google/wiki40b huggingface dataset:
Mauritius' flagg

Mauritius' flagg har 4 horisontale striper. Rødt står for kampen for frihet og uavhengighet, blått for Det indiske hav, gult for uavhengighetens lys og grønt for jordbruk og landet som er grønt året rundt. Flagget ble innført i forbindelse med selvstendigheten 12. mars 1968. Det ble designet av det britiske heroldskollegiet i London, der det er registrert i rullene under datoen 9. januar 1968. Flagget er i størrelsesforholdet 2:3.
Den norske antropologen Thomas Hylland Eriksen formidler en utbredt folkelig tolkning av fargene som avviker fra den offisielle symbolikken. I denne folkelige fortolkningen står rødt for Mauritius' hinduistiske befolkning og Arbeiderpartiet (Mauritius Labour Party) som domineres av dem, blått står for befolkningen i allmennhet og det Sosialdemokratiske partiet (Mauritian Social Democratic Party, PMSD), gult står for landets kinesiskættede befolkning og grønt står for landets muslimer.

Statsflagg og handelsflagg

Mauritius fører statsflagg og handelsflagg etter britisk mønster. Det vil si at statsflagget, flagget som føres av statens skip, er en blue ensign med landets riksvåpen i flaggets frie ende. Flaggduken i handelsflagget er rødt, derav betegnelsen red ensign, og har også våpenet i flaggets frie ende. Både statsflagget og handelsflagget er i størrelsesforholdet 1:2.

Orlogsflagg

Orlogsflagget for Mauritius er helt forskjellig fra nasjonalflagget. Mens nasjonalflagget er vannrett delt i rødt, blått, gult og grønt, har orlogsflagget loddrette felter i rødt, hvitt og blått, samt et ankermerke i midten. Flagget er i forholdet 1:2. Det ble innført i april 1974. Flagget benyttes av kystvaktskip og fartøyer tilhørende politiets maritime styrker.

Presidentflagg

Republikken Mauritius' president fører eget flagg basert på nasjonalflagget, men med en hvit skive over de to midterste stripene der riksvåpenet er satt inn sammen med en krans og initialene RM.
Inntil 1992 var Mauritius et monarki med Storbritannias dronning som statsoverhode. Som Mauritius' dronning førte Elizabeth II et kongeflagg etter samme modell som øvrige land i Commonwealth der hun også er statsoverhode, det vil si landets riksvåpen med dronningens monogram i midten. Dette flagget ble første gang benyttet i 1988.
Ukenummer

Ukenummer er en kalendarisk inndeling av året i nummererte arbeidsuker. I henhold til standarden ISO 8601 inndeles året i 52 eller 53 uker, og ukene starter på mandag (ukens døgn 1) og slutter på søndag (ukens døgn 7). Alle uker er hele uker (består av syv døgn). Ved hvert årsskifte hører uken til det året hvor de fleste av ukens døgn er eller sagt på en annen måte: uken hører til det året som torsdagen er i; uke nummer 01 vil altså ha minst fire døgn i det nye året. For eksempel var mandag 29. desember 2008 døgn 1 i uke nummer 01 i 2009 (2009-W01-1), og søndag 3. januar 2010 var døgn 7 i uke 53 i 2009 (2009-W53-7). I Skandinavia ble ukenummering slik som i ISO 8601 innført mandag 1. januar 1973. Samtidig ble ukens første døgn endret fra søndag til mandag. Slik uke­nummerering brukes nå i flertallet av europeiske land.
I dag, torsdag 17. oktober 2019 (2019-W42-4), er det uke nummer 42 i året 2019.
Ett gjennomsnittlig år i den gregorianske kalenderen består av nøyaktig 52,1775 uker, altså har 17,75 % av alle årene en uke nummer 53; så i gjennom­snitt vil det gå 5,6338 år mellom hver gang en uke nummer 53 begynner.
En uke som er nummerert med et oddetall vil bli etterfulgt av en uke nummerert med et partall, unntatt uke nummer 53 som alltid blir etterfulgt av uke nummer 01.

Utregning av ukenummer

Det er enkelt å beregne ISO-ukenummeret for en dato:
Ukenr = (10 + dagsnr − ukedagsnr) div 7
hvor dagsnr = 1 → 365/366, ukedagsnr = 1 → 7 (se regel 1) og div betyr heltallsdivisjon (dvs. at resten etter en divisjon taes ikke med).
– En dato som får ukenummer 0 som resultat, tilhører den siste uken i det forrige året (uke nummer 52 eller 53).

– En dato som får ukenummer 53 som resultat, kan tilhøre uke nummer 01 i det neste året.
Eksempler:

Finn ukenummeret for torsdag 1. september 2016 (skuddår):

Ukenr = (10 + 245 − 4) div 7 = 251 div 7 = 35.
Finn ukenummeret for søndag 3. januar 2016:

Ukenr = (10 + 3 − 7) div 7 = 6 div 7 = 0.

Siden søndagen ligger bare tre døgn etter årsskiftet, må datoen høre til den siste uken i 2015, uke nummer 53.
Finn ukenummeret for mandag 29. desember 2014:

Ukenr = (10 + 363 − 1) div 7 = 372 div 7 = 53.

Siden mandagen ligger bare tre døgn før årsskiftet, må datoen høre til den første uken i 2015, uke nummer 01.
Svalandsgubben

Svalandsgubben er et skogsløp som arrangeres siste søndag i oktober hvert år av Birkenes IL på Svaland. Løypa for herrer senior er 27 kilometer lang, og går gjennom myr og våtmark over lengre strekning. Damenes løype er 12 kilometer lang, men de kan også velge å løpe 27 kilometersløypa. Herrer junior (H17) kan løpe 12 kilometer, og for de minste helt opp til 16 år kan løpe mini-gubben. Den starter fra Mollestadeika og er 5 kilometer lang.
Jelena Kolomina

Verdenscupen

I verdenscupen har Kolomina to individuelle 7.-plasser. Hennes første renn i verdenscupen var i Santa Catarina den 8. desember 2000.
I sesongen 2010-2011 kom hun på 62.-plass i verdenscupen sammenlagt.
The Death and Life of John F. Donovan

Handling

John F. Donovan (Kit Harington) er en amerikansk filmstjerne som får kjørt karrieren og privatlivet på skakke etter at hans kontakt med en mindreårig britisk skuespiller blir avdekket og feiltolket.
Fylkesvei 2010

Fylkesvei 2010 går mellom Breen og Vestby i Kongsvinger kommune. Veien er 3,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 373.
Holmströmbreen

Holmströmbreen er en isbre på Spitsbergen på Svalbard. Breen starter ved fjellet Tre Kroner på James I Land og går derfra mot øst til den ender på Holmströmøyra innerst i Ekmanfjorden. Den er 27 km lang og 3-4 kilometer bred.
Breen er oppkalt etter den svenske geologen Leonard Pontus Holmström (1840-1919).
Klüwer

Klüwer er en norsk militærslekt. I 1670 kom Johan Wilhelm Klüwer som offiser fra Kurland til Trøndelag. 
Er kjent medlem av familien er antikvaren Lorentz Diderik Klüwer (1790–1825).

Slektsvåpen

Klüwers slektsvåpen er i gull skjold en sort bjørnelabb. Hjelmtegnet er en globe og på den en søyle med tre strusefjær på toppen og dette mellom fire henholdsvis tre splittflagg.
Sagnet sier at en bjørn angrep kongen av Polen, slektens stamfar hogg snarrådig bjørnelabben av og han fikk derfor  sitt våpen av kongen selv.
Den opprinnelige tyske stavemåten var Clüver, som på norsk har blitt både Klüwer og Klüver. Slekten er opprinnelig tysk, men spredt i dag til en rekke land.
Presidentvalget i Tyskland 1969

Forbundsforsamlingen i Tyskland valgte 5. mars 1969 den daværende justisminister Gustav Heinemann som ny Forbundspresident. Heinemann var SPD's kandidat, men kort tid før valget fikk han også tilslutning fra FDP. Etter valget i september samme år ble det dannet regjering mellom SPD og FDP. CDUs kandidat var forsvarsminister Gerhard Schröder. Heinemann ble valgt etter tredje valgomgang, da han fikk 49,4 % av stemmene. Schröder oppnådde støtte fra 48,8 % av Forbundsforsamlingens medlemmer.
Valgmøtet ble avholdt i Vest-Berlin i stedet for i Bonn til protester fra DDR og Sovjetunionen. Bonn ble i Vest-Tyskland ansett som provisorisk hovedstad. DDR hindret medlemmene av forsamlingen å reise gjennom landet og de bli derfor fraktet til Vest-Berlin med fly. Sovjetiske militære drev manøver i DDR og MiG-jagere nærmet seg delegatenes fly (amerikanske militære DC 9).
Eugen Warming

Naturbeskyttelse

Warming ble med tiden sterkt engasjert i den gryende naturvernbevegelsen. Han hadde innsett at bekjempelsen av sandflugt og oppdyrkingen av heden – tiltak som han støttet – også medførte en dramatisk tilbakegang for naturens råderom. Han var særlig opptatt av å finne et stort stykke hede som kunne kjøpes av staten og bevares for ettertiden. Han medvirket til at regjeringen ga tilsagn om oppkjøp og han bilte rundt i Jylland sammen med Hedeselskabets skogforvalter og direktør Christian Dalgas for å finne et egnet område. Valget endte med å falle på Borris Hede, som staten kjøpte i 1903, men på betingelse av at hæren kunne anvende området til øvelser. Samtidig ble området fredet ved lov.
Warming var den første formann for Naturfredningsrådet.

Annet

Standard autorbetegnelse for arter beskrevet av Eugen Warming: Warm..
Can You Feel the Love Tonight

«Can You Feel The Love Tonight» (på norsk «Fyll ditt sinn med kjærlighet») er en sang utgitt i 1994. Musikken er komponert av Elton John, mens teksten er skrevet av Tim Rice. Sangen er med i animasjonsfilmen Løvenes konge, og den vant Oscar for beste sang under den 67. Oscar-utdelingen den 27. mars 1995. I den engelske versjonen blir låten sunget av Kristle Edwards, Joseph Williams, Sally Dworsky, Nathan Lane og Ernie Sabella. Åsleik Engmark, Yngvar Numme, Anne Aartun og Håvard Bakke synger den norske oversettelsen. Elton John fremfører i tillegg låten under rulleteksten.
Willington dueslag og staller

Willington dueslag og staller (engelsk Willington Dovecote & Stables) er en av National Trusts eiendommer. Den ligger i Willington i Bedfordshire. Eiendommen har en stall fra det 16. århundre og et dueslag i stein med plass til over 1 500 duer. 
Bygningene ble bestilt av sir John Gostwick, jarl av Gostwick. De ble fullført omkring 1541 med materialer tatt fra en herregård i nærheten og antagelig fra lokale klostre som nylig hadde blitt oppløst, spesielt fra Newnham Abbey. 
Over et ildsted i stallen er navnet John Bunyan risset inn, men det er ikke bevist at det virkelig var den kjente predikanten som skrev det.
Verdensserien i stuping 2017

Verdensserien i stuping 2017 var den niende versjonen av verdensserien i stuping og ble avholdt i fire byer i løpet av mars og april 2017. Byene det ble konkurrert i var Beijing, Guangzhou, Kazan og Windsor. I den første konkurransen i Beijing deltok 68 stupere.
Æolus-kvartalet

Etymologi

De fleste  kvartalene i Gamla stan er blitt oppkalt etter hendelser og personer (hovedsakelig guder) fra gresk og romersk mytologi. I gresk mytologi finnes tre forskjellige figurer som het Aiolos, i Odysseen var Aiolos vindens herre.

Eiendommen Æolus 1

Kvartalet ble etablert i 1729, og da var det fire eiendommer (Östra 10, Östra 11, Östra 12 og Östra 13). I 1885 var det tre, (Æolus i, II, III) og etter 1930 er disse slått sammen til en enkelt eiendom, Æolus 1.
I løpet av 1600-tallet ble Slottsbackens søndre del omformet og bebygget med nye påkostede steinhus. I 1647 bygde Västerviks skeppskompani (også kalt Stora Saltkompaniet), Saltkompaniets hus, som var et pakkhus på den nordøstlige delen av tomta. På slutten av 1700-tallet ble huset bygd om til et palass.
På tomtens nordvestre del hadde Henrik Klasson Fleming samme år fått bygget noen boder. Det meste av tomten ble kjøpt i januar 1653 av baron Erik Fleming, hvor han bygde Flemingska palatset på den vestre delen av kvartalet.
Den nåværende bygningen mot Skeppsbron ble oppført i 1868-1870 for Stockholms telegrafstation av Kongl. Elecktriska Telegraf-Werket. Arkitekt for huset var Ludvig Hawerman. Da ble også Saltkompaniets hus revet. Det var en del stockholmere som mislikte rivingen siden Saltkompaniets gamle lagerbygning på slutten av 1700-tallet hadde blitt ombygd til et praktfullt palass med en halvsirkelformet trapp og «idel hwälvda rom».
Allerede i 1889 ekspanderte Telegrafverket inn i nabohuset, Flemingska palatset. Både Stockholms telegrafstation og Flemingska palatset ble ombygd og restaurert på slutten av 1950-tallet med Ivar Tengbom som arkitekt. Eiendommen Skeppsbron 2 og Slottsbacken 8 ble vernet som byggnadsminne i 1992. Telegraf- og annen televirksomhet fantes i huset helt fram til 1993. I dag (2009) leies eiendommen ut til kontorer.
Æolus østre del med adresse Österlånggatan 1 deles av en gårdsplass i to bygninger. Allmenheten har ikke tilgang til gården, som er blokkert av en smijernsgrind. Byggearbeidene startet i begynnelsen av 1897 for Telegraf-Werkets regning og ble godkjent i etterkant av Stockholms by den 21. desember 1897. Mellom 1950 og 1995 skjedde det en del ombygginger da vinduer og dører mot Österlånggatan ble flyttet og endret.
Crash Bandicoot 3: Warped

Spillet

Meningen med spillet er å få tak i krystaller, diamanter, edelsteiner og relics. I hver bane er det en krystall, for å få diamantene må alle kassene i bana knuses. For å få en relic må crash bandicoot gjøre time trial. Når Crash samler hundre bompafrukt får han et ekstra liv. Kasser kan også inneholde liv. Når Crash får en aku-aku kan han bli skadet en gang uten å dø. Hvis han får tre er han uovervinnelig i en kort stund.
Trakhis

Trakhis (gresk: Τραχίς) var en region i antikkens Hellas som lå sør for elven Sperkhios og den var bosatt av den greske stammen malierne.

Lokalisering

Den viktigste byen i området ble også kalt Trakhis fram til 426 f.Kr. da den ble døpt Heraklea Trakhinia. Den lå vest for Thermopylene, den smale kystpassasjen på grensen mellom Thessalia og Lokris. Trakhis er lokalisert akkurat vest for den vestligste enden av øya Euboia, nord for Delfi.

Mytologi

I henhold til gresk mytologi var Trakhis hjemmet til Keyks og Alkyone. Også en kong Keyks fra Trakhis finnes i gresk mytologi. Herakles ble sendt til Trakhis etter den spartanske kongen Eunomos' død og her ble han venn med kong Keyks og hans sønn Hippasos.
Byen er også nevnt av Homer og ble nevnt for siste gang i antikken av geografen Pausanias i hans verk Beskrivelse av Hellas. 
Kvinnene fra Trakhis (gresk: Τραχίνιαι, Trachiniai) er tittelen på en athensk tragedie skrevet av Sofokles. Den handler om Deianeira, Herakles' hustru, som uforvarende drepte ham med «Nessos' skjorte».

Trakhis / Heraklea i antikken og senere

Bosetningen i byen som tidligere het Trakhis ble omdøpt til Heraklea Trakhis eller Trakhinia av spartanerne. Deres forsøk på bosetning midt under peloponneskrigen feilet da den ble angrepet av folk fra Thessalia. I antikken var byen også kjent for å ligge ved foten av det fjellet Oeta hvor Herakles døde, foruten også å være stedet hvor hans etterkommere skal ha bosatt seg.
I løpet av perserkrigene gikk den persiske hæren i land på de fruktbare slettene ved Heraklea og slo leir her før de marsjerte videre til sin skjebne ved Thermopylene. Efialtes av Trakhis forrådte sitt land og sitt folk til perserne i håp om bli belønnet ved å vise fienden en veg rundt den allierte posisjonen ved Thermopylene, og således hjelpe dem å vinne slaget ved Thermopylene i 480 f.Kr.
Under den greske selvstendighetskrigen ble området berømt for sine motstandskjempere eller «klepts», en betegnelse som betydde fjellkrigere eller rett og slett banditter. De omfattet de som bekjempet den tyrkiske undertrykkelsen og særlig den tyrkiske «harach», en forhatt skatt på jordbrukartikler. Under den andre verdenskrig var området like innbitt i sin motstand mot de tyske nazistene. En vesentlig jernbanebro som knyttet sørlige og nordlige Hellas sammen ble ødelagt av motstandsbevegelsen.
I dag er landsbyen Heraklea et blomstrende jordbrukssamfunn.

Arkeologi

I nærheten av dette stedet har arkeologer avdekket graver fra den mykenske tid. Nyere utgravninger har også avdekket en rekke små graver ved foten av fjellet Oeta i nærheten av breddene til elven Asopos.
Sandfjorden (Måsøya)

Sandfjorden er en fjord på Måsøya i Måsøy kommune i Finnmark. Fjorden ligger på nordsida av Måsøya, og har innløp mellom Silbanova i vest og Ålmannvikneset i øst. Den er 1,8 kilometer lang og går i sørvestlig retning inn til Steinvika i fjordbotnen.
Det er ingen bosetninger ved fjorden.
Palestinas konstitusjon

Arbeidet med en Palestinsk konstitusjon ble startet med den palestinske uavhengighetserklæringen i 1988, da Sentralkomiteen i PLO fikk myndighet til å vedta en palestinsk Basic Law, en forløper til en permanent grunnlov. To år etter dannelsen av Den palestinske selvstyremyndigheten i 1994, ble det for første gang holdt valg på en palestinsk lovgivende forsamling, Palestinas lovgivende forsamling (PLC). PLC videreførte arbeidet som var begynt på av PLO, og i 1997 ble Basic Law vedtatt. Daværende president Yasser Arafat var imidlertid skeptisk til å la seg binde av en grunnlov, og han var også av den oppfatning at det var PLO og ikke PLC som skulle ha skrevet den. Først under sterkt internasjonalt press ratifiserte han grunnloven i 2002. I 2003 ble grunnloven revidert, og det ble opprettet en statsministerpost som skulle dele makt med presidenten. En rekke kompetanseområder ble overført fra presidenten til regjeringen, og målet var å svekke Arafat. I 2005 ble grunnloven igjen revidert, men da bare på mindre punkter for å fastsette president- og parlamentsperioden til fire år. Endringene måtte til for å skape samsvar mellom grunnloven og den nye valgloven, som ble vedtatt høsten 2005. Basic Law er i utgangspunktet ment å virke midlertidig inntil en uavhengig palestinsk stat blir opprettet. I 2003 begynte en komité å arbeide med en permanent grunnlov for en uavhengig stat, men dette arbeidet ligger foreløpig på is.
Vikja i Viksdalen

Vikja (Viken) er sentrum i bygden Viksdalen i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Vikja ligger ved den nordøstlige enden av av Viksdalsvatnet. Her ligger Viksdalen skule, barnehage, dagligvarebutikk med postfunksjon, bibliotek, frisør, bankfilial og Viksdalen kyrkje.
Riksvei 13 går igjennom sentrum, det er 39 km til regionssenteret Førde og 25 km til kommunesenteret Sande.
Begrepet Vikja blir ofte benyttet for hele strekningen fra Vikja sentrum til Roska, da som en av grendene i bygden Viksdalen. De andre er Råheimsdalen, Eldalsdalen og Strand.
Wimbledon-turneringen 1974

Wimbledon-turneringen 1974
Apodasyini

Utseende

Små til middelsstore (5-10 millimeter), grå- eller brunlige trebukker. Oversiden er kledt med ganske korte hår, kraftig og tett punktert, ofte med mønstre av fine skjell. Antennene er knapt så lange som kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet, uten pigger eller tenner langs kanten eller oftere med en kort tann midt på. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis korte.

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.
San Francisco Giants

Historie

Klubben ble stiftet i New York i 1883 under navnet New York Gothams, og byttet navn til New York Giants i 1885. Hjemmekampene i denne perioden ble spilt på fire forskjellige baner på Upper Manhattan som alle ble kalt Polo Grounds. I tre tiår fra 1902 ble klubben ledet av John McGraw, og de tok sine tre første World Series titler i denne perioden. Laget tok enda to titler før de flyttet fra New York til San Francsico i 1957 og tok dagens navn, San Francisco Giants. En midlertidig bane ble brukt i noen år før Candlestick Park i Bayview Heigts-området et stykke sør for sentrum var klar til bruk i 1960. I 2000 tok laget i bruk sin nåværende stadion, AT&T Park, som ligger i South of Market. Adressen, 24 Willie Mays Plaza, er oppkalt etter en av tidenes største baseballspillere, Willie Mays, som spilte for Giants fra 1951 til 1972. Det gikk mange år før laget vant World Series i San Francisco, og det skjedde ikke før i 2010 da de slo Texas Rangers. San Francisco Giants vant også World Series i 2012 etter å hå slått Detroit Tigers og i 2014 mot Kansas City Royals.

Vinner av National League

23 ganger: 2014, 2012, 2010, 2002, 1989, 1962, 1954, 1951, 1937, 1936, 1933, 1924, 1923, 1922, 1921, 1917, 1913, 1912, 1911, 1905, 1904, 1889 1888
Kristian Bjerknes

Biografi

Etter examen artium ved Bergen katedralskole (1921) og arkitektstudium ved NTH (1923), etablerte han arkitektkontor i Bergen sammen med Odd Lahn Johannesen i 1925. Fikk tegnet en rekke eneboliger i Eikeviken i mellomkrigstiden. Fra 1941 ble han direktør for Gamle Bergen Museum, en posisjon han hadde fram til 1971. Bjerknes disputerte for sin doktorgrad den 26. mai 1962 med avhandlingen Gamle borgerhus i Bergen.
Bjerknes var aktiv i Fortidsminneforeningen og var med å redde Rosegrenden i Sandviken fra sanering. Han publiserte en rekke artikler om stavkirker, og gjorde omfattende restaureringsarbeider på Fantoft stavkirke, Urnes stavkirke, Kaupanger stavkirke, Borgund stavkirke, Hopperstad stavkirke.
Han var sønn av vitenskapsmannen Vilhelm Bjerknes og barnebarn til matematikeren og fysikeren Carl Anton Bjerknes (1825-1903), bror til meteorologen Jacob Aall Bonnevie Bjerknes (1897-1975) og tvillingbror til legen Wilhelm Frimann Koren Bjerknes (1901-1940). I 1931 giftet han seg med Christine Nilsen (1904–2000), de fikk fire barn, deriblant biologen Honoria Hamre (1932).
Arkivet etter Kristian Bjerknes finnes ved Bergen byarkiv, og materialet spenner over perioden 1932-1980. Arkivet inneholder korrespondanse, notater, forelesningsmanuskripter, taler, kåserier og artikler, lysbilder og foto i tillegg til en ufullstendig samling arkitekttegninger.
Abbed

Abbed (latin: abbas, opprinnelig fra arameisk abba, «far», «munk», jamfør norrønt: abbáti) leder eller en forstander for et munkekloster, og er munkenes åndelige og verdslige leder. En abbedisse er tilsvarende forstanderinne for et nonnekloster. Abbeden velges av klosterets munker, og vigsles til sitt embete. Et kloster som ledes av en abbed eller abbedisse, kalles abbedi.

Historie

Tittelen har sin opprinnelse i de første klostre i Egypt og Syria, spredte seg deretter gjennom den østlige delen av Middelhavet, og ble snart akseptert i de fleste språk som tittelen på overhodet av et kloster. Ordet er avledet fra arameisk i betydningen far/fader. I Septuaginta ble det skrevet som «abbas». I begynnelsen ble det benyttet som en respektfull tittel for enhver eldre munk, men ble snart begrenset av kanonisk rett, jus canonicum, til kun å gjelde bestemte kirkelige ledere: syvende økumeniske konsil (i Nikea, 787) ga dem rettigheter til å gi munkene i klosteret lavere prestelig ordinasjon. Abbedene stod i lydighetsforhold til stiftets biskop, men med klostrenes voksende rikdom økte også abbedenes makt. Mange unndro seg biskopenes myndighet og gjorde selv krav på biskoppelige rettigheter. Abbeder med biskoppelig verdighet ble kalt infular-abbeder og sto direkte under paven. Deres klostre ble kalt umiddelbare eller immediate og utgjorde egne territorialabbedier. I Tyskland og Sveits fantes til og med fyrsteabbedier, eksempelvis Fulda, St. Gallen, og andre.
Opprinnelig valgtes abbeden av klosterets munker og ble så vigslet av biskopen. Ofte tok fyrstene seg retten til å tilsette abbeder. På 700- og 800-tallet kom derfor abbedsstift på verdslige hender. Fyrster delte ut stiftene som krigsbelønning til sine undersåtter. Disse verdslige abbedene, eller «abbedgrever» (også kalt abbates comites eller abbates milites), tok bare inntektene ut av stiftet. Det virkelige forstanderskapet ble overlatt til dekaner eller priorer. De rikeste stiftene beholdt fyrstene ofte selv, eller stiftene ble «taffelgods» for medlemmer av fyrstenes familie. Ved reformasjonen av klostrene som begynte i det tiende århundre ble bruken av verdslige abbeder avskaffet. Misbruket ble riktignok fornyet i Frankrike på 1500-tallet. I visse protestantiske stater i Tyskland ble abbedstittelen beholdt for forstandere for tidligere klostre som var blitt omgjort til skoler etter reformasjonen.
Tittelen abbed ble utbredt ved benediktinerordenen. I senere ordener brukes ofte andre titler som prior (dominikanerne), guardian (fransiskanerne) og rektor (jesuittene).