Dilma Rousseff

Oppvekst og tidlig politisk aktivitet

Rousseffs far, Pedro Rousseff (opprinnelig Petar Rusev), var opprinnelig fra Bulgaria, men måtte flykte i 1929 på grunn av kommunistisk aktivitet. I Brasil møtte han Dilma Jane Silva og de fikk tre barn, hvorav Dilma Vana er den midterste. Hun vokste opp i øvre middelklasse og gikk på skole, først på en kostskole drevet av nonner, så på offentlig videregående.
I 1964 ble Brasils folkevalgte president João Goulart avsatt i et militærkupp, og Dilma Rousseff ble med i en marxistisk motstandsgruppe. Her traff hun begge sine ektemenn, først Cláudio Galeno Linhares, så Carlos Araújo. Hun ble arrestert 16. januar 1970 og skal ha blitt torturert i fengselet. Hun ble dømt til seks års fengsel, men straffen ble senere redusert, og hun fikk slippe ut på slutten av 1972. Hun ble også dømt til tap av statsborgerlige rettigheter i 18 år.

Politisk karriere

Rundt 1980 begynte det sittende militærregimet å tillate flere partier. Rousseff var helt fra starten med i Partido Democrático Trabalhista (Det demokratiske arbeiderpartiet), som ble ledet av Leonel Brizola. Da Alcau Collares i 1986 inntok borgermesterstolen i Porto Alegre utnevnte han Rouseff til finansansvarlig, en stilling hun hadde fram til 1988. I 1989 ble hun administrerende direktør for byrådet, men fikk sparken etter kort tid fordi hun kom for seint på jobb.

Delstatsminister i Rio Grande do Sul

Collares ble valgt til guvernør i Rio Grande do Sul i 1990, og gjorde Rousseff til president for Stiftelsen for økonomi og statistikk (Fundação de Economia e Estatística), en organisasjon som er knyttet til delstatsadministrasjonen i Rio Grande do Sul. I 1993 ble hun delstatsminister for energi og kommunikasjon, men måtte gå av etter at Antônio Britto vant guvernørvalget i 1994.
I 1998 vant Olívio Dutra guvernørvalget i spissen for en allianse mellom blant annet PT og PDT. Han gjeninnsatte Rousseff som delstatsminister for energi. Samarbeidet mellom PT og PDT var langt fra friksjonsfritt, blant annet sto de mot hverandre og støttet hver sin kandidat under borgermestervalget i Porto Alegre i 2000. Rousseff insisterte på å opprettholde alliansen og støttet PTs kandidat, på tross av at hun selv tilhørte PDT. Som følge av valget byttet hun parti og meldte seg inn i PT.

Brasils gruve- og energiminister

Etter at Lula da Silva vant presidentvalget i 2002 utnevnte han overraskende Rousseff til gruve- og energiminister.

Stabssjef

I 2005 ble regjeringspartiet, PT, rystet av mensalão-skandalen, der partiet ble beskyldt for å kjøpe stemmer i parlamentet. Som følge av skandalen måtte José Dirceu gå av som presidentens stabssjef, og Rousseff ble utnevnt i hans sted.

Presidentvalget 2010

Den 31. mars 2010 gikk Rousseff av som stabssjef for å kunne stille som kandidat til presidentvalget samme høst. I første valgomgang 3. oktober fikk hun 46,91% av stemmene, og gikk videre til andre omgang, sammen med José Serra fra PSDB, som inntil valgkampen hadde vært guvernør i delstaten São Paulo. I andre valgomgang 31. oktober fikk hun 56,05% av stemmene, og ble dermed valgt til Brasils neste president. Hun ble innsatt 1. januar 2011.

Presidentvalget 2014

I første runde av presidentvalget i 2014 fikk Rouseff 41,6 % av stemmene, foran Aécio Neves med 33,5 % og Marina Silva med 21,3 %. Rousseff og Neves gikk videre til andre valgomgang 26. oktober. Hun vant den andre valgrunden med en knapp margin og fikk 51,6 % mot Neves sine 48,4 %.

Riksrett

President Rousseff ble berørt av korrupsjonsskandalen knyttet til statsoljeselskapet Petrobras. Skandalen gjaldt blant annet ulovlig parti- og valgkampfinansiering. Etterforskningen ble kjent under navnet Operação Lava Jato («Operasjon bilvask»).
Rousseff ble også anklaget for å ha skjult underskudd i statsfinansene ved opptak av lån i statseide banker. På bakgrunn av dette ble det startet riksrettsprosedyre mot henne i Kongressen, med anklage om at hun i sin første presidentperiode manipulerte statsregnskapet for å skjule underskuddet. Rousseff avviste anklagene.
Det kreves to tredels flertall i begge kamre i Kongressen for å stille en president for riksrett. Den 17. april 2016 stemte et flertall på 367 av 513 representanter i Deputertkammeret for å stille president Rousseff for riksrett.
Saken gikk videre til Senatet, der det er krav om alminnelig flertall for å gå videre med riksrettsprosedyren. Dersom Senatet også stemmer ja, blir presidenten suspendert og en riksrettsprosess i Senatet tar til. Visepresidenten overtar da presidentmakten midlertidig.
Den 12. mai 2016 stemte Senatet for å stille Rousseff for riksrett med et flertall på 55 for og 22 mot. Visepresident Michel Temer overtok presidentvervet. En riksrettssak kan ta opp til 180 dager og det kreves to tredels flertall i Senatet for å kunne avsette presidenten endelig.
Riksrettssaken endte med at Senatet den 31. august 2016 stemte for å avsette Rouseff, med 61 stemmer for og 20 stemmer mot. Temer ble etter dette tatt i ed som president for den gjenværende del av presidentperioden de to ble valgt for i 2014. Etter at hun ble avsatt brakte Rousseff en sak for føderal høyesterett der hun krevde avsettelsen ugyldiggjort.