Navnet Vlissingen finnes tilbake i New York (New Amsterdam) som «Flushing», og i engelskspråklige land kalles Vlissingen ofte «Flushing».
Vincents Bildt

Vincent(s) Bildt (født 31. desember 1606 i Norge, død 15. mars 1658 i Vestfold) var en Dansk-norsk lensherre til Brunla len (1637-43), Eker len (1643-46) og Tunsberg len (1646-58). Han var sønn av Otto Bildt og Inger Jespersdatter.
Bildt-slekten antas å ha immigrert til Danmark fra Skottland på 1400-tallet. I reformasjonstiden reiste så en av ætten, Daniel Bildt, som så mange danske adelsmenn, til Norge for å søke lykken. Og Daniel og hans etterkommere ble da blant de heldigere, Daniel selv ble gift med Blancheflor Lunge, datter av Vincent Lunge og datterdatter av fru Inger til Østraat - den mest innflytelsesrike kvinne i Norge på denne tiden. Daniel blir eier av Nes herregård ved Fredriksstad, og han hadde flere forleninger i Smaalenene. Familien samlet etter hvert betydelig jordegods øst for Oslofjorden, som av storgårder foruten Nes, omfattet Hafslund og Torsø. Sønnen Otto Bildt hadde ti barn. Den niende av dem var Vincents Bildt.
Vincent Bildt opptrer i 1637 som befalingsmann over Brunla len der han var Ove Gjeddes etterfølger. Som lensherre over Brunla bodde Bildt på Herre Unneberg i Sandeherred utenfor Sandefjord. I 1643 byttet han len med Nils Lange og fikk igjen Eker len med den store Sem setegård i Øvre Eiker. I 1646 fikk han Tunsberg len, hvormed fulgte Sem kongsgård ved Tønsberg. Her ble han boende vel et tiår. Han fikk innført pliktarbeid for bøndene i Tunsberg len. I landkommisjonens protokoll av 1661 opplyses at almuen «mest gjort arbeide til residensen Sem» med onnearbeider, ved- og gjødselkjøring, og så videre. Dette gikk etterhvert over til å bli en avgift i form av arbeidspenger til Sem kongsgård, som sattes til 1 rdl. for en fullgård, 1/2 rdl. for halvgårder og 1 ort for en ødegård.
I tillegg til å beholde sine arvede besittelser øst for Oslofjorden (foruten Nes og Torsø, omkr. 40 bondegårder), ervervet Vincent Bildt etterhvert en god del jordegods i Vestfold. To hovedgårder, Melsom og Skjersnes, begge i Stokke. Skjersnes var på starten av 1600-tallet eid av en annen adelsmann, Claus Brochenhuus, mens den i 1630- og 40-årene er i tollerfamilien Hans Hvids eie, og først i 1650-årene fikk Bildt den. Melsom gård var krongods, og ved skjøte av 29. januar 1649 ervervet Bildt Melsom og 25 andre bruk fra Fredrik III, som kronen helt eller delvis hadde part i. Gårdene lå for det meste i Stokke prestegjeld: Grimestad, Haug, Vadum, Gile, Gulbrandsrød, Ekeskog, Hvaal, Kile, Steinsholt, Rørkoll, Ragnilrød, Borgen, Huflaatten, Kverne, Holt og Bekkevar. I Sandeherred: Sunde og Ormestad, og i Andebu: Østre Hotvet, Vesle-Hotvet, Gjermundrød og Søndre Holt.
Som de fleste lensherrer på den tiden hadde Bildt en militær grad, ettersom han i 1644 var oberstløytnant i Tunsbergske regiment. I 1657 ble han oppnevnt til generalkrigskommisær.
Vincent Bildt døde i 1658. Han var gift med Else Friis, en adelsdame fra Jylland, som etter mannens død ble boende flere år på Melsom gård. Enken kjøpte i 1667 for 550 rdl. et gravkapell i Mariakirken i Tønsberg, hvor hun fikk bisatt sin mann.
Siste sjanse

Handling

To amerikanere raner en juvel-butikk i Canada og avtaler så å møtes på grensen til USA for å dele byttet. En av dem får imidlertid et uhell med bilen og blir tvunget til å ta inn på et øde motell inntil bilen er reparert. Motellets eier, en litt ustabil dame i 30-årene, forelsker seg i ham, men hennes mistanker mot ham øker da politiet kommer på besøk. I tillegg til dette begynner hans partner å tro at han har blitt lurt.
Torquay United Supporters Norway

Torquay United Supporters Norway er supporterklubb for den engelske fotballklubben Torquay United FC. Supporterklubben ble etablert 11. november 1999 i Stavanger av Bård O. Håland og Svein A. Handeland, og oppgir å ha ca. 350 medlemmer over hele Norge. Det er dermed den nest største supporterklubben for Torquay United i hele verden (etter den lokale i Torquay). TUSN har fått mye oppmerksomhet i britisk media, og har blant annet hatt hovedroller i en dokumentar for ITV.
The Wild Duck (1984)

Om filmen

Den innbrakte A$115 664 på kino i Australia.
Mitsubishi Eclipse

Mitsubishi Eclipse er en todørs sportsbil som produseres av Mitsubishi. Produksjonen av modeller med rattet på venstre side startet i 1989, og dagens modeller er fjerde generasjon. Bilmodellen er blant annet gjort kjent gjennom filmen The Fast and the Furious. I april 2011 ble det annonsert at bilen skulle ut av produksjon, den siste bilen ble produsert i august 2011.
Festskrift

Et festskrift (lånt fra tysk, Festschrift) er en bok som utgis som en lykkeønskning til en respektert akademiker i dennes levetid. En lignende bok som utgis posthumt kalles minneskrift (tysk, Gedenkschrift). De tyske betegnelsene brukes også på engelsk og andre språk.
Det utgis som regel ved en rund fødselsdag, for eksempel 60-årsdagen eller 65-årsdagen, når den som æres går av med pensjon, eller ved en annen viktig karrièremessig begivenhet. Et festskrift inneholder som regel vitenskapelige artikler forfattet av andre akademikere, særlig nære kolleger av den som festskriftet er tilegnet. I Norge har det også blitt vanlig at også etablerte skjønnlitterærer forfattere får festskrift til runde fødselsdager.
Artiklene i et festskrift vil gjerne på en eller annen måte relatere seg til, eller reflektere over, mottagerens akademiske arbeid, men kan også være original forskning uten noen spesiell tilknytning til mottagerens arbeid. Et festskrift kan bestå både av vitenskapelige artikler og mer uhøytidelige bidrag, som regel hver for seg (for eksempel de vitenskapelige bidragene først og andre typer bidrag som en egen del etterpå). Mange festskrift omfatter også et tabula gratulatoria, en utvidet liste over akademiske kolleger og venner som vil sende sine lykkeønskninger til mottageren. «Festskriftet må være litteraturens mest forfengelige sjanger. Festskriftet fordeler heder og ære etter et utstudert system der gratulasjonene peker tilbake på gratulantene.»
Dersom det dreier seg om en veldig fremstående akademiker hender det at forskjellige grupper forbereder hvert sitt festskrift, særlig hvis akademikeren er kjent for bidrag innen flere fag. Et festskrift kan være alt fra en liten bok til et stort verk i mange bind. Det monumentale verket Aufstieg und Niedergang der römischen Welt startet i 1972 som et festskrift til 75-årsdagen til Joseph Vogt, en tysk klassisk historiker. Verket var planlagt i fire bind, men har nå blitt til 89 bind, med planer om flere.
I Tyskland regnes det som en stor ære å være redaktør for et festskrift, og det kan være et viktig steg i den akademiske karrièren.
Den canadiske nevrologen Endel Tulving har dog uttalt at «a Festschrift frequently enough also serves as a convenient place in which those who are invited to contribute find a permanent resting place for their otherwise unpublishable or at least difficult-to-publish papers».
Selv om den tyske betegnelsen Festschrift brukes internasjonalt om denne typen publikasjoner, er det vanlig for eksempel på engelsk å gi selve publikasjonene titler som for eksempel «Essays in Honor of...» eller lignende. På de skandinaviske språkene og tysk vil tittelen gjerne inneholde «festskrift til...» eller lignende.
Latvijas Krājbanka

Latvijas Krājbanka er en latvisk bank som var notert på OMX børsen i Riga. Banken ble grunnlagt 1924 som en del av Latvias postvesen og fortsatte å eksistere i hele okkupasjonstiden. Etter Latvias selvstendighet ble banken privatisert i 1997. Bankens største eier er idag den russiske forretningsmannen Vladimir Antonovs konsern Convers Group. I 2009 hadde banken 941 ansatte og 155 servicekontorer rundt om i Latvia.
I 2011 åpnet Latvijas Krājbanka et representationskontor i Stockholm.
Om kvelden den 21. november 2011 bestemte finansmyndighetene i Latvia å suspendere alle bankens tjenester. Bakgrunnen var at en stor mengde penger (av de latviske myndighetene anslått til ca. 1,1 milliarder NOK) fra banken manglet, noe som medførte spørsmål rundt dens solvens. Banken ble omgående suspendert fra børsen, og ikke mulig å handle.  Dagen etterpå var køene lange utenfor bankens filialer for å få tatt ut sine innskudd, samt at det var utstedt arrestordre på Antonov.
De latviske myndighetene antar at banken ikke vil kunne åpne på nytt, og anser det som sannsynlig at myndighetenes sikkerhetsordning for innskudd inntil 100 000€ per person må innfris. Dette kan medføre utgifter for ca. 4 milliarder for den latviske staten. Beregninger viser videre at hvis banken blir likvidert, så kan dette innebære at Latvias BNP minker 1 % som følge av konkursen. Totale utgifter for den latviske staten er rundt 3,3 milliarder norske kroner fram til idag.
The Last Waltz (sang)

«The Last Waltz» er en britisk sang skrevet av Barry Mason og Les Reed. Den var én av Engelbert Humperdincks største hits og tilbrakte femten uker på toppen av det britiske singlelisten i september og oktober 1957. Humperdinck hadde allerede hatt en nummer én-hit i Storbritannia tidligere samme år med «Release Me», som lå seks uker på toppen.
Sangens tittel er noe av en flertydighet, ettersom den refererer til jeg-personens flørste og siste danser med kvinnen han elsker. Den første dansen var den «siste dansen», som ble spilt i selskapet hvor de møttes og den siste dansen betegnet slutten på deres forhold etter at deres romanse hadde kjølnet.
Franskspråklige versjoner med Mireille Mathieu og Petula Clark med tittelen «La Derniere Valse» ble utgitt i 1967. Clarks versjon var også med på hennes album The Other Man's Grass Is Always Greener (1968).
Sangen er assosiert med fotballklubben Gillingham.

Norsk versjon

Signaturen Albert har skrevet den norske teksten. På norsk bærer den tittelen «Den siste valsen».
Rarities (The Beatles-album)

Rarities er navnet på to separate samlealbum med The Beatles, et britisk fra 1978 og et amerikansk fra 1980.

Sporliste

Alle spor er skrevet av John Lennon og Paul McCartney (se Lennon/McCartney), unntatt hvor annet står. Alle sangene er i mono, bortsett fra der det står noe annet.

Sporliste

Alle spor er skrevet av John Lennon og Paul McCartney (se Lennon/McCartney), unntatt hvor annet står.
Werner von Langsdorff

Liv og karriere

Langsdorff kom fra en tysk offiserfamilie og meldte seg i 1917 frivillig til krigstjeneste for å unngå bortvisning fra gymnaset, etter noen uoverensstemmelser. Ved vestfronten var han fanejunker, eskorterte en ammunisjonskolonne til artilleriet og ble såret. Senere var han løytnant ved en flysveit og ble dekorert med Jernkorset, men først etter krigens slutt fikk utdannelse som pilot.
Etter avsluttet studenteksamen begynte Langsdorff i 1919 å studere til maskiningeniør ved Technische Hochschule Darmstadt og spesialiserte seg innenfor flyteknikk og i 1923 fullførte han diplomutdannelsen med oppgaven Teknisk-vitenskapelige betraktninger om kommersiell flytrafikk. Langsdorff utga i 1923 sin første bok om seilfyvning og var med året etter å stifte seilflyklubben Akaflieg i Darmstadt.
Langsdorff giftet seg i 1922 med Dagmar Berg (født 1895), datter av ingeniør Johann M. Berg fra Wenden/Livland. Hun hadde  samme interesser og deltok i frikorpsene og var medlem av SA og NSDAP, hvor hun ble Reichsredner og Alter Kämpfer.
Etter studier om Volkswirtschaft i Frankfurt am Main ernærte han seg som rådgivende ingeniør og testpilot. I 1926 begynte han å holde forelesninger i Riga om flyteknikk, men under en flystyrt i 1928 fikk han varige skader.
Langsdorff utga adskillige årbøker og håndbøker om luftfart, foruten andre fagbøker om emnet, og fikk på den måten stor innflytelse på utviklingen av tyske fly, men først i 1936, fikk han med spesiell tillatelse igjen lov å fly som testpilot, samme år som han oppnådde doktorgrad og ble professor i flyteknikk og luftfartsvirksomhet ved Det tekniske universitetet i Karlsruhe. I 1939 ble  Langsdorff innkalt som flyver ved en jagereskadrille og deretter til en forskningsavdeling under Reichsluftfahrtministerium, men ble forflyttet i 1940 etter eget ønske til en kampenhet.
Som pilot under et oppklaringstokt omkom han 3. juli 1940 utenfor Skottlands kyst, da flyet hans styrtet i Nordsjøen.

Forfatterskap

Langsdorff ble en av det tredje rikes mest leste forfattere. Fra 1930 utgav han under pseudonymet Thor Goote fortellinger og romaner, mest kjent er hans autobiografiske formede romantrilogi Wir fahren den Tod, Wir tragen do Leben og Die Fahne Hoch!, som er en forherligelse av fronttjenesten under første verdenskrig som beskriver en ung soldats vei fra skyttegravssamholdet til frikorpskamp og aktivt engasjement i NSDAP. Denne boken er også originaltittelen til nasjonalsosialistenes Horst-Wessel sangen og den har tette bånd til Hitlers Machtergreifung.
Bøkene har en enkel språkbruk, men er sterkt preget av antisemittisme. På grunn av dette ble de etter andre verdenskrig satt på Liste der auszusondernden Literatur og dermed ble de forbudt i DDR. I Vest-Tyskland ble en ny utgave hans bøker også forbudt.
Langsdorff skrev flere mer personlige historiske verker utfra tallrike intervjuer med overlevende offiserer og offisersenker fra første verdenskrig. Spesielt Peter Strasser som Führer der Luftschiffe beskriver han den tyske keiserlige luftskipflåtes øverste sjef og livet i hans hovedkvarter før og under krigen.
Teenage Mutant Ninja Turtles (2003)

Bakgrunn

Det begynner en dag en gammel rotte opplever noe merkelig i byens kloakk. På gateplan går en blind mann over gaten og er iferd med å bli på kjørt av en ukontrollert lastebil, når en modig unggutt redder ham av veien. I dette kaoset mister en gutt fire baybyskilpadder fra en flaske så de ender opp i kloakken. Lastebilen svinger i siste sekund unna, og en beholder med et grønt stoff merket T.C.R.I. faller ut og knuser i rennesteinen. Stoffet renner ned på de fire skilpaddene, og overføres til rotta som tar dem med seg i en kaffeboks.
Neste dag har de fire babyskilpaddene doblet størrelse og rotta vokst merkbart. Samtidig får alle høyere intelligens. Uansett hvor rotta går følger skilpaddene etter ham, men aldri til overflaten. En dag begynner en av skilpaddene å snakke og kort etter snakket alle. Rotta, som vi kjenner som mester Splinter, vet at verden vil være et farlig sted for snakkende rotter og skilpadder, så han lærer dem den gamle japanske kampsporten ninjutsu og oppkaller dem etter de store navnene fra renessansen. De blir kjent som Leonardo, Raphael, Donatello og Michelangelo. Tilsammen er de Teenage Mutant Ninja Turtles.

Handling

TV-serien starter 15 år senere, når noen Robotmousere kommer og ødelegger deres hjem i kloakken. Turtles finner et nytt hjem og møter etterhvert to mennesker som heter April O'Neil og Casey Jones. Noen uker senere møter Turtles den onde Shredder som drepte Splinters sensei Yoshi. Etter å ha beseiret Shredder møter Turtles noen romvesener som sender dem til planeten D,hoonib i Sidaomsystemet. Der møter de Professor Honeycutt som er fanget i en robotkropp. Han lager en teleportal som sender ham og Turtles tilbake til jorden. Romvesenene som teleporterte Turtles er egentlig snille vesener som heter Utromer.
Mjær ungdomsskole

Mjær ungdomsskole er en skole i Ytre Enebakk i Akershus åpnet høsten 1979. Skolen har om lag 200 elever, og adressen er Lillestrømveien 31.
Skolen ligger med utsikt over Mjærvann, plassert i skogkanten ved siden av Mjær idrettspark, kunstgressbanen Mjær Stadion og Mjærhallen. I skoleåret 2013/2014 hadde skolen 196 elever fordelt på sju grupper. De fleste elevene kommer fra Ytre Enebakk skole som ligger like i nærheten. Skolen har vunnet flere priser for landets beste ungdomsskole. Skolen har blitt ny oppusset sommeren 2017 den beholdt den gamle stilen.
Skyte- og vinterskolen for infanteriet

Skyte- og vinterskolen for infanteriet (SVI) var en norsk militæravdeling med skole for videreutdanning av infanteribefal som ansvarsområde. Den ble etablert i 1861 og nedlagt i 2004.  Skolen holdt kurs i vinterkrigføring og opplæring av alliert personell. Skolen hadde i forskjellige perioder fagansvaret for infanteristrid, infanterivåpen, jeger- og patruljetjeneste, vintertjeneste, strid i bebygd område, nærkamp og overlevelse. Disse fagområdene ble overtatt av Hærens transformasjons- og doktrinekommando (TRADOK) (nå Hærens våpenskole), og Forsvarets vinterskole (FVS) ble opprettet.
Siste sjef ved skolen var oberst Svein Ruderaas.

Historie

Skyte- og vinterskolen ble etablert 21. august 1861 som Instructionsskole i Skiveskydning, men den var fra starten av ingen fast institusjon.  Den ble flyttet til Terningmoen leir i 1896, og ble fra 1902 en fast institusjon med egen sjef og faste instruktører.  Med Hærordningen av 1927 ble stillingen som sjef kombinert med stillingen som generalinspektør for Infanteriet.
I 1932 ble Infanteriets skyteskole og Infanteriets vinterskole slått sammen til Skyte- og vinterskolen for infanteriet.  Etter andre verdenskrig ble skolen igjen en selvstendig institusjon.  I 1955 ble Hærens fjellskole opprettet, og senere slått sammen med Skyte- og vinterskolen.
I 1984 fikk Infanteriregiment nr. 5 (IR5) det forvaltningsmessige ansvaret for Terningmoen, og skolen ble faglig lagt under Infanteriinspektøren.  1. august 2002 trådte den nye hærorganisasjonen i kraft, og da Oppland regiment/Infanteriinspektøren ble nedlagt 6. september 2002 ble kommandoen for skolen overført til Kampinspektøren.
SVI ble lagt ned i 2004, men oppgavene er videreført i Forsvarets vinterskole.
Cleistimum

Utseende

Obriini er små til middelsstore, avlange, lyst brunlige til svarte trebukker. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider, dekkvingene er parallellsidige.

Utbredelse

Arten lever i Queensland, Australia.