Helicobacter pylori

Historie

Tyske forskere påviste i 1875  spiralformede bakterier i slimhinnen hos menneske. Bakterien lot seg ikke dyrke, og oppdagelsen gikk etter hvert i glemmeboken.(Blaser 2005)
I 1892, beskrev den italienske forskeren Giulio Bizzozero spiralformede bakterier i et surt miljø hos hunder.
Professor Walery Jaworski fra Jagiellonian University i Kraków undersøkte sedimenter av skyllevann fra magesekken hos hunder i 1899. Blant noen stav-lignende bakterier fant han også bakterier med en karakteristisk spiralform, som han kalte Vibrio rugula. Han var den første som foreslo muligheten for at denne organismen kunne spille en rolle i magesykdommer. Dette arbeidet ble med i «Handbook of gastric Diseases», men det gjorde ikke særlig inntrykk, da det var skrevet på polsk. Jaworski var ikke i stand til å dyrke organismen. (Kontruek 2003).
Bakterien ble gjenoppdaget i 1982 av to forskere fra Australia, Robin Warren og Barry Marshall. De isolerte mikrobene fra slimhinneprøver fra magesekker fra menneske. De var de første som gjennomførte en vellykket dyrkning av H. pylori. I en artikkel argumenterte de for at magesår og magekatarr var resultat av infeksjon av denne bakterien; ikke av stress eller kraftig krydret mat som tidligere var antatt som årsak.
Noen mener at det medisinske miljøet ventet lenge med å anerkjenne denne infeksjonsteorien fordi det ikke var sannsynlig at en bakterie kunne overleve i magesekkens sure miljø. Det medisinske vitenskapelige miljø dreide mot å akseptere infeksjonsteorien etterat Marshall hadde drukket en bakteriekultur med H. pylori. Det ble deretter påvist magekatarr og tatt prøver fra magesekken hans som viste bakterien. Hans magekatarr ble bra igjen uten behandling. Senere viste Mashall og Warren at antibiotika kan behandle magekatarr effektivt. I 1994 ble det anerkjent at de fleste stadig tilbakevendende magesår var forårsaket av H. pylori og burde behandles med antibiotika. I 2005 ble Marshall og Warren tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin for arbeidet med bakterien og dens betydning for magesår og magekatarr.
På 70 og 80-tallet var det vanlig å operere for magesårsplager hvis plagene ikke ble lindret av syrenøytraliserende medikamenter. Ved vagotomi ble bukveggen åpnet og mange fibre av vagusnerven som sprer seg utover utsiden av magesekken ble kuttet. Signaler i denne nerven stimulerte produksjon av saltsyre i magesekken. Etterhvert ble dette inngrepet avløst av bedre medisiner som hemmet produksjonen av saltsyre som Tagamet, Losec, Nexium og andre.
Bakterien har tidligere hatt flere andre navn. Campylobacter pyloridis ble forlatt som navn fordi det ble oppdaget at den ikke lignet andre Campylobacter-bakterier. Pylori er genitivsformen for pylorus som er navnet på lukkemuskelen mellom magesekken og tolvfingertarmen
Selv om H. pylori er den viktigste bakterien i den menneskelige magesekken, er det oppdaget andre Helicobacter-bakterier som gir sykdom hos andre pattedyr og hos fugler. Enkelte av disse bakteriene forårsaker leversykdom hos noen pattedyr.

Bakteriens struktur

Helicobacter pylori har utseende som en spiral. Den er Gram-negativ, det vil si at den ikke farges blå-svart, men rødaktig ved Gramfarging, som er en standard mikrobiologisk fargemetode for å gjøre bakterier synlige under mikroskop. Den er 3 mikrometer lang og ca. 0,5 mikrometer i diameter. Den har 4-6 flageller som er fine viftende tråder som gjør at bakterien kan bevege seg. Den er mikroaerofil; det vil si at den trenger surstoff, men i noe mindre partialtrykk enn i atmosfæren.
Ved spesielle miljøforhold går bakterien over fra å være en flagellat til å bli en kokkebakterie, som er en nesten rund form. Man har ikke greid å dyrke bakterien i kokkeform, men det er funnet slike kokker i vannforsyninger. Det ser ut til at kokkeformen av H. pylori er viktig for spredningen av bakterien. I laboratorieforsøk er det vist at slike kokker kan feste seg til cellene i magesekkens slimhinner.

Behandling

Pasienter som er asymptomatiske bærere, anbefales vanligvis ikke behandling.
Hos pasienter hvor H. pylori blir påvist, blir målet for behandlingen å fjerne (eradikere) bakterien. Dette skjer ofte ved hjelp av en såkalt trippelkur, som består av en Protonpumpehemmere i kombinasjon av to ulike antibiotika. Noen får behandling med vismut i tillegg (såkalt kvadrupelkur). Av protonpumpehemmere er omeprazol og lanzoprazol ofte brukt, og blant antibiotika finner man amoxicillin, clarithromycin, metronidazol og tetracyklin. Det finnes mange ulike kombinasjonsregimer av disse medikamentene, med varighet fra 1 dag til 14 dager, og en eradikasjonsrate på 81-95 %. Denne formen for behandling har revolusjonert behandlingen av magesår, hvor symptomkontroll, ved hjelp av syrehemmere som H₂-antagonister eller protonpumpehemmere var den eneste medisinske behandlingsmuligheten. Selv om førstelinjebehandling (dvs. behandling av fastlege) vil fjerne bakterien hos de fleste infiserte pasienter, så er antibiotikaresistens hos H. pylori en økende bekymring. Resistent H. pylori er dokumentert ved mislykket eradikasjonsbehandling. Inntil nylig var den anbefalte varigheten av anti-Hp-terapi 10-14 dager, men en nyere metaanalyse fant at 7 dager gir like bra resultater som 10- og 14 dagers kurer. Selv om regimer med kortere varighet ikke har samme tunge dokumentasjon, innebærer de bedre etterlevelse, færre bivirkninger og reduserte kostnader for pasienten.