google/wiki40b huggingface dataset:
Kannik (Stavanger)

Geografisk begrensning

Ifølge Egil Henriksen omfattet Kannik opprinnelig i nordvest området langs Breiavatnet mot Kongsgård. Så gikk den på skrå mot krysset Løkkeveien – Kannikgata, ned Kannikgata, Teaterveien til Kongsbrua, Kongsgata, Bergelandsgata til hjørnet med Pedersbakken – Kongsgata (dagens Obstfelders plass). 
Konventgrunnen finner en på kartet fra 1843 over Hetland prestegård.  På kartet grenset Konventgrunnen til Pedersgjerdet i nord, mellom Bergeland i øst og trolig Breiavatnet og Skolebekken i vest – selv om de ikke er tegnet inn. Konventgrunnen er angitt som «Conventgrunde under Canike». Trolig hadde da Konventgrunnen og Kannik samme eier. Henriksen regnet Konventgrunnen som en del av Kannik.

Historikk

Et område sør for Breiavatnet ble gitt til korsbrødrene i Stavanger 25. november 1322 av Bård Peterson og hans svigermor Magnhild Ketilsdatter. Det har vært antatt at dette var hele eller deler av det som i dag er Kannik. Det ble gitt som motytelse for at Bårds avdøde kone kunne gravlegges inne i Domkirken, og for at de skulle holde messe en gang i året på hennes dødsdag for hennes sjel og ringe i kirkens klokker. 
I 1770 fortalte Hans Smidt  og i 1777 prokurator Høyer  – et sagn om at fra de eldste tider skulle Stavanger by ha vært så stor at Breiavatnet lå midt i byen. Smidt legger til at det på Hetland prestegård eller Lagård ikke var funnet spor etter gater eller hus. Det er lite som tyder på at dette er rett. I Sankt Olavsgate er det funnet ei øks og et spinnehjul fra middelalderen.
Kannik var om lag 1620 eid av biskopen, skolemesteren og kirketjeneren i Domkirken.  I 1606 fikk soknepresten Kristen Daffinsen og kona Malene Thomasdatter leie Kannikgjerdet med åkrer, eng og kvernsted.
På 1700-tallet var Kannik gården til kapellanen ved Domkirken. I 1768 ble deler av eiendommen solgt til Børge Petersen. Fra 1855 til 1925 var den bolig for soknepresten i Stavanger, og deretter for domprosten i Stavanger. Den siste prosten som bodde her døde i 1931.
I 1855 ble huset til Kannik prestegård bygget. Huset tilhører i dag Stavanger Turistforening, men lå noe lenger nord da det ble bygget.
I 1906 var Kannikbakken 3 som var hjemmet for oberst Gustav Frithjof Diesen (1848–1923), sentrum for store opptøyer i Stavanger – ofte omtalt som Diesenopptøyene.

Stedsnavn i Kannik

Bekken som kommer fra Mosvatnet og som renner ut i Breiavatnet heter Kannikbekken. Deler av bekken er lagt i rør, men er åpen i Kannikparken.
Ved Kongsgata lå Kannikåkeren.
Kannikgata fikk sitt navn i 1882. 
Kannik ungdomsskole ligger i St. Svithuns gate, men utenfor det området som opprinnelig ble regnet som Kannik.
I Kannikbekken er det i dag en liten dam nedenfor Teateret, men den er ny. Aagaard har i sitt kart fra 1726 avmerket en dam, i eller i nærheten av Kannikbekken. Tønnes Stavnem skriver at det var en demning tvers over Kannikgata, og at det var et kvernhus omtrent der teateret er nå.  Denne gikk under navnet Dammen.
Stavanger jernbanestasjon er endestasjon på Sørlandsbanen og Jærbanen. Området hvor stasjonsbygningen ligger, het opprinnelig Adamsmarken.
Acantholycosa lignaria

Utseende

Acantholycosa lignaria er lyst eller litt mørkere brun eller brunsvarte, med lysere eller mørkere flekker. Som voksne (imago) er hunnen oppmot 10 mm, mens hannen er mellom 6 og 8 mm lange (kroppens lengde).
Mange av artene i slekten Acantholycosa er ganske lik hverandre, de norske artene kan ikke skilles på ytre kjennetegn. For sikker artsbestemmelse kreves nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.
Lars Onsager-forelesningen

Lars Onsager-forelesningen ved NTNU er en offentlig publisert forelesning holdt av en forsker av aller høyeste internasjonale anerkjennelse innen fagområdene kjemi, fysikk eller matematikk. Foredragsholderen blir tildelt Onsagermedaljen i forbindelse med foredraget.  
Forelesningen og medaljen ble innstiftet av NTH (fra 1996 integrert i NTNU) i 1993, sammen med Lars Onsagers professorat, til minne om Lars Onsager, som fikk nobelprisen i kjemi i 1968.
Lars Onsager startet sin vitenskapelige karriere som student i kjemi ved NTH, og tok sin grad som sivilingeniør i fysikk der i 1925.  Han fortsatte å forske både i kjemi og fysikk, og hans mange og nøyaktige resultater skyldtes ofte hans helt spesielle evner innen matematisk analyse.  Dette gjorde at han før 1968 gjentatte ganger var innstilt til Nobelprisen både i kjemi og i fysikk.
Etter Lars Onsagers bortgang donerte familien hans nobeldiplom og æresbevisninger, vitenskapelige arbeider og noen av hans forskningsrelaterte eiendeler til NTH som var hans Alma mater.  De var overbevist om at NTH ville være den institusjonen som best kunne ivareta hans ettermæle. For å leve opp til denne tilliten etablerte NTH i 1993 Lars Onsagers professorat og Lars Onsager-forelesningen.  Professoratet og forelesningen med medaljen deles ut årlig av en internasjonal komité.
Onsager-foreleserne inkluderer flere nobelprisvinnere. 
Lars Onsager-arkivet finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket. Arkivet inneholder Onsagers samlede arbeidsnotater, bilder, illustrasjoner og forskningsresultater, og er tilgjengelig for alle som er interessert i Lars Onsagers arbeider.
Pegasus (magasin)

Pegasus er et magasin for de såkalte fantastiske fritidsinteressene: videospill, rollespill, laiv, brettspill, sci-fi, fantasy, miniatyrspill, kortspill osv. Magasinet er rettet mot alle med disse interessene og blir utgitt av interesseorganisasjonen Hyperion. Første utgave ble utgitt september 2006 og per i dag har magasinet fire utgivelser i året.
Pegasus er gratis å abonnere på, og har ca. 3200 abonnenter (desember 2008).
Runer i Hagia Sofia

Tre runeinnskrifter er kjent fra den bysantinske kirken Hagia Sofia i Istanbul. De antas å være risset av væringer i Konstantinopel.
Den første runeinnskriften ble oppdaget av arkeolog og kunsthistoriker Alfred Westholm i 1964 på håndlisten til balustraden i det øverste galleriet på søndre side og beskrevet i tidsskriftet Fornvännen av Elisabeth Svärdström 1970. Av innskriften er bare deler av fornavnet Halvdan leselig som -alftan. «NN risset disse runer» var et svært vanlig formular i vikingtidens runeinnskrifter, og det er mulig at innskriften i Hagia Sofia fulgte denne malen. 
I samme balustrade oppdaget svensken Folke Högberg i 1975 ytterligere en runeinnskrift. Denne ble gjenoppdaget i 1988 av Mats G. Larsson. Han klarte ikke å tolke hva som stod i denne innskriften, men han leste ari:k.
Högberg gjorde opprinnelig en annen lesning og fikk i 1997 støtte av Svein Indrelid, som i stedet tolket innskriften som Árni, det vil si Arne, en enkel signatur eller tag. Denne tolkningen ble i 1999 bedømt som mer sannsynlig enn Larssons. 
Den tredje innskriften ble publisert av Elena Melnikova i tidsskriftet Futhark i 2016. Det dreier seg om en 26,8 cm lang og 3–4,8 cm høy runeinnskrift ved et vindu der det også finnes innskrifter på gresk, kyrillisk og arabisk. Melnikova tolker innskriften som Arinbárðr rеist rúnar þessar («Arinbárðr risset disse runer»). Hun daterte innskriften til 1050–1150.
Ísafjörður

Ísafjörður (Isfjorden) er et tettsted på en øyr ved Skutulsfjörður på Island. Stedet er kommunesentrum i kommunen Ísafjarðarbær og det største tettstedet i kommunen.
Ísafjörður var en av seks handelssteder på Island som fikk kjøpstadsretter i 1786 (de andre var Reykjavík, Grundarfjörður, Akureyri, Seyðisfjörður og Vestmannaeyjar) men mista de igjen sammen med de andre bortsett fra Reykjavík. Byen fikk igjen rettene i 1866. Byen og nabokommunen Eyrarhreppur ble slått sammen 3. oktober 1971, under navnet Ísafjarðarkaupstaðar.
I 1994 ble Snæfjallahreppur lagt til kommunen og året etter Sléttuhreppur etter at denne hadde vært fraflyttet i mer enn 40 år.
Den 1. juni 1996 ble Ísafjarðarkaupstaðar slått sammen med fem andre kommuner i Vestfjordene: Flateyrarhreppur, Mosvallahreppur, Mýrahreppur, Suðureyrarhreppur og Þingeyrarhreppur, under navnet Ísafjarðarbær.
Ísafjörður er vennskapsby med Tønsberg.
Transport-, Bygnings- og Boligministeriet

Transport-, Bygnings- og Boligministeriet er et dansk ministerium etablert 28. juni 2015 i forbindelse med Lars Løkke Rasmussens andre regjerings tiltreden. Ministeriet overtok oppgaver fra Transportministeriet og Klima-, Energi- og Bygningsministeriet.
Ministeriets sjef er transport-, bygnings- og boligminister Hans Christian Schmidt.
Crafoordprisen

Crafoordprisen er en pris som skal belønne og fremme grunnleggende forskning innen vitenskaplige disipliner som havner utenfor Nobelprisens emneområder. Disse områdene innbefatter astronomi, biologi (framfor alt økologi), geovitenskap, matematikk, og forskning på sykdommen polyartritt (reumatisme). Prisen ble opprettet i 1980 av Holger Crafoord, som kommersialiserte den kunstige nyren og grunnla selskapet Gambro, sammen med ektefellen Anna-Greta Crafoord. Holger Crafoord led selv av polyartritt. Crafoordprisen ble utdelt for første gang i 1982. Prisen administreres av Kungliga Vetenskapsakademien (KVA) i Stockholm.
Bare én pris deles ut årlig, og følger et treårig skjema der prisutdeling første år skjer i astronomi eller matematikk, andre år i geovitenskap og tredje år i biologi, hvorpå skjemaet gjentas. Prisen i polyartrittforskningen deles bare ut når det er konstatert at det gjort slike vitenskapelige framsteg, at en pristildeling kan begrunnes. Dette har hittil skjedd to ganger, i 2000 og i 2004. Da ble denne prisutdelingen lagt til fjerde året i skjemaet. I september 2007 besluttet KVA at prisen i polyartrittforskningen kom til å bli delt ut i 2009, fulgt av geovitenskap i 2010.
Prisen deles ut i april måned i Lund, og i likhet med de nobelpriser som deles ut i Stockholm er Sveriges konge prisutdeler.
Prissummen er nå på 500 000 USD, og skal anvendes for pristakerne fortsatte forskning.
Kronespill

Kronespill (også kalt knipsekasse og kroneautomat) er et pengespill som kom til Norge i 1937. Spillet går ut på å «knipse» en mynt fra en innvendig utskytningsrampe ned i en av vinnerlukene i kronespillet. Når man treffer en luke, vinner man noen mynter. Hvis man ikke treffer, taper man mynten man knipset med.

Pajatso

Forgjengerne til norske Kronespill er finske spillet Pajatso (også kalt jasso og payazzo), et spill basert på et gammelt tysk spill kalt Bajazzo. I et bajazzo-spill ble en ball tappet fra toppen av maskinen, og spilleren forsøkte å fange den inn i en hatt holdt av en bajazzo-figur (ofte en klovn). 
Spillet ble produsert i Tyskland i begynnelsen av 1920-tallet og ankom til Finland i midten av 1920-årene. 
Fra Finland ble spillet eksportert til Norge hvor det senere utviklet seg til det velkjente Kronespill.
Finland har i 2007 slike maskiner oppstilt i utvalgte spillehaller, men også i puber, restauranter og supermarkeder. De bruker nå 20-eurocent-mynter.

Kronespill i Norge

Kronespill ble for første gang utplassert i 1937. De ble hovedsakelig introdusert av Røde Kors, og maskinene var dominerende på markedet. Disse maskinene ble importert fra Finland, og antallet (ca. 1800) ble stående til etter krigen. Maskinene ble oppstilt i automathaller, hoteller, restauranter, bensinstasjoner og lignende. Røde Kors og Redningsselskapet hadde i 1990 totalt 10301 kronespill utstilt. Dette ga en samlet bruttoinntekt på 194 millioner kroner. Norsk Automatbransjeforening hadde i 1991 totalt 4500 kronespill utstilt.
På de klassiske knipsekassene fra 70- og 80-tallet var toppgevinsten sju kroner, men da nye og mer avanserte knipseautomater ble innført på 1990-tallet økte også toppgevinsten i samband med lovendringer for lotteridrift. I tillegg ble det innført jackpot og innsatsøkning med disse automatene.
Med innføringen av den nye enkroningen i 1997 som ikke ble støttet av de gamle automatene – og etter ytterligere lovendringer for lotteridrift – har knipsekassene så godt som forsvunnet etter tusenårsskiftet. Istedenfor er knipsekassene erstattet av mer avanserte, digitale, og ikke minst lønnsomme spillemaskiner slik som enarmede banditter og lignende.
Det fantes også knipsekasser med plastkuler og egne knipsekasser for 5,10,25 og 50-øringer.

Kronespill på nett

Etter at kroneautomaten ble fjernet, var den kun å se privat. Noen år senere lanserte sol.no en gratisversjon av en visualisert knipsekasse. Dette ble et populært spill på nett etter svært kort tid, men det tok likevel en god stund før gamblingselskapene skulle gjøre det samme. Høsten 2010 lanserte Unibet "Kronesautomaten", nok en visualisert knipsekasse – nå også med enda et navn. Etter noen massive tv-kampanjer lanserte de også turneringen "Norgesmesterskap i kronesautomaten".
Euliini

Utseende

Middelsstore viklere med brede vinger. Noen av disse artene er ganske fargerike, med gule og røde farger og sølvfargede flekker.

Levevis

De har larver som lever på løvtrær og busker.
Selektiv mutisme

Årsaker

Årsaken til at noen utvikler selektiv mutisme er ikke funnet, men tidlig faglitteratur har vært noe på årsaksforklaringer som traumer, intrapsykologiske konflikter og kontrollerende adferd. Litteraturen i dag tilsier at selektiv mutisme er nært knytte til det å ha et hemmet temperament, skyhet og sosial angst. Sannsynlig er det forårsaket av en overirritasjon i hjernen kalt amygdala. Noen barn kan ha en sensorisk integreringsdysfunksjon (problemer med å behandle sensorisk informasjon) som kan føre til angst og en følelse av å bli overveldet i ukjente og nye omgivelser. Barnet «stenger ned» og vil ikke være i stand til å snakke. Om lag 20-30% har tale- eller språklidelser som legger stress i situasjoner der barnet forventes å snakke. 
I senere tid er det funnet en utviklingsforstyrrelse hos mange av de med Selektiv Mutisme og siden det er en risiko for at tausheten skjuler andre vansker barnet trenger hjelp og tiltak til må barnet få hjelp til å komme seg ut av tausheten.

Behandling

Forskning utført viser til at en ny behandling kan hjelpe personer med Selektiv Mutisme til å snakke mer. Hittill er forskningen kun basert på studier med enkelttilfeller og små grupper som har gjort kunnskapen vanskelig å generalisere. I studien som ble gjort ble 24 barn med lidelsen i alderen 3-9 år fordelt på to grupper. Den ene gruppen fikk psykososial behandling i seks måneder. Behandlingen rettet seg mot å få barna til å snakke på skolen, der problemet er størst. Etter tre måneder ble barnets fremgang analysert av foreldre, lærere og terepaut hvor resultatene kom frem at barn med behandlingen snakket mer, enn barna som ikke hadde fått behandling.
Effektiv behandling er nødvendig for at de skal utvikle seg i riktig retning. Uten behandling kan Selektiv Mutisme føre til en kronisk depresjon, mer alvorlig angst og andre sosiale- og emosjonelle problemer. 
Selektiv Mutisme kan bli selvforsterkende for de som har det. Andre personer rundt kan ende opp med å forvente at vedkommende ikke kan snakke og derfor gjør de heller ikke et forsøk på å bli kjent eller være sosial.
Öjarssjön

Öjarssjön er en innsjø i Strömsund kommune i det nordlige Jämtland, Sverige. Innsjøens overflateareal er på 5,96 km², og overflaten ligger 435 meter over havet. Innsjøen dreneres gjennom Öjån. Til tross for innsjøens beskjedne størrelse, inneholder den et sekstitalls større og mindre øyer og holmer. Ved bredden av innsjøen ligger bebyggelsen Öjarn.
Gjøkand

Taksonomi

Gjøkand har av og til blitt betraktet som et naturlig bindeledd mellom vanlige ender (Anatinae) og skarvender.

Biologi

Gjøkand måler cirka 35–43 cm; hannen veier typisk 434–680 g og hunnen typisk 470–720 g.
Arten ligner mye på vanlige ender, men den kan identifiseres som ei skarvand på den forlengede kroppen, korte stjerten, det smale hodet på en tykk nakke, og det blålige konkave, flate og brede nebbet. Gjøkand forveksles også av og til med trommeand (Oxyura vittata), men sistnevnte har den typisk korte og stive stjerten som gjøkanda mangler. Fjærdrakten er i hovedsak mellert nøttebrun på oversiden og mellert beigebrun til gråhvit på undersiden. Hannen har innslag av rødbrunt i flankene og er tilnærmet sort i hodet og på halsen, mens hunnens er mer koksgrått med lyse kinn fra undersiden av øynene. De undere ekstremitetene er kort og mørk koksgrå. Begge kjønnene er mer fargesterke i hekketiden. Ungfuglene ligner hunnen, men er mer rødbrune på oversiden.
Gjøkender trives i sump, innsjøer, bassenger og myrområder med permanent ferskvann og rikelig med akvatiske planter, ofte i åpnet eller skogmessig sparsomt bevokst landskap. De ernærer seg i hovedsak av akvatiske frø og plantedeler, mindre akvatiske virvelløse dyr (spesielt bløtdyr i hekketiden). Arten dykker ikke, men stikker hodet og halsen ned i vann fra overflaten og beiter på bunnen, med stussen stikkende opp over vannoverflaten (som vanlige ender), som regel nær land. De opptrer vanligvis i solitære par, men i Brasil har man observert i gruppe på cirka 300 individer utenfor hekketiden.
Podocopa

Levevis og utbredelse

Noen av artene i underklassen Podocopida lever i ferskvann. Det finnes noen planktoniske arter, men de fleste lever nær bunnen. De pløyer seg igjennom bunnslammet og eter detritus og alger.
Den første terrestriske muslingkrepsen (slekten Mesocypris) ble oppdaget i strølaget i en fuktig skog i Sør-Afrika i 1953. Seinere er terrestriske arter også blitt funnet i New Zealand, Australia, Madagaskar, Russlands fjerne østen, Salomonøyene og Sør-Amerika.
Totalt er minst 246 arter observert i nordlige strøk inklusive Nordøst-Atlanteren, Middelhavet, Østersjøen, Norskehavet og Barentshavet. Av de to undergruppene har ordenen Platycopida observasjoner i nordlige strøk av to arter av slekten Cytherella. Ordenen Podocopida hadde i 1996 registrert hele 244 observerte arter i nordlige områder. Flest observerte arter, i taksonomisk underlagt rekkefølge, hadde slektene Krithe (3), Cytheridea (3), Neocytherideis (3), Eucythere (4), Cythere (3), Hemicythere (5), Xestoleberis (5), Cytheromorpha (3), Loxoconcha (4), Pseudocythere (3), Bythocythere (9), Sclerochilus (10), Cytherois (6), Paradoxostoma (20), Paracytherois (3), Cytheropteron (16), Hemicytherura (3), Cytherura (3), Microcytherura (2), Semicytherura (19), Argilloecia (3), Pontocypris (5), Cypridopsis (3), Cyprinotus (3), Candona (6), og Cyclocypris (3).
Heatherley School of Fine Art

The Heatherley School of Fine Art er en kunstskole i London som ble grunnlagt i 1845. Undervisningen ved skolen fokuserer på portrettmaleri, figurativt maleri og skulptur. En lang rekke velkjente kunstnere har studert ved skolen, blant annet Dante Gabriel Rossetti, John Everett Millais og Edward Burne-Jones.
Drammensrittet

Drammensrittet arrangeres årlig av Drammen Cykleklubb og er en del av Drammen Sykkelfestival.
Runden går på sørsiden av byen mot Konnerud og marka i området ved Mjøndalshytta og Hagatjern. Løypa ligger godt innenfor de krav som stilles til NC MTB Maraton og krav som stilles til en løype som er seedingsritt for Birkebeinerrittet.
Totalt er løypa ca. 62 kilometer og traseen er tilpasset de fleste ferdighetsnivåer.
Det føreløpig siste rittet ble arrangert i 2011. I 2012 og 2013 hadde ikke klubben ressurser til å arrangere rittet, men det jobbes for comeback i 2014.
Elsa Eikaas

Livsløp

Foreldrene var Engel (f. Sandal) og Kristian Eikås. I 1949 flyttet familien til Vassenden der faren bygde opp og var rektor på Jølster Heimeyrkeskule. I 1954 flyttet Elsa Eikaas til Florø for å jobbe ved Bjercks konfeksjonsfabrikk. I 1957 giftet Elsa Eikaas seg med Oluf Bjerck. De fikk tre barn, May-Elin Eikås Bjerk (1958), Stig og Dag Kristian (1961).I 1970 kjøpte Eikaas Jølstratunet på Vassenden. I 1978 ble hun skilt og flyttet tilbake til Jølster en periode. Fra slutten av 1980-tallet og på store deler av 1990-tallet bodde hun i Bergen. I 1999 flyttet Eikaas tilbake til Jølster for godt og kjøpte familiegården Fluge.

Virke

I sitt mangeårige virke har Elsa Eikaas arbeidet med vev og kirketekstiler. Siden 1970–tallet har hun levert en rekke monumentale, tekstile utsmykkinger til offentlige bygg. Mange av verkene hennes er knyttet til sakrale rom slik som kirker, kapell ved sykehus og sykehjem, menighetshus og vielsesrom i tingretten. Fra 2000 til 2006 sto kirketekstilene, i samarbeid med Myklebust Kunst & Handverk, i sentrum.
Mustadkrysset

Mustadkrysset er et veikryss på riksvei 150 (skiltet som Ring 3) i Oslo. Krysset ligger mellom de to Granfosstunnelene og ble ferdigbygget i 1992. I Mustadkrysset er det avkjøring til Lilleaker.
Fotoboksen ved Mustadkrysset er Norges mest innbringende. I 2008 ble nærmere 6 000 bilførere bøtelagt på grunnlag av fotografier fra denne boksen.
East River

East River er et strede som skiller fastlandsdelen av New York (The Bronx) og Manhattan fra Long Island (med Brooklyn og Queens). I alt åtte broer og tretten tunneler krysser East River, bl.a. den berømte Brooklyn Bridge fra 1883.
I East Channel ble havstrømkraftverket Roosevelt Island Tidal Energy tatt i bruk som demonstrasjoskraftverk 2006, 2009 var det ferdig utbygd. 2012 fikk prosjektet lisens for kommersiell utbygging.
Chilevisión

ChileVision Internacional

ChileVision Internacional er Chilevisións utenlandskanal som retter seg mot publikum i Australia/Oseania. Kanalen ble lansert i Australia i oktober 2007 på UBI World TV.
Færøyenes flagg

Færøyenes flagg (Merkið) er et nordisk korsflagg, først presentert 22. juni 1919 og i offisiell bruk siden 1940.

Historie

Merkið ble laget av tre færøyske studenter i København våren 1919: Jens Olivur Lisberg, Janus Øssursson og Pauli Dahl. Det ble bragt til Færøyene i juni samme år, og først heist i bygda Famjin 22. juni 1919.
Til Ólavsøka i 1930 ble flagget tatt i bruk i en offisiell anledning, og fra 1931 kom flagget i vanlig bruk, men fremdeles uoffisielt. Bruken var en kilde til uenighet mellom danske og færøyske myndigheter gjennom 1930-tallet. Da Danmark ble okkupert av tyske styrker i april 1940, tok britiske styrker kontroll over Færøyene. Det ble da nødvendig å etablere en flaggskikk som skilte skip fra britisk-kontrollerte områder fra danske/tyske-kontrollerte skip. 25. april 1940 anerkjente Storbritannia Merkið som Færøyenes flagg.
Siden 1947 har 25. april vært nasjonal høytidsdag til minne om flagget.
Med Hjemmestyreloven av 23. mars 1948 ble flagget anerkjent som øyenes offisielle flagg.

Proporsjoner

Proporsjonene til det færøyske flagget er 6-1-2-1-6 (høyde) og 6-1-2-1-12 (lengde). Proporsjonene er akkurat de samme som Norges, og disse flaggene er de eneste i Norden som har helt like proporsjoner.

Fargesymbolikk

Den hvite bunnfargen skal representere den klare himmelen, og også skumtoppene på bølgene som slår mot kysten. Rødt og blått er farger som finnes i tradisjonelle hodeplagg fra øyene, og er samtidig en anerkjennelse av forbindelsene til Island og Norge, som bruker de samme fargene.
I blåtimen

I blåtimen er et musikkalbum med Kristin Berglund, utgitt i 1976. Dette er hennes debutalbum som soloartist.
Lørenskog Friidrettslag

Lørenskog Friidrettslag (stiftet 26. november 1953) er en friidrettsklubb fra Lørenskog i Akershus.
Shi Mingliang

Shi Mingliang (død 1978) var katolsk biskop av erkebispedømmet Chongqing i Sichuan i Folkerepublikken Kina, bispeviet uten pavelig mandat.
Han ble bispeviet 31. mars 1963 av biskop Deng Jizhou av Leshan, som var blitt utnevnt av pave Pius XII i 1949.