Frau Holle

Frau Holle («Mor Hulda»), også kalt Mutter Holle, Holda, Holte, Huldra, Hel, Hulda, Holla, Hilde, Hilda og annet, er i tysk og mellomeuropeisk folketro en kvinnelig sagnfigur og flygende vette knyttet til fruktbarhet, barnefødsler, spinning og husdyr, men også vinter og hekser. Skikkelsen er dessuten hovedperson i eventyret Frau Holle (på dansk og norsk «Mor Hulda») som Brødrene Grimm ga ut i 1812.
Frau Holle er beslektet med en rekke liknende kvinnelige fabelvesener og forekommer i ulike regionale varianter under andre navn.

Sagnskikkelsen Frau Holle og beslektede vesener

Troen på Frau Holle skal ha  vært utbredt fram til 1800-tallet i midtre deler av Tyskland, særlig i Hessen. Som de fleste forestillingene i folketro og mytologi, har hun imidlertid blitt formet av impulser fra mange hold og er en skikkelse med en sammensatt historie; Frau Holle var opprinnelig en germansk fruktbarhetsgudinne som rådde over fødsel, død og ekteskap, med egenskaper og trekk hun delte med andre guddommer og vetter, deriblant huldrene, som Holle skal være i slekt med både mytologisk og språklig.
Frau Holle har blitt beskrevet som et overnaturlig, moderlig vesen som vanligvis sirklet i lufta over jorda. Hun var spesielt aktiv på vinteren (snøen var fjær fra senga hennes), på reise de tolv dagene mellom jul og Helligtrekongersdag, noe som tyder på at hun hadde med vintersolverv og gjenfødsel å gjøre. Som leder av «en rasende hær» som fôr over himmelen i tordenvær og som herskerinne over de dødes sjeler, kunne Frau Holle også være uhyggelig. Hun kunne dessuten forvandle seg til en stygg, gammel og tidvis ond kjerring, med lang nese og store tenner, som skremte barn. Hun var arbeidsom og streng, men kom også til jorda for å hjelpe til som guddom over blant annet spinning og husdyr, for å belønne flid og straffe latskap. I flere eventyr opptrer Frau Holle som den gode, flittige feen som bidrar i hverdagen og gjør jorda fruktbar; slik likner Holle på jomfru Maria slik hun blir beskrevet i katolske legender.

Perchta og norrøne slektninger

Den tyske Frau Holle er også nært beslektet med fruktbarhetsgudinnen Perchta, også kalt Pertha, Percht, Precht, Bertha (die wilde Bertha) og liknende. Dette er en skikkelse som i ulike regionale varianter fins i slavisk, keltisk og germansk mytologi og folketro. I Nürnberg kalles hun Drudenella, et navn som har forbindelser til maren, andre steder Waldina og Fuke. I søndre deler av Tyskland, i Sveits og Østerrike forbindes Perchta med julas tolv dager, da hun også kommer for å sjekke spinninga. Hun kan være lys og vakker som snøen, eller gammel og stygg. Hun har som sin nordlige «søster» Holle dessuten rollen som «vokter over uhyrene». Perchta er i visse områder erstattet av lyshelgenen sankta Lucia. Samtidig blir hun også forbundet med skikkelser fra norrøn mytologi: den mektige, skjebne- og kjærlighetsgudinnen Frigg, underverdenens herskerinne Hel og volven Huld i Ynglingesagaen.

Holle-kult

Flere steder i Tyskland skal det i middelalderen ha vært en kult som dyrket Holle, blant annet ved Meissner ved Kassel. Som germansk kultfigur skal hun ha hatt samme rolle som romernes jakt- og månegudinne Diana og delvis bibelens Herodias. Den påståtte hedenske dyrkelsen av slike kvinnelige vesener påvirket trolig forestillingene om flygende hekser i middelalderen. 
I den nyhedenske åsatrua blir Frau Holle betraktet som en guddom.