google/wiki40b huggingface dataset:
Guttenberg

Guttenberg var medlemsbladet for Den typografiske forening, og kom ut fra november 1872 til mars 1873. 
Bladet var håndskrevet og illustrert med silhuettklipp. Herman Jacobsen var redaktør og skrev det meste av teksten. Ernst Jensen var illustratør og bidro med en rekke silhuettklipp.
Bladet ble i 2012 gjenutgitt i faksimile, supplert med en transkripsjon av innholdet, i boken Guttenberg - Norges første fagforeningsblad. Boken inneholder i tillegg artikler om bladet, om stiftelsen av foreningen, samt om typografenes livs- og arbeidsforhold rundt midten av det 19. århundre.
Den første utgaven, nummer 1, er datert 21. november 1872. Den siste utgivelsen av bladet, nummer 16, er datert 15. mars 1873.
Conchaspididae

Utseende

De voksne hunnene er forholdsvis gjenkjennelige som insekter, med korte bein og tynne, 3-5 leddete antenner, og markert kroppssegmentering, særlig på bakkroppen. Beina (som mangler hos én art) når ut til kroppens ytterkant. Leggen og foten er sammenvokst. Kroppen er vanligvis dekket av et skjold av voks som er mer eller mindre kjegleformet, gjerne med kjøler som stråler ut fra toppen ("vulkanformet"). På farge er de som oftest hvite, også voks-skjoldet er hvitt.

Levevis

Familien lever på en rekke ulike planter, mest på busker og trær, men også på orkidéer, vortemelk-planter og flere andre grupper. Hunnene går gjennom fire nymfestadier, hannene gjennom fem.

Utbredelse

Familien finnes i alle økosoner bortsett fra Antarktis, men forekomsten i Australia og Palearktis begrenser seg trolig til innførte arter. De fleste er tropiske, men familien forekommer også i et ganske kjølig klima i det sørlige Sør-Amerika. De finnes ikke i Europa.
Hindrum kirke

Stavkirka

En stavkirke på Hindrem er nevnt i Trondhjems reformats av 1589, «Hindareims kirkja» Man vet ikke nøyaktig når denne stavkirka ble bygd, men de fleste stavkirkene i Norge ble bygd på 11-1200-tallet og i alle fall før Svartedauden (1349). Denne kirka fikk nytt tårn og spir med årstall i 1653, men den var allerede da gammel og falleferdig. Den ble derfor revet i 1664.

Nybygg 1665

På 1600-tallet vokste det fram en bedrift for kirkebygging på Hindrem. Byggmesteren Ole Jonsen Hindrum stod bak reising av en rekke kirkebygg rundt omkring i Trøndelag. Hindrem kirke ble bygd av furu som skal ha vært hugget på Stålhammeren.
Kirka sto ferdig 1665. Den ble utstyrt med spesielle glassmalerier som ble betalt av lokale folk. Givernes navn nevnes i maleriene. De viser, ved siden av religiøse motiver, ugifte menn og bilder av man og hustruer med blomster og rikt utsmykkede klær. Det nevnes også mange stedsnavn, eller gårdsnavn fra både Hindrem og Seter. Gerhard Schøning forteller i 1773 at den eldste kirkeklokka hadde følgende innskrift: «Hindrums kirke Michl Kesler Gos Mich anno 1673».
I 1824 ble et nytt kirketårn bygd etter at det gamle var råttent og falleferdig. I Hindremsfjæra ligger en stor stein som er knyttet til et lokalt «kast etter kyrkja»-sagn.

Riving

Rivingen av kirken i 1897 vakte oppsikt, og det var flere forkjempere for å bevare Hindrum kirke, men etter en opprivende strid endte det med at kirka ble revet. Sognet ble flyttet til Vanvikan, der Stranda kirke ble reist og vigslet i 1897. Mye av inventaret fra Hindrum kirke — altertavle, prekestol, døpefont og ei av kirkeklokkene — er å finne i Stranda kirke. Tømmeret fra Hindrum kirke ble solgt og brukt til byggingen bygården i Rosenborggata 26 i Trondheim. De sjeldne glassmaleriene er bevart og befinner seg i Vitenskapsmuseets kirkesamling i Trondheim.

Nybygg 2010

Et lokalt initiativ kom i gang med bygging av en ny stavkirke på Hindrem (januar 2010), med Haltdalen stavkirke som modell. Den nye stavkirka på Hindrem ble vigslet 9. september 2012.
Norgesmesterskapet i boksing 1982

Norgesmesterskapet i boksing 1982 ble arrangert 13.-14. mars i Oslo.
Kongepokalen ble vunnet av Simen Auseth, Ørnulf.
Norges Bokseforbunds pokal ble vunnet av Terje Sveen, IF Pors.
Beste klubber ble Moss BK og Sp-09.
Sara Rein Hornemann

Familie

Sara Horneman var datter av Augusta Marie Hofgaard og justitiarius Robert Nicolai Horneman, sønn av overrettsassessor og eidsvollsmann Christian Horneman.

Utdannelse

Sara Horneman utmerket seg tidlig med et kunstnerisk talent, og fikk tidlig undervisning ved Bendiksens kunstskole i Trondheim, hos Christian Krohg, og hun hadde et kort opphold i Paris, før hun ble elev ved Harriet Backers malerskole. Backer skulle gjennom en periodevis undervisning som pågikk over flere år bli en viktig inspirasjonskilde for Horneman. Mellom periodene hos Backer hadde Horneman opphold hos Puvis de Chavannes og Académie Colarossi i Paris og hos Viggo Pedersen i København. I 1896 reiste de to til Østerdalen, for der å male landskap og interiører. I 1906-07 oppholdt Sara Horneman seg i London for å studere miniatyrmaleri.

Kunstnerisk virke

Sara Horneman utviklet en følsom, naturalistisk stil som hun sjelden avvek fra. Uttrykket er gjennomarbeidet og stabilt, med en frisk koloritt. I voksen alder førte hun en stillferdig og arbeidsom tilværelse.
Sara Horneman deltok første gang ved Høstutstillingen i 1898, og skulle siden stille ut ved tilsvarende anledninger en rekke ganger, siste gang i 1933. Hun hadde dessuten separatutstillinger både i Trondheim og i Drammen.
Certificate of Merit

Certificate of Merit er en militær utmerkelse fra USA, innstiftet 3. mars 1847 under Den meksikansk-amerikanske krigen av USAs kongress til belønning av den som utmerket seg med mot i felt.  Utmerkelsen besto av et diplom tildelt av USAs president.
Utmerkelsen var opprinnelig utelukkende for menige, men i 1854 ble det bestemt at den også kunne tildeles sersjanter. I løpet av den meksikansk-amerikanske krigen ble Certificate of Merit tildelt 545 menn. Etter at tildeling en tid holdt opp, ble utmerkelsen fra 1874 av igjen tildelt og fra 1892 av ble i fredstid benyttet som påskjønnelse for edel dåd i forbindelse med livredning. Til sammen ble det utstedt noe i overkant av 1 200 diplomer.
Utmerkelsen regnes som USAs nest eldste militære utmerkelse, etter Badge of Military Merit, som ble innstiftet i 1782. Da regnes ikke Fidelity Medallion, innstiftet i 1780 med, siden ettertiden anser dette som en minnemedalje over en spesiell hendelse.
I 1905 ble Certificate of Merit omgjort til en medalje: Certificate of Merit Medal.
Samiske geografiske navn i Hattfjelldal

Samiske geografiske navn i Hattfjelldal (knr 1826) angir stedsnavn i Hattfjelldal kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare sørsamisk er tatt med i denne oversikten for Hattfjelldal kommune.
Komiprisen 2007

Komiprisen 2007 ble arrangert lørdag 1. september 2007 på Edderkoppen teater med Øystein Bache som programleder.
Kongegambit

Temaer

Ved å ofre f-bonden, prøver hvit å oppnå en overvekt i sentrum fordi svart hvis han tar bonden, fjerner sin e-bonde fra sentrum. Hvit satser da på å gjenvinne bonden med fordelaktig stilling. Svart kan satse på å holde på merbonden, og hvit må da vise at det er nok kompensasjon for det tapte materiell. For å beholde bonden må svart ofte svekke kongestillingen med ...g5. Svart kan også prøve å gi bonden tilbake på et gunstig tidspunkt.

Varianter

Som i Dronninggambit (avslått og mottatt dronninggambit) har svart to alternative svar:

Avslått kongegambit

Svart trenger ikke ta imot bonden. En vanlig måte å avslå tilbudet, er å spille 2...Lc5 som peker inn mot hvits noe svekkede kongestilling og vanskeliggjør rokade. En mer drastisk måte å avslå tilbudet er å tilby et motoffer med 2...d5!? med hurtig åpning av sentrum. Etter 3.exd5, er 3...e4 kjent som Falkbeers motgambit mens 3...c6 kalles Nimzowitsch motgambit.

Mottatt kongegambit (2... e5xf4)

Vanligere enn å avslå er det imidlertid å motta offeret med 2...exf4. Da er 3.Lc4 som tillater 3...Dh4+ 4.Kf1 med ødeleggelse av hvits rokademulighet en mulighet, ettersom hvit senere vil vinne tempo med angrep på dronningen og få hurtig utvikling. Etter at Fischer hadde avskrevet Kongegambiten, spilte han Lc4-varianten tre ganger med tre seiere som resultat.
Hvits vanligste trekk er imidlertid 3.Sf3 som utvikler springeren og hindrer ...Dh4+. Svart har da disse hovedmulighetene:
- 3...g5 er den klassiske fortsettelsen. Hvits mest populære fortsettelse er 4.h4, Kieseritzky-varianten. Men også 4.Lc4 er spillbart, og leder etter offisersofferet 4...g4 5.0-0 (Polerio-varianten, ofte feilaktig kalt Muzio-gambiten) til store forviklinger.
- 3...d6, Fischer-varianten, ble anbefalt av Bobby Fischer som en gjendrivelse av hele Kongegambiten i «A Bust to the King's Gambit». Svart planlegger å forsvare f-bonden med ...g5, men først etter å ha unngått Kieseritzky-varianten.
- 3...h6 er Becker-forsvaret, som i likhet med Fischer-varianten planlegger ...g5 uten å tillate Kieseritzky-varianten. Imidlertid er ...h6 antakelig mindre nyttig enn ...d6.
- 3...d5, Abbazia-forsvaret (også kjent som Den moderne varianten) er et forsøk på å gi tilbake bonden, mot å få fritt offisersspill.
- 3...Le7 er kjent som Cunningham-forsvaret (eller Euwe-varianten) og tvinger hvit til å ta hensyn til trusselen ...Lh4+.
- 3...Sf6 er Schallop-varianten, der en av svarts ideer er å møte 4.e5 med 4...Sh5, som forsvarer f4-bonden. 
- 3...Se7, Bonch Osmolovsky-varianten planlegger et raskt ...d5 uten at svarts springer blir angrepet hvis hvit svarer e5.
Gnathocera maculipennis

Levevis

Arten er knyttet til gressenger. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.

Utbredelse

Arten er utbredt i Togo.
Lotus F1

Bakgrunn

Teamets røtter kan spores helt tilbake til 1981 og Toleman-teamet, som i 1986 ble til Benetton. Den franske bilprodusenten Renault kjøpte Benetton-teamet i 2000, som i 2002 ble omdøpt til Renault F1. I 2005 og 2006 vant de både førermesterskapet (med Fernando Alonso) og konstruktørmesterskapet. På slutten av 2009 solgte Renault en majoritetsandel i teamet til Genii. I 2011 ble Lotus Cars involvert i teamet, som da deltok som «Lotus Renault GP». I 2012 var Renault helt ute, og teamet endret navn til «Lotus F1 Team».

Lotus i Formel 1

Team Lotus, et søsterselskap av Lotus Cars, deltok i Formel 1 mellom 1958 og 1994, og vant syv konstruktørmesterskap og seks førermesterskap mellom 1963 og 1978. Navnet Lotus kom tilbake til Formel 1 i 2010 gjennom Tony Fernandes' Lotus Racing-team, som brukte navnet på lisens fra Group Lotus. Group Lotus kansellerte senere lisensen, men Fernandes kjøpte det privateide navnet Team Lotus, og brukte det i 2011-sesongen. Foran 2012-sesongen endret Team Lotus navnet sitt til Caterham F1, og gjorde det dermed mulig for det tidligere Renault-teamet å skifte navn til Lotus.

2012-sesongen

29. november 2011 bekjentgjorde teamet at den tidligere verdensmesteren Kimi Räikkönen skulle kjøre for dem i 2012, etter at han hadde vært borte fra Formel 1 i to år for å delta i verdensmesterskapet i rally. 9. desember 2011 ble det gjort kjent at GP2-mesteren Romain Grosjean også skulle kjøre for Lotus i 2012.
Kortholder

Kortholdere for oppbevaring av flere kort

Kortholdere for flere kort brukes for å oppbevare betalingskort, førerkort, og andre kort av tilsvarende størrelse. Denne typen kortholder er ofte laget av metall, men kan også være laget av andre materialer. Denne typen kortholder kan brukes i stedet for lommebok av personer som bruker betalingskort i stedet for kontanter.
Svartøreglente

Biologi

Svartøreglente skiller seg fra de andre underartene gjennom en generelt lysere utfarging og karakteristiske mørke flekker i øreregionene. Det er dessuten den fysisk største av underartene (hannen opp til 58 cm, hunnen opp til 66 cm), og krona er brunere enn hos nominatformen (M. m. migrans). Typen har heller ikke like distinkte hvite flekker på undersiden av vingene som nominatformen. Arten kan imidlertid være svært vanskelig å skille fra såkalt pariaglente (M. m. govinda), men førstnevnte er i snitt 10–15 prosent større enn sistnevnte. Pariaglente har dessuten en mer definert kløftestjert enn svartøreglenta.
Underarten er utbredt fra Ural (Russland) og østover gjennom Sibir til Amurland og Japan, sørover til Nord-India, det nordlige Myanmar, Nord-Kina og Ryukyuøyene; fuglene overvintrer i Irak, Sør-India og Sørøst-Asia.
En molekylær studie viser at ssp. lineatus danner en naturlig klade sammen med nominatformen, men ytterligere data trengs for å avklare forholdet mellom underartene. Økotypen tianshanicus, som er hjemmehørende i Tien Shan, inkluderes normalt i lineatus.
Skrea

Skrea er et tettsted i Falkenberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 064 innbyggere.
Agyneta decora

Utseende

Agyneta decora er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Qiang

Qiang (kinesisk: 羌族; pinyin: Qiāngzú) er navnet på et av de 55 offisielt anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. De utgjorde ved folketellingen i 2000 rundt 306 100 mennesker. De bor først og fremst i Sichuan: Nesten 200 000 er i fylkene Mao, Wenchuan, Li, og Heishui (i det autonome prefektur Ngawa for tibetanere og qianfolk) og fylket Beichuan (i naboprefekturet Mianyang).

Historie

Folk med navnet Qiang figurerte i inskripsjoner på orakelbein allerede i Shang-dynastiets tid. De var utspredt i de vestlige områder fra Yunnan i sør til Gansu i nord. Til å begynne med må de ha vært gjetere og nomader; skrifttegnet for deres navn svarer til tegnet for sau. De holdt dessuten okser, hester, eseler og kameler. Fra senest De stridende staters tid utviklet de jordbruk og faste bosettinger.
Selv om de var i kontakt med xiongnuene og tidlig allierte seg med dem mot Han-dynastiet, dannet de aldri noen større stat eller føderasjon. Tvert i mot var det mye intern splid blant dem, skal man tro kinesiske kilder. Qiangfolket fant seg etterhvert til rette innen Han-rikets grenser så tidlig som på 100-tallet f.Kr., noen ganger etter tvang fra Han-riket, andre ganger helt frivillig. Under borgerkrigen mot Wang Mang og i de første tiårene av det østlige Han flyttet mange qiang nordvestover inn i Gansu. Da Guangwu gjenerobret Gansu for Han-riket fant han store områder som var kontrollert av qiang. Han-styret forsøkte å håndtere dette problemet med tvangsflyttinger, og noen qiang havnet til og med nær den gamle hovedstaden Chang'an i 35 og 50 e.Kr. Dette gjorde bare qiangfolket enda mer rebelsk, og i en periode vurderte Han-riket å oppgi områdene rundt sin gamle hovedstad.
Etterhvert lot Han-riket qiang-grupper opprette egne «indre» småriker innen Han-rikets grenser. Det første ble opprettet allerede 60 f.Kr.. Hundre år senere var det slike riker i Ordos, Gansu og Sichuan.
Qiangfolket spilte en viktig rolle mot slutten av Han-dynastiets tid. Qiang-opprør var med på å svekke Han-riket og slik berede grunnen for dets sammenbrudd.
Etterkommere av det gamle tangutfolket, som dannet sitt eget keiserrike i det nordvestre Kina på 900-tallet og hersket over det i 250 år, inngikk også i qiang-folket. Men de fleste tanguter er i dag forlengst assimilert inn i den generelle kinesiske befolkning.
Lonely Planet

Lonely Planet Publications (vanligvis benevnt Lonely Planet eller LP) er et forlag som gir ut reisehåndbøker om land og byer i hele verden. Deres reisehåndbøker brukes mye av backpackere. Til og med 2004, hadde forlaget publisert rundt 650 titler om 118 land med et årlig salg på ca. 6 millioner guidebøker. Lonely Planet har sitt hovedkontor i forstaden Footscray i Melbourne, Australia.
Parkski

Parkski, også kalt twintip (direkte oversatt tvillingtupp), er modifiserte alpinski som har bøyd tupp i begge ender av skien, i motsetning til vanlige alpinski som har en bøyd fortupp og rett bakende. Skiene gjør det mulig å kjøre baklengs ned en hel eller deler av en bakke ved at snøen går under skien, og at baktuppen ikke kiler seg fast ned i snøen hvis man kjører baklengs.
Lange ski gjør landingen stødigere, men skiene blir tyngre å kjøre med, særlig krappe svinger. Korte ski vil gjøre at man lander mindre stabilt, mens disse skiene vil gjøre det enklere å ta korte eller krappe svinger. Myke ski gjør skiene lekne, mens svingeegenskapene blir noe svekket. 
Twintip er designet for at det skal være enklere å trikse med. I tillegg til at disse kan kjøre baklengs, har produsentene også minket vekten slik at de er lettere enn vanlige alpinski. Dette gjør triksing mye enklere. Bindingene sitter også løsere enn vanlige alpinski, slik at det skal være enklere å rotere.
Selv om twintip opprinnelig var konstruert for jibbing, altså triks på hopp, vegger, bokser, rekkverk og lignende, har de doble tuppene også blitt populære på ande typer ski. Pudderski, fjellski og telemarkski er nå mulig å finne med bøyde tupper foran og bak.

Historie

De første skiene som ble solgt med bøyd tupp både foran og bak var 1974 Olin Mark IV Comp.
De første moderne parkskiene ble imidlertid ikke utviklet før på slutten av 90-tallet, da Mike Douglas og Steve Fearing kontaktet mange av de store skiprodusentene for å lage parkski som var egnet til å kjøre i snowboardparker. Etter at de ble avvist av åtte andre skiprodusenter, fikk de i november 1997 en avtale med Salomon Group. Kort tid senere introduserte Salomon modellen «1080», den første masseproduserte parkskien. Designet ble raskt plukket opp og forbedret av andre skiprodusenter. Salomon 1080 hadde ikke like høye tupper foran bak, noe som først ble introdusert av Line Skis året etter.
I begynnelsen av 2000-årene kom det flere nye skiprodusenter som spesialiserte i parkski, for eksempel Armada, 4FRNT og Liberty Skis.
Skjetten Sportsklubb

Fotball

Hjemmekampene foregår på kunstgressbanen på Skjetten. Klubben spiller i 2019 i Norsk Tipping Ligaen avd. 6
Hjemmeside

Håndball

Skjetten Håndball består av ti lag på aldersbestemte nivåer som spiller sine hjemmekamper i Skjettenhallen.
Hjemmeside

Basketball

Skjetten Basketballklubb består av nesten tyve lag på forskjellige aldersnivåer og er en av de største klubbene på østlandet.
Hjemmeside

Svømming

SSK Skjetten Svømming er en av Norges største klubber med 2500 medlemmer. Klubben ble juridisk selvstendig i 2001.
Hjemmeside/

Volleyball

SSK Skjetten Volleyball ble startet i 1986 og har flere lag på aldersbestemte nivåer og damelag både i 1 divisjon og 2 divisjon
Hjemmeside
Folköl

Folköl er en svensk betegnelse på øl med et alkoholinnhold mellom 2,25 og 3,5 volumprosent. I Sverige er dette tillatt solgt i vanlige butikker til personer som har fylt 18 år. Folkölet ble introdusert i 1977 da det såkalte mellanölet ikke lenger ble tillatt solgt i dagligvarebutikker.
Folköl med en alkoholprosent på maksimum 2,8 % er fritatt for alkoholskatt. Dette ble innført da den progressive alkoholskatten ble erstattet med en lineær skattesats 1. januar 1997, noe som gjorde øl med alkoholprosent 3,5 merkbart dyrere. Øl som inneholder maksimalt 3,5 % alkohol regnes som næringsmiddel og skattlegges med 12 % merverdiavgift, mens det på sterkere øl er full mva, 25 %.
En rekke utenlandske ølsorter spesialproduseres for det svenske markedet med et alkoholinnhold på 3,5 %.
Folkölets offisielle betegnelse har vært klass II. I alkoholloven benevnes det kort og godt öl, i motsetning til maltdrikker over 3,5 % som benevnes starköl (sterkøl).
Kosekroken

Kosekroken, opprinnelig kalt I kosekroken, var den første norske programserien for barn som ble sendt på NRK Fjernsynet. Blant programlederne var Helge Sverre Nesheim og Ragne Tangen. Programmene ble sendt fra 16. september 1960 til 28. august 1970. Mange av programmene var rene dukketeaterforestillinger.
Seriens programmer ble fra høsten 1960 sendt fredager klokken 18.00 til 18.20. Kosekroken var det eneste barneprogrammet på norsk fjernsyn inntil NRK satte programmet Tirsdagsbarnetimen på sendeskjemaet i 1961, og i 1963 startet Eventyrstund på søndags ettermiddag.
De enkeltstående episodene i Kosekroken-serien ble gjestet av blant andre Alf Prøysen, Randi Borch, Ingebrigt Davik, Kirsten Langbo og Ragnhild Knagenhjelm. Noen programmer ble ledet av Helge Sverre Nesheim. I 1969 hadde Nesheims programmer fellestittelen Lek og moro, og gikk ut på at Nesheim og en gruppe barn ble filmet i et tomt studio mens de lekte sangleker. En annen som ledet flere av episodene opp gjennom årene, var Fredrik W. Ilboe (født 1898). Ilboes programmer var som regel fortellinger fra «gamle dager», som for eksempel to episoder der han fortalte om seilskutetiden. 
I noen av seriens programmer figurerte også «tante Ragne» (spilt av Ragne Tangen), «vaktmesteren» (Svein Byhring) og «postmannen» (Ulf Wengård). 
Avdelingssjefen som var ansvarlig for NRKs satsning på barne-TV var Lauritz Johnson.
I 1962 startet NRK å sende innslag med dukkene Pernille og Mr. Nelson. Senere ble programmene om Kanutten og Romeo Clive introdusert, med Anne-Cath Vestly og Alf Prøysen i hovedrollene. 
Den siste episoden i serien gikk fredag 28. august 1970, og Vibeke Sæther forklarte da titterne om ny-satsingen fra NRK, der man heretter hver dag i uken ville få egne barneprogram.
Sandfjorden (Berlevåg)

Sandfjorden (også kalt Sandfjordbukta) er ei bukt på nordsiden av Varangerhalvøya i Berlevåg kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Sandfjordklubben i nord og Nålnesaksla i sør og strekker seg 1,5 kilometer inn til en kilometer lang sandstrand innerst i bukta, hvor Sandfjordelva munner ut helt i vest.
Indre del av fjorden omfattes av Sandfjorden landskapsvernområde.
Fylkesvei 890 går langs fjorden.
Vestre strete

Vestre strete var en av Middelalderbyen Oslos viktigste gateløp. Den hadde sitt utspring fra vestenden av Oslo torg (dagens kryss Bispegata-Oslo gate) og løp sør/sørvestover til Øra der Alnaelva hadde sitt utos fram til 1922. I middelalderen lå bygårdene tett i tett langs Vestre Strete. Forøvrig lå Klemetskirka like sørøst for krysset Vestre strete – Klemetsallmenningen. Lengst sør lå Kongsgården og Marikirka, også disse øst for strete. De tre nevnte monumentalbyggene ligger i dag som ruiner på Sørenga.
På nordsida av Oslo torg fortsatte gateløpet som Nordre strete. (Dagens Oslo gate nord for Oslo torg følger Nordre stretes gateløp.) Gateløpene Vestre strete – Nordre strete betegnes samlet som Langstrete i middelalderkilder. 
Vestre strete er ikke bevart i dagens gatenett. Den ble tildekket med jord etter den store bybrannen i 1624, og ble dermed liggende under Oslo ladegårds søndre eng (Sørenga). Imidlertid er deler av gateløpet markert i terrenget som gangvei. I flg. reguleringsplan S-4099 skal hele gateløpet markeres så vidt mulig som del av Middelalderparkområdet. Deler av Vestre strete ligger under Vys togstall reist på 1880-tallet. Det foreligger ideer for å markere gateløpet gjennom lokmotivstallen.
Like vest for Vestre stretes utløp fra Oslo torg ligger i dag Treruinparken som viser rekonstruerte ruiner av en middelalderbygård fra rundt år 1300. På østsida av strete ligger adressen Oslogate 15.
Kvernevikhallen

Innebandy

Sunde Innebandyklubb spiller hjemmekampene sine i Kvernevikhallen. Sunde Innebandyklubb leder maratontabellen i 1. divisjon i Rogaland.