google/wiki40b huggingface dataset:
Rimjingang

Rimjingang er et nordkoreansk tidsskrift, publisert av Choi Jin-i, i samarbeid med Asia Press i Tokyo. Tidsskriftets journalister rapporterer i all hemmelighet innenfor Nord-Koreas grenser, og er vanlige mennesker, sivilister og flyktninger som har fått mediatrening i Kina, inkludert skjulte kamera, for å få tak i bilder. Målet er å bringe ut objektive nyheter til omverdenen om situasjonen i landet. Nyhetene smugles ut via Kina og blir trykket i Japan. Tidsskriftet kommer ut to ganger i måneden.
I 2010 publiserte tidsskriftet en video av en døende, skitten 23 pår gammel kvinne som lette etter mat i Nord-Korea, et bilde som fikk oppmerksomhet flere steder i verden. Hun er siden funnet død.
Snyta

Snyta er ei lita grend mellom Tolpinrud og Ask i Ringerike kommune. Grende ligger langs riksvei 35 og omfatter området mellom europavei 16 nord for Storelva og elva Sogna, ca. fem minutter med bil vest av Hønefoss. I tidligere tider fantes det en egen kolonialbutikk på stedet, men den er nå nedlagt. Huset til den gamle butikken er pr. 1.9.2010 leid ut til "Ringerike omsorgssenter for barn" som har plass til 6 enslige mindreårige asylsøkere under 15 år. Grenda sogner til Norderhov kirke og Stranden skole på barneskoletrinnet. Ungdomsskoletrinnet sogner til Tyristrand skole.
Nubafjellene

Nubafjella er en fjellkjede i Kordofan, en region i Sudan. Fjellene er mellom 500 og 1325 meter høye, og dekker et område på rundt 6 200 km².

Klima

Klimaet i fjellene er tørt, men de er fruktbare sammenlignet med det omkringliggende området. Det faller mellom 400 og 800 millimeter regn i året, slik at det kan dyrkes mat og kan nyttes som beiteområde. Regntiden varer fra midten av mai til midten av oktober.
Det er nesten ingen veier i fjellområdet, så de fleste landsbyene kan bare nås til fots på eldgamle stier.

Folk

Innbyggerne i Nubafjellene hører til mange ulike folkegrupper med ulik språk og kultur. De blir gjerne omtalt som «nubafolk», men denne benevnelsen brukes også om nubaýer, de «svarte» eller urfolkene i fjellene. De ulike folkegruppene lever om hverandre, og det er ikke uvanlig med blandingsekteskap.
Islam er hovedreligionen og arabisk det vanligste språket, som blir brukt som lingua franca i området. Også kordofanske språk blir brukt.
I tillegg til nubaýer finnes her også arabiske folkegrupper, særlig baggaraýer, og andre folk som har kommet fra det vestlige Sudan. Mens nubaýane tradisjonelt har dyrket jorda, har baggaraýene værtnomader som har holdt kyr, men disse er i dag også hovedsakelige bofaste.

Historie

Det historiske Taqaliriket lå i Nubafjellene.
Fra midten av 1980-åra til undertegningen av våpenhvileavtalen har området vært hard rammet av borgerkrigene i Sudan. Befolkningen i området har hovedsakelig støttet Sør-Sudans frigjøringshær. Området har vært under direkte styre av sentralmyndighetene i Khartoum, og Naivasha-avtalen ga ikke området anledning til å bestemme sin fremtidige status gjennom deltakelse i Folkeavstemningen om uavhengighet i Sør-Sudan. Det skal i stedet holdes «folkelige konsultasjoner» for å avgjøre spørsmålet, sammen med hele regionen Kordofan.
Anyang (Anyang)

Anyang (kinesisk: 安阳县; pinyin: Ānyáng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Anyang i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 1 120 440 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Huletempelet Lingquansi (Lingquansi shiku, 灵泉寺石窟), Xiudingtempelets pagode (Xiuding si ta, 修定寺塔) og Xiaonanhai-huletempelet (Xiaonanhai shiku, 小南海石窟) (Nordlige Qi-dynasti) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Trechus

Utseende

Artene i Trechus er små dyr, vanligvis lyse og brune på farge av og til litt blå-brunlige. De er små løpebiller, ikke over 6,5 mm.  Antennens fjerde ledd med  fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Slekten skiller seg ut fra de andre løpebillene, ved at lengderillen nærmest midten av dekkvingen, bakerst ved spissen, svinger og fortsetter opp i vingen, omtrent der femte lengderille er. Hos de andre løpebillene ender alltid rillene ved bakkanten av dekkvingen.
Gyroskop

Bruk og historie

Gyroskopet ble oppfunnet av Johann Gottlieb Friedrich von Bohnenberger i 1817 og navngitt av Jean Bernard Léon Foucault i 1852.
Et gyroskop kan brukes til å holde fast et legeme i en bestemt orientering.
I flere skytevåpen er et heliksformet spor frest inn i løpet. Dette tvinger prosjektilet til å rotere hurtig om sin egen akse inni løpet og på sin ferd etterpå. De gyroskopiske kreftene holder prosjektilets retning langt mere stabil i banen enn uten rotasjonen. Betegnelsen rifle stammer fra helikssporet i løpet.
Gyroeefekten utnyttes også ved tennis, bordtennis og ballkast i amerikansk fotball.
Ved Norsk Teknisk Museum og flere vitensentere, som Vitensenteret i Trondheim og VilVite i Bergen, blir gyroeffekten illustrert med et hjul som har håndtak montert på lagrene. Den som holder i håndtakene når hjulet dreier vil kjenne at det er tungt å endre akseretningen. Reaksjonskraften fra en slik retningsendring vil som nevnt ikke skje mot endringsretingen, men 90 grader på den. Et løst, dreiende sykkelhjul holdt fast i akslingen med hendene vil oppvise tilsvarende krefter ved retningsendring. Likevel er gyroskopkreftene ikke del av en sykkels kjørestabilitet.
Provence kullkraftverk

Provence kraftverk er et kullkraftverk ved Gardanne i departementet Bouches-du-Rhône i Frankrike. Det har en installert produksjonskapasitet på 830 MW fordelt på 2 blokker / turbiner av ulike dimensjoner, henholdsvis 250 MW og 580 MW. Operatør er La Snet. 
Anlegget ble utbygd i årene 1984–1995. Brenselstypen er kull. 
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 680 700 tonn, mens det samme årets kvote var 1,983 mill tonn.
Sanlugruppen

Sanlugruppen eller bare Sanlu (kinesisk: 三鹿集团 , pinyin: Sānlù Jítuán, engelsk: Sanlu Group) var et kinesisk selskap for meieriprodukter. Det hadde sitt hovedkvarter i byen Shijiazhuang i provinsen Hebei. Det overveiende statseide selskapet var et av Kinas eldste og var lenge det mest populære innen bransjen morsmelkerstatning. Det nyzealandske selskapet Fonterra var deleier i Sanligruppen. 
Merkenavnet fikk seg en kraftig knekk høsten 2008 ettersom firmaet var tungt inne i bildet i melkeskandalen i Kina. Det hadde levert store mengder melaminforgiftet melkevarer til konsumentene. Et veldig sinne i den kinesiske befolkning rettet seg mot selskapet.
Selskapet fikk bankerottvarsel fra domstolen i Shijiazhuang den 24. desember 2008.
Aguascalientes

Geografi

Delstaten er relativt fruktbar, men har også en del fjell. Høyest rager Sierra Fría («Kaldfjellet») med 3 050 moh. Hovedstaden ligger på ca. 1 800 moh. Den viktigste elva i delstaten, San Pedro Aguascalientes, er vannførende kun få måneder om sommeren på grunn av alle demningene langs løpet. Klimaet er temmelig tørt, med regntid på sommeren, og med temperaturer mellom 17 og 20 °C året rundt.

Økonomi

Hovedstaden Aguascalientes er en viktig industriby, med variert industri; blant annet produseres bilen Nissan her. Jordbruk er viktigst for resten av delstaten, med produksjon av mais, bønner, chili, guava, vindruer mm. Kvegdrift er viktig på de tørrere arealene, og Aguascalientes er en viktig leverandør av okser til en av Mexicos nasjonale lidenskaper, nemlig tyrefekting.

Befolkning og kultur

Aguascalientes har landets laveste andel urfolk; kun ca. 3 000 mennesker snakker et av landets opprinnelige språk. Delstaten opplever for tiden en sterk vekst i folketallet. Feria de San Marcos i april feires med religiøse opptog, utstillinger, tyrefekting, charrea (rodeo), hanekamper og konserter.

Historie

I 1522 opplevde Aguascalientes sitt første spanske besøk, da Pedro de Alvarado ble slått tilbake i sitt forsøk på å undertvinge det lokale urfolket. Først i 1575 ble det etablert en garnison her for å trygge sølvtransportene fra Zacatecas til Mexico by. Da de innfødte var pasifisert, blomstret byen opp som et sentrum for et rikt jordbruk. Historien sier at en lokalpolitikers vakre kone gav diktatoren Santa Anna et kyss på munnen mot at lille Aguascalientes skulle bli egen delstat.

Interessant i Aguascalientes

Hovedstaden Aguascalientes er nok en av Mexicos mange byer i kolonistil, med kirker og palasser i barokkstil. Aguascalientes utmerker seg imidlertid med et rikt kulturliv og en livlig atmosfære. Det er varme kilder i området, som seg hør og bør ved en by som kaller seg «varme vann».
France 3

Bakgrunn

Forløperen til France 3, La 3e Chaîne Couleur, begynte sine sendinger 20. desember 1972. Kanalen ble en sentralkanal for ORTFs regionale tv-kanaler og sendte kun i farger. I begynnelsen sendte kanalen kun tre timer hver kveld og nådde rundt en firedel av den franske befolkningen – kanalen dekket hovedsakelig Paris, Ile-de-France og landets nordlige regioner.
I 1974 ble det franske kringkastingsselskapet ORTF delt opp i syv ulike organisasjoner – blant annet tre fjernsynsselskaper: TF1, Antenne 2 og FR3 – forløperen til France 3. FR3 var en forkortelse for France Régions 3, og kanalen fikk ansvar for å drifte og utvikle 22 regionale tv-stasjoner og 29 regionale radiostasjoner, fordelt på elleve kringkastingssentre.

Omorganiseringer

I 1980-årene ble det franske tv-markedet radikalt endret. TF1 ble privatisert, og en rekke private tv-kanaler ble etablert. Antenne 2 og FR3 tapte terreng i tv-markedet, blant annet mistet de 30 prosent av sin markedsandel mellom 1987 og 1989. I et forsøk på å redde de statlige kanalene, ble Antenne 2 og FR3 slått sammen i ett felles selskap: France Télévisions. I 1992 ble kanalene omdøpt til henholdsvis France 2 og France 3. I 1998 inngikk France 3 et samarbeid kanalen TPS om å lansere en satellittkanal kalt Régions. Fra 2000–2005 ble France 4, France 5 og France Ô med i selskapet France Télévisions.
I januar 2009 ble France 3 og de andre offentlige kanalene reklamefrie mellom klokken 20.00 og 06.00, siden har tv-reklamene forsvunnet helt fra France Télévisions' kanaler.
Franken kraftverk

Franken kraftverk (I-II) (tysk: Kraftwerk Franken) er et varmekraftverk ved Gebersdorf i Bayern i Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 822 MW fordelt på to blokker med dampturbiner fra MAN, operert av E.ON Energie AG. Anlegget ble ferdig i 1974. Brenselstypen er naturgass og fyringsolje.
De totale CO₂-utslippene i 2008 var 285 264 tonn, betraktelig lavere enn i 2007.
Miniprionus

Utseende

En middelsstor, kraftig, mørkbrun trebukk. Kjønnene ser nokså ulike ut. Hannen har tynne, kamformede antenner som er rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pro0notum har rundede sider, dekkvingene er normalt utviklede, litt avsmalnende bakover, med stumpvinklede "skuldre". Hunnen er rødbrun, antennene er korttannet kamformede og bare litt lengre enn hodets bredde, dekkvingene er sterkt reduserte slik at de ikke dekker flygevingene og bakkroppen. Scutellum er stort og bredt, litt innskåret i midten (omvendt hjerteformet).

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Arten er kjent fra Tadsjikistan og Afghanistan.
Özlücedemningen

Özlücedemningen er en demning med vannkraftverk i Tyrkia. Den er anlagt på elven Murat, ei sideelv til Eufrat. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1985 og var ferdig i 1999. Installert vannkraftproduksjon er 170 MW.
Opphold på humanitært grunnlag

Opphold på humanitært grunnlag er en form for oppholdstillatelse som kan gis til utlendinger i medhold av utlendingsloven.
Dersom en asylsøker ikke fyller vilkårene for politisk asyl, skal det vurderes om utlendingen har rett til opphold på humanitært grunnlag.
Det skal også vurderes om sterke menneskelige hensyn eller en særlig tilknytning til Norge tilsier at utlendingen bør gis opphold, som i så fall gis ved en midlertidig oppholdstillatelse. Opphold etter utlendingsloven § 38, 2. ledd kalles ofte opphold på humanitært grunnlag.
Dymock

Poesi, epler og ost

Dymock er kjent for sine viltvoksende påskeliljer om våren, og disse var antagelig inspirasjonen for poesilinjen «Two roads diverged in a yellow wood» i Robert Frosts dikt The Road Not Taken (1916), det første diktet i hans samling Mountain Interval. Det var også en vennlig satire på hans gode venn og kollega blant Dymockdikterne, Edward Thomas. I 2011 ble landsbyen omtalt i TV-programmet Countryfile, produsert av BBC, hvor Dymockdikterne ble gransket i detaljer.
Dymock Red, en eplesort som bruke mye i produksjon av sider, ble først dyrket frem i Dymock. Også ved Dymock er opprinnelsen til en ost med et spesielt navn, Stinking Bishop, som i sin tid ble benyttet av Monty Python i deres ostesketsj. Denne osten er blitt erklært som den britiske ost som lukter mest.
Allegheny Energy Fayette kraftverk

Allegheny Energy (8-9) Fayette kraftverk er et varmekraftverk i Fayette County i delstaten Pennsylvania i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 88 MW fordelt på to turbiner, på inntil 44 MW hver. Operatør er energiselskapet Allegheny Energy Supply Company LLC. Dette selskapet har blokker nummerert 1-13 på fem ulike steder i delstaten, og det er i det alt vesentlige gassfyring med bare én oljefyrt blokk.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2000. Brenselkilden er naturgass, og bare subsidiært fyringsolje.
Rømer (slekt)

Rømer var en norsk slekt kjent fra 1300-tallet. Blant de mest kjente medlemmene regnes riksråd Otte Rømer (ca. 1330-ca. 1411), og hans sønn, riksråd Svale Ottessøn (ca. 1363-etter 1415).

Den eldre og den yngre Rømer-ætten

Ottes datter Elsebe og hennes etterkommere omtales stundom som Den yngre Rømerætten, men brukte selv aldri slektsnavnet. Elsebe var farfars mor til Inger Ottesdotter Rømer (fru Inger til Austrått, ca. 1473-1555). Otte Rømer eide muligens Austrått, i alle fall ble den eid av Elsebe og hennes etterkommere fra ca. 1400 til 1686.

Slektsvåpen

Den eldre Rømerættens skjold kan heraldisk beskrives (blasoneres) slik: Kløvd av 1. halv sølvlilje i blått, 2. to røde bjelker i sølv. Våpenet er blitt blasonert slik på dansk: Loddrett delt av blått, hvori en halv hvit lilje fast på delingen, og hvitt, hvori to eller tre røde bjelker. På hjelmen en krone over en krone, eller en krone med tre grønne vifter av påfuglfjær.
Den yngre Rømerættens skjold er blasonert slik: Venstre skrådelt av sølv og sort. På hjelmen to vesselhorn av samme farger. Det er omtalt slik av Hallvard Trætteberg: Skrådelt (oftest venstre) av sølv og svart.
På dansk er dette våpenet blasonert slik: Skrådelt av hvitt over sort. På hjelmen en krone og to vesselhorn, et hvitt og et sort(?), eller tverrdelt hvitt/sort og sort/hvitt.
Bildet fra Austrått viser en tredje variant med 5 påfuglfjær på hjelmen.
Prost

Prost (fra latin praepositus) er i flere kirkesamfunn en geistlig tittel på den øverste geistlige myndighetsperson i et geografisk avgrenset område som danner en administrativ enhet, eller et prosti, innen et bispedømme. Betegnelsen prost benyttes i alle de nordiske folkekirkene og forekommer også i Den katolske kirke og i visse områder av den evangeliske kirke i Tyskland. I den anglikanske kirke er tilsvarende tittel dean.

Historikk

Før reformasjonen fungerte prosten som biskopens øverste lokale tjenestemann, og skulle blant annet bestyre kirkens eiendommer. Da kirkegodset etter reformasjonen ble beslaglagt av kongen, kom en tid betegnelsene hovmanns-prost og regnskaps-prost i bruk for lensherrenes tjenestemenn som ble satt til å administrere disse eiendommene. Kirkens proster ble i denne perioden benevnt religions-prost eller herreds-prost. Fra 1574 ble hovmanns-prostens/regnskaps-prostens funksjoner tillagt stiftsskriveren, og betegnelsen kom ut av bruk.
Inntil 1970-tallet ble prostene enten valgt av sogneprestene innen sitt prosti, eller den sogneprest med lengst tjenestetid i prostiet ble automatisk valgt. Dette var stillinger som det ikke var mulig å søke på, men ble oppfattet mer som et geistlig tillitsverv. Fra 1970-tallet inntrådte en utvikling der prostens funksjoner ble gradvis utvidet, og prostesetet ble knyttet til en fast menighet i prostiet. Som regel var prosten da knyttet til den mest sentrale kirken i prostiet eller det lokale kirkested med størst historisk og symbolsk tyngde. Etter 2007 var prosten ikke lenger tilknyttet én bestemt menighet som sokneprest.

I dag

I Den norske kirke er prosten fra 21. mai 2012 ikke lengre embetsmann som utnevnes av Kongen i kirkelig statsråd. Tidligere var også sogneprest og residerende kapellan embetsmenn, men etter at departementet i 1989 overførte ansettelsesmyndigheten for prester til bispedømmerådene var det bare proster og biskoper som fram til 2012 var statlige embetsmenn i Den norske kirke. Fra grunnlovsendringen av 21. mai 2012 utnevnes alle prester, inkludert biskoper og proster, av kirkens egne organer. 
Den norske kirke er delt inn i 106 prostier (pr juni 2007). I tillegg er feltpresttjenesten i Forsvaret organisert som et prosti ledet av feltprosten, og døvepresttjenesten et prosti ledet av døveprosten. Begge disse prostiene er lagt under tilsyn fra Oslo biskop. Tidligere var prosten vanligvis også sogneprest knyttet til et lokalt sogn, men etter ny tjenesteordning for proster er prosten først og fremst leder av prestetjenesten i prostiet. Biskopen er prostens overordnede og bestemmer hva slags menighetstjeneste prosten skal ha. Prost i et prosti med domkirke er domprost. Domprosten er biskopens faste vikar. Prosten er nærmeste overordnede for prostiets sogneprester og prostiprester. Prosten skal bistå ansatte og kirkelige organer med faglig veiledning, råd og støtte. Prosten skal sørge for nødvendig samordning mellom prestetjenesten og de kirkelige rådenes virksomhet. Prostene er tillagt en rekke konkrete oppgaver. I henhold til Kirkelovens § 22 kan det opprettes et prostiråd i hvert prosti.
Ångström (linuxdistribusjon)

Ångströmdistribusjonen er en linuxdistribusjon som er basert på Debian. Distribusjonen er laget for et mangfold av innebygde systemer, og er blitt utviklet av utviklere fra distribusjonene OpenZaurus, OpenEmbedded og SIMpad.
Distribusjonen benytter blant annet brukergrensesnittet GPE Palmtop Environment, og benytter seg av opkg som pakkehåndterer.
Første versjon ble lansert i 2007. Siste versjon er 2014,12 som ble lansert august 2014.
Luca Franchini

Karrière

Franchini begynte karrièren i Inter, hvor han fikk spille to kamper, en i Serie A og en i Coppa Italia.

Han ble lånt ut til Padova i 2003/2004 sesongen, på grunn av at han var for gammel til å kunne spille for juniorlaget.

Sommeren 2004 ble han lånt ut til Ascoli.

Han greide ikke å få plass på førstelaget, og i januar 2005 ble han lånt ut til Vis Pesaro 1898, men skiftet til Ancona på overgangsviduets siste dag.

Sommeren 2005 ble han solgt til Pro Patra fra Serie C1. Året etter ble han solgt videre til Serie B klubben AC Mantova.
HIV Drug Resistance Database

HIV Drug Resistance Database, også kjent som Stanford HIV RT and Protease Sequence Database er en database ved Stanford University som sporer 93 vanlige mutasjoner av HIV. Det har blitt rekompilert i 2008 med oversikt over 93 vanlige mutasjoner, etter den første mutasjonssamlingen i 2007 på 80 mutasjoner. Den nyeste listen benytter data fra andre laboratorier i Europa, Canada og USA, inkludert mer enn 15.000 sekvenser fra ubehandlede individer.
Felix Aguilar Observatory

Félix Aguilar Observatory er et astronomisk observatorium i ørkenprovinsen San Juan i Argentina. Observatoriet ble grunnlagt i 1960 og dets primære observasjonsfasilitet er lokalisert i El Leoncito nasjonalpark.
Endless Love (film)

Handling

En kjærlighetshistorie mellom en 15 år gammel pike og en 17 år gammel gutt. Et "frigjort" syn på kjærlighet og erotikk mellom unge mennesker skaper konflikter, og i en kritisk situasjon begår gutten en alvorlig ugjerning som skader pikens familie og de unges fremtid.
Det oppstår en konflikt mellom hennes foreldre og gutten og etter en krangel brenner han ved et uhell foreldrenes hus ned. Han blir så innesperret på et mentalsykehus i to år, men kjærligheten mellom dem er sterk. Etter at han kommer ut oppstår nye konflikter.

Om filmen

Endless Love fikk blandet mottakelse av filmkritikerne, men ble en kommersiell suksess i USA hvor den innbrakte $31 millioner.
Filmen vant en Marquee award ved American Movie Awards. Den ble nominert til både en Oscar og en Golden Globe for beste filmmusikk (Lionel Richie).
Argyronympha

Utseende

Nokså små sommerfugler med avrundede vinger. På oversiden er forvingen mer eller mindre oransje med mørkere spiss, bakvingen grå eller brun uten flekker. Oversiden kan også være ensfarget mørkbrun. På undersiden har forvingen en eller to sølvglinsende striper langs ytterkanten. Bakvingen har komplekse tegninger som omfatter to gullglinsende buer og gule og svarte flekker.

Utbredelse

Slekten finnes bare på Salomonøyene.
Eritrea under VM i friidrett 2017

Resultater

(q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste)
Metallvannymfer

Utseende

Metallvannymfer er de små slanke øyenstikkerne, vanligvis mye mindre enn øyenstikkere og libeller. Men størrelsen varierer mellom de ulike artene. Kroppen er helt eller delvis farget i metalliske farger. 
Alle de fire vingene er omtrent like av utseende og størrelse. De holder vingene skrått bakover og ut fra kroppen i hvile. Dette er typisk og skiller de fra øyenstikkere som holder vingen rett ut fra kroppen i hvile. De andre gruppene vannymfer folder vingen helt bakover kroppen. Vingemerket (pterostigma) er langt, ofte dobbelt så langt som bredt. Vingene er klare, uten farge flekker eller mønster, de fleste cellene i vingene er femkantet.  Vingespennet er mellom 40 og 70  millimeter.  
Nymfene har en uvanlig lang fangmaske («munn»), som strekker seg bakover under kroppen helt til det tredje beinparet. De tre trakégjellene (bladgjellene) på bakkroppen er like store, og fint avrundede spisser.

Levevis

Metallvannymfer er litt dårlige flygere og holder til i vegetasjonen ikke langt fra vannet der de hadde sine nymfestadier. Nymfene finnes i stillestående vann eller sakteflytende bekker. 
Metallvannymfer har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Den nordkinesiske slette

Den nordkinesiske slette (kinesisk: 华北平原, pinyin: Huáběi Píngyuán) er den største alluviale slette i Øst-Asia. Den er oppbygd av avsetninger særlig fra Guleelven. Den er avgrenset i nord av Yanfjellene og i vest av Taihangfjellene. I sør avløses den av Yangtzesletten. Fra nordøst til sørøst ligger den inntil bukten Bo Hai, høydedragene på Shandonghalvøya, og mot Gulehavet. Guleelven renner gjennom sletten og ut i Bo Hai. 
Den sørlige delen av sletten omtales tradisjonelt som Kinas sentralslette (中原, Zhōngyuán), der den kinesiske sivilisasjons vugge stod.
Sletten dekker om lag 409.500 kvadratkilometer, det meste under 50 moh. Denne flate sletten med gulaktig jordsmonn er Kinas viktigste produksjonsområde for sorghum, hirse, mais og bomull. Det dyrkes også mye hvete, sesamfrø, peanøtter og tobakk her. Sletten er et av verdens tettest befolkede områder og har omtrent 400 millioner innbyggere. Vintrene er kalde, somrene varme, og høst og vår korte.
Beijing, som er Kinas hovedstad, ligger på den nordøstligste fliken av sletten sammen med havne- og industribyen Tianjin. Blant andre større byer kan nevnes Jinan, Shijiazhuang, Tangshan, Xuzhou und Zhengzhou.
Dagangfeltet i Tianjin og Shenglifeltet i det nordvestlige Shandong er store og viktige oljefelter.
En frykter at global oppvarming og økt bruk av kunstvanning vil føre til at området i fremtiden kommer til å rammes av ekstreme hetebølger. Kombinasjonen av sterk varme og høy luftfuktighet vil gjøre det umulig å arbeide utendørs om sommeren, noe som har stor betydning i dette området der de fleste er sysselsatt med jordbruk. I verste fall kan sletten mot slutten av århundret bli ubeboelig.