Guntram

Politikk og stridigheter

Hans eldre bror Kildebert I døde i 567 og hans områder (kongedømmet Paris) ble delt mellom de gjenlevende brødrene: Guntram, Sigibert I og Kilperik I. De delte hans rike og gikk i begynnelsen med på å ha Paris i felleseie. Kariberts enke, Teodekhild, forslo giftemål med Guntram som den eldste gjenværende broren, selv om et konsil holdt i Paris så nylig som 557 forbød slike tradisjoner som incestuøse. Guntram bestemte seg for å huse henne mer sikkert, men uvillig, i et nonnekloster i Arles.
I 573 ble han involvert i en borgerkrig med sin bror Sigibert I av Austrasia, og i 575 ba han om hjelp fra deres bror Kilperik I av Soissons. Han endret sin lojalitet senere på grunn av Kilperiks karakter, dersom Gregorius' fordømmelse kan legges til grunn, og Kilperik trakk seg tilbake. Han forble deretter en alliert av Sigibert og hans kone og sønner til han døde. Da Sigibert ble myrdet senere det samme året, 575, invaderte Kilperik kongedømmet, men Guntram sendte sin herfører Mummolus (alltid Guntrams hovedvåpen, for han var den fremste generalen i Frankerriket på den tiden) for å fjerne ham, og Mummolus beseiret Kilperiks general Desiderius, og styrkene til Neustria trakk seg tilbake fra Austrasia.
Gontrams to gjenværende barn, Klotar og Klodomer, døde av dysenteri i 577 og Guntram adopterte Sigiberts sønn Kildebert II, hans nevø, som sin egen sønn og arving. Guntram hadde reddet hans kongedømme to år tidligere.
Men Kildebert var ikke alltid lojal mot sin onkel. I 581 erobret Kilperik mange av Guntrams byer og i 583 allierte han seg med Kildebert for et felles angrep på Guntram. Denne gangen sluttet Guntram fred med Kilperik, noe som fikk Kildebert til å trekke seg tilbake. Han hevnet seg på Kildeberts mangel på lojalitet ved å invadere hans land og erobre Tours og Poitiers i 584, men han måtte dra tilbake for å delta i dåpen til Klotar II, hans andre nevø, som nå styrte Neustria. Den skulle ha funnet sted på sankt Martins festdag den 4. juli i Orléans, men den skjedde ikke og isteden besluttet Guntram seg for å invadere Septimania, helt sør for dagens Frankrike. Det ble snart sluttet ny fredsavtale.
En usurpator ved navn Gundoald hevdet i 584 eller 585 å være den uekte sønnen til Klotar I og proklamerte seg selv konge, og tok noen større byer i det sørlige Gallia, som Poitiers og Toulouse som tilhørte Guntram. Guntram marsjerte mot ham. Han kalte ham ingenting annet enn en møllers sønn ved navn Ballomer. Gundoald flyktet til Comminges og Guntrams hær satte ned dit for å beleire festningen. De kunne ikke ta den, men trengte det heller ikke: Gundoalds tilhengere overgav ham og han ble øyeblikkelig henrettet.
Hans svigerinne Fredegund forsøkte å drepe ham i 587, men mislyktes. Han fortsatte den 28. november til Trier for å inngå en avtale med Kildebert; sin andre svigerinne Brunhilda, Sigiberts dronning og som han alltid hadde vært alliert med; Klodosind, Kildeberts søster; Faileuba, Kildeberts dronning; Magnerik, biskop av Trier; og Agerik, biskop av Verdun. Denne ble kalt for Andelot-avtalen og den varte til Guntram døde.
Også i 587 slo Guntram tilbake ulydighet fra Varok II (bretonsk: Gwereg), den bretonske herskeren av Vannetais (bretonsk: Gwened), i dag hetende Vannes. Han tvang Varok til å fornye sin troskapsed fra 578 i skrift og krevde 1000 solidi i gull som godtgjørelse for å ha herjet Nantais. I 588 var skadeserstatning fortsatt ikke betalt da Varok hadde lovt den til både Guntram og Klotar II, som antagelig hadde overherredømme over Vannes. I 589 eller 590 sendte Guntram en hær mot Varok under Beppolem og Ebrakain, felles fiender. Ebrakain var også fiende av Fredegund, som sendte saksere fra Bayeux for å støtte Varok. Beppolem kjempet alene i tre dager før han ble drept, og ved det tidspunktet forsøkte Varok å flykte ut til Kanaløyene, men Ebrakain ødela hans skip og tvang ham til å underkaste seg en fredsavtale, fornyelsen av lojalitetseden, og utlevere en nevø som gissel og sikkerhet for at eden ikke ble brutt på nytt. Det varte dog ikke lenge. Bretonerne fortsatte å hevde sin uavhengighet i årene framover.
Guntram rykket en siste gang frem mot Septimania i 589, men forgjeves. Han kjempet mot muslimske hærer som herjet kongedømmet og slo ned i 590 et opprør ledet av sin niese Basina ved nonneklosteret i Poitevin med hjelp av flere av hans biskoper.