google/wiki40b huggingface dataset:
Naxos (plateselskap)

Naxos er et lavpris-plateselskap for hovedsakelig klassisk musikk som ble etablert i 1987. Selskapet tilbyr bl.a. CD-er, DVD-er, Blu-ray Disc, nedlastbare lydfiler og streaming.

Historie

Naxos ble grunnlagt av den tyske, Hongkong-baserte forretningsmannen Klaus Heymann i 1987. Han hadde fra før etablert plateselskapet Marco Polo i 1982. Men i motsetning til Marco Polo skulle Naxos ha en lavprisprofil. Heymanns konsept har vært å utgi CD-innspillinger av standardrepertoaret innen klassisk musikk til budsjettpris gjennom å benytte relativt ukjente artister, minimalt med promotering av artistene, enklere utforming av plateutgivelsene, samt å unngå å utgi flere innspillinger av det samme verket.
I tillegg har Heymann basert seg på faste honorarer til artistene i stedet for royalty som er vanlig i de fleste andre plateselskaper. Heymanns kone, den kinesiske fiolinisten Takako Nishizaki, figurerte på mange av de første innspillingene, og hennes innspilling av Vivaldis «De fire årstider» solgte mer en 1 million eksemplarer. Med tiden har repertoaret ekspandert langt utover standardrepertoaret. Naxos regner seg i dag som verdens største plateselskap innen klassisk musikk, og markedsandelen i Norge oppgis av selskapet til 50%. 
Naxos er også distributør av utgivelser fra selskaper som Ondine, Arthaus Musik, Euroarts og TDK DVD.

Repertoar

Naxos’ repertoar spenner i dag over alle tidsepoker innen klassisk musikk i tillegg til jazz, filmmusikk, historiske innspillinger av klassisk musikk samt lydbøker. En del av de tidligste innspillingene på Naxos kan bedømmes som «lettvektere» sammenlignet med innspillinger på andre plateselskaper. Det var derfor lenge en gjengs oppfatning blant artister at det var stigmatiserende å gjøre innspillinger for plateselskapet.
Men dette ser med tiden ut til å ha begynt å endre seg. Selskapet har etter hvert knyttet til seg flere dyktige «husartister» som pianistene Idil Biret og Jenö Jandó, strykekvartetten Kodály Quartet m.fl. og bygget opp en katalog med mange prisbelønte innspillinger. I de senere årene har Naxos høstet gode kritikker for sine innspillinger av f.eks. Anton Bruckners symfonier med Georg Tintner, orkestermusikk av Johannes Brahms, Antonín Dvořák og Leonard Bernstein med Marin Alsop og symfonier av Dmitrij Sjostakovitsj med Vasily Petrenko. Naxos utmerker seg også gjennom sitt fokus på å hente «glemte» klassikere fram i lyset igjen.

Norsk musikk

En rekke norske artister har gjort innpillinger på Naxos, blant dem dirigenten Bjarte Engeset, fiolinisten Henning Kraggerud, bratsjisten Lars Anders Tomter, pianistene Håvard Gimse, Einar Steen-Nøkleberg og Håkon Austbø, strykekvartetten Oslo Strykekvartett og kammerorkesteret Oslo Camerata. Også mange norske komponister er representert på platemerket, bl.a. Edvard Grieg (deriblant komplett pianomusikk inspilt av Einar Steen-Nøkleberg), Geirr Tveitt, Johan Kvandal, Johan Svendsen, Harald Sæverud, Klaus Egge og Christian Sinding.
Nedre Borgesyssel prosti

Nedre Borgesyssel prosti var et tjenestedistrikt først i Oslo bispedømme, fra 1969 i nye Borg bispedømme i Den norske kirke og omfattet menighetene det sydlige Østfold. 
Prostiet ble 1816 delt i to ved at de vestlige prestegjeldene ble skilt ut som Vestre Borgesyssel prosti. Prostiet ble oppløst i 1973 da prestegjeldene ble overført til to nye prostier, Fredrikstad domprosti og Sarpsborg prosti.

Historikk

Ved kgl. res. 05.08.1816 ble Moss, Onsøy, Rygge, Råde, Tune og Våler skilt ut som Vestre Borgesyssel prosti. Kgl. res. 14.10.1882 bestemte at Glemmen skulle skilles ut fra Fredrikstad og delte byen i Vestre og Østre Fredrikstad fra 01.01.1883. Kgl.res. 11.05.1909 bestemte at Kråkerøy med virkning fra 01.07.1909 skulle utskilles fra Glemmen som et eget prestegjeld. Nedre Borgesyssel omfattet da: Berg, Borge, Fredrikshald, Vestre og Østre Fredrikstad, Glemmen, Hvaler, Idd, Kråkerøy og Skjeberg. Ved lov av 10.05.1968 om deling av Oslo bispedømme, ble det opprettet et Borg bispedømme bestående av Østfold og Akershus fylker med unntak av Asker og Bærum kommuner. Ved kgl. res. 25.06.1971 med virkning fra 01.01.1973 ble det foretatt endinger i prostiinndelingen i Borg bispedømme. Nedre Borgesyssel prosti opphørte, og de prestegjeldene som hadde ligget under prostiet gikk inn i to nye prostier, Fredrikstad domprosti og Sarpsborg prosti.
Dramatens elevskola

Dramatens elevskola, en teaterutdannelse startet allerede i 1787 av kong Gustav III og som var Sveriges fremste teaterutdannelse til og med 1964.

Historie

Da skolen ble grunnlagt i 1787 ble den ofte kalt barneteateret; tidigere hadde blivende svenske skuespillere, dansere og sangere fått bli studenter hos en enkelt kollega, men nå skulle barn utdannes til yrket fra grunnen etter de samme prinsippene som i utlandet. Det inngikk da å oppføre barnstykke eller elevforestillinger som trening. 
I Kexels almanakk fra 1788 finner man en av de fåtallige opplysningene som er bevart om skolen fra denne aller første tiden; han forteller at operadireksjonen «...i slutten av foregående år ble det opprettet et Teater for Operaens Elever, hvormed de, gjennom oppføring av dertil tilpassende stykker, kunna få den treningen, som er nødvendig å begynne med fra de tidligste årene. Dette Teater ble åpnet i begynnelsen av desember måned med en svensk Originae-Comedie, i to akter, blandet med sang og dans, under navnet Några Mil från Stockholm. Elevene, som var av et antall av 40 stykker, hvoriblant ingen var over 15 år, men flere under 9 til 10 år...Hans Majestet Kongen har med sin høye nærvære og nådige bifall behaget hedre representasjonen av dette Barn-Spectacle, hvis innretning er å dyrke frem de svenske teatrale talentene for framtiden.» Skolen ble i 1793 ledet av franskmenn da Joseph Sauze Desguillons og Anne Marie Milan Desguillons ble utnevnt til rektorer.  
Den var gjennom alle disse årene knyttet til Dramaten i Stockholm (der skolen siden 1907 var i bygningen ved Nybroplan og der elevene hadde en egen scene og lokale; det som i dag kalles "Tornrummet" og som nå brukes av Dramaten som en mindre spillescene). 
Men i 1964 ble det besluttet å skille skolen fra Dramaten (etter som det var mangel på lokaler og hadde vanskelig for å håndtere skolens stadige økende antall elever). En opprettet da i stedet for det som på 1960- og 70-tallet kom til å bli "Statens scenskola" i Stockholm (og som seinere endret navn enda en gang til det nåværende Teaterhögskolan i Stockholm; som nå også finnes i Malmö, Göteborg og Luleå).

1948-1951

Klassen fra 1948 hører kanskje til den mest kjente med blant annet. Jan-Olof Strandberg, Allan Edwall, Margaretha Krook, Ingrid Thulin, Yvonne Lombard, Max von Sydow og Jan Malmsjö.
Grunnfarge

Historie

I kunsten regnet man fra gammelt med grunnfargene rødt, blått og gult. (Hvitt og svart var «alle farger og ingen farger», det vil si at hvitt inneholdt alle fargene på en gang, mens svart var mangel på hvitt, dvs. ikke inneholdt farger). Ut fra grunnfargene kunne man blande seg fram til så godt som alle andre farger. Malepigmentene ga aldri helt monokromatisk virkning, og der var behov for to (Sinnober- og karmin- aka karmosin-)rødt. Siden mange andre naturpigmenter allerede fantes, var det først pointillismen som konsekvent gjorde bruk av utelukkende grunnfargene.
Det er ikke uvanlig å lage bilder med bare grunnfarger også i dag, men de fleste kunstnere ser ut til å bruke komplementærfarger når de vil lage ekstra luminans i bildene sine.
Tenmasen

Konstruksjonen

Båttypen kunne også være mye større, men som lektere under slep på de japanske elvene. De minste ble normalt staket framover i trange kanaler av besetningen på båtripene som hadde fått brede essinger for at man skulle uhindret bevege seg fra baugen til akter. Lasten ble losset på det åpne lasterommet i båten som holdes sammen med bjelker mellom ripebordene.
Som et elvefartøy har båttypen flatt bunn og butt neseseksjon. Bunnen som besto av flere planker ble festet til bordgangene med søm som så ble beskyttet med overdekkende plater av kobber. Bunnen på lasterommet som hadde tilsvarende spanter under bjelkene, ble beskyttet av langsgående bordplanker fra forut til akterover. Det inneste ripebordet ble overlappet av en ekstra bordgang for å styrke essingen, men også for bedre stivhet i båtskroget.
En tenmasen båt normalt har en lengde på rundt 6 meter.
Himantopteridae

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn gjerne rundt 30 mm) sommerfugler med svært lange og smale bakvinger. Kroppen er sylindrisk, middels kraftig og ganske kort. Antennene er nokså korte (rundt 1/3 av forvingelengden) og trådformede. Forvingene er avlange, avrundede, delvis gjennomsiktige med påfallende, grove årer. De er gjerne farget i rødlig eller gulaktig og svart. Bakvingene er opptil dobbelt så lange som forvingene, svært smale men litt utvidet ytterst. Beina er korte.

Levevis

En sørøstasiatisk art har larver som lever på planteslekten Shorea. Kjønnene finner hverandre ved hjelp av feromoner, disse har blitt kartlagt for noen få arter.
John Mahoney

Bakgrunn

Mahoney var født og oppvokst i England. Familien hadde evakuert til Blackpool fra Manchester, som var blitt kraftig bombet under annen verdenskrig. Han begynte på skolen St Joseph's College i Balckpool. Etter krigen flyttet familien tilbake til Manchester. Mahoney vokste opp i området Withington og ble interessert i skuespill ved Stretford Children's Theatre.
Hans irske far, Reg, var baker som spilte klassisk piano, og moren, Margaret, var hjemmeværende og glad i å lese. Familiesituasjonen var ikke god, og John tok gjerne tilflukt i skuepill og var rede til å forlate hjemmet.
Mot slutten av 1950-årene utvandret han til USA, og vervet seg der i United States Army, og mistet sin engelske aksent. Han arbeidet deretter i akademiske og publisistiske yrker.

Skuespiller

Han var 37 år gammel da han begynte som teaterskuespiller. I 1977 ble men medlem av Steppenwolf Theatre Company.
Tidlig i 1980-årene spilte Mahoney sine første roller i film og på fjernsyn. Han spilte blant i filmer av Barry Levinson (Tin Men, 1987), Norman Jewison (Moonstruck, 1987), Roman Polański (Frantic, 1988), Constantin Costa-Gavras, (Betrayed, 1988) Ethan og Joel Coen (Barton Fink, 1991, Det store spranget, 1994) og Clint Eastwood (In the Line of Fire, 1993). I tegnefilmen  En forsvunnet verden (2001) var han stemmeskuespiller.
I 1992 medvirket Mahoney i et avsnitt av komedieserien Cheers, der han spilte en pianist som var innleid for å skrive en signaturmelodi for baren. Det ble hans steg inn i spin-off-serien Frasier som begynte året etter. Mahoney ble særlig kjent i sin vedvarende rolle som Martin Crane i fjernsynsserien Frasier, der han fra 1993 til 2004 var faren til hovedpersonen. Han spilte den pensjonerte og noe bevegelseshemmede politimannen som delte liv og bolig med sin sønn, som han hadde lite til felles med. For denne rollen ble Mahoney flere ganger nominert til prisene Emmy og Golden Globe.
Han spilte katolsk prest og bror til en pasient av hovedpersonen dr. John Becker (spilt av Ted Danson) i en episode i situasjonskomedien Becker. Han hadde også en rolle en lang rekke episoder i serien In Treatment (2009). I 2010 spilte han i filmen Flipped.
Parallelt med film- og fjernsynsarbeidet fortsatte Mahoney som teaterskuespiller, og vant blant annet en Tony Award (1984) for sin prestasjon i stykket The House of Blue Leaves. Etter at Frasier ble avsluttet spilte Mahoney atter overveiende i teateret.
Foetterleia

Utbredelse

Arten lever i fjellområder nær Rio de Janeiro i Brasil.
Vifte

Vifte har sin opprinnelse i Orienten.
Husslaver sto ved måltidene bak fornemme folk og viftet dem kjølige. På et relieff fra Assyrien av kong Assurbanipal og hans dronning ses dette. Egyptiske relieffer av konger viser dem omgitt av viftebærere.  Vifter kunne være av tynne plater eller sammensatt av fjær. En  østerlandsk oldtidsform fra omkring 500 år f.Kr., som ble brukt i Hellas, var en vifte av påfuglfjær montert på en stang. Vifter var også brukt i Romerriket. Dronning Theodolinde, gift i 588 med lombardenes konge, etterlot seg en vifte av malte fjær med skaft av emaljert metall. I Middelalderen var der vifter av påfugl-, strutse-, papegøye- og fasanfjær med håndtak av gull, sølv og elfenben. Man bar dem ved beltet hengende i et gullkjede. De ble importert fra Levanten til Italia. I det 15. århundre hadde vifter form som et flagg, hvis fane kunne svinges om stangen.
Nordkalottfolket

Nordkalottfolket, tidligere Finnmarkslista er et norsk politisk parti.
I nåværende periode (2017-2021) har partiet tre representanter på sametinget. Partiet fikk også inn en representant under fylkestingsvalget i Troms og Finnmark i 2019. Partilederen er Toril Bakken Kåven.

2005-2009 (som Finnmarkslista)

Toril Bakken Kåven

2009-2013

Toril Bakken Kåven

2013-2017

Toril Bakken Kåven
Kjetil Romsdal
Kjellrun Wilhemsen
Emei Shan

Emei Shan (kinesisk: 峨嵋山, pinyin: Éméi Shān,  Wade-Giles: O-mei Shan) er et 3077 meter høyt fjell i fylket av samme navn i provinsen Sichuan i vestre Kina. Namnet anses å stamme fra et likelydende men annerledes skrevet ord, 蛾眉 Éméi), som betyr «de sarte øyenbryn[s fjell]», som i så fall spiller på bergkammens grasiøse vindinger .
Emei Shan er et av de hellige fjell i Kina som både taoismen og kinesisk buddhisme har felles. Emei Shans beskyttende bodhisattva er Samantabhadra, kjent på mandarin som Puxian. 
Legenden forteller at bodhisattva Samantabhadra en gang kom flyvende til fjellet på sin trehodede hvite elefant. I tempelet Wànnián-Sì (10.000-års-tempelet), det eldste av de nå bevarte templer på fjellet, bygd på 800-tallet, står en 8,5 meter høy statue av bodhisattvaen på sin elefant. Det skal være lykkebringende å stryke hendene langs elefantens sider.
De fleste av de over hundre templene på fjellet ble ødelagt under kulturrevolusjonen. I dag (2013) er om lag to dusin templer atter i drift. 
Noen buddhistiske og taoistiske klostre i området var kjent for å trene tradisjonell kinesisk kampsport.
Sammen med kjempebuddhaen i Leshan er Emei Shan et verdensarvsted.
Sharjah

Historie

Byen og området var allerede for 5 000 år siden et økonomisk tyngdepunkt i regionen. I 1727 erklærte staten sin uavhengighet, under ledelse av den fremdeles herskende Qasimi-klanen. I 1820 inngikk Sharjah, sammen med fire tilsvarende nabostater, en fredsavtale med det britiske imperiet. Avtalen innebar at britene fikk kontroll med et urolig havområde med mange arabiske pirater, og betød på den annen side at britene tok rollen som garantist for emiratenes uavhengighet vis-à-vis regionens stormakt Det osmanske rike. 
Da britene trakk seg ut fra regionen i perioden 1968-71 forsøkte ni emirater å danne en forbundsstat. To av disse valgte å stå alene: Bahrain og Qatar. Seks av de øvrige dannet De forente arabiske emirater 2. desember 1971, mens den syvende (Ras al-Khaimah) sluttet seg til unionen 11. februar 1972. På denne tiden ble også emiratet Fujairah skilt ut fra Sharjah, og ble med dette landets sjuende emirat.
Panorama (nettavis)

IT-bobla og papiravis

Som landets første nettavis har Panorama vært med på internettpublikasjonenes opp- og nedturer siden den spede internett-starten her til lands. Fra å være et brennhett oppkjøpsobjekt da IT-bobla var på sitt største, til konkurstruet etter at boblen sprakk. I 2003 gikk det så langt at behjelpelige aktører fra musikk- og mediebransjen måtte trå til med en støttekonsert for å redde Panoramas videre eksistens. 
Samtidig, fra 2001 til 2003, eksperimenterte Panorama med å levere bilag om musikk til gratisavisen Skum, hvilket medførte at Panorama også kom i papirform, mens hovedkontoret samtidig ble flyttet fra Bergen til Oslo. Per mars 2003 hadde musikkavisen 1,2 mill. sideoppslag/mnd.
Frem til 2008 holdt Panorama til i Oslo sentrum med kontorer i Grensen 9. Ansvarlig redaktør har helt siden starten vært Paul A. Nordal (f. august 1965). I 2008 overtok Henning Poulsen (f. november 1975) redaktørstolen. Frode Jørum (f. januar 1974) har vært nettansvarlig siden 2002.

Smalt og bredt

Publikasjonen har fra starten hatt som formål å orientere platekjøperne om hvilke nye plater som burde være verdt å sjekke ut. Fra begynnelsen av henvendte avisen seg i utgangspunktet til de som definerte seg selv som hakket over gjennomsnittlig musikkinteressert, den samme lgruppen som fremdeles leser Panorama. Spesielt fokus har publikasjonen hatt på ny, norsk musikk og har ofte fått æren for å ha gjort bransje og publikum oppmerksom på nye norske artister som siden har blitt husvarme i Norge.
Publikasjonen konsentrerte seg de første to årene kun om plateutgivelser og anmeldelser. 
I april 1997 ble navnet endret til Panorama. Samtidig definerte domenet panorama.no at det nå var snakk om en fullverdig musikkavis, som fremdeles på dette tidspunktet var mer eller mindre alene på det norske musikkavismarkedet på nett. 
Siden har publikasjonen fortsatt i samme spor og skriver i dag anmeldelser av plater og konserter, musikknyheter, intervjuer og kronikker samt at publikasjonen har konkurranser og et diskusjonsforum for musikk.
Avisen omtaler alle sjangere innen rytmisk musikk, fra hiphop til visepop, og har som målsetning å tilby sine lesere et bredere bilde av musikkverdenen enn den som presenteres i tabloidavisene.
I de senere år har avisen fått sterk konkurranse fra andre seriøse nettaviser og musikkblogger, mens aktivitet og trafikk har gått ned, men redaksjonen er fortsatt aktiv.
Stuping under Asialekene 2002

Stuping under Asialekene 2002. Stuping var en av flere sporter under Asialekene 2002 i Busan i Sør-Korea. Konkurransene ble avviklet i perioden 8. til 13. oktober. Det ble konkurrert åtte øvelser, fire for menn og fire for kvinner. 49 utøvere fra 12 nasjoner deltok og Kina ble beste nasjon, de vant alle åtte gullmedaljene.
Vuglegorsk kraftverk

Vuglegirska kraftverk er et varmekraftverk nær millionbyen Donetsk i det østlige Ukraina. Det har en installert produksjonskapasitet på 3600 MW, fordelt på 7 blokker / turbiner, og er landets største varmekraftverk målt etter installert effekt. Én av blokkene er under avvikling.
Anlegget ble påbegynt omkring 1970 og stod ferdig i 1977. Operatør er Centrenergo. Brenselskildene er kull (4x300 MW-blokker) og naturgass (3x800 MW-blokker).
Tarcisio Burgnich

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Italia. Han ble europamester i fotball i 1968.
Haftonbygningen

Haftonbygningen er en stor toetasjers laftet stuebygning fra gården Hafton på Leirskogen i Sør-Aurdal. Bygningen er tømret i 1763 av byggmester Engebret Madslangrud. Bygningen ble flyttet og gjenreist på Valdres Folkemuseum i 1923.
Tradisjonen sier at når bygningen ble reist på Hafton så kom tømmeret til gården på en eneste natt. En historie sier at bonden Ole Anderson Hafton (1728 – 1809), som også var kjent som Tunin, hadde Svarteboka, en annen at han kunne å hypnotisere. Hvorom alt er så er det flere historier om hvordan han gjorde merkelige ting.
I salen oppe i andre etasje var det omgangsskole før det det såkalte Skulehuset ble bygd på Leirskogen. Dette huset er nå revet og erstattet med et nytt skolehus, som etter en tid fikk navnet Gamleskula da et nytt skolebygg ble satt opp på slutten av 1970-tallet. Skulehuset lever imidlertid videre som skipet på Leirskogen kapell.
Det henger en hustavle over døra ute. Rundt dørene i begge høgdene er det slått inn tømmermerkene som ble brukt i de store skogene på Leirskogen og utover mot Begnadalen.
Nede er det et stort soverom helt uten vinduer, en kove, som ble brukt som føderom.
Sommer-OL for ungdom 2018

Åpningsseremoni

Åpningsseremonien ble arrangert på Obelisco de Buenos Aires 6. oktober 2018 klokka 20:00 argentinsk tid (23:00 UTC).

Avslutningsseremoni

Avslutningsseremonien blir arrangert i Youth Olympic Village i Buenos Aires 18. oktober 2018. OL-flagget vil der blir overlevert til neste vertby, som er Senegals hovedstad Dakar.
Batang (Garzê)

Batang (kinesisk: 巴塘县; pinyin: Bātáng Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Garzê for tibetanerne.
Befolkningen var på 44 355 innbyggere i 1999.
Fylket grenser i vest til Jinsha Jiang, som det øvre løpet av Kinas største elv, Chang Jiang, heter. På vestsiden av elven begynner den autonome region Tibet.
I 1870 ble Batang ødelagt av et kraftig jordskjelv.

Kulturminner

Fylkets viktigste severdigheter er landsbyen Longwangtang og det buddhistiske Kangning-klosteret (Kangning si, 康宁寺).
Den tibetanske folkedansen Xianzi fra Batang står på listen over Folkerepublikken Kinas immaterielle kulturarv; det samme gjelder den tibedanske opera fra stedet.

Samferdsel

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.
Henning Kvitnes

Musikalsk bakgrunn

I juli 1978 var Kvitnes frontfigur i The Ice Cream Band, som da var oppvarmingsband for Elvis Costello på Chateau Neuf i Oslo. Bandet byttet kort tid etter navn til The Young Lords. Han platedebuterte i 1980 på engelsk med «Same Shit – New Wrapping» med nettopp The Young Lords og i 1991 på norsk med «Veien hjem». Kvitnes ga i 2004 ut sitt 18. album, «Bare vente litt på sjelen» med Norsktopp-vinneren «Na,na,na... i himmelen inn».
Henning Kvitnes har medvirket på en rekke andre plater – med Åge Aleksandersen, Forente Artister, Falne Engler med flere. Fordi Kvitnes regnes som en dyktig live-vokalist har han også gjestet TV-program som «Beat for beat» og NRKs Momarkenshow flere ganger.
I Halden har Henning Kvitnes flere ganger vært arrangør av «Sanger på grensen». Kvitnes har herunder vært med på å utvikle et nettverk for dyktige singersongwriters som Steinar Albrigtsen, Louise Hoffsten, Poul Krebs, Marie Bergman, Lasse Englund, Kevin Welch og Claudia Scott. 

Henning Kvitnes trekker oftest fullt hus til sine konserter i Fredrikshalds teater.
Kvitnes ble tildelt Gammleng-prisen i 2007 i klassen pop, fikk Spellemannprisen 2007 i klassen viser for albumet Stemmer i gresset, Norsk Artistforbunds Ærespris i 2008 og Østfoldprisen til Østfold fylkeskommune i 2012.
I 2008 ble Kvitnes medlem i det nystartede bandet Song Island Revue sammen med blant andre Claudia Scott, danske Poul Krebs samt amerikanske Kevin Welch. Kvitnes ga i mai 2009 ut plata Tid for latskap. Plata nådde 2.-plass på VG-lista og inneholder blant annet radiohiten «Ut å vekke sola» hvor han synger med Jonas Fjeld, Aslag Haugen og Hilde Heltberg. I oktober ga Kvitnes og Fjeld ut en plate sammen med tittelen Den gamle veien. Den fikk blant annet terningkast 5 av VGs anmelder. Kvitnes har sagt i intervjuer, og man kan også høre det gjennom hans musikk, at han er inspirert av musikere som Bob Dylan, Neil Young, Bruce Springsteen og Ulf Lundell. I 2012 ga han ut albumet Ingen tid å miste og ble nominert til Spellemannprisen 2012 i klassen vise. Deltok I tv2 programmet "Hver gang vi møtes" I 2016, med bl.a. Unni Wilhelmsen som han etterpå har turnert sammen med.
Det kinesiske biemuseum

Det kinesiske biemuseum (kinesisk: 中国蜜蜂博物馆, pinyin: Zhongguo mifeng bowuguan, engelsk: China Honey Bee Museum) ligger i Beijings bydistrikt Haidian i Beijings botaniske hage i Xiangshan (de velduftende åser), vest for Wofotempelet. Det ble bygd i 1993 og er tilknyttet  Bieforskningsinstituttet til det kinesiske akademi for landbruksvitenskapene (中国农业科学院蜜蜂研究所馆, Zhongguo nongye kexueyuan Mifeng yanjiusuo).
Utstillingshallen er på 150 kvadratmeter og er delt i tre utstillingsrom, med over 500 fotografier og mer enn 700 utstillingsstykker om bienes tilblivelse, med fossiler, om apikulturens historie, forholdet mellom mennesket og honningbiene, Kinas apikultur, honningbienes biologi, apikulturteknologi, bestøvning, bieprodukter og bieterapi, bedrifter og forskningsresultater innen den kinesiske apikultur, og lignende.
East Carmel (Ohio)

Historie

Waterford var navnet på et område som ble oppstykket i 1806 nær dagens East Carmel, men ikke noe ble solgt og prosjektet ble ansett som en fiasko. Et postkontor kalt East Carmel ble opprettet i 1870, og var i drift til 1904.