Badstue

Badstue eller badstu kan være et eget hus, eller et rom i et hus, gjerne knyttet til bad eller svømmeanlegg.
Det internasjonale ordet sauna kommer fra Finland, og den finske form for badstue er også den mest velkjente, men mange kulturer har varianter som er tett på den finske. Disse er blant andre den nordamerikanske sweat lodge, den tyrkiske hamam, romernes termer, mayaindianernes temescal og den russiske banja.
Badstuen inneholder en elektrisk eller vedfyrt ovn med steiner. Vanligvis er det trebrisker til å sitte eller ligge på. Trebriskene er ofte laget av svartor. Øvrig utstyr er vannbøtte, øse, termometer og fuktighetsmåler. I en finsk badstu finnes det også bjørkeris med bladene på.
Bruken av badstuen startes med å varme opp ovnen til temperaturen blir passe høy. Innimellom tar en litt vann på steinene slik at luften fylles av damp. Dette overfører varmen fra steinene til alle overflater i rommet. I badstuen svetter man godt før badstubadet avsluttes med «kald avrivning» med bad i kaldt vann eller snø som stopper svettingen. Utebadstuer blir ofte bygget nær vann.
Bruk av badstu blir hevdet å ha helsemessige fordeler , selv om de som har hjertesykdommer og enkelte andre plager anbefales å utvise forsiktighet.
Før i tiden pleide finnene å bruke badstuen til det aller meste. Hjemmefødsler foregikk gjerne i badstua, der de nyfødte også fikk sin første vask. Badstu har alltid blitt brukt til både sosialt samkvem og til eget bruk. For finnene er ikke saunaen ansett som luksus, men som en nødvendighet. Finland har over 5 millioner innbyggere og det finnes over 3 millioner badstuer som tilsvarer én per hushold.

Badstu-tradisjoner

Etter finsk tradisjon pleier man å varme opp badstuen før man går inn, slik at man skal bli svett på en rolig og behagelig måte. Deretter kaster man vann på ovnen for å øke fuktigheten og man pleier gjerne å daske seg lett med en såkalt vihta eller vasta, som er en bunke bjørkekvister satt sammen til slikt bruk.
Ved bruk av en slik vihta, får man et masserende og rensende resultat.

Badstue i Nord-Europa

Badstubad hadde utbredelse i store deler av Nord-Europa i middelalderen, også i Norden. Siden badetøy var ukjent, og begge kjønn hadde samme badedag, var dette noe som ble mislikt av presteskapet. Bruken gikk etter hvert i glemmeboken i middelalderen bortsett fra i Finland som har en ubrutt tradisjon. 
Badstua er likevel en kjent bygning i norsk byggeskikk i hele landet. Men badstua ble ikke brukt til bading, den ble brukt til tørking av korn, malt og kjøtt. Badstua var et hus for bruk av åpen ild, og den lå derfor gjerne for seg selv i utkanten av tunet; dette på grunn av brannfaren. Noen steder ble badstua erstattet av rene tørkehus, kalt tørkestove, mens på deler av Østlandet der man hadde mer korn å tørke brukte man større bygninger kalt (kjoner).

Badstue og røykbadstue

Begrepet røykbadstue er introdusert som en presisering av en tradisjonell vedfyrt badstue i motsetning til en moderne badstue – som varmes opp med vedfyrt eller elektrisk badstueovn. Før elektriske ovner ble introdusert på 1900-tallet var det en selvfølge at en badstue var fyrt med ved. 
Det finnes også såkalt Infrarød badstu eller også kalt IR sauna, der varmen stråles mot baderen uten at luften blir oppvarmet.