google/wiki40b huggingface dataset:
17. mai-steinen

17. mai-steinen er en rundt tre meter høy bautastein på Snåsa som antagelig ble reist i 1835 for å markere Norges nasjonaldag. Den betraktes som Norges eldste monument knyttet til nasjonaldagen, men det er knyttet en del usikkerhet til når den ble reist.
Steinen står plassert noen få hundre meter sør for prestegården i Snåsa på Lysthusberget, ikke langt fra Vinje skole. Den ble gjenoppdaget av Joralf Gjerstad en gang rundt 1948, og han har mer enn noen annen bidratt til snåsningene benytter stedet som en naturlig del av 17. mai-feiringen på Snåsa.
Ifølge tradisjonen ble steinen reist av Ole Rynning (1809–1838). Han var sønn av bygdas meget konservative prest Jens Rynning som var en mann av sin tid, «potetprest», beskrevet som både egenrådig og steil, men også svært sosialt engasjert. Han ble også Snåsas første ordfører etter formannskapsloven av 1837.
Sønnen derimot var nok av en annen legning, og er interessant på flere måter. Det var naturlig at han skulle studere til prest. Han dro til Det Kongelige Frederiks Universitet, i dag Universitet i Oslo, i Christiania hvor han avla examen artium i 1830. Han startet deretter på teologistudiet, men fullførte ikke. Ved juletider i 1833 kom han hjem som folkeopplysningsmann og frihetsvenn i Henrik Wergelands ånd. Det er ukjent om Ole Rynning kjente Henrik Wergeland personlig.
Faren Jens Rynning var kongetro på sin hals, og mislikte antagelig sønnens nye liberale holdninger. Det ble nok heller ikke bedre da sønnen sammen med noen snåsaungdommer reiste den omtalt bautasteinen i ly av vårløvet på Lysthusberget.
Ole Rynning utvandret senere til Amerika fra Bergen i 1837 med båten Ægir. Fra New York dro han videre sammen med en del andre til Beaver Creek, Illinois. Etter mange skuffelser og slit døde han allerede den neste høsten. For den norske emigrasjonen til Amerika ble Ole Rynning en av pionerene, ikke minst gjennom sin orientering for nye utvandrerne, Sandfærdig Beretning om Amerika, skrevet vinteren 1837 - 1838. Boka fikk mange lesere hjemme i Norge. Trønderne drøyet ennå noe, men om lag 500 snåsninger fulgte i hans spor i årene mellom 1865 og 1930.
Trichomecyna

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Kenya.
Sid Grauman

Liv og virke

Grauman var en ikke suksessfull gulleter i Klondike-gullrushet. Han hadde eid kinoer i Alaska og Nord-California, deriblant i San Francisco, før han bygget tre notable kinoer i  Los Angeles: Million Dollar Theatre, Egyptian Theatre og til slutt Chinese Theatre, kjent for sin ekstravagante fasadedesign og inngangsparti med kjente personers hånd- og fotavtrykk. Grauman's Chinese Theatre er nå en av de mest besøkte stedene i Sør-California. 
Grauman døde i Los Angeles den 5. mars 1950.
Grauman var velkjent blant de største stjernene i Hollywood, og var regnet som en nær venn hos mange, deriblant Roscoe «Fatty» Arbuckle. Det var i Graumans kontor i Million Dollar Theatre at Arbuckle ringte politiet i San Francisco for å melde seg.

Ettermæle

Grauman mottok en Æredsoscar i 1949 for å ha forbedret standarden for filmfremvisning. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved 6379 Hollywood Blvd. Han er gravlagt ved Forest Lawn Memorial Park Cemetery i Glendale i California.
Sid Grauman var en av de 36 opprinnelige grunnleggerne av Academy of Motion Picture Arts and Sciences (AMPAS).
Bordtennis under samveldelekene 2002

Bordtennis under de britiske samveldeleker 2002. Bordtennis var en av flere sporter under de syttende samveldelekene som ble arrangert i Manchester i England i perioden 25. juli til 4. august 2002. Det var første gangen som bordtennis var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 2002 ble det konkurrert i åtte øvelser i bordtennis, single og double for både menn og kvinner samt en mixeddoubleturnering og to lagkonkurranser en for menn og en for kvinner. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Singapore ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran England som også vant tre gull.
Storer College

Storer College var i årene 1867 til 1955 en skole for svarte i småbyen Harpers Ferry i Vest-Virginia. Den fikk college-status i 1938.
Under borgerkrigen søkte mange slaver fra sør tilflukt i Harpers Ferry så lenge Nordstatshæren holdt byen. John Browns opprør gjorde byen til et symbol på svartes frihetskamp før og under krigen. I 1865 startet «New England Freewill Baptist Missionaries» skolen Storer School for både hvite og svarte, herunder frigitte slaver, i regnskapsbygningen til US Armory i Harpers Ferry.
Med vedtaket av 13.Tillegg til USAs konstitusjon (Thirteenth Amendment) samme år ble det gjort mer organiserte bestrebelser på å opprette et college for frigitte slaver, med føderal støtte. I 1867 hadde Storer School seksten lærere til å undervise skolens 2 500 elever. Rektor Nathan Cook Brackett konkluderte at utdanning av svarte lærere var blitt nødvendig for å skaffe nok lærere til skoler for svarte, og lærerutdanningen ble startet ved skolen under nytt navn – Storer Normal School. Filantropen John Storer bevilget nå 10 000 dollar til videre utvikling av skolen.
I 1881 holdt den svarte borgerrettsaktivisten og pioneren Frederick Douglass en berømt minnetale over John Brown på Storer College, og i 1906 holdt den svarte borgerrettsorganisasjonen Niagarabevegelsen sitt andre landsmøte på Storer College.
Da raseskillet i USA ble delvis opphevet med høyesterettssaken Brown vs Board of Education i 1954, fikk svarte generell adgang til høyskoler i USA, og Storer College ble oppløst og stengt året etter. 
Arkivene og de akademiske rester av Storer College forvaltes av Virginia Union University og Howard University.
Gabriel Popescu

Landslaget

Gabriel Popescu spilte 14 landskamper for Romanias herrelandslag. Han ble tatt ut i Romanias tropp til VM i fotball 1998.
Nasjonalt senter for erfaringskompetanse innen psykisk helse

Nasjonalt senter for erfaringskompetanse innen psykisk helse er et kompetansesenter. Senteret jobber på oppdrag fra Helsedirektoratet for å fremme bruker- og pårørendekunnskapen innen psykisk helse- og rusfeltet. Senteret het tidligere Mental Helse Kompetanse.
Senteret ble opprettet som et prosjekt i 2006, og senterets oppgaver har siden oppstart både endret seg og fått flere ansatte.
I 2016 har senteret 10-årsjubileum, noe som vil markeres med utgivelsen av en bok.
Senteret er lokalisert på Frogner hovedgård i Skien.
Central Park (Cowdenbeath)

Fremtidsplaner

Det eksisterer for tiden planer for Cowdenbeath FC om å flytte til et nytt stadion, som vil bli plassert i utkanten av byen. Selskapet Innovate Cowdenbeath Limiteds "visjon for fremtiden for Cowdenbeath FC er å relokalisere klubben i et nytt stadion med moderne fasiliteter, som vil tillate klubben å bli selvfinansierende som forretning, og på den måten sikre klubben økonomisk på lang sikt.
Ambisjonene for det nye stadionet inkluderer den siste teknologien innenfor gressunderlag som holder seg året rundt, kontorplasser, fysioterapifasiliteter, forretnings- og undervisningslokaler, som alle vil bli tilgjengelige for offentlig bruk."

Fakta

Tilskuerrekord: 25 586 v Rangers. Kvartfinale i den skotske ligacupen, 21. september 1949
Gjennomsnittlig tilskuerantall sesongen 2005–2006: 471
Termozipa kraftverk

Termozipa kraftverk er et kombinert kullkraftverk og oljekraftverk i Colombia. Det har en installert produksjonskapasitet på 235 MW fordelt på 2 kokere / turbiner. Anlegget ble utbygd i 1964–1981. Brenselstypen er kull og dieselolje. Det er landets sjette største fossile kraftverk.
Hitlers dagbøker

Hitlers dagbøker var en serie på 62 bøker, påstått å være skrevet av Adolf Hitler. De ble kjøpt av det tyske tidsskriftet Stern for 9,5 millioner D-mark. Den 22. april 1983 opplyste Stern nyheten om at dagbøkene var funnet, og 25. april ble de vist på en pressekonferanse og sett på av ekspertgruppe som garanterte deres ekthet. Stern publiserte 28. april et spesialnummer om denne «sensasjonen».
Formidleren av kjøpet fikk en anselig provisjon. Det var journalisten Gerd Heidemann, en kjent samler av memorabilia fra nazitiden. De håndskrevne dagbøker i hele 62 bind skulle ha blitt reddet fra et fly med Adolf Hitlers eiendeler som havarerte utenfor Dresden. Selgeren var en pensjonert militær som skulle ha oppbevart dagbøkene i DDR for til slutt å smugle de ut til Vest-Tyskland , gjemt i et piano.
Sterns publisering vekket forvirring blant historikere. En del av dem helte til å anerkjenne dagbøkene som ekte. En av de som tvilte var den kontroversielle britiske historikeren David Irving.
Den 6. mai ble det avslørt at dagbøkene var forfalsket. Materialeundersøkelsen viste at både papiret og blekketet var laget langt etter andre verdenskrigs slutt. Forfatteren viste seg være en falskner fra Stuttgart - Konrad Kujau. Han hadde spesialisert seg på å forfalske Hitlers håndskrifter og malerier. Han hadde blant annet malt 700 malerier for boken Adolf Hitler: The Unknown Artist (1983).
Kujau og Heidemann ble senere dømt til fire og halvt års fengsel. Etter løslatelsen forsørget Kujau seg med å framstille kopier av kjente kunstneres verk, men med signaturen «forfalsket av Kanju» også med kopierer av Hitlers malerier. 
Den tyske filmkomedien Schtonk! fra 1992 var en satire av hele affæren. Filmen fikk stor kommersiell suksess og ble nominert til en Oscar for beste utenlandske film.
Lockheed AC-130

Omtale i underholdningsmedier

AC-130 Specter er involvert i en episode i boken Sharba, skrevet av Ørjan N. Karsson i 2009. Flyet brukes også som våpen i videospillene Call of Duty 4: Modern Warfare, Call of Duty: Modern Warfare 2, Call of Duty: Modern Warfare 3, Battlefield 3, Battlefield 4 og H.A.W.X 2.
Dornier Kiebitz

Dornier Lapwing var et ubemannet militært rekognoseringsplattform som brukes på krigsskueplasser til rekognosering som å fl lete etter mål .
Sakata kraftverk

Sakata kraftverk er et varmekraftverk i Japan, og ligger i prefekturet Yamagata. Installert produksjonseffekt er 700 MW, fordelt på 2 like store blokker. Operatør er Joban Kyodo Power Co Ltd.
Anlegget ble utbygd omkring årene 1975–1978. Brenselkilden er kull, tungolje og dieselolje. Teknologien er levert av Hitachi og Toshiba.
Tusen julelys

Tusen julelys er Oslo Gospel Choirs første julealbum utgitt i 1994, med dengang
Hennes Kongelige Høyhet Prinsesse Märtha Louise som gjestesolist på «Det lyser i stille grender».
Albumet – som ble produsert av korets egen dirigent Tore W. Aas – var innspilt i HitCompagniet Studio i Oslo og i Helgerud kirke i Bærum. Albumet ble også utgitt i en engelsk versjon The Christmas Way – med noen små forandringer i sporlisten – beregnet på det internasjonale markedet.

Overskuddet av CD-salget gikk til Strømmestiftelsen, som hjelper flyktninger i Afrika.
Isabella Bird

Oppvekst og ungdom

Bird ble født i Boroughbridge, i 1831 og vokste opp i Tattenhall, Cheshire. Hennes far Edward var prest i den engelske kirken og familien flyttet derfor rundt i Storbritannia ettersom faren fikk nye prestekall. Bird var sykelig som barn og slet hele livet med ulike helseplager. Hennes plager kan ha vært psykosomatisk, for når hun fikk gjøre det hun ønsket var hun nesten alltid frisk. Hennes fremste interesse var å reise. I 1854 fikk hun 100 pund av sin far og hun reiste til USA for å besøke slektninger. Hun fikk lov til å være der inntil pengene tok slutt og beskrev oppholdet i boken The Englishwoman in America (1856).
Året etter reiste hun til Canada og deretter til Skottland. Tiden hun tilbrakte i Storbritannia ble imidlertid preget av hennes dårlige helse, og etter morens død i 1868 begav hun seg på en serie lange reiser for å unngå å bosette seg med søsteren på Isle of Mull.
Post hoc ergo propter hoc

Post hoc ergo propter hoc (latin: «Etter dette, derfor på grunn av dette») er en tankefeil om kausalitet. Denne setningen antyder at dersom en hendelse forekommer etter en tidligere hendelse, så må den første hendelsen være den kausale årsaken til den andre hendelsen.

Cum hoc non est propter hoc (fornektelse av prinsippet)

Dersom man vil uttrykke med et annet latinsk uttrykk at det foreligger en feilslutning av type cum hoc ergo propter hoc, kan man si cum hoc non est propter hoc (latin: «med dette er ikke på grunn av dette»).
Maren Ramskeid

Barndom og oppvekst

Som det var vanlig på den tiden, tok familien navn etter garden, og kalte seg Heggtveit. Faren, Olav Gunnleiksson Heggtveit (født 1757), gift med Gunhild Halvorsdotter Aase (født 1780), hadde rydda denne garden etter at den ble skilt ut fra Heggtveit midtre, i 1790-årene. I 1828 måtte familien selge gården og flytte til plassen Ramskeid under Nordigard Heggtveit.
Faren var 60 år da Maren ble født som nummer seks i en søskenflokk på sju, og moren døde da hun var liten. Da faren døde i 1834, flyttet Maren Ramskeid som den gang var 17 år, til sin tante på Sandland i Brunkeberg, og tok navnet Maren Olavsdotter Sandland. En av brødrene hennes, Gunnleik, flyttet til Åse. Det blir hevdet i lokalmiljøet at han var en  flink visedikter. Det mest kjente han har laget skal være «Sveinkallvisa», utgitt i skriftet «Lauvduskar» (Det Norske Samlaget1887) 
Det var trolig mens hun tjente som pige på Sandland i 1847 at hun ble oppsøkt av presten Magnus Brostrup Landstad. Hun var da i tredveårsalderen. Han nevner henne likevel som Maren Ramskeid.
Maren Ramskeid giftet seg med enkemannen Bjørgulv Olavson Fossheim og flyttet til Heimdal i Tveitgrend, Kviteseid. I 1852 reiste familien til Amerika.
Båtstrand

Båtstrand er ei bygd i Vefsn som ligger 6–7 km opp i Drevjadalen. Totalt omfatter landet som tilhører Båtstrandgårdene rundt 6000 dekar: Halvparten av dette er snaufjell, og rundt 300 dekar er dyrket mark. Bygda ligger i sørøstskråningen av fjellet Toven. I sørvest grenser Båtstrand mot Almås, og i nordøst mot Brattlia (Vefsn). Mot sørøst utgjør elva Drevjo yttergrensen mot bygda.
True Love (sang)

«True Love» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Cole Porter, publisert i 1956, som ble introdusert av Bing Crosby og Grace Kelly i filmmusikalen Fint folk flørter ( High Society, 1956). Crosbys og Kellys versjon, akkompagnert av Johnny Green's MGM studio orchestra med et romantisk arrangement av Conrad Salinger, nådde en femteplass på den amerikanske Billboard-listen.
Kellys bidrag på platen er relativt liten, og hun synger duett med Crosby kun på det siste refrenget. Ikke dessto mindre er singlen medkreditert henne og det ble hennes første gullplate og den 21. gullplaten for Crosby.
«True Love» er navnet på C. K. Dexter Havens yacht, hvor han og Tracy Lord er på bryllupsreise ved Maines kyst. De er fiktive rollefigurer i skuespillet The Philadelphia Story, som musikalen er basert på.

Coverversjoner

En versjon med Jane Powell, utgitt på samme tid som Crosbys og Kellys versjon, ble også populær.
Elvis Presley spilte inn en versjon av den i Radio  Recorders Studio 1, Hollywood, 23. februar 1957. «True Love» ble utgitt på hans suksessfulle LP-plate Loving You (RCA Victor LPM 1515) i juli 1957 og på EP-platen Loving You, Volume 1 (RCA Victor EPA1 1515) i august 1957. Produsent var Steve Sholes.
Ricky Nelson inkluderte en versjon på sitt debutalbum Ricky (1957).
The Everly Brothers spilte inn en versjon for deres album Instant Party (1962) uten kommersiell suksess.
I 1962 utgav Patsy Cline en coverversjon på sitt andre studioalbum Patsy Cline Showcase. Produsent var Owen Bradley.
Andre versjoner som oppnådde suksess innbefatter Richard Chamberlains versjon på single for MGM i 1963,Jack Jones (1965) som avslutningssporet på There's Love and  There's Love and There's Love, et album med romantiske klassikere arrangert av Nelson Riddle, en versjon fra 1976 med George Harrison på hans album Thirty Three & 1/3, en versjon fra 1988 med Shakin' Stevens og en duett fra 1993 med Kiki Dee og Elton John. Den har vært med på flere albumer med Connie Francis. Anne Murray spilte inn en coverversjon av sangen for sitt album Croonin' (1993).
Walter Ulbricht

Liv og virke

Foreldrene til Ulbricht var aktive i SPD, det sosialdemokratiske partiet. Ulbricht ble også selv med der i 1912. Fra 1915 til 1917 tjenestegjorde han som soldat i Galicia og Balkan under første verdenskrig, men deserterte siden han hadde vært mot krigen fra starten av. I 1919 var han med på å grunnlegge Kommunistische Partei Deutschlands (KPD). I mellomkrigstiden satt han i Sachsens parlament fra 1926, og fra 1928 til Hitlers maktovertagelse i 1933 satt han i Weimarrepublikkens parlament, Riksdagen.
Under Hitlers styre måtte Ulbricht i eksil, og bodde i Praha og Paris frem til 1938 da han dro til Moskva. Etter at krigen mellom Tyskland og Sovjetunionen begynte i 1941, reiste Ulbricht ofte til fronten eller besøkte tyske krigsfanger for å drive propagandavirksomhet for Sovjetunionens sak. I samme hensikt knyttet han seg i 1943  til Nationalkomitee Freies Deutschland, en anti-nazistisk aksjonsgruppe bestående av omvendte tyske krigsfanger i Sovjetunionen.  
Allerede 30. april 1945 var han tilbake i det krigsødelagte Tyskland, etter at sovjeterne hadde utpekt ham til å lede gjenoppbyggingen av KPD. Sovjeterne fikk det påfølgende året tvangssammenslått partiet med SPD, slik at det heretter fremstod under navnet SED, om enn like fullt under kommunistenes overveldende dominans. 
Han spilte en fremtredende rolle i oppbyggingen av den kommunistiske vasallstaten som tok form og plass i den sovjetiske okkupasjonssonen i Tyskland. I 1949 ble Ulbricht leder for SED og ble etter hvert også den mest innflytelsesrike politikeren i Den tyske demokratiske republikk. I 1960 ble han også utnevnt til DDRs president. 
I 1971 ble Ulbricht fjernet fra makten av Erich Honecker, som etterfulgte ham som ny generalsekretær i SED. Ulbricht beholdt riktignok vervet som leder i statsrådet og president, men hans fortsatte maktposisjon var bare en illusjon. I virkeligheten ble Ulbricht ganske fort en ikke-person i DDR. Stasi overvåket ham kontinuerlig, avisene hadde instruksjoner om å gi ham begrenset omtale, og hans gamle venner unngikk ham. I hans siste leveår ble Ulbrichts navn stort sett utelatt fra østtyske historiebøker, enda han tidligere hadde hatt posisjonen som DDR-statens far.  
19. juli 1973 ble Ulbricht rammet av et hjerneslag, og falt i koma. Han døde av hjertesvikt alene i et av Sentralkomiteens gjestehus 1. august 1973. Myndighetene ønsket at begravelsen skulle foregå i all stillhet og behandlet dødsfallet deretter. Men den sovjetiske politiske ledelsen beordret SED-regimet til å organisere en statsbegravelse av første klasse for Ulbricht. Dermed ble det slik.
Befolkningens overraskende store fremmøte ved Ulbrichts begravelse i Øst-Berlin 7. august viste at han langt fra var glemt. Like fullt kan det sies at han  hadde vært fryktet og respektert som leder, men ikke elsket.
Niflekkpraktbille

Utseende

En middelsstor (12-18 mm), mørk praktbille med litt matt metallglans. Antennene er omtrent så lange som hode og thorax til sammen. Pannen er hovedsakelig gul med noen små, svarte flekker. Pronotum er ganske grovt og tett punktert, gjerne litt mattere enn hos de andre Buprestis-artene, gult foran på sidene. Dekkvingene har regelmessige, dypr punktstriper og fire par uregelmessige, gule flekker. De er forholdsvis grovt punktert mellom punktstripene og ikke særlig blanke. Undersiden av bakkroppen har varierende gule flekker.

Levevis

Larvene utvikler seg i døde eller sterkt stressede bartrær, både furu, gran og lerk. Hunnene legger også egg på nyfelt tømmer.

Utbredelse

Arten er utbredt i hele Europa bortsett fra Island, De britiske øyer og Be-Ne-Lux-landene. Den finnes også i Nord-Afrika, i det nordlige Asia og i Nord-Amerika.
I tillegg er arten innført til Australia og Chile der den lever på bartrær i plantasjer.
I Norge er den ganske sjelden, og den er listen som Direkte truet (EN) i den norske rødlisten fra 2006.
Patrick Süskind

Filmatisering av Parfymen

Bestselgeren Parfymen ble filmatisert i 2006 som et historisk drama og en thriller under tittelen Parfymen – Historien om en morder (Perfume: The Story of a Murderer). Både regissørene Stanley Kubrick, Miloš Forman og Martin Scorsese hadde planer om å filmatisere boken, men ombestemte seg da de fant ut hvor vanskelig det var, og Tom Tykwer overtok oppgaven. Den unge engelske skuespilleren Ben Whishaw spiller hovedrollen, og opptrer sammen med stjerner som Dustin Hoffman og Alan Rickman, samt Rachel Hurd-Wood. Filmen hadde norsk premiere 19. januar 2007.
Risikokapital

Historie

Med noen få unntak, var privat egenkapital selve domenet for velstående individer og familier på tidlig 1900-tallet. Vanderbilts, Whitneys, Rockefellers og Warburgs var investorer i private selskaper som tydelig skilte seg fra andre på denne tiden. I 1938 hjalp Lawrence S. Rockefeller til med finansiering til etableringen av Eastern Air Lines og Douglas Aircraft, og Rockefeller familien hadde store eierandeler i mange selskaper. Eric M. Warburg grunnla Warburg Pincus, som endelig ble Warburg Pincus, med investeringer i oppkjøp og Venture Capital.
John Brown University

John Brown University er et ikke-konfesjonelt kristent, ikke-kommersielt universitet i Siloam Springs i delstaten Arkansas i USA. Det ble opprettet i 1919 og er oppkalt etter predikanten og den kristne skolemannen John E. Brown, ikke etter slaveopprøreren John Brown.
Det var 1 882 studenter opp til mastergradsnivå i 2006, og skolepengene dette året var US$ 16 158.
Midt-Troms

Midt-Troms er betegnelsen på regionen som omfatter områdene rundt Senja, Finnsnes og Indre Sør-Troms. Det er ikke fastsatt offisielle grenser for dette området, men normalt omfatter Midt-Troms kommunene Bardu, Berg, Dyrøy, Lavangen, Lenvik, Målselv, Salangen, Sørreisa, Torsken og Tranøy, med et samlet folketall på 33 165 (1. januar 2013 SSB) og et areal på 9 391 km². Kommunene Salangen og Lavangen har imidlertid også sterke bånd til Harstadområdet, noe som blant annet gjør seg gjeldende i regionrådssamarbeid.

Kommuneinndelingshistorikk

I 1838 ble området inndelt i Lenvik, Tranøy og Berg kommuner (unntatt Bardu som inngikk i Ibestad kommune i Sør-Troms frem til 1854). Av Lenvik ble Målselv skilt ut som en egen kommune i 1848 og Hillesøy i 1856. Av Tranøy ble Dyrøy og Sørreisa skilt ut som egne kommuner i 1886, og av Berg ble Torsken skilt ut som egen kommune i 1902. Av Målselv ble Øverbygd utskilt som egen kommune i 1924. (Kilde: Brøgger, Waldemar: Norge. Geografisk leksikon. Cappelen, 1963). I 1964 ble det gjennomført mange grensejusteringer. Øverbygd ble gjeninnlemmet i Målselv kommune, og Hillesøy ble delt mellom Lenvik og Tromsø kommuner.
Llívia

Historie

Llívia var stedet for en iberisk oppidum som styrte regionen og ble kalt for Julia Libica av romerne. Den var den gamle hovedstaden Cerdanya i antikken før den ble erstattet av Hix (kommunen Bourg-Madame i Frankrike) i middelalderen. Under tiden til vestgoterne var dens citadell, castrum Libiæ, holdt av den opprørske Paulus av Narbonne mot kong Wamba i 672.
I 1659 bestemte Pyreneerfreden å avgi comarques Roussillon, Conflent, Capcir, Vallespir, og nordlige Cerdanya («Cerdagne») til den franske kronen. Llívia ble ikke en del av det franske kongedømmet da avtalen innebar at kun landsbyer ville bli avgitt til Frankrike, og Llívia var betraktet som en by og ikke en landsby grunnet dens status som den gamle hovedstaden til Cerdanya.
I 1939 da den spanske borgerkrigen var over, var det snakk om at Llívia kunne fungere som det eneste gjenværende friområdet til den beseirede republikanske regjeringen, men disse planene ble aldri satt ut i livet.
Liberia under Afrikamesterskapet i friidrett 2004

Resultater (ufullstendig)

(Q, q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste, PB - personlig rekord)
Apotominae

Utseende

Små til middelsstore, spinkle løpebiller, brunlige til svarte. Kroppen er tett punktert og nokså matt. Hodet er temmelig lite, pronotum nærmest sirkelrundt sett ovenfra, kraftig tilsmalnet bakover slik at de blir en markert "stilk" mellom pronotum og dekkvingene, som har dype punktstriper.