google/wiki40b huggingface dataset:
Kingston (Norfolkøya)

Kingston er administrasjonssted for det australske territoriet Norfolkøya i Stillehavet. Administrasjonskontorene for Norfolkøya ligger her. Den viktigste byen på øya er ellers Burnt Pine i innlandet.
Kingston ble anlagt i 1788 som ledd i den første britiske koloniseringen av Norfolkøya. Byen ble bygget på det eneste slettelandet ved kysten.
Det er spor etter polynesiere på stedet. Fra 1788 til 1855 var Kingston en straffekoloni. I 1856 ble innbyggerne på Pitcairn flyttet hit.
Kingston-området er et viktig rekreasjonsområde for innbyggerne på Norfolkøya. Stedet har flere historiske bygninger og minnesmerker etter tidligere koloniseringsforsøk. Kingston and Arthurs Vale Historic Area ble, som en del av australske straffangeplasser, i 2010 plassert på UNESCOs verdensarvliste. Norfolk Island Museum holder til i flere av de historiske bygningene i Kingston. I perioden da øya hadde selvstyre møttes den lovgivende forsamlingen i en gammel militærkaserne.
SiS Sportssenter

SiS Sportssenter er et treningssenter eid av studentsamskipnaden i Stavanger.  Senteret som åpnet i 2005, ligger på campus til Universitetet i Stavanger på Ullandhaug. Senteret er på nesten 6000 m2 og inneholder idrettsflate som brukes blant annet til innebandy, håndball, basketball og volleyball. SiS Sportssenter har styrketreningssal, performance-etasje, 3 gruppetreningssaler med ca 100 gruppetimer pr uke og klatrevegg samt 2 squashhaller. Senteret er Rogalands største og betjener studenter og lokalbefolkningen i Stavanger.
UISI holder sine innetreninger i forskjellige idretter på SiS sportssenter og har hallen som hjemmebane.
Norgescupen på skøyter 2010–2011

Norgescupen i hurtigløp på skøyter 2010-2011 er en norsk skøyteserie som avholdes gjennom hele sesongen. Norgescupsesongen starter 23. oktober 2010 i Bjugn, Sør-Trøndelag, og avsluttes 13. mars 2011 i Stavanger, Rogaland. Norgescupen er organisert av Norges Skøyteforbund.
Niels Ellegaard

Biografi

Niels Ellegaard er utdannet ved Café Teatret i 1983. Han har etter sin skuespillerutdannelse vært ansatt på Børneteatret Filuren i Århus fra 1983-1989, deretter fortsatte han på Svalegangen og Århus Teater. Han har hatt suksess i flere roller, blant annet som Bo i Århus Teaters oppsetning av Gregersen Sagaen bygget over Christian Kampmanns romanserie.
Han har videre gjennom årene medvirket i en del revy-forestillinger, blnat annet i flere omgange i Hjørring revyen og Cirkusrevyen. Han har også instruert revyer, og han har mottatt mange hedersbevisninger i revysammenheng. Videre har han spilt i enkelte filmer og medvirket i noen tv-serier.
Han er gift med kollegaen Lise Stegger.
Jack in the Box (sang)

Om sangen

20. februar 1971 fremførte Clodagh Rodgers seks sanger i den nasjonale britiske finalen, A Song for Europe, som ble sendt i BBC1-serien It's Cliff Richard.
Rodgers ble valgt av BBC til å være Storbritannias representant i Eurovision Song Contest 1971, blant annet i et forsøk i å lette spenningen mellom protestantene og katolikkene i Nord-Irland Rodgers var selv fra Nord-Irland, som på denne tiden var preget av et voldelig og anstrengt forhold mellom de religiøse gruppene. Den internasjonale finalen skulle dessuten holdes i Dublin i Irland, og BBC fryktet at den britiske representanten ville bli utsatt for protestaksjoner. Rodgers har senere hevdet at hun mottok drapstrusler fra IRA dersom hun representerte Storbritannia i Eurovision Song Contest.
På grunn av streik i det britiske postvesenet stemte regionale juryer i den britiske finalen, og de valgte «Jack in the Box» som vinner av den britiske finalen. Sangen ble dermed Storbritannias bidrag til den internasjonale finalen 1971 var det første året der kringkasterne måtte produsere forhåndsvisningsvideoer til konkurransen. BBC brukte opptak fra den nasjonale finalen It's Cliff Richard.

I Eurovision Song Contest

I Dublin ble sangen fremført som det niende bidraget lørdag 3. april 1971 – etter Luxembourgs Monique Melsen med «Pomme, pomme, pomme», og før Belgias Lily Castel og Jacques Raymond med «Goeiemorgen, Morgen». Under opptredenen var Rodgers kledt i rosa, rysjete topp og paljett-hotpants.
I avstemningen fikk «Jack in the Box» 98 poeng, og endte på fjerdeplass av 18 deltakere.

Teksten

Sangen uttrykker sangerens sterke følelser overfor en mann som behandler henne som et leketøy, derav sammenligningen med et troll i eske. Dersom han gjengjelder hennes kjærlighet, kommer hun til å sprette av glede – som et troll i eske.
Sangen ble brukt i flere av sketsjene i Monty Python's Flying Circus-episoden Cycling Tour. Der tror en skadet bilist at han er Clodagh Rodgers. Sangen ble også spilt på radioen under en scene i Frankrike, og på slutten av episoden danser to monstre til sangen i en Terry Gilliam-animasjon.

Utgivelser

Clodagh Rodgers ga ut «Jack in the Box» på singelen RCA Victor 74-16066 i 1971. Den var arrangert og ble dirigert av Johnny Anthey.

Norsk versjon

Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Sim-sala-bim». Kirsti Sparboe utgav den på singlen Triola TN 610 i 1971.
Jack White

Oppvekst

Jack White var den yngste av ti søsken og vokste opp i en lavere middelklasse-familie rundt bydelen Mexicantown i Detroit. Alle hans eldre brødre var musikere og spilte i band og musikken kom nærmest inn med morsmelken. I ungdomstiden brukte han all sin tid på musikk og han hevdes å ha vært en musikknerd med få venner, og hadde han en venn, ville de to konstant spille og øve musikk. 
Den unge artistspiren var innom flere band før han valgte å satse på The White Stripes i 1997.

The Raconteurs

I 2006 startet Jack White og kameraten Brendan Benson bandet The Raconteurs sammen med to av medlemmene i The Greenhorns. Alle har bakgrunn fra Detroit. Benson og White har begge hatt stor kommersiell suksess og selv om The Greenhorns har gjort det godt, kan de ikke skilte med den samme graden av suksess. 
The Greenhorns var oppvarmingsband for The White Stripes på Get Behind Me Satan»-turneen.
4. juli 2006 laget The Raconteurs musikkvideo på Dikemark, litt utenfor Oslo. Videoen "hands" inneholder trollmenn, en døveskole for piker, korttriks og trylleformler for å nevne noen ingredienser. Bandmeldemmene måtte under innspillingen prøve seg på tegnspråk. 7 døve jenter og ca. 20 jenter hentet fra et modellbyrå og et cheerleadinglag medvirket. De hørende jentene holdt seg i bakgrunnen og lot som at de var døve ved å bruke noen få, lette tegn. De virkelige døve jentene fra Oslo fikk hovedrollen. The Raconteurs nevnte i et intervju at de ble imponert av de døve jentene, at de hadde en innsikt som bandet ikke ante at de hadde. 
De medvirkende døve jentene har senere i intervju fortalt at de merket seg at mange synes det var vanskelig å tro at de kunne kjenne musikken selv om de ikke kunne høre den. 
Musikkvideoen ble positivt mottatt. Videoen er regissert av den amerikanske regissøren Ramon Bloomberg og produsert av norske Alex Herron.
Uppsala

Uppsala er en universitetsby i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. Den er administrasjonssenter for både Uppsala kommune og Uppsala län. I 2010 hadde tettstedet Uppsala 184 463 innbyggere og er Sveriges fjerde største by. Uppsala er sete for Uppsala universitet, som er  Skandinavias eldste universitet, grunnlagt i 1477. 
Uppsala ligger cirka 67 kilometer nord for Stockholm og 35 kilometer nord for Arlanda lufthavn.
Uppsala domkirke, bygd fra 12- til 1400-tallet, er Nordens største gotiske domkirke. Nord for Uppsala ligger gamle Uppsala, med gravhauger fra vikingtida. Dette var åstedet for blodige offerseremonier i førkristen tid.
Uppsala er også sete til Newmaninstitutet,  en vitenskapelig høyskole med undervisning i katolsk teologi, filosofi og kulturvitenskaper.
Kunstnermuseet Bror Hjorths Hus i Uppsala har den største og mest representative samlingen av Bror Hjorths kunst.
Erik Rosenkrantz

Bakgrunn

Rosenkrantzfamilien var en fremstående dansk adelsfamilie. Erik Rosenkrantz ble i deler av oppveksten oppfostret av sin morfar i Brandenburg i Tyskland og som ung mann gikk han i saksisk tjeneste. Gjennom sin farmor nedstammet han fra den norske Losnaætten fra Sogn, og arvet det store tilhørende godskomplekset i 1547.

Karriere

Fra 1547 til 1551 bodde han på en av sine norske eiendommer, og representerte den norske adelen ved kongehyllingen i 1548. Fra 1551 til 1560 var han tilbake i Danmark og innehadde viktige stillinger der. I 1558 ble han gift med Helvig Hardenberg (1540–1599). I 1559, rett etter kroningen av Fredrik II, ble han utpekt til medlem av det danske riksrådet, og til lensherre for Bergenhus hovedlen. Han ankom Bergen 21. juli 1560.
Bergenhus hovedlen omfattet på denne tiden Vestlandet fra Lindesnes til Romsdal, i tillegg til Nord-Norge fra Helgeland og nordover. Som lensherre var Rosenkrantz øverste sivile og militære leder i dette området. Tiden hans som lensherre var preget av den nordiske syvårskrig. I løpet av disse stridsårene okkuperte en svensk styrke Trøndelag i 1564. Lensherre Rosenkrantz så det som sitt oppdrag å gjenerobre den okkuperte riksdelen og han samlet på eget initiativ, og med trusler om dødsstraff for dem som nektet, en styrke på ca. 4000 mann av bønder fra Nordhordland og Sunnhordland. Med denne styrken seilte han nordover i april 1564. 22. mai inntok han Steinvikholm festning der den svenske styrken hadde forskanset seg. I 1567 samlet han en ny styrke av bønder fra Vestlandet for å komme Akershus festning, som var truet av svenskene, til unnsetning. Blant bøndene var motstanden mot å gjøre krigstjeneste stor, og i 1568 sendte kongen en granskningskommisjon til Bergen for å høre klagemål fra bøndene. Konklusjonen til kommisjonen er ikke kjent, men kort tid etter søkte Rosenkrantz avskjed og fikk innvilget dette. 31. august 1568 forlot han Bergen. Resten av livet bodde han på Arreskov på Fyn. Han var stiftslensmann i Odense fra 1568 til 1572, og igjen i 1575.
I tillegg til de militære tiltakene i forbindelse med krigen mot Sverige, førte Rosenkrantz videre tiltakene som var satt i gang av forgjengeren, Christoffer Valkendorf, for å avgrense hanseatenes makt i Bergen. Han var ansvarlig for utbedringen av forsvarsverkene på Bergenhus festning, der han fikk bygd Rosenkrantztårnet, et viktig landemerke i byen i dag. Han bygde også et privathus og representasjonslokale i byen, som i dag er kjent som Muren i Bergen.

Ettermæle

I ettertiden er lensherre Rosenkrantz regnet som en meget betydningsfull mann både for byen Bergen og landet som helhet. Om ikke hans militære initiativ vedrørende Trøndelag hadde blitt iverksatt, er det svært mulig at det nordenfjellske Norge hadde forblitt en del av Sverige, mens skjebnen for det sønnenfjellske Norge er uviss: enten hadde det gått samme veien, eller var det fremdeles en del av Danmark-Norge.
To må man være (1970)

To må man være er en norsk kabaret om ekteskapelige uoverensstemmelser i ord og toner. Manus og regi var ved Bernt Chr. Middelthon. Musikken var ved Knut Høyland. Kabareten ble sendt på NRK Fjernsynet 14. oktober 1970.
Naturvernområder i Ringerike

Naturvernområder i Ringerike er ei liste over områdevern av natur (flora og fauna) i Ringerike kommune, Buskerud.
Landskapsområdet Ringerike, som ikke er synonymet med Ringerike kommune, er et svært mangfoldig naturhistorisk område. Geologien og topografien ble skapt av et tropisk hav, supervulkaner og lavastrømmer, og berggrunnen er rik på fossiler fra kambrosilur. Området rundt Steinsfjorden er det stedet i Norge som har flest freda lokaliteter på grunn av sin unike geologi. Åsene rundt fjordarmen består av skråstilte sedimentære kambrosilurske bergarter, som forvitrer lett. Dette gir åsene en karakteristisk form, der østsiden følger den opprinnelige havoverflaten, mens vestsiden, som peker opp, ble revet bort av isens skuringer. Disse langstrakte karakteristiske åsene er skogkledde, men landskapet har også  innslag av større innsjøer. Mot sør er området relativt avslepet, og det finnes store jordbruksområder som består av løsmasser avsatt under siste istid. Mot nord hever landskapet seg med to korte fjellkjeder og får innslag av daler og elver.
Ringerike kommune har en rekke naturvernområder, med ulik status og størrelse. Disse fordeles som ramsarområder (internasjonalt viktige våtmarksområder), naturreservater, biotopvernområder, landskapsvernområder og naturminner. Noen av områdene er komplettert i senere tid, mens andre er av litt eldre dato. Kommunen samarbeider med sine nabokommuner om flere av verneområdene, så størrelsen som oppgis er ikke nødvendigvis identisk med Ringerikes andel.
Sentralt for områdevernet i kommunen er våtmarkene og de mange skogområdene. Våtmarkene knytter seg i hovedsak til de to store innsjøene Tyrifjorden og Sperillen og de mange mindre vannene, samt til de to elvene Ådalselva og Randselva, som møtes i Hønefoss og danner Storelva som tømmer til Nordfjorden, samt Sogna, som tømmer seg til det samme området. Videre knytter områdevernet seg til Krokskogen og Nordmarka, Holleia og Ådalsfjella, og til de to dalene Soknedalen, med Strømsoddbygda, Brekkebygda og Vestbygda, og Ådal med skog og innsjøer på åsdraget østover mot fylkesgrensen til Oppland.
Whiskey Lake

Whiskey Lake er Intels kodenavn for den tredje 14 nm prosessforbedring av mikroarkitekturen Skylake, som etterfulgte Kaby Lake Refresh og Coffee Lake. Intel kunngjorte tilgjengeligheten til Skylake for bærbare datamaskiner den 28. august 2018. Det har ennå ikke blitt kunngjort hvorvidt denne arkitekturen inneholder endringer som opphever Meltdown/Spectre. Uoffisielt heter det at Whiskey Lake har opphevet Meltdown og L1TF i maskinvaren, mens Spectre V2 krever programvrae-oppdateringer så vel som oppdateringer av mikrokoden og firmware.
Golofa pusilla

Utseende

En middelsstor (ca. 25–30 millimeter), blank hornbille. Den er, som artsnavnet kan tyde på, en av de minste artene i slekten Golofa, og utmerker seg ved å være nokså kontrastrikt farget. Hodet og pronotum er brunsvarte, dekkvingene blankt rødbrune med svarte kanter. Hannen har et langt, krumt horn på hodet og et kort, kraftig horn midt på pronotum, sistnevnte er ofte redusert til en knøl.

Levevis

Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse

Arten finnes i det nordvestlige Mexico (Sierra Madre Occidental) og er en av de nordligste artene i slekten.
Bustos (Bulacan)

Bustos (Bayan ng Bustos) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Bulacan.

Historie

Bustos var del av Baliuag som en barrio i den spanske kolonitiden. Den ble atskilt fra Baliuag etter en tragisk ulykke i omkring 1860. Det var en regnfull søndag, og en gruppe troende fra Bustos la på vei med spedbarn i armene til kirken San Augustin i Baliuag for å la dem døpe der. De omkom da deres planceta (en båt) kantret mens de krysset den strie elven Angat som var ekstra stor og strid på grunn av været. Folk i Bustos bad om å få bygge sin egen sognekirke for å slippe å krysse den tidvis farlige elven på kirkevei. Dedikasjonen av kirken til Jesusbarnet (Sto. Niño) var motivert av de druknede barna.
Bustos fikk formelt status som egen by den 29. april 1867; barrioene Bonga Mayor og Bonga Menor ble integrert i den.
Byen fikk sitt navn etter Jose Pedro Perez de Busto[s], en gruveingeniør fra Villaviciosa i Asturias i Spania, som var høyre hånd til Simón de Anda y Salazar, og ble utnevnt til teniente general alcalde (provinsguvernør) av Bulacan.
Ukraina i Tyrkvisjonens sangkonkurranse

Lokale organisatorer og utvelging av deltakere

Ukrainas deltakelser har siden 2015 blitt organisert av fjernsynsselskapet Juzjnaja volna, som også kringkaster programmet sammen med Det statlige regionale TV- og radioselskapet i Odessa (Odessa ODTR).
Landets bidrag ble valgt internt fra 2013 til 2015. I 2016 ble det for første gang arrangert en åpen opptaksprøve.

Bakgrunn og historikk

Fazile Ibraimova, som tidligere hadde vunnet Oriental Bazar 2013, valgt ut av Crimea Media Productions (CMP) for å representere Krim-halvøya i den første tyrkvisjonskonkurransen. CMP arrangerte deretter opptaksprøver som endte opp i en finale for å finne en andre representant fra Krim. Det ble senere besluttet at Krim og Ukraina skulle sende hver sin representant og at Ibraimova skulle representere Ukraina. 
Ibraimovas fremføring av folkemelodien «Elmalım» oppnådde landets hittil beste finaleplassering da den endte som nummer tre. I 2014 kvalifiserte ikke den ukrainske representanten seg til finalen og i 2015 endte landets bidrag på 13.-plass. Den 9. juli 2016 ble det holdt en opptaksprøve hvor Julia Mitioglu, Olga Tausjankhi, Nikolaj Tsjolak og Natalia Papazoglu konkurrerte om å få representere landet. En jury valgte Papazoglu, som ble kjent i hjemlandet etter å ha deltatt i X Factor i 2015, som vinner.
Fossen Potteri

Fossen Potteri var et keramisk verksted i Lunde i Telemark som var aktivt på 17–1800-tallet.
Ifølge et sagn skal potteriet være grunnlagt av en tysker, men husmannen Jesper Fossen er den første navngitte pottemakeren. Jesper sønn Peter ble opplært av faren i håndverket, og fortsatte arbeidet etter hans død. Antagelig oppsto potteriet omkring 1790, mens produksjonen opphørte ved sønnens død i 1849.

Produksjon

Pottemakerne har etterlatt seg en større produksjon i form av barselpotter, ostebaljer, brennevinskrukker, sparebøsser m.m. Lertøyet er normalt brunt med ornamenter malt i matt grønt og gult. Formen er ofte litt kluntet og brenningen ikke alltid heldig. Far og sønn utviklet en karakteristisk stil hvorav særlig en palmelignende ornamentikk går igjen. Varene ble sendt rundt i bygdene, og distribuert via handelsreiser blant annet ned til Skien.
Presidentbibliotek

Et presidentbibliotek er et bibliotek drevet av det amerikanske arkivverket National Archives and Records Administration for å samle, oppbevare og tilgjengeliggjøre dokumenter, arkiver og historiske materialer fra hver føderale regjering. Det er etablert presidentbibliotek for hver amerikanske president fra og med Herbert Hoover (1929–33).
Bibliotek (tilegnet presidenter) ble også blitt stiftet før Presidential Library Office startet opp, og disse er ikke offisielt anerkjent eller finansiert av NARA (disse bibliotek er tilegnet presidenter før president Hoover.)
Afrophorella

Utseende

En middelsstor, mørkt halvblankt kobberfarget praktbille. Antennene er tynne og litt kortere enn hode + pronotum. Hodet er rundet med middels store fasettøyne. Pronotum er avrundet trapesformet. Dekkvingene er nokså jevnbrede med punktrader, overflaten litt læraktig.

Utbredelse

Arten er utbredt i Øst-Afrika (Etiopia, Somalia, Kenya).
Hugo Almeida

Portugal

Almeida ble født i Figueira da Foz og han startet sin fotbalkarriere i hjemklubben Associação Naval 1º de Maio før han ble speidet og hentet av storklubben FC Porto. Hans debut i den portugisiske toppdivisjonen kom med sine tre minutter i 2-0-seieren over Benfica den 21. september 2003. Etter dette ble han lånt ut til to klubber i União de Leiria og Boavista.
Almeida returnerte til Porto til 2005–2006 sesongen, og ble en viktig brikke i laget som vant serien. Han spilte også de fleste kamper i Mesterligaen den sesongen.

Werder Bremen

I 2006 gikk Almeida på enda et nytt lån, denne gangen til den tyske toppklubben Werder Bremen. Hans første sesong ble en stor suksess, og han scorte 10 mål på 41 kamper. Etter at Porto kjøpte to nye spisser, tok han tilbudet fra Werder og skrev under på en fireårskontrakt i en handel verdt fire millioner euro. Siden Miroslav Klose signerte samtidig for Bayern München, økte sjansene for førstelagsspill betraktelig. , og på de første 12 kampene i Werder Bremen scorte han hele 7 ganger.

Beşiktaş

24. Desember 2010 skrev han under for Beşiktaş på en tre og et halv år.

Internasjonal karriere

Almeida har spilt på alle aldersnivå på det portugisiske landslaget, helt fra u-15 til Senior-laget. Hans debut på a-landslaget kom i vennskapskampen mot England, en kamp som endte 1-1.
Hans første landslagsmål kom i kampen mot Aserbajdsjan i kvalifiseringen til EM 2008.
Foreningene Nordens Forbund

Foreningene Nordens Forbund (FNF) er et samarbeidsorgan for de forskjellige Foreningene Norden i Danmark (inklusive Sydslesvig), Finland, Færøyene, Island, Norge, Sverige og Åland, altså stort sett de selvstendige stater og selvstyrte områdene som er representert i Nordisk råd. Også Foreningen Norden på Grønland er formelt medlem, men har ikke deltatt i forbundets arbeid siden 1995. Forbundet samarbeider også med nordenforeningene i Estland, Latvia, samt i Petrozavodsk.
Forbundet ble grunnlagt i 1965. Det ledes av et presidium, som består av formennene i de respektive lands eller områders Foreningen Norden. Siden 2003 har det sitt sekretariat i Malmö. Forbundet virker på forskjellige måter for nordisk samarbeid, blant annet ved å stimulere vennskapsbyvirksomheten, og gjennom prosjekter som Nordjobb (som formidler og organiserer sommerjobb, bolig og fritidsaktiviteter for deltakerne til ungdommer mellom 18 og 28 år i andre nordiske land). Til de aktuelle arbeidsoppgavene hører også økt samarbeid med de baltiske statene, Polen og nordvestlige Russland, samt forsøk på atter å få inn Grønland i det regulære arbeidet.
Lutetium

Historie

Lutetium ble oppdaget i 1907 av både den franske vitenskapsmannen Georges Urbain, den østerrikske kjemikeren Baron Carl Auer von Welsbach, og den britiske kjemikeren Charles James, uavhengig av hverandre. Alle tre fant lutetium som en urenhet i mineralet ytterbia, som man den gang trodde inneholdt bare ytterbium. Urbain, som var den første av de to til å oppdage det nye grunnstoffet, fikk æren av å gi det et navn. Han valgte navnene neoytterbium (nye ytterbium) og lutecium. I 1949 ble navnet endelig bestemt til lutetium.
Lutetium er kalt opp etter det latinske navnet for Paris, Lutetia. Welsbach foreslo navnet cassiopeium for grunnstoff 71, etter stjernebildet kassiopeia, og aldebaranium (etter stjernen Aldebaran i stjernebildet Tyren) i stedet for ytterbium, men disse navneforslagene ble avvist. Den tyskspråklige delen av verden brukte imidlertid navnet cassiopeium med kjemisk symbol Cp inntil 1949.

Egenskaper

Lutetium er et smibart, formbart, korrosjonsbestandig sølvhvitt metall som tilhører lantanoidene og de sjeldne jordmetallene. Det er relativt stabilt i tørr luft, men i fuktig luft dannes et grått oksidsjikt. I vann reagerer det langsomt under dannelse av hydrogen og hydroksid. Det løses opp av mineralsyrer under dannelse av hydrogen. Lutetium er det hardeste og tyngste av de sjeldne jordmetallene.

Isotoper

Naturlige forekommende lutetium består av to isotoper: den stabile isotopen ¹⁷⁵Lu (97,41%), som også er den eneste stabile isotopen, og den ustabile, radioaktive isotopen ¹⁷⁶Lu (2,59% av naturlig forekommende lutetium). Av de 34 radioaktive isotopene er den naturlig forekommende ¹⁷⁶Lu mest stabil, med en halveringstid på 3,78 x 10¹⁰ (37,8 milliarder) år. ¹⁷⁴Lu har en halveringstid på 3,31 år og ¹⁷³Lu på 1,37 år. Alle andre isotoper har en halveringstid på 9 dager eller mindre. 
Isotopene av lutetium varierer i atomvekt fra 149,973228 u (¹⁵⁰Lu) til 183,96091 u (¹⁸⁴Lu).
CAS-nummer: 7439-94-3

Forekomster

Lutetium forekommer ikke naturlig i ren form, men finnes i mineralet monazitt sammen med andre sjeldne jordmetaller. Lutetium er svært vanskelig å separere fra de andre grunnstoffene, og som en konsekvens av dette er det et av de dyreste metallene (ca. seks ganger så dyrt som gull). Kommersiell utvinning av lutetium skjer fra mineralet monazitt; man skiller ut de andre metallene ved en ionebyttingsprosess, og utvinner så den rene metallet ved å redusere vannfritt lutetiumtriklorid (LuCl₃) eller lutetiumtrifluorid (LuF₃) med enten et alkalimetall eller et jordalkalimetall.