google/wiki40b huggingface dataset:
Heterogynaidae

Utseende

Hunnene er vanligvis kortvingete, hannene har normalt utviklede vinger. Hannene er små, slanke, brunlige vepser. Hodet er middels stort med ovale fasettøyne, festet til forkroppen med en markert "hals". Antennene er lange og sylindriske, palpene er temmelig lange og tynne. Kroppen er uten synlige hår, ganske slank. Beina er middels lange og kraftige, leggene med nokså lange sporer. Forbeina er festet fremst på thorax, mellom- og bakbeina bakerst. Vingene er brunlige med tydelig vingemerke og fire (2 x 2) lukkede celler bak dette. Bakkroppen er middels stor, festet til forkroppen med en kort "stilk" (petiolus).

Levevis

Ingenting er kjent om biologien til disse sjeldne insektene. Den lille kroppsstørrelsen og det at hunnene er kortvingede kan tyde på at de er parasitoider.

Utbredelse

De åtte kjente artene har en ganske spredt utbredelse. Tre av dem lever på Madagaskar, videre er slekten kjent fra Botswana og fra det østlige middelhavsområdet.
Sons of Norway (album)

Sons of Norway er et engelsk-språklig musikkalbum utgitt med The Kids i 1981.
Entelecara flavipes

Utseende

Entelecara flavipes er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Jakten på Vermeer

Handling

Boken begynner med at tre ukjente mottakere mottar et brev. Brevet forteller at avsenderen er i stor lengsel etter deres hjelp, men ber dem ikke ta kontakt med politiet.
Sjetteklassing Calder Pillay, som har en stor interesse for kunst og pentominoer, og Petra Andalee, som har en drøm om å bli en forfatter er klassekamerater i barneskolen i Hyde Park, Chicago. Læreren deres, frøken Hussey, er svært interessert i kunst og har kreative bortlæringsmetoder. Etterhvert kommer de bort i kunsteren Johannes Vermeer, og spesielt verket hans Kvinne som skriver og Geografen. Petra finner boken Lo!, skrevet av Charles Fort, ved den lokale bruktbokbutikken. De møter også en eldre dame, fru Sharpe, som også er interessert i Vermeer og Fort. Calder mottar et brev fra hans gamle venn Tommy Segovia, som er bosatt i New York med stefaren sin.
Kimulidae

Utseende

Små, brune vevkjerringer med gule flekker. Ryggskjoldet er klokkeformet. Pedipalpene har ikke så kraftige pigger som hos mange andre Laniatores.

Levevis

Disse artene lever i jorda eller mellom løvstrø.

Utbredelse

Artene er utbredt fra Vestindia til det nordøstlige Brasil, dessuten er én art funnet i Peru.
Sigrid Utkilen

Sigrid Utkilen (født 15. januar 1916, død 4. desember 2006) var en norsk politiker (H). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Hordaland i 1973. Hun var vararepresentant i perioden 1969–1973. Utkilen var mor til Fjell politiker og lege Jan Utkilen.
Pollfjellet (Lyngen)

Raset i 1810

30. juni 1810 raste store steinmasser ut fra fjellet og havnet i fjorden. Dette skapte tre flodbølger som ødela flere gårder og båter. 13 eller 14 menneskeliv gikk tapt. Bare to av de døde ble funnet. Forfatteren Astor Furseth som har skrevet boka Skredulykker i Norge (2006) har uttalt at dette kan ha vært et av de største fjellskredene i Norge etter siste istid.
Solluminositet

Solluminositet,  , er en konstant luminositetsenhet (effekt utstrålt i form av fotoner) som benyttes innen astronomien for å angi luminositeten hos stjerner. Den er lik med solens middelluminositet, som er 3,827 × 10²⁶ W, eller 3,827 × 10³³erg/s.
Slåmaskin

En slåmaskin er et redskap som benyttes til å slå gress eller lignende, med det formål å legge det i silo, presse det i rundballer, tørke det til høy, eller simpelthen bare slå det. Slåmaskinen kan enten være sjølgående, trukket av hest eller traktor.
Allerede Plinius den eldre beskriver en oksetrukket maskin til slåing. Denne gikk i glemmeboken gjennom middelalderen. Først i 1831 (patentert av Cyrus McCormick i 1834 ) så den første hestetrukne mekaniske slåmaskinen dagens lys.
Hesteredskap er svært lite brukt i dag, men slåmaskin trukket av hest effektiviserte slåttearbeidet betraktelig da den kom. Tidligere var det ljå som ble brukt. Slåmaskinen besto av en kam som var ca. 120 cm. lang, og et tilsvarende sett med kniver. Disse lå tett sammen og ble under arbeidet lagt ned langs bakken parallelt med hjulakselen. En kraftoverføring sørget for at knivbladene ble dradd fram og tilbake langs kammen i en bevegelse som kuttet graset.
De sjølgående tohjulingene brukes i dag mest der det er for bratt til å komme fram med traktor. Selve prinsippet med kniven er ellers mye likt som på hesteslåmaskinen, men drifta kommer fra en egen motor på slåmaskinen. Maskinen har to håndtak som brukeren kan styre maskinen med. Arbeidsbredden ligger ofte rundt en meter.
De traktormonterte slåmaskinenene er mest brukt i dag. De tidligste utgavene hadde også den samme kniven som var på hesteslåmaskinen, men nå er det skiveslåmaskiner som er enerådende. De består av flere roterende skiver med påmonterte kniver. Denne slåmaskinen er langt mer effektiv enn den fram og tilbake-gående kniven. Moderne slåmaskiner har som regel påmontert såkalt stengelbehandlingsutstyr for å knuse graset etter slåing for å gi en raskere tørking. Arbeidsbredden er om lag fra 2 til 4 meter.
Rumjantsjo Goranov

Internasjonal karriere

Goranov spilte i årene mellom 1971 og 1979 totalt 34 landskamper for Bulgarias herrelandslag. Han var med i den bulgarske troppen under VM i fotball 1974 i Vest-Tyskland, hvor han spilte to av tre gruppespillkamper.
Gengångare

Handling

Fru Alving har nettopp fått hjem sin 26 år gamle sønn, Osvald, fra Paris. Han er kunstner. Osvald skal være tilstede under innvielsen av et barnehjem som fru Alving har latt oppføre til minne om sin avdøde ektemann. Osvald har få minner av faren, men har en anelse om at han har fått en arv med komplikasjoner. Det er lenge siden han sist var hjemme. Osvald oppdager at moren er forandret. I tillegg er han plaget av gråvær, lengter etter lys og rom. Det forfalne huset later til å ruve på flere hemmeligheter.
Robert Pereira da Silva

Karriere

Han har spilt for Kashiwa Reysol fra Japan.
Burmas regjering

Burmas regjering er Burmas utøvende makt, som ledes av landets president. Landets øverstkommanderende utnevner ministre for forsvar, innenriks- og grensesaker, mens presidenten utnevner de resterende ministrene.
Ifølge Burmas nye grunnlov av 2008, må ministre være burmesiske borgere som har bodd i landet i minst 10 sammenhengende år. I tillegg må ministre være minst 40 år, med mindre de har særskilte kvalifikasjoner, som beskrevet i artikkel 120. De samme kravene stilles til assisterende ministre, men for disse er alderskravet 35 år i stedet for 40 år.
Dagens regjering ble tatt i ed 30. mars 2011 i Hluttaw-komplekset i Nay Pyi Taw, etter utnevnelse av president Thein Sein. Forsvarsministeren, utenriksministeren, innenriksministeren og ministeren for grensesaker ble utnevnt av øverstkommanderende Than Shwe. 
Regjeringen består av 30 ministere, hvorav kun 4 ikke har militær bakgrunn. Majoriteten kommer fra Det forente solidaritets- og utviklingspartiet eller har bakgrunn som offiserer i den tidligere militærjuntaen Det statlige freds- og utviklingsrådet (SPDC).
Oxford Aviation Academy

Oxford Aviation Academy (OAA) er et treningssenter for piloter og bakkepersonell i flybransjen. Senteret tilbyr en rekke treningsmoduler for flyselskaper og flypersonell, fra totale treningspakker til salg av flytid i simulator. Det består av tidligere Oxford Aviation Training – en pilotskole med base på Oxford Airport i England, Phoenix Goodyear Airport i USA, det tidligere SAS Flight Academy, det tidligere GECAT og det tidligere BAE Systems Woodford, UK Training Centre. OAA eies av STAR Capital Partners i London med en aksjeeier med mindre enn 20% av aksjene; General Electric Commercial Aviation Services.

Historie

Oxford Flying Club ble offisielt åpnet i 1939. Men på grunn av restriksjoner på privat flytrafikk under annen verdenskrig, ble aktivitetene lagt på is og området ble brukt av RAF. Klubben ble gjenåpnet i 1947 med det nye navnet Oxford Aeroplane Club. I løpet av 1950-tallet ble klubben utvidet til å bli et treningssenter for piloter.
I 1961 fusjonerte hovedselskapet for pilottrening, Oxford Aviation, med Pressed Steel Company og skiftet navn til British Executive Air Services Ltd. (BEAS). Selskapet hadde et komplett tilbud for pilottrening fra mai 1962.
I 1963 ble BEAS Flying Training Division omdøpt til Oxford Air Training School. Skolen forandret så navnet til Oxford Aviation Training (OAT) på 1990-tallet.
19. juni 2007 solgte OATs eiere BBA Group OAT til GCAT Flight Academy (tidligere General Electric Commercial Aviation Training, en del av General Electric og SAS Flight Academy, en del av SAS) for 63 millioner US Dollar.
1. februar 2008 skiftet alle treningssentrene navn til Oxford Aviation Academy.

Virksomhet i Norge

OAA har fasiliteter og kurs for piloter og bakkepersonell. Dessuten avholdes det flyskrekk-kurs. Oxford Aviation Academy i Norge ligger i Henrik Ibsensvei på Oslo lufthavn, Gardermoen og het tidligere SAS Flight Academy.
Fiskekiste

En fiskekiste er til transport og oppbevaring av levende fisk, særlig til transport av levende torsk. Kista er formet som en liten båt, den er laget av tre, den har mange hull, og den har lokk. I sjøen flyter den i vannskorpa som en slags undervannsfarkost. 
Fiskekista kan henge på slep bak båten både når torskerusene ettersees og på vei til fiskemarkedet i byen. 
På Hans Dahls maleri "Bergenhus" fra 1889 vises fiskere som ror sin båt med fiskekiste på slep. Av samme kunstner viser også maleriet "Lænsende for stormen" en fiskerfamilie med en fiskekiste ombård i en oselver. 
Fiskekista kan også være kasseformet og er da til oppbevaring av levende fisk ved brygga. 
På 1900-tallet ble fiskekista erstattet av brønnbåter for lengere transport av levende fisk.
Pocoyo

Pocoyo er en spansk animert TV-serie for førskolebarn som gikk på TVE fra 2005 til 2009. Serien ble produsert av Zinkia Entertainment. Hver episode varer i 7 minutter. 
I Norge har serien blitt sendt på Playhouse Disney og NRK Super med norske stemmer.

Handling

Serien handler om Pocoyo, en liten gutt som er veldig nysgjerrig. Han har alltid blå klær. Sammen med den gule anden Pato, den rosa elefanten Elly, den oransje hunden Lulu og den blågrønne fuglen Sovefugl, løser han oppgaver, leker og utforsker. Seerne blir oppfordret til å gjenkjenne situasjonene Pocoyo kommer opp i, og til å svare på enkle spørsmål. I enkelte episoder møter Pocoyo og vennen hans også andre karakterer. De fleste episodene har kun en hvit bakgrunn, med fargerike gjenstander i forgrunnen.
Hugo kullkraftverk

Hugo kullkraftverk er et kullkraftverk i Choctaw County, delstaten Oklahoma i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 446 MW, fordelt på 1 blokker / turbiner. Operatør er Western Farmers Electric Cooperative.
Anlegget ble bygget ut i årene 1980–1982. Brenselkilden er bitumenøst kull. Utslippene av CO2 i 2007 var totalt 3,547 mill tonn.
Mitzi Gaynor

Barndom

Francesca Marlene de Czanyi von Gerber ble født 4. september 1931 i Chicago. Hennes far, Henry Gerber, var en ungarsk dirigent og musiker. Hennes mor, Pauline Fisher, var en tidligere danserinne. Som barn begynte Gaynor å danse ballett. Hun flyttet etterhvert til California for å fortsette dansestudiene.

Karriere

Da Gaynor hadde sin første filmrolle i kortfilmen It's Your Health (1949), brukte hun navnet Mitzi Gerber. Året etter da hun spilte i sin første spillefilm, Tre må man være, hadde hun begynt å bruke artistnavnet Mitzi Gaynor. 
Hun spilte en av hovedrollene i musikalen Show business (1954), som inkluderte musikk skrevet av Irving Berlin. Hun spilte også en av hovedrollene i musikalene Dans etter noter (1956) og Les Girls (1957). Gaynors største internasjonale suksess fikk hun da hun spilte hovedrollen i South Pacific, en filmatisering av den suksessfulle Broadway-musikalen med samme navn. Til tross for lunken mottakelse blant kritikerne ble filmen populær hos publikum. Gaynor ble nominert til Golden Globe for rolletolkningen sin.
Etter å ha spilt i komedien Penger og kjærlighet (1963), fokuserte hun i stedet på en karriere innen musikk. Hun holdt en rekke TV-sendte konserter utover 1960- og 1970-tallet. I tillegg spilte hun inn de to musikkalbumene Mitzi og Mitzi Gaynor Sings the Lyrics of Ira Gershwin. På 1980-tallet opptrådte Gaynor på nattklubber og konsertsteder over hele USA og Canada. 
Gaynor turnerte i USA med sitt kritikerroste soloshow Razzle Dazzle: My Life Behind the Sequins fra 2009 og 2010, og deretter fra 2011.

Privatliv

Den 18. november 1954 giftet Gaynor seg med Jack Bean i San Francisco. Han var hennes personlige manager og produserte også flere av TV-konsertene hennes. De var gift frem til hans død 4. desember 2006.
Zezoun kraftverk

Zezoun kraftverk er et varmekraftverk i Syria. Det har en installert produksjonskapasitet på 549 MW fordelt på en blokk med 3+1 gassturbiner fra FIAT og Siemens. Anlegget ble ferdig i 2008, etter nesten 15 års arbeider og utvidelser. Brenselstypen er naturgass og destillatolje.
Porto Tolle oljekraftverk

Porto Tolle oljekraftverk er et varmekraftverk beliggende i regionen Emilia-Romagna i Italia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2640 MW fordelt på 4 blokker á 660 MW hver. Anlegget ble utbygd omkring 1980–1984. Brenselstypen er tungolje og fyringsolje, og operatør er energiselskapet Enel SpA.
Utslippene av CO2 i 2008 var på bare 208.366 tonn, en klar nedgang fra året før.
Femtegradsligning

Historie

På midten av 1500-tallet offentliggjorde  Cardano en algebraisk formel for beregning av røttene til tredjegradsligningen. De kunne finnes ved en omskrivning av ligningen til en hjelpeligning eller resolvent av andre grad. Løsning av andregradsligningen hadde da vært kjent i mer enn tusen år. Samtidig viste han også hvordan røttene til fjerdegradsligningen kunne finnes fra en tilsvarende resolvent av tredje grad som derfor også ville gi algebraiske løsninger. Det var derfor nærliggende å tro at for femtegradsligningen ville det finnes en resolvent av fjerde grad som vil kunne gi slike eksakte løsninger også for denne.
I over to hundre år lyktes ingen med å finne en slik fremgangsmåte. På slutten av 1700-tallet viste Lagrange at ombytte eller permutasjoner av røttene kunne brukes til å skaffe bedre innsikt i deres egenskaper. På tross av dette kunne han ikke finne noen resolvent med mindre grad enn seks. Dette kunne tyde på at femtegradsligningen generelt ikke var algebraisk løsbar. Arbeidet til Lagrange ble videreført av Paolo Ruffini som i 1799 offentliggjorde et bevis for at dette virkelig var tilfelle. Det vakte liten interesse, var vanskelig å forstå og viste seg å snart være mangelfullt. Men i 1824 kunne Niels Henrik Abel publisere et fullstendig bevis uten å hatt kjennskap til Ruffinis arbeid. Dette viktige resultatet at femtegradsligningen ikke er generelt algebraisk løsbar, går i dag under navnet Abel-Ruffinis teorem. Resten av sitt korte liv brukte Abel til å finne ut av hva som karakteriserte de ligningene som representerte unntak til denne generelle egenskapen.
Omtrent samtidig med Abels siste år arbeidet Évariste Galois  med det tilsvarende problemet basert på en mer generell, matematisk  behandling av permutasjonene av røttene i en ligning av en vilkårlig høy grad. Disse nye metodene dannet grunnlaget for dagens gruppeteori. Galois viste hvordan hver ligning kunne tilordnes en bestemt, endelig gruppe som maksimalt kan være symmetrigruppen . Den tilsvarer ombytte av alle røttene til en ligning av  grad. Avhengig av hvordan denne «Galois-gruppen» er sammensatt av undergrupper, bestemmer den om ligningen kan løses algebraisk. For femtegradsligningen og tilsvarende ligninger av grad , viser denne Galois-teorien at for slike ligninger er det i alminnelighet umulig. Men for bestemte verdier av koeffisientene i ligningen, vil Galois-gruppen bli mindre og dermed tillate slike eksakte løsninger. På den måten hadde Galois funnet det kriteriet for løsbarhet som Abel hadde arbeidet for å finne.
Østkantutstillingen

Østkantutstillingen var en forening hvis primære formål var å gi råd til Oslos arbeiderklasse om hvordan de kunne innrede sine boliger praktisk, billig og pent. Initiativtaker var boliginspektrise Nanna Broch. Den første utstillingen ble avholdt i lånte lokaler i 1923. I 1928 åpnet Østkant-utstillingen i et eget lite hus på Ankertorget i Oslo.
I løpet av 1930-årene organiserte Østkantutstillingen en rekke utstillinger om så ulike temaer som boliginnredning, brukskunst, malerkunst, hygiene, tuberkulose, drukkenskap og andre sosiale problemer, fra sistnevnte temaområde kan nevnes Bolig og helse (1932), Flaskeberget (1932) og Vann til husmødrene (1939). Utstillingene var først og fremst myntet på Oslos østkantbefolkning og medlemmene var brukskunstnere, arkitekter, skolefolk og sentrale folk fra arbeiderbevegelsen.
Foreningen ble oppløst i 1956, og senere er huset ved Ankerbrua benyttet til barnehage.
Rugsund

Rugsund er en bygd i Bremanger kommune. Den ligger langs fylkesvei 616.
Navnet ble opprinnelig brukt om sundet mellom Rugsundøy og sørsiden av Nordfjord; første ledd av verbet rugge, sikter til strie strømforhold.
Øya er skilt fra Bremangerlandet i sørvest ved Skatestraumen, som skipsleia går gjennom, under Nord-Europas høyeste sjøklippe, det sagnomsuste fjellet Hornelen.
Den lokale grunnskolen og barnehagen heter Kolset oppvekst og går fra 1.-7. trinn. Selve bygget er også samfunnshus og samlingssted for de lokale.
Rugsund Handelssted som ligger på Rugsundøy er et gammelt fredet handelssted med røtter tilbake til 1600-tallet. Der har det vært blant annet handel, brennevinvirksomhet, gjestgiveri, kremmarleie, dampskipsekspedisjon, posthus, fisketilvirking, sildesalteri, krydring av brisling og trelasthandel med mer.
Den lokale kirken; Rugsund kirke ligger i dag på fastlandet på sørsiden av fjorden i Hessevågen tegnet av arkitekt Hans Linstow. Eldste omtale av en kirke i Rugsund er fra ca. 1330 da trolig en stavkirke stod på det middelalderske kirkestedet på Rugsundøya på en høyde over Rugsund Handelssted, kirkegården, noen av de umerkete gravene og muren rundt er fremdeles synlig der.
Gulebuda fra ca. 1900 er ei saltebu på Bakke i Rugsund, der var det mottak for sild og rundt 30 personer fra bygda hadde arbeid der, den ble gulmalt og på folkemunnen ble den derfor hetende «Gulebuda». Buda var i drift til ut på 1960-talet. I dag blir «Gulebuda» brukt mest i opplæring om kulturarv, fiske og lignende, Ofte i forbindelse med kulturorganisasjoner og skoler.
Ravda

Historie

Som dagens  tettsted  vokste  landsbyen Ravda frem fra 1924, da bulgarere drevet på flukt fra de nordlige delene av dagens Hellas i etterkant av Balkankrigene, slo seg ned her. Tilflyttingen til området kan ses i historisk sammenheng med den senere  Mollov-Kafandaris-avtalen i 1927 og den større befolkningsutvekslingen som skjedde mellom svartehavsgrekere fra den bulgarske kysten og etniske bulgarere fra de greske delene av Makedonia ved Egeerhavet.
Utviklingen av Ravda som et feriested startet med statlig initierte prosjekter på 1960-tallet, og Ravda er i dag et vesentlig og voksende turiststed med hoteller, nye leilighetskomplekser, badestrender og tilknyttet næringsliv.
Ravda har med en attraktiv kystbeliggenhet en positiv befolkningsutvikling, i motsetning til mange bulgarske landsbyer og småsteder i innlandet. Ved folketellingen i 1934 hadde Ravda 641 innbyggere, mens siste beregning per 2016 på 2 722 innbyggere etter flere år med relativt stabil vekst, er det høyeste innbyggertallet registrert på stedet.
Kirken som ligger i sentrum av Ravda (kalt «Св. Иоан Предтеча», etter Johannes Døperen) ble bygget i 1884 og hører inn under Sliven eparki.

Samferdsel

Ravda ligger med direkte avkjøring til riksveien I-9, som er hovedveien mellom Burgas og Varna og videre langs kysten.
Av betydning for internasjonal turisttrafikk ligger Ravda om lag 20 km nord for Burgas internasjonale lufthavn ved Burgas.

Idrett

Innen fotball har Ravda hatt laget FK Ravda 1954 som har deltatt på lavere nivå i det bulgarske seriesystemet.
Fugløyfjorden (Karlsøy)

Fugløyfjorden eller Fugløysveet er en fjord ytterst i havgapet i Karlsøy kommune i Troms. Fjorden ligger på vestsiden av Nord-Fugløya og nordøst for Vanna, og strekker seg 17 km sørøstover til Fugløysundet. Fjorden har innløp i nord mellom Store Grimsholmen i vest og Fugløykalven fyr i øst.
I vest går Skipsfjorden sørover på Vanna. På nordsiden av Vanna ligger også Store Skogøya.
Procrustes

Utseende

Store og tunge (opptil 40 millimeter), gjerne mattsvarte løpebiller. Artene er blant de største representantene for denne familien.
Alireza Jahanbakhsh

Landslaget

Han ble tatt ut i den iranske VM-troppen til fotball-VM i Brasil 2014.
Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Tolypocladium inflatum

Norske navn

På grunn av sitt norske opphav, blir soppen ofte omtalt som Hardangerviddasoppen eller Hardangervidda-soppen. Naturhistorisk museum har gitt soppen navnet Syklosporinsopp, men dette navnet er lite brukt.

Oppdagelse

Soppen ble først oppdaget av to ansatte ved Sandoz (nå Novartis), som var på bioprospektering i Norge. Sommeren 1969 kjørte Hans Peter Frey og hans kone over Hardangervidda, og tok underveis med seg jordprøver. Prøven som inneholdt Tolypocladium inflatum, ble tatt ved Dyranut. Soppen fikk etter hvert stor kommersiell betydning. Tolypocladium inflatum finnes i flere deler av verden, men det er kun varianten fra Hardangervidda som produserer Ciklosporin.
Otto Pankok

Liv og virke

Han fikk sin kunstnerutdannelse ved kunstakademiene i Düsseldorf og Weimar. Han ble bare noen måneder ved det siste, før han dro til Nederland sammen med Werner Gilles. Derfra dro han til Paris og studerte ved Académie Russe og Académie de la Grande Chaumière.
Han gjorde tjeneste som soldat ved vestfronten (Frankrike) under første verdenskrig 1914 – 1917.
Tilbake i Düsseldorf i 1919, var han med på stifte kunstnerforeningen «Junge Rheinland» (Unge Rhinland). Han ble på den tid en av de kunsthandleren Johanna Ey satset på. Der var han i selskap med bl. a. Otto Dix, Gert Heinrich Wollheim, og Adolf Uzarski.
Han ble raskt erklært for entartet av nazistene. I München-utstillingen i 1937, ble noen av bildene hans vist, og 56 offentlig innkjøpte verker ble beslaglagt. 18 finnes i beslagslisten.
Etter krigen ble han kunstprofessor ved kunstakademet i Düsseldorf fra 1947 til 1958. Bortsett fra i Nazi-tiden, var han stadig på reiser, og malte bilder fra steder han besøkte.

Arbeider

Han laget mest store, nær monokromatiske (ofte grisaille-aktige) bilder. Han laget også en mengde grafikk i tresnitt og monotypi. Bildene viser mennesker, dyr og landskaper i realistisk, men ekspressiv framstilling. Menneskene han avbildet tilhørte ofte grupper på utkanten av samfunnet (jøder og sigøynere), eller personer merket av et tungt liv. Han laget også ca. 200 bronseskulpturer, de fleste små. Han var også fast portrett-tegner for Düsseldorf-avisen Der Mittag fra 1924 til 1933.
Pjotr Vojeikov

Pjotr Vojeikov var en russisk adelsmann, og guvernør for det russiske Guvernementet Livland i perioden 1753–1758,.