google/wiki40b huggingface dataset:
Quang Tri (provins)

Geografi

Quang Tri er plassert i det nordlige, sentrale Vietnam, og grenser i nord til Quang Binh, Thừa Thiên-Huế i sør og Savannakhet i Laos i vest. Mot øst ligger provinsen mot Sørkinahavet, med en kystlinje på 75 km. Bortsett fra det flate kystlandskapet, er provinsen dominert av høydedrag, åser og Trường Sơn-fjellene.
Fjellene har trange daler og bratte fjellsider som er dekket av tett eviggrønn løvskog, og de fleste fjelltoppene er mellom 1 200 og 2 100 meter over havet, men noen er opptil 2 400 moh.
Fra vannskillet i det sentrale høylandet innen provinsen, renner elvene enten østover mot Sørkinahavet, eller vestover mot Laos eller Kambodsja. De som renner østover, går gjennom bratte juv og trange daler direkte mot kysten, hvor de det siste stykket renner rolig på sandbunn ut mot havet. Elvene som renner vestover følger lengre ruter gjennom varierende terreng.
Det smale kystlandskapet mellom fjellene og havet består av steinete områder og belter av sanddyner, og der hvor det er muligheter til landbruk, er det hovedsakelig rismarker.
Værmessig varierer det mellom store temperaturforskjeller og nedbør, med varme og tørre sørvestlige vinder i perioden mai til september, og kjøligere og våtere vær i regntiden, mellom november til midten av mars. Gjennomsnittstemperaturen er 24 °C, kan bli så lav som ned til 7 °C i regntiden.

Historie

Området var opprinnelig befolket med Chamfolket som snakket et malayopolynesiske språk. Området ble erobret sammen med det meste av dagens sentrale Vietnam av det kinesiske Qin-dynastiet, men ble etter Chamfolkets opprør mot den kinesiske herskeren ble dette en del av kongedømmet Champa. Utover på 1300- og 1400-tallet ble området invadert av vietnamesiske klaner og etter hvert befolket av vietnamesere.
Hele regionen ble inntatt av Frankrike i 1874, og ble fra 1887 en del av Fransk Indokina som en del av protektoratet Annam. Da Vietnam ble delt etter Genève-konferansen i 1954, ble Quang Tri den nordligste provinsen i Sør-Vietnam og grensende opp til Den demilitarisert sonen. Dette gjorde at provinsen ble en sentral krigsskueplass under Vietnamkrigen, særlig under Tết-offensiven og slaget ved Khe Sanh (som ligger i provinsen) i 1968, og under Påskeoffensiven i 1972 hvor hele provinsen ble inntatt av Nord-Vietnam for en periode, som behold deler av den resten av krigen.
Ole Harbitz

Verv

Harbitz har i mange år hatt en rekke verv nasjonalt og internasjonalt som er knyttet til stillingen som DSA-direktør. Han er leder for Kriseutvalget for atomberedskap og han er medlem av universitetsstyret ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet på Ås. Videre sitter han i styret for Framsenteret og han er medlem av International Nuclear Safety Advisory Group (INSAG), et rådgivende utvalg for generaldirektøren i Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA). Harbitz har vært leder for den frivillige sammenslutningen Heads of European Radiological protection Competent Authorities (HERCA) i tre år (2009–2011).
Videre var han medlem av Wistutvalget, en departementsoppnevnt arbeidsgruppe på området strålemedisin, 1995–1996. Han var også medlem av et regjeringsoppnevnt granskningsutvalg som gjennomgikk det offentliges håndtering av kreft hos ansatte og studenter ved Norges lærerhøgskole i Trondheim/Den allmennvitenskapelige høgskolen (Rosenborgsaken), 2006–2007 (NoU 2007:9).
Jolle

Jolle er en åpen, liten båt. Den kan enten være en lettbåt/hjelpebåt/etterslepende båt til en større båt eller en seiljolle med ofte livlige seilegenskaper. 
En jolle som lettbåt har vanligvis akterspeil (er flat bak), og nesten alltid en ganske grunn kjøl. De er som oftest 6 – 12 fot lange.

Seilsport

Seiljoller kan være fra under 8 til over 18 fot lang. Enskrogsjoller har et sverd istedenfor en kjøl, det vil si en finne som kan stikkes ned i båtens senter og gir stabilitet på motvindskurser, den trekkes opp på unnavindskurser. De minste jollene er rekruttjoller for barn fra ca.7-8 år, den viktigste av disse er Optimistjollen. Når barn vokser til, går de over til større joller som krever en tyngre besetning som Europajolle eller Laser. 
Tomannsjoller har et forseil og ofte også en spinnaker. Modernere joller har som regel en gennaker. En eller begge besetningsmedlemmer kan henge i trapez, en innretning med wire fra øvre delen av masten masten med en krok i nedre enden som seileren kan huke fast i sin seilvest. Det tillater at man kan stå på sidekanten av båten og dermed flytte vekten utover. Ekstreme joller har også utriggere for å flytte vekten enda lengre ut på siden.
Katamaraner er flerskrogsbåter og som seiljoller har de ofte ekstreme egenskaper.
Kedestes

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 25-35 millimeter), brune smygere med forholdsvis smale vinger. Oversiden er brun med lyse flekker, undersiden gjwerne brungul med mørke flekker.

Levevis

Disse sommerfuglene finnes på savanne og andre gressmarker. De har en rask, siksak-flukt. Artene har larver på gress, særlig i slekten Imperata.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika, mest i den sørlige delen.
Rødekro

Historie

Rødekro stammer fra en kro bygget der elven Rødå krysset Hærvejen mellom Viborg og Hamburg på 1600-tallet. 
Fremtil 2007 var Rødekro administrasjonsenter for Rødekro kommune, men etter kommunalreformen ble den del av Aabenraa kommune.
Storfjorden (Svalbard)

Storfjorden er en fjord, eller mere presist et havområde, på Svalbard. Det ligger mellom Spitsbergen i vest og Edgeøya og Barentsøya i øst. Storfjorden er med en lengde på 132 kilometer den lengste fjorden på Svalbard.
Fjordens begynnelse i sør oppgis enten å være mellom Boltodden på Spitsbergen og Kvalpynten på Edgeøya (lengden på 132 km er regnet herfra), men noen kilder oppgir at fjorden starter lenger sør, mellom Kikutodden på Sørkapp Land i vest og Tusenøyane sør for Edgeøya i øst. På sørsida av Edgeøya går Tjuvfjorden inn mot nordøst. Den nordligste delen av Storfjorden, som ligger mellom Olav V Land og Barentsøya kalles Ginevrabotn. Mellom Barentsøya og Edgeøya går Freemansundet østover til Olgastredet. På Spitsbergen grenser Storfjorden til Heer Land og Sabine Land.
Storfjorden ble tidligere kalt Wybe Jans Water, etter den frisiske hvalfangeren Wybe Jansz van Stavoren. Fjord ble første gang nevnt under dette navnet i 1620.
Storfjorden var 21. februar 2008 episenter for det største jordskjelvet som er registrert i Norge, med en styrke på 6,2 på Richters skala.
Litteraturhuset i Fredrikstad

Litteraturhuset i Fredrikstad er et aktivitets- og kulturhus i Fredrikstad i Østfold som skal formidle og vekke interesse for litteratur, lesing, debatt og kultur gjennom ulike arrangementer, for eksempel opplesninger, foredrag og kurs. Huset åpnet 25. januar 2013 i et moderne bygg tegnet av Griff Arkitektur. Bygningen ligger i Storgata og er på 2900 kvadratmeter fordelt på fire etasjer. Huset rommer i tillegg blant annet bokhandel, bokkafé og Institutt for journalistikk.
Stiftelsen Litteraturhuset Fredrikstad ble etablert som en ideell stiftelse 19. desember 2011. Den står for innhold og drift av saler og rom i Litteraturhuset. Virksomheten er ikke-kommersiell.
Ragnhilds Drøm

Ragnhilds Drøm er et sagaspill med tekst av Lyder Verne og Anne Helgesen og musikk av Magne Hanssen. Urpremiere på Graddholmen, Skjerstad, i 1999. Har siden 2001 blitt oppført hvert tredje år.

Handling

Spillet om kristningen av Salten tar utgangspunkt i de hendelser som er nedtegnet i Snorre om da Olav Tryggvason kristnet Norge. I året 999 befant kongen med sine menn seg i Saltenområdet. Først prøvde de en gang å ta den lokale høvdingen, Raud den rame, men da opplevde de at havet røk opp til storm, så de kom ikke inn Saltenfjorden. Olav reiste så videre nordover, men kom senere tilbake og tok livet av Raud den Rame. 
I sagaspillet tenker vi oss at høvdingen, Raud den Rame, som hadde datidens største båt, hadde vært på vikingetokt i England, Irland og Skottland. Der hadde han røvet med seg henne som han tok til hustru. Henne møter vi ikke fordi hun har tatt sitt eget liv ved å gå i myra. Hennes møte med et land som hun opplevde som kaldt på alle måter ble uutholdelig. Raud hadde også røvet med seg henne som vi møter som Frøydis, og som ble hans frille. Både hans kone og Frøydis hadde møtt kristendommen i sitt hjemland, og der blitt døpt. Vi møter Ragnhild, Rauds datter, som har drømmer der hun ser inn i framtiden. Hun er redd og ser varsler om en fiende, og håper på et mykere samfunn på samme måte som sin mor. Handlingen er bygget opp i spenningsfeltet mellom det onde og det gode, det hedenske vikingesamfunnet og den nye maktfaktoren – kristendommen.

Spillested

Handlingen utspiller seg på Graddholmen på Skjerstad i Bodø kommune i Nordland. Kulissene er et  jernaldersamfunn, Raud den Rames gård med beboere. «Skuespillerne» eller statister spilles hovedsakelig av medlemmer av Breivik sangerlag og Misvær sangerlag, som i tillegg til å spille skuespill, synger. Det leies inn profesjonelle skuespillere til hovedrollene.  I halvsirkel nordvest for gården er det bygget et utendørsamfi med sitteplass til ca. 800 tilskuere.
Veme menighet

Veme kirkesogn ligger i Ringerike prosti og omfatter Veme kirke.
Geografisk ligger sognet i Soknedalen på Ringerike, med kirkested på Veme, halvveis mellom Hønefoss og Sokna langs Rv7 mot Hallingdal. Sognet går fra grensen mot Norderhov og Ask menighet i Heradsbygda i sørøst og Sandaker sør, videre nordvestover mot Fonkalsrud og Gardhammer, der skillet går til Lunder menighet.
Donacia crassipes

Utseende

Donacia crassipes er mellom 9-13 mm lang.  Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er naken, uten en kort, tett og fin behåring på halskjoldet og dekkvingene. Den er metallisk farget i ulike nyanser av messing- og bronsefarge. Halskjoldet er på midten glatt, uten punktur eller rynker. Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Beina er noe gule på farge, de er lange og kraftige, særlig baklåret.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Særlig på Hvit- og gul nøkkerose.  Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Donacia crassipes tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Plassen (sted)

Plassen er et sted sør i Trysil kommune i Hedmark. Stedet ligger i området Søre Trysil, ved Trysilelva, mellom Nybergsund og svenskegrensen.
I Plassen er det nærbutikk, barnehage, samfunnshus og barneskole. Barneskolen, Søre Trysil skole, hadde skoleåret 2008/2009 13 elever fordelt på sju trinn. Barnehagen har 16 plasser. Rett ved barnehagen og skolen ligger Søre Trysil samfunnshus.
Plassen kirke er fra 1907.
Fylkesvei 26 går gjennom Plassen. Ved sentrum går veien på bro over Trysilelva.
Wołyner Sził-synagogen

Wołyner Sził-synagogen (polsk Synagoga Wołyner Sził, også kjent som «Den litauiske synagoge» (Synagoga Litewska)) var en synagoge ved Wólczańska-gaten 6 i Łódź.
Synagogen ble bygd i årene 1899–1904 etter tegninger av Gustaw Landau-Gutenteger, og ble brukt av jøder fra Litauen. Under andre verdenskrig ble den brent ned av tyske nazister natt til 11. november 1939.
Bygningen hadde rektangulær form med tre etasjer. Over den doble inngangen var en trekantet spiss med en arkadisk frise, og over denne et rosevindu. Elevasjonen var utsmykket med vinduer i forskjellige størrelser, og på toppen fantes små tårn med kupler.
Paraschoenionta

Utseende

Saperdini er middelsstore, avlange trebukker. Pronotum er gjerne rektangulært, bredere enn langt. Dekkvingene er oftest nær jevnbrede.

Levevis

Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Borneo.
Nordisk Filateli

Nordisk Filateli er et svensk tidsskrift for frimerkesamlere. Bladet ble etablert i 1937 og utgis ni ganger hvert år.
Ansvarlig redaktør siden 1994 er Morten Persson.
The Gambian/Norwegian Friendship Orchestra

The Gambian/Norwegian Friendship Orchestra (etablert 1980 i Bergen) var en jazzgruppe med musikere fra Vestlandet og Gambia, kjent som ett av de første nasjonale initiativ innen world music. Besetningen bestod av vokalister og perkusjonister Ebou Secka, Kabirr M'Bye, Zahir M'Bye, Segou Camara, Demba Jobarteh, Miki N'Doye. På norsk side fant man perkusjonisten Helge Linaae, saksofonistene Erik Balke, Olav Dale, Vidar Johansen, trompetister Stein Holdhus og Per Jørgensen, Harald Halvorsen trombone, gitaristen Ole Thomsen og Sveinung Hovensjø bass, samt Knut Kristiansen piano som var initiativtaker til prosjektet.
De ga en rekke konserter og forestillinger på riksdekkende fjernsyn, derav en forestilling i Grieghallen den 2. oktober 1982, som ble gitt ut på platen Friendship (Odin Records 1982; Douglass Phonodisc i USA). Videreføringer finner man bl.a. i samarbeidet Ebou Seckas «Woloff Experience» og Ola Kvernberg Trio(Moldejazz 2005).
Perry Como

Bakgrunn

Perry Como kom fra Canonsburg i den vestlige del av celstaten Pennsylvania. Begge foreldre stammet fra Palena, en småby i Abruzzene i Italia. Etter High School åpnet han en frisørsalong i hjembyen.

Musiker

I 1933 begynte han i Freddy Carlones band i Ohio. Tere år etter gikk han over til Ted Weems' orkester og spilte inn grammofonplater for første gang. Sin første plate het You Can’t Pull the Wool Over My Eyes og utkom på Decca.
I 1942 oppløste Weems sitt orkester, og Como gikk over til CBS, der han sang i noen få år uten nevneverdig suksess. Men som han begynte å tenke på å legge sin sangerkarriere på hyllen, ble han engasjert av to NBC-produsenter til showet Supper Club, og deretter hadde han en rekke opptredender på teater on nattklubber.
I 1945 begynte hans mer fremgangsrike del av karrieren, som sanger med pop-balladen Till the End of Time. Perry Como var den første sanger som fikk et salg på mer enn ´en millioner for hver en av ti grammofonplater.
Como giftet seg i 1933 med Roselle Belline; de dikk tre barn: Ronnie, David og Terri.

TV

Comos TV-juleshow ble sendt første gang i 1948 og siste gang i 1994 i Irland.
Hans fjernsynsshow begynte i  1957 og ble sendt ukentlig frem til 1987, så to ganger og så én gang månedlig, og ble spilt inn på forskjellige steder i verden, som for eksempel i England, Roma, Østerrike, Frankrike og forskjellige steder i USA.

Film

Perry Como spilte i 1973 med Julie Andrews i ABC-TV-filmen Julie on Sesame Street.
Han døde 12. mai 2001 i Jupiter i Florida, seks dager før sin 89-årsdag.
Justin Levens

Karriere

Han vant ni kamper, og tapte åtte, i MMA-turneringer i USA og Meksiko. I UFC konkurrerte han mot Evan Tanner og Jorge Santiago. Hans siste seier var i november 2006. Deretter tapte han fem kamper. Hans siste kamp var i oktober 2007.

Dødsfall

Levens og kona ble funnet drept i deres hjem i Laguna Niguel i Orange County (California), 17. desember 2008. Politiet har ingen holdepunkter mht. at andre personer er innblandet i dødsfallene.
Odense Staalskibsværft

Historie

Verftet ble grunnlagt av skipsreder A.P. Møller i 1917/1918 og lå dengang nærmere Odense, derav verftets navn. Det nåværende verft ved  Munkebo ble innviet i 1959. Verftet eiers fortsatt av A.P. Møller-Mærsk Gruppen. Det er et av verdens mest moderne verft som leverer mange ulike skipstyper til internasjonal skipsfart.

Oppkjøp og nedsalg

I løpet av de siste tiårene har Odense Staalskibsværft styrket sin posisjon gjennom oppkjøp. I 1994 kjøpte man Loksa Shipyard og i 1997 Balti ES i Estland, i 1997 kjøpte man også Shipbuilding Yard Baltija i Litauen og i 1998 kjøpte man Volkswerft Stralsund i Tyskland. I 2007 ble  Volkswerft Stralsund solgt til Hegemann Gruppen i Tyskland og Balti ES solgt til Cargotec Corporation. Samlet har Odense Staalskibsværft-konsernet omtrent 5500medarbeidere (2007).
I august 2006 leverte verftet verdens p.t. største containerskip, Emma Mærsk.

Stengning

Ifølge en pressemelding fra A.P. Møller-Mærsk, trykket i Fyens Stiftstidende den 10. august 2009, vil Odense Staalskibsværft stenge i 2012, når de nåværende ordrer er bygget ferdig.

A.P. Møller-Mærsk vil forsøke å omdanne området til en industripark. Området vil senere bli forsøkt solgt, da det ikke har strategisk betydning for konsernet.
Risør kirke

Bygningen

Den lave kirken er bygget i tømmer som korskirke, over hovedinngangen på vestsiden er det tårn, avsluttet med spesielt utformet laterne og spir. Tømmerbygningen ble kledt utvendig og innvendig og malt i 1720-årene. Rundt bygningen løper kraftige, profilerte barokke skillelister. Taket er tekket med glassert blå tegl.

Interiør

Mellom kirkerommet og alteret sto det oppsatt en korskranke som også var utført av Ridder. Deler av denne står nå ute i våpenhuset. Også Torsten Ottersen Hoff har i 1750-årene levert arbeider til kirken, bispestolen og døpefonten. Kronen over prekestolen og en del av en senere ramme rundt altertavlen, som nå står i våpenhuset, er laget av Ole Nilsen Weierholt i 1770-årene.
Midt på 1700-tallet fikk kirken sakristi og gallerier med utvendig oppganger. Ny takhvelving med skyer ble gjort i 1765. Vinduene var opprinnelig i bly, men ble ved ombygging i 1740 utvidet og erstattet med tresprosser med pilasterformet midtpost. Lysekronen er fra 16- og 1700-tallet. Ved ombygging i 1855 ble taket overmalt og kirken innvendig panelt. Noen år før var korskranken tatt bort. 1881 ble likkjelleren under kirken fjernet, og de innelukkede stolene ombygget til åpne stoler. Kirken ble restaurert i 1928. Overmalingen ble fjernet fra tak, prekestol og vestre galleriet.

Altertavlen og prekestolen

Alterbildet er trolig malt av en Rubens-elev, og var bestemt for en kirke i Riga, men skipet forliste mellom Risør og Lyngør. Kjøpmann Isach Lauritzen Falch kjøpte det og skjenket det i 1667 til kirken. Alterbildet forestiller Nattverden. Rammen rundt alterbildet og prekestolen fra 1674 er skåret av billedhugger Christopher Ridder i Christiania. Han har også laget prekestolen. Dette arbeidet er datert før 1674.

Orgel

Kirken fikk sitt første orgel i 1742, bygd av den tyske orgelbygger Gottfried Heinrich Gloger. Det første orgelet var i bruk fram til 1903. Gloger var kirkens første organist, og i denne perioden fikk han kongelig privilegium til å fungere som orgelbygger i kongeriket Danmark/Norge. Han har bl.a. bygd orgelet i Kongsberg kirke som ble restaurert i 2002.
Nåværende orgel i Risør kirke er fra 1985, bygd av Jan Erik Spigseth i Oslo. Dette orgel ble omintonert høsten 2005 av det danske orgelbyggerfirma Bruno Christensen.
Euryplocia

Utbredelse

Slekten er kjent fra Salomonøyene og Vanuatu.
Rauni Mollberg

Biografi

Mellom 1948 og 1950 studerte han ved teaterhøyskolen i Helsingfors.
Med sin regidebut Jorden er en syndefull sang (Orig : Maa on syntinen laulu) skapte Mollberg en meget sterk film. Den slo an både på nasjonalt plan, med 700 000 solgte billetter, samt på ett internasjonalt plan på en rekke festivaler.
Her etablerte han sitt stilistiske varemerke: «en realistisk naturalisme hvis uttrykksfulle kraft gjør at skillet mellom mennesket og natur svinner hen, river dem løs fra både livets illusjoner og kulturens polerte overflate.» (Sakari Toiviainen. Fritt oversatt)
Hans signaturgrep er vanskelig å overse. Utpreget bruk av subjektiv kameraføring, det transfikserte blikket til skuespillerne, den mystiske og sigende kvaliteten ved lydbildet. Hans fokus på bilder framfor dialog er også ett varemerke, de få ytringer som skjer er nøye gjennomtenkt.
Jorden er en syndefull sang er et seksuelt ladet verk, og bruker den finske naturen, ikke som ett bakteppe, men som en integrert del av den helhetlige estetikken. Mollbergs distinkte kameraføring etableres også her i hans debutfilm. Kamera pleier å hvile på de strenge, slitne ansiktene, fra en elevert posisjon, like over øyehøyde.
I 1963 begynte han som regissør for Yles TV-teater.
Serpentine (innsjø)

Geografi

Opprinnelig fikk innsjøen vann fra River Westbourne i den italienske hagen i den nordvestlige enden av Long Water. Westbourne sluttet å føre vann til Serpentine i 1834, da elven hadde blitt alt for forurenset og den får nå vann pumpet fra Themsen. The Long Water går sørøstover fra dette punktet til Serpentine Bridge, der innsjøen svinger brått østover. I østenden renner vannet ut av innsjøen via en sluse i demningen. Historisk rant vannet sørover fra dette punktet og markerte grensen mellom Westminster og Kensington, men etter 1850 har elven blitt omdirigert til en kulvert og under bakken før den munner ut i Themsen nær Chelsea Bridge.
Innsjøen er relativt grunn og den største dybden er 12 meter.

Sport og fritid

Det finnes en badeplass kalt  Lansbury's Lido øst for broen. Den er vanligvis åpen sommerstid, men det er tradisjon på første nyttårsdagå dukke seg i det iskalde vannet. Det er også mulig å leie robåter.
Serpentine Road, som går langs sjøen og ikke er åpen for motortrafikk, er en verdsatt plass for Londons inlineskatere, men det finnes også mange andre muligheter til å utøve idrett i nærheten.
Under sommer-OL 2012 vil sjøen bli brukt til svømmekonkurransene 10 km for damer og 10 km for menn.
Cordelia Edvardson

Bibliografi

Brent barn søker seg til ilden (1984, selvbiografi)
Fort Carré

Fort Carré er en festning ved byen Antibes i Frankrike .

Historie

Siden 1300-tallet var elven Var grensen mellom kongeriket Frankrike og grevskapet Nice som var knyttet til staten Savoie.
 
Alliansen mellom hertugen av Savoie og Karl V av Spania, som var den største fienden til den franske kongen Frans I, gjorde at Antibes lå spesielt utsatt til. 

I 1524 og 1536 ble Antibes angrepet av spanske tropper, og Kong Frans I tillot innbyggerne å bygge voller for å beskytte seg mot angrepene. Byen klarte å forsvare seg selv, mye takket være vollene, men også ved hjelp av kraftigere artilleri som var kommet frem tidlig på 1500-tallet.

I 1547 overtok Henrik II etter sin far Frans I. Henrik I var en av kongene som gjorde mest for forsterkningen av Antibes, og det var han som bestemte at Fort Carré skulle bygges.
I 1860 ble Nice en del av Frankrike og grensen ble flyttet mange kilometer østover. Som et resultat mistet festningen sin strategisk status og militære betydning.
I 1906 og 1913 ble festningen plassert på en liste over verneverdige bygg.
Ettersom festningen ikke lenger hadde noen militær strategisk betydning ble hele komplekset det nye tiholdsstedet til den militære sportsskolen "I'Ecole Militaire d'Escrime et de Sports de Combats".
I 1967 forlot militæret Antibes og hele komplekset ble overført til det franske idretts departementet. I samarbeid med borgemesteren i Antibes ble det gjennomført restaureringsarbeider fra 1979 til 1984. 
I 1997 ble festningen kjøpt av byen Antibes, og ble dermed offisielt en del av byens historiske eiendommer. Etter noen måneders arbeid for å sikre området og festningen så den ble trygg å ferdes på, åpnet Fort Carré dørene for publikum i 1998.

Slag

I 1591 ble Antibes angrepet av tropper fra Savoie og festningen falt. Dette var første og eneste gang festningen ble erobret av en fiende.

Året etter, på oppdrag fra kong Henrik III, gjenerobret franske tropper festningen. Under ledelse av hertugen av Epernon seiret de franske styrkene etter en 12 dager lang beleiring.
I 1747, under krigen om kontrollen over Østerrike, ble Antibes angrepet av britiske marinestyrker alliert med østerriksk artilleri. Men de franske styrkene holdt stand og byen ble aldri overtatt.

Populærkultur

Tidlig på 1980-tallet ble festningen brukt som opptakssted for James Bond-filmen "Never say never again", utgitt i 1983, med Sean Connery og Kim Bassinger i hovedrollene.
Polyptychus

Utseende

Middelsstore til store (vingespenn 65 – 120 mm), lyst brune svermere. Hodet er uvanlig stort til Smerinthinae å være, bakkroppen lang og sylindrisk. Vingene er litt sigdformede og har markerte bakhjørner, ofte med flikete eller bølgete ytterkant. De har noen smale, brune tverrlinjer og kan ha mørkere flekker men er ellers stort sett ensfargede.

Levevis

Disse svermerne flyr om natten og besøker ikke blomster, de kommer heller ikke til lys i noen særlig grad. I alle fall noen arter har larver på planter i rubladfamilien (Boraginaceae).