google/wiki40b huggingface dataset:
BMW E24

Basisplattformer og standardmodeller

Basisplattformen for BMW's 6-serie var basert på den for tiden aktuelle varianten av merkets 5-seriemodeller (BMW E12 fra 1975 til og med 1981, og BMW E28 fra høsten 1981 til og med 1989), og med dette menes første og andre generasjon av 5-serien. I praksis betød dette at BMW's 6-serie-modeller var som sjeldne og påkostede coupè-versjoner av 5-serien å regne, selv om bilene eksteriørmessig hadde mer til felles med BMW's 7-serie E23. Parallelt med introduksjonen av den nye 5-serien E28 høsten 1981 (og med denne en helt ny fram- og bakvogn, samt et revidert styringssystem for innsprøytningen), endret også BMW basisplattformen for BMW's 6-serie (fra basismodell E12 til basismodell E28), og den nyreviderte 6-serien ble kalt BMW 6er-reihe E24/ Phase Zwei (på de enkelte engelskspråklige markeder markedsført som "BMW 6-series E24 Mark II"). Foruten de ovenfor nevnte tekniske modifikasjoner, fikk 6-serien nå også reviderte bakstøtfangere (de nye modellene hadde nå støtfangere som gikk helt fram til bakre hjulbue, mens de forrige modellene, basert på E12, hadde vært utstyrt med bakstøtfangere som ble avsluttet under baklyktene), en nydesignet B-stolpe (eksteriørt plassert mellom døren og baksetet), indre dørhåndtak av den samme typen som montert i BMW's 5-serie E28, og et nydesignet dashboard. Her er det verdt å merke seg at BMW fortsatte produksjonen av 6-serien basert på E28-plattformen, også etter introduksjonen av den helt nye BMW's 5-serie E34 høsten 1987. Den eneste oppgraderingen BMW's 6-serie E24 fikk med tanke på introduksjonen av BMW's nye 5-serie E34, lå i motoren, og BMW 635 CSi fikk nå den nyreviderte katalysatorrensede versjonen av den gamle 3430 ccm M30-motoren, som nå leverte 211 HK (155 kW), imot tidligere 218 Hk (160 kW).

BMW M635 CSi/ BMW M6

Våren 1984 introduserte BMW en enda mer kraftfull versjon av 6-serien, nå motorisert av den høyeffektytende motoren M88. Denne motoren var en oppgradert versjon av motoren som var levert i BMW M1, og motoren ble også levert i BMW's nykommer E28 M5. Motoren ble produsert av BMW M GmbH, og denne reviderte versjonen av M88-motoren leverte takket være en overgang fra Kugelfischer (mekanisk) til Bosch Jetronic (elektronisk) innsprøytning, og et nydesignet eksosanlegg, hele 9 Hk mer enn motoren i BMW M1. Modellen ble markedsført som "M 635 CSi" i Europa, Asia og Midtøsten, og som "M6" i USA og Australia. Standardversjonen av denne leverte 286 hk (210 kW), og nordamerikanske avgassnormer bidro til å dra effekten ned til 260 Hk (191 kW) for modellene levert på dette markedet.

Trivia

De høye norske avgiftene for slagvolum og motorkraft i skatteklassen for sportsbiler, gjorde at BMW 633 CSiA i 1976 havnet i samme prisklasse som Porsche 911 Turbo.
Surnadalen

Surnadalen er et dalføre som går østover fra Surnadalsfjorden nord for Trollheimen på Nordmøre. Dalen er bred og åpen med et rikt jordsmonn, som skyldes et belte av skifer og kalk går langs deler av dalen. Ellers består berggrunnen av gneis. Dalen har 2 sidedaler inn til Trollheimen, Vindøldalen og Folldalen.
Gjennom Surnadalen renner Surna, ei kjent lakseelv.
Ecuadors sentralbank

Historie

Sentralbanken ble etablert 10. august 1927.
Bakgrunnen for etableringen er det økonomiske uføret Ecuador befant seg i før og etter statskuppet 9. juli 1925. De liberale hadde styrt landet siden 1895, med et forsøk på å modernisere landets økonomi, men baserte seg i stor grad på handel med kakao. Handelen sank, og med effekten av 1. verdenskrig var landet tynget av gjeld, og militære krefter gjorde statskupp.
Som president i den provisoriske regjeringen som tok over fra 10. juli satt Luis Enrique Napoleón Dillon, Dillon startet prosessen som endte med etableringen av sentralbanken. Den amerikanske økonomen Edwin W. Kemmerer bisto i denne prosessen, etter at han nylig hadde hjulpet Chile i etableringen av Chiles sentralbank. Fram til dette var det private banker som stod for utstedelsen av valuta. Sentralbankens første sentralbanksjef var Neptalí Bonifaz Ascázubi.

Målsettinger og hovedoppgaver

Sentralbankens målsetting er både økonomisk og menneskelig vinklet; de skal sørge for økonomisk utvikling og finansiell stabilitet, men også forbedre levestandarden for innbyggerne i Ecuador, med en rettferdig og sosial utøvelse av politikken.

Sentralbanksjef

Pr mai 2016 er Diego Martínez sentralbanksjef.
Tidligere sentralbanksjef Pedro Delgado Campaña gikk av i desember 2012, etter at det ble avslørt at hans utdanning ikke var gyldig. Ecuadors minister for økonomisk politikk, Jeannette Sanchez, overtok stillingen som sentralbanksjef midlertidig, fram til Martínez ble innsatt 16. januar 2013.
Dramapedagogikk

Dramapedagogikk kan defineres som en pedagogisk metode som tar i bruk drama og teater. Fagfeltet spenner vidt, eksempler kan være  skolerevy, forskjellige dramaleker og øvelser, dramatiske fiksjonsreiser hvor deltakerne improviserer seg gjennom organiserte løp med et gitt didaktisk mål eller pedagogisk teater. Fagfeltet er også beslektet med dramaterapi, og et begrep som har blitt brukt internasjonalt om det samme i de senere årene, er anvendt drama eller anvendt teater. I Norge undervises det i dramapedagogikk ved de fleste høyskoler som også har lærer- eller førskolelærerutdanning. I Norge er dramapedagogikk sterkt influert av amerikansk og engelsk dramapedagogikk.
VSS Vintorez

VSS (russisk: Винтовка Снайперская Специальная, Vintovka Snajperskaja Spetsialnaja eller «Spesiell skarpskytterrifle», GRAU betegnelse 6P29), også kalt Vintorez («piggtrådkutter»), er en skarpskytterrifle som bruker en tung subsonisk 9 x 39mm SP5-patron og panserbrytende SP6-patron. Våpenet ble utviklet på slutten av 1980-tallet av TsNIITochMash og produsert av Tula Arsenal. Det er utstedt primært til Spetsnaz-enheter for spaning eller hemmelige operasjoner.

Funksjoner

Våpenet har en integrert lyddemper som flyter rundt løpet. Denne lyddemperen kan lett fjernes for oppbevaring eller vedlikehold, men VSS bør ikke brukes uten lyddemper. Våpenet med integrert lyddemper har en lengde på 894 mm.

Nattsikte

Standard er nattsiktet 1PN51.
Nord-Innherad prosti

Nord-Innherad prosti var et tjenestedistrikt i Nidaros bispedømme  i Den norske kirke fra 1833 til 2018. Det omfattet de nordlige delene av distriktet Innherred i Nord-Trøndelag. Den 1. januar 2019 ble prostiet slått sammen med Sør-Innherad prosti til det nye Stiklestad prosti.

Administrasjon

Prostiet var opprinnelig inndelt i prestegjeld, men disse ble fra 2004 faset ut til fordel for sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. De som arbeider i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller er ansatte i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin tilknyttet ett eller flere sogn. Prosten har sitt sete i Steinkjer.

Skrivemåte

Den danske skrivemåten Nordre Indherred Provsti ble benyttet inntil 1917, da den offisielle skrivemåten ble endret til Nord-Innherad prosti. Det var imidlertid mer vanlig å bruke skrivemåten Nord-Innherred prosti.
Russian Warbirds of Norway

Russian Warbirds of Norway er en ideell forening stiftet av flygere og eiere av tidligere sovjetiske fly som i dag opereres i Norge. Foreningen ble startet våren 2000 og har sin hovedbase på Skien lufthavn.
Formålet med foreningen er å bidra med «østlige» innslag på flystevner i inn- og utland (Skandinavia), og lokalt bidra til å øke interessen for fly- og flyging. Foreningen samarbeider forøvrig med Warbirds of Norway og Scandinavian Historic Flight.
Natt til 29. september 2016 gikk flere fly tapt da hangaren deres brant ned, en Antonov An-2 ble berget mens mens to Aero L-29 Delfin og to Yakovlev Yak-52 gikk tapt.
Megaceron

Utseende

Middelsstore, slanke, blanke, rødbrune trebukker. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen, det tredje leddet er kraftig forstørret, spoleformet. Pronotum er mye lengre enn bredt, sylindrisk. Dekkvingene er smale og jevnbrede og ender i en liten tann. Hver dekkvinge har en gulaktig lengdestrek i midten. Beina er middels lange med noe fortykkede lår.

Utbredelse

Artene er utbredt i Brasil og Paraguay.
Niedersachsen rundt

Niedersachsen rundt er et tysk sykkelritt over fem etapper som ble arrangert hver april fra 1977 til 2007. 
I 2006 satte Alessandro Petacchi fra Team Milram rekord ved å være førstemann til å vinne alle etapper.
Tollpost Globe

Tollpost Globe AS var et norsk logistikkselskap. Det ble etablert i Norge i 1926 og tilbød nasjonal distribusjon av stykkgods og partilast, samt nasjonal og internasjonal distribusjon av pakker og paller.
Tollpost Globe ble solgt til PostNord AB i to faser: 50% ble overdratt i 2001 og restende ble solgt i 2008. I 2014 skiftet Tollpost Globe navn til PostNord Logistics, og fra 1. juni 2014 PostNord.
Vitellius

Bakgrunn

Vitellius' far Lucius Vitellius var under keiser Tiberius overstattholder over Syria med et visst ansvar også for Palestina.

Veien til makt

Vitellius ble kommandant for de romerske styrker i det sørlige Tyskland i år 68. I forviklingene etter keiser Neros død utropte styrkene i Germania Superior og Germania Inferior ham til keiser den 2. januar 69, tretten dager før Othos ble keiser. 
Denne kåringen skyldtes ikke Vitellius' egna meritter; Vitellius ble etter utnevnelsen til kommandant inndratt i et maktspill som han hadde liten kontroll over. De tyske arméene var misfornøyde etter at de ikke var blitt belønnet av Galba for at de hadde kvalt Vindex' opprør, og Vitellius ble derfor sendt av Galba for at han var uten militære meritter og ble vurdert som svak. Den 1. januar nektet styrkene i Germania Superior åt fornye sin troskapsed til keiseren hvorpå de utropte Vitellius.
Med to keisere var konfrontasjonen så godt som uunngåelig. Otho tilbød Vitellius innflytelse og et giftemål med Vitellius' datter, men i mars 69 begynte Vitellius' tropper å forflytte seg mot Roma; ikke anført av Vitellius, men av hans generaler Fabius Valens og Caecina. Ved å bygge en bro over Po tvang man ut Othos tropper i tallmessig underlegenhet og beseiret dem ved Cremona den 14. april, hvorpå Otho begikk selvmord.

Vitellius som keiser

Vitellius marsjerte inn i Roma den 17. juli samme år, 69 (det tok noe tid å komme seg dit, ettersom han befant seg i Gallia under hele krigent). Maktovertagelsen gikk smidig, bortsett fra at Vitellius ble nødt til å belønne de tyske arméer ved å opplösa praetoriangarden og byvakten i Roma og erstatte dem med sine egne lojale tropper.
I midten av juli, omtrent samtidig som Vitellius gjorde sin seiersparade inn i Roma, fikk Vitellius nyheter om at de østre provinser hadde utropt Titus Flavius Vespasianus til keiser. Dette innledet sen såkalte flaviske revolt. Antonius Primus, kommandant for den sjette legion i Pannonia, valgte å alliere seg med Vespasian og beseiret Vitellius' styrker i det andre slaget ved Bedriacum den 24. oktober 69. Vitellius forsøkte deretter å stanse sine fiender ved å sende styrker tll Apenninene; de deserterte imidlertid uten kamp. 
Nå forsøkte Vitellius å abdisere fra keisertronen for å redde seg selv og sin familie, men hans politiske allierte tvang ham tilbake til keiserpalasset. Da hadde allerede Vespasians eldre bror Titus Flavius Sabinus forsøkt å ta kontroll over byen i den tro at Vitellius hadde abdisert. Hans følge ble angrepet av Vitellius' styrker og barrikaderte seg på Capitolium, noe som endte med at bebyggelsen på høyden (medregnet tempelet til guden Jupiter) brant ned og Vespasians bror med følge ble slept for Vitellius og drept.
Den 20. desember 69 inntok de flaviske styrkene Roma. Vitellius hadde først planlagt å flykte, men vendte tilbake til palasset som han fant forlatt. Da kledte han seg i skitne klær, og forsøkte å gjemme seg blant tjenestefolkets bosteder. Soldatene oppdaget ham og slepte ham halvnaken til Forum Romanum. Der ble han torturert og drept, hvorpå liket ble kastet i Tiberen.
Amadotrogus

Utseende

Middelsstore, blanke, brunlige oldenborrer. Oversiden er blank og sparsomt punktert. Antennes klubbe er forholdsvis liten og ikke betydelig større hos hannene enn hos hunnene.

Utbredelse

I Europa er slekten utbredt i de sørlige og sørvestlige delene, for øvrig er slekten bare kjent fra Libanon.
Junior-NM på ski 2012

Junior-NM i langrenn 2012 ble arrangert som to konkurranser. Del 1 ble arrangert i Holmenkollen 16. – 18. mars 2012. Arrangør var Kjelsås langrenn. Del 2 (sprintøvelsene) ble arrangert 23. - 25. mars i Fauske. Arrangør var Fauske IL.
Augo Lynge

Familie

Augo var sønn av Pavia og Bendthea Lynge. Han var gift med Ketura, sammen fikk de 7 barn; 
Lise, Martha, John, Marie, Astrid, Lars og Kunuk. Han hadde til sammen fem søsken; Rosa, Vilhelm, Agnete, Marie og Magdaline.

Utdanning

I 1921 gikk han ferdig sin kateket- og lærereksamen i Godthåb. Han tok senere flere kurser; ved Jelling Seminarium 1923-24, Københavns Seminarium 1923-24 og Danmarks Lærerhøjskole 1933-34.

Yrkeskarriere

Augo Lynge startet sin yrkeskarriere som lærer på Grønland i 1924. Fra 1930 underviste han på Godthåb seminarium.
Etterhvert startet også han politiske karriere. Hans første politiske verv var i Godthåb kommuneråd 1930-42. Fra 1939 av satt han i Grønlandsutvalget i Riksdagen i flere perioder. Fra 1951 til 1955 satt han i Grønlands Landsråd.
Sammen med Fredrik Lynge var Augo de første grønlandske representantene i det danske Folketinget. Denne merkedagen var 6. oktober 1953, da det nyvalgte Folketinget holdt sitt åpningsmøte.
I 1941 stiftet han ungdomsforeningen «Nunavta qitornai».

Skipsforliset og hans død

Danmarks stolthet, grønlandsskipet M/S «Hans Hedtoft», startet sin jumfrutur fra København 7. januar 1959. Båten anløp først Julianehåb, deretter Godthåb, Holsteinsborg og Sukkertoppen, før den skulle returnere til København fra Julianehåb. Hjemturen startet 19. januar klokka 21:15. Augo Lynge var en av de 95 ombord.
Om lag 20 sjømil syd for Kapp Farvel støtte båten på et isfjell. I likhet med «Titanic» skulle ikke MS «Hans Hedtoft» kunne synke. Dette viste seg imidlertid ikke å holde stikk, og båten sank 30. januar. Alle ombord omkom: 55 passasjerer og en besetning på 40.
Skogsøysundbroa

Skogsøysundbroa er ei trebjelkebro som ligger i mellom fastlandet og Skogsøy i Mandal kommune, Vest-Agder. Broa er 8 meter lang og 2 meter høy.
Rettskrivinga av 2012

Rettskrivinga av 2012 er den nye rettskrivinga for nynorsk. Kulturdepartementet har godkjent framlegget fra Språkrådet og rettskrivinga blei gjeldende fra 1. august 2012. Hovedmålet var «å laga ei tydeleg, enkel og stram norm for nynorsk, utan sideformer». Språkrådet har gått inn for å oppheve skillet mellom hoved- og sideformer, men gikk derimot seinere bort fra de andre delene av hovedmålet. Dette viser seg i sakspapirene til styremøtet i Språkrådet 20. mai 2011 og i grunngivelsen for «tilrådd norm». Der heter det blant annet at «[n]ynorskrettskrivinga blir verande vid» og at «[s]om skriftspråk er ikkje nynorsk tent med så vilkårleg utføring. Det vil ikkje vere heldig at det veks fram ein stor underskog av husnormer som ikkje er synlege eller tilgjengelege for omverda.» Tallet på valgfrie former går noe ned i den nye rettskrivinga, men den nye rettskrivinga innebærer først og fremst at ord og former som sjelden er i bruk blir tatt bort. Tallet på valgfrie former av hyppig brukte ord vil derimot øke sterkt.

Gang

De siste åra har Språkrådet og Kulturdepartementet planlagt ei ny rettskriving for nynorsk etter at bokmål fikk ny rettskriving i 2005, men planene har blitt lagt på is flere ganger. I 2009 gav departementet klarsignal og bad om at Språkrådet skulle sette i gang arbeidet med ny rettskriving. Planlegginga begynte i november 2009 og gjennom en åpen prosess skulle ei ny rettskriving uten sideformer være ferdig 15. mai 2011. Deretter skulle dette framlegget gjelde fra 1. august 2012.
Arbeidet med rettskrivinga har vært åpent og det har vært mulig for hvem som helst å komme med innspill gjennom nettstedet nynorsk2011.org. Nettsida er nå stengt for nye innlegg, men ordskiftet ligger ennå ute. Rettskrivingsnemnda kom først med et rettskrivingsframlegg 1. februar 2011, deretter med et revidert framlegg 1. april. Styret i Språkrådet gav støtte til framlegget 20. mai og Kulturdepartementet godtok det 22. september. Dermed blir framlegget fra 1. april gjeldende fra 1. august 2012.

Kritikk

2012-rettskrivinga og arbeidet til rettskrivingsnemnda har fått sterk kritikk fra ulike hold for det faglige innholdet, blant annet fra Ullensvang Mållag, Voss Mållag, Ivar Aasen-sambandet og Norsk Måldyrkingslag. Heller ikke fra ordskiftet på nynorsk2011.org var tilbakemeldingene bare gode.
Abing

Liv og virke

Abing var sønn av Hua Qinghe, som var taoistisk prest. Moren døde da gutten var ett år gammel. Abing ble oppdradd av slektninger til han var åtte, og da dro han til farens tempel for å bo der. I stedet for Abing fikk han da navnet Hua Yanjun og begynte på skolen.
Abings far spilte taoistisk religiøs musikk på en rekke instrumenter, og begynte å lære opp sønnen. Da han var ti år begynte han med trommer, da han var tolv dizi, deretter erhu. 
I 1914 døde faren, og Abing tok ansvaret for tempelet sammen med sin nevø. Men dårlig økonomistyring og opium drev Abing inn i fattigdommen. Da han var 34 fikk han syfilis og begynte å miste synet på begge øyne. Han ble uteligger og tjente til livets opphold som omflakkende gatemusikant. I 1939 giftet han seg med Dong Caidi (董彩娣), en enke fra Jiangyin på landet.
Etter giftermålet opptrådte Abing hver ettermiddag på et torv i Wuxi. Han ble vidgjeten for hvordan han flettet inn dagsaktuelle ting i sin musikk og sang, særlig krigen mot Japan. Etter forestillingen ville han gå gatelangs og spille erhu. Han var særlig produktiv den gang, og det er fra denne tid at han spilte sin mest berømte komposisjon Erquan Yingyue (jfr. lydfilen).
Etter den japanske erobring av Wuxi dro Abing til Shanghai, mens hustruen dro til sin hjemlandsby. I Shanghai spilte Abing for et kunqu-operaselskap. I 1939 vendte han tilbake til Wuxi og gjenopptok sin gamle dagsrytme. Men hans musikalske kommentarer til dagsaktualitetene irriterte myndighetene slik at han i 1945 ble forbudt å synge om aktuelle hendelser på torvet. 
I 1947 gjennomgikk Abing en periode med lungesyke. Han sluttet å opptre, og begynte å tjene til livets opphold som huqin-reparatør.
Sommeren 1950 dro to professorer fra Det sentrale musikkonservatorium i Beijing, Yang Yinliu og Cao Anhe, til Wuxi for å foreta opptak av Abing. Abing hadde da ikke opptrådt på nesten tre år. Etter tre dagers øvelse ble opptakene gjennomført i to sesjoner; tre  erhustykker og tre pipastykker. Men Abings favorittstykke, Meihua Sannong, ble ikke tatt opp fordi teamet slapp opp for innspillingsplater.

Opptakene gjorde Abing enda bedre kjent, og han ble tilbudt en undervisningsstilling på Det sentrale musikkonservatorium. Man han var for syk til å ta imot det, og døde den 4. desember 1950. Han ble begravet ved det tempelet der han ble født. Hans kone døde tre måneder etter.
Johann von Ewald

Bakgrunn, tidlig karriere

Ewald var sønn av en bokholder, men viste tidlig interesse for militærvesenet og ble som sekstenåring med i infanteriregimentet Gilsa. I 1774 fikk han kommandoen over livjegerne. Jegersoldatene ble rekruttert fra skogsarbeidere og jegere og brukte korte, men presise gevær og var kjent som gode skyttere. Som 26-åring mistet han det venstre øye i en duell. Det etterfølgende sykeleiet brukte han til studier av krigsvitenskapelige verker, noe som resulterte i en avhandling i 1774.

Tjeneste i Nord-Amerika

Friedrich II av Hessen-Kassel leide ut tropper til britene til deres krig i Nord-Amerika, og etter å ha krysset Atlanteren, en reise som tok tre og en halv måned, ankom Ewald New York 3. oktober 1776. Allerede samme måned deltok han i kamphandlinger.
Ewald innså ganske snart at den britiske strategien ikke var å beseire fienden, men å vinne amerikanerne tilbake for den britiske kronen. Han var en modig og djerv offiser som elsket offensive og overraskende angrep. Hans ”grønnjakker” var fryktet av amerikanerne. Under den amerikanske uavhengighetskrigen deltok han i flere felttog på den amerikanske østkysten, blant annet i New Jersey, Philadelphia, Charleston og Yorktown. Etter at general Cornwallis overga seg ved Yorktown i oktober 1778, ble også Ewald tatt til fange. Som profesjonell soldat og spesialist på partisanerkrig ble han respektert av både venn og fiende. General Henry Knox tillot ham å besøke West Point som gjest.

Tilbake i Europa

I 1783 vendte han tilbake til Hessen og skrev ned sine erfaringer i boka Über den kleinen Krieg («Om den lille krigen») som ble utgitt i Marburg 1785, og høstet blant annet ros fra Fredrik den Store. På tross av sine erfaringer og nedtegnelser ble han på grunn av sin borgerlige bakgrunn forbigått ved forfremmelser. 
I 1788 gikk Ewald derfor inn i dansk tjeneste som oberstløytnant og sjef for Slesvigske jegerkorps, som han selv skulle opprette og utvikle etter de prinsipper han beskrev i sine skrifter. To år senere ble han adlet, og i 1801 overtok han militærkommandoen i Hamburg etter at hans tropper hadde besatt byen for å hindre britiske skip i å bruke Elben.
I 1806 forhindret han at franskmennene og prøysserne trengte inn i Holstein, noe som ville betydd at den danske nøytraliteten ville ha blitt krenket. Året etter beskyttet han Sjælland mot engelskmennene og for dette ble han utnevnt til guvernør av Kiel. Som kommandant for det danske korpset som støttet franskmennene mot von Schill, utmerket han seg ved stormingen av Stralsund i 1809, ble utnevnt til generalløytnant og kommanderende general i Holstein. I 1812 overtok han kommandoen over en divisjon på 10 000 mann som skulle tilslutte seg det 11. franske armekorps. 
Sykdom tvang ham imidlertid til å legge ned sin kommando. Han døde kort tid etter på sitt gods nær Kiel.