google/wiki40b huggingface dataset:
Dani Samuels

Karriere

Samuels fikk bronse i kulestøt ved ungdoms-VM i friidrett 2005, bak Simoné du Toit og Bo Li. Hun kastet 15,53 meter, som var ny personlig rekord. Hun deltok også i diskos, der hun vant gull. Mesterskapet ble arrangert i Marrakech i Marokko. Dette var ikke hennes første ungdoms-VM; hun deltok også i kulestøt 2003, men ble da slått ut i kvalifiseringen. Hun deltok også ved Australian Youth Olympic Festival i 2005, og vant her gull i kulestøt og sølv i diskos, bak Tan Jian.
Året etter startet hun med deltakelse i Samveldelekene 2006 i mars, dette var hennes første større mesterskap som senior. Hun kvalifiserte seg til finalen i kulestøt, men endte på 12.-plass. Igjen var diskos hennes beste øvelse, her fikk hun bronse med 59,44 meter, bare 17 år gammel. Sørafrikanske Elizna Naude vant gullet. Senere på året fikk hun også gull i diskos ved Junior-VM i friidrett 2006 i Beijing, med ny personlig rekord på 60,63 meter. I kulestøt kom hun på syvendeplass. Etter dette valgte hun å kun satse på diskos, og hun avsluttet året med en sjetteplass ved Verdenscupen i friidrett (IAAF World Cup), der hun representerte Oseania. 
Tidlig i 2007 ble hun australsk mester i kulestøt (delt med 'Ana Po'uhila), hennes første nasjonale tittel i diskos. Ved Sommeruniversiaden 2007 fikk hun sølv, bak Yarelis Barrios, og noen uker senere deltok hun i sitt første VM som senior, ved VM i friidrett 2007 i Osaka. Hun kom på sjetteplass i sin kvalifiseringsgruppe, med 60,44 meter, og ble ikke kvalifisert til finalen. Franka Dietzsch vant VM-gullet, og Samuels hadde beste resultat av de som ikke gikk til finalen.
I 2008 vant hun sin andre nasjonale tittel, med ny personlig rekord på 62,95 i Brisbane, til tross for at hun hadde slitt med en skade i baksiden av låret uken før mesterskapet. A-kvalifiseringskravet til sommer-OL 2008 var 61 meter, dermed ble hun kvalifisert til OL. VM-vinneren fra 1997, Beatrice Faumuina, tok sølvet. Ved OL i Beijing kom hun til finalen, der hun kastet 60,15 meter, og endte på niendeplass.
I juli 2009 deltok hun ved Sommeruniversiaden 2009 i Beograd, og vant gull med lengden 62,48. Dette var nesten to meter lengre enn sølvvinneren, Żaneta Glanc. Ved VM i friidrett 2009 i Berlin greide hun ny personlig rekord med 65,44 meter, og vant sitt første VM-gull som senior. Dette året nådde hun også IAAF World Athletics Tour Final, som de syv beste i IAAF World Athletics Tour kvalifiseres til. Hun greide imidlertid bare 59,94 meter i sitt beste kast, og kom på femteplass. Cubanske Yarelis Barrios vant denne finalen, med 65,86 meter, som var ny mesterskapsrekord.
Hun åpnet 2010-sesongen med ny personlig rekord på 65,84 meter ved Sydney Track Classic i februar. Ved det australske mesterskapet vant hun sin sjette nasjonale tittel totalt (innendørs og utendørs), med et bestekast på 63,31 meter.
Den 21. september 2010 trakk hun seg fra det australske laget som skulle delta ved Samveldelekene 2010, på grunn av bekymringer for helse og sikkerhet i Delhi.
Hun fikk to tredjeplasser ved Diamond League-stevnene i 2011; i Shanghai i mai og Birmingham i juli.
Rokia Traoré

Liv og virke

Rokia Traorés far var diplomat. I oppveksten bodde hun i  Algerie, Saudi-Arabia, Frankrike og Belgia og ble eksponert for et vidt spekter musikalske inntrykk. Foreldrene ønsket ikke at hun skulle bli musiker, men under gymnastiden i Bamako utviklet hun stemmen og holdt sine første offentlige opptredener.
I 1997 traff Traoré den maliske musikeren Ali Farka Touré, han ble en viktig hjelper for henne. Samme år vant hun Radio France Internationales pris  «årets afrikanske oppdagelse».
Rokia Traoré synger hovedsakelig på morsmålet, bambara. Musikken karakteriserer hun selv som samtidsmusikk fra Mali. Tekstene dreier seg i tillegg til de vanlige populærmusikalske temaene om sosiale spørsmål som kvinners situasjon i dagens Afrika og kontinentets lidende barn. 
Hennes første album, Mouneïssa, kom i 1998. Måten hun blander de ulike maliske musikktradisjonene vakte anerkjennelse, og i Europa solgte albumet i over  40 000 eksemplarer. To år senere kom Wanita, som The New York Timess kåret til et av «årets album». I 2003 kom Bowmboï, det ble belønnet med BBCs renommerte World Music Award.
Tabloid

Avisformat

Tabloidformatet er det minste av de to utbredte avisformatene, det andre er et større format, kalt fullformat, som tradisjonelt har vært assosiert med høyere kvalitet på journalistikken som blir utøvd. Et tredje mye utbredt format for aviser er Berlinerformatet, som ligger mellom fullformat og tabloid.
Det er en økende trend at såkalte seriøse aviser også går over til å bruke tabloidformatet. Etter at Bergens Tidende, Adresseavisen, Stavanger Aftenblad og Fædrelandsvennen la om til tabloidformat 16. september 2006, var Møre-Nytt den eneste avisen i Norge som  ble trykket i fullformat. Den 24. november 2007 la også Møre-Nytt om til tabloidformat som siste avis i Norge. I Storbritannia har tre av de mest kjente avisene (The Independent, The Times og The Scotsman), tidligere av stort format, gått over til tabloidformatet. På grunn av ordets dårlige konnotasjoner blant mange lesere kalles disse imidlertid «kompakte» utgaver i stedet.

Tabloidpresse

Betegnelsen tabloidpresse brukes for å referere til aviser som fokuserer på mer kuriøst innhold, som kjendisnyheter, sport og sensasjonalistisk krimstoff. Tabloidpressen har store overskrifter og bilder som tar det meste av plassen i avisen. Tekstene er korte og mangler for det meste bakgrunnsinformasjoner. De fire norske avisene som er mest typiske eksponenter for denne typen stoff er VG, Dagbladet, Bergensavisen og Rogalands Avis.
Noen synonymer til tabloidpresse er boulevardpresse, sladder- eller kjendispresse.
Tabloid kan også referere til et format i radio og TV der programstilen er enkel og ukomplisert for bedre å nå et publikum som først og fremst er ute etter underholdningsverdien. TV 2 og TVNorge er typiske eksempler på norske TV-kanaler i tabloidformat.
Sparlösa socken

Sparlösa socken er et svensk sogn i Västergötland som tidligere var en del av  Viste härad. I 1967 ble sognet en del av Vara köping og siden 1971 har det vært en del av Vara kommune. Fra 2016 har det vært en del av Sparlösa distrikt.
Sognets areal er 30,26 kvadratkilometer hvorav 30,22 er land. I 2000 hadde sognet 390 invånare.  Kirkebyen Sparlösa med sognekirken Sparlösa kirke ligger i sognet.
Vadested

Vadested, eller kortformen vad, er et grunt sted hvor en sti krysser en bekk eller elv, og hvor det ikke er en bro eller klopp. For å unngå at en blir våt på bena, har det gjerne blitt lagt ut en rekke steiner til å gå tørrskodd på. Også i elver finnes det vad, der en rytter kan krysse uten at hesten legger på svøm.
Vad-navneformen går igjen i gårdsnavn som Øksnevad, som i likhet med det engelske stedsnavnet Oxford betyr «oksevadested». Det engelske ordet ford og det tyske ordet furt, som betyr det samme, det vil si vadested. Både ford og furt stammer fra samme urgermanske rot *furduz og er beslektet med norske ordet fjord.
1570-årene

-- 1570 -- 1571 -- 1572 -- 1573 -- 1574 -- 1575 -- 1576 -- 1577 -- 1578 -- 1579
Tiårsoversikt
Namdalens Folkeblad

Namdalens Folkeblad var en norsk avis som ble utgitt i Namsos og senere Rørvik 1899–1942 og 1945–1963. 
Avisen var en videreføring av tidsskriftet Gjallarhorn. Avisen presenterte seg fra 1899 til 1926 som «avholds-, nyheds- og avertissementsblad; et underholdningsblad for hjemmet» og var forbundet med avholdsbevegelsen.
I slutten av 1920-årene kom avisen i økonomiske vansker. Høsten 1931 ble avisen med forlagsrett og trykkeri solgt til partiet Høyre, som ikke hadde hatt noe organ i Namsos siden Namdalens Blad orienterte seg mot Bondepartiet. Reidar Stavseth ble ansatt som redaktør, og Haakon Storøy som redaksjonssekretær. Avisen gikk fra to til tre ukentlige utgivelser, men slet fortsatt økonomisk, og Stavseth drev den en tid for egen regning.
Sommeren 1934 sørget Stavseth for å flytte Namdalens Folkeblad til Rørvik. Heretter var den lokalavis for Ytre Namdalen og hadde ingen partipolitisk tilknytning. Avisen hadde fra før en sterk posisjon på kysten. Bjarne Wennevik ble ansatt som redaksjonssekretær, og noen måneder senere kjøpte han avisen. Han drev deretter avis, trykkeri og papirforretning på Rørvik. Avisen ble stanset under krigen, og Wennevik arrestert, men utkom på nytt etter frigjøringen.
I 1964 solgte Wennevik avisen til Nordtrønderen og Namdalen, som den gikk inn i.
Jellingprosjektet

Jellingprosjektet er et dansk forsknings-og formidlingsprosjekt som arbeider med utgravinger og forskning knyttet til Jellingområdet. Jellingprosjektet gir jevnlig ut rapporter og oppdaterer egen nettside med nye funn fra området.
Prosjektet er en del av Nationalmuseet.
Panagiotis Takhtsidis

AEK Athen

Takhtsidis ble oppdaget av Toni Savevski, fra fotballaget AEK Athen sitt ungdomslag. Han signerte sin første profesjonelle kontrakt med laget 1. november 2007. Kort tid etter dette debuterte Takhtsidis for AEK i den greske fotballcupen mot laget Fostiras FC. Den 27. januar 2009 ble han den yngste fotballspilleren gjennom tidende som spilte for AEK i den greske hovedligaen, da AEK møtte Thrasyvoulos F.C., på dette tidspunkt var Takhtsidis nøyaktig 16 år og 348 dager. Denne rekorden ble dog slått av Taxiarchis Fountas i ettertiden. I sin første debutkamp for AEK i hovedligaen skåret Takhtsidis vinnermålet i 92. minutt av kampen og gav sitt lag 3 poeng i serien.

Genoa

Den 21. april 2010 gikk Takhtsidis over til fotballaget Genoa. Avtalen om å flytte over Takhtsidis til dette laget ble allerede avtalt i januar 2010. Samtidig som Tachtsidis gikk over til Genoa ble han og lånt bort til Grosseto i et år fra august 2010, hvor han ble frem til sesongslutt i februar 2011. Deretter ble han lånt bort til laget Verona og spilte her i sesongen 2011/2012. Hans tid hos Verona viste seg å være meget suksessfull.

Roma

Den 19. juli 2012 signerte Takhtsidis en kontrakt på fem år med laget AS Roma for 2,5 millioner euro. I løpet av sine 21 første kamper for laget klarte han å skåre ett mål sa laget lå i A-serien i sesongen 2012/2013.

Catania

Det ble offentliggjort den 20. juni 2013 at Takhtsidis gikk over til Genoa, dog kun en måned senere ble det offentliggjort at han ble flyttet til Calcio Catania mot at Francesco Lodi ble flyttet til Genoa.

Torino

Den 9. januar 2014 ble Takhtsidis lånt bort til Torino FC for resten av sesongen med muligheten til å kjøpe opp Catanias eierskap på 50% ved sommeren. Han spilte sin første kamp for Torino den 19. januar 2014, hvorav laget vant 2-0 over Sassuolo. Hans første mål var i en kamp mot Lazio som endte uavgjort, 3-3.
Emil Aarestrup

Kulturkanonen

«Paa Sneen» er tatt opp i den danske kulturkanonens lyrikkantologi.
Grunnkretser i Asker kommune

Grunnkretser i Asker kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Asker kommune, Akershus, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Vest-Sibir kullkraftverk

Vest-Sibir kullkraftverk (russisk: Zapadno-Sibirskaja TETs) er et varmekraftverk i Novokutznetsk i Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 600 MW. Brenselstype er kull, koks og kullgass.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1958, og første byggetrinn stod ferdig i 1963. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet.
Jō

En jō (杖:じょう?) er en ca. 1,28 meter lang trestav, som blir brukt i en del japanske kampsporter, blant annet Aikido.
Alan Hull

Karriere

Alan Hull begynte alt som gutt å spille gitar, og ble i 1962 medlem av bandet The Chosen Few. Her spilte han sammen med blant andre Mick Gallagher som senere spilte keyboard for Ian Dury. For å ha råd til å drive med musikk arbeidet han ett som sykepleier ved mentalsykehuset i Newcastle. Alan opptrådte dessuten jevnlig som visesanger i lokale klubber, hvor han traff likesinnede som slo seg sammen for starte gruppa Brethren & Downtown Fraktion, som skulle utvikle seg til å bli til Lindisfarne i 1970. Han utga også en solo-singel, "We Can Swing Together", som ble spilt inn på nytt igjen med Lindisfarne, som et av sporene på debutalbumet Nicely Out Of Tune. Sangen skulle også bli en publikumsfavoritt på konserter. 
Som gruppens mest produktive låtskriveren og hovedvokalist kom Alan Hull til å bli betraktet som gruppens leder, selv det i navnet var Lindsay Raymond Jackson som innad var lederen. Deres gjennombrudd kom med singlene, "Lady Eleanor", skrevet av Hull for debutalbumet, og "Meet Me On The Corner", skrevet av bassisten Rod Clements, fra deres andre LP Fog On The Tyne.
Etter misnøyen med lyden og sur kritikk rundt mottakelsen av Lindisfarnes tredje album, Dingly Dell  i 1972, bestemte Alan seg for å forlate gruppa for å satse på en solokarriere. Han spilte inn sitt første soloalbum, Pipedream, som fikk god mottakelse, og utkom også med diktboka Mocking Horse.
Allerede året etter gjenskapte Alan et nytt Lindisfarne sammen med mandolinspiller og vokalist Ray Jackson. De fikk med seg fire andre musikere, mens de resterende tre medlemmer av den opprinnelige gruppen dannet et mer folkrockbasert band; Jack The Lad. 
Det nye Lindisfarne ble ingen stor suksess, selv om de gjorde seg gjeldende på hitlistene. De ble nok en gang oppløst i 1975. Alan Hull slapp et nytt soloalbum; Squire, og dannet et kortvarig bandprosjekt, Radiator, som også inkluderte den tidligere Lindisfarne- og Jack The Lad-trommeslageren Ray Laidlaw, samtidig som Ray Jackson ble medlem av Jack the Lad.
Mot slutten av året 1977 kom den originale besetningen av Lindisfarne sammen igjen for å opptre i et juleshow i Newcastle City Hall. Konserten ble sendt direkte på lokalradioen, og det oppsto et folkekrav om at de måtte fortsette. Alan Hull valgte etter dette å kombinere sin musikalske karriere som soloartist med å være frontfigur i gruppa. Han var også en ganske aktiv politiker for det engelske Labour Party. 
I 1994 gjorde Alan Hull et akustisk konsertalbum, Back To Basics, hvor han presenterte sine beste låter gjennom hele karrieren siden 1970. 17. november 1995, mens han arbeidet med sitt nye album, Statues & Liberties, døde han plutselig, 50 år gammel av hjerteinfarkt trombose. 
Blant hans mest kjente og kjære sanger er "We Can Swing Together", "Lady Eleanor", "Winter Song",  "Fog on the Tyne", "January Song", "No Time To Lose", "Numbers", "Justanothersadsong", "Court In The Act" og "Run for Home".
Den saksiske hage

Historie

Den saksiske hage ble anlagt mot slutten av det 17. århundre av kong August II som en palasshage i fransk stil. Den 27. mai 1727 ble den åpnet for alle innbyggerne i Warszawa, og ble slik en offentlig park før Versailles (1791), Pavlovsk, Peterhof og Sommerhagen (1918), Villa d’Este (1920), Kuskovo (1939), Stourhead (1946), Sissinghurst (1967), Stowe (1990), Vaux-le-Vicomte (1990-tallet) og flere andre verdenskjente parker og hager.
I 1748 bygde August III et operahus (operalnia) i hagen som Polens første frittstående bygning som var beregnet kun for opera. Etter ferdigbygningen av Det saksiske palass ble palassområdet inkorporert i parken. I det 19. århundre ble hagen omformet til en park i engelsk stil. På 1940-tallet, under den tyske okkupasjonen, ble den vestlige del av parken delt av Marszałkowska-gaten. Parktrærne overlevde delvis Warszawaoppstanden, men alle de arkitektoniske elementene gikk tapt. Etter andre verdenskrig ble parken gjenopprettet, skjønt overflaten ble betydelig innskrenket.
VM i padling 2006

Menn

Ikke-olympiske øvelser

Kvinner

Ikke-olympiske øvelser
Riddersalen (teater)

Teatret Riddersalen er en del av forlystelsesetablissementet Lorry, på Allégade (Frederiksberg).
Fra 1970 til 2010 var Jytte Abildstrøm teaterets leder.
Blant teaterets mest kjente stykker er komedien Svend, Knud og Valdemar, som teatret ble gjenåpnet med etter noen års stillhet.

Bygningen

Bygningen i  Allégade 7–9 er fra 1700-tallet og ble fredet i 1978.
Ahmedabad (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 7 208 200 innbyggere i distriktet, mot 5 816 519 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 84,05 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,13 % i 2011 mot 13,23 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 859 i 2011 mot 836 i 2001.
Jul i Valhall

Jul i Valhall er en dansk julekalender som gikk på dansk TV 2 i 2005. Serien er rettet mot barn og bygger på Norrøn mytologi.
Den ble i Norge vist på TV 2 i 2006.
Nattsøsteren

Nattsøsteren er en norsk miniserie om etterforsker Cato Isaksen som gikk på NRK1 i 2008. I denne serien blir han satt på saken hvor en eldre dame blir skutt utenfor sitt hjem i Ullevål Hageby. Under etterforskningen viser det seg at hennes 14 år gamle barnebarn har vært sporløst forsvunnet i tre måneder. Serien er basert på Unni Lindells roman med samme tittel fra 2002.
Marghera Levante kraftverk

Marghera Levante kraftverk er et varmekraftverk beliggende i provinsen Venezia i regionen Veneto i Italia. Det har en installert produksjonskapasitet på 766 MW fordelt på 2 x 128 blokker med gassturbiner, én 260-MW-blokk med gassturbiner, samt én 110-MW-blokk og en 140-MW-blokk med dampturbiner. Anlegget ble utbygd omkring 1960–2001. Brenselstypen er opprinnelig gass og fyringsolje, men idag vesentlig naturgass, og operatør er energiselskapet Edison SpA. Utstyret er levert vesentlig av Alstom.
Utslippene av CO2 i 2008 var på om lag 1.077.357 tonn, betydelig under dette årets utslippskvote.
Husan

Husan i Farsund var opprinnelig et stort kjøpmannshus, oppført av handelsmannen, rederen og verftseieren Jochum Brinch Lund til bruk for sine sønner Gabriel Lund (eidsvollsmannen) og Ebbe Lund i 1790-årene. Bygningen ble regnet som landets nest største verdslige trebygning. Navnet betyr «hus» i flertall.
Jochum Lund døde i 1807, og sønnene drev farens virksomhet videre fra eiendommen. Redusert handel med England under Napoleonskrigene ga i stedet muligheten til kaperfart, og forretningen blomstret. Etter 1814 gikk det gradvis nedover med handelshuset, og Gabriel Lund flyttet til Trondheim som postmester i 1830. Senere ble eiendommen sorenskriverbolig, før familien Lund kjøpte huset tilbake i 1914. En ny fløy ble påbygd mot nord. Høsten 1940 ble bygningen okkupert av tyskerne, og eieren Macody Lund ble arrestert. Sprengfyring i de gamle ovnene utløste en brann, og hoveddelen brant ned. Denne delen ble senere gjenoppbygd som kopi, og Husan ble tatt i bruk som Farsund rådhus.
Knoppmåler

Utseende

En liten (vingespenn 15 – 19 mm), slank, smalvinget, gråbrokete måler. Begge vingepar er gråspraglete med to brede, rødbrune tverrbånd som er kantet med hvitt på innersiden. Hannen har lange hårpensler på bakkroppsspissen. Larven er kort og kraftig, litt knudrete, purpuraktig brun. Ryggen er litt lysere med pileformede, purpurfargede flekker.

Levevis

Denne arten kan finnes i mange ulike habitater. Larven lever på knopper, blomster og frukter av en rekke forskjellige planter. De voksne målerne flyr i to generasjoner hvert år, i april – mai (enkelte ganger så tidlig som i januar i milde vintre) og i juli.

Utbredelse

Dette er en palearktisk art som finnes i Nord-Afrika, Europa og Nord-Asia. I Norge er den funnet nord til Sør-Trøndelag.
Det store norske spillet

Det store norske spillet er et spørrespill eller kunnskapsspill utgitt av Kunnskapsforlaget.
Spillet har 8000 spørsmål og svar, og spillet er beregnet på personer fra 14 år og oppover. Spørsmålene er hentet fra Store norske leksikon og dekker områder som underholdning, geografi, sport, film, musikk, samfunn, historie, bøker, vitenskap og teknikk. Det kan spilles av mellom to og seks spillere.
Dykket

Dykket er en norsk spillefilm fra 1989 med Bjørn Sundquist og Eindride Eidsvold i hovedrollene. Filmen er en actionthriller med handling fra dykking i Nordsjøen. Den har blitt gitt ut på dvd sammen med flere andre norske klassikere fra Filmeffekt AS.

Handling

Dypdykkeren Bricks har jobbet med å inspisere og reparere oljeinstallasjoner på havbunnen i Nordsjøen i mange år. Etter 524 dykk har han fått nok. Bricks, Gunnar og hans nye partner, Rolf, har satt seg i helikopteret for å ta en velfortjent ferie på fastlandet. Da kommer meldingen fra oljeselskapet Scanoil om at en trål har satt seg fast rundt en oljerørledning og stenger for en ventil på 110 meters dyp. Gunnar og Rolf blir bedt om å foreta et kort rutinedykk for å åpne ventilen. Scanoil lover bra betaling for jobben. Den stengte ventilen koster selskapet 2 millioner kroner i minuttet i upumpet olje.
Gunnar og Rolf tar jobben, men på 100 meters dyp henger dykkerklokka seg fast i trålen.
Józef Antoni Poniatowski

Liv og virke

Han tilhørte en polsk familie og begynte sin militære løpebane i østerriksk tjeneste i 1780. Han var med da den østerrikske keiserlige hær gikk i felten mot tyrkerne og utmerket seg ved stormen på Sabac den 15. april 1788, da han ble hardt såret.
Han ble etter henvendelse fra sin onkel kong Stanisław August Poniatowski av Polen overført til de reorganiserte polske styrker i 1789. Han begynte med generalmajors rang, men ble snart forfremmet til generalløytnant. Da russiske tropper samme år truet med innmarsj, ble han utnevnt til kommandør for Ukraina-avsnittet med hovedkvarter ved Bracław ved elven Bug.
Poniatowski kjempet mot russerne i 1792 og tok aktivt del i Tadeusz Kościuszkos antirussiske oppstand i 1794. Etter Polens tredje deling i 1795 trakk han seg tilbake og bodde i ti år som privat borger i Warszawa.
Etter Napoléon Bonapartes seier i slaget ved Jena og Preussens påfølgende tilbaketrekning fra landets polske provinser, ble Poniatowski tilbudt kommandoen for nasjonalgarden. Han satte i gang med å reorganisere den polske hær, og da Napoleon fikk opprettet storhertugdømmet Warszawa, ble han hertugdømmets krigsminister.  Han førte et polsk korps under Napoleons angrep på Russland i 1812. Angrepet endte med katastrofe for den store franske invasjonshær, og mange polakker begynte å vakle i sin oppslutning om den franske keiser. Poniatowski forble lojal og organiserte en ny polsk hærstyrke på 13 000 mann, tidsnok til å kjempe ved siden av Napoleon under slaget ved Lützen (1813).
Under folkeslaget ved Leipzig 16.-19. oktober 1813 ble han utnevnt til feltmarskalk (marskalk av Frankrike) på grunn av sitt ekstraordinære heltemot i forsvaret av Leipzig. På slagets siste dag falt han. Da han tilslutt skulle trekke tilbake restene av sitt korps over en bro som førte over elven Elster, sprengte franskmennene ved en misforståelse i luften før alle var kommet i sikkerhet. Poniatowski var avskåret og nektet å overgi seg for overmakten. Med blodet rennende fra tallrike sår styrtet han i elven og kjempet der videre til døden.
Mjøndalsbrua

Mjøndalsbrua er den eldste av to bruer som forbinder Krokstadelva og Mjøndalen sammen over Drammenselva. Den andre er Nedre Eiker bru på riksvei 283, fra 1986. Brua ble åpnet for ferdsel 4. oktober 1912, selv om innvielsen fant sted først 12. oktober 1913. Brua ble bygget for kryssing av to hestevogner og er noe smal etter dagens krav og standarder.  
De to midterste spennene på brua er 60 meter lange, og pillarene står 12,5 meter høye fra elvebunnen. Spenna mot land er 50 meter lange, slik at hele broen er 220 meter lang.
Tele Silkeveveri

Tele Silkeveveri var en tekstilbedrift på Notodden i Telemark. Den ble etablert i 1936, og produserte silketrikot.
Lieven

Lieven (russisk: Ливен), von Liewen eller Liwe, var en opprinnelig baltisk adelig slekt. En gren er svensk, en annen gren russisk.
Meldalsfunnene

Meldalsfunnene er gjenstander fra et stort gravfelt på Vahaugen i Meldal, Sør-Trøndelag, om lag tre kilometer nord for Storås.
Feltet ble utgravd i årene 1917-19 av arkeologen Theodor Petersen. I alt ble det undersøkt 211 graver under flat mark, alle enkle branngraver. Stort sett var den døde blitt brent på stedet, og de brente knoklene og eventuelle gravgaver ble så lagt i keramikkar som så ble lagt i en enkel grav og dekket med en steinhelle. Gravene dateres til eldre jernalder, til perioden 200 – 550 e.Kr. Funnene ble publisert i Norske Oldfunn i 1923.
I 1946 ble det reist en minnestein på stedet, og de gjenværende dekkhellene ble stablet opp som monument over gravstedet. Funnstedet vedlikeholdes av Sør-Trøndelag fylkeskommune, som har satt opp informasjonstavle her.