google/wiki40b huggingface dataset:
Det kinesiske institutt for virveldyrpaleontologi og paleoantropologi

Det kinesiske institutt for virveldyrpaleontologi og paleoantropologi (中国科学院古脊椎动物与古人类研究所, Zhongguo kexueyuan Gujizhui dongwu yu gurenlei yanjiusuo, også kjent under forkortelsen IVPP etter sitt engelske navn Institute of Vertebrate Paleontology and Paleoanthropology of the Chinese Academy of Sciences) er en ledende forskningsinstitusjon for paleontologi og paleoantropologi i Folkerepublikken Kina, og instituttets museum er ett av verdens fremste. Museet er repositorium for store samlinger av kinesiske fossiler, blant dem mange dinosaur- og pterosaurspecimen (mange fra Yixian-formasjonen).
Som navnet forteller omfatter forskningsoppgavene også menneskeslektens forhistorie.
Blant de ledende paleontologer som har vært tilknyttet IVPP kan nevnes Yang Zhongjian (C.C. Young), Dong Zhiming og Zhao Xijin.
Institusjonen ligger i Beijing på adressen Xizhimenwai Dajie 142, og vokste frem fra det cenozoiske forskningslaboratorium der i 1929. Den er blitt en egen enhet under Det kinesiske vitenskapsakademi.
Museets hovedbygning er på tre etasjer. Første etasje er primært viet til fisker og amfibier, og annen etasje reptiler og fugler. I tredje etasje har man pattedyr (deriblant eksempler på megafauna som stegodon). Mange av fossilene som er ustilt er av utdødde arter som så langt kun er blitt funnet innen Kinas grenser, som for eksempel sinokannemeyeria. Her er også forløpere til fugler, såsom specimen av confuciusornis og microraptor.
I et tilstøtende galleri tar man for seg menneskets opprinnelse, med informasjon om pekingmennesket som ble oppdaget utenfor Beijing i Zhoukoudian under utgravninger mellom 1923 og 1927. Her er også uttidsstenredskaper og fossilerte hodeskaller fra menneskelignende individer som en gang bebodde det nordlige Kina.
Nammo Lapua

Nammo Lapua Oy er en finsk produsent av ammunisjon og del av nordiske Nammo.
I august 1998 undertegnet Raufoss ASA, svenske Celsius AB og Patria Industries Oy i Finland en samarbeidsavtale om produksjon av ammunisjon i et felles nordisk selskap, Nammo Group. Den finske delen av Nammo Gruppen er Nammo Lapua Oy som består av flere fabrikker. Den største og kanskje mest kjente er fabrikken som produserer ammunisjon til det sivile markedet under merkenavnet LAPUA. Med ammunisjon for sport, jakt og idrett (biathlon) er LAPUA-ammunisjonen et verdenbekjent begrep. Den produseres i fabrikker i Finland og i Tyskland. Den militære produksjonen av Nammo Lapua tilhører Nammos Small Caliber Division mens de sivile produksjonen og produktene drives som egen enhet.
Tirunelveli (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 3 072 880 innbyggere i distriktet, mot 2 723 988 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 49,49 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 9,80 % i 2011 mot 11,75 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 964 i 2011 mot 957 i 2001.
Havnestatskontroll

Havnestatskontroll er inspeksjon av utenlandske skip i en nasjonalstat av såkalte havnestatskontrollører. Hensikten er å kontrollere at fartøyene tilfredsstiller bestemte krav, at besetningen har nødvendig kompetanse og at internasjonale regler (SOLAS, MARPOL og STCW) følges.
Norges Frisbeeforbund

Norges Frisbeeforbund (NFF) var fra 1979 til 2009 Norges nasjonale forbund for frisbeesport.
Opprinnelig navn på forbundet var Norges Frisbee Forbund. Forbundet ble stiftet i 1979 av Noble Stibolt i SportCo AS. De hadde agenturet på import av frisbeer, og stiftet med Tore Rismyhr fra Nesøya Frisbee Klubb Norges Frisbee Forbund med Arne Trosdal som første president. I 1996 ble Norges Frisbee Forbund innlemmet i Norges Idrettsforbund. På et ekstraordinært forbundsting 8. november 2009 vedtok forbundet med virkning fra 1. januar 2010 å slå seg sammen med Norges Amerikansk Fotball og Cheerleading Forbund og Norges Lacrosse Forbund til et nytt fleridrettsforbund kalt Norges Amerikanske Idretters Forbund (NAIF). Frisbee utgjør en av fire seksjoner i NAIF.
Forbundet arrangerte konkurranser i blant annet frisbeegolf og lagøvelsen ultimate.
Sericostomatidae

Utseende

Middelsstore, gjerne mørke vårfluer. Antennene er omtrent så lange som forvingen. Hodet mangler punktøyne (ocelli), maksillarpalpene består av to eller tre ledd hos hannene, fem hos hunnene. Hannens palper er forlenget og krummet oppover foran hodet. Vingene er forholdsvis smale, røykfargede, med kraftig årenett med få tverr-årer. For- og mellombeina har vanligvis to sporer, bakbeina fire. Larvene ligner på de til familien Limnephilidae men skiller seg fra disse på at de mangler et "horn" på buksiden av første kroppsledd (prosternum). Larvene har ofte en kvast av lange hår bakerst, rett ovenfor krokene de holder seg fast i huset med.

Levevis

Larvene kan finnes i ulike ferskvanns-miljøer, både i rennende og stillestående vann, i kaldt vann men også nær varme kilder. De lager et krumt, kjegleformet hus av sandkorn holdet sammen med silke. Av de norske artene er larven til Notidobia ciliaris knyttet til trerøtter i skogsbekker, mens larven til Sericostoma personatum kan finnes på steinete bunn både i rennende og stillestående ferskvann. Larveutviklingen kan ta opptil tre år.

Utbredelse

Familien er utbredt i Nord-Amerika, Palearktis, Sørøst-Asia og tempererte områder på den sørlige halvkulen, men mangler stort sett i tropene.
Hans von Euler-Chelpin

Liv og virke

Han ble født som sønn av en offiser, som kort etter ble forlagt til München. Størstedelen av barndommen tilbragte han hos bestemoren i Wasserburg am Inn. Han gikk på den kongelige realskolen i Augsburg og senere på skole i München, Würzburg og Ulm. Fra 1891 studerte han ved Münchens kunstakademi og var særlig interessert i farvelære. I 1893 begynte han å studere kjemi, først i München og senere i Berlin, hvor han tok doktorgraden i 1895. I 1902 ble han svensk statsborger, men under første verdenskrig gjorde han tjeneste i den tyske hæren. Under annen verdenskrig var professoren aktiv i diplomatiske oppdrag for Tyskland.
Hans von Euler-Chelpin var gift to ganger. I første ekteskap med Astrid Cleve, en forskerkollega ved Stockholms universitet, fikk han fem barn. Sønnen Ulf Svante Hansson von Euler-Chelpin (1905–1983) ble en kjent svensk fysiolog og fikk også Nobelprisen i 1970.
I 1913 giftet han seg med baronesse Elisabeth von Ugglas. I dette ekteskapet fikk han fire barn.
Follo Skikrets

Follo Skikrets (stiftet 14. desember 1916) er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Kretsens opprinnelige navn var Follo og Omegns Skikrets.
Asker og Bærum Skikrets, Aurskog og Høland Skikrets, Follo Skikrets og Romerike Skikrets ble slått sammen til Akershus Skikrets i 1988.
Veronica Gianmoena

Hopp

Gianmoena har deltatt i seks junior-VM mellom 2010 og 2015, med en 24.-plass som beste plassering fra Junior-VM på ski 2015 i Almaty.
Hun representerte Italia under Vinter-OL for ungdom 2012, med en 12.-plass individuelt og 10.-plass i lagkonkurransen.
Gianmoena debuterte i verdenscupen i skihopping den 16. februar 2013 i slovenske Ljubno, hvor hun ikke kvalifiserte seg til finaleomgangen med en 40.-plass.
Hun ble tatt ut i den italienske troppen til Ski-VM 2019 i Seefeld, der hun hoppet Italia til 8.-plass i lagkonkurransen for kvinner.

Kombinert

Gianmoena debuterte i kontinentalcupen i kombinert den 20. januar 2018 på Rena, hvor hun endte på en 5.-plass.
Kannikestrete

Kannikestrete er en veit i Trondheim (Midtbyen, 7013) som går fra Kjøpmannsgata  vestover til St. Jørgensveita. Veita går parallelt med Erling Skakkes gate og Bispegata, og ligger på baksiden av Thomas Angells hus.
Ordet som ligger til grunn for navnet, kannik, hørte til en katolsk institusjon. Kannik var betegnelsen på alle geistlige som arbeidet i et bispedømme, et medlem av presteskapet i domkirka - et råd av prester rundt erkebiskopen. Navnet ble brukt i middelalderen og trolig fram til ca. 1750, på grunn av kannikenes bosetting i eller i nærheten av veita. Allerede i 1768 ble veita omtalt som Bruveita etter Gamle Bybro, som ligger i fortsettelsen på østsiden av Kjøpmannsgata. I 1975 fikk den igjen navnet Kannikestrete.
Mit livs eventyr

Mit livs eventyr er en film instruert og manusforfatta av Jørgen Roos.

Handling

En mosaikk av stillbilder, rekonstruksjoner og levende bilder forteller om H. C. Andersens liv på en konvensjonell måte. Den forteller om H. C. Andersens liv fra han blir født den 2. april 1805 til han utnevnes til æresborger i fødebyen Odense. Dette levendegjøres gjennom en dokumentarisk skildring på grunnlag av det store materiale av tegninger, malerier og fotografier av dikteren, hans egne tegninger og papirklipp og ting fra hans liv og virke.
Det udødelige partiet

Det udødelige partiet er et av sjakkhistoriens mest berømte partier – sannsynligvis det aller mest kjente.
I løpet av partiet ofrer hvit (Adolf Anderssen) en løper, begge tårnene, dronningen, og setter tilslutt motstanderen (Lionel Kieseritzky) matt med tre lette offiserer.

Bakgrunn og publikasjon

Etter at franske spillere hadde dominert sjakkverdenen på syttenhundre- og langt inn på attenhundretallet, beseiret engelskmannen Howard Staunton franske Pierre Saint-Amant i Paris i 1843. Staunton ønsket å overbevise engelskmennene om at den franske sjakkdominansen var brutt og tok i forbindelse med Verdensutstillingen i London 1851 initiativ til å arrangere en internasjonal turnering med tidens beste sjakkspillere. Vinner ble den tyske trettiårige matematikeren Adolf Anderssen, med britene Marmaduke Wyvill, Elijah Williams og Howard Staunton på plassene bak.
I turneringen, som ble arrangert som en ren cup, slo Anderssen ut Kieseritzky allerede i første runde, men senere arrangerte de en egen match seg i mellom, og det udødelige partiet er et slikt fritt parti i matchen som Kieseritzky vant 9:6 (+8 −5 =2). Kieseritzky publiserte partiet i sitt sjakktidsskrift La Régence allerede i juli 1851, straks etter gjorde Bernhard Horwitz og Josef Kling det samme i The Chess Player. Riktignok var forløpet noe annerledes gjengitt, spesielt ved at Kieseritzkys versjon manglet mattstillingen. Den engelske versjonen ble publisert i Handbuch des Schachspiels i 1852 og Conrad Bayer analyserte partiet i Wiener Schachzeitung 1855 under overskriften Eine unsterbliche Partie. Navnet ble hengende ved og oversatt til flere språk, eksempelvis brukes på engelsk Immortal game, på fransk Partie imortelle.
I Londonturneringen ble halvparten av partiene åpnet med svarte brikker, og ifølge Kling og Horwitz førte Anderssen svarte brikker, dvs at gjengitt med algebraisk notasjon ble åpningstrekkene spilt som 1. e7-e5 e2-e4 2. f7-f5 osv. Med tidens beskrivende engelske notasjonen blir det ingen forskjell.
Det berømte partiet og den spektakulære mattkombinasjonen blir ofte brukt i ulike sammenhenger. Eksempelvis er det gjengitt i science-fiction-film-klassikeren Blade Runner. På grunn av de mange ofringene og mattstillingen er partiet velegnet for framføring med menneskelige brikker.
Luigi Capuana

Liv og virke

Capuana var sønn av en velstående landeier. Han begynte å studere jus i 1857, men avbrøt studiene i 1860 for å delta i Garibaldis risorgimento.
I 1861 publiserte Capuana dramaet Garibaldi i tre cantos. Han slo seg ned Firenze i 1864 og kom der i kontakt med flere av tidens ledende italienske forfattere, deriblant Aleardo Aleardi. Han var virksom som essayist og kritiker, og skrev sin første kortroman, Il dottor Cymbalus. Han vendte tilbake til hjemstedet i 1868 og arbeidet som skoleinspektør og rådgiver, og var borgermester i Mineo i flere valgperioder.  I 1875 slo han seg i Milano der han var litteratur- og teaterkritiker for Corriere della Sera. Fra 1882 av bodde han vekselvis i Roma og Catania. I 1902 slo han seg ned i Catania for godt og ble dosent ved Universitet i Catania.
Capuana skrev noveller, romaner, dikt og eventyr på siciliansk språk. Handlingen la han ofte til et siciliansk miljø. Han var interessert i psykologi, og analyserte ulike karaktertrekk i romaner som Giacinta (1879), Markien av Roccaverdina (1901) og andre. 
Capuana var influert av den franske naturalismen, spesielt Émile Zola, og sammen med sin samtidige, Giovanni Verga, var han med å prege den italienske naturalistiske stilretningen, verismo.
Twiztid

Twiztid en duo på to rappere ifra Detroit som har utviklet seg fra lokale akter (Som en tidligere trio kalt for House of Krazees) til nasjonalt, under vingene til en annen og mer etablert duo, Insane Clown Posse, og senere til internasjonalt nivå, gjennom hjelp fra deres plateselskap, Psychopathic Records. Deres genre for musikk er kalt for Horrorcore.
Furu

Utbredelse

Furutrær vokser vilt i Europa og Asia. Den er spesielt utbredt i Øst-Europa, på den skandinaviske halvøya og i sentrale deler av Russland. Den innvandret til Norge like etter siste istid for ca. 10 000 år siden, og har den maksimale utbredelsen som er mulig under de klimaforholdene vi har nå. Vi finner den over hele landet og helt nord til Børselv i Finnmark som nordligste forekomst. I Sør-Norge vokser den så høyt som 1 000 meter over havet.

Voksested

Furu er en nøysom tresort som trives på næringsfattige sandmoer og andre steder med lite jord. Der konkurrerer den ut alle andre treslag, blant annet fordi den har spesialiserte røtter som henter opp vann fra store dyp og på den måten unngår å tørke ut. På fuktigere og mer næringsrik mark blir den utkonkurrert av gran fordi furua er mer lyskrevende; den er avhengig av mye lys for å kunne spire og vokse. Derfor er furuskogen mye lysere og åpnere enn granskogen.

Furuvirke

Furu er den nest største volumprodusenten av treslagene i Norge, 31% av tømmervolumet i skogen er furu. Furuvirke har et vidt spekter av bruksområder, kjerneveden  (malmen) gjør at det er motstandsdyktig mot råte. Ytre veden kan gjøres motstandsdyktig mot råte ved varmebehandling (termofuru), tilføring av teknisk harpiks ved  polymerisering av trykkimpregnert furfural alkohol (kebone), eller ved å konvertere hydroksylgrupper til asetylgrupper slik at den motstår vann og skadelige organismer (titanwood), i tillegg til trykkimpregnering med salt eller oksid av kobber (tidligere også krom og arsen), eller diverse antisoppmidler (superwood).
I motsetning til granvirke kan det trykkimpregneres; alle stolpene vi bruker til kraftoverføring er av furu. En stor del av de lyse møblene vi har er laget av helved furu, eller er belagt med finer av furu. Furu blir brukt til cellulose, papir, skurlast, fiberplater, finer, snekkervirke, juletrær, lafting, tjærebrenning og ved.
I Sogndal ble det i 2009 funnet frisk ved i furutrær som døde for snart 700 år siden. Når furuer dør, avgir de harpiks som virker konserverende, og også ble brukt til mumifisering i det gamle Egypt. Dermed har furutrærne motstått nedbrytning, til tross for det fuktige klimaet i Sogndal. Mange av stammene som ble datert, viste seg å ha spirt på tidlig 1200-tall og levd i over hundre år før de døde omkring 1350.

Mat for andre

Furu utgjør en stor del av elgens og storfuglens vinterføde. Flere insekter liker og er avhengige av furu, blant andre vanlig furubarveps (Diprion pini), furuskuddmøll (Exoteleia dodecella), rød furuskuddvikler (Rhyacionia buoliana), furuspinner (Dendrolimus pini), furufly (Panolis flammea) og furumåler (Bupalus piniaria).
Mange sopper lever av furu, blant andre furuas knopp- og greintørkesopp (Gremmeniella abietina), furuskyttesopp (Lophodermium seditiosum) og to typer rustsopper  Endocronartium pini og Cronartium falccidum, som forårsaker tyritopp.
Tachles

Tachles er en tyskspråklig sveitsisk jødisk ukeavis. Den oppstod i 2001 gjennom en sammenslåing av Jüdische Rundschau og Israelitische Wochenblatt. Avisen har et opplag på ca. 7 000, og utgis av JM Jüdischen Medien AG, som også utgir månedsavisen Aufbau. Sjefredaktør er Yves Kugelmann.
Jüdische Rundschau ble grunnlagt i 1941 under navnet Makkabi som organ for den jødiske turn- og sportsforeningen i Sveits. I 1944 endret publikasjonen navn, og utviklet seg etterhvert til et alminnelig jødisk presseorgan for Sveits.
Ordet tachles stammer fra hebraisk-jiddisch, og betyr å si sin mening åpent og direkte.
Heinkel Flugzeugwerke

Slavearbeid under andre verdenskrig

I Oranienburg ble det opprettet en fabrikk i 1943 der det i tillegg til vanlig ansatte arbeidet 8800 slavearbeidere. Dette var konsentrasjonsleirfanger fra Sachsenhausen. Mellom de norske fangene som var slavearbeidere var også Hans Cappelen, som var den norske hovedvitnet under Nürnbergprosessen. Også Nils Langhelle var slavearbeider her.
Polybothris

Utseende

Middelsstore, mørke, forholdsvis brede praktbiller. Denne slekten har gjerne noe avdempede, metalliske farger. I denne slekten varierer kroppsformen en god del. Dekkvingene har tydelige punktrader og er litt trukket ut til en spiss.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika inkludert mange arter på Madagaskar.
Buzzard Point kraftverk

Buzzard Point kraftverk er et varmekraftverk i Washington, DC i det østre USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 270 MW, fordelt på 15 like store turbiner a 18 MW hver. Operatør er energiselskapet Potomac Power Resources Co. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1968. Brenselkilden er hovedsakelig fyringsolje.
Värend

Värend var et av de større små folklandene i middelalderen som senere kom til å bli landskapet Småland. Aspeland motsvarer i dag Kronobergs län unntatt Sunnerbo herred i Finnveden.
Carmen (Cotabato)

Carmen (Bayan ng Carmen) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao og tilhører provinsen Cotabato. Folkemengden var på 95 921 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Studstrupverket

Studstrupverket er et kraftvarmeverk ved Århusbukten (Kalø Vig) nordøst for Århus, 3 km utenfor tettstedet Studstrup på det østre Jylland i Danmark. Det har en installert produksjonskapasitet på 750 MW elektrisitet, eller 455 MW fjernvarme med en samtidig maksimal el-ytelse på 260 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner. Operatør er DONG Energy.
Anlegget ble utbygd i 1965–85, med første oppstart av drift i 1967. Brenselstypen er kull og subsidiært olje, biomasse og naturgass. Det er landets fjerde største kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 742 600 tonn, mens det samme årets kvote som var 2,575 mill tonn.
Trichopothyne

Utseende

Middelsstore, avlange, brune trebukker med lange antenner. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene.

Levevis

Larvene lever vanligvis i de hule stammene på storvokste urter, særlig tistler og lignende. De voksne billene finnes ofte på blomster.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Asia (India, Laos og Borneo).
Pan (1922)

Handling

Den unge løytnanten Thomas Glahn oppholder seg en sommer i Nordland. Den eiendommelige og stemningsfulle naturen gjør et overveldigende inntrykk på ham. Han er bundet til skogen og ensomheten. Glahn streifer omkring med sin hund Æsop som eneste ledsager. På en tur møter han handelsmannen Mack og hans datter Edvarda. Senere treffer løytnanten henne igjen og opplever en hektisk tid sammen med henne. Det hele varer ikke lenge før den forunderlige og impulsive Edvarda er nær ved å drive Thomas til vanvidd. Når Edvarda forlater ham søker han trøst hos smedens hustru Eva, som også Mack har et godt øye til. Av sjalusi arrangerer Mack ei ulykke og Eva omkommer. Glahn reiser til byen, hvor han kaster seg ut i ett vilt liv fylt av alkohol og skandaler. Han søker också avskjed fra det militære.
Årene går og Glahn er på jakttur sammen med en kamerat. Minnet av Edvarda forfølger ham fremdeles og han ser ingen annen utvei enn å dø. Han ber jaktkameraten om å «skyte feil» og sette en kule i strupen på ham. Til slutt får Glahn sitt ønske oppfylt når kameraten en dag skyter ham i hjel.
Båndbjellevikler

Utseende

En middelsstor til stor (vingespenn 15-27 millimeter), brunlig vikler med brede vinger. Den kan ligne på flere andre bjelleviklere (Archips spp.) og liksom hos disse er det tydelig forskjell på kjønnene i utseende. Hannen er mindre, mer kontrastrikt tegnet og har en fold i forvingen ved framkanten. Forvingen er bred, omtrent rektangulær, med et noe utstikkende forhjørne. Grunnfargen er gulbrun, med et brunt årenett. Ved roten er det en liten, mørk flekk, midt i vingen et bredt, mørkbrunt, skrått tverrbånd som er bredt ved bakkanten, ganske smalt ved forkanten. Nær vingespissen er det en stor, krummet, kileformet brun flekk som når nesten ned til bakkanten. Bakvingen er lyst gråbrun.

Levevis

Arten lever på ulike løvtrær der de spinner sammen blader med silke. De voksne sommerfuglene flyr i juni-august.

Utbredelse

Arten er utbredt over det meste av Europa, bortsett fra Frankrike. I Norge er den mest i eikeskoger langs sørkysten.
Fotballdommer

Fotballdommer er øverste leder for en oppsatt fotballkamp. I samarbeid med assistentdommere og eventuelt med 4. dommer leder dommeren den kampen han er oppnevnt til, og skal håndheve spillereglene. I lavere divisjoner, samt i barne- og ungdomsfotballen, er det vanlig at en hoveddommer dømmer alene.

Hvordan bli fotballdommer

Hvert år arrangerer fotballkretsene rundt i Norge rekrutteringsdommerkurs. På disse kursene får man en innføring i spillereglene, og man får en forståelse på hvordan de skal praktiseres. I Oslo Fotballkrets går kursene over tre kvelder- hver kveld på ca. 4 timer. Det blir også gitt praktisk opplæring på «dommerskolen» hvor kursdeltakerne får en del råd og tips om hvordan situasjoner på banen kan takles.
Becancour gasskraftverk

Becancour gasskraftverk er et gasskraftverk i provinsen Quebec i Canada. Det har en installert produksjonskapasitet på 550 MW fordelt på 2+1 kokere / turbiner. Anlegget ble utbygd i 2006. Brenselstypen er naturgass. Det er landets 4. største gasskraftverk. Operatør er TransCanada Energy.
Blossia (gens)

Blossia, og så stavet Blosia, var en romersk familie med opprinnelse fra Campania, som ble kjent i løpet av andre punerkrig. Det mest kjente av medlemmene i dette gens er sannsynligvis Gaius Blossius, en nær venn av Tiberius Sempronius Gracchus, som han også oppfordret til å gjennomføre en jordbruksreform. Gaius Blossius flyktet fra Roma etter mordet på Gracchus, og tok etterhvert sitt eget liv i frykt for å havne i fiendens hender.
Andreas Møller (maler)

Foregangsmann

Møller var foregangsmann som miniatyrmaler, i det han allerede i 1714 – som den første danske kunstner – brukte elfenben som malergrunn. Han var den første danske maler av internasjonal klasse. Andreas Møller er representert med 17 verk på Statens Museum for Kunst i København.
Cheomseongdae

Overblikk

Ifølge Samguk Yusa ble Cheomseongdae konstruert under Dronning Seondeok (632-647) nær kongedømmets hovedstad. Tårnet består av 362 biter av granitt som noen mener skal representere månekalenderens 362 dager. Noen undersøkelser av tårnet har konkludert med at det finnes 366 steinerblokker. Det består av 27 sirkulære lag med steiner (noen mener dette har å gjøre med at Dronning Seondeok var ansett som den 27. herskeren av Silla) rundt en firkantet kjernestruktur. 12 av lagene er nedenfor vinduet og 12 er over.
Tårnet er 5,7 meter i diameter ved foten og 9,4 meter høyt og fylt opp med jord opp til vindusnivået. Konstruksjonsmetoden er den samme som for tempelet Bunhwangsa i Gyeongju.
Noen mener at Cheomseongdae ikke var egnet for astronomiske observasjoner. Andre mener at tårnet ble benyttet til astrologi og ikke astronomi, selv om det i sin samtid var liten forskjell på dette.
Noen vitenskapsmenn mener at Cheomsongdae sitt utseende var sterkt influert av buddhisme, og viser til likhetene med Mount Sumeru som er verdens senter i henhold til buddhistisk mytologi.
EM for brassband 2018

EM for brassband 2018, det 41. europamesterskapet for brassband ble arrangert 4. og 5. mai 2018 i TivoliVredenburg, Utrecht.

Musikk

Pliktnummer i «Premier Section»-konkurransen var Time for Outrage! av Marco Pütz. I «Challenge section» var Mystic Echoes av Hendrik de Boer pliktnummer.