google/wiki40b huggingface dataset:
Séraphine Louis

Bakgrunn

Hun kom fra enkle kår, og hennes mor døde da hun var ett år gammel. Hennes far giftet seg igjen, men han døde også før hun var sju år, og da ble hun tatt hånd om av en eldre søster. Den første tiden arbeidet hun som gjeter, men så fikk hun arbeide inne hos nonnene i et kloster i Clermont i Oise. Fra 1901 arbeidet hun som hushjelp hos borgerskapet i Senlis. Etter en strevsom dag låste hun seg inne på rommet sitt og malte i skinnet fra stearinlys i hemmelig isolasjon.

Karriere

Hennes malerier ble oppdaget i 1912 av den tyske kunstsamleren og kunstkritikeren Wilhelm Uhde da hun jobbet for ham. Han så et stilleben av epler i naboens hus og ble overrasket over å få vite at det var hushjelpen som hadde malt det. 
Han begynte å støtte henne, og hennes liv ble betraktelig bedre, men allerede i 1914 måtte han reise fra Frankrike på grunn av første verdenskrig, noe som skuffet henne dypt. I 1927 var han kommet tilbake til Frankrike og da oppdaget han henne igjen da hun stilte ut på en kollektivutstilling i Senlis. Han konstaterte at hun hadde utviklet seg sterkt som kunstner og kjøpte hennes kunst. Han organiserte også en utstilling for henne, dermed fikk hun økonomi som hun aldri hadde hatt før og malte senere noen to meter store bilder. Men det var ikke lett for henne å håndtere god økonomi, og da den store depresjonen satte inn i 1930 og ødela Uhdes finanser, måtte han slutte å kjøpe hennes bilder.  
Séraphine de Senlis skulle komme til å bli regnet blant de ledende naivistiske malere, på høyde med Henri Rousseau (1844–1910). Hun etterlot seg et omdangsrikt verk med mystisk-religiøst preg. De for det meste abstraherende florale motiver viser en sterkt suggestiv fantasi. Louis arbeidet med svært toksiske materialer, som det senere er blitt utarbeidet strenge og nøye forsiktighetsregler for. Som atelier brukte hun sitt eget svært lille boligværelse, der hun også spiste og sov. VHeri ligger sikkert en forklaring på de forgiftelsessymptomer og vanforestillinger hun skulle utvikle.
I 1932 ble hun lagt inn på et psykiatrisk sykehus med diagnosen kronisk psykose. Her fikk hun ingen mulighet til å male, og Uhde rapporterte at hun var død i 1934. Men hun var blitt flyttet til en filial av sykehuset i Clermont og levde der til 1942, da hun døde og ble begravet i en fellesgrav.

Film

I 2009 laget Martin Provost filmen Sérafine med Yolande Moreau i hovedrollen. Filmen ble nominert til César-priser i ni kategorier og fikk sju priser.
Synochodaeus

Utseende

Små til middelsstore (4 - 8 millimeter), noe hvelvede, avlange, rødbrune biller. Hodet er bredere enn langt, kjevene (mandiblene) er godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete. Pronotum er nærmest kvadratisk. Dekkvingene er lange og dekker hele bakkroppen. Undersiden og beina er tett hårkledte. Leggene på forbeina har tre tenner.

Levevis

Artene lever i ørkenområder.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørvestlige Afrika (Namibia og det vestligste Sør-Afrika) .
Tulva

Tulva (russisk: Тулва) er ei elv i Perm kraj i Russland. Den er ei venstre sideelv til Kama, og er 118 km lang, med et nedbørfelt på 3 530 km².
Elva begynner i høydedragene lengst sør i Perm kraj, og renner derfra nordover og munner ut i ei bukt i Votkinsk-reservoaret i Kama, 10 km sørøst for byen Osa. Den viktigste sideelva er Barda.
Yavanna

Yavanna Kementári er en Vala fra J.R.R. Tolkiens univers Midgard. Yavanna betyr Giveren av frukt, mens Kementári betyr Jordens dronning. Hun blir også kalt Palúrien. Hun er kona til Aulë og er ansvarlig for all dyrking av frukt og alt som vokser i Arda.
Etter at Eru tillot Aulë å skape dvergene fryktet Yavanna at de ville hugge ned alle trærne i Midgard. Eru svarte på hennes bønn ved å skape entene til å beskytte skogene og trærne.

Yavannas stamtre

Ilúvatar
       |  | | |____________________________
       |  | |________________             |
    ___|  |___________     _|_______      |
    |     |          |     |       |      |
  Aulë = Yavanna   Vána = Oromë  Nessa = Tulkas
Selv om alle disse seks personene har Ilúvatar til far er det bare Yavanna og Vána, og Nessa og Oromë som blir ansett som søskenpar.
Oestodinae

Utseende

Middelsstore, avlange, blanke, parallellsidige smellere. Hodet og pronotum er svarte, dekkvingene kan være gulbrune.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Nord-Amerika.
Googleplex

Googleplex er hovedkontoret til Google Inc., som er plassert i Mountain View i Santa Clara County i California, i nærheten av San Francisco.
Navnet er et ordspill på mengden googolplex.
Flukten til Watership

Flukten til Watership (engelsk Watership Down) er en roman fra 1972 av den engelske forfatteren Richard Adams om en liten gruppe kaniner. Den ble utgitt på norsk i 1978 som Flukten til Watership på Dreyers forlag, (ISBN 82-09-01604-0). Oversettelsen var ved Ellinor Prydz og Eric Cameron Haug. 
Boken har sitt navn fra området kaninene kommer til, Watership Down, en ås nord i Hampshire i England, i nærheten av der Adams vokste opp. Historien er basert på en samling fortellinger som Adams fortalte til barna sine. 
Skildringen av kaninenes reise fra en truet skog til et tryggere sted er en antropomorf fortelling hvor kaninene har menneskelige egenskaper, og dertil har sitt eget språk, mytologi og historie – selv om de samtidig lever i sitt naturlige miljø. Boken regnes som en barnebok og kan ses på som en heltefortelling og flukt- eller eventyrreise. Boken berører også tema som frigjøring, overlevelse, ledelse, politisk ansvarlighet, inkludering og selvbestemmelsesrett. 
Boken var Richard Adams' første roman. Den ble raskt populær og mottok barnebokprisen Carnegie Medal. Boken er filmet tre ganger, som animasjonsfilm for kino i 1978, som tv-serie i 1999-2001 , og som miniserie utgitt på BBC og Netflix i 2018. Den er også bearbeidet for teater og som videospill. Det har blitt reist kritikk mot hvilken rolle de kvinnelige kaninene er tildelt i boka  («a classic example of the male-oriented 'quest' book, with a highly conventional range of characters»).
I oppfølgeren "Tales from Watership Down" (1996), er de kvinnelige kaninene gitt en mer fremtredende rolle.
Tommy Robredo

Tenniskarrieren

Robredo var i august 2006 ranket som nr. fem i verden, hvilket er hans høyeste ranking hittil. Han er grusspesialist og ni av de ti ATP-titlene han har vunnet til og med sesongen 2012 har gått på grus.
I Grand Slam-turneringer har han ved fem anledninger nådd kvartfinale (Australian Open 2007 og French Open 2003, 2005, 2007 og 2009).
Melolonthites

Utseende

De fleste av artene er beskrevet basert på svært ufullstendig materiale og det er stor usikkerhet i hvordan de så ut.

Forekomst

Gruppen er kjent fra fossiler mellom Eocen og overgangen mellom Miocen og Pliocen (alderen varierer mellom 40 og 2,5 millioner år), fra Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika.
Gauldal sorenskriveri

Gauldal sorenskriveri var en førsteinstansdomstol i Frostating lagdømme som ble opprettet i 1836. Røros sorenskriveri var en del av av Gauldal inntil 1855, da det ved kongelige resolusjon 29. august 1855 ble besluttet å ansette en egen sorenskriver og politimester i eget embete. I 2003 ble Gauldal sorenskriver slått sammen med Orkdal og Midt-Trøndelag og fikk navnet Sør-Trøndelag tingrett. I dag er også Trondheim tingrett en del av denne domstolen.

Kilder

Arkivkatalog for Gauldal sorenskriverembete, Statsarkivet i Trondheim
Ki Sung-yueng

John Paul College

I 2001 ble Ki sendt til Australia av sin far, selv tidligere fotballspiller, med det håp om at Ki skulle begynne å spille fotball og lære seg engelsk. Han spilte det meste av ungdommen i laget til John Paul College i Brisbane under Brain Soccer Program, under ledelse av Jeff Hopkins. Han var en del av laget som vant U-15 Nationals (Bill Turner Cup) for John Paul College i 2004. Han fikk og aksepterte tilbud fra FC Seoul og flyttet tilbake til Sør-Korea for å starte en fotballkarriere. Han lærte seg også engelsk flytende og brukte sitt engelske navn David i Australia.

FC Seoul

I 2005 ble han en del av spillerstallen til K-League-laget FC Seoul og manager Şenol Güneş. Han klarte ikke å skåre i løpet av 2007. Han deltok i verdensmesterskapet for U20-lag i 2007. Manchester Uniteds manager Alex Ferguson har senere sagt at han holdt øye med den sørkoreanske spilleren, men bestemte seg for å satse på Antonio Valencia, som da spilte på Wigan Athletic.
I 2008-sesongen styrket Ki sin posisjon som en av FC Seoul sine nøkkelspillere. 29. oktober skåret Ki vinnermålet mot klubbens største rival, Suwon Samsung Bluewings i det 92. minutt. Han ledet laget til en sterk andreplass i K-League med fire egne mål og en målgivende pasning i løpet av 21 kamper.
I FC Seouls første kamp i 2009-sesongen skåret Ki ett mål i en 6-1 kamp mot Chunnam Dragons. Samtidig ble det stadig spekulert i en mulig overgang for Ki, og klubber som PSV Eindhoven, Hamburg SV og Porto ble nevnt.

Celtic

25. august 2009 ble det klart at det var skrevet kontrakt mellom Celtic og FC Seoul vedrørende overgangen for Ki. Kis agent sa imidlertid at overgangen ikke ville skje med en gang på grunn av Seoul-klubbens suksess i Asian Champions League. Tre dager senere betalte Celtic 2,1 millioner britiske pund for Ki. 13. desember ble det bekreftet at KI hadde passert de medisinske testene og fått arbeidstillatelse. Kampdebuten 16. januar 2010 var mot Falkirk på Celtic Park.

Sommer-OL 2012

Sung-yueng vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL-2012 i London. Han var med på det sørkoreanske laget som kom på tredjeplass i fotballturneringen for menn bak Mexico og Brasil. Sør-Korea vant én kamp og spilte to uavgjort i det innledende gruppespillet og kom på andreplass i sin gruppe bak Mexico. I kvartfinalen beseiret de Storbritannia med 5–4 etter straffer, det var 1-1 etter full tid og forlengning. I semifinalen ble det tap med 0–3 mot Brasil. Bronsefinalen mot Japan vant de med 2–0.

VM 2018

Han ble tatt ut i Sør-Koreas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Bladteger

Utseende

Bladteger er en gruppe med ganske forskjellig utseende teger. Men de har noe felles, det er den membrane vingespissen på dekkvingene, der en åre tydelig kan ses.  Denne åren danner to vingeceller. Men det er noen arter som bare har en slik lukket celle, og noen mangler tilsynelatende også vingeåren. Et annet viktig kjennetegn er at de mangler punktøyne (ocelli).
Generelt er bladtegene under ca. 12 mm. lange, de er ofte ovale, sett fra oversiden, eller mer lange og slanke. De er nesten alltid spinkelt bygd og temmelig skjøre. Hodet er gjerne noe spist framoverrettet (nese), fordi sugesnabelen starter helt fremme på hodet. Men det finnes unntak, noen arter ligner mer på maur enn på teger.
Noen arter er farget i kraftige farger. Gjerne rødt, grønn, svart og gulorange. Mens noen arter er beskjedent farget i mørk brun eller svart.

Levevis

Teger er nebbmunner, det vil si at de har sugende munndeler. Mange arter er skadedyr i jord- og landbruket, ved at de suger plantesaft fra nyttevekster. De fleste artene finnes i varmere strøk.  Bare et fåtall finnes i Norge.
Bladteger lever på jordoverflaten. De deles ofte inn i tre mindre grupper, etter levestedet.  Det er de som lever på blomster og urter, trær og busker, og i gress.
Teger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Carl Konow

Liv

Han var sønn av kjøpmannen Wollert Konow (1779–1839) og Cecilie Catharina Krogh (1777–1821). I 1832 ble han gift med Modesta Grieg (1812–1880), datter av stadshauptmann Joachim Susemehl Grieg. Han var farfar til maleren Karl Konow.
Etter skolegang i Bergen ble han utdannet ved Mr. Willinks institutt i Brixton fra 1821 til 1823. Siden var han i handelsvirksomhet i Bergen, hvor han i 1832 etablerte seg som kjøpmann. Han foretok senere flere utenlandsreiser, blant annet til England, hvor han besøkte medlemmer av aristokratiet som han var blitt kjent med i Norge. Om besøket hos hertugen av Rutland på Belvoir Castle utga han senere et lite skrift.
Konow var medlem av formannskapet i Bergen i åtte år fra 1840. I 1847 førte han forhandlingene med den engelske ingeniøren Robert Stephenson angaaende byens planer om å anlegge et vannverk ved Starefossen, som aldri ble ført ut i livet. I 1848, 1851 og 1857 var han stortingsrepresentant fra Bergen. Han var direktør for Bergens Privatbank fra 1856 til 1870. Under handelskrisen i Bergen i 1857 var han medlem av «undersøkelseskomiteen til gjensidig betryggelse», som skulle undersøke de forskjellige vekselutstedernes i Bergens solvens. I 1851 fikk han i oppdrag av regjeringen å bistå den norsk-svenske legasjonen i Madrid under forhandlingene om fisketollen i Spania. Han var en av stifterne av sjøforsikringsselskapet Neptun.
Han var en religiøst interessert mann og en av dem som ble grepet av Lyder Bruns vekkelse i Bergen på 1840-tallet.
Konow eide landstedet Frydenbø på Laksevåg, hvor en gate senere er oppkalt etter ham.

Utmerkelser

Konow var konsul for hertugdømmet Parma og medlem i styret av Bergens Museum. I 1852 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.
Sjibbolet

Sjibbolet er et norsk, kristent tidsskrift, utgitt av Pinsebevegelsen i Norge.
Sjibbolet er De Norske Pinsemenigheters Ytre Misjon (PYM) blad for Norske Pinsevenners Arbeid i Israel (NPAI).  Bladet inneholder artikler relatert til misjonsarbeidet i Israel og andre artikler som belyser situasjonen i landet.  Men også annet stoff, som reiseskildringer, analyser og intervjuer er å finne i bladet. Bladet har også et nettsted med ytterligere informasjon. 
Bladet har frivillig kontingent. Det kommer fire ganger i året og har 24 sider. Ansvarlig redaktør for bladet er reisesekretær Jon Erling Henriksen.

Norske pinsevenners arbeid i Israel

Norsk pinsebevegelse driver misjonsarbeid i mer enn 30 land på fire kontinenter. PYMs arbeid i Israel kalles Norske Pinsevenners arbeid i Israel (NPAI) og startet allerede i 1947. NPAI arbeider med prosjekter knyttet til vedlikehold og utbedring ved helseinstitusjonene for mental helse ved Eitanim og Kfar Shaul, Jerusalem. NAPI hjelper også eldre israelere som faller utenfor det offentlige sosiale nettverk i bydelen Mevasseret Ziyyon, Jerusalem. 
Beit Betania (på norsk: Betania-hjemmet) er stedet (huset) arbeidet drives fra.
Laurentiuskirken i Oslo

Laurentiuskirken (eller Lavranskirken) var en kirke i middelalderens Oslo. Den antas å ha ligget omkring adressene St. Halvards gate 26 og 33, ikke så langt fra der St. Halvardshjemmet (drevet av Kirkens bymisjon) er i dag. Kirken var oppkalt etter og viet til den hellige Laurentius av Roma.
Det er ikke funnet konkrete rester etter kirken, men skjelettfunn kombinert med omtale knytter kirken til nevnte sted. Kirken er omtalt i 1240 og et hospital i tilkytning til det på siste halvdel av 1200-tallet. Hospitalet var muligens for spedalske, for det skal være spor som kan tyde på det, på skjelettene som er funnet. Virksomheten skal etter reformasjonen ha blitt flyttet til det som nå kalles Oslo Hospital, der det tidligere var fransiskanerkloster.
Miloš Forman

Bakgrunn

Forman ble født i Čáslav i Tsjekkoslovakia. Han ble foreldreløs i ung alder da hans foreldre døde i konsentrasjonsleirer under andre verdenskrig. Faren ble arrestert for å ha distribuert bannlyste bøker under nazistenes okkupasjon og døde i konsentrasjonsleiren Mittelbau Dora i 1944. Moren døde i konsentrasjonsleiren Auschwitz i 1943. Forman bodde under krigen hos slektinger. Han fikk senere vite at hans biologiske far var den jødiske arkitekten Otto Kohn.
Han gikk etter krigen på skole i kurbyen Poděbrady der blant annet Václav Havel var en hans skolekamerater. I skolen kom han for første gang i berøring med teater, og ble begeistret for filmer av Charlie Chaplin, Buster Keaton og John Ford.
Han studerte senere manusskriving ved Filmakademiet i Praha, Filmová fakulta Akademie múzických umění (FAMU).

Karriere i Tsjekkoslovakia

Han begynte sin karriere som filmskaper med komedier. Hans siste film i Tsjekkoslovakia ble Det brenner, min skjønne!, som også var hans første film i farge.
Etter Prahavåren invaderte Sovjetunionen Tsjekkoslovakia i 1968. Det dette skjedde var Forman i Paris for å forhandle om sin første amerikanske film. Hans tsjekkiske filmstudio hevdet at han hadde forlatt hjemlandet illegalt, og tvang ham med dette til landflyktighet.

Karriere i USA

Etter en tid i Sverige virket han fra 1969 først og fremst i USA. På tross av problemer i starten, begynte han å regissere film i sitt nye hjemland. Hans første suksess var filmatiseringen av Ken Keseys roman Gjøkeredet i 1975. Denne filmen innbrakte fire Oscar, inklusive en for regi. Han fikk nok en Oscar som beste regissør for Amadeus i 1984.
I 1977 ble Forman amerikansk statsborger. Foruten å stå bak en rekke filmer, ble han også professor i filmvitenskap ved Columbia University.
Forman hadde i sine filmer en forkjærlighet for protagonister som ikke var så veltilpassede, som kunstnere og andre som motsetter seg samfunnets konformitetstrykk - med eller uten hell. Noen av disse hovedskikkelser er historiske personligheter (Wolfgang Amadeus Mozart, Larry Flynt, Andy Kaufman og Francisco de Goya).
Roland Gunnesch

Biografi

Hans talent for handball ble oppdaget av Hans Zultner, hans gymlærer på Bergskolen i Sighisoara. Etter at Roland Gunnesch ble ferdig med gymnaset i 1964, spilte han i nitten år for Politehnica Timișoara (som het Știința Timișoara til 1966). Der studerte han ved Det polytekniske instituttet og ble sivilingeniør.
Fra 1970 spilte Gunnesch for det rumenske håndballandslaget, som ble verdensmestere i 1970 og 1974. I  Sommer-OL i 1972, vant han sammen med det rumenske laget bronsemedaljen. På seks kamper hadde han ni mål. I Sommer-OL 1976 vant han sølv som en del av det rumenske laget. Han spilte tre kamper. Alt i alt sett spilte Gunnesch 174 kamper for landslaget, og scoret 254 mål.
I 1983 la Gunnesch opp som spiller, men forble i åtte år, til 1991, som hjelpetrener for Politehnica Timișoara. Siden 1991 han han bodd i Nürnberg, og ble tysk borger i 1993. Han er gift med Magda Gunnesch og de har en datter.
I 2009 ble han dekorert med Meritul Sportiv («idrettsordenen») 2. klasse med båndstripe.
Han er æresborger av Timișoara.
2. mars

Navnedag

Erna, Ernst
Carlo Azeglio Ciampi

Bakgrunn

Carlo Azeglio Ciampi var sønn av Pietro Ciampi og Maria Masino, sistnevnte født i Pisa i en familie som stammet fra Cuneo. Han gikk på Istituto San Francesco Saverio, en skole ledet av jesuittordenen, fra midten av barneskoleårene til gymnaset.
Han studerte klassiske fag senere, blant annet i Leipzig i Tyskland. I 1941 tok han en akademisk grad i litteratur fra Scuola normale superiore i Pisa.

Andre verdenskrig

Han ble deretter innkalt til militærtjeneste for å tjenestegjøre som løytnant i Albania. Da Italia inngikk våpenhvileavtalen med de allierte 8. september 1943, nektet han å bli værende i den fascistiske staten Den italienske sosialrepublikk og gikk i dekning i Scanno i Abruzzo. Han lyktes med å krysse frontlinjen og nådde Bari, hvor han sluttet seg til det sosialliberalistiske, sentrum-venstre-partiet Partito d'Azione og slik også til den italienske motstandsbevegelsen.

Etterkrigstiden

Han studerte så jus ved Università di Pisa, og tok sin grad i 1946. Samme år begynte han å jobbe for Banca d'Italia, den italienske sentralbanken.
I 1960 ble han ansatt i Banca d'Italias sentraladministrasjon. Han ble bankens generalsekretær i 1973, visegeneraldirektør i 1976 og generaldirektør i 1978. I oktober 1979 ble han guvernør for banken og president for Ufficio Italiano Cambi. Disse stillingene hadde han inntil 1993.

Statsminister, president

Fra april 1993 til mai 1994 var han Italias statsminister. Han ledet en teknokratisk koalisjonsregjering og var den første statsminister som ikke var valgt som parlamentsmedlem. Fra 1996 til 1999 var han landets finansminister og hadde blant annet ansvaret for innføring av euro som ny valuta.
Den 13. mai 1999 ble han innsatt som Italias president. Etter at han gikk av som president i 2006 var han livstidssenator ex officio.
Ciampi ble i 2001 tildelt storkors av St. Olavs Orden. I 2000 mottok han Den hvite ørns orden fra Polens president. Han ble i 2005 tildelt Karlsprisen.
Allotopus moellenkampi

Utseende

En stor (38-78 millimeter lang), avlang, halvblank, gyllent farget hjortebille. Hannens kjever er forstørrede, ganske lange og smale, rette med fint sagtakket innerside, spissen litt oppoverkrummet. Pannen er dypt, U-formet innbuktet i midten. På hodets sider er det en liten tann over hvert antennefeste. Pronotum har seks, oftest ganske tydelige, mørke flekker og er rundet med litt utstående bakhjørner. Dekkvingene er jevnbrede uten punktrader. Fargen skiller denne slekten fra de fleste andre hjortebiller. Et annet særtrekk er at de har uvanlig tynt panser og dermed virker mykere enn andre medlemmer i familien. Hunnen skiller seg fra hannen på mye mindre kroppsstørrelse, ikke forstørret hode eller forstørrede kjever, og på at hode og pronotum er tett punktert. Dessuten er fargen gjerne betydelig mørkere enn hos hannen, noen ganger nesten svart. Fra den nærtstående Allotopus rosenebergii skiller arten seg mest påfallende på at hannens kjever oftest er kortere, og de mørke flekkene på pronotum mer tydelige.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten lever fra Myanmar i vest til Borneo i øst.
Birkebeinerrennet 2009

Det 72. Birkebeinerrennet ble arrangert den 21. mars 2009. Løpet var også en del av FIS Marathon Cup. Totalt startet 14.774 løpere, og 13.172 fullførte. 
Birkebeinerrennet er 54 km og går i klassisk stil. Start er på Tingstadjordet på Rena og målgang på Birkebeineren skistadion i Lillehammer. Deltakerne må bære sekk som skal veie minst 3,5 kg gjennom hele rennet.
Lynavleder

En lynavleder er en anordning som plasseres på taket av for eksempel en bygning for å beskytte den mot skader fra et lynnedslag. Lynet ledes ned til en jordleder som sprer ladningen ut i bakken.
Lynavlederen ble første gang konstruert av Benjamin Franklin i Pennsylvania i 1752. Franklins mest farlige eksperiment ble også hans mest berømte, da han fløy en drage opp i et tordenvær for å bevise at lyn var en gigantisk, elektrisk «gnist» (lysbue). En lysbue – et lite lyn – fløy fra metall til en våt tråd. Det videre arbeidet med dette ble starten på lynavlederen, som beskytter skip og bygninger mot skader fra lyn.
Adygeja

Historie

Det opprinnelige folkeslaget i republikken er adygeer, som er et kaukasisk folkeslag nært beslektet med kabardinere og tsjerkessere.
Etter å ha blitt erobret av mongolene på 1300-tallet allierte adygeerne seg med Det russiske keiserdømme rundt 1550 for å få beskyttelse fra tatarene og andre tyrkiske grupper. På slutten av 1700-tallet startet den russiske ekspansjonen sørover mot Kaukasus og kom i konflikt med folkene der. Adygeerne og andre tsjerkessiske folk støttet tyrkerne mot Russland i Krimkrigen (1853–1856). Etter dette startet Kaukasuskrigen, som Russland vant og de tsjerkessiske folkene ble tvunget til å forlate hjemlandene sine. Mange adygeer ble tvangsdeportert til Det osmanske riket, mens andre dro til andre deler av Russland eller utlandet. Bare 5 % av adygeerne ble igjen i sitt historiske hjemland, og man regner med at 3 millioner lever i mer enn 50 nasjoner verden over.  I dag utgjør russerne om lag 68% av innbyggerne, mens adygeerne utgjør 22 %.
Etter Den russiske revolusjon var Adygeja fra høsten 1919 til mars 1920 i hendene på kontrarevolusjoneære styrker (hvitegardister). I 1922 ble det Adygiske autonome opprettet, og fra august 1942 til februar 1943 var området okkupert av tyskerne. Med oppløsningen av Sovjetunionen i 1991 ble republikken Adygeja opprettet som endel av Den russiske føderasjon. Aslantsjerij Kitovitsj Tkhakusjinov var president fra 2006 til 2017. Han er, i likhet med flertallet av resten av makteliten i Adygia, adygeer. Som reaksjon på dette har det blitt opprettet en organisasjon som kaller seg Unionen av slavere, som hevder at etniske russere blir diskriminerte i Adygia. De arbeider for at Adygeja skal slås sammen med Krasnodar kraj, men har foreløpig ikke fått gjennomslag for dette blant makthaverne i Moskva.
Adygia har store skogressurser og gode forhold for landbruk med gunstig klima og frodig matjord. Likevel er området et av Russlands fattigste.