google/wiki40b huggingface dataset:
Kazuoclytus

Utseende

Middelsstore, avlange, svarte trebukker med gråhvite tegninger på dekkvingene. Antennene er tynne, kortere enn kroppen. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede, beina forholdsvis lange med litt klubbeformede lår.

Levevis

Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer av løvtrær. De voksne billene besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Japan og det sørlige Kina.
Reed-ryggen

Reed-ryggen er en flattoppet, snødekket rygg som strekker seg 3 nautiske mil (6 km) nordvest fra vestsiden av Ford-massivet i Thiel-fjellene. Rygge utgjør den vester veggen av Compton-dalen. Reed-ryggen ble kartlagt av United States Geological Survey (USGS) basert på undersøkelser og flyfotografier fra U.S. Navy i 1959-61. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Dale R. Reed, ionosfære-meteorolog ved Ellsworth-stasjonen i 1958 og Byrd-stasjonen i 1960.
Prajñāvarman

Prajñāvarman (tibetansk: shes rab go cha) var en buddhistisk skribent som levde i det 8. århundre. Han levde i regjeringstiden Pālakongen Gopala I og den tibetanske keiseren Trisong Detsen (742-796), og han kom til Tibet under den sistnevntes beskyttelse. Han var en samtidig med Jinamitra.
Birger J. Fjeldstad

Andre verdenskrig

I august 1941 tok Fjeldstad seg over fra det okkuperte Norge til Storbritannia, der han gikk inn i de norske styrkene. Han kom med i Norwegian Independent Company No. 1, senere kjent som Kompani Linge.
I november 1942 ble Fjelstad sendt til Norge og sluppet i fallskjerm over Setesdalsheiene i Bykle. Han brakte med seg radiostasjonen Operasjon Thrush|Thrush, som skulle bli et viktig samband mellom Milorg i Norge og militære myndigheter i Storbritannia. Fjeldstad, som under krigen brukte dekknavnet «Per Berg», var deretter aktiv som våpeninstruktør i østlandsområdet.
Fra høsten 1944 var han, sammen med Thor Etholm, Olav Heggland, Knut Lier Hansen, Leif Levorsen, Arne Tuft og Tor Viten, med i sikringsgruppen sentralledelsen i Milorg satte opp i Nordmarka i Oslo og som hadde i oppgave å forberede et alliert invasjonskvarter ved Heggelia, den såkalte Operasjon Octtave. I forbindelse med et flyslipp med forsyninger ble Fjeldstad oppdaget av tyske soldater, men klarte etter skuddveksling å unnslippe. Virksomheten i Nordmarka fortsatte fram til frigjøringen.
I frigjøringsdagene hadde Fjeldstad livvakttjeneste for kongefamilien ved dens tilbakekomst til Norge.

Etter krigen

Fjeldstad kom i 1939 til Kristiansand, der han ble ansatt i Hunsfos fabrikker. Etter krigen vendte han tilbake til arbeidet der, avbrutt av et par år ved Wallem Lambert Brothers i Hongkong, der det var en papiravdeling under oppbygging. Fjeldstad var fra 1949 salgssjef i Hunsfos fabrikker.
Fjeldstad var også aktiv i Heimevernet.
Frösö zoo

Frösö zoo er en dyrepark på Frösön utenfor Östersund.
Dyreparken åpnet i 1960 og vanligvis finnes det 700 ulike dyr der, blant annet sibirsk tiger, løve, hyene, sjiraff, sebra, fjellrev, bjørn, neshorn, ape, sjakal, alpakka og påfugl. Et 1600 m² stort tropehus med krokodille, ormer og øgler finnes også.
Innen dyreparkområdet finnes foruten dyrene også et sirkus og et tivoli.
Løkmønsteret

Løkmønsteret (tysk: Zwiebelmuster, engelsk: Blue Onion) er et koboltblått porselensmønster som ble skapt etter 1730 og siden da er blitt håndmalt i Meissen i Sachsen i det nåværende Tyskland. Fra sent 1800-tall har mønsteret også blitt etterlignet av flere andre produsenter, som Villeroy & Boch.
Betegnelsen løkmønster (Zwiebelmuster) oppstod først på 1800-tallet, og mønsteret på tallerkenssbrettet forestiller egentlig granatepler og ferskener, symboler for fruktbarhet og langt liv. I tallerkenens sentrum, på spilet, finner man bambus, pioner og aster.
Julie

Etymologi

Julie er en norsk, dansk, fransk og senere engelsk form av Julia, som er en feminin form av Julius. Navnet stammer fra den romerske slekten Julius der kvinnene i alle grener av familien ble kalt Julia. Familiens mest kjente person var Gaius Julius Cæsar.
J'ai tué ma mère

Handling

J'ai tué ma mère handler om 16-åringen Hubert Minel (Xavier Dolan), som hater sin mor (Anne Dorval), gjør sine første erfaringer som homofil og som føler at store deler av verden bare er til for å skape ytterligere problemer for ham selv. Konfliktene med moren, forelskelsen i klassekameraten Antonin (François Arnaud) og det gode forholdet til læreren Julie (Suzanne Clément) skildres fra Huberts ståsted. Deler av filmen er skutt med en dokumentarstil.
Ulovfestet gjennomskjæring

Den ulovfestede omgåelsesnormen, også kalt ulovfestet gjennomskjæring, er en ulovfestet rettsregel i norsk skatterett som benyttes for å hindre omgåelse av skattereglene.
Hva som anses som omgåelse har en grense mot lovlig skatteplanlegging, ulovlig skatteunndragelse, pro forma og mot uriktig betegnelse på rettsforhold (f.eks. ved at man kaller det som egentlig er en leieavtale for å være en kjøpekontrakt). Omgåelse er derimot typisk når «en privatrettslig form utnyttes for å oppnå skattemessige fordeler som ikke er i overensstemmelse med (det man antar er) skattelovgivningens formål».

Rettsgrunnlag

Den ulovfestede omgåelsesnormen er ulovfestet og har i all hovedsak blitt til ved Høyesteretts praksis (prejudikater) samt gjennom juridisk teori.

Vilkår

Igjennom rettspraksis har det kommet frem to vilkår som må være oppfylt for at omgåelsesnormen kan anvendes. Grunnvilkåret, slik det er formulert i Rt. 2007 s. 209 (Hex-dommen), «går ut på at det hovedsakelige formål med disposisjonen må ha vært å spare skatt». Enten disposisjonen har hatt ett eller flere formål må altså hovedformålet eller hovedformålene ha vært å spare skatt.
Det andre vilkåret, slik det er formulert i Hex-dommen, er at det ut fra «en totalvurdering av disposisjonens virkninger (herunder den forretningsmessige egenverdi), skattyters formål med disposisjonen og omstendighetene for øvrig fremstår som stridende mot skattereglenes formål å legge disposisjonen til grunn for beskatningen». Hvis grunnvilkåret er oppfylt skal det altså tas en totalvurdering av forholdet hvor man veier helheten opp mot skattereglenes formål.
Ware

Ware er en by i England med rundt 18.000 innbyggere. Byen ligger i distriktet East Hertfordshire, øst for Hartfordshires administrasjonssete Hertford, rundt 40 kilometer nord for London ved elven Lea. Stanstead Abbotts med landsbyene Easneye og Hunsdon nord for Hoddesdon regnes også til Ware.
Den store seng i Ware er nevnt av William Shakespeare i As you like it.
Epithora

Utseende

En middelsstor, slank, blank, brunsvart trebukk. Antennene er noe lengre enn kroppen, hvert ledd med en tann i spissen. Pronotum har rundede sider uten tenner på sidene og er litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede, med en gulbrun flekk litt foran midten. Beina er lange og tynne.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i Australia.
B'Day

B'Day Deluxe Edition

B'Day Deluxe Edition er en utvidet versjon med DVD av R&B-sangerinnen Beyoncé Knowles' album B'Day. Det ble lansert 23. april 2007.
Sebastián Piñera

Akademisk karriere

Piñera er utdannet økonom med doktorgrad fra Harvard University, der han studerte fra 1973 til 1976. Etter å ha vendt tilbake til Chile arbeidet han for FNs økonomiske kommisjon for Latin-Amerika og var professor ved Universidad de Chile, Pontificia Universidad Católica de Chile og ved Universidad Adolfo Ibañez.

Karriere i forretningslivet

Utover 1980-tallet gikk han over til å bli forretningsmann. Han arbeidet for Citicorp og etablerte en rekke foretak, blant dem bankkortselskapet Bancard SA. Før han ble president eide Piñera fjernsynskanalen Chilevisión og hadde eierandeler i flyselskapet LAN Airlines (27 % av aksjene), fotballklubben Colo-Colo (13 %) og flere andre selskaper.

Politisk karriere

Piñera var senator fra 1990 til 1998. Han stilte i 2005 til presidentvalg mot Michelle Bachelet, men tapte.
I presidentvalget i desember 2009 stilte han som Alianza por Chiles kandidat under kampanjenavnet Coalición por el Cambio (Koalisjonen for forandring). Han vant første valgomgang med 44 % av stemmene. I andre valgomgang, som ble avholdt 17. januar 2010, sto valget mellom Piñera og Eduardo Frei Ruiz-Tagle fra sentrum-venstrekoalisjonen Concertación de Partidos por la Democracia (Samling av partier for demokratiet). Resultater offentliggjort av Chiles valgkommisjon etter andre valgomgang ga Piñera 51,61 % av stemmene, med 48,38 % til sentrum-venstrekandidaten Frei (99 % av stemmene opptalt). Allerede på bakgrunn av de foreløpige resultatene, basert på opptelling av 60 % av stemmene, innrømmet Frei nederlaget og gratulerte Piñera med valgseieren. Det var første gang siden overgangen til demokrati i 1990 at høyresiden vant et presidentvalg i Chile. 
I presidentvalget i 2017 fikk han 54,58 % av stemmene.
Kjell Roar Smidsrød

Kjell Roar Smidsrød er en norsk dukkespiller og skuespiller.
Som dukkespiller har han medvirket i en rekke oppsetninger ved Oslo Nye Teater og samt på NRK. Han har også vært dukkespiller ved Riksteatret. Som skuespiller medvirket han blant annet i NRKs tv-serie Grenseland, som var basert på Sigurd Evensmos bøker og hadde premiere i 1979.
Allerede i 1969 opptrådte Smidsrød som dukkespiller ved Oslo Nye. Stykket het Smørbukk og dragen og var skrevet av Arne Mykle, som den gang ledet Oslo Nyes dukketeater og som også var stykkets regissør. Fra da av var han en av ensemblets faste dukkespillere i en årrekke.
Smidsrød var dukkespilleren som førte musen «Tassmus» i tospann med Birgits Strøms «Teodor» da NRK laget barne-programserien Slå på jul! for sending i romjulen 1984. Smidsrød var også en av de tre dukkespillerne som ga liv til blant annet de velkjente hånddukkene «Pernille» og «Mr. Nelson», da NRK i 1988 gjorde en nyinnspilling av barne-tv-serien Pernille og Mr. Nelson. De to andre dukkespillerne i produksjonen var Åsmund Huser og Anne Stray.
Kaspitiger

Beskrivelse

Kaspitigeren var en stor tiger som lignet på bengaltigeren i sine markeringer og farger, men den hadde lengre og tykkere pels som skal ha lignet mer på sibirtigerens. Underarten døde trolig ut omkring 1970. En studie med mtDNA fra 2009 viser at kaspitigeren var en svært nær slektning av sibirtigeren. Det er derfor framsatt en teori om at kaspitigeren oppsto som følge av sibirtigerens vandringer langs Gansukorridoren (også kjent som Silkeveien), fra øst via Sibir og til områdene rundt Kaspihavet og Aralsjøen i vest. Forslag om å reintrodusere sibirtiger til dette området er alt framsatt.
En fullvoksen kaspitiger veide normalt ca. 170-240 kg og målte ca. 270-295 cm fra snutespiss til halerot. Hunnen er var mindre og veide gjerne ca. 85-135 kg og målte ca. 240-260 cm fra snutespiss til halerot.

Bestanden

De siste dokumenterte observasjonene sies å være fra omkring 1975, da en forsker estimerte bestanden til å være færre enn 100 dyr. Noen hevder imidlertid at den siste kaspitigeren ble fanget i det nordøstre Afghanistan så sent som i 1997, mens andre igjen mener den død ut alt på 1950-tallet.
Fortsatt kommer det inn rapporter om påståtte observasjoner av kaspitigere, bl.a. fra Afghanistan og Turkmenistan, men ekspertene har ikke kunnet verifisere disse så langt. I det siste har det dessuten gått rykter om at det fortsatt kan finnes overlevende kaspitigere i de mest østlige delene av Tyrkia, og i så måte har forskere planlagt å undersøke dette nærmere med det første.
AnsaldoBredas førerløse metrotog

AnsaldoBredas førerløse metrotog er en rekke førerløse elektriske tog med tilpasset signalsystem. Togene er produsert av det italienske AnsaldoBreda, og er ment for bruk på Københavns metro, Brescia Metrobus, Thessaloniki Metro, linje C av Romas metro, linje 5 av Milan Metro og på den gule linjen på Taipeis T-bane. Det første metrosystemet som brukte slike tog, var København, som tok sine i bruk i 2002. De øvrige systemene er under utbygging og vil åpne i 2011 hhv. 2012.
Det rullende materiell består av tre til seks sammenhengende tog, hvilket gjør togene henholdsvis 39 og 109 meter lange. Alle bortsett fra et system er 2.65 meter brede, og alle bruker standard sporvidde.
Hver vogn har en ladning på 105 kW, som den får fra en strømskinne på 750 volt (ikke i Roma). Systemene er fullstendig automatiske, ved hjelp av ATP, ATO og andre typer automatisk overvåkningskontroll.
Våpenregisteret

Det sentrale våpenregisteret er Politidirektoratets database over registrerte ikke-militære våpen i Norge. Registeret er hjemlet i våpenlovens § 31. Registeret ble opprettet i 2003.
Våpenregisteret har som hensikt å effektivisere kontrollen med våpen, samt å utstede nye eller trekke tilbake våpentillatelser. I registeret finnes oversikt over sivile våpen og alle våpentillatelser og våpenkort i det enkelte politidistrikt. Både eiere, tidligere eiere og våpenforhandlere blir registrert. Politiets og Forsvarets våpen er ikke registrert ettersom de ikke er sivile våpen. Det er de samme opplysningene som finnes i dagens lokale registre som skal finnes i det sentrale registeret. Opplysningene i registeret samles inn fra den registrerte selv, skytterlag, skifteretten, våpenforhandlere med videre. Våpenkontorene i politiet har tilgang til registeret, og i tillegg har politiet adgang ved tjenestelige behov. Personer som er registrert har selv innsyn i egne personopplysninger. Alle opplysninger i våpenregisteret er unntatt fra offentlighet.
2008 var det registrert 1 377 934 private våpen i registrert, fordelt på 486 335 våpenkort. Politiets data- og materielltjeneste står for driften av registeret, og Politidirektoratet har juridisk ansvar.
Filibuster

En filibuster er en meget lang debatt som har til formål å forhindre at et forslag blir vedtatt, rett og slett ved å forhindre at det når frem til avstemning. Uttrykket er best kjent fra USAs senat, der det kreves 60 stemmer for å avslutte en debatt, og gå til avstemning.
Like eller lignende former for parlamentarisk obstruksjonisme finnes også i en rekke andre land. En tidlig historisk forløper finnes i Cato den yngre, som med sine dagelange taler kunne bremse ned lovforslag fra Julius Cæsar.
Uttrykket ble først benyttet i denne betydning i 1851. Det var avledet fra det spanske filibustero,  som betyr «pirat» eller «fribytter». Det spanske ordet kom fra det franske flibustier, som igjen kom fra det nederlandske vrijbuiter (fribytter). Det uttrykket ble benyttet opprinnelig om amerikanske eventyrere for det meste fra Sørstatene som forsøkt å styrte regjeringene i sentralamerikanske stater. Sammenligningspunktet mellom den opprinnelige bruk og den senere var at «filibusterisme» var en taktikk for å «kapre» en debatt.

Filibuster i USA

Uttrykket stammer i den betydning som her er angitt fra USAs senat, der forretningsordenen ikke gir mulighet for å ta ordet fra en senator som fremfører en tale, og ingen forslag kan vedtas før alle senatorene er ferdig med å holde taler og innlegg. For å hindre misbruk ble det fra 1917 mulig å gjøre en cloture som kan stoppe en debatt med 3/5 flertall (i Senatets tilfelle 60 senatorer).
I 1957 satte senatoren  Strom Thurmond (på den tid demokratisk senator) en lengderekord med en tale på 24 timer og 18 minutter. Han ville stanse den foreslåtte borgerrettighetslovgivning. Forslaget ble likevel vedtatt. 
Sist gang det var en ordentlig filibuster i senatet var i 1988, og dreide seg om valgkampfinansiering. Demokratenes majoritetsleder Robert Byrd krevde at alle var til stede, noe som blant annet førte til at republikaneren Bob Packwood fysisk ble dratt inn i senatkammeret av politibetjenter. Filibusteren varte i to dager før demokratene ga opp.

Filibuster som politisk taktikk

I USA begynte man på begynnelsen av 1990-tallet å bruke filibuster-trusselen som en taktikk for å vinne valg. Nykonservative republikanerne er tilhengere av en liten administrasjon, og representanter som Newt Gingrich, Tom DeLay og Trent Lott beskrev Washington, D.C. under Bill Clinton som ineffektiv og konfliktfylt, og sørget ved hjelp av filibustertaktikken å gjøre den til det. Moderate republikanere likte ikke taktikken, og støttet flere reformer. Disse ble kalt forrædere av andre konservative. Samtidig fungerte taktikken såpass at Republikanerne gjorde et historisk godt valg i 1994.
I 2009 ble 80% av de store lovforslagene stoppet av «filibustering». Minoritetsleder Mitch McConnell ledet en filibuster mot et forslag om en komite han selv hadde krevd.
Bente Træen

Arbeid og virke

Træen forsker på seksualvaner i befolkningen, spesielt blant ungdom, og har også arbeidet med rusmiddelforskning. Hun har i årevis bedrevet folkeopplysning om sex i norske aviser, ukeblader, kvinneblader og talkshow. Hun begynte sin karriere som NAVF-studentstipendiat (1983) ved Institutt for Samfunnsodontologi, Universitetet i Oslo. Hun ble så prosjektmedarbeider ved Statens institutt for folkehelse, aids-informasjonsenheten, 1988–1991. Hun jobbet etter det med ungdomsundersøkelsene 1988 og 1989 – som er materialet doktorgraden bygger på. Fra 1991 til 1995 jobbet hun på Statens Institutt for Alkohol- og Narkotikaforskning med et prosjekt om alkoholservering i Norge, og startet opp et prosjekt om alkohol og seksualitet i «one-night stands». Hun fortsatte dette arbeidet 1996–1999 ved Statens institutt for folkehelse. Norges forskningsråd finansierte stillingen videre for å gjennomføre et intervensjonsprosjekt om seksualundervisning i skolen i Nordland 1999-2002. Hun har også forsket på seksuelle dysfunksjoner. Hun er styremedlem i Local WAS (World Association of Sexology) Scientific Committee, og i Scandinavian Society for Sexual Medicine.
Træen er forfatter og medforfatter av flere bøker beregnet på ungdom og voksne. Hun har vært spaltist i radio, TV, aviser og blader.

Priser og utmerkelser

I 2003 fikk hun Norges forskningsråds formidlingspris, for sin formidling fra forskning på seksualvaner.

Striden mellom sexologene

I 2005 rettet Træen kritikk mot sexrådgiverte Kristin Spitznogle, Gro Isachsen og Eva Mohn. Hun uttalte at media opphøyer ukvalifiserte personer til sexeksperter og mente råden de gav var useriøse. Træen fikk støtte fra personer som lege og spesialist i allmennmedisin Kjell Olav Svendsen, samt sexologene Elsa Almås og Esben Esther Pirelli Benestad.
Både Gro Isachsen og Kristin Spitznogle tok offentlig til motmæle og tilbakeviste kritikken.
Skogsfjordvatnet

Flora og fauna

Skogsfjordvatnet og elva har en stor stamme av anadrome fiskeslag som sjørøye, laks og sjøørret i tillegg til den lokale røyestammen. Området rundt innsjøen er viktig hekkeområde for grågås, smålom, storlom og flere arter av ender. I liene på østsiden er det også påvist flere hekkende rødlistede fuglearter.
Vegetasjonen rundt vassdraget veksler fra karrig lyngmark til bjørkelier rike på urter og gress. På en elveør litt nedenfor Skogsfjordvatnet vokser blant annet den sjeldne pusleplanten sylblad. Dette anses som nordgrense for denne arten i Troms.

Historie

Da de første innvandrerne kom til dette området i eldre steinalder var havnivået her 30-40 m over dagens nivå, noe som betyr at Skogsfjordvatnet var en fjord. Bosetningene var i gammel tid nær sjøen, noe som betyr at bosetningene sannsynligvis flyttet nærmere havet da havnivået ble lavere og innsjøen tok form. 
Det norske navnet på innsjøen var opprinnelig det gammelnorske Rindarvatn (genitiv av rind, «bergrygg», som navnet Ringvassøy kommer av). Det samiske navnet Gusmmorjávri kan komme av en sammentrekning av guossa (gran) og muorra (tre, ved) samt ordet jávri som betyr innsjø. På 1400-tallet var Rindarvatn en av erkebisp Aslak Bolts eiendommer, sannsynligvis på grunn av innsjøens fiskerikdom. Senere ble Skogsfjordvatnet Tromsø kirkes eiendom, men man vet lite om bruken av området før omkring 1800, da nyryddere kom og det ble etter hvert dannet ei lita bygd ved innsjøen. Området hadde mer innlandsklima enn kystbygdene på øya, men her var det andre naturressurser, her var bjørkeskog, frodige beiter, god rydningsjord i liene, rype og ferskvannsfisk. I tillegg til den norske befolkningen, bodde det samiske familier som levde av reindrift i bygda. Etter hvert kom det også svenske og finske innvandrere og familier sørfra som bosatte seg i bygda. Området rundt Skogsfjordvatnet var trolig det siste som hadde samisktalende beboere i kommunen, helt fram til 1960-tallet var det samisktalende i bygda.
Rundt 1900 ble det satt igang omfattende skjerping og prøvedrift av svovelkisbrudd ved Skogsfjordvatnet. Det var egentlig mislykket, men på 1930-tallet var det likevel noe drift på kisfeltene. På 1950-tallet var det flere pelsdyrfarmer ved Skogsfjordvatnet, men disse ble nedlagt på 1960-tallet. Skogsfjordvatnet har vært ei viktig jordbruksbygd fra 60-tallet, for det meste med sau og geit. På grunn av godt klima, ferskvannsfiske og den vakre naturen rundt innsjøen, er bygda også ettertraktet av turister og sportsfiskere.
Tyrkisk olje-bryting

Tyrkisk olje-bryting er en form for bryting som er en stilart innen folkestil-bryting. På tyrkisk kalles stilarten Yağlı güreş.
Dette er Tyrkias nasjonalsport. Sporten er populær bl.a. i Japan og Nederland.

Beskrivelse

Bryterne har spesielle skinnbukser ( kypset ), og kroppen er smurt inn i olivenolje.
En kamp varer i 30 eller 40 minutter, maksimalt (jfr. regelendring fra år 1975).

Turneringer

Kırkpınar-turneringen holdes hvert år i Edirne (i "Turkish Thrace") siden år 1362.

Regler

Målet er å få lagt motstanderen ned på ryggen selv om de er innsmurt i olivenolje. Derfor er det lov å ta hånda nedi buksa til motstanderen for å få tak. Utenfor Tyrkia, arrangeres turneringer bl.a. i Nederland (av Koninklijke Nederlandse Krachtsport en Fitnessfederatie ).
Aegus (Aegotypus) naomii

Utseende

En ganske liten (10 - 18 millimeter), avlang og litt flat, matt brunsvart hjortebille. Hannene har sterkt forstørret hode og kjever (mandibler), disse er nokså rette bortsett fra en krok i spissen, omtrent så lange som hodet, med en tann ved roten. Pannens forkant er nesten rett med to tenner. Hodet er nokså grovt punktert, særlig grovt og tett på sidene. Pronotum er trapesformet, mye bredere foran enn bak, forkanten bredt innbuktet, sidene med to butte tenner. Sidekanten har korte, brunlige hår. Dekkvingene er noe hvelvede, blanke, med skarpe punktstriper, kledt med korte, oppstående, gulbrune hår langs roten, sømmen og ytterkanten. Beina er brunlige.

Levevis

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved i skog.

Utbredelse

Arten er utbredt på det sørlige Borneo.
Sergatsj

Sergatsj (russisk: Серга́ч) er en by i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Byen ligger ved elva Pjana (ei sideelv til Sura), rundt 130 km sørøst for Nizjnij Novgorod. Innbyggertall: 22 887 (folketelling 2002), 25 231 (folketelling 1989).
Landsbyen Sergatsj ble første gang nevnt i historiske dokumenter i 1649. Den fikk innvilget byrettigheter i 1779.
Dianna Agron

Karriere

Dianna Agron ble født i Savannah i staten Georgia i USA, men bodde store deler av oppveksten i San Francisco. Hun begynte å danse som treåring, og medvirket i lokale oppsetninger som barn og ungdom. Etter fullført grunnskole begynte Agron å søke roller som skuespiller. Hun fikk en del gjesteroller i TV-serier, blant annet CSI: NY, Numb3rs, Veronica Mars og Heroes. Det store gjennombruddet kom da Agron fikk rollen som Quinn Fabray i TV-serien Glee i 2009. Etter hennes gjennombrudd i Glee har hun fått mange roller i filmer og TV-serier.