Prayers for Bobby

Bakgrunn

Prayers for Bobby er basert på Leroy F. Aarons' dokumentarbok Prayers for Bobby: A Mother's Coming to Terms with the Suicide of Her Gay Son fra 1995, om Mary Griffith og hennes familie. Sønnen Robert («Bobby») tok sitt eget liv i 1983 fordi han ikke mestret å leve i konflikten mellom sin egen homofili og morens reaksjoner.
I 1996 kom TV-produsenten Chris Taaffe over boken, og han anbefalte den til filmprodusenten Daniel Sladek. Begge så for seg en spillefilm om hendelsene, og de tok kontakt med studioprodusenten David Permut. Det gikk imidlertid flere år før noen tok på seg produksjonen. Den amerikanske TV-kanalen Lifetime lovte produsentene et bredt publikum, inkludert mødre fra bygdene og forstadene i USA, som filmen spesielt var ment for. TV-filmen ble gitt grønt lys ved slutten av forfatterstreiken i 2007 og 2008. Russell Mulcahy regisserte filmen, mens Katie Ford skrev manuset.

Handling

Mary Griffith (Sigourney Weaver) er en kristen som oppdrar barna sine i den evangelikalske lære i Oakland i 1970- og 1980-årene. Sønnen Bobby (Ryan Kelley) forteller broren Ed (Austin Nichols) at han kanskje er homofil etter at han vurderte å begå selvmord ved å svelge en hel eske Tylenol. Ed forteller hemmeligheten videre til Mary, som er bestemt på at drastiske endringer må til. Hun er overbevist om at Gud kan «rense» sjelen hans og tar ham med til en psykolog. Psykologen forteller dem at homofili kommer av mangel på et nært forhold med foreldrene. Mary ber Bobby om å be oftere, delta i kirkens aktiviteter og tilbringe mer tid med faren sin. Bobby forteller faren sin at han ønsker å bli forfatter, men faren tror ikke det er en realistisk drøm.
Faren og søsknene hans lærer seg etterhvert å godta Bobbys seksualitet, mens Mary fortsatt er fast bestemt på at han kan bli kurert av Gud. Bobby flytter inn til søskenbarnet Jeanette (Rebecca Louise Miller) i Portland i Oregon, som alltid har støttet Bobbys seksualitet. Hun forteller ham at Mary aldri vil forandre mening. Bobby får likevel stor skyldfølelse og håper at at Mary en dag vil ta imot ham. Han fortsetter å følge rådene moren gir til ham, men de iherdige forsøkene på å få til en forandring virker i motsatt retning. Bobby blir mer deprimert, tilbaketrukket og usikker på seg selv.
Etter hvert får han seg kjæresten David (Scott Bailey) på en homseklubb. Mary gjør det klart ovenfor Bobby at han ikke lenger er velkommen i hjemmet hvis han fortsetter slik, og at hun aldri «vil ha en homofil sønn». Til tross for at han møter Davids foreldre, som forsikrer han om at Mary vil forandre mening, fortsetter Bobby å tenke på det moren fortalte ham. En dag ser han David med en annen mann, og det blir den siste dråpen. Han forteller seg selv at «homofili er en synd og at homofile er dømt til å tilbringe en evighet i helvete». Bobby hopper fra en bro over en motorvei og blir påkjørt av en svær semitrailer. Han blir drept på stedet. Familien får den forferdelige nyheten dagen etter.
Mary begynner å stille spørsmål ved seg selv og kirkens tolkning av bibelen. Gjennom en lang og følelsesmessig reise når Mary ut til homomiljøet og finner uventet støtte fra et usannsynlig hold: hun blir kjent med en homofil prest (Dan Butler) i lokalområdet som overtaler henne til å bli med på et møte for Parents, Families and Friends of Lesbians and Gays (PFLAG), en organisasjon for bekjente av lesbiske og homofile.
Hun bestemmer seg for å støtte rettighetene til homomiljøet for at Bobbys historie ikke skal gjenta seg. Mary holder en tale i bystyret som blir sendt på direkte-tv for å støtte en lokal «homodag». Hun forteller det hun har erfart, og hvordan hun var for sta til å revurdere sin kristne tro. Mary anerkjenner at Bobbys seksualitet var naturlig i Guds øyne, og at selvmordet hans var en konsekvens av dårlig barneoppdragelse. Hun oppfordrer folk til å tenke seg om før de uttrykker negative ord om homofili med barn tilstede. Forslaget blir nedstemt, men hun og familien reiser til San Francisco med andre medlemmer av PFLAG for å delta i en prideparade. Hun får øye på en gutt i publikum som ligner på Bobby. Mary går bort og klemmer ham, og har endelig forsonet seg med sønnens selvmord.

Produksjon

TV-filmen ble spilt inn på 20 dager i Michigan. Megan McCormicks «I Need You to Listen» spilles i anslaget, og Leona Lewiss «Here I Am» spilles i rulleteksten. Det instrumentale sporet «My Name is Lincoln», som ble brukt i filmtrailerne, ble komponert av Steve Jablonsky for lydsporet til filmen The Island (2005). Christopher Ward komponerte det øvrige lydsporet.
For hovedrollen i filmen som moren Mary Griffith ble blant andre Sela Ward og Christine Lahti vurdert. Susan Sarandon hadde fått rollen på et stadie, men forlot prosjektet på grunn av uenigheter om manuset. Den ble til slutt gitt til Sigourney Weaver, som tok på seg rollen fordi hun selv var mor. Weaver møtte Mary Griffith for å utforske og forstå seg på rollen. Hun har sagt: «Jeg har mange homofile venner, men det er på grunn av hvor jeg bor og hva jeg gjør. Det beriker livet mitt, men Mary hadde ikke det. Og hun var en del av en kirke som vendte seg bort fra homomiljøet ... og hun ble fortapt. Og da hun forsto hva hun hadde gjort, var Bobby død. (...) Kvinnen jeg møtte var så sjenerøs; så ærlig om hvem hun var, hvilke beslutninger de hadde tatt og hvor nedverdigende de var ovenfor Bobby.»

Utgivelse

Prayers for Bobby hadde premiere på TV-kanalen Lifetime 24. januar 2009, og gikk i reprise 25. januar. Filmen ble sett på av til sammen 6, 1 millioner seere i USA fordelt på disse to dagene. Den ble utgitt på DVD 7. desember 2010. I forbindelse med komme ut av skapet-dagen 11. oktober 2013 ble det holdt en spesiell filmvisning av Prayers for Bobby i New York City med Sigourney Weaver og Daniel Sladek tilstede. Samtidig fikk filmen en ny DVD-utgivelse. I Norge ble filmen vist under Skråblikk filmfestival 2015 som en del av Regnbuedagene i Bergen.

Anmeldelser

TV-filmen fikk blandet kritikk. Brian Lowry fra Variety roste Sigourney Weavers rolleskildring, og skrev at det var «en rolle som var verdt talentene hennes». Lowry mente at filmen var «sterk uten å være urimelig belærende», og at den tok for seg temaet med en «kompromissløs lidenskap». David Hinckley fra New York Daily News skrev at filmens «mangel på nyanse [førte til at] Marys endelige beslutning om å revurdere holdningen sin også føles iscenesatt». Hinckley mente også at filmen unngikk å utforske det ikke-kristelige homohatet. Ray Richmond fra The Hollywood Reporter roste i likhet med Variety Weavers rolletolkning; han mente Weaver ga figuren sin en «rå intensitet og lidenskap», og at manusforfatteren Katie Ford var heldig i å få Weaver med på laget.
David Wiegand fra San Francisco Chronicle skrev at «det er utfordrende for en film å gjenskape detaljene i en bok, men i dette tilfellet mangler noe av Marys intellektuelle og åndelige oppvåkning etter sønnens død. Det skjer litt for raskt i [Prayers for Bobby]». Wiegand roste imidlertid skuespillerne i filmen, spesielt Weaver, «som må gjennomgå en utrolig utfordrende karakterutvikling fra en intolerant fundamentalist til en skyldbetynget mor til en homoaktivist». Han roste også Ryan Kelley i håndteringen av Bobbys følelser. I konklusjonen påpekte Wiegand «klein dialog og kun tilstrekkelig regi», men han mente at filmen fortsatt ville treffe den følelsesmessige dybden.

Priser og nominasjoner

Sigourney Weaver ble nominert til en Primetime Emmy Award, en Golden Globe, en Satellite Award og en Screen Actors Guild Award for beste kvinnelige hovedrolle i en miniserie eller TV-film for rolleskildringen, men vant ingen av dem. De fem produsentene Stanley M. Brooks, David Permut, Daniel Sladek, Chris Taaffe og Damian Ganczewski ble også nominert til en Emmy for beste TV-film, men den gikk til Grey Gardens. Filmen vant en GLAAD Media Award for beste TV-film eller miniserie. Weaver vant også æresprisen Trevor Life Award fra LHBT-organisasjonen The Trevor Project for innsatsen i filmen. TV-kanalen Lifetime fikk på sin side æresprisen Trevor Hope Award. Charles Robbins, lederen til The Trevor Project, har sagt at «Sigourney Weaver og Lifetime gir inspirasjon til unge mennesker og familier som vil se filmer som Prayers for Bobby og forstå viktigheten av å feire mangfold og liv.»

I ettertid

Prayers for Bobby har hatt stor innflytelse på homomiljøet. Jody Huckaby, administrerende direktør i Parents, Families and Friends of Lesbians and Gays (PFLAG), har sagt at filmen hadde stor innflytelse på organisasjonen: «Filmen inspirerte mange mennesker til å gripe inn, enten det var å besøke sitt lokale PFLAG-lag, starte et lokallag der det ikke var noen eller å jobbe innenfor sine trossamfunn, skoler og arbeidsplasser. Vi hører fortsatt mennesker fra hele verden som forteller oss hvor mye Marys historie har forandret livene deres.» Sigourney Weaver har møtt mange mennesker som har gått opp til henne og fortalt henne om hvordan Prayers for Bobby hadde hjulpet dem til å komme ut av skapet og godta sin egen seksualitet.