google/wiki40b huggingface dataset:
West Australian Airways

West Australian Airways var et australsk flyselskap med base i Geraldton i Vest-Australia. Det ble etablert 5. desember 1921 som Western Australian Airways av Norman Brearley, som var pilot under første verdenskrig. Det var det første flyselskapet i australsk historie som etablerte regelmessige flyruter. Den første forlot Geraldton den 2. november 1922. Den 12. juni 1936 ble West Australian Airways kjøpt av Adelaide Airways for 25 000 australske pund og i juli samme år ble det en del av Australian National Airways.

Historie

Etter første verdenskrig returnerte Norman Brearley, som hadde tjenestegjort i Royal Flying Corps til Australia i 1919. Han bragte med seg to Avro 504J fly. I mai 1921 averterte Australias føderale regjering etter tilbud på den første subsidierte kontrakt på en ukentlig luftpost- og passasjerrute mellom Geraldton og Derby i Vest-Australia. Brearley var så hissig etter å vinne at han la inn flere tilbud. Den 2. august 1921 fikk Brearley vite at hans anbud var akseptert. Brearley satte igang og hyret 5 piloter: Val Abbott, Arthur Blake, Bob Fawcett, Charles Kingsford Smith og Leonard Taplin.
Den 5. desember 1921, på sin aller første tur i selskapet, havarerte Ted Broad og Bob Fawcett med en Bristol Tourer G-AUDI 130 km nord for Geraldton. Brearley avlyste flyvninger til 21. februar 1922.
Den 3. desember 1926 endret Western Australian Airways Ltd. sitt navn til West Australian Airways Ltd, da majoriteten av dets virksomhet ble referert til bare som  Airways. Den 2. juli 1928 ble Australias første interstate airmail kontrakt mellom Perth og Adelaide tildelt West Australian Airways for 5 år. Ruten begynte 26. mai 1929 med fire nye de Havilland DH 66 Hercules-fly med plass til 16 passasjerer med en cruisefart på 176 km/h. En varm lunch ble servert i Ceduna i Sør-Australia, middag i selskapets eget hostel i Forrest i Vest-Australia med catering i Kalgoorlie i Vest-Australia.
Den 19. april 1934 ga den føderale regjeringen 5-års kontrakt for Perth–Daly Waters til MacRobertson Miller Aviation Co. Denne beslutningen etterlot West Australian Airways med kun én usubsidert rute, Perth–Adelaide. I april 1936 tilbød Adelaide Airways Ltd å kjøpe West Australian Airways og den 12. juni ble kjøpet sluttført for 25 000 pund. Adelaide Airways og West Australian Airways ble del av det nye Australian National Airways.
Boye Ullmann

Biografi

Ullmann er født og oppvokst på Lillehammer og er utdannet verktøymaker. Han var klubbleder i Fellesforbundet sin klubb ved Norwesco AS i nesten 20 år. Etter en konflikt med ledelsen sluttet han der på begynnelsen av 2000-tallet. Han har hatt en rekke verv i fagbevegelsen, i organisasjonslivet på venstresiden og i Rødt.

AKP og RV

Ullmann var fra 1970-årene medlem av Arbeidernes Kommunistparti (AKP). På 1980-tallet var han sekretær i partiets internasjonale utvalg og jobbet blant annet med å bygge opp Afghanistan-komiteene i Norge. Ullmann meldte seg ut av AKP i 2001 i protest mot det han mente var voldsromantiske tendenser i partiet. Han fortsatte som aktivist i Rød Valgallianse (RV).

Rødt

Ullmann spilte en viktig rolle i sammenslåingen av AKP og RV til det nye partiet Rødt. På RVs landsmøte i 2005 foreslo han at partiene skulle innlede forhandlinger om å slå seg sammen. I 2007 var sammenslåingsprosessen gjennomført og Rødt ble stiftet.
I 2008 markerte Ullmann seg som en sterk kritiker av stalinistgruppa Tjen folket, og oppfordret medlemmene i gruppa til å melde seg ut av Rødt. Han beskrev tankegodset til Tjen folket som «søppel og skrot». Alle kjente medlemmer av Tjen Folket ble siden ekskludert fra Rødt.
Ullmann satt i Rødts arbeidsutvalg i perioden 2012-2015. Ved stortingsvalget i 2013 var han partiets 3. kandidat i Oslo. I perioden 2015-2017 er han medlem av partiets faglige utvalg.

Arbeid mot sosial dumping

I 2013 var Ullmann med på å avsløre sosial dumping i form av livsfarlig arbeid og underbetaling blant rørleggere som arbeidet ved Coops nye storlager på Gardermoen. Rørleggerne fikk med Ullmanns hjelp full erstatning fra Coop. Rørleggerne ble i 2014 tildelt varslerprisen Stockmanns hammer og rettet en spesiell takk til Ullmann.
Ullmann har markert seg som en skarp kritiker av EØS-avtalen og mener denne står i veien for arbeidet mot sosial dumping i norsk arbeidsliv.
Börgermoor

Börgermoor var en tysk konsentrasjonsleir ved Aschendorf i Emsland under det tyske naziregimet.
Leiren ble opprettet i 1933, kort tid etter riksdagsbrannen og de påfølgende massearrestasjonene av nazistenes politiske motstandere.
I starten var det kun politiske fanger i leiren – hovedsakelig sosialdemokrater og kommunister. Innenriksministeren i Preussen, Hermann Göring, planla opprinnelig at alle delstatens politiske fanger, i alt 10000, skulle plasseres i leire i landkreis Emsland. Planen var å bygge 8-10 leirer i området.
Da Heinrich Himmlers SS overtok ansvaret for konsentrasjonsleirene i 1934, ble Görings planer for en konsentrasjonsleir for Preussen lagt bort. Fra Emsland var det kun Börgermoors naboleir Esterwegen som ble med i Himmlers prosjekt for å strømlinjeforme de tyske konsentrasjonsleirene.
Fra 1934 til 1936 var Börgermoor plassert under de tyske justismyndigheter, og skulle fungere som straffeanstalt. Med kommandøren fra Oranienburg, Werner Schäfer, som ansvarlig var det imidlertid liten forskjell på straffemetodene fra denne leiren og de leirene som ble organisert av SS.
Straffearbeidet var hardt og bestod av kultivering av myrlandskapet i området, kun ved bruk av hakke og spade. Planen var å kultivere 50 000 hektar bare ved hjelp av håndkraft innen 10 år, og med dette rydde plass for 2300 nye bosettinger. Bare en liten del av målet lykkes før krigen sluttet.
Da krigen startet ble leiren brukt til å straffe desertører og tyske soldater som var dømt for desertering, ordrenekt og feighet. Disse mennene ble kalt «Myrsoldater».
I 1941 beordret Hitler at myrkultiveringen skulle avsluttes. Fangene skulle benyttes til mer produktivt arbeid ved bondegårder i området. I 1942 sendte man 2000 krigsfanger fra Emsland-leirene til Nord-Norge for arbeidsinnsats (Wikingeinsatz). Arbeidet bestod i å bygge veier og festninger. På grunn av dårlige forhold og hardt arbeid døde 168 av disse allerede første året. Ved evakueringen av Finnmark i 1944 ble fangene sendt sørover, blant annet til Trondenes. Etter kapitulasjonen i 1945 ble knapt 300 av de tyske fangene flyttet til Wehrmachts fangeleir «Rohrbrunn» ved Brevik. Den tyske krigsretten fortsatte sin virksomhet i Norge utover sommeren og høsten 1945, blant annet med Hans Filbinger som dommer. Etter offentlig omtale ble leiren avviklet og de siste fangene returnerte til Tyskland i løpet av 1946.
10. april 1945 ble leiren evakuert ved at 1100 fanger ble sendt på en dødsmarsj til Aschendorfermoor. 267 menneskeliv gikk tapt i marsjen.
Den tyske skuespilleren og regissøren Wolfgang Langhoff var fange i Börgermoor 13 måneder i 1933/34. Sine erfaringer fortalte han om i boken Myrsoldater utgitt i 1935.
Sangen «Die Moorsoldaten» ble laget i Börgermoor. Sangen er skrevet av Johann Esser og Wolfgang Langhoff, og musikken av Rudi Goguel.
Koprivnica-Križevci

Byer og kommuner

Fylket er administrativ inndelt i 3 byer og 22 kommuner. Innbyggertall i følgende lister er fra folketellingen i 2001.
Bowls under de britiske imperielekene 1938

Bowls under de britiske imperielekene 1938. Bowls var en av flere sporter under de tredje britiske imperieleker som ble arrangert i Sydney i Australia. Det var tre øvelser i bowls, single, par og firer, kun for menn. Det var 42 utøvere fra ni nasjoner som deltok i bowlskonkurransene som ble avviklet i perioden 5. til 9. februar 1938. New Zealand ble beste nasjon med to gullmedaljer foran Sør-Afrika med en.
Frank Luck

Dopet

Frank Luck innrømmet i et TV-program den 6. april 2009 at han benyttet doping på slutten av 1980-tallet uten at han visste det. Han benyttet Oral-Turinabol, et anabole steroid og han mener at effekten var negativ. Eirik Kvalfoss, som ble slått av Luck på VM-sprinten i 1989, mente det var seint å komme med dette så lenge etterpå. Han påpekte videre at han syntes dette var trist.
Ane Hjort Guttu

Kurator- og prosjektarbeid

• Professor ved Kunsthøyskolen i Oslo, avd. Kunstakademiet, 2016
• Stipendiat, prosjekt: Kunst og frihet, Norwegian Artistic Research Fellowship Programme, 2009-2013
• Kurator (m/Tone Hansen), Lære for livet. Henie-Onstad kunstsenter, 2012-2013
• Kurator (m/Tone Hansen), Szenarien über Europa, Galerie für Zeitgenössische Kunst Leipzig, 2011-2012
• Nestleder/styremedlem, Kunstnernes hus, 2009-2013
• Kurator, Moderne kunst, Henie-Onstad Kunstsenter, 2008
• Kunstnerisk konsulent for kunstprosjekter i regjeringskvartalet R6, 2007-
Kongehusets 100-årsmedalje

Utforming

Kongehusets 100-årsmedalje er i sølv. Medaljen er rund med en diameter på 30 mm og har en kongekrone på toppen. På avers bærer den kong Haakon VIIs portrett sammen med innskriften «KONGEHUSET 100 ÅR». Revers har en krans av eikeblader. Over kransen står innskriften «ALT FOR NORGE», valgspråket for kong Haakon, kong Olav og kong Harald. Under eikekransen er årstallene «1905–2005» plassert.
Medaljen er opphengt i et blått bånd med kanter i hvitt og rødt. Dette er fargene i Norges flagg. Samme fargemønster ble også benyttet i båndet for ordenen Den norske løve.
Medaljen er produsert av firmaet Carl Poellath.

Tildeling

Kongehusets 100-årsmedalje ble tildelt i forbindelse med feiringen av hundreåret for Norges selvstendighet og kongehuset i 2005. Medaljen ble tildelt medlemmer av kongehuset, etterkommere etter kong Haakon og dronning Maud, personer ved Det kongelige hoff, regjeringens medlemmer, Stortingets presidentskap, fylkesmenn, Den norske kirkes biskoper, politimestre, andre tjenestemenn og personer som har bistått kongefamilien. Det ble produsert ca. 400 medaljer, hvorav 366 ble utdelt.

Rangering

Kongehusets 100-årsmedalje rangerer som nummer 29 på listen over offisielle norske utmerkelser, bak H.M. Kongens erindringsmedalje i gull, men foran Kong Haakon VIIs minnemedalje.
Keef the Thief

Mottagelse

Commodore, Amiga 2000 og Apple IIGS-versjonene av spillet ble anmeldt i 1990 i Dragon #157 av Hartley, Patricia og Kirk Lesser i kolonnen "The Role of Computers". Anmelderne gav vanligvis spillene en rangering fra 1 til 5 stjerner, men de gav Apple II-versjonen av spillet en "X" for "ikke anbefalt", på grunn av dets antikke piratsikringssystem.
Smeltevarme

Smeltevarme, spesifikk smeltevarme eller smelteentalpi angir den mengden energi som kreves per vektenhet for å omdanne et stoff fra fast fase til væskefase (smelting). Ved frysing avgis en motsvarende mengde med energi. SI-enheter for smeltevarme er kJ/kg eller kJ/mol.
Når et fast stoff tilføres energi, vil temperaturen i stoffet øke. Når smeltepunktet nåes vil temperaturøkningen opphøre, og all tilført energi går til endring av fase fra faststoff til væske. Når alt stoffet har gått over til væskefase, vil temperaturøkningen fortsette.
Stenobatyle

Utseende

Middelsstore, slanke, svarte trebukker, pronotum gjerne mer eller mindre rødlig. Antennene er tynne, oftest lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er tynne, middels lange.

Utbredelse

Alle artene forekommer i Mexico, Stenobatyle eburata er også utbredt videre sørover til Costa Rica.
Revolusjonær Kamp

Revolusjonær Kamp (gresk: Επαναστατικός Αγώνας, Epanastatikos Agonas — EA) var en gresk venstreradikal paramilitær gruppe. Det er den mest kjente greske terrorgruppen. Gruppen oppstod i rundt 2003, året etter at 17. november ble oppløst. Revolusjonær Kamp har en lignende agenda som November 17, men ingen relasjoner mellom de to gruppene er kjent. Lite informasjon finnes om gruppen. Verken størrelse eller lederskap er kjent.
Prajñāpāramitāsūtraen i 800 vers

Prajñāpāramitāsūtraen i 800 vers er en av de mindre Prajñāpāramitā-tekstene.
Teksten er bevart på sanskrit i form av et manuskript fra Nepal ved Cambridge University Library.
I likhet med Spørsmålet fra Suvikrānta, er dette en hymne til gudinnen Prajñāpāramitā.
På tross av tittelen «800 vers» (Ashtashataka), omfatter den bare to folioer i lengde og er en av de korteste Prajñāpāramitā-tekstene.

Kinesisk oversettelse

I året 950 e.Kr. ble hymnen oversatt til kinesisk av Dānapāla under tittelen «Mañjushris Dhāranī om de 108 Navn til Prajñāpāramitā», kinesisk: Shèng bā qiān sòng bānruò yìbăibāmíng zhēn shí yuán yì tuóluóní Jīng (聖八千頌般若波羅蜜多一百八名眞實圓義陀羅尼經).
NM i ishockey 2013

Kvartfinaler

Kvartfinalene ble spilt best av 7 kamper. I kvartfinalen valgte lag 1 mellom lag 7/8. Deretter valgte lag 2 mellom gjenværende lag 7/8 og lag 6. Lag 3 valgte deretter mellom gjenværende lag 6/7/8 og lag 5. Høyest rangert lag hadde hjemmekamp i kamp 1, 3, 5 og 7, mens lavest rangerte lag hadde hjemmekamp i kamp 2, 4 og 6.

Semifinaler

I semifinalen valgte høyest rangerte lag mellom de to lavest rangerte lag etter plassering i grunnserien. Høyest rangerte lag hadde hjemmekamp i kamp 1, 3, 5 og 7, mens lavest rangerte lag hadde hjemmekamp i kamp 2, 4 og 6. Begge de to tapende semifinalistene ble tildelt bronsemedaljer i Norgesmesterskapet.
Special Broadcasting Service

Bakgrunn

Da Australia innførte sitt universelle, offentlige helsefinansieringsprogram Medicare i 1974, var myndighetene opptatt av å gi informasjon på alle landets minoritetsspråk. Dette førte til opprettelsen av to radiokanaler i juni 1975: 2EA i Sydney og 3EA i Melbourne. Kanalene sendte meldinger og informasjon på henholdsvis syv og åtte fremmedspråk.
I 1976 opprettet Australias regjering Consultative Committee on Ethnic Broadcasting. En ny kringkastingslov ble vedtatt, og opprettet Special Broadcasting Service 1. januar 1978. Den nye kringkasteren overtok ansvaret for 2EA og 3EA.
SBS TV begynte prøvesendinger i april 1979 og viste forskjellige fremmedspråklige programmer. Ordinære tv-sendinger startet 24. oktober 1980 som Channel 0/28. Navnet skyldtes at SBS på denne tiden kringkastet på kanal 28 på UHF-båndet og på kanal 0 på VHF-båndet. Kanalen skiftet navn til Network 0–28 i 1983 og deretter SBS i 1985. Sendingene gikk på over 50 språk.  
I 1986 forslo regjeringen å fusjonere SBS med den australske allmennkringkasteren ABC. Forslaget ble imidlertid forkastet etter protester fra landets etniske minoriteter. I 1991 ble SBS omgjort til et uavhengig kringkastingsselskap, delvis finansiert av reklame. I 1993 flyttet SBS inn i sitt nye hovedkvarter i Artarmon i New South Wales, og bygget ble innviet av statsminister Paul Keating. 
En riksdekkende radiokanal ble lansert i januar 1994, og de første radiokanalene 2EA og 3EA ble omdøpt til henholdsvis Radio Sydney og Radio Melbourne. Siden har SBS fortsatt å bygge ut sitt kanaltilbud over hele landet. Kanalene kringkaster på en rekke språk, blant annet kantonesisk, mandarin, arabisk, tagalog, vietnamesisk. I 2012 fikk SBS statsstøtte til å etablere en egen tv-kanal (NITV) for landets urbefolkning.
SBS har partnerstatus i Den europeiske kringkastingsunion (EBU) og har kringkastet Eurovision Song Contest hvert år siden 1983. I 2015 fikk Australia delta i konkurransen, og SBS har ansvaret for å velge landets deltaker og å sende konkurransen i Australia.

Kanaler

SBS driver en rekke radio- og tv-kanaler:
Victor Borge

Bakgrunn

Børge Rosenbaum vokste opp i et jødisk hjem på Østerbro i København. Det musikalske talent hadde han fra hjemmet; faren, fiolinist og kongelig kapelmusikus Bernhard Rosenbaum, og moren, pianisten Frederikke Rosenbaum (neé Lichtinger).

Karriere i Europa

Han opptrådte første gang offentlig i 1926 i Odd Fellow-palæet. Han ble utdannet ved Musikkonservatoriet i København. Han fikk undervisning av Victor Schiøler, av Liszt-disippelen Frederic Lamond og Busoni-disippelen Egon Petri, og debuterte i 1927 på Tivoli. 
Etter noen få år som klassisk konsertpianist begynte han med sine senere så berømte «stand up»-forestillinger, med en blanding av pianomusikk og vitser. Han giftet seg med amerikanske Elsie Chilton i 1933, det året han gikk over til sine revyforestillinger. På 1930-tallet medvirket han i en rekke danske filmer og revyer. Han begynte også med en utstrakt turnevirsomhet i Europa, der han begynte å ta med anti-nazistiske vitser.
Da tyske militære styrker okkuperte Danmark den 9. april 1940 under Andre verdenskrig, var Borge i Sverige og hadde konsert, og derfra tok han seg over til Finland. Med sin jødiske bakgrunn og sin kjente antinazisme var ikke hjemreise til København noe tiltrekkende alternativ. Han seilte til USA på det amerikanske transportskipet SS American Legion, det siste skipet fra et nøytralt land som klarte å seile ut fra Petsamo, den havnen som Finland fortsatt hadde mot Barentshavet, og ankom den 28. august 1940, med bare 20 dollar, hvoran tre dollar måtte betales i toll ved grensepassering. Forkledt som sjømann kom Borge seg til Danmark og hjem for å besøke sin døende mor.

Karriere i USA

Selv om han ikke snakket engelsk, klarte han raskt å «oversette»  sin humor, og han opptrådte i Bing Crosbys radioprogram Kraft Music Hall i 1941. Allerede året etter ble han omtalt som the best new radio performer of the year av den amerikanske pressen, og fra da av gikk det bare oppover
Han ble amerikansk statsborger i 1947. Her lærte han seg ifølge eget utsagn engelsk ved å gå på kino.
På 1950-tallet slo han gjennom som radioartist. Han ble særlig kjent for sitt One-man-show Comedy in Music i Golden Theatre i New York City i perioden 1953-56. Han opptrådte også på scener i Las Vegas. Han opptrådte så lenge han levde, og turnerte over hele verden.
Et typisk Victor Borge-show var alltid sentrert rundt et flygel. Showene hans var i stor grad improvisert, ispedd Borges finurlige understatement-monolog og karakteristiske faste «stunts» (for eksempel det å falle av pianokrakken). Selv om han var meget dyktig som musiker, spilte han sjelden et musikkstykke ferdig eller korrekt. Et typisk nummer kunne starte med at han begynte å spille et klassisk musikkverk, som så gradvis gled over i en populærmelodi, for eksempel «Happy Birthday». Deretter unnskyldte Borge seg med å ha fått utdelt feil noteark.
Victor Borge spilte ikke bare klaver, men opptrådte også som dirigent, blant annet ved operaoppføringer.
Cyphoderinae

Utseende

Knøttsmå, hvite, blinde spretthaler.

Levevis

Disse artene lever i reirene til bier, maur og termitter.
Sveriges Arbetares Centralorganisation

Sveriges Arbetares Centralorganisation (SAC) er en svensk syndikalistisk fagforening, som også organiserer studenter, arbeidssøkere og pensjonister.

Starten

Sommeren 1909 led Landsorganisationen i Sverige et alvorlig nederlag i en streik som omfattet 300 000 arbeidere. Den mistet over halvdelen av sine medlemmer (102 000), og syndikalistene fikk vind i seilene for sin skarpe kritikk over den sentraliserte og reformistiske fagorganisasjonen. Den syndikalistiske Sveriges Arbetares Centralorganisation (SAC) holdt sin konstituerende kongress i Stockholm 25.-27. juni 1910, og ble stiftet etter fransk mønster.

Ideologi

Det langsiktige målet er den frihetlige sosialismen, dvs. et samfunn uten klasser og hierarkier, der produksjonsmidlene er felleseide og forvaltes av arbeiderne. SAC vil avskaffe kapitalismen, lønnsarbeidet og sexismen (kjønnsundertrykkelsen). SAC er antisexistisk, antimilitaristisk og feministisk. Det kortsiktige målet er å øke lønningene og forbedre arbeidsmiljøet.

Påvirkning på norske arbeidere

Forbindelsen mellom svenske og norske arbeidere var tidlig på 1900-tallet meget nær ─ særlig flakket rallarne meget fritt frem og tilbake over grensen. De mest radikale av dem som hadde ført streiken ble svartelistet hos arbeidskjøperne, og de fikk dermed vanskelig for å skaffe seg arbeid. Politisk og faglig forfølgelse, og et relativt gunstig norsk arbeidsmarked, brakte mange frihetlige svensker over «Kjølen» for kortere eller lengre tid, og de brakte med seg sitt radikale kamphumør. Disse gjorde seg etterhvert gjeldende i norsk arbeiderbevegelse.

På bakgrunn av skuffelse over tarifforhandlingene til «Norsk Stenhuggerforbund» i 1909 gikk enkelte avdelinger i Østfold ut av steinhuggerforbundet i perioden 1912-15, og opprettet egne Lokale Samorganisasjoner tilsluttet Bohuslen distrikt av SAC. Sammen med steinhuggerne i Bohuslän i Sverige utgjorde de «Skandinaviska stenarbetaredistriktet» innen SAC. De ungsosialistiske lagene i Østfold hadde en klar tilknytning til steinhuggerindustrien.

I 1916 var det 17 Lokale Samorganisasjoner i Norge med tilknytning til SAC. Medlemstallet var 775. Tiden var moden for å starte en egen syndikalistføderasjon i Norge. 28. desember 1916 ble Norsk Syndikalistisk Føderasjon (NSF) stiftet i Kristiania. Akkurat som for Norges Ungsocialistiske Forbund, så var steinhuggerne i Østfold en viktig organisatorisk basis for den nye organisasjonen.
Finska bibelsällskapet

Finska bibelsällskapet (finsk: Suomen Pipliaseura) er Finlands bibelselskap. Det ble grunnlagt i Helsingfors i 1812 av skotten John Paterson. Blant grunnleggerne var også Jacob Tengström.
I begynnelsen ble selskapet støttet av Det britiske og utenlandske bibelselskapet i London. Det finske bibelselskapet har filialer flere steder i Finland, og arbeider for spredning av Bibelen i landet. Fra 1966 har selskapet samarbeidet med United Bible Societies i den internasjonale bibelmisjonen, blant annet i Afrika og Asia. 
Det finske bibelselskapet ble i 1946 medlem av United Bible Societies.
Egyptisk blå

Egyptisk blå eller kalsiumkobbersilikat (CaCuSi₄O₁₀ eller CaO·CuO·4SiO₂), er et pigment benyttet av egypterene i tusenvis av år. Det regnes som det første syntetiske pigment. Pigmentet ble av romerne kalt caeruleum. Vitruvius skildrer i sitt verk De architectura hvordan det ble produsert ved å male sand, kobber og natron og varme opp blandingen, formet som små kuler, i en ovn. Man trenger dessuten kalk i produksjonen, men trolig benyttet egypterene en kalkrik sand. Etter romertiden ble ikke egyptisk blått brukt lenger og hvordan man fremstilte det ble glemt. 
I Colour Index (C.I.) har egyptisk blått navnet 'Pigment Blue 31 og nummeret 77437.
Wangfujing

Wangfujing (kinesisk: 王府井, pinyin: Wángfǔjǐng) er en av de viktigste og mest kjente innkjøpsstrøkene i Beijing i Folkerepublikken Kina. Det ligger i bydistriktet Dongcheng. Dette var allerede under Ming-dynastiet en viktig handelsgate. Under Qing-dynastiet ble det bygget mange herskapshus her. Navnet er sammensatt av Wángfǔ (kongssete) og jǐng (brønn).
Storparten av Wangfujing er gågate. I 1903 tilkom Dong'an-markedet her. Det ligger også en katolsk kirke langs gaten, Dongtangkirken.
I sørenden av gaten finner man Beijing Hotel.
Fritz Stern

Liv

Sterns familie var jødisk og forlot Tyskland i 1938 og innvandret til USA. Han studerte ved Columbia University, hvor han var professor fra 1953 til 1997.
Stern ble i 1994 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. I 1999 mottok han Friedenspreis des Deutschen Buchhandels og i 2004 Leo Baeck-medaljen.
Ab

Ab eller av (hebraisk: אָב, av; arameisk: אבא, Abba; fra akkadisk: abu; «far») er den femte måneden i det jødiske året.