Slaget ved Dezful

Slaget

9th. og 10th. irakiske pansrede divisjoner med tilleggsstyrker avanserte over grensen ved 22. september i hensikt på et hurtig fremstøt før det iranske forsvaret kunne reorganisert seg for et faktisk invasjonsforsvar. Det flate terrenget foran Dezful kunne ha tillatt en rask erobring i løpet av få dager med liten motstand fra de fåtallige og dårlig organiserte forsvarerne. Men taktisk sett var ikke irakerne dyktig med mekaniserte krigføring eller manøverkrigføring, deres taktikk var basert på overveldende ildkraft, frontale engasjement og manglende flankesikring. Dessuten ved bruk av taktikken med tung ildkraft mot selv den minste motstand ble det ekstra viktig å forflytte deres artilleristyrker og logistikk som besørget behovet for ammunisjon. Offensiven mot Dezful ble sløvet ned at iranerne fikk tid på seg for reorganisering av et effektiv forsvar langs Karkeh-elven.
Ved 28. september hadde irakerne i 4th. korpset endelig nådde regionen med Dezful, Vahdati flybasen og Karkeh-elven. Den neste morgen rykte 9th. pansrede divisjon gjennom et svakt punkt på forsvarslinjen opprettholdt av den regulære 77th. iransk infanteridivisjon. Etter å ha tatt viktige posisjoner deriblant en radarstasjon ble de stoppet av 84th. iransk divisjon med kamphelikopterstøtte og støtte fra en stridsvognsbataljon langs Karkeh-elven.
Under kampene langs Karkeh-elven ikke langt fra Dezful viste de iranske stridsvognsmannskaper seg å være bedre på taktisk krigføring. Tross langt flere irakiske stridsvogner kunne de iranske manøvrere fritt for flankeskytning på de irakiske. De irakiske stridsvogner var behandlet som bevegelige artilleriplattformer for statisk krigføring. De iranske kamphelikoptre med TOW styrte missiler angrepet irakerne med stor suksess, under et angrep var opptil 20 stridsvogner ødelagt.
I dagene framover fortsatt de destruktive stridighetene ved Dezful med stor intensitet sammen med heftige flyangrep av iranske angrepsfly, i bare to angrepsoppdrag var 4 F-5E og 1 F-4E fly skutt ned av irakiske ZSU-23-4 mobile luftvernskytser. Ved 2. oktober var kampene ved Dezful ikke lenge så intense som tidlige, flere steder var irakerne tvunget 10 kilometer tilbake.
Kampene langs Karkeh-elven og mot Dezful fortsatte, for ved 8. oktober startet irakerne et nytt angrep med forsterkninger fra 1st. irakisk mekaniserte divisjon som ble forvarslet av intenste flyangrep og rakettangrep med FROG taktiske bakke-til-bakke raketter. En FROG-rakett traff byen Dezful der 270 sivilister var drept eller såret. De irakiske styrkene avanserte mot to høyder ved Dezful som senere falt. Med høydene under irakisk kontroll kunne de ha utsikt mot Dezful for deres artilleri.
Men igjen var det iranske forsvaret for sterk. Ved 24. oktober hevdet iranerne å ha ødelagt over 40 pansrede kjøretøyer og stridsvogner med deres kamphelikoptre. Ved 25. oktober ble 5 FROG-7 raketter skutt mot Dezful flyplass, men rakettene istedenfor rammet byen der 115 sivilister ble drept og flere andre skadet.
Ved 8. november 1980 hadde to AH-1J Cobra kamphelikoptre sniket seg dypt bak de irakiske linjer for overraskelsesangrep vest for Dezful der de oppdaget to irakiske Mi-25 kamphelikoptre. Under den første «helikopterkamp» i historien mellom kamphelikoptre ble begge irakiske Mi-25 skutt ned i overraskelse av iranerne, den ene med TOW.
Ved midten av november 1980 var Slaget ved Dezful avløst av skyttergravkrig langs kilometer etter kilometer av skyttergraver og maskingeværreder samt nedgravde tyngre våpen som stridsvogner.