google/wiki40b huggingface dataset:
Erik Erikson

Bakgrunn

Erikson vokste opp under tildels vanskelige forhold. Hans mor var jødiskættet, hans biologiske far var en danske som forlot moren før sønnen ble født, og moren giftet seg siden med den jødiske legen Theodor Homburger. Han gikk først på en jødisk skole hvor han ble ertet for å være nordisk, og siden på en tysk skole hvor han ble ertet for å være jødisk. Erikson gjennomførte klassisk gymnas, men fikk deretter ingen formell utdanning. Etter noen vandreår på kontinentet, ble han tilfeldig kjent med Freud-familien og utdannet seg til barneanalytiker, etter blant annet å ha gjennomgått psykoanalyse hos Anna Freud.

Karriere

Som så mange andre psykoanalytikere emigrerte Erikson til USA i 1933, der han tok arbeid som foreleser ved Harvard Medical School. I tillegg drev han privat praksis i barnepsykoanalyse. Han foreleste også ved University of California ved Berkeley, Yale, San Francisco Psychoanalytic Institute, Austen Riggs Center og Center for Advanced Studies of the Behavioral Sciences uten å ha noen formell akademisk bakgrunn.
Erikson hadde en omfattende litterær produksjon og betydelig klinisk erfaring med barn og unge. Han skrev om barn og unges utvikling, men var særlig opptatt av ungdommens problemer. Mange av hans begreper, for eksempel identitetskrise, fanget opp noe sentralt i tiden. Erikson skapte en syntese av psykoanalyse og sosialpsykologi og gav dermed et bedre helhetsbilde av barnets emosjonelle og sosiale utvikling enn Freud.
Han forsøkte med sine psykoanalytiske teorier å forklare hvordan individer forholder seg til forskjellige sosiale omstendigheter. Han forsøkte også å forske på kjente historiske personers tankegang.
Ifølge Erikson har hver fase i livet sine kriser og muligheter. I tidlig barndom står konflikten mellom grunnleggende tillit og mistillit, mellom autonomi og skam og tvil, i lekealderen mellom initiativ og skyld, i skolealderen mellom aktivt arbeid og mindreverdsfølelse, og i puberteten mellom identitet og forvirring.
Podolasia

Utseende

Små, avlange, blanke, hårete, brune eller rødbrune oldenborrer. Pronotum kan være svart.

Levevis

Hunnene er ikke flygedyktige. De reduserte munndelene tyder på at disse billene ikke tar næring til seg som voksne.

Utbredelse

Gruppen har en ganske begrenset utbredelse i de tørre områdene av det nordlige Mexico og Texas.
Den store Norske Humorfestivalen

Den store Norske Humorfestivalen er en årlig humorfestival med stand-up og underholdning på ulike arenaer i Stavanger og Sandnes som ble etablert 1. april 1992. De fem personene som stiftet festivalen var Terje Vallestad, Rolf Norås, Steinar Lyse, Svein Erik Reienes og Per Inge Torkelsen.
Humorfestivalen er den største humorfestivalen i Norge og den eneste festivalen for scenekunst i Stavanger. Festivalen arrangeres hvert år rundt månedsskiftet september/oktober. Den Store Norske Humorfestivalen er organisert som en stiftelse med et eget styre.
Den Store Norske Humorfestivalen har som målsetting å arrangere en årlig internasjonal humorfestival på høyt kunstnerisk nivå i Stavanger . Hvert år deltar store og små artister fra inn og utland på Humorfestivalen og det har blant annet vært internasjonale storheter som Jo Brand, Craig Charles, Harry Hill,Bill Bailey, The Umbilical Brothers, Tim Minchin og Gamarjobat på festivalen.
Festivalen i 2011 avholdes 5-9. oktober. Forestillingene vil spilles både i Stavanger og Sandnes. Scenene er blant annet Sandnes Brygge, Gaffel og karaffel, Tou Scene, Storsalen på Folken, m.m. Årets program inneholder show for barn, voksne, engelsk- og -norsktalende, sultne og syngelystne. Man kan også delta på "ta den du kan"-kveld, hvor man altså selv kan opptre med vitser. Konferansier for kvelden er Hans Morten Hansen, som selv debuterte på det samme arrangementet tidlig på 90-tallet.
Elevate Me

Elevate Me er en musikk-EP med Public Enemies, utgitt i 1965.
Fântânele gasskraftverk

Fântânele gasskraftverk er et varmekraftverk i Mureș fylke i Romania. Det har en installert produksjonskapasitet på 25 MW, fordelt på fem generatorer og like mange dampturbiner. Brenseltypen er naturgass. Kraftverket sto ferdig i 1969. Eier er selskapet Electrocentrale București (Elcen S.A).
Christian Qvale

Bakgrunn og virke

Qvale var sønn av prest Andreas Quale og Karen Aamodt. Han fikk studenteksamen fra Trondhjems katedralskole i 1794, og ble cand.theol. i 1799. Han var en kort periode lærer ved Trondhjem katedralskole før han ble sokneprest i Hammerfest i 24. oktober 1800, der var han til 9. mars 1810 da han fikk «avsked i naade og vartpenge». 10. august 1810 ble han sokneprest i Nesna, og i 1820 sokneprest i Vefsn.
Han var stortingsmann for Nordlandenes amt i perioden 1827–1829. Han var medlem av flere komiteer på Stortinget: «om fiskerierne, kanalanlæg i Helgeland og om renskyss».
Christian Qvale var den første ordføreren i Vefsn, han var ordfører der fra 1838 til 1842.
Qvale var gift to ganger, først med Cathrine Bradsborg (født 20. januar 1775, død 15. juli 1818) så med Petrine Fredrikke Fredriksen (født 1787, død 1859). Petrine var datter av Qvales forgjenger som sokneprest på Nesna, Jakob Fredriksen. Han hadde tre barn, alle fra første ekteskap: Sønnen Andreas Christian (11. april 1804–12. juli 1845) som ble lege og døtrene Birgitte Dorothea (født 30. april 1808) og Maria Thrina (født 12. mai 1814). Om begge døtrene er oppgitt at de ble gift på Inderøy.
Storbritannias politiske system

Storbritannias politiske system er basert på et konstitusjonelt monarki med en parlamentarisk styreform. Ordningen er blitt etterlignet verden rundt som en arv fra den britiske kolonitiden. Stater som følger den britiske ordningen sies ofte å operere i samsvar med Westminster-modellen.
Storbritannias konstitusjon er ukodifisert og delvis uskreven. Statsoverhode, og i teorien den endelige kilden for statsmakt, er den britiske monarken. Som et resultat av demokratisering og innføringen av folkesuverenitetsprinsippet er det idag formelt monarken gjennom parlamentet (Crown-in-Parliament) som er statens suverene makt, med både lovgivende, utøvende og dømmende kompetanse i siste instans. I realiteten er monarken i hovedsak en seremoniell institusjon, mens all makt i realiteten stammer fra det folkevalgte parlamentet. Uten tillit i parlamentet, må regjeringen gå.

Lovgivende makt

Lovgivende makt utøves av Det britiske parlamentet. Parlamentet består av monarken som overhode og to kamre – Underhuset (House of Commons) med 650 medlemmer og Overhuset (House of Lords) med rundt 700 medlemmer. Underhuset blir valgt ved flertallsvalg i enmannskretser i en valgomgang.

Utøvende makt

Utøvende makt tilfaller regjeringen (formelt Hennes Majestets Regjering). Monarken utpeker en statsminister ut fra uskrevne regler om at statsministeren skal være det parlamentsmedlemmet som er best egnet til å kunne danne en regjering med støtte i Underhuset. Statsministeren velger deretter de andre ministrene som utgjør regjeringen og fungerer som politiske ledere for de forskjellige departementene og ministeriene.

Dømmende makt

Overhuset fungerer som Storbritannias høyeste domstol. I praksis utøves denne funksjonen av et lite utvalg, kjent som Law Lords.
Yohei Takayama

Karriere

Yohei Takayama startet sin profesjonelle karriere i Ventforet Kofu i 1998. Han har også spilt for Gunma FC Horikoshi.
Statsarkivet i Hamar

Statsarkivet i Hamar er en del av Arkivverket. Institusjonen ble opprettet i 1917. Statsarkivets oppgaver er å ta vare på og tilgjengeliggjøre arkivmateriale fra den lokale og regionale statsadministrasjonen i Hedmark og Oppland. Statsarkivet skal primært ta vare på og tilgjengeliggjøre arkivmateriale fra den lokale statsadministrasjonen innen de to fylkene, men tar også i mot bevaringsverdige privatarkiver. Arkivet har i dag ca. 10 000 hyllemeter arkivmateriale, derav 600-700 hyllemeter privatarkiv etter bedrifter, foreninger og enkeltpersoner (ca. 300 enkeltarkiver). Av større privatarkiver kan nevnes brenneriene Løiten, Atlungstad og Strand, bankarkiver og arkivet til Rena Kartonfabrik A/S. Materialet strekker seg fra 1600-tallet til 1990-årene.
Statsarkivet ligger i nye Basarene, ved Stortorget.

Historikk

Stiftsarkivet i Hamar ble opprettet 1. juli 1917 (etter stortingsvedtak 29. mars samme år) ved at Hamar stift (Kristians amt og Hedmarkens amt) ble skilt ut fra embetsdistriktet til Stiftsarkivet i Kristiania. Det oppstod en lokaliseringsstrid mellom Lillehammer og Hamar, der Hamars posisjon som stiftsstad gjorde utslaget. Ved opprettelsen fikk det nye stiftsarkivet lokaler i Vangs Sparebanks nybygg i Parkgata 2. I 1958 flyttet statsarkivet til Strandgata 71, og i 1991 videre til Basarene i Lille Strandgate 3.
I 2005 startet arbeidet med relokalisering av statsarkivet til Åker gård, etter at eiendommen ble kjøpt av staten med det formål å opprette et arkivsenter. Arbeidet ble stanset i 2008 etter innsigelser fra Riksantikvaren. Det ble gjort et nytt framstøt i saken om flytting av statsarkivet til Åker i 2013, men prosjektet strandet grunnet økonomi.

Elektronisk arkivmateriale

Statsarkivet i Hamar arbeider også med digitalt skapte arkiver. Statsarkivet har ansvar for fagsystemer fra Skatteetaten (Likningsregistre, enhetsregistre) og fra NAV (trygd). Arkivmaterialet tas i mot, testes og godkjennes i Hamar og sendes videre til Riksarkivet for bevaring i Arkivverkets digitale sikringsmagasin.

Konservering

Statsarkivene har tradisjonelt hatt egne konserveringsavdelinger for papirkonservering. Dersom arkivmaterialet var skadet etter mye bruk eller av andre årsaker, ble det foretatt reparasjoner. Protokoller kunne få ny innbinding og papirdokumenter kunne forsterkes. Prinsippet har primært vært at alle inngrep skulle være reversible. Papirkonservering foretas i dag i liten eller mindre grad av flere årsaker. Blant annet har synet på arkivmaterialet som gjenstand eller objekt, endret seg med tiden. Tidligere var det innholdet i kilden som var mest fokusert mens nå verdsettes i større grad objektet som uttrykk for tiden det ble skapt i. Dette har sammenheng med tilgang på ny teknologi og Arkivverkets mest brukte kildemateriale er nå digitalisert og publisert på digitalarkivet. Mye av materialet er også transkribert. Dermed øker tilgjengelighet og brukervennlighet, og selve primærkilden spares for slitasje.
Roman Neustädter

Landslaget

Han ble tatt ut i Russlands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i Russlands bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland, men ble vraket da troppen ble kuttet ned til den endelige 23-mannstroppen.
Hammarby sjö

Hammarby sjö er en innsjø i det østlige Stockholm, mellom bydelene Södermalm og Södra Hammarbyhamnen.
Opprinnelig var det en innsjø mellom Skanstull og Danviken, som hadde sitt utløp i en liten bekk til Saltsjön. Gustav Vasa besluttet å lage en demning ved Skanstull og hevet sjøens overflate til 4,8 meter over Saltsjön. Ved Danviken oppførte man Danvikens hospital, og der kunne man anlegge en mølle og en smie som dro nytte av det fossende vannet.
På 1920-tallet ble Hammarbyleden bygd, og vannivået ble igjen senket til samme nivå som Saltsjön, og man bygde sluser ved Skanstull og Sicklasjön. 
På begge sider av innsjøen ligger Hammarby Sjöstad, byggingen ble påbegynt tidlig på 1990-tallet, og vil være sluttført i 2012.
Norske fylkeskulturpriser

Norske fylkeskulturpriser deles ut årlig i alle 19 norske fylker, med unntak av Akershus som delte den ut siste gang i 2001. Prisen er i de fleste fylker en pengepremie på mellom 30.000 og 100.000, i tillegg til et kunstverk i en del fylker.
Halvparten av de norske fylkene opprettet kulturpriser i perioden 1976–82. Fremveksten av fylkeskulturpriser kan forklares med etableringen av fylkeskommunen som en selvstendig politisk og administrativ enhet i 1975. Det kan også sees i lys av den nye norske kulturpolitikken som ble etablert gjennom de to kulturmeldingene i 1973–74, der «det utvidede kulturbegrep» ble etablert: «Et utvidet kulturbegrep omfatter både det 'tradisjonelle' området: litteratur, kunst og kulturvern, ungdomsarbeid og idrett, men dertil også skapende fritidsvirksomheter som kan gi utfoldelse av egne anlegg og interesser.»
Den første fylkeskulturprisen som ble delt ut var til Francis Bull i Oslo i 1966. Fremtredende personer/grupper som har fått en slik pris er blant annet DumDum Boys, Liv Ullmann, Erlend Loe, Anne-Cath. Vestly, Wenche Foss, Thor Hushovd, Morten Gamst Pedersen, Sigurd Rushfeldt, Ole Ivars, Knut Ødegård, Frode Estil, Åge Aleksandersen, Lillebjørn Nilsen og Jahn Teigen.
Dendronotus niveus

Utbredelse

Arten finnes nord i Atlanterhavet og i Kvitsjøen.
Aki na ukwa

Handling

Aki na ukwa handler om to unge brødre (Iheme og Ikeieze) som skaper trøbbel hjemme og i landsbyen sin, og skaper kaos på skolen.
Nylonstreng

Nylonstreng er den typiske strengetypen på klassiske gitarer. Strengene egner seg godt for fingerspill, og gir en fyldig, rund lyd, med relativt kort tonevarighet (sustain). Et av deres fremste fortrinn er at gitaristen i stor grad kan forme tonekarakteren ved hjelp av varierende spilleteknikk.
Historisk var strenger til klassiske gitarer, og gitarlignende instrumenter laget av tarm, og de aller første serieproduserte nylonstrengene, «Augustine classical guitar strings», kom ikke i for salg før i 1948.

Historie

På 1930-tallet hadde det amerikanske selskapet DuPont klart å fremstille tråd av polyamider, en oppfinnelse de kalte nylon. Gitarmakeren Albert Augustine eksperimenterte en stund med nylonstrenger på den spanske gitaren. Inspirert av sin kone Rose, og mangel på råvarer til tradisjonelle strenger, gikk han til DuPont i håp om at de ville produsere dem for ham. DuPont var i utgangspunktet skeptisk til nylontrådens akustiske egenskaper, men ble overbevist etter at paret besøkte bedriften for en prøvespilling. DuPont skal straks ha blitt interessert i prosjektet, og etter tre års utvikling var strengene klar for markedet.
Noen kilder fremhever også at nylonstrengene var et samarbeid mellom ekteparet Augustine. Sammen stifter de selskapet Albert Augustine Ltd, et selskap som fremdeles er en storselger, med mer enn 2 millioner sett med gitarstrenger hvert år.
I moderne tid er det et stort antall produsenter av strengetypen.
Henry Selick

Oppvekst og utdannelse

Selick ble født i Glen Ridge i New Jersey i USA, og vokste opp like ved, i småbyen Rumson. Selick ble en aktiv tegner i tidlig alder, og ble også fascinert av stop-motion animasjon etter å ha sett Lotte Reiningers The Adventures of Prince Achmed og Ray Harryhausens The 7th Voyage of Sinbad.
Han studerte vitenskap på Rutgers University og kunst på Syracuse University og Central Saint Martins College of Art and Design i London, før han begynte på California Institute of the Arts for å studere animasjon. Hans to studentfilmer Phases og Tube Tales ble begge nominert til Student Academy Awards.

Disney

Etter å ha blitt uteksaminert, begynte Selick hos Walt Disney Studios som en animasjons trainee på filmer som Peter og dragen og The Small One. Han jobbet som fulltidsanimatør under Glen Keane på filmen Todd og Copper: To gode venner. Under tiden hos Disney, har Selick sagt at han lærte mye fra Disney-legenden Eric Larson.

Freelancearbeide

Selick fikk støtte fra National Endowment for the Arts til å lage kortfilmen Seepage, før han begynte med freelance oppdrag i San Francisco Bay Area, med bl.a. flere reklamefilmer. Han arbeidet med noen sekvenser av John Kortys animasjonsfilm Twice Upon a Time. Han arbeidet også med storyboard til filmene Return to Oz og Nutcracker: The Motion Picture. Etter å ha lagd flere animerte reklamesekvenser for MTV, og en animert pilotepisode av en TV-serien Slow Bob in the Lower Dimensions, fanget han interessen til Tim Burton som ville bruke han som regissør.

Et førjulsmareritt

Selick debuterte som lagfilmregissør i 1993 med den Burtonproduserte Et førjulsmareritt, den første stop-motion langfilmen fra et av de store amerikanske studioene. Filmen ble en suksess, og ble nominert til en Oscar for beste visuelle effekter og vant International Animated Film Society's Annie Award for Best Creative Supervision.

Verdens største fersken og Monkeybone

I 1996 kom Selicks andre film, Verdens største fersken. Filmen var en blanding av stop-motion og virkelig film, og var basert på boken med samme navn av Roald Dahl. Filmen ble godt mottatt av kritikere, og Times Magazines Richard Schickel uttalte at den var bedre enn boken. 
Selicks tredje film, Monkeybone, også denne en blanding av stop-motion og virkelig skuespill, ble en kommersiell og kritisk flopp. Filmen var basert en tegneserie.

Livet under vann med Steve Zissou og Moongirl

Selick jobbet med stop-motion sekvensene i Wes Andersons Livet under vann med Steve Zissou, før han ble ansatt i animasjonsstudioet LAIKA som utviklingsansvarlig for film. Etter å ha begynt i LAIKA, regisserte Selick sin første dataanimerte animasjonsfilm, kortfilmen Moongirl, basert på boken av samme navn.

Coraline og den hemmelige dør

Selicks første langfilm hos LAIKA var Coraline og den hemmelige dør, basert på boken til Neil Gaiman, i 2009. Dette var den første 3-D stop-motion animasjonsfilmen som ble laget. Filmen ble gdt mottatt, og ble nominert til en Oscar for beste animasjonsfilm.
Ocean's Eleven (2001)

Ocean's Eleven er en amerikansk spillefilm fra 2001 regissert av Steven Soderbergh. Den er en gjeninnspilling av Ocean's Eleven fra 1960. I 2004 regisserte Soderbergh en original oppfølger, Ocean's Twelve, som igjen tre år senere ble etterfulgt av oppfølgeren Ocean's Thirteen.
Hovedrollene inkluderer blant andre George Clooney, Julia Roberts, Brad Pitt og Matt Damon.
Verdensmesterskapet i telemarkskjøring

Verdensmesterskapet i telemarkskjøring arrangeres av det internasjonale skiforbundet annenhvert år. Det første verdensmesterskapet ble arrangert i Hemsedal i 1987 og ble arrangert årlig frem til 1997.
Huseby

Huseby, av norrønt Húsabýr eller Húsabær, er et gårdsnavn som forekommer over hele Norden og på Orknøyene. 
Navnet er sammensatt av genitiv flertallsform av hús og entallsordet býr eller bær, som i de fleste tilfeller betyr gård. På svensk og dansk kan býr også nyttes om landsby. Oluf Rygh, i Norske Gaardnavne, fastslår at på norsk område er betydningen en gård med mange og gode hus. Navnet er svært vanlig; i Sverige finnes 70 Huseby, i Danmark åtte, tre eller fire på Orknøyene og 52 i Norge. 
I Danmark og Sverige har historikerne lenge vært klar over at disse gårdene har eller har hatt en egen posisjon i det administrative systemet. I Norge foreligger ikke direkte dokumentasjon på dette i skriftlige kilder. Likevel greide historikeren Asgaut Steinnes å argumentere overbevisende om at de likevel hadde hatt en slik funksjon også i Norge. Over hele Norden er det nå enighet om at husebygårdene gikk inn i et system av kongseide gårder, som kongen kunne bruke på veitslereisene. Den daglige driften av gården ble styrt av en kongelig oppnevnt gårdsbestyrer, en årmann. 
Hvor gammelt dette systemet er, kan ikke fastslås med sikkerhet. Mye tyder imidlertid på at den konsentrasjonen av husebygårder som finnes rundt Uppsala kan dateres til det tidligste kongedømmet her, til 600-700 e.Kr. I Norge vil det være rimelig å knytte dem til det tidligste rikskongedømmet, eller til småriker tidligere enn dette.

Slektshistorie

Huseby er et tradisjonelt gårdsnavn i Norge og brukes i første linje for å markere størrelse og lokal makt. Mange steder fremheves kongsgårdfunksjonen. 
Navnet nevnes i Wikipidia første gang i forb.m. Huseby i Gudbrandsdalen. Huseby-slekten i Gudbrandsdalen kan følges tilbake til starten av 1500-tallet, da de store gårdene i Gudbrandsdalsområdet var i drift. Slekten sto for byggingen av Huseby gård og driftingen til tidlig 1900-tallet, da gården ble solgt. Huseby gård er en av to Kongsgårder som fortsatt er i drift. Slekten lever fortsatt i Hedmark, Gudbrandsdals- og Akershus-området.
Huseby i Oslo har egen omtale i Wikipedia.
Huseby i Farsund har like gammel historie. Den burde også fortelles her.

Kongsstien

Kongsstien er veien som ble bygget for flere hundre år siden, som skulle sikre reisen for de kongelige, på strekningen Trondheim-Gudbrandsdalen-Oslo.
Kongsstien gikk gjennom storgården til Huseby-slekten i Gudbrandsdalen. Storgården var et fast stoppested for kongen og hans følge.

Huseby Gård

Huseby Gård var tidligere en kongsgård i Stange, Hedmark. En kongsgård er en gård som tidligere har vært eid av en konge.
Stjørdal Atletklubb

Stjørdal Atletklubb er et idrettslag i Stjørdal kommune i Trøndelag fylke med spesialisering i den koreanske kampsporten Taekwondo og fra 2017 også med egne seksjoner for Makotokai-karate og Tai Chi.
Stjørdal Atletklubb ble stiftet 21. mars 2012 som et idrettslag med spesialisering både i Taekwondo og Styrkeløft. Klubben er tilsluttet Norges Kampsportforbund, Norges Idrettsforbund og tilhører World Taekwondo (WT) og World Karate Federation (WKF)
I 2017 utvidet Stjørdal Atletklubb den idrettslige virksomheten ved å starte opp egne grupper for Karate og Tai Chi (Makotokai).
Klubben har i 2017 ca. 110 aktive medlemmer og har faste treningslokaler i Stjørdal Samfunnshus (Krogstadsveg 2) i Stjørdal.
Stjørdal Atletklubb har blitt tildelt flere store arrangementer blant annet Midt-Norske mesterskap, Norgescup, Norgesmesterskap og i 2015 Nordisk mesterskap.
Lars Gunnar Lingås

Utdannelse og doktorgrad

Han utdannet seg som sosionom med avsluttende eksamen i 1973, og har filosofisk doktorgrad fra Göteborgs universitet 1993 på en avhandling om etikk i sosialt arbeid.

Karriere

Etter utdannelsen ble han lektor i sosialt arbeid ved Den Sociale Højskole i København og Roskilde Universitetscenter 1974–78. Deretter var han ansatt som utreder i Sosialdepartementet fra 1978 til 1980. Han hadde diverse tillitsverv i Norsk Sosionomforbund i tidsrommet 1981–1987, og var ansatt i Bærum kommune i samme periode. Han var faglig sekretær i Norsk Sosionomforbund i perioden 1987-1990, med ansvar for yrkesetisk arbeid og sosialfaglige utviklingsprosjekter. Fra 1991 til 1992 var han redaksjonsjef for helse- og sosialfagavdelingen i Universitetsforlaget. 
Han var generalsekretær i Human-Etisk Forbund i perioden 1993–1997, og var da en av initiativtakerne til å opprette Samarbeidsrådet for tros- og livsynsamfunn.

Forfatterskap

Han er lærebokforfatter og har utgitt flere fagbøker innen områdene etikk, yrkestikk, pedagogikk og sosialt arbeid.

Politisk virksomhet

Han var aktiv studentpolitiker i sin ungdom. Senere i livet var han kommunepolitiker i Holmestrand fra 1999 til 2007, som representant for Arbeiderpartiet.
Kronstadt

Historie

Peter den store grunnla byen i 1703 eller 1704 som flåtestøttepunkt ved Østersjøen. Byen ble kjent under to matrosopprør, det ene i 1905–1906 på grunn av forholdene i tsarens krigsflåte, og det andre i 1921 mot det bolsjevikiske regimet.
Alle tiders bestemor

Alle tiders bestemor (orig: Gran) er en britisk animert (stop-motion) TV-serie for barn på 13 episoder som gikk på BBC fra 1982 til 1983. Serien handler om en uvanlig, men koselig bestemor og hennes barnebarn. Den ble skapt av Joanne og Michael Cole for BBC og produsert av studioet Woodland Animations. I den britiske originalversjonen er det Patricia Hayes som har stemmen.
I Norge ble serien vist som Barne-TV på NRK på 1980-tallet. Hege Schøyen har fortellerstemmen i den norske versjonen.

Handling

Alle tiders bestemor handler om Bestemor og barnebarnet hennes, Jim, som stadig vekk kommer innom for å besøke henne. Bestemor er en ganske utypisk bestemor, og blir med Jim på de merkeligste eventyr, som f.eks. å drive med hanggliding, grave opp dinosaurbein fra hagen, strikke et digert skjerf rundt hele huset sitt eller å spille fotball – alltid mens hun har på seg sine klassiske lilla bestemor-tøfler.
Fylkesvei 6458

Fylkesvei 6458 (Fv6458) i Trøndelag går mellom Grefsnes og Grefsnesvågen i Hitra. Veien er 776 meter lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 401 (Sør-Trøndelag).