google/wiki40b huggingface dataset:
Men de giftet seg med brunetten

Handling

Søstrene Bonnie og Connie Jones er showgirls. De er lei av livet i New York og slutter i jobbene sine på Broadway, for å reise til Paris i håp om å bli berømte og finne den store kjærligheten.
Underveis (album)

Underveis er et musikkalbum med Bjørn-Peder Johansen, utgitt i 2003. Dette er hans debutalbum som soloartist.
Midt-Østerdal videregående skole

Midt-Østerdal videregående skole er en liten skole i Stor-Elvdal i Hedmark. Skolen er en av fjorten videregående skoler i Hedmark fylke, og har to avdelinger: en på Koppang, og en på Nordstumoen. Skolen har følgende visjon: "Midt-Østerdal videregående skole, et trygt miljø for kunnskap og utvikling". Skolen har i flere fag fjernundervisningssamarbeid med Trysil videregående skole. Skolestedet Nordstumoen har internat med heldøgnstilbud.
Skoleåret 2008-09 hadde skolen 177 elever, fordelt med 149 elever på Koppang og 28 elever på Nordstumoen.
Skoleåret 2009-10 hadde skolen 169 elever, fordelt med 143 elever på Koppang og 26 elever på Nordstumoen.
Ushahidi

Ushahidi (swahili for vitne eller vitnesbyrd) er et nettsted som ble etablert etter Kenyas omstridte valg i 2007. Nettstedet mottok øyenvitnerapporter om vold sendt inn via e-post og tekstmeldinger og la det ut på et kart fra Google Maps. Ushahidi er også navnet på programvaren fra nettstedet som siden har blitt forbedret, og gjort tilgjengelig under en fri lisens.
Ushahidi benytter Crowdsourcing for aktivister og var starten på det som nå benevnes som aktivistkartlegging, kombinasjonen av aktivisme, blogging og kartinformasjon. Ushahidi gir lokale aktivister en mulighet for å få ut sine rapporter med mobiltelefoner og internett, samtidig som det etableres et visualisert bilde av begivenhetene via et kart.
Damaskinos

Bakgrunn

Han ble født som Dimitrios Papandreou og vervet seg i den greske armé under Balkankrigen.

Prest, biskop

Damaskinos ble i 1917 ordinert til prest i Den gresk-ortodokse kirke, der han i 1922 ble biskop av Korint. 
Det tidlige 1930-tallet tilbragte han som utsending for frm økumeniskr patriarken i USA, der han arbeidet for å hjelpe til med organiseringen av det gresk-ortodokse erkebispedømmet i Amerika.

Erkebiskop

I 1938 ble han valgt til erkebiskop av Aten, men fordi han var motstander av det autoritære styret til statsminister Ioannis Metaxas, ble valget satt til side av Metaxas. Etter at Tyskland okkuperte Hellas ble Damaskinos i juni 1941 innsatt som erkebiskop av Aten. Han benyttet sin posisjon til å markere motstand mot okkupasjonen og til å hjelpe greske jøder til å unnslippe forfølgelse.
Etter at Tyskland i oktober 1944 trakk seg ut av Hellas kom det til konflikt mellom konservative, liberale og kommunister og rojalister sto mot republikanere. Storbritannia ønsket å gjeninnsette kong Georg II, som var i eksil, noe kommunistpartiet og Den nasjonale frigjøringsfronten (EAM) motsatte seg.

Regent og midlertidig statsminister

I denne situasjonen ble det i desember 1944 framforhandlet en våpenhvile og det ble etablert et overgangsstyre med erkebiskop Damaskinos som regent i påvente av folkeavstemning om monarkiet. Regentperioden ble vanskelig, ikke minst på grunn av problemene med å etablere stabile regjeringer, og i oktober til november 1945 måtte Damaskinos selv besette statsministerposten. Etter at folkeavstemningen ga flertall for monarkiet og kong Georg II vendte hjem, gikk Damaskinos av som regent.
Reinhard Mohn

Bakgrunn

Mohn ble født som den femte av Heinrich Mohns seks barn. Carl Bertelsmann hadde grunnlagt familiens forlagskonsern i 1835.

Andre verdenskrig, fangenskap

Mohn var løytnant i Erwin Rommels Afrikakorps. Han ble skadet i kamphandlinger i Afrika og tatt til fange av amerikanske styrker i Tunisia i 1943. Mohn endte opp i Camp Concordia, en fangeleir i den amerikanske delstaten Kansas. Der lærte Mohn seg engelsk, så vel som amerikansk forretningsdrift.

Karriere

Da Mohn ble løslatt og returnerte tilbake til sitt hjemland i 1946, overtalte hans far ham til å begynne å arbeide i familiebedriften. Bedriftens lokaler var blitt ødelagt på grunn av alliert bombing under andre verdenskrig. Selv om hans far hadde enten vært medlem eller tilhenger av SS, var familiebedriften i stand til å få en tillatelse til å drive bedriften videre fra de allierte styrkene.
Nesten et halvt århundre senere, fant den østerrikske journalisten Hersch Fischler ut at Mohns familiebedrift, i motsetning til den offisielle versjonen, hadde arbeidet tett med nazi-regimet helt fra 1930-tallet og gjennom store deler av andre verdenskrig. Blant annet hadde bedriften ansatt jødiske slavearbeidere på noen av sine fabrikker. Reinhard Mohn var imidlertid ikke involvert i familiebedriftens virksomhet under den andre verdenskrig.
I mars 2009 fastslo magasinet Forbes at Mohn og hans familie var verdt omkring 2,5 milliarder kroner, noe som gjorde familien til nummer 261 på listen over de rikeste familiene i verden.
Mohn var gift to ganger. Han hadde en sønn, Johannes, og to døtre med sin første kone, Magdalena, som han giftet seg med i 1949. I en alder av 38 år møtte han den sytten år gamle sentralborddamen Liz Beckmann. De giftet seg i 1982 og fra sitt andre ekteskap hadde Mohn to sønner, Christoph og Andreas, og en datter, Brigitte. 
Mohn døde den 3. oktober 2009, da han var 88 år gammel. Han etterlot seg sin andre kone og sine seks barn fra begge ekteskap.
I 1998 ble Mohn tildelt prisen Fyrsten av Asturias' pris for kommunikasjon og humaniora. Han ble utnevnt til æresdoktor ved universitetet i Münster i 2001.
Smellere

Utseende

Små til store (2–70 mm) biller, vanligvis langstrakte og litt flate. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er 11-leddete, vanligvis ganske lange, trådformede, sagtakkede eller kamformede. Ofte er antennene lengre og mer forgrenede hos hannene enn hos hunnene. Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre firkantet sett ovenfra, gjerne omtrent så langt som bredt. Sidekantene er som oftest tydelig markerte, og bakhjørnene er mer eller mindre tilbaketrukket. Dekkvingene er langsmale, vanligvis omtrent så brede som brystskjoldet, som oftest med tydelige lengdestriper. Oversiden har ofte kontrasterende fargemønstere eller skjellkledte områder, kan også være metallfarget. Beina er forholdsvis korte og slanke, og kan foldes inntil kroppen, men ikke så tett som hos halvsmellere (Throscidae).
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. Mange smellere er skogsinsekter, og en rekke arter, særlig av slekten Ampedus, er knyttet til hule trær. For at disse skal kunne overleve, er det nødvendig at gamle, hule trær blir tatt vare på og også at nye trær får anledning til å stå til de begynner å råtne og blir hule.

Skadedyr og nyttedyr

Noen arter av smellere er brysomme skadedyr i jord- og hagebruk fordi larvene (kjølmark) spiser røtter. Kornsmellere (slekten Agriotes) kan kjennes på sitt sterkt hvelvede brystskjold. Flere av disse artene kan gjøre skade på korn og andre avlinger. Vanligst i Norge er mørk kornsmeller (Agriotes obscurus). Stripet kornsmeller (Agriotes lineatus) kan også være brysom. På den andre siden kan de smellerlarvene som er rovdyr være nyttige ved å redusere bestandene av potensielle skadedyr.

Lysende arter

Noen tropiske smellere, særlig i slekten Pyrophorus, lyser i mørket. De er kjent som cucujos i spansktalende land. De sender ut lys fra to lysorganer ved bakhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og ett lysorgan ved bakkroppen. Dette lyset kan ha forskjellig farge, ofte «kaldt» lys fra brystskjoldet og rødaktig lys fra bakkroppen. Lyset fremkommer ved en meget energieffektiv prosess, se omtale under lysbiller (Lampyridae). Også larvene og til og med eggene er selvlysende. De levende billene brukes som selvlysende smykker, og noen biller i en flaske kan være en brukbar lampe.
Roman Rozen

Liv og virke

Roman Rozen kom fra den russifiserte baltertyske slekten von Rosen, hans far var Robert Gottlieb von Rosen. Moren var av georgisk bakgrunn; Elizabeth Sulkhanishvili. Slekten von Rosen hadde sin adelstittel fra Sverige; dette område hadde en gang hørt inn under den svenske krone. Både musikere og militæøre ledere utgikk fra slekten.
En av hans forfedre, også han en baron Rosen, vanst stor anerkjennelse som kommandant for det astrakhanske kuirassierregiment under Slaget ved Borodino den 7. september 7 1812, noe som fremgår av en rapport til General Barclay de Tolly.

Karriere

Rozen var russisk sendemann (chargé d'affaires) i Tokyo 1902–04 og i Washington, D.C. 1905–11 (ambassadør), og representerte sammen med Sergej Witte Russland ved fredsforhandlingene med Japan i Portsmouth i New Hampshire i 1905. Han hadde motarbeidet den russiske politikk i Mandsjuria, som i 1904 førte til den russisk-japanske krig, og senere kritiserte han i 1912 den russiske utenrikspolitikkens daværende tyskfiendtlige og panslaviske retning, som etter hans mening kunne føre til en storkrig.
Roman var medlem av det russiske riksråd og holdt der i 1916 en tale som forutsa et russisk revolusjonsutbrudd. Han gikk etter februarrevolusjonen i 1917 i et i pressen publisert åpent brev inn for en russisk separatfred med Tyskland.
Etter oktoberrevolusjonen flyktet han med sin familie først over til Sverige, og deretter til USA.
Sine diplomatminner samlet han i Forty Years of Diplomacy (to bind, 1922).
Kysthospital

Kysthospital var fire spesialsykehus i Norge for barn med ledd-, ben- og halskjerteltuberkulose som var bygget mellom 1889 og 1920. Sykehusene ble anlagt ved kysten fordi klimaet der ble ansett som helsebringende for denne pasientgruppen, mens sanatoriene for lungetuberkulose ble lagt i fjell- eller skogsområder.
The Walking Dead

The Walking Dead er en amerikansk tegneserie som ble skrevet av Robert Kirkman. Tegneserien gikk fra oktober 2003 til juli 2019. De seks første bladene ble tegnet av Tony Moore, mens Charlie Adlard har tegnet etter det. Serien kom ut hver måned og ble gitt ut av Image Comics.
TV-serien The Walking Dead bygger på tegneserien. Den første episoden ble vist 31. oktober 2010 på kanalen AMC.

Utgivelser

Serien blir utgitt i pocket format, med 6 blader i hver pocket. Det blir også gitt ut bøker med 2 pocketer i hver bok (12 blader). Samlebøker blir også gitt ut med 4 bøker i hver samlebok (48 blader).
Lenny Kravitz

Filmkarriere

I tillegg til å være artist spiller han Cinna i The Hunger Games-filmene. Han var også med i Precious (2009).
Babybjörn

Babybjörn AB, markedsført som BabyBjörn, er et svensk familieeiet selskap som lager babyprodukter, blant annet bæreseler.
Babybjörn, som ble grunnlagt i 1961, er et datterselskap av Lillemor Design AB, som igjen eies av Björn Jakobson og  Lillemor Jakobson. Konsernet hadde en omsetning på 584 millioner kroner i bokføringsåret 2015/16. Det første produktet Babybjörn lanserte på 1960-tallet var en babystol. Selskapet begynte også å selge en barneseng og en matstol for barn.
I 1973 ble den første bæreselen solgt, under navnet Hjärtenära. Babybjörn utviklet og solgte deretter også potter, reisesenger og smekker. Selskapet anvendte tidlig fedre i sin markedsføring. På 1980-tallet startet Babybjörn å selge i USA og Japan. I dag selges Babybjörns produkter i mer enn 50 land.
Babybjörn har blant annet fått utmerkelsen Design of the Decade og Red dot design award. Babybjörn var det første selskapet som fikk Exportrådets utmerkelse Stora exportpriset.
Flaggspett

Utbredelse og adferd

Flaggspetten er den mest tallrike av spettene i Europa og hekker i samtlige europeiske land. Arten var utdødd i Irland, men har naturlig rekolonisert landet med første bekreftede hekking i 2007. I Norge hekker over tusen par, men antallet varierer i takt med frøsettingen til bartrær. Den har sin største utbredelse på Østlandet og Sørlandet men hekker også spredt på Vestlandet og i Trøndelag. I de senere årene er flaggspetten stadig blitt mer vanlig nordover i landet og hekker forholdsvis tallrik blant annet i skogene rundt Alta og i Pasvik  i Finnmark. Flaggspetten foretrekker eldre løv- eller blandingsskog, men er tilpasningsdyktig og hekker også i barskog. Om vinteren går flaggspetten over fra å spise animalsk føde til konglefrø. Mange individer flytter inn i boligområder for å besøke foringsplasser.
Flaggspetten har ingen territoriesang, men markerer territoriet med en trommevirvel på trestammer eller andre underlag som gir god lyd.

Hekkeforhold

Flaggspetten hekker første gang i en alder av et år og velger partner for en enkelt sesong. Reirhullet lages ofte i osp og har en diameter på 4,5–5,5 cm. Det ligger vanligvis 2-7 m over bakken, men høyder fra 1 til 11 m er registrert. De 4-7 eggene blir lagt i starten av mai. Eggene blir ruget av begge kjønn i 10-13 dager. Ungene er flyvedyktige etter i 21–23 dager, og de blir matet av foreldrene i 14 dager etterpå. I siste del av reirperioden kan ungenes vedvarende tiggerop høres på lang avstand. Dette er ganske uvanlig hos norske skoglevende fugler. De fleste andre fugleunger er mye mer stillferdige mens foreldrene er borte fra reiret.

Føde

Om vinteren lever flaggspetten av bær, frø fra gran og furu, men kan også ete barkbiller. Flaggspetten plukker kongler og benytter «spettesmier», der de settes fast og frøene kan plukkes ut. I sommerhalvåret lever den av insekter som tas på greiner og blader. Unntaksvis kan den også plyndre fuglereir fra andre fugler. Flaggspetten kan også hakke små hull i barken i ringer rundt stammen på enkelte løvtrær (bl.a. lind) for å drikke sevje om våren. Merk at når slike ringer finnes på bartrær, er de imidlertid mest sannsynlig laget av tretåspett.

Trekkforhold

I Norge er flaggspetten er en utpreget invasjonsart. Invasjonene skjer med 3-6 års mellomrom hvis frøproduksjonen hos bartrær svikter. Fuglene som kommer hit stammer trolig fra Nord-Russland. Lenger sør i Europa er flaggspetten hovedsakelig en standfugl.
Freden i Örebro

Freden i Örebro ble inngått mellom Sverige og Storbritannia etter den krigen de to land formelt utkjempet i perioden 1810–1812. Fredsavtalen ble undertegnet i Örebro den 18. juli 1812 i det såkalte fredshuset i samband med riksdagen av 1812 som også fant sted i byen. Samme dag og på samme sted ble det også inngått en fredsavtale mellom Storbritannia og Russland. De to fredsavtalene var en forutsetning for at Frankrike under Napoléon Bonaparte etterhvert kunne beseires.

Bakgrunn

Ved Parisfreden i 1810 ble Sverige tvunget inn i den franske keiser Napoléons handelsblokade - Fastlandssperringen - mot Storbritannia. Ettersom Storbritannia var Sveriges største handelspartner ble den franske handelsblokaden et stort økonomisk problem, som man løste gjennom en omfattende smughandel. Napoléon gjennomskuet snart det svenske dobbelspillet og overleverte gjennom den franske ministeren i Stockholm, baron Charles Jean Marie Alquier, et ultimatum til den svenske regjeringen. Kravet bestod i at Sverige innen fem dager skulle erklære Storbritannia krig og konfiskere alla britiske fartøy i svenske havner. Etter et par dager føyde den svenske regjeringen seg for de franske kravene og erklærte Storbritannia krig.
I januar 1812 besatte franske tropper uten forutgående krigserklæring de svenska besittelsene i Pommern og Rügen, noe som førte til at Sverige definitivt orienterte seg mot Frankrikes motstandere. Det britiske sendebudet Edward Thornton fikk i oppgave å inngå en fredsavtale med Sverige, men forhandlingene dro ut i tid ettersom kronprins Karl Johan ville ha britisk støtte for en svensk erobring av Norge, noe Thornton ikke hadde mandat til å gi. For å få til en fredsavtale måtte kronprins Karl Johan gi avkall på sine krav. Avtalen ble til sist undertegnet den 18. juli 1812 i Örebro, hvorpå allianser mot Frankrike ble inngått den 3. mars 1813 i Stockholm (da også med Preussen og Spania).

Minnehøytidelighet

Den 18. juli 2012 ble 200-årsjubileet for undertegningen av fredsavtalen markert. Med en seremoni ved Örebro slott og avdekning av en minneplakett over freden, plasert på det sted der huset en gang i tiden sto.
Karamell

Karamell som fargestoff

Karamell er også betegnelsen på et brunt fargestoff , E 150, eller E150a til d, som lages ved å brenne sukker med forskjellige kjemiske tilsetninger. Det er fire kategorier, og a er lysest, og d er mørkest (Coca-Cola og Pepsi bruker E150d). Det er lov å bruke karamell som tilsetningsstoff i alle matvarer som framstilles med fargestoffer. Slik karamell blir ofte kalt karamellsaus eller sukkerkulør.
Det er ikke lov å tilette sukkerkulør i brød for å gi brødet en mørkere farge,
i den hensikt å gi inntrykk av at brødet inneholder mer fiber.

Annet

I norsk slang kan ordet «karamell» i uttrykk som «å få en karamell» også bety «å få et slag eller en fik», gjerne overraskende, kraftig og smertefullt, særlig i form av «et kort, utilsiktet elektrisk støt».
The Counselor

Handling

En advokat (Fassbender) tar seg vann over hodet når han blir involvert i en narkotikahandel.

Produksjon

Bradley Cooper og Jeremy Renner ble vurdert for rollen som Javier Bardem til slutt fikk. Bardem og Penélope Cruz er gift i det virkelige liv, men deler ingen scener i filmen.
Filmen er dedisert til minne for Tony Scott, filmens regissør Ridley Scotts avdøde bror.
Carl Alberg

Båtene

Før andre verdenskrig ble yawlen «Tioga Too» (53') og ketchen «Staghound» (39') som ble vinner av Transpacific Race i 1953 og 55. Etter krigen konstruerte han fler store trebåter bl.a. yawlene «Katuna» (52') og «Sea Lion» (67'), men da glassfiber ble tilgjengelig var han rask til å utnytte dette materiale og i 1959 kom hans 28' glassfiberbåt Pearson Triton (28') i produksjon ved Pearson yachts. Da produksjonen stoppet åtte år senere hadde 707 båter forlatt verftet. Senere kom andre kjente båter som Alberg 30, Alberg 35 og Pearson Ensign (22') (der Alberg konstruerte skroget og Pearson resten). Ensign ble siden USAs største entypeklasse med mer enn 1600 båter. Ved Cape Dori konstruerte han bl.a. den 19' langkjølte Cape Dori Typhoon og Cape Dori 28.
Hans glassfiberkonstruksjoner kjennetegnes ved det klassiske utseende og litt spesielle overbygninger med store radier overalt. Dette er en fordel i glassfiberkonstruksjoner da spenninger reduseres og støpearbeidet forenkles. Det fleste av hans konstruksjoner er tungere en gjennomsnittet og er langkjølte. Da langkjølte glassfiberbåter er relativ uvanlige er hans konstruksjoner fremdeles ettertraktede.
Sankt Valborg

Sankt Valborg, den hellige Valborg eller bare Valborg (opprinnelig kalt Walpurgis og Walpurga eller Walburga på tysk og engelsk, født omkring 710, trolig død 25. februar 779) er en katolsk helgen.

Bakgrunn

Ifølge legendene var Valborg opprinnelig en angelsaksisk prinsesse fra Devon.

Misjonær

Ifølge legenden reiste Valborg sammen med sine brødre Sankt Willibald og Sankt Winibald til Frankerriket (nå Württemberg og Franken) for å assistere Sankt Bonifatius, hennes morbror, i utbredelsen av Guds ord blant de fortsatt hedenske tyskerne. Hun var blitt vel forberedt til dette oppdrag. Hun var blitt undervist av nonnene i Winborne Abbey, Dorset, der hun var medlem i 26 år. Takket være sin omfattende utdannelse kunne hun senere skrive Sankt Winibalds biografi og en redegjørelse på latin om Sankt Willibalds reiser i Palestina. Hun er derfor ofte omtalt som den første forfatterinnen i både England og Tyskland.  
Valborg ble nonne og bodde i klostret i Heidenheim am Hahnenkamm nær Eichstätt, som ble grunnlagt av hennes bror Willibald. Willibald utnevnte Valborg til sin etterfølger og etter hans død i 751 ble hun abbedisse.

Død, mirakelfortellinger

Valborg døde den 25. februar 779 og ble begravet i Heidenheim; denne dagen bærer fortsatt hennes navn i den katolske kalender. 
Hun ble kanonisert i 870. 
På 870-tallet ble hennes levninger flyttet til Eichstätt og noen steder, som for eksempel i Finland, Sverige og Bayern, er hennes navnedag et minne av translasjonen av hennes relikvier den 1. mai. Valborgsmesseaften feires på kvelden den 30. april, aftenen før Valborgs festdag (gauksmesse). I Eichstätt ble hennes ben plassert i en klippesprekk. Det ble sagt at det begynte å renne en mirakuløs, helbredende olje ut derfra, noe som dro til seg pilegrimer til hennes grav.
For å beskytte seg mot onde makter begynte en i Tyskland å tenne bål på valborgsmesseaftenen og å pynte husa med nyutsprunget løv, hedenske skikker som trolig stammer fra en vår- og fruktbarhetsmarkering i keltisk religion.

Hagiografier

De to tidligste hagiografiene om Valborg er Miracula S. Walburgae Manheimensis av Wolfhard von Herrieden, fra 895/96, og Vita secunda fra det senw 900-tallet som er knyttet til Aselbod, biskop av Utrecht. I 1300-tallsfortellingen Vita S. Walburgae av Phillipp von Rathsamhaüsen, biskop av Eichstätt (1306–22), er mirakelet om en båt i storm første gang gjengitt. Dette mirakel malte Peter Paul Rubens i 1610 for det nedmonterte alterskapet for Sankta Walpurgis' kirke i Antwerpen.
Den tidligste avbildningen av Valborg, i Hitda Codex fra begynnelsen av 1000-tallet, viser henne holdende i stiliserte kornstrå. I andra bilder er dette objekt blitt kalt en palmegren, men det er ikke mulig, ettersom Valborg ikke led martyrdøden. Kornstråene er blitt tolket som identifikasjon av Valborg som en kristen beskytter av kornsæden.      
Valborg er skytshelgen for dem som er smittet av rabies.
Valborg er også skytshelgen for Eichstätt, Antwerpen, Oudenaarde, Veurne, Groningen, Zutphen og andre byer i og rundt Nederlandene.
Emily Dickinson

Bakgrunn og liv

Dickinson ble født i Amherst i Massachusetts i en vellykket familie med sterke kommersielle forbindelser. Hun levde selv et innadvendt og tilbaketrukket liv. Etter å ha studert ved Amherst Academy i syv år i sin ungdom, tilbrakte hun en kort tid ved Mount Holyoke Female Seminary før hun vendte hjem til familiens hus i Amherst. Hun ble sett på som noe eksentrisk av lokalbefolkningen, kjent for sin hang til å kle seg i hvite kjoler, vegring for å hilse på gjester, og senere i livet, å knapt forlate rommet sitt. De fleste av hennes venner var de hun brevvekslet med.
Selv om Dickinson var en frodig poet privat, ble færre enn et dusin av hennes nær 1800 dikt utgitt mens hun levde. Diktene som ble utgitt i hennes tid ble vanligvis endret betydelig av utgiverne for å passe inn med samtidens poetiske retningslinjer. Dickinsons dikt er unike for sin tid i sin form: De hadde korte linjer, manglet vanligvis overskrift, og benyttet ofte halvrim og ukonvensjonell tegnsetting. Mange av diktene hennes handler om tema som død og udødelighet, som også er tilbakevendende emner i brevene hun skrev til venner.
Selv om de fleste som kjente henne, antagelig også kjente til diktningen hennes, var det ikke før etter hennes død i 1886, da hennes yngre søster Lavinia oppdaget det hemmelige forrådet hennes av dikt, at bredden i Dickinsons diktning ble kjent. Hennes første samling med poesi ble utgitt i 1890 av Thomas Wentworth Higginson og Mabel Loomis Todd, som var kjenninger av Dickinson, skjønt de omskrev begge i stor grad innholdet. En fullstendig og bortimot uendret samling av Dickonsons dikt ble først utgitt for første gang i 1950, da The Poems of Emily Dickinson ble utgitt av litteraten Thomas H. Johnson. Til tross for ufordelaktig omtale og skepsis til hennes litterære dyktighet på slutten av 1800- og begynnelsen av 1900-tallet, betrakter litteraturforskere i dag Dickinson for å være en betydelig amerikansk poet.
I 1973 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

Dickinson på norsk

Mitt brev til verden ble gjendiktet av André Bjerke og ble utgitt på Den norske bokklubben i  1977. Tone Hødnebø kom med en samling av Dickinsons dikt med tittelen Skitne lille hjerte i 1995.
Dickinsons samlede dikt er oversatt av Kurt Narvesen. Narvesens oversettelse ble utgitt i to bind i 2008-2009 på Bokvennen forlag.