google/wiki40b huggingface dataset:
Junikveldvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 12-16 millimeter), brunlig vikler. Som vanlig i slekten Epinotia er den ganske variabel i fargen. Det beste ytre kjennetegnet på arten er at den vanligvis har en firkantet, lysgrå flekk ved forvingens bakkant. Ellers er vingens grunnfarge mer eller mindre brun, gjerne med et litt mørkere nettmønster, i alle fall hos lyse individer. Bakvingen er lyst gråbrun.

Levevis

Larvene lever på bjørk (Betula spp.) og or (Alnus spp.). De klekkes om høsten og borer først inn i en tynn kvist, som sveller opp som en galle. Når larven blir større, lever den inne i et ombrettet blad. De voksne viklerne flyr i skumringen, mest i juni, og kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Den er utbredt over hele Europa, unntatt i sørøst, og i det nordlige Asia.
I Norge er den vanlig over hele landet.
Randabergkirken

Randabergkirken var en kirke på Randabergfjellet i Randaberg kommune, som man fremdeles kan se sporene etter.

Historie

Randabergkirken nevnes i kilder fra 1300-tallet, men er antakeligis mye eldre enn dette. Man antar at det var en stavkirke som stod her. På 1100-tallet ble det reist to kirker i bygden med hver sin prest, en på Randaberg og en på Viste. Kanskje var også bygden delt i to kirkesogn. Frem til 1845 var kirken sognekirke for nordre del av Randaberg. Tidligere lå tunet på Randaberggården nettopp her, noe som kan tyde på kirken har vært reist som privat kapell eller kirke for folket på gården. Fra toppen av Randabergfjellet har man hatt god utsikt, og kirken har vært synling langveis fra. Det har vært kort avstand til viktige ferdselsveier og godt utsyn over innseilingen til Stavanger og Boknafjorden. Det er mulig at det var den mektige Jon Torbergsson som reiste kirken. Han bodde på denne gården og var lendmann og svoger til Magnus Erlingsson.
Verken ruinene eller kirkegården er arkeologisk utgravd. Da kirken ble lagt ned skjedde dette fordi man ville heller ha en geografisk sentral kirke i stedet for kirkene på Randaberg og Viste. Da kirken ble revet i 1848 ble materialene fra Randabergkirken brukt til byggingen av Randaberg kirke, i Randaberg sentrum.
Zadar

Historie

Zadar har vært bebodd i 3000 år. Den første notering om bebyggelsen er fra det 4. århundre f.Kr. mens de materielle spor er fra det 9. århundre f.Kr.. De første innbyggere var stammen Libur. Bosettingen fikk bykarakter først da den ble erobret av romerne. I starten av det 7. århundre ble Zadar hovedstad i Dalmatia og forble det til året 1918.
Gjennom tidene har det vært mange herskere i byen: i det 7. århundre hersket kroater og ungarere. I tiden fra 1102 til 1409 hersket kroater-ungarere og fra 1409 kom byen under Venezias styre, som holdt byen til 1797. Etter det kom området først under Østerrike frem til 1814, deretter hersker franskmenn over området til 1818, og til slutt Italia helt til slutten av den første verdenskrig.
Med avtalen fra 1920 i Rapallo tilfalt byen Italia, men etter kraftig bombardement i den andre verdenskrig, ble byen en del av Republikken Kroatia i Jugoslavia. Etter sammenbruddet av eks-Jugoslavia, opplevde byen enda en gang beleiring fra 1991 til 1995, da den ble overtatt av den kroatiske armé.

Verdensarv

Sammen med andre venetianske forsvarsverk fra det 15. til det 17. århundre i Italia, Kroatia og Montenegro ble forsvarsverkene i Zadar i 2017 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Robert Gustafsson

Biografi

Robert Gustafsson startet sin karriere på slutten av 1970-tallet, da han spilte i en revy med komikeren Runo Sundberg.
Et av hans første TV-oppdrag var barnetvserien Skrotnisse og vennene hans der Gustafsson var en av stemmene. Flere barneprgram ble det da han fikk spille Björnes venn i Björnes magasin på slutten av 1980-tallet. Siden fulgte en lang rekke TV-produksjoner, bl.a. Gäster med gester, Rena rama Rolf, Nile City 105,6, Percy Tårar, Parlamentet og Time out. Julen 2005 var han med i SVTs julekalender En decemberdröm, hvor han spilte rollen som sjefen i Underjorden.
Han har også medvirket i flere teaterproduksjoner, blant annet Bosse Parneviks revy på Cirkus, I manesjen med Glenn Killing på Berns, tittelrollen i Arne Anka på Stockholms byteater, Glenn Killing på Grand, Revisorn och lögn i helvete på Chinateatret og Maken til fruer på Oscars. Han turnerte med Robert Wells i Rhapsody in Rock 2002, og fikk testet sin sangstemme. 2004 og 2005 turnerte han med showet Tältprojektet.
Han medvirket også i norske TV-produksjoner. Blant annet spilte han rollen som "reporter" fra SVT i siste sesong av den norske komiserien Åpen post som gikk på NRK i 2002, og medvirket i julekalenderen Jul i Tøyengata på TVN i 2006. I Norge ble Gustafsson også en hit med typen Bertil Svensson i TV 2-nøttene.
Fredrikstad Bryteklubb Atlas

Fredrikstad Bryteklubb Atlas (stiftet i 1947) er Østfolds største bryteklubb med 120 medlemmer, og er et selvstendig idrettslag.
Sharon (navn)

Etymologi

Sharon har opprinnelse i stedsnavnet Sharon (hebraisk: שָׁרוֹן), som betyr «slette, skog». I Det gamle testamente refererer Sharon til de fruktbare slettene langs Israels kyst.
Shari, Sharona, Sharron og Sharyn er avledede former av navnet.

Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Kræftens Bekæmpelse

Kræftens Bekæmpelse er Danmarks største sykdomsbekjempende organisasjon og Danmarks største pasientforening. Organisasjonen bekjemper kreft og har ca. 465 000 medlemmer (desember 2011). Herutover har foreningen over 3 000 aktive frivillige fordelt i 98 lokalforeninger. Kræftens Bekæmpelse ble stiftet i 1928.
Foreningen står for cirka 50 prosent av kreftforskningen i Danmark og tilbyr rådgivning og veiledning for kreftpasienter og pårørende flere enn 20 steder i landet og via den profesjonelle rådgivningstelefonen «Kræftlinjen» (80301030).
Foreningens nettoinntekt i 2011 var 520,7 millioner kroner. Foreningens hovedinntektskilder er arv, medlemskontingent, konkrete prosjekttilskudd og lotterier. Det offentlige tilskudd til Kræftens Bekæmpelse utgjorde fem prosent av inntektene i 2011.
Utgiftene fordelte seg i 2011 på forskning (48 prosent), pasientstøtte og lokal innsats (26 prosent), opplysning (19 prosent) og administrasjon (7 prosent).
Gelendzjik

Gelendzjik (russisk: Геленджи́к) er en by i Krasnodar kraj i Russland. Den ligger ved Svartehavet, rundt 90 km sørvest for Krasnodar. Innbyggertall: 50 012 (folketelling 2002).
I antikken lå det en mindre gresk utpost i Gelendzjikbukta, nevnt som Torikos av Periplus av Pseudo-Scylax. Den er ukjent i hellenistiske kilder, men dukker opp igjen i romerske kilder under navnet Pagrae i 64 f.kr. En liten gresk bosetning som er utgravd i Gelendzjik er av enkelte forskere identifisert som Torikos. Pagrae ble beskrevet som den østlige grensen til Kongedømmet Bosporos. Opptegnelsene om disse bosetningene er så fragmentert at det imidlertid ikke er mulig å trekke sikre konklusjoner. Kolonien ble utslettet av hunerne under deres invasjon. I middelalderen ble bukta benyttet av handelsmenn fra Genova, som kalte landsbyen Maurolaca.
Før Russland sikret seg kystlinjen ved Adrianopeltraktaten i 1829 etter Den russisk-tyrkiske krig (1828-1829), foregikk det en livlig slavehandel mellom fjellfolkene i Kaukasus og Det osmanske riket. Ettersom de tsjerkessiske skjønnhetene vanligvis ble solgt for gull og andre varer, før de ble fraktet til tyrkiske seraglioer, så ble markedsplassen kjent som «Gelendzjik» (direkte oversatt: «hvite bruder»). I 1831 ble det bygget et fort ved Gelendzjik, som en del av en rekke russiske befestninger langs Svartehavet. Ved utbruddet av Krimkrigen måtte fortet ødelegges og forlates. Det ble igjen bosatt, av kosakker i 1864, og ble en stanitsa kalt Gelendzjikskaja. Den fikk bystatus under navnet Gelendzjik i 1915.
I Sovjetperioden ble Gelendzjik utviklet som et kur- og feriested. Byen har sandstrender, tre vannparker, to taubaner og to ortodokse kirker (fra 1909 og 1913).
Eiler Brockenhuus til Søndergaarde

Eiler Brockenhuus (født omkring 1540, død tidligst 1607) var en dansk adelsmann fra Fyn som best huskes for sitt utsvevende liv og tragiske endelikt. Han var sønn av Claus Brockenhuus (død 1566) og Marine (Maren) Eilersdatter Friis av Hesselager (død 1576).
Allmuen i Vends herred på Fyn kunne fortelle historier om hvordan Eiler Brockenhuus eksperimenterte med kruttets kraft ved å sprenge en skorstensfeier i luften, om hvordan han mishandlet sine undersåtter og voldtok og drepte sin søster. I sognekirken Rørup skal han ha invitert folk til sin egen begravelse, for under minnehøytideligheten plutselig å sprette opp av kisten til følgets store forskrekkelse. 
Kort tid etter farens død giftet han seg med Tale Mouridsdatter Emmiksen til Jerstrup. Da svogeren Otte Emmiksens døde i 1579, forførte han dennes enke Margrethe Rantzau med et barn som resultat. Det var strenge straffer for den slags nære forbindelser, og da ryktene kom kong Frederik II for øre, lot han paret stevne til den kommende herredag. De flyktet dog, men våget seg snart tilbake til Søndergaarde. Her skal han ha mishandlet sin hustru og utstedt trusler mot kongen og egnens øvrighet. Det ryktes også at han skulle ha fått et barn med sin søster og siden drept begge to, og at han i 1576 også skulle ha tatt sin mor av dage. Dette ble for meget for kongen, og Brockenhuus ble pågrepet og ført til Københavns slott.

Fengsel

Det var blitt bestemt at han skulle tiltales ved Herredagen i Odense i 1584, men de foreløpige forhør avslørte så mange pinlige historier om han og søstrenes løsaktige liv at kongen oppga å holde en offentlig rettsforfølgelse. I stedet ble han overført til fengselet i Dragsholm slott (Draxholm) på Sjælland. Herfra skrev han lange brev til regjeringsråder og senere til kong Christian IV. I et av brevene beskyldte han riksrådet for å være skyld i Frederik IIs død, og for å ha lignende planer med Christian IV. Straffen ble deretter omgjort til livsvarig fengsel. I 1606 fikk han tillatelse til å få et »naadigere fængsel«, med ild og lys. I 1607 sendte han kongen en hel bok med profetier og fantasier, men synes kort tid etter å ha vært død. I ekteskapet etterlot han seg en datter og to sønner, hvorav den ene, Claus Brockenhuus (gift med Emerentze Pedersdatter Baden på Fritzøehus slott i Larvik) ble landsdommer på Fyn.
Colobopterus

Utseende

Små til middelsstore, blanke, sylindriske gjødselbiller. Hode, pronotum og bein er oftest svarte, dekkvingene gjerne brunlige. Hodet er skovlformet og dekkvingene har markerte punktrader.

Levevis

Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter. Mange av artene har gått sterkt tilbake, trolig på grunn av bruksendringer i landbruket, blant annet bruk av midler mot innvollsormer som er giftige for larvene.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Palearktis, Nord- og Sør-Amerika.
Jacob av Orléans

Jacob av Orléans (død 3. september 1189) var en anerkjent jødisk vitenskapsmann i middelalderen og betraktet som en av mest lærde i sin tid. Han var en tosafist, en middelaldersk rabbi, i Orléans som hadde studert under Rabbeinu Tam. Han ble i den franske byen fram til minst 1171 og ved en senere dato kom han til London, antagelig for å bli en lærer. Jacob var en av de mange jøder som ble drept i løpet av de antisemittiske opptøyer som svøpet over London i løpet av kong Rikard I av Englands kroning.
WWE Friday Night SmackDown!

Sendinger

Før 1. september 2005 ble Smackdown sendt på torsdag kveld; fra 9 september 2005 til 9. januar 2015, ble det sendt på fredag kveld. Programmet returnerte til torsdag kveld 15. januar 2015. Smackdown opprinnelig debuterte i USA på UPN TV-nettverket 29. april 1999, men etter sammenslåingen av UPN og WB, begynte Smackdown å sendes på The CW i september 2006. SmackDown forble på CW nettverket i to år før det ble flyttet til MyNetworkTV i oktober 2008. Smackdown flyttet til Syfy 1. oktober 2010, og er planlagt å flytte til USA Network tidlig i 2016. Siden sin første episode, har WWE Smackdown blitt kringkastet fra 162 ulike arenaer, i 147 byer, i syv forskjellige nasjoner.
Svensk fjällras

Svensk fjällras er en tradisjonell kurase med opprinnelse i Nord-Sverige.

Historie og utbredelse

Svensk fjällras er utviklet på grunnlag av de lokale besetningene i Nord-Sverige. Rasen er beslektet med sidet trønder- og nordlandsfe og nordfinsk storferase.  I 1892 ble avlsarbeidet for Svensk fjällras igangsatt, for å skape en melkerase tilpasset nordsvenske forhold. På slutten av 1900-tallet befant rasen seg i en genetisk krise, og det ble nødvendig med innkryssing av andre melkeraser. Til bruk i avlsarbeidet ble også langtidslagret sæd fra 50- og 60-tallet brukt. I 1995 ble foreningen Svensk fjällrasavl stiftet. I dag finnes det cirka 2 500 dyr av Svensk fjällras.
En undergruppe i Svensk fjällras er de såkalte Fjällnære kor. Denne gruppen dyr er i mindre grad innkrysset med moderne melkeraser. Fjällnære kor er ikke en egen rase, men håndteres som en egen gruppe innen fjellrasen, med et eget avlsprogram.

Egenskaper

Svensk fjällras er en melkerase. Gjennomsnittlig årsavdrått er 5800 kg og gjennomsnittlig kroppsvekt for voksne kyr er 430 kg. Rasen er kollet. De fleste dyr er hvite, men andre farger kan forekomme.
Wamsley (Ohio)

Historie

Wamsley ble opprinnelig kalt Wamsleyville og ble opprettet under det siste navnet i 1874 av William Wamsley og navngitt etter ham. Et postkontor ble etablert i Wamsley i 1869 og var i drift til 1933.
Calliaspis

Utseende

Nokså små, avlangt ovale, blankt oransjerøde til svarte skjoldbiller, kroppsformen ofte noe kantete, ikke jevnt oval, dett frå siden noe hvelvet. Antennene er tynne, gjerne omtrent halvparten så lange som kroppen. Gruppen kan kjennes fra beslektede grupper på at hodet er synlig ovenfra fordi pronotum er innbuktet i midten foran, at dekkvingene er glatte uten lengderibber eller kraftig punktering, men med fine punktrader. Den midtre, opphøyde delen av dekkvingene er tydelig innsnevret bak "skuldrene".

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Artene er trolig knyttet til enfrøbladete planter, som Heliconiaceae og palmer, men ingenting er kjent med sikkerhet.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Pål Trøan Aune

Karriere

Aune debuterte i verdenscupen i desember 2013 i Asiago, der han ble nummer 51 i sprint. Hans neste verdenscuprenn var i mars 2014 på sprinten i Drammen, hvor han ble nummer 38. I NM på ski i januar 2015 på Røros han kom på andreplass i sprintkvalifiseringen, men endte konkurransen nummer 20. I verdenscupen i Östersund i februar 2015 ble han nummer 20 i sprint. Dette var hans første verdenscuppoeng.
Adam Mickiewicz-universitetet

Historie

I 1611 ble det jesuittiske kollegium (Kolegium Towarzystwa Jezusowego) i Poznań opphøyet til universitetsrang, som følge av et dekret av Sigismund III, godkjent av Det polsk-litauiske samveldets Sejm. Dette privilegiet ble bekreftet av Jan II Kasimir i 1650 og Jan III Sobieski i 1678. På dette grunnlag ble det gitt magister- og doktorgrader i Poznań. 
Det var imidlertid først i 1919, vel over 300 år etter universitetets formelle grunnleggelse av den polske kongen, at det første akademiske semester ble inaugurert i den nyopprettede Wszechnica Piastowska (Piast-universitetet), hvis navn ble senere forandret til Uniwersytet Poznański (Universitetet i Poznań). 
Det «unge» universitetet ble støttet av professorer fra Kraków, Lviv, Vilnius og Warszawa. Det utviklet seg kraftig i mellomkrigstiden, og underviste studenter ved fem fakulteter. I 1920 opprettet den kjente sosiologen Florian Znaniecki den første polske sosiologiavdelingen ved universitetet, som en av Europas første.
Etter dets grunnleggelse har mange berømte akademikere fra hele verden så vel som mange fremragende personligheter innen politikk og kunst mottatt Doctor Honoris Causa-tittelen ved universitetet, for eksempel Józef Piłsudski, Ferdinand Foch, Maria Skłodowska-Curie eller Ignacy Paderewski, for å nevne noen få. Blant universitetets mest kjente studenter var de tre matematikerne Marian Rejewski, Henryk Zygalski og Jerzy Różycki, som knakk Enigmakoden. 
Under andre verdenskrig ble høyere utdanning forbudt i Polen av Nazi-Tyskland, og i årene 1940–1944 virket Uniwersytet Poznański i Warszawa som undergrunnsuniversitetet Uniwersytet Ziem Zachodnich (De østlige områders universitet). Etter krigen fornyet universitetet sin virksomhet i 1945, og skiftet navn til Uniwersytet im. Adama Mickiewicza i 1955.
Dongguan

Dongguan (kinesisk: 东莞; pinyin: Dōngguǎn) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 381 000.
Byen ligger nær Shenzhen og Hongkong og tar del i den sterke økonomiske veksten i området rundt Perlefloden. 
Navnet Dongguan kommer fra «guancao», et gresslag som det er meget av i området. Dongguans historie går tilbake til Zhide-styret under Tang-dynastiet (757). Her står det mer enn tusen år gamle Xichen-tårnet, og her er Ke-hagen som er en av de fire vidgjetne hagene i Guangdong-provinsen. Dongguan har også sjøfartsmuseum, Weiyuan-batteriet, og Humenbroen over Perlefloden. Det var ved Humen at keiserens kommissær Lin Zexu brente opp konfiskert opium i 1839, en hendelse som utløste første opiumskrig.

Næringsliv

Dongguan er preget av lettindustri. De mange fabrikkene gjør at byprefekturet betraktes som Kinas mest produktive, Det produseres fremfor alt elektrisk utstyr, farmasøytiske produkter, matvarer, tekstiler og sko. Dongguan hat ca. 2 000 skofabrikker; i de fire produksjonssentraene til den største skoprodusenten, Pou Chen, arbeider ca. 160 000 arbeidere (2007). Dongguan har også stor computerindustri. 
Ut over dette er området rikt på wolfram, tinn og kobber.

Jernbane

Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her. 
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

Vei

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstadene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.
Loni Anderson

Barndom

Loni Kaye Anderson ble født 5. august 1945 i Saint Paul i Minnesota. Hun var datter av miljøkjemikeren Klaydon Carl «Andy» Anderson og  modellen Maxine Hazel. Anderson vokste opp i forstaden til Roseville og ble uteksaminert ved Alexander Ramsey Senior High School. Hun studerte deretter ved  University of Minnesota. I selvbiografien sin, My Life in High Heels, fortalte Anderson at hennes far opprinnelig ønsket å kalle henne Leiloni. Han ombestemte seg da han innså at dette kunne resultere i kallenavnet «Lay Loni» (norsk: «Ligg med Loni»), og navnet hennes ble derfor bare Loni.

Karriere

Andersons mest kjente rolle er som den snarrådige resepsjonisten Jennifer Marlowe i situasjonskomedien WKRP in Cincinnati, som ble sendt på CBS fra 1978 til 1982. Hun fikk rollen etter at en av seriens produsenter så en plakat av henne i rød bikini, i en lignende posering som Farrah Fawcett. Ifølge seriens skaper, Hugh Wilson, hadde Anderson «en kropp som Jayne Mansfield og den generelle sexappellen til Marilyn Monroe». 
Anderson spilte deretter i komedien Bensin i blodet (1983), sammen med sin fremtidige ektemann Burt Reynolds, men denne floppet på kino. I 1993, kort tid etter skilsmissen fra Reynolds fikk hun en fast rolle i den siste sesongen av situasjonskomedien Nurses, som ble sendt på NBC. 
Anderson portretterte skuespillerinnen og sexsymbolet Jayne Mansfield i den biografiske filmen The Jayne Mansfield Story (1980). Arnold Schwarzenegger spilte rollen som Mansfields ektemann, Mickey Hargitay. Hun portretterte senere skuespillerinnen Thelma Todd i den biografiske filmen White Hot: The Mysterious Murder of Thelma Todd (1991). I 1984 spilte hun mot Lynda Carter, kjent som Wonder Woman, i TV-serien Partners in Crime.
Anderson spilte en rekke cameoroller i ulike TV-programmer på slutten av 1990- og begynnelsen av 2000-tallet. Disse inkluderer  Hilda og Zelda Spellmans harry kusine i Heksen Sabrina og Vallery Irons' mor i V.I.P.. Selvbiografien hennes, My Life in High Heels, ble utgitt i 1997.

Privatliv

Anderson har vært gift fire ganger. De første tre ekteskapene var med Bruce Hasselberg (1964–1966), Ross Bickell (1973–1981) og Burt Reynolds (1988–1993). Den 17. mai 2008 giftet hun seg med musikeren Bob Flick, en av grunnleggerne av folkebandet The Brothers Four. Paret møttes for første gang på en filmpremiere i Minneapolis i 1960, noen år etter at bandet til Flick hadde hatt en hit med låten «Greenfields». Anderson har datteren Deidra Hoffman fra sitt første ekteskap, og sønnen Quinton Anderson Reynolds som hun adopterte sammen med Burt Reynolds.
Anderson har vært talskvinne for National Lung Health Education Program sin kampanje for å øke kunnskapen om kronisk obstruktiv lungesykdom.
Flagrelerke

Utbredelse

Den forekommer i Angola, Benin, Botswana, Burkina Faso, Burundi, Den demokratiske republikken Kongo, Den sentralafrikanske republikk, Elfenbenskysten, Etiopia, Gabon, Gambia, Ghana, Kamerun, Kenya, Malawi, Mali, Mauritania, Mosambik, Namibia, Niger, Nigeria, Republikken Kongo, Rwanda, Senegal, Somalia, Sudan, Swaziland, Sør-Afrika, Sør-Sudan, Tanzania, Togo, Tsjad, Uganda, Zambia og Zimbabwe.
Sør-Afrikas provinser

Sør-Afrika er delt inn i ni provinser. Etter valget i 1994 ble Sør-Afrikas tidligere bantustaner reintegrert, og de fire eksisterende provinsene ble delt opp i ni. 
I desember 2005 forandret det 12. tillegget til grunnloven grensene til syv av provinsene.

Historie

Fra etableringen av Unionen Sør-Afrika i 1910 hadde Sør-Afrika fire provinser som bestod av inndelingene som eksisterte før andre boerkrig: to britiske kolonier (Kappkolonien og kolonien Natal) og to boerrepublikker (Oranjefristaten og Transvaal).
Segregeringen av den svarte befolkningen startet i 1913 da det svarte flertallets eierskap til land ble underlagt restriksjoner i visse områder på totalt 13 % av landet. Fra sent i 1950-årene ble disse områdene gradvis konsolidert til «bantustaner» som fungerte som de jure stater for den svarte befolkningen under apartheid. Bantustanen Transkei var i 1976 den første som aksepterte uavhengighet fra Sør-Afrika, og selv om denne uavhengigheten aldri ble anerkjent av noe land, fulgte etterhvert tre andre bantustaner.
Raimbaut d'Aurenga

Raimbaut d'Aurenga (fransk: Raimbaud d’Orange: født rundt 1144; død 1173) var en sørfransk trobador og en av de mer betydelige diktere fra middelalderen.
Raimbaut kom fra en sidegren av huset Montepeller. Faren var Guilhelm d’Omelaz og moren Tiburge d’Aurenga, datter av grev Raimbaut II. Fra 1156 var Raimbaut d’Aurenga herre av blant annet Omelaz (dagens Aumelas), Le Pouget, Montarnaud og Popian, og i 1171 arvet han en del av fyrstedømmet Orange.
Rundt førti av Raimbauts verk er bevart, av disse er det en rekke lyriske dikt, enkelte sirventes og en tenso han skrev sammen med trobairitzen Beatriz de Dia. Diktene hans viser en stor begeistring for uvanlig rytmikk og intrikate poetiske former.
Giraut de Bornelh skrev en planh, et sørgedikt, til minne om Raimbaut etter hans død i 1173. Raimbauts død er også nevnt i trobairitzen Azalaïs de Porcairagues eneste bevarte dikt. Azalaïs var elskerinnen til Raimbauts søskenbarn Gui Guerrejat, og kan ha vært den mystiske joglar (dvs. sanger/musiker) som Raimbaut henvender seg til i flere av diktene sine.