google/wiki40b huggingface dataset:
Sofala

Sofala var hovedstaden i Munhumutapaimperiet som omfattet nåværende Zimbabwe og Mosambik. Det var en by som afrikanerne hadde bygget på en arkitektonisk god måte med store steinbygninger med søyler og gull.
Sofalas historie skriver seg fra 700-tallet. Den ligger på sørsiden ved munningen av Sofalaelven på Afrikas østkyst og ble sagt å kunne ha plass til hundre store skip. Araberne drev handel her og fra 1100-tallet styrket de byens kapasitet som handelsby ved å bruke elvegående dhowbåter til å bringe gull fra gruver i Great Zimbabwe og ut til kysten.
De svære palassene i byen ble ødelagt etter at portugisiske kjøpmenn oppdaget at imperiet hadde handelsforbindelser til Kina og andre østlige regioner. Portugiseren Pero de Covilhao besøkte Sofala i 1489 etter han hadde fått rapporter om gullgruver i innlandet. Thome Lopez som fulgte Vasco da Gama til India i 1502 mente at Sofala var Bibelens Ofir. Fra denne tid begynte Sofala å forfalle. Portugal bygget fortet Fort San Caetano i Sofala i 1505. Til dette brukte man stein importert fra Europa. Steinen ble resirkulert i det 20. århundre da den ble brukt til å bygge katedralen i Beira. Nå er det bare få ruiner igjen etter fortet i Sofala. Da Beira ble anlagt på nordsiden av elven i 1890, mistet Sofala sin betydning. Etter hvert som avskoging av elvebredden økte, ble elva full av mudder og vanskelig å seile på.
Sofala Bank og Sofala (provins) er oppkalt etter byen.
Scapanes

Utseende

Store (40-60 millimeter), blankt mørkbrune biller. Hannen har to flate horn på pronotum og ett på hodet, hunnen mangler disse.

Levevis

Larvene utvikler seg i jorda under råtne stokker eller lignende. Utviklingen tar minst 9 måneder. De voksne billene gnager på greiner av palmer og andre storvokste planter.  Disse billene kan gjøre betydelig skade på unge kokospalmer, sagopalmer og bananplanter, der de borer i skuddene og blant annet kan åpne veien for råte og andre skadeinsekter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Melanesia, i Ny-Guinea og Salomonøyene.
Vantina Nina Andreassen

Liv og virke

Andreassen er delvis vokst opp på Nesodden, Jeløya, og Kråkerøy. Etter å ha fullført tegning, form og farge på videregående, studerte hun Bibliotek- og informasjonsvitenskap ved Høgskolen i Oslo, før hun i 2008 startet opp tegneserien «Veslemøy» på Side2.no. Siden den gang har serien vært gjesteserie i Aftenposten, Dagbladet og VG.
Anker

Anker er et redskap til å fastgjøre et skip eller båt, eller annet flytende fartøy, til havets bunn. Et anker er vanligvis gjort av metall, og benyttes for å holde skipet på et fast sted ved å fortøye til bunnen framfor å la det drive med vinden eller med havstrømmene. Et drivanker henges etter skipet og virker ved at det bremser skipets fart i vannet. Drivankeret benyttes også for å holde stavnen opp mot vinden i de tider hvor skipet mangler framdrift. Et anker har som regel form som en dobbelkrok slik at det kan feste seg til havbunnen, men de kan være av ulik design og størrelse.
Mennesker som reist sjøveien har i ubestemt tid benyttet seg av ulike former for anker for holde fast eller feste skip til et sted. I de eldste tider ble benyttet steiner som var festet en enden av et tau, men om bunnforholdene var harde var de ikke særlig effektive. Grunnprinsippet i et anker er en stokk med to armer, i begynnelsen gjort av tre og senere av metall. 
Innenfor kristendommen er ankeret symbolet på håpet. Som symbol er anket benyttet på kirkekunst, i ornamenter og våpenskjold. Se anker som symbol.

Etymologi

Ordet «anker» kommer fra norrøne akkeri, som kom via tysk, avledet fra latinske ancora som igjen kommer fra greske ἄγκυρα (ankyra). Anker kom svært tidlig og er sagt å være det eneste latinske maritime betegnelse som ble benyttet i germanske språk. Engelske anchor er avledet fra gammelengelske ankor på 900-tallet, men –ch– i det moderne ordet oppsto sent på 1500-tallet og var en pedantisk etterligning av en feilaktig stavelse av det latinske ordet. På engelsk fikk ordet også en figurativ betydning fra slutten av 1300-tallet som «det som gir stabilitet eller sikkerhet», noe som i moderne tid, fra 1965, ga betegnelsen anchorman, en radio- eller TV-presenter eller programleder. På norsk begynte «ankermann» som betegnelsen for bakerste mann i dragkamplag eller mann som løper siste etappe på et stafettlag, den beste eller viktigste mann Siden også fått samme betydning som på engelsk i forbindelse med radio og TV.
Andre the Giant

Fribryting

Roussimoff var 224 cm høy og veide opptil 245 kg, og hadde skostørrelse 57.  Han var en av de mest kjente profilene innen fribrytingen, og tiltrakk ca. 93 000 tilskuere på WrestleMania III i en kamp mot Hulk Hogan.

Skuespillerkarriere

På grunn av sin store størrelse og spesielle utseende var André etterspurt i enkelte roller i film. Han debuterte i en fransk spillefilm om boksing i 1967 og spilte inn flere filmer på 1970- og -80-tallet. Den første amerikanske rollen var som bigfoot i TV-serien The Six Million Diollar Man i 1976. Han dukket opp i andre biroller i TV-serier som The Greatest American Hero, B. J. and the Bear, The Fall Guy og serien om Zorro fra 1990-tallet. Helt mot slutten av sin karriere spilte han også i flere filmer. Han har en ikke-kreditert rolle som monsteret Dagoth i Conan ødeleggeren fra 1984. Samme år spilte han seg selv (under navnet André Rousimmoff) i komedien Micki & Maude. Hans mest kjente rolle var som kjempen Fezzik i Prinsessebruden fra 1987.

Personlig liv

Årsaken til Andrés store størrelse var akromegali eller kjempevekst. Sykdommen gav ham imidlertid helseproblemer, særlig ryggplager og overbelastede ledd. I de siste opptredenene i fribryting gikk han til og fra ringen med krykker.
Roussimoff døde 46 år gammel på et hotellrom i Frankrike natt til 27. januar 1993. Årsaken var hjertestans som et resultat av sykdommen. Han ble funnet av sin sjåfør dagen etter. Han var i Frankrike i forbindelse med begravelsen til sin far og hadde blitt noen dager lengre for å feire sin mors bursdag.
Roussimoff fikk ett barn, datteren Robin Christensen Roussimoff født i 1979.
Juunarsip atuarfia

Juunarsip atuarfia (Juunarsip skole) er en skole i byen Qasigiannguit på vestkysten av Grønland.
Skolen er bygd i etapper, fra 1940-tallet til 1980, da skolens gymsal ble bygd. Den har ca. 250 elever fordelt på 20 klasser i 1. til 11. klasse. 32 lærere er ansatt på skolen. For 1. og 2. klasse er det Skolefritidsordning før og etter skoletid.
Skoger

Navnets opprinnelse

Man finner allerede navnet Skogarbygd i biskop Eysteins Jordebok fra 1400. Forklaringen ligger nok i at området har store skogområder og mye dyrket mark.

Historie

Skoger gamle kirke, som er Drammens eldste byggverk, er ifølge nyere forskning fra tidlig på 1200-tallet, og ble viet til Olav den hellige.
I 1757 solgte greven Skoger kirke til Skoger allmue på grunn av pengemangel. I 1885 fikk Skoger sin nye kirke, og det er i dag fire kirker som hører inn under Skoger prestegjeld.
I 1843 ble Skoger, som da hadde 1 837 innbyggere, slått sammen med Strømsgodset til et nytt Skoger formannskapsdistrikt. Samtidig ble gården Stubberud som til da  hadde vært en del av Eiker (Eger), overført til Konnerud sogn i Skoger. Det nye Skoger-distriktet ble administrativt overført til Larvik og Jarlsberg amt (Vestfold fylke).
1. januar 1870 ble en del av Skoger med 1 363 innbyggere overført til Drammen.
1. januar 1964 ble resten av Skoger, som da hadde 14 672 innbyggere, slått sammen med Drammen til den nye Drammen kommune. Samtidig ble fylkesgrensen flyttet slik at hele området ble en del av Buskerud fylke.
Den erythraiske sibylle

Den erythraiske sibylle var knyttet til Erythrae, en by i Jonia overfor Khíos. Apollodorus av Erythrae bekrefter at den erythraiske sibylle var en av hans sambygdinger, og at hun hadde forutsagt den trojanske krig og profeterte til grekerne som rykket frem mot Ilium både at Troja ville bli ødelagt, og at Homer ville skrive løgnaktig.
Ordet akrostisk ble opprinnelig knyttet til den erythraiske sibylles profetier, som var skrevet på blader og satt sammen slik at bladenes forbokstav alltid dannet et ord.
Den katolske kirke i Østerrike

Den katolske kirke representerer den dominerende trosretningen i Østerrike – 59,9 % av befolkningen bekjenner seg til katolisismen. Kirken er organisert i ni bispedømmer, derav to erkebispedømmer, samt ett territorialabbedi.

Primas

Det fins ingen primas for Østerrike, men erkebiskopen av Salzburg innehar tittelen «Tysklands primas» (primas Germaniae). Tittelen stammer fra 1648, da dagens Tyskland og Østerrike fremdeles var deler av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon.

Nuntius

Pavens nuntius i Østerrike er Peter Stephan Zurbriggen (per 2009).

Kardinaler

Det er tradisjon at erkebiskopen av Wien er kardinal. For tiden (2009) er dette Christoph Schönborn.

Paver

Gregor V var 996–999 den eneste «østerrikske» paven (dvs. født innenfor grensene for dagens Østerrike, nemlig i Kärnten).

Klostre og valfartssteder

Blant de mange klostrene i Østerrike kan man nevne Engelszell, Gurk, Klosterneuburg, Kremsmünster, Melk, St. Koloman, St. Paul im Lavanttal, St. Peter erkeabbedi, Seckau, Stams, Kapusinerklosteret Wien og Wilten.
Det fins tallrike katolske valfartssteder i alle østerrikske delstater. Den viktigste er Mariazell.
Lanna (Värnamo)

Lanna er et tettsted i Värnamo og Gnosjö kommuner i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 329 innbyggere, herav 323 i Värnamo kommune og seks i Gnosjö kommune.
Attentatet mot Ahmed mai 2008

Angrepet

Angrepet på bilkortesjen skjedde i Karrada-distriktet da førstedamen var på vei til en kulturfestival. Veikantbomben gikk av da kortesjen til presidentkonen passerte det Nasjonale Teateret i Bagdad ca. klokken 1000 (lokal tid). Et av kjøretøyene i kortesjen ble rammet av eksplosjonen.

Skader

Presidentfruen, Hero Ibrahim Ahmed, unnslapp attentatet uskadd, men fire av hennes livvakter, to irakiske soldater og to sivile ble såret.

Ansvar

Ingen tok på seg ansvaret for angrepet.
Rhyparus

Utseende

Små til middelsstore (3-8 millimeter), avlange, mørke gjødselbiller, gjerne med noe metallisk glans. Antennene er korte og har en tre-leddet klubbe. Hodet er stort og bredt, med runde, utstående fasettøyne, gjerne med et par tenner på forkanten. Pronotum er nærmest rektangulært, men med utstående tenner ved forhjørnet og litt foran midten av hver side, gjerne med fire skarpe lengdekjøler som kan være avbrutte i midten. Dekkvingene er jevnbrede, forholdsvis lange og smale, med skarpe, opphøyde lengderibber og flate partier mellom disse, hvert mellomrom med to punktrader. Beina er forholdsvis slanke, leggene uten tenner på yttersiden med ender gjerne i en skarp, innoverrettet pigg på hannens forbein.

Levevis

I alle fall noen av artene lever sammen med termitter. De voksne billene kommer ofte til lys om natten.

Utbredelse

Slektene er utbredt i Sørøst-Asia og Australia, også i varme områder av Amerika.
Sauelusflue

Utbredelse

Sauelusflue er utbredt i flere av de europeiske land. Den finnes i Asia og Australia, men har ikke etablert seg i Amerika. Forekommer i Norge. Den er en av artene på den norske svartelisten.
Taejong av Joseon

Tronfølgestrid

Etter etableringen av kongedømmet Joseon i 1392 kom også spørsmålet om hvem av Kong Taejos sønner som skulle etterfølge faren som Joseon-konge. Taejos femte sønn med dronning Sineui, Yi Bang-won, hadde bidratt mest til å få faren til trona. Men statsminister Jeong Do-jeon og Nam Eun brukte sin innflytelse overfor Kong Taejo til å foreslå hans åttende sønn, andre sønn med dronning Sindeok, prins Uian (Yi Bang-seok) som kronprins i 1392. 
Konflikten kom opp i dagen fordi Jeong Do-jeon, som formet og etablerte det ideologiske, institusjonelle og juridiske grunnlaget for det nye kongedømmet mer enn noen annen, så Joseon som et kongedømme ledet av ministre utpekt av kongen mens Yi Bang-won ville etablere et absolutt monarki styrt direkte av kongen. Med Taejos støtte begrenset Jeong Do-jeon kongefamiliens makt ved å forby det politiske engasjementet til prinsene, samt ved å forsøk å avvikle prinsenes private armeer. Begge sider var klar over hatet overfor hverandre og forberedte seg på å slå til først. 
Etter dronning Sindeoks plutselige død i 1398 og i Kong Taejos sørgeperiode, slo kongens andre sønn, Yi Bang-won til og raidet det kongelige palasset, der han drepte Jeong Do-jeon og hans støttespillere, samt dronning Sindeoks to sønner (hans halvbrødre) inkludert kronprinsen. Hendelsen ble hetende «prinsenes første kamp».

Konge

Sjokkert over at hans sønner ville drepe hverandre for trona og psykisk utmattet som følge av drapet på hans andre kone, abdiserte Kong Taejo og kronet umiddelbart hans andre sønn Yi Bang-gwa, eller Kong Jeongjong som ny Joseon-konge. 
En av Kong Jeongjongs første handlinger som monark var å flytte hovedstaden tilbake til Gaeseong, der han mente det var betydelig mer komfortabelt å være. Fremdeles hadde Yi Bang-won reell makt og kom raskt i konflikt med den misfornøyde og eldre bror, Yi Bang-gan, som også ønsket seg makt. I 1400 var spenningen mellom Yi Bang-wons fraksjon og Yi Bang-gans tilhengere så sterk at den eskalerte til en åpen kamp, som ble kjent som «prinsenes andre kamp». Yi Bang-gan tapte og ble sendt i eksil til Tosan mens hans støttespillere ble henrettet. 
Under dette presset gjeninnsatte Kong Jeongjong Yi Bang-won som arving, og valgte deretter å abdisere. Samme år ble Yi Bang-won kronet til tredje Joseon-konge, som Kong Taejong.
Sayuri Osuga

Karriere

Osuga verdenscupdebuterte i hjemlandet i Nagano desember 1998, og fikk en 13.-plass på 500m 2. dag som beste plassering. Som junior-løper hevdet hun seg meget høyt på resultatlistene og satte flere verdensrekorder for junior damer på sprintøvelsene 500m, 1000m og sammenlagt sprint-firkant. Sin første verdenscupseier skulle hun også få i hjemlandet i M-Wave, Nagano på 500m da hun gikk til topps på 500m 2. dag i det 4. verdenscupstevne for sesongen 2002/03. Osuga fikk med seg totalt 4 distanseseire på 100m og 2 distanseseire på 500m i verdenscupen. Sesongen 2003/04 ble 100m en egen distanse i verdenscupen på skøyter, og Osuga ble den andre til å vinne verdenscupen på 100m for damer sammenlagt.
Hun har også flere ganger forbedret banerekorder rundt om i Japan, på sprint-sammenlagt og på distansene 500m og en gang på 1000m. På 100m har Osuga også forbedret banerekorder ved 3 anledninger men da utenfor Japan, i Harbin, Erfurt og Milwaukee.
Jef van de Wiele

Nazisme

Van de Wiele var en sterk beundrer av den tyske diktatoren Adolf Hitler og han snakket ofte varmt for en snarlig inkorporering av Flandern som en del av Det tredje rike. Van de Wiele hadde litt kontakt med nazistene før den tyske invasjonen av Belgia og han hevdet til og med at Adolf Hitler personlig hadde lovet ham at Flandern skulle bli innarbeidet i det tyske riket i henhold til van de Wieles ønsker og at han hadde videre blitt lovet stillingen som Gauleiter.

Innflytelse under okkupasjonen

Under den tyske okkupasjonen av Berlin hadde van de Wiele litt innflytelse blant nazistene, selv om den kompliserte natur av belgisk politikk gjorde at han ikke fikk den fulle innflytelse han ønsket seg. Van de Wiele arbeidet entusiastisk i samarbeid med nazistene, og han oppfordret til en full mobilisering til fordel for nazistene i Flandern. Etter de allierte styrkenes frigjøringen av Belgia flyktet van de Wiele til Tyskland, der han snart ble utpekt til leder for den teoretiske organisasjonen «Reichsgau Flandern» i desember 1944.
Philip Bjørnå Berntsen

Meritter

I 2007 deltok han i junior-EM i friidrett. Her tangerte han sin personlige rekord på 10,76 på 100 meter, men greide ikke å kvalifisere seg til semifinalen. På 200 meter løp han på 21,75 i forsøket og 21,92 i semifinalen, men greide ikke å kvalifisere seg til finalen. Dette året fikk han sølv på 100 meter og bronse på 200 meter ved NM i friidrett. 
Han deltok i både 100 og 200 meter ved junior-VM i friidrett 2008. Han løp 200 meter på 21,99, men kvalifiserte seg ikke til semifinale. Hans personlige rekord var da på 21,53. På 100 meter løp han på 10,74, men ble også der slått ut i innledende runde.
Ved NM i friidrett 2010 fikk han gull på 100 meter, med tiden 10,80. Ved EM i friidrett 2010 deltok han på 4 x 100 meter stafett, sammen Tormod Hjortnæs Larsen, Christian Settemsli Mogstad og Jaysuma Saidy Ndure. De løp på 40,04 sekunder i inledningsheatet, og gikk ikke videre til finalen. De fikk 10. beste tid i innledningsheatene. 
Han fikk bronse på 60 meter ved NM i friidrett innendørs 2011, bak Tormod Hjortnæs Larsen og Paul Anders Holte, og gull på 100 meter ved NM i friidrett 2012 i Kristiansand.
Dura mater

Dura mater eller senehinnen er den ytterste av de tre hjernehinnene og er en sig og hard hinne bestående av bindevev, hvis funksjon er å beskytte hjernen mot skader som har trengt gjennom skalletaket og å støtte opp hjernens mange lober. Hinnen sitter fast i knoklene i selve hjernekassen, og strekker seg ned mellom hjernehalvdelene. Under dura mater ligger spindelvevshinnen, den mellomste av de tre hjernehinnene.
Dura mater er grålig og ugjennomsiktig. Den omslutter hjernen og ryggnerven og hindrer cerebrospinalvæske å lekke ut. Under fosterutviklingen dannes den fra celler fra neurallisten.

Indre og ytre lag

Dura mater består av to lag: Endosteallaget og meningeallaget. Disse lagene sitter sammen som en enhet bortsett fra enkelte stedene i hodeskallen der de danner væskefylte hulrom som hjelper til å støtte opp hjernen. Disse hulrommene dannes mellom de to lagene.

Det endostele lag

Det ytre laget i dura mater kalles det endostele lag og er den vanlige beinhinnen som dekker skalleknoklenes indre overflate. Dette laget strekker seg ikke gjennom foramen magnum og er derfor ikke en del av ryggmargens dura mater. I den grad ryggmarkens dura mater har et endostelt lag er dette en del av beinhinnen rundt de enkelte ryggvirvlene. En liten rørformet skjede eller slire av det endostele lag omgir hjernenervene der de passerer gjennom sine respektive åpninger i hjernekassa. Rett utenfor kraniet går dette laget over i nervenes ytre lag (epineurium).

Det meningeal lag

Hovedtyngden av dura mater består av det indre eller meningale lag. Dette er en tjukk hinne av seige binnevevsfibre som går på kryss og tver. I motsetting til det ensostele lag fortsetter den meningale lag ut gjennom foramen magnum og blir en del av ryggmargens dura mater. Også dette laget er med å danne rørformede hylstre for hjernenervene. Utenfor hodeskallen går disse over i nervenes ytterlag.
Linnébreen

Linnébreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard. Den er rundt 2 km lang og ligger vest for Aldegondabreen, ved Systemafjellet (745 m), Christensenfjella (682 m) og renner ut i Linnédalen nordover, langt vest på Nordenskiöld Land. Det er noen mindre morenemasser ved munningen i dalen.
Breen ligger i forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst.
Den vestlige halvdelen av breen ligger inne i Nordenskiöld Land nasjonalpark og Nordenskiöldkysten ramsarområde.
Breen er oppkalt etter Carl von Linné.
Bonifazio Graziani

Liv og virke

21. oktober 1646 ble Bonifazio Graziani utnevnt til kapellmester ved Seminario Romano og den tilhørende kirka Il Gesù. 
De første utgitte verkene av ham kom i et samleverk fra 1648. I 1650 publiserte han ei bok med flerstemmige motetter op. 1, og i de følgende årene gav han ut en rekke motettsamlinger, noen ble trykt i flere opplag.
Det er bare bevart vokalverk etter Graziani. Hans eneste kjente elev, Giovanni Batista Giansetti, ble etterfølgeren som kapellmester i Il Gesù.
Prasat Ak Yum

Prasat Ak Yum (khmer: ប្រាសាទអកយំ) er et tempel i Angkorregionen i Kambodsja. Den første strukturen på området var en mursteinshelligdom med bare et kammer, sannsynligvis bygget mot slutten av det 8. århundre. Senere ble templet påbygd som en trappepyramide, med en grunnflate på ca. 100 m². Utvidelsen fant trolig sted tidlig i det 9. århundre under kong Jayavarman II, som er anerkjent som grunnleggeren av Khmerriket. Selv om ruinene i dag er visuelt lite imponerende sammenlignet med mange andre i Angkorregionen er de viktige som en forløper til templfjellene som ble til en standardform i kambodsjansk arkitektur.
Når det åtte kilometer lange reservoaret Vestre Baray ble bygget i det 11. århundre ble Prasat Ak Yum delvis begravd av den sørlige diken. Tempelet ble gravd ut i 1930 i regi av arkeologen George Trouvé.
Tuterud

Tuterud er en tidligere husmannsplass under Braanaas gård i Skedsmo i Akershus. Området ble bygget ut i 1980-årene og består i dag av en bebyggelse på cirka 80 eneboliger.
Skudenes

Skudenes på Skudeneset på Karmøy er en tidligere kommune i Rogaland fylke opprettet som Skudenes formannskapsdistrikt i 1837.
I 1849 ble distriktet delt i Skudenes og Bokn formannskapsdistrikt. 
1. februar 1858 ble Skudeneshavn skilt ut som egen kommune.
1. januar 1892 ble Åkra skilt ut som egen kommune.
1. januar 1965 ble Skudenes, Avaldsnes, Kopervik, Skudeneshavn, Stangaland, Torvastad og Åkra slått sammen til den nye Karmøy kommune.
Cetoniini

Beskrivelse

Stort sett middelsstore (5-20 millimeter) biller. Kroppsformen er litt smal, parallellsidig, oversiden noe flat. Hodet er uten påfallende horn, og clypeus er ikke sterkt forlenget. De fleste artene har metalliske farger, men ikke alle. Beina er korte og kraftige. Hele billen er sterkt sklerotisert (hard).

Levevis

En del gullbasser, deriblant de norske artene, kan fly med lukkede dekkvinger i stedet for å måtte ha dem sperret opp og ut til sidene. Det kommer av at dekkvingenes kant på siden har en utskjæring som gir plass for vingebevegelsene, som bildet oppe til høyre viser.

Habitat

De voksne av mange arter besøker ofte blomster i godt vær men holder seg skjult når det er overskyet - dette gjelder for de nordlige artene men neppe for arter som lever i ørkenstrøk. De eter pollen. Larvene lever ofte av vedmuld inne i hule trær, men noen holder til for eksempel i maurtuer. Larvene er store og hvitaktige med gulbrunt hode og sterke kjever, små men velutviklede ben og sparsomt behåret.
Oseaniamesterskapet i triatlon 2018

Oseaniamesterskapet i triatlon 2018 ble arrangert 8. april 2018 i Catani Gardens i St. Kilda i Melbourne i Australia. 
Løypa bestod av 1500 meter svømming, 40 km sykling og 10 km løping.
Den kostbare krones orden

Den kostbare krones orden (japansk: 宝冠章) er japansk orden. Ordenene ble innstiftet 4. januar 1888 og var opprinnelig en orden som bare ble tildelt kvinner.

Insignier

Ordenstegnene for Den kostbare krones orden består av en blåemaljert oval som i midten viser i gull kronen som tidligere ble benyttet av keiserinnen under vårfestivalen. Midtmedaljongen er omgitt av en rødemaljert bord med grønne bambusskudd innenfor to perlerader. Ytterst bærer medaljongen fire grupper av rosa og hvite kirsebærblomster med grønne blader. Ordenstegnet er opphengt i båndet i ledd bestående av ulike mon, japanske heraldiske merker. Ordensstjernen har fem tagger, hver bestående av fem perlerader, og har en midtmedaljong med en den mytisk fuglen hō-ō.
Ordensbåndet er gult med smale røde striper.

Inndeling

Den kostbare krones orden er inndelt i åtte grader.

Tildeling

De høyere grader av Den kostbare krones orden ble kun tildelt kvinnelige medlemmer av den keiserlige familie og adelige. Lavere grader benyttes som en fortjenstorden. Den utdeles forholdsvis sparsomt.

Norske innehavere

Dronning Sonja er innehaver av Den kostbare krones orden.
Korean Air

Rutesamarbeid

Korean Air har rutesamarbeid med disse flyselskapene:
Aeroflot,
Aeroméxico,
Air China,
Air France-KLM,
Air Algérie,
Alaska Airlines,
Alitalia,
China Airlines,
China Eastern Airlines,
China Southern Airlines,
Continental Airlines,
Czech Airlines,
Delta Air Lines,
EgyptAir,
Emirates,
Garuda Indonesia,
Hawaiian Airlines,
Japan Airlines,
Kenya Airways,
KLM,
LAN Airlines,
Malaysia Airlines,
Northwest Airlines,
Rossiya,
Shanghai Airlines,
Uzbekistan Airways,
Varig,
Vietnam Airlines.