google/wiki40b huggingface dataset:
Verdenskrøniker

Verdenskrøniker var en type historieverker som var typiske for senantikken. De tok for seg å fremstille den samlede verdenshistorie fra skapelsen og til antikke, til den tid da kronikøren selv levde. Med Verdenshistorie er det naturligvis avgrenset til den del av verden som kronikøren beveger seg i eller har kjennskap til.  
Karakteristisk er sammmenfiltringen med bibelske og profane begivenheter, og på en måte der helheten fremstår som en del av frelseshistorien. Tyngdepunktene er for det meste herskerrekkene i den gresk-romerske era og så i den europeiske kristne era.
De eldste fragmenter av en slik verdenskrønike stammer fra 100-tallet e.Kr.; den har ukjent forfatter, og er kjent i dag som Leipziger Weltchronik. Den kristelige kronografi satte inn for alvor på 200-tallet fremfor alt med Sextus Iulius Africanus. Andre typiske eksempler er krønikeverkene skrevet av Eusebius av Caesarea (fortsatt i det latinske Vesten av kirkefaderen Hieronymus), av Cassiodor (Cassiodors krønike), av Johannes Malalas og verket Chronicon Paschale. Betydelige er dessuten bysantinske verdenskrøniker, som de av Georgios Synkellos og av Theophanes, begge fra 800-tallet; på 1100-tallet forfattet Johannes Zonaras en populær krønike.
I den latinske middelalder kom det viktige nye verdenskøniker som ofte bygde på Hieronymus' Eusebiusbearbeidelse. Av særlig betydning var Chronica sive Historia de duabus civitatibus av Otto av Freising.
Hermann av Reichenau oppstilte i sitt verk  Chronicon for første gang alle årsangivelser ut fra Jesu Kristi fødsel. Andre betydelige krøniker av dem forfattet av Richer av Reims, Frutolf av Michelsberg og hans oppfølger Ekkehard av Aura, av Annalista Saxo (fra Kloster Berge i Magdeburg) eller av Gottfried av Viterbo. Karakteristisk for utviklingen i senmiddelalderen var verkene til en Vincent av Beauvais, en Martin av Troppau eller den anonyme forfatter av Flores temporum. På folkespråket skrev Rudolf av Ems, Heinrich av München, Jans der Enikel og Heinrich Taube av Selbach. I juli 1459 fullførte bynotaren Johannes Platterberger og kanselliskriveren Dietrich Truchseß i Nürnberg en omfangsrik tobinds verdenskrønike. Ved utgangen av middelalderen kom Schedelsche Weltchronik (Nürnberg), som ble trykket både på tysk og på latin.
Anna Ivarson

Familie

Anna Ivarson var datter av vinutskjenker Kristen Sverdrup Jakobsen og Karoline Rebekka Pedersdatter. Hun ble første gang gift med Petter Haakonsen (ca. 1856-1891). Hennes annet ekteskap ble inngått 2. januar 1892 i Chicago med skuespiller William Ivarson. Ekteskapet ble oppløst i 1911. Sammen hadde de sønnen Harry Ivarson, som ble filmregissør og manusforfatter. Anna Ivarson ble tredje gang gift Moe.

Liv og virke

Anna Ivarson fikk sin scenedebut under navnet Anna Sverdrup, 30. september 1885 ved Den nationale Scene i Bergen som Antonie i stykket Sparekassen. Hun forlot dette teatret i sesongen 1886-1887, og bodde i Paris, Kristiania og USA som fru Haakonsen. I 1890 tilsluttet hun seg Harald Ottos norske teaterselskap i Chicago som skuespiller, og hun opptrådte senere med Ottos teaterselskap i Norge.
Sesongen 1898-1899 drev hun sammen med William Ivarson et teaterselskap i Norge, med flere forestillinger i Christiania Tivoli, og delvis på turné. I perioden 1899-1913 var hun ansatt ved Den nationale Scene. I årene 1913-1921 var hun skuespiller og sceneinstruktør ved Trondhjems Nationale Scene. Senere drev hun sporadisk teatervirksomhet i Trondheim, blant annet med iscenesettelse av Ibsens Gengangere i 1928. Tidlig i 1930-årene reiste hun som instruktør og skuespiller på turné med Johan Falkberget.
Kontinentaltourene i landeveissykling

Kontinentaltourene i landeveissykling (Engelsk: UCI Continental Circuits) er en serie landeveissyklings-konkurranser som ble etablert i 2005 av UCI. De fem tourene (en for hvert kontinent) består av en serie ritt der ulike sykkellag konkurrerer regelmessig. Tourene ble utviklet av UCI for å eksportere landeveissykling til steder utenfor Europa, der sykkelsporten er mest populær og der Grand Tourene blir arrangert.
Kontinentaltourene er "lillebrødre" av UCI WorldTour. WorldTour-lagene, de profesjonelle kontinentallagene (såkalte prokontinentallag), kontinentallagene, nasjonslag og regionale lag deltar i disse rittene, etter gitte kriterier. Ryttere og lag kan delta og tjene poeng på tourer utenfor deres eget kontinent. Ryttere og lag fra øverste nivå får ingen poeng.
Betong Hysteria

Historie

Betong Hysteria var det første norske hardcore-bandet til å gi ut noe på vinyl. Deres "Spontan Abort" EP ble spilt inn i oktober 1981 og ble utgitt av Mind Expanding Records i 1982. Geir Brurok hadde tidligere vært redaktør for fanzinen The Moron. Carlos Platou hadde vært en del av redaksjonen i den banebrytende fanzinen City Rockers. Mens Geir Underdal, Arne Brathagen og Ulf Knudsen hadde alle spilt i Hamarbandet Kaare og partiet. Betong Hysteria ble stiftet i Oslo vinteren 1981, og selv om de bare rakk å gi ut en EP, samt delta på samleplata «Framtida er nå!», før oppløsningen i 1983, regnes de som svært viktige innen norsk hardcore/punk.
Betong Hysteria sin EP har høy samleverdi både i Norge og utlandet. Den går et par ganger i året for høye summer på eBay, den har t.o.m. blitt bootlegget i USA. Bootleggen er lett å skille fra originalen da den kommer med helt hvite etiketter (labels) og coveret er bare et brettet kopiert ark puttet i en plastlomme. Originalen har SS-hodeskaller på etikettene (som klart indikerer hva som er "Side Nazi" og "Side Kommi") og kommer med et ordinært limt "papp" cover.
Våren 2008 annonserte Trygve Mathiesen på nettsamfunnet Facebook at Betong Hysteria skulle gjenforenes på Rockefeller den 23. mai samme år. Bandet kom seg derimot aldri ut av øvingslokalet og spillejobben ble avlyst noen uker i forveien. Hit me records represset Betong Hysteria sin EP i anledning denne annonserte konserten og i motsetning til bandet så den dagens lys.
Bandet dukket kanskje litt uventet opp med sin første studioinnspilling siden 1983 på platen All Sewn Up - A Tribute To Patrik Fitzgerald i 2009. Høsten 2009 spilte Nekropolis inn to låter med Geir Brurok, til albumet The New Europeans. Låtene 'Is This What You Really Want' og 'Free Your Inner Sinner', var begge skrevet av Brurok. Disse ble gitt ut på Likvidér, februar 2010.

Kontrovers

Vokalist Geir Brurok prydet på begynnelsen av 90-tallet Human-Etisk Forbund sitt medlemsblad Humanist. I et lengre intervju inne i bladet sto han frem som nasjonalist. På bakgrunn av dette og at han allierte seg med kjente rasister som f.eks. Arne Myrdal ble Brurok en svært kontroversiell person i Blitz-miljøet i årene som fulgte. I blitzavisen Smørsyra nr. 12/1991 blir Brurok beskyldt for å stå i ledtog med kjente norske nynazister. I Smørsyra nr. 13/1992 figurerer Brurok på en "dødsliste" sammen med kjente nynazister som Jan Holthe og Ole Krogstad. Hans nasjonalistiske sympatier stakk nok ikke så dypt som mange kanskje fryktet og den 31. august 2007 publiserte Geir Brurok en erklæring på internett der han tok avstand fra fremmedhat og sexisme.
Junior-VM i orientering

Juniorverdesmesterskapet i orientering er et internasjonalt orienteringsarrangement som arrangeres hvert år. Den første offisielle utgaven ble holdt i 1990. Påmeldingen er åpen for løpere som er 20 år eller yngre 31. desember året det aktuelle arrangementet arrangeres. Deltakende nasjoner må være medlemmer av Det internasjonale orienteringsforbundet (IOF).

Historie

En internasjonal juniorkonkurranse ble arrangert for første gang i 1983 i Ry i Danmark. Deretter ble en lik konkurranse arrangert i 1984 (i Hartberg i Østerrike) og i 1985 (Font-Romeau, Frankrike). Fra 1986 (i Pecs, Ungarn) til 1989 hadde disse konkurransene status som uoffisielt juniorverdensmesterskap, og ble arrangert i 1987 (Ambleside, England), 1988 (Eupen, Belgia) og i 1989 (Seefeld, Østerrike). Fra og med 1990 (Älvsbyn, Sverige) har arrangementet vært offisielt juniorverdensmesterskap.

Klassisk distanse/Langdistanse

Denne distansen ble kalt "Klassisk distanse" fra 1991 til 2003 og har siden 2004 blitt kalt "Langdistanse".

Kort-/Mellomdistanse

Denne distansen ble kalt "Kortdistanse" fra 1991 til 2003. Siden 2004 har den blitt kalt "Mellomdistanse".

Sprint

Denne konkurranseformen ble for første gang arrangert i Litauen i 2006.
Barmen naturreservat

Barmen naturreservat omfatter skogområdene rundet fjelltoppen Jonsknuten i Kongsberg kommune. Reservatet ble opprettet i 2005 og dekker 15,5 km². Formålet er å bevare et område som er lite påvirket av nyere inngrep, men her er også områder som er preget av tidligere tiders gruvedrift. Det er overvekt av fattige vegetasjonstyper, men også innslag av artsrik karplanteflora.
Kamilla Érsek

Karriere

Érsek spilte for Skogstrand IL som barn, deretter for Fjellhammer IL. I 2003 reiste hun til Spania, og spilte håndball tre år der, fra 2003 til 2006. Hun spilte for Handbol Amposta i 2003/04, deretter Santander Marian Park sesongen 2004/05 og Malaga costa del sol sesongen 2005/06.
Hun spilte for Fredrikstad Ballklubb fram til 2012, hvorav de siste to årene var i eliteserien. Der scoret hun 111 poeng i sesongen 2011/12, og ble ligaens syvende mestscorende spiller den sesongen. Etter dette spilte hun for Oppsal i 2012/13-sesongen, der hun scoret 79 mål, men valgte å ikke forlenge avtalen etter denne sesongen, for å slippe pendling fra Fredrikstad til Oslo.
Hun deltok ved EM i beachhåndball 2011 i Umag i Kroatia, der Norge kom på 4.-plass. Året etter deltok hun også ved VM i beachhåndball 2012 i Muskat i Oman, der det norske laget fikk bronse etter tap i semifinalen mot Brasil, og seier i bronsefinalen mot Ungarn. I juli 2013 var hun med og vant en ny bronsemedalje i beachhåndball for Norge, ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, etter at de vant bronsefinalen 2-1 over Ukraina.  
Hun spilte også på Norges lag som deltok i beachhåndball ved World Games 2013. De vant alle sine tre kamper i gruppespillet, men tapte 1-2 for Ungarn i semifinalen. De måtte dermed spille bronsefinale mot Kinesisk Taipei. I denne kampen vant Norge begge omgangene, med 28-11 og 19-17, og kom dermed på 3.-plass.
Møte i parken

Møte i parken er en norsk novellefilm regissert av svenske Bo Hermansson. Filmen, som bygger på svenske Peder Sjögrens korte hørespill Möte i parken (1962), var et samarbeidsprosjekt mellom Fjernsynsteatret og Underholdningsavdelingen. Den ble sendt i førstnevnte 17. desember 1974.
Lengde: 22 minutter.

Handling

En grå desemberkveld treffes to menn med et felles ærend i en park.
Tidlig kristen kunst og arkitektur

Tidlig kristen kunst og arkitektur er den historiske perioden som ligger mellom senantikken og den bysantinske og som delvis overlapper dem. Det har også vært vanlig å inkludere perioden i den bysantinske. Derfor finner en de samme monumentene både i verk om bysantinsk kunst og i monografier som bare handler om tidlig kristen kunst. Vanlig datering er ca. 200 til ca. 500. Det er lite som kan kalles kristen kunst før år 200, og etter år 500 dominerer den bysantinske kunsten.

Maleri

De første bildene med kristent innhold finner en i katakombene. I den første kristne katakomben på Via Appia finner vi i gravkapellene malte enkeltscener fra bibelen. Forbildene til disse gravmaleriene var hentet fra illustrasjoner fra det gamle testamentet. Bildene er symbolske, og det viktigste er innholdet, ikke utformingen. Motivene var enkle og kun det viktigste var tatt med. En slik kortform av et bilde kalles et piktogram, og blir ofte brukt i senere kristen kunst.

Skulptur

Det finnes nesten ingen frittstående statuer innen tidlig kristen kunst. Sarkofagene var de viktigste skulpturelle verkene i denne perioden. Omkring år 140-50 gikk man over fra å kremere de døde til å begrave dem, og til det trengte man sarkofager

Mosaikk

Veggene i de tidlig kristne basilikaene var kledd med marmorplater og mosaikk. De første figurfremstillingen finnes i kirker fra slutten av 300 tallet. Bildene ble plassert på veggene etter et system og fremstilt i en forenklet form og har likhetstrekk med de bildene som fantes i katakombene.

Arkitektur

En viktig bygningstype er basilikaen som en overtar fra romersk arkitektur og gis et kristent innhold. Noen eksempler på dette finner vi i Roma. Kirken Santa Sabina på Aventin-høyden fra ca. 400 er et eksempel på en tidlig basilika, det samme er den lille kirken Santa Maria in Cosmedin. Begge disse kirkene er i det store og hele bevart, men det finnes også en del andre kirker i Roma med bygningsdeler fra den tidlige kristne perioden, slik som Santa Maria in Trastevere. 
De store basilikaene i Roma var San Giovanni in Laterano, San Paolo fuori le mura, San Pietro (Peterskirken) og Santa Maria Maggiore. Den eneste av disse som har bevart bygningsdeler av betydning, er Santa Maria Maggiore, selv om også denne er sterk ombygd gjennom århundrene.
Sandoz

Historie

Selskapet ble stiftet i 1886 av Alfred Kern (1850–1893) og Edouard Sandoz (1853–1928) under navnet Chemiefirma Kern und Sandoz. Til å begynne med produserte de fargestoffer. Da Kern døde skiftet selskapet navn til Chemische Fabrik vormals Sandoz i 1895 og begynte samme år å produsere legemidler for første gang. I 1899 begynte de å produsere sakkarin. 
Selv om Sandoz hadde produsert legemidler en stund ble det ikke fart på forskningen før en egen farmasiavdeling ble stiftet i 1917. Det var også her at Albert Hofmann i 1938 først framstilte det syntetiske stoffet lysergsyredietylamid, bedre kjent som LSD. De psykoaktive egenskapene ved dette preparatet ble likevel ikke oppdaget før 1943, da Hofmann inntok en liten mengde ved en tilfeldighet. Fra 1947 til midten av 60-tallet ble LSD solgt av Sandoz under navnet Delysid.
I 1982 kjøpte Sandoz opp de svenske selskapene Wasa og OLW, og var med dette med på å gjøre blant andre Carl Lundström velstående. Begge selskapene ble solgt igjen i 1999 til henholdsvis Barilla og Orkla Confectionery & Snacks Finland.
1. november 1986 inntraff en av Europas verste miljøkatastrofer da Sandoz' lager i Basel-Landschaft tok fyr og store mengder kjemikalier fant veien ut i Rhinen. Elven ble farget rød og det er anslått at omkring en halv million fisk døde.
59. forsyningsbrigade

59. forsyningsbrigade (russisk 59-я бригада материального обеспечения) var en russisk forsyningsbrigade underlagt 40. kombinerte armé som ble nedlagt i 1989.
Morgan Creek kraftverk

Morgan Creek kraftverk er et varmekraftverk ved Colorado City i Texas i det sørlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 810 MW, fordelt på 4 blokker, mens to eldre blokker er nedlagt. Operatør er energiselskapet TXU. Utstyret er vesentlig levert av General Electric.
Kraftverket ble utbygd omkring årene 1950–1966. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.
Valldal-Åndalsnes Rutebillag

Valldal-Åndalsnes Rutebillag var et norsk rutebilselskap ved hovedkontor i Valldal, Norddal kommune. Selskapets virksomhet strakk seg fra 1936 til 1980.

Historie

Selskapet ble etablert i 1936. Trollstigveien mellom Åndalsnes og Valldal (57 km) åpnet sommeren 1936 og dette gav grunnlaget til det som lenge var selskapets hovedrute. Dette var først og fremst en turistrute i sommersesongen, men Trollstigveien var i mange år enda eneste veiforbindelse til Valldalen, og dermed hadde ruta også mye lokaltrafikk. Derfor gikk ruta med redusert tilbud så lenge Trollstigen var åpen for trafikk. I enkelte år med lite snø var ruta derfor åpen til over nyttår. Så var det åpning vanligvis i juni etter at veien var brøytet.
Turistruta Åndalsnes-Valldal hadde korrespondanse med Raumabanen på Åndalsnes, og med båter og ferjer på Storfjorden, ikke minst til Geiranger som var viktig for turisttrafikken. Etter hvert som veien fra Valldal ble forlenget utover fjorden, ble ruta forlenget til Linge ferjekai, seinere til Liabygda ferjekai.
I tillegg til rutetrafikken hadde selskapet også mye kjøring av turister fra cruisebåtene på Åndalsnes til Trollstigen, og fra cruisebåtene i Geirager. Dette i tillegg til turistruta Åndalsnes-Valldal førte til at selskapet hadde størst aktivitet i sommersesongen.
Valldal-Åndalsnes Rutebillag (VÅR) overtok ved oppstarten i 1936 også lokalruter i Valldalen, og etter hvert også ruter rundt Åndalsnes og gjennom Romsdalen. I 1941 fikk VÅR starte bussrute Dombås-Åndalsnes, med avgang fra Dombås om morgenen, og retur fra Åndalsnes om ettermiddagen. I 1950 fikk selskapet arbeidsrute Verma-Åndalsnes. Det ble også gods- og melkerute på samme strekning, og etter hvert ble det utbygd med skolebussruter. I Valldalen var det også gods- og melkeruter til Stranda (meieriet) og fra 1958 daglig godsrute Valldal-Ålesund (ferje Valldal-Overåneset). Også i Valldalen ble det innslag av skolebussruter etter hvert.
I alle år var det slik at selskapet hadde to atskilte ruteområder i vinterhalvåret, Valldal og Åndalsnes.

Sluttfasen

På 1970-tallet ble det arbeidet for mer samordning av rutebilselskapene i Møre og Romsdal. Som del av dette ble VÅR oppløst i 1980. Fra 1. juli gikk rutene i Romsdalen (40%) over til Rauma Billag, mens rutene i Valldalen inkl. Trollstigen (60%) gikk inn i Storfjord Rutebilar.
Statistikk fra 1978 belyser litt omfanget av selskapet: 18 ansatte, 10 busser, 4 lastebiler og en kombinertbuss.
VM i sjakk 2016

Kandidatturneringen

Kandidatturneringen foregikk i Moskva i perioden 10.–30. mars 2016. Alle spillerne møtte hverandre to ganger, hvor remis ga ½ poeng og seier 1 poeng. Sergej Karjakin vant turneringen, og ble dermed kvalifisert til å møte Magnus Carlsen i kampen om VM-tittelen.
Barmfjorden

Barmfjorden er en fjordarm av Frøyfjorden på Hitra i Trøndelag. Fjorden har innløp ved Flesa fyr og strekker seg 5 kilometer sørover til Vollen i bunnen av fjorden.
Midt i innløpet ligger to små øyer, som danner tre spesielt trange sund, cirka 5 til 15 meter brede, inn til resten av fjorden. Vassføringa gjennom de trange sundene er voldsom ved flo og fjære, særlig kjent og beryktet er sundet lengst øst, Storstraumen , både blant fiskere og dykkere.
Det ligger flere småbruk langs begge sider av fjorden, og på vestsiden går fylkesvei 714 nordover. 
Mellom Straumfjorden og Barmfjorden ligger vassleiet Straumvassdraget, fra den gangen da øya Hitra var delt i to deler. I dag er høyden over havet langs vassdraget under 30 meter.
Philip R. Lane

Utdanning

Lane har en Bachelor of Arts (First Class Honours og Gold Medal) innen samfunnsøkonomi fra Trinity College Dublin i 1991 og en Master of Arts fra Harvard University i 1993. I 1995 tok han sin doktorgrad (Ph.D) inen makroøkonomi fra Harvard, der doktorgradsavhandlingen hans het «Essays in International Macroeconomics».
Han har vært professor ved Trinity College Dublin siden 2004.

Yrkeskarriere

Han var assisterende professor i samfunnsøkonomi og internasjonale spørsmål ved Columbia University fra 1995 til 1997. I 1997 begynte han å jobbe ved Trinity College Dublin, først som foreleser i samfunnsøkonomi, og fra 2000 til 2004 som assisterende professor. Fra 2002 til 2008 var han også direktør for Institute for International Integration Studies (IIIS) ved Trinity College Dublin. Han var professor der i internasjonal makroøkonomi fra 2004 til 2012, og Whately Professor i politisk økonomi fra 2012.
Han har også vært forskningspartner (research fellow) ved Centre for Economic Policy Research siden 2002, internasjonal forskningspartner ved Kiel Institute of World Economics siden 2005, og har vært medlem av Royal Irish Academy siden 2007. Han har vært rådgiver for bl.a. Verdensbanken, IMF, OECD, Den europeiske sentralbank, Europakommisjonen, Den asiatiske utviklingsbanken, Den internasjonale oppgjørsbanken og flere andre sentralbanker.
Da Patrick Honohans termin som irlands sentralbanksjef var slutt overtok Philip Lane denne stillingen. Lane ble utnevnt i oktober 2015, og overtok stillingen 26. november. Han ble med det sentralbankens 11. sentralbanksjef.
EM i ryttersport 2017 - Dresur Grand prix individuelt

EM i ryttersport ble arrangert i Gøteborg fra 21 til 27 august 2017. Finalen i Dresur Grand prix individuelt gikk fredag 25 august på Nya Ullevi.
Den ville biljakten

Handling

Charlie Croker er nettopp sluppet ut etter to års fengsel og er nå igang med en genial plan for århundrets kupp i Torino. Hjulpet av sin medsammensvorne, mesterskurken Mr. Bridger, drar Charlie av gårde med et topplag av skurker og tre hurtige Mini-Morriser for å stikke av med 4 millioner dollar. Men med politiet og mafiaen i hælene oppdager Charlie at det å stjele pengene var barnemat sammenlignet med det å komme seg unna med dem. En høydramatisk biljakt oppstår i forbindelse med flukten.

Om filmen

Filmen huskes kanskje særlig for den spektakulære biljakten i siste del av filmen. 
Den ville biljakten ble godt mottatt av kritikerne og har fått 81 % på Rotten Tomatoes. 
I 2003 kom en nyinnspilling med Mark Wahlberg i en av hovedrollene.
Glyphocassis

Utseende

Ganske små, brede, blanke, gulaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbiller med svarte tegninger, av og til nesten helt svarte. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen bredt oval, nokså jevnbred i midten. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Kantene av pronotum og dekkvingene danner en nesten kontinuerlig kurve.  Oversiden er fint punktert, med regelemessige punktrader på dekkvingene midtre del.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Denne slekten er knyttet til planter i vindelfamilien inkludert søtpotet.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Nepal i vest til Japan i øst og Thailand i sør.
Hanishøyene

Hanishøyene (arabisk: جزر حنيش) er en øygruppe i Rødehavet. De fleste av dem tilhører Jemen, men før 1998–1999 la også Eritrea krav på øyene. Etter en lang rettssak med en internasjonal domstol under ledelse av Abdul Karim Aleryani ble Jemen tilkjent full suverenitet over de største øyene, mens Eritrea ble tildelt de perifere øyene i sørvest.

Historie

Hanishøyene ble gjort krav på av Det osmanske riket, et krav som ble oppgitt av Tyrkia i 1923. Fra da av ble øyene administrert av den italienske kolonien Eritrea fram til 1941. I 1941, etter at de italienske kolonistyrkene hadde overgitt seg, etablerte den britiske hæren Eritrea som et protektorat. Til og med 1970-tallet gjorde Etiopia (som hadde annektert Eritrea) og Jemen krav på øyene. Etiopias interesse for øyene hadde sin bakgrunn i at eritreiske uavhengighetsgrupper brukte Hanishøyene, og den nærliggende Zuqarøya, som  base for angrep mot etiopiske militære interesser.
I 1991 fikk Eritrea uavhengighet og forsøkte i 1995 å utøve suverenitet over øygruppen. Dette startet konflikten på Hanishøyene, en kort konflikt mellom Eritrea og Jemen om herredømmet over øyene. I alt ble 3–12 eritreere og 4-15 jemenitter drept i kampene.