google/wiki40b huggingface dataset:
Slettebø

Slettebø er et geografisk område ca. 3 km fra Egersund sentrum i Eigersund kommune.
Slettebø er et flatt område godt egnet for gårdsdrift. Slettebøvannet er også en del av området. Området Slettebø er nevnt i Oluf_Ryghs Norske Gaardnavne. Ifølge nevnte kilde er den opprinnelige betydningen av Slettebø: «Sléttibœr, den slette, flade Gaard».
Bakkebø er også en del av området og under den andre verdenskrig var Slettebø leir lokalisert her.
Carl Gustaf von Rosen

Bakgrunn

Han var sønn til grev Eric von Rosen (1879–1948) og Mary Fock (1869–1967).  Faren var forsker og etnograf.  Carl Gustafs tante var Carin Göring, gift med Hermann Göring, hans ene bror var maleren, grafikeren og forfatteren Bjørn von Rosen (1905–1989).  Han var først gift med Mille Wijmark, så med Hanny Krijgsman og til slutt med Gunvor Lilian Martin.

Flyver

Carl Gustav von Rosen tilegnet seg flyvesertifikat i 1929 og drev etter det med flyoppvisninger.  Etter å ha hørt en forelesning av Gunnar Agge i 1939 om konflikten mellom Italia og Etiopia, tilbød han seg og sitt fly til tjeneste som sambands- og ambulansefly for Røde Kors i Etiopia.  Han fikk i stedet for kommandoen over keiser Haile Selassies personlige fly, som hadde større kapasitet som luftambulanse.  Da andre verdenskrig brøt ut fløy han som pilot i KLM.  Etter krigsutbruddet søkte han seg inn i britiske RAF, men ble avslått på grunn av slektskapet med Hermann Göring.
Von Rosen søkte seg da til Finland, hvor han ved hjelp av en DC-2 han hadde lånt av KLM, utførte bombeoppdrag mot sovjetiske styrker.  Etter krigen ble han forespurt av Haile Selassie om han kunne bygge opp det etiopiske flyvåpenet.  Under Biafrakrigen fløy von Rosen hjelpesendinger, men han skapte også et lite flyvåpen med små MFI-9 Militrainer sportsfly.  Etter eksport til Frankrike ble flyene modifisert for å bære raketter, og fløy deretter over til Afrika for å delta i konflikten.
Innsatsen i Biafra ble ganske framgangsrik, og det lille biafriske flyvåpenet ødela nigerianske kampfly og hindret derfor flyangrep mot militære og spesielt sivile mål i Biafra.  I perioden 1975 til 1977 drev von Rosen flyslipp av mat i utilgjengelige områder i Etiopia med et antall MFI-17 Supporter.  Han ble tildelt KSAKs gullmedalje med vinger i 1947.
Carl Gustaf von Rosen ble drept under et overraskende geriljaangrep 13. juli 1977 nær Gode i den omstridte etiopiske provinsen Ogaden.
Aksum etiopisk-ortodokse erkebispedømme

Historie

Den første biskopen av Aksum var Frumentius, en romersk borger fra Tyrus, som ble solgt som slave til og frigitt av kongen av Aksum. Frumentius reiste til Alexandria, der han mellom 328 og 346 ble bispeviet av patriark Athanasius. Frumentius dro tilbake og døpte kong Ezana av Aksum, som gjorde kristendommen til statsreligion.
Fra denne tid av ble biskopene av Aksum alltid innsatt av patriarken av Alexandria, og var alltid koptere. Biskopen var den geistlige av høyest rang i Etiopia, og han ble titulert som abun. I løpet av middelalderen fikk Aksum rang som erkebispedømme og biskopen som metropolitt, men det er usikkert om Etiopia den gang omfattet flere (underordnete) bispedømmer.
Ordningen med koptiske erkebiskoper ble videreført helt frem til 1951, da Basilios ble den første etiopiskfødte abunen. Han ble i 1959 kreert patriark av Etiopia av den alexandrinske patriarken, som samtidig anerkjente den etiopisk-ortodokse kirke som autokefal.

Katedralen

Bispedømmets katedral er Vår Frue Maria av Zion-katedralen (Re-ese Adbarat Kidiste Kidusan Dingel Maryam Ts’iyon). Den er Etiopias helligste bygning og fungerte i over 1500 år som kroningskirke for de etiopiske kongene og keiserne. Den første katedralen på denne plassen skal ha blitt oppført av den første kristne kongen mellom 330 og 349. Kirken sies å ha hatt 12 altere og 460 fargede vinduer. Katedralen ble ødelagt og gjenoppbygd flere ganger. Den nåværende kirkebygningen stammer fra 1600-tallet.
Keiser Haile Selassie I av Etiopia la i 1955 grunnsteinen for en ny katedral, som ble fullført i 1964. Den ble bygget i en moderne tolkning av bysantinsk arkitektur med etiopisk påvirkning. Kvinner har kun tilgang til den nye katedralen, ikke til den gamle.

Paktens ark

Ifølge nasjonaleposet Kebra Negast skal keiser Menelik I av Etiopia, sønn av kong Salomo av Israel og dronning Makeba av Saba, ha ført paktens ark fra Jerusalem til Aksum. Der oppbevares den fremdeles i et kapell ved katedralen og bevoktes døgnet rundt og livet ut av en spesielt utdannet vokter. Bare arkens vokter får lov til å se den utilhyllet.
Norsk institutt for bunad og folkedrakt

Historikk

Forgjengeren til Norsk institutt for bunad og folkedrakt var Statens bunadsnemnd, som ble etablert i 1947. I 1955 skiftet nemnda navn til Landsnemnda for bunadsspørsmål. I 1967 ble nemnda omorganisert, fikk eget sekretariat og nye statutter. Det ble bestemt at nemnda skulle settes sammen av fagpersoner med vitenskapelig kompetanse, og at nemnda bare skulle arbeide med bunader som var bygd på folkedrakter, dvs. ikke omfattet moderne fantasidrakter. I 1986 skiftet institusjonen navn fra Landsnemnda for bunadsspørsmål til Bunad- og folkedraktrådet.
1. januar 2008 ble sekretariatet til Bunad- og folkedraktrådet konsolidert med Valdresmusea, med et rådgivende fagråd oppnevnt av departementet. Institusjonen skiftet 1. oktober 2010 navn til Norsk institutt for bunad og folkedrakt (NBF), mens det statlig oppnevnte fagrådet beholdt navnet Bunad- og folkedraktrådet.
Bagsværd Sø

Bagsværd Sø er en innsjø på Sjælland ikke langt fra Kongens Lyngby. Ved den nordlige enden av innsjøen ligger Sophienholm og litt ovenfor statsministerens residensbolig Marienborg gods.
Bagsværd Sø er fredet.
Svenska Dagbladets Thaliapris

Svenska Dagbladets Thaliapris deles årlig ut til en person som har utmerket seg innen teaterverden. Prisen er på 15 000 SEK og et diplom. I 2004 var det første gang en koreograf som vant prisen; tidigere prisvinnere har vært skuespillere eller regissører.
Pjotr Kapitsa

Bakgrunn

Pjotr Kapitsa var sønn av en militæringeniør som bygde befestninger. Hans studier ble avbrutt av første verdenskrig som han tjenestegjorde i som ambulansefører i to år ved den polska front. Han ble uteksaminert fra Den tekniske høyskole i Petrograd i 1918 og studerte deretter i Storbritannia.

Forsker

Kapitsa arbeidet så i over ti år med Ernest Rutherford i Cavendish Laboratory ved universitetet i Cambridge, og grunnla den innflytelserike Kapitzaklubben. Han ble medlem av Royal Society i 1929 og var den første direktøren (1930-1934) ved Mond Laboratory i Cambridge.
På 1920-tallet begynte han å utvikla teknikk for å skape ultrasterke magnetfelt og i 1928 oppdaget han det lineære avhengighet av resistiviten hos magnetfeltet for forskjellige metaller i meget sterke magnetfelt.
I 1930-årene begynte han å forske om lave temperaturer, med en kritisk analyse av de da foreliggende metoder for å oppnå disse. I 1934 utviklet han et nytt apparat (basert på det adiabatiske prinsipp) for å kunne fremstille flytende helium i større mengder.
Kapitsa vendte tilbake til Russland og begynte å arbeide med en serie eksperimenter for å studere flytende helium, som i 1937 førte til oppdagelsen av suprafluiditet (ikke å forveksle med supraledning). 
I år 1939 utviklet han en ny metode for kondensering av luft med en lavtrykkscyklus med hjelp av en spesiell høyeffektiv ekspansjonsturbin. Som følge av dette ble han under andre verdenskrig utsett til sjef for avdelningen for okygenindustri knyttet til Sovjetunionens ministerråd, der han utviklet sin lavtrykksksxpansjonsteknikk for industrielle formål. Han oppfant høyeffektmikrobølgegeneratoren (1950-1955).
Umiddelbart etter krigen overbeviste en gruppe fremstående sovjetiske vitenskapsmenn (blant dem Kapitsa) regjeringen om å opprette et nytt teknisk universitet, Moskvainstituttet for fysikk og teknikk. Kapitsa underviste der i mange år. Fra 1957 var han også medlem av presidiet for [Det sovjetiske vitenskapsakademi]] og ved sin død i 1984 var han det eneste presidiemedlemmet der som ikke var medlem av kommunistpartiet.
Kapitsa mottok Nobelprisen i fysikki  1978.
Devil-Linux

Devil-Linux er en lettvekts Linuxdistribusjon som blir brukt som en ruter og brannmur og som starter opp og kjører fra CD-ROM, DVD eller USB. Distribusjonen bruker ikke noe grafisk brukergrensesnitt.
Den inkluderer en rekke tjenester (DNS, Web, FTP, SMTP, m.m.) og sikkerhetsverktøy (OpenVPN, Shorewall, etc.). Den benytter grsecurity til å oppgradere Linuxkjernen.
Første versjon ble lansert 30. oktober 2003. Siste versjon er versjon 1.6.0 fra 12. april 2012.
Skreifjorden

Skreifjorden (nordsamisk: Govdavuotna) er en fjord på vestsida av øya Seiland i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Torvneset i nord og Lossenpynten i sør og strekker seg 4,5 kilometer østover til Skreifjordeidet i botn av fjorden.
Litt inn i fjorden går fjordarmen Flaskefjorden sørover. Østover fra Flaskefjorden blir Skreifjorden også kalt Indre Skreifjorden. Over eidet innerst i fjorden er det bare litt over 300 meter over til Jøfjorden på andre sida.
Det er enkelte bosetninger langs fjorden, men ingen større steder og heller ingen veiforbindelse. Det dypeste punktet i fjorden ligger nesten helt ytterst og er på 169 meter.
Vassfjellkapellet

Historie

Vassfjellkapellet ble tegnet av arkitektstudentene Steinar Romedal, Jan Oddvar Hareide, I. Tolo og O. Holen.  Byggekomiteen besto av Tormod Nødtvedt, Jan Oddvar Hareide, Kjell Egil Helgøy. Første del av hovedbygget (kapellstue, kjøkken og bad) ble tatt i bruk 16. september 1973 etter stort dugnadsarbeid fra studentene i TKS gjennom hele våren og sommeren 1973.
Selve kapellet ble vigslet av biskop Tord Godal, søndag 4. mars 1974. 
Byggetrinn 2, Annekset ble reist i perioden 1975-1977. Det var arkitekt Steinar Romedal som tegnet dette byggetrinnet. Byggetrinn 3, lederrommene og bønnerom i hovedhuset ble startet i 1977. Og siste prosjekt var å reise klokketårnet i 1980. Klokketårnet ble tegnet av arkitekt Risan.
I 2005 ble det boret ny brønn og kjøkkenet ble oppgradert for 500.000 kr.

Bygningen

Kapellet består av hovedbygg med kapellstue, kjøkken, bad, hems og lederfløy med fire sengeplasser. Annekset består av 35 sengeplasser fordelt på 6 rom.

Adkomst

Den vanlige er å gå fra parkeringsplassen på Sjøla som ligger ca. 4 km etter avkjøringen fra E6 på Rv704 mot Klæbu. Det går rutebuss til Sjøla. Fra parkeringsplassen kan man følge en merket traktorsti ca. 1 km sørover før man kommer til Vassfjellkapellet.
Fylkesvei 4110

Fylkesvei 4110 går mellom Hananger og Grimsby i Farsund kommune. Veien er 2,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 663.
Zhengzhouuniversitetet

Zhengzhouuniversitetet (kinesisk: 郑州大學, pinyin: Zhengzhou Dàxué) er et universitet grunnlagt i 1956 i provinsen Henans hovedstad Zhengzhou i Folkerepublikken Kina. Det tilhører satsningsprosjektet prosjekt 211, og hadde i 2005 rundt 46 000 studenter og knapt 6 000 vitenskapelig ansatte.
Monopsykisme

Monopsykisme er den oppfatning at alle mennesker tar del i en felles bevissthet, sjel og intellekt, og at det enkelte individs sjel er en manifestasjon av denne.
Sabianisme, kabbalah og averroisme inneholder varianter av monopsykistiske doktriner. Monopsykisme er et element i rastafarisme, og lignende ideer finnes i mange mystisistiske tradisjoner.
Panorama (Åsmund Åmli Band-album)

Panorama er et musikkalbum med Åsmund Åmli Band, utgitt i 2008. Albumet lå 3 uker på VG-lista og endte med 24.-plass som beste plassering.
Sansai

Sansai er en by og et distrikt i provinsen Chiang Mai i det nordlige Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 37 500 innbyggere.
Den ligger noen få kilometer nord for Chiang Mai.
Håwards

Håwards var et norsk danseband som ble dannet i 2003 av Jan Kristiansen, Svein Abelsen, Håvard Dyrø som alle kom fra Frøya. En låt av bandet kom til semifinalen i NRKs konkurranse: Årets Danseband Melodi.
I 2006 ble det utskiftninger og bare Håvard Dyrø var igjen fra den opprinnelige besetningen. Tore Wullum, Torstein Sæther og Hans Petter Hansen ble hentet inn og bandet var nå var blitt en kvartett.
Håwards ble oppløst i 2009.
Adam Didur

Utdannelse

Etter å ha fullført grunnutdannelsen begynte han studiene ved universitetet i Lviv, og tok sangstudier hos Walery Wysocki. Han fortsatte senere studiene i Italia.

Sanger

Han begynte operakarrieren i 1894, da han debuterte som Fader Guardiano i Verdis La forza del destino i Pinerolo ved Torino. Han sang ofte ved Teatr Wielki i Lviv, og sang også på flere italienske scener, og senere i Alexandria og Kairo. Suksessene han oppnådde (blant annet i Verdis Aida og Meyerbeers Les Huguenots) førte til at han ble bedt til å synge ved La Scala. Han sang senere også i Rio de Janeiro og Buenos Aires, hvor karrieren hans skjøt fart. I sesongen 1898/99 sang han i Messina, og i årene 1899 – 1903 var han fast solist ved operaen i Warszawa. 1903 – 1906 sang han igjen ved La Scala i Milano. 
I 1908 debuterte han i tittelrollen i Boitos Mefistofeles ved Manhattan Opera i New York, og videre i sesongåpningen ved Metropolitan i Verdis Aida, hvor han sang i et usedvanlig selskap – Emma Destinn i tittelrollen, Louise Homer som Amneris, Enrico Caruso som Radames, Antonio Scotti som Aidas far, og Arturo Toscanini som dirigent. 
Didur var fast solist ved Metropolitan fra 1914 til 1929, men gav samtidig ikke slipp på sin europeiske karriere. Han ble også berømt i Russland, hvor han opptredet mange ganger. På lik linje med Fjodor Sjaljapin ble han sett på som samtidens fremste bass. I 1932 avsluttet han karrieren og reiste tilbake til hjemlandet Polen, hvor han var aktiv som pedagog. I 1945 var han med på å grunnlegge Państwowa Opera Śląska i Bytom, og var operaens første direktør.
Didur hadde en stor stemme med bred skala (han kunne derfor også synge barytonpartier), og en usedvanlig teknikk og skuespillertemperament. Hans kreasjoner av tittelrollen i Mussorgskijs Boris Godunov, Méphistophélès i Gounods Faust og Don Basilio i Rossinis Il barbiere di Sivilgia har gått over i historien. Han var dessuten verdens første Billy Jackrabbit (Puccinis La Fanciulla del West – verdenspremiere 1910), Trehogger (Humperdincks Königskinder – verdenspremiere 1910), Talpa (Puccinis Il Tabarro – verdenspremiere 1918) og Simone (Puccinis Gianni Schicchi – verdenspremiere 1918).
Rudolf Capell

Rudolf Capell (født 24. januar 1635 i Hamburg, død 24. april 1684 i Hamburg) var en tysk historiker, lingvist og pedagog. Han var kjent som en av sin tids fremste lærde menn.
Han var sønn av presten Jodocus Capell og studerte ved universitetene i Wittenberg og Giessen, hvor han ble magister i 1656. Han ble professor i retorikk ved Akademisches Gymnasium i 1660, og i 1675 ble han professor i historie og gresk. Han utgav 97 historiske og andre filologiske arbeider.
Han var gift med Anna Berenberg (1639–1669). Datteren Christina Adelheid Capell (1663–1730) var gift med kjøpmann i Hamburg og Lisboa Paul Amsinck (1649–1706).
Devuan

Devuan er en fork av Linux-distribusjonen Debian. Dens uttalte målsetning er å være en distribusjon uten systemd installert som standard. Debian 8.0 «Jessie» forårsaket en polarisering blant brukere og utviklere av Debian, på grunn av prosjektets adoptering av systemd som en erstatning for init.
Devuan Alpha 2 builds for i386 og amd64 ble lansert den 10. juni 2015.
Medienettverket

Medienettverket er et forum for kvinnelige ledere i mediebransjen, samt kvinner som ønsker å bli det. Leder for forumet per 2016 er Linn de Lange. Nestleder er Ragnhild Veire, redaksjonsleder i NRK. Forumet arrangerer faglige debatter og seminarer.

Prisutdeling

Årlig deler Medienettverket ut pris til Årets kvinnelige medieleder som gis til den kvinne som har markert seg særlig som leder, og som kan vise til oppnådde resultater, journalistisk markedsmessig, økonomisk eller organisatorisk.
I 2014 gikk prisen til Jane Throndsen i VG. I 2015 til Vibeke Fürst Haugen i NRK.
Forumet deler også ut pris til Årets kvinnelige medieledertalent som gis til den kvinne under 35 år som viser et stort ledertalent i en mediebedrift, og som kan vise til gode oppnådde resultater, journalistisk, markedsmessig, økonomisk eller organisatorisk. Vinnerne skal også framstå som et forbilde for andre kvinner som ønsker å bli leder i en mediebedrift.
I 2014 var det kronprinsesse Mette-Marit som delte ut prisen til årets talent Camilla Bjørn.I 2015 fikk Susanne Kaluza i Egmont Publishing prisen.
Pavlo Pasjajev

Landslaget

17. november 2015 fikk han sin første landskamp for Aserbajdsjan mot Moldova.
Solheim Cup 2003

Solheim Cup 2003 var åttende gangen denne golfturneringen fant sted. Den ble arrangert 12. til 14. september 2003 ved Barsebäck Golf & Country Club, Löddeköpinge, Skåne, Sverige. Dette var første gang turneringen ble arrangert utenfor USA og Storbritannia. Da Rosie Jones ga opp etter at en birdie putt fra Catriona Matthew ga henne en 3 & 1 seier, fikk Europa de 14½ poengene de trengte for å vinne Solheim Cup for tredje gang. Da kampen om cupen var over, ble fire av de fem resterende kampene oppgitt før de var kommet til en avgjørende slutt. Dette var litt kontroversielt. Den endelige sluttstillingen ble da 17½ mot 10½. Suzann Pettersen fra Norge var ikke direktekvalifisert, men ble plukket ut av kapteinen til sin andre deltagelse i Solheim Cup.

Format

Matchformatet var uendret fra det som ble benyttet i 2002. Det ble totalt delt ut 28 poeng, fordelt på 4 runder med lagspill og fulgt av en runde med singelspill. På fredag morgen var det fire runder med foursome etterfulgt på ettermiddagen av fire runder med fourball. Dette programmet ble gjentatt på lørdag. For de fire rundene på fredag og lørdag ble det delt ut 16 poeng. Ved disse lagrundene spilte hvert av lagene med 2 spillere. Alle spillerne måtte spille minst en runde de første 2 dagene. De siste 12 poengene ble delte ut ved singlematcher på søndag og i disse matchene spilte alle 24 spillerne.
Drammensveien 106 naturminne

Drammensveien 106 naturminne består av en ask og to hestekastanjetrær, som ble fredet 15. mai 1956. I ett av trærne er det påvist seks rødlistede billearter.
Trærne står like ved Frøyas have innerst i Frøyas gate vest for jernbanen, men tomta har likevel adresse til Drammensveien.
Kjellmyra Idrettslag

Fotball

Foran 2009 sesongen ble Tommy Gjerde hentet inn som ny hovedtrener, etter to middelmådige sesonger. Det ga utslag, og en dårlig sesongstart til tross, ble Kjellmyra nr. 4 i sin avdeling i 2009. Tommy Gjerde fortsatte også som trener i 2010 og 2011, med et mål fra styret om opprykk innen to år. Sesongen 2010 startet meget bra, men dabbet av med varierende resultater utover. Allikevel klarte Myra en 5.-plass. I 2011 endte Kjellmyra på en 6.-plass etter å ha avsluttet sesongen med 1-1 mot Hamar IL på Briskeby. Dette var Tommy Gjerdes siste kamp som Kjellmyratrener, før han tar over som trener for Årnes. 
Rett etter sesongen 2011 var avsluttet ble det annonsert at Gjerdes etterfølger som hovedtrener skulle bli nordlendingen Allan Larsen. Han var spiller for "Myra" i 2011, har en god trenerutdannelse og spillererfaring fra 2. divisjon. Det antas han vil fungere som spillende trener, sammen med assistenttrener Gjert Uno Evensen.

Historie

Kjellmyra idrettslag så dagens lys på et møte i avholdsforeningen (Losjeansvar) 28. februar 1918. De 10 første årene var idrettslaget under en avdeling av avholdsforeningen og administrert av denne. Idrettslaget fikk sin egen status i 1928 og ble da kalt Kjellmyra og Gjesåsens idrettsforening. Kjellmyra idrettslag og Gjesåsen Ballklubb ble slått sammen i 1945. Gjesåsen Ballklubb ble førøvrig stiftet i 1931. På den tiden eksisterte også idrettslaget SVINT i Gjesåsen, men de og Skansen IL ønsket ikke å samarbeide med de andre. Kjellmyra var faktisk kretsens desidert beste lag i første halvdel av 60-årene og lå i toppen av det som var 4. divisjon på den tiden. De spilte også mot blant annet Strømsgodset for kvalik til daværende 3. divisjon, men de tapte for drammensklubben. Den store spilleren da var Arne "Bror" Bergersen som debuterte på Juniorlandslaget i 1963.
Olav Holt

Priser og hedersbevisninger

Han ble utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs Orden i 2003. Han ble i 2018 utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.
Roberto de Nobili

Liv og virke

Han inntrådte i jesuittordenen i 1597 og ble sendt som misjonær til India i 1604. Han ankom Goa den 20. mai 1605, og etter et kort opphold i Cochin virket fra desember 1606 i Madurai. Den katolske misjon i India var den gang et portugisisk ansvar på grunn av padroadosystemet, og ikke alle misjonærer hadde like stor forståelse for indiske kultur. 
Pater de Nobili ønsket å gjøre kristendommen gangbar i samfunnet generelt (ikke bare de fattige lavkastefolkene som man hadde konsentrert seg om til da), og begynte å leve og kle seg som en kristelig sannyasin, unngikk den direkte omgang med lavkastene og pariaene, og studerte sanskrit, tamilsk og telugu. Han er sannsynligvis den første europeer som behersket disse språkene. 
Hands prosjekt var å finne måter å uttrykke den kristne tro ved hjelp av begreper inderne var kjent med fra hinduistisk filosofi.
Særlig fordi han også i det ytre så sterkt tilpasset seg høykasteindernes levemåte og omgangsformer ble han anklaget at andre misjonærer for å gå for langt. I 1619 måtte han forsvare seg overfor erkebiskopen av Goa. Han måtte avbryte sitt arbeid i noen år, men da pave Gregor XV tillot hans metode den 31. januar 1623 med bullen Romanae sedis antistetes, tok han opp arbeidet igjen. 
Fra Nobilis verker blir det bekreftet at han ikke søkte noen vidtgående syntese mellom kristendom og den religiøse hinduisme.
Nobili hadde også et meget stort gjennomslag blant lavere kaster, og grunnla en pariamenighet. Men for ikke å sette sitt arbeid blant braminene i fare, foreslo gan i 1640 at det skulle sendes særskilte prester for de lavere kaster. For ham selv ville det være vanskelig om han døpte enn si berørte personer fra de laveste kaster. 
De siste årene av sitt liv var pater de Nobili nesten helt blind. I 1648 ble han forflyttet til Jaffna på Ceylon, og senere kom han til Mylapore, der han døde.

Følger

Blant braminene vant Nobili i virkeligheten ikke så mange konvertitter. Derimot ble mange andre både høykaste- og lavkasteindere katolikker, slik at det på Madurai-feltet var så meget som 40 000 kristne i 1666.
Hans anstrengelser for å erstatte latin på presteseminarene i India med sanskrit førte ikke fram.
Rundt 50 år etter utbrøt det en strid om akkomodasjonsmetoden (om graden av kulturell tilpasning) mellom jesuitter og kapusinerne. Denne indiske ritestriden om de malabarske riter og Nobilis tolerante praksis endte med at pave Benedikt XIV forbød jesuittenes tilpasningsmetoder i bullen  Omnium sollicitudinum av 12. september 1744.
Fylkesvei 4176

Fylkesvei 4176 går mellom Skjekkeland og Basgård i Kvinesdal kommune. Veien er 1,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 818.
Timelkam kraftverk

Timelkam kraftverk (tysk: KW Timelkam) er et varmekraftverk i delstaten Oberösterreich i Østerrike. Det har en installert produksjonskapasitet på 201 MW, under utbygging til 606 MW, fordelt på 4 blokker (I – IV). 
Anlegget består idag av én 120 MW kogenerasjons-blokk med 1+1 gassturbin (enhet II), én 15 MW biomasse-fyrt trepelletskoker (enhet III), og en 66 MW kull- og oljekoker (enhet IV). I tillegg utvides kapasiteten til 606 MW ved at en ny 405 MW Siemens-blokk som bygges (enhet V). Den skal fyres på naturgass. 
Operatør er Energie AG. Den nye enheten blir svært moderne, og det er installert kogenerasjon med sideleveranse av fjernvarme.
De totale CO2-utslippene i 2008 var 276 050 tonn fra enhetene II-IV.
Bordtennis under Stillehavslekene 2015

Bordtennis under Stillehavslekene  2015. Bordtennis var en av flere sporter som var med i de femtende stillehavslekene som ble arrangert i Port Moresby på Papua Ny-Guinea i perioden 4. til 18. juli 2015. Det var femtende gangen som bordtennis var med på programmet under stillehavslekene. Det var sju turneringer, single, double og lagkonkurranser for både kvinner og menn og en mixeddoubleturnering. I tillegg var det to øvelser for menn og to for kvinner for funksjonshemmede. Tahiti ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Ny-Caledonia med to.