google/wiki40b huggingface dataset:
Vildanden (1976)

Om filmen og skuespillerne

Den ble spilt inn i begynnelsen av 1976.
Sannsynligvis ble filmen på grunn av Jean Sebergs medvirkning også vist i USA påfølgende år med tittelen The Wild Duck.
For DDR-skuespilleren Martin Flörchinger var det den første filmen siden han flyttet til Vest-Tyskland i 1976. For den amerikanske filmstjernen Jean Seberg, som bodde og arbeidet i Europa, ble Gina Ekdahl hennes siste fullførte filmrolle.

Handling

Konsul Werles sønn, Gregers, vender tilbake til barndomshjemmet etter et langt fravær. I et selskap, som hans far holder, får han vite at konsul Werle rundhåndet hadde understøttet familien Ekdahl. Gregers, som har tatt med seg sin ungdomsvenn Hjalmar Ekdahl, vet også hvorfor: Konsulen hadde trukket gamle Ekdahl inn i en affære og ruinert ham. Dessuten hadde han hatt et forhold med hans kone. Derfor utelukker ikke Gregers at lille søte Hedvig Ekdahl ikke er datteren til Hjalmar, men til hans far - og at hun således er hans halvsøster. 
Kvalm av farens oppførsel drar Gregers til Ekdahls for å få dem til å åpne øynene. Han vil avsløre sine mistanker til Hjalmar og bryte med sin egen far, men Ekdahls vil ikke vite noe av disse uttalelsene. De vil beholde sin uvanlige livsinnstilling. Hjalmar viser seg ved nærmere ettersyn å være både livssvak og livsudyktig. Familien blir nesten utelukkende forsørget av den flittige enkefruen Gina Ekdahl. Hjalmar fortaper seg i sine dagdrømmer, sitt dyrehold, deriblant en tam villand, og sine «oppfinnelser», som antar stadig mer skurrille og absurde former.
Når konsul Werle kommer innom en dag for å overtale sønnen sin til å komme hjem, bryter Gregers helt med ham. Han vil nå at Hjalmar Ekdahl skal fortelle hele sannheten, men blir avholdt fra å gjøre dette på grunn av etterprøvbare argumenter fra Gina og doktor Relling. Mer og mer framstår Hjalmars livsløgner som viktige for hans overlevelse. Til slutt kommer det til et drama med dødelig utfall.
Naturlig logaritme

Den naturlige logaritmen er logaritmen med grunntall e, der  er et irrasjonalt- og transcendentalt tall tilnærmet lik . Grenseverdien definert for , også kjent som Euler's konstant er:
 eller summen i en uendelig rekke, 
Generelt skrives den naturlige logaritmen som ln x, logₑ x, eller noen ganger når grunntallet e er underforstått, bare log x. Enkelt sagt er den naturlige logaritmen til et tall x den potensen som e må opphøyes i for å gi tallet x. Definisjonen kan skrives . For eksempel er den naturlige logaritmen til e² lik 2, og den naturlige logaritmen til e er lik 1 fordi e¹ = e, mens den naturlige logaritmen til 1 blir 0, siden e⁰ = 1.
Den naturlige logaritmen kan defineres for alle positive reelle tall x som arealet under kurven  fra 1 til x. Enkelheten i denne definisjonen, og også i mange andre formler som involverer den naturlige logaritmen, fører til betegnelsen «naturlig».

Regler for naturlig logaritmer

alltid positiv
Norgesmesterskapet i alpint 1975

Norgesmesterskapet i alpint 1975 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert på Oppdal og Bjorli.
Camille Desmoulins

Bakgrunn, tidlig virke

Desmoulins studerte jus på Collège Louis le Grand i Paris. Allerede i studietiden begynte han å sverme for de antikke frihetsidealene. I 1785 ble han advokat ved parlmentet i Paris, og arbeidet dessuten som politisk forfatter i en radikal ånd.  Han støttet fra tidlig av idealene frihet og likhet for alle mennesker.

Den franske revolusjon

Desmoulins var en av grunnleggerne av Club des Cordeliers og motstander av girondinerne. I Palais Royal fikk han folkemengden med seg med sine populære taler («Aux armes!» – «Til våpen!»). Da han den 12. juli 1789 oppfordret til å gjøre synlig med tegn støtten til frihetskjemperne, og så selv tok et blad fra et tre og festet det til sin lue, oppstod bruken av kokarder. Stormen på Bastillen var forrsaket av hans lidenskapelige agitasjon; den utløste stor bevegelse i folkedypet i Paris.
Han var aktiv frimurer og medlem av den såkalte filosoflosjen Neuf Sœurs i Paris. Et annet medlem av denne frimurerlosjen ii Paris var Joseph-Ignace Guillotin, som giljotinen er oppkalt etter.
Alt i 1789 tok han som en av de første til orde for en republikansk statsskikk og arbeidet siden med for det helt til monarkiet ble avskaffet, men med et avbrudd i 1792. Som medlem av konventet spilte Desmoulins ingen framtredende rolle, men som journalist fikk han stor innflytelse med sine tekster. I årene 1789-91 utga han avisen Les révolutions de France et Brabant og i 1792 La tribune des patriotes. I den sistnevnte avisen forsvarte han Maximilien de Robespierres politikk og angrep i 1793 i sine skrifter girondistene. Men fra 1791 var Desmoulins knyttet til Danton, og ble i 1792 hans sekretær. I Vieux cordelier, en avis som oppstod i 1793, angrep han i Dantons ånd hérbertistene, noe som Robespierre ga ham en skrape for. 
Desmoulins var på denne måte til å begynne med tilhenger av en særlig radikal kurs, men distansderte seg senere fra denne. Desmoulins begynte å gå imot Robespierre i sine tekster, og da Danton ble arrestert, delte han samme skjebne. Fra skafottet ropte hen ut den 5. april 1794, mens han pekte på giljotinen: «Dette er altså lønnen til den første frihetens apostel! Det uhyre som krever mitt blod, kommer ikke til å overleve meg lenge!»
Hans 23-årige hustru Lucile Desmoulins, som beklaget seg over hans henrettelse, måtte åtte dager etter selv på skafottet.
Kampen mot vekten

Kampen mot vekten er en norsk dokumentarfilm  som hadde norgespremiere i Haugesund mai 2014. Filmen er produsert av Manuelfilm, og Cato Manuel Ekrene debuterte som regissør og manusforfatter til filmen, som han også produserte.
Medvirkende: Ingrid Jeaneth Vega Roman, Frode Rommetveit, Alexander Toft Søderlund, Bjørn Rikard Børgesen, Christina Sørnsen, Linda Elise Fugah Eiternes, Hege Torunn Kovajord, Kristoffer Froestad, Peter Holthe, Ida Rørheim, Julie Steiro, Hanne Kalleland, Ellen Emberland og Martin Thormodsen.
Filmen er basert på intervjuer.
To mot alle

Handling

Patrick og Michael jobber i sedelighetspolitiet i Los Angeles. De er eksperter på å taue inn prostituerte og andre småkriminelle, men møter store problemer når de kommer på sporet av en narkohai med en forbindelse til en av de store gutta.
Thorbjørn Gaarder

Thorbjørn Johan Gaarder (født 21. august 1955) er en norsk advokat og finansmann, som tidligere hadde en sentral rolle i det norske statlige bistandsfondet Norfund.
Gaarder er utdannet cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 1981, fikk advokatbevilling i Norge i 1984 og advokatbevilling i England og Wales i 1997. Han tok også en mastergrad i ledelse (Master of Business Administration) ved International Institute for Management Development i Sveits i 1986.
Han arbeidet som konsulent i Distriktenes utbyggingsfond 1981–1982, som advokatfullmektig i Advokatfirmaet Per Selinger i Oslo 1982–1984, som advokat i Hydro Aluminium 1984–1986, som direktør i finansselskapet Nevi 1986–1990, som fungerende administrerende direktør i det danske finansselskapet Erik Møllers Efterfølgere 1988–1989, som partner i Sleipner UK Ltd. 1990–1995 og som advokat i Advokatfirmaet Steenstrup 1995–1996. Fra 1996 til 1998 jobbet han som selvstendig konsulent i Rio de Janeiro, bl.a. med utviklingen av et landbruksprosjekt i Brasil.
Fra 1998 var han sentral i etableringen av det norske statseide bistandsfondet Norfund; fondet hadde blitt vedtatt opprettet av Stortinget året før og han var fondets andre ansatte. Frem til 2001 var han prosjektdirektør i Norfund. Fra 2001 til 2004 var han administrerende direktør for fondet Aureos Capital i London, et fellesforetak etablert av Norfund og det britiske statlige bistandsfondet Commonwealth Development Corporation.
Fra 2010-årene har Gaarder ofte blitt omtalt i pressen som Norges mest aktive jobbsøker.
Sentralamerikanske og karibiske leker 1966

Sentralamerikanske og karibiske leker 1966. Lekene i 1966 var de tiende sentralamerikanske og karibiske leker, de ble arrangert i San Juan i Puerto Rico i perioden 11. til 25. juli 1966. Det var 1689 utøvere, herav 292 kvinner fra atten nasjoner som deltok i sytten sporter. Mexico ble beste nasjon med trettiåtte gullmedaljer foran Cuba med trettifem.
Rue de la Pompe (Paris Metro)

Rue de la Pompe er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 9.
Hermokrates

Hermokrates (gammelgresk: Έρμοκράτης; død 407 f.Kr.) var strategos (hærfører) i gresk byen Siracusa på Sicilia i tiden under Athens sicilianske ekspedisjon. Han huskes også som en figur i Platons dialoger Timaios og Kritias.

Liv og virke

Den første historiske henvisningen til Hermokrates er Gelakongressen i 424 f.Kr. hvor han talte for å kreve at de sicilianske grekerne skulle slutte med sin inn byrdes krangling. Han foreslo en koalisjon som til og med ville omfatte ikke–sicilianske byer (i tillegg til noen ikke–greske byer som Karthago) i en allianse mot Athen.
Han ble valgt som en av Siracusas tre strategoi, men ble fjernet fra denne posisjonen etter kort tid på grunn av hans manglende suksess i kampene. Senere var han en av de viktigste rådgiverne til den spartanske generalen Gylippos, og han bidro dermed til seieren over Athen under beleiringen av Siracusa.
Han hadde i 412 f.Kr. stillingen som admiral under slaget ved Kyzikos. I dette slaget ble spartanerne og deres allierte kraftig beseiret av athenerne, og resultatet var at Hermokrates ble lyst i bann «in absentia». Han vendte ikke tilbake til Sicilia før 408. Han døde i gatekamper etter et feilslått kupp i Siracusa i 407 f.Kr.
Ved siden av Thukydides, nevnes Hermokrates av Xenofon, Plutark og Polyainos. Hermokrates er en av personene som dukker opp i Platons sene dialoger Timaios og Kritias. Platon kan opprinnelig ha planlagt en tredje dialog kalt Hermokrates, men skrev den aldri. «Ettersom dialogen som skulle bære hans navn aldri ble skrevet, kan vi bare gjette på hvorfor Platon valgte ham. Det er merkelig å tenke på at mens Kritias gjenfortalte hvordan det forhistoriske Athen for ni tusen år siden slo tilbake en invasjon fra Atlantis og reddet middelhavsfolkene fra slaveri, vil Hermokrates huskes av athenerne som mannen som slo tilbake deres eget fremste forsøk på imperialistisk ekspansjon.»
Drømmen om gull

Drømmen om gull (engelsk: Dreamtime Duck of the Never-Never) er en Disney-tegneseriehistorie skrevet og tegnet av Don Rosa. Første opptreden var i Uncle Scrooge i 1993. Dette er kapittel 7 i Skrue McDucks liv og levnet. Historiens tidsrom er: 1896

Handling

Siden Skrue ikke fant noe gull i Afrika, er han nå i Australia. Der reddet han en eldre prest fra en røver som ville ha sekken hans. Presten blir veldig takknemlig, og fører Skrue til de hellige hulene, som man kan lese drømmer i. Først gjør presten en del av det tradisjonelle ritualet, og merker av hånden ved og ta gul farge i munnen, og sprute det ut igjen på håden.
Presten leser hva som kommer til å skje med Skrue på en merkelig måte; Villhunden Kakadu stjeler krokodillens egg(Opalen), og nebbdyret forfølger han, mens Irma den svarte kakaduen sender vannuhyret Bunyip etter egg tyven, som jager hunden, og nebbdyret finner det hellige egget, men mister sin første fødte i striden, altså lykketiøringen. Men så blir bildet uklart. Plutselig får Skrue øye på en OPAL, så stor som en melon!
Men så kommer røveren som Skrue reddet presten fra og stjeler den. Dermed tar han, og lykketiøringen til onkel Skrue! Det er litt vanskelig å komme seg opp av hulen, det er bare en vei ut, nemmelig opp.
Skrue har opalen der nede, og røveren sier at han skal dra de opp med tauet vis han får opalen. Selvfølgelig, ikke overraskende når han får Opalen kaster han tauet ned, så de ikke kommer seg opp. Men så kommer det en struts, og Skrue kaster tauet rundt halsen på den, og blir dratt opp. Han hjelper vennen sin, Jabbi. [Presten]
Så jakter han på tyven hele natten. Til slutt finner Skrue tyven og binder han fast på kamelen. Men underveis kastet tyven lykketiøringen, og det vet ikke Skrue, så han drar. Plutselig, rett bak han, kommer det en forvokst flodbølge! Kamelen løper med tyven på ryggen, men Skrue faller av. Han er omringet av vann, men redder seg ved å hoppe ned i åpningen til hulen, hvor han blir hele natten.
Om morgenen kryper han ut og merkelig nok lar han Opalen være igjen. Så møter han vennen sin Jabbi igjen. Skrue er trist som har mistet lykketiøringen sin, den første mynten han tjente. Jabbi sier at det er Skrue som er Nebbdyret, som mistet sin første fødte. Det stemmer etter drømmen. Ørkenrøveren var villhunden, Skyene som forårsaket flodbølgen var de svarte kakaduene. Og lykketiøringen til Skrue er funnet av Djuway, fuglen som pynter redet sitt med skinnende gjenstander. Skrue blir overlykkelig, og nå skal han dra til Yukon! Etter Skrue dro, ser Jabbi en tegning av Skrue, en gullklump, pengebingen, Donald, Ole Dole og Doffen…

Barks-kjennetegn

- "Spøkelsesbyen" (DD nr. 31/1960)
- "oppgjør i Bløff" (DD nr. 52-2/1996-1997)
- "Gull-feber på månen" (DD nr. 18-19/1965)
Moods of Norway

Historie

Det var i studietiden på Hawaii Pacific University i 2003 at Dahlkvist og Staalnacke fikk besøk av Børresen. De bestemte seg for å lansere et klesmerkekonsept som bygde på norske tradisjoner. Den første kolleksjonen ble klar samme år. Siden den gang har selskapet fortsatt å lansere nye kolleksjoner. 
Etter etableringen i 2003 ble det åpnet en rekke butikker i Norge.
Etter etableringen av butikker i Norge begynte selskapet også satsing utenlands med egne butikker i Los Angeles og New York City. I tillegg tilbød Moods of Norways produkter i kjeder og butikker også i andre land.
Traktoren selskapet brukte i logoen sin var ikke en rosa Ferguson TE20, men denne traktoren ble ofte stilt ut sammen med produktene til Moods of Norway. Et tall er brodert på alle selskapets dresser og skjorter, en referanse til antall registrerte traktorer i Norge. Dette tallet har variert over tid og var på et tidspunkt 234 243. Moods of Norway hadde butikker i Norge og USA.
Selskapets kolleksjoner var tredelt: «street», «casual» og «cocktail».

Priser

Børresen og Staalnacke fikk tildelt Scheiblers Legats Talentpris for god design i 2006.
Megapenthes

Utseende

Små til middelsstore (ofte ca. 7 millimeter), nokså smale, blanke smellere. På farge er de brunlige til svarte, ofte med gule eller rødlige tegninger. Antennene er gjerne sagtakkede, pronotum hvelvet med rundede sider.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis

Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Amerika, Asia og Afrika.
Ungdomstelefonen

Ungdomstelefonen er en chat-, meldings-, og telefontjeneste der ungdom svarer på spørsmål om kjønn, seksualitet og identitet, hovedsakelig forstått som seksuell orientering og kjønnsidentitet.
Tjenesten drives av Skeiv Ungdom, og er et telefontilbud til unge som ønsker informasjon om kjønn, identitet, legning, forelskelse, eller seksuelt overførbare infeksjoner.
Tjenesten har telefonnummer 400 00 777.
Gnesiolutheranere

Gnesiolutheranerne er betegnelsen for en gruppe teologer som på 1500-tallet oppstod blant Martin Luthers tilhengere under interne protestantiske lærestridigheter. De ble i samtiden mest kalt flacianerne, etter sin mest kjente ekspomnent, Matthias Flacius. Men selv kalte de seg rett og slett bare lutheranere (og i det lå det også at de frakjente sine motstandere å være lutheranere).
Betegnelsen gnesiolutheranere (det greske adjektiv γνήσιος gnesios betyr «ekte») oppstod på 1600-tallet.
Gnesiolutheranernes teologi preget grunnoppfatningene i den lutherske ortodoksi.
VM i bandy 1979

Bandy-VM 1979 ble arrangert i Sverige mellom 27. januar og 4. februar. Det var det ellevte verdensmesterskapet i bandy. Fire lag deltok og det ble spilt en dobbeltserie der alle lagene møttes to ganger. Sovjetunionen vant sitt ellevte strake verdensmesterskap. Kampene ble spilt i Vänersborg, Trollhättan, Göteborg, Kungälv, Köping, Uppsala, Katrineholm, Stockholm og Eskilstuna,
Luccakatedralen

Luccakatedralen (italiensk: Duomo di Lucca, Cattedrale di San Martino) er en romersk-katolsk katedral i Lucca, Italia som er tilegnet helgenen Martin av Tours. Katedralen er sete for erkebiskopen av Lucca. Konstruksjonen av katedralen ble innledet i året 1063 av biskop Anselm (senere pave Alexander II).
Intertel

Intertel er en internasjonal  IQorginsasjon som er åpent for de med høy intelligens, tilsvarende den engelske Mensa som er åpen for alle som har scoret eller har over 99 prosent (bare 1% har det) på én av ulike standardiserte intelligenstester  Intertel ble grunnlagt i Storbritannia i 1966, av Ralph Haines  Den er delt inn i åtte regioner, har tillitsvalgte, og sies å ha over 1 200 medlemmer i over 30 land. Intertel ledes av Kort Patterson  og utgir tidsskriftet Integra. i tillegg har Intertel også en Hall of fame for noen av sine medlemmer.
Garntangen

Garntangen er fysisk en tange og en historisk fiskeplass som stikker ut i Steinsfjorden ved Vik i Hole kommune, Buskerud. Plassen ligger langs E16 (Holeveien), mellom tettstedet Sundvollen og kommunesenteret Vik. Det er bare tilkomst med bil i nordlig retning.
Garntangen lå opprinnelig under den gamle storgården Nordre Gjesval (Nordigarden, gnr. 193/1), men den ble etter hvert en husmannsplass. Tangen var en gammel fiskeplass, der det ble satt ut og ordnet med garn. Husmannen som bodde der i 1865, Nils Gulbrandsen, var en 49 år gammel enkemann, husmann med jord og fisker. Plassen ble imidlertid solgt ut som en selvstendig eiendom i 1869, og kjøper var en Nils Svendsen, født i 1800 i Valdres. Bruket fikk gnr. 193/3. I dag er adressen Holeveien 1669, 3530 Røyse.
Steinsfjorden har alltid vært et populært rekreasjonssted, sommer som vinter, og Garntangen en populær badeplass om sommeren og et bra utgangspunkt for isfiske (spesielt pilking) om vinteren. I 1956 satte eierne av plassen, Ingeborg og Gunnar Elvigen, opp en kiosk der, som raskt ble populær, både blant lokalbefolkningen og tilreisende turister. Den har byttet eierskap og utviklet seg til et moderne gatekjøkken gjennom årene, og 2011 omsatte stedet mer enn 66 000 hamburgere og 50 000 pølser.
Langs E16 ligger det et fredet og geologisk svært viktig område for forståelse av Oslofeltets fossilførende bergarter, kjent som Garntangen naturminne. Det har vært et populært tilholdssted for geologer gjennom mange år. Like bak bygningsmassen til gatekjøkkenet Steinsfjorden biotopvernområde, et nytt stor verneområde som ble opprettet 22. juni 2018 og strekker seg langs hele vestbredden og nordenden av fjorden, like til Åsatangen i Ringerike kommune. Like utenfor brygga (som ligger der på sommertid) ligger dessuten Braksøya, som ble opprettet som naturreservat alt i 1988. Hele øya er fredet, men den er populær som rekreasjonsområde for såvel isfiskere som båtfolk.
NM på skøyter, enkeltdistanser for kvinner junior

NM på skøyter, enkeltdistanser for kvinner junior var et norgesmesterskap i hurtigløp på skøyter som ble arrangert årlig i perioden 1989 – 2005.
Det ble arrangert ett mesterskapsløp på hver av distansene 500 meter, 1 000 meter, 1 500 meter og 3 000 meter. I starten av enkeltdistansemesterskapets periode 1989 tilogmed 1995 var det kun ett 500 metersløp. I perioden 1996 til og med 2005 var det løperen med beste sammenlagte tid av to 500 metersløp som ble mester på distansen.
Fylkesvei 2838

Fylkesvei 2838  går mellom Korketrekkeren og Åmot stasjon i Modum kommune. Veien er 300 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 147.
Færøyenes nasjonalmuseum

Føroya Fornminnissavn (norsk: Færøyenes nasjonalmuseum) er det offisielle nasjonalmuseet på Færøyene og ligger i Tórshavn.

Museet

Nasjonalmuseet på Færøyene har sin hovedutstilling i museumsbygget som ligger i Brekkutún 6 i ytre kanter av Tórshavn sentrum. Formålet med museet og gjenstandene er å fortelle om den unike færøyske kultur og historie fra vikingtiden og i middelalderen. De fleste gjenstandene representerer derfor Færøyenes jordbrukskultur og sjøfartshistorie. Museets mest kjente gjenstander er de såkalte Kikjubøstólarnir som er deler av benkene fra Ólavskirkjan i Kirkjubøur. Disse benkene var i mange år utstilt i Danmark, men har nå returnert til Færøyene.

Heima á Garði

Heima á Garði er et gårdsbygg i det færøyske tettstedet Hoyvík, nær Tórshavn. Hovedbygget ble reist omkring 1812, men bærer innredningen til et typisk færøysk bondehus fra starten av 1900-tallet. Bygningen er idag et utendørsmuseum og regnes som en del av Færøyenes nasjonalmuseum.

Kulturinspirerte frimerker

Sankt Olavskirken i Kirkjubøur har inspirert en rekke Færøyske frimerkeserier. Frimerkeseriene under er gravert av Czesław Słania.
Færøyske frimerker fra 1980:
Færøyske frimerker fra 1984:
Færøyske frimerker fra 2001:
Komfyr

Komfyr er et multifunksjonsapparat som benytter energi til å varme opp, koke, bake eller steke mat. Apparatet består av flere energipunkter (typisk tre eller flere) på en flat topp og et lukket rom (stekeovn) for steking og baking. Tidligere var det vanlig med ved- eller koksfyrte komfyrer. Moderne komfyrer har imidlertid energipunkter og stekeovn som varmes opp med enten gass eller elektrisitet, av og til også en kombinasjon. Mengden tilført energi styres av justerbare brytere, som regel ansatt på et panel i fronten eller direkte på komfyrtoppen.

Grunnmodeller

Man skiller mellom gulvkomfyr og innbyggingskomfyr. Gulvkomfyren er en alt-i-ett løsning som kan stå fritt. Innbyggingskomfyrer er en delt løsning, som regel bestående av topp og stekeovn som kan bygges inn i kjøkkeninnredningen på forskjellige måter. Dette gir bedre integrasjon og kan dessuten gi økt komfort, siden stekeovnen kan integreres i en mer passende høyde for brukerne.

Komfyren i Norge

Ordet «komfyr» betegnet opprinnelig en kokeovn av støpejern, fyrt med ved eller koks. Den hadde ilegg for brensel, og i komfyrtoppen var det runde åpninger for kokekar. Åpningenes diameter kunne reguleres ved hjelp av løse jernringer. Vedkomfyren kunne også ha en innbygget bakerovn. Før jernkomfyren kom i bruk på 1800-tallet ble varm mat tilberedt i en peis i selve stua, eller i en grue eller kjøkkenpeis i hus med eget kjøkken
I Norge har elektriske komfyrer vært dominerende siden andre verdenskrig (i Oslo fra 1920-tallet). Før den tid var det mest vanlig med gass-, ved- eller koksfyrte komfyrer. Fra cirka 1950 og framover tok den elektriske komfyren over i det norske markedet. Mange andre steder i verden har det vært og er fortsatt mer vanlig å bruke gasskomfyrer. Salget av gasskomfyrer er også økende også i Norge, trolig på grunn av et økende hytte- og fritidsboligmarked. I det profesjonelle markedet har gass som energikilde vært ledende i mange år, også i Norge.

Funksjoner

Moderne komfyrer kan ha en rekke ulike koke- og stekefunksjoner. De enkleste elektriske stekeovnene har gjerne ett eller to varmeelementer. Om stekeovnen har to elementer kan disse ofte brukes i kombinasjoner, for eksempel med bare undervarme eller overvarme, eller begge deler. Komfyren kan også være utstyrt med et grillelement, som ytterligere øker kombinasjonsmulighetene. Såkalte varmluftskomfyrer har gjerne et tredje eller fjerde varmeelement montert i bakveggen på stekeovnen, alltid i kombinasjon med en omluftsvifte som sirkulerer den varme luften rundt i stekeovnen. Et varmluftselement gir ytterligere muligheter til stekekombinasjoner, som såkalt pizzafunksjon og gratineringsfunksjon.
Det finnes også kombinerte komfyrer som benytter både gass og elektrisitet som energikilde.
Grunnkretser i Os kommune i Hedmark

Grunnkretser i Os kommune i Hedmark er delområder og grunnkretser som seksjonerer Os kommune i Hedmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.