google/wiki40b huggingface dataset:
Esviken

Esviken (også Esvika, tidligere Esvigen) er en fredet lystbolig og tidligere landbrukseiendom i Konglungveien 117 i Asker, mellom Vettre og Konglungen. Huset har en dam og en vakker hage rundt seg. Ned fra huset går en gresslette til sjøkanten, hvor det er brygge og badehus. Kyststien går rett forbi huset.

Historie

Esviken tilhørte frem til 1999 familiekretsen Schou, Egeberg, Wedel-Jarlsberg og Paus, som alle var etterkommere etter industrimannen Halvor Schou. Schou kjøpte Løkenes gård med over 1 000 mål i slutten av 1860-årene, og fikk bygget sommerboligen Esviken i nygotisk sveitserstil på eiendommen i 1872 etter tegninger av Wilhelm von Hanno.
Datteren Birgitte Halvordine Schou (1857–1930) var gift med industrimannen Einar Westye Egeberg, og de overtok Esvigen og rundt 400 mål av eiendommen. Deres datter Hermine Egeberg (1881–1974) ble i 1901 gift med baron, senere lensgreve, Peder Anker Wedel-Jarlsberg, og de overtok Esvigen, reelt tidlig på 1900-tallet, formelt i 1930. Deres eldste sønn Herman Wedel-Jarlsberg, som senere overtok som stamhusbesitter på Jarlsberg, ble født på Esvigen i 1902. Hermine og Peder brukte Esvigen som sommerbolig, og utvidet hageanlegget betydelig. Peder Anker Wedel-Jarlsberg var knyttet til hoffet som bl.a. hoffsjef og en av kong Haakons nærmeste fortrolige i flere tiår, og kong Haakon og dronning Maud var derfor på besøk på Esviken en rekke ganger. Esviken ligger ikke langt fra Skaugum.
I 1948 ble eiendommen overtatt av datteren Hedevig Wedel-Jarlsberg (1913–96) og svigersønnen, stålgrosserer Per Paus (1910–86), som også var etterkommer av Schou-familien. Ekteparet Paus la ned et stort arbeid i driften av eiendommen, og hugget ut en del av skogen, anla vannliljedam syd for hovedhuset og boret etter vann. Etter Hedevigs død i 1996 overtok barna Cornelia, Christopher og Peder Paus, som solgte eiendommen til Asker kommune i 1999. Huset og hagen ble fredet av Riksantikvaren i 2006.

Kultur i Esviken

Stiftelsen Stillscape har som leietaker arrangert utstillinger og hatt økologisk kafedrift her.
Stillhetsfestivalen er arrangert tre ganger på Esviken i 2009, 2010 og 2011.
I 2010 ble Spelet om Garborg og Baral av Erling Kittelsen og Arild Stubhaug spilt her og i Alvdal.
En egen venneforening Esvikens venner arbeidet for å skape interesse for de kulturelle verdiene i Esviken.
Vinbergsneglene ved Konglungen blir lokalt kalt «Fru Paus» etter Hedevig Paus. Navnet har sin bakgrunn i at familien hadde tatt med seg slike matsnegler fra Frankrike som de slapp ut i hagen på Esviken.
Lisensiat

Lisensiat (av latin licentia docendi , lisens til å undervise) er en akademisk grad som har vært i bruk i en rekke land. Innholdet i graden og dens plassering i gradshierarkiet har variert med land, fag og tid, men den regnes som en forskningsgrad og tilsvarer omtrent doktorgraden som brukt i de fleste land i dag. Lisensiatgraden som brukt i Danmark og Norge oversettes gjerne til engelsk som PhD.
Lisensiat var i middelalderen en baccalaureus som hadde fått lisens til å undervise ved universitetet.
I Danmark og Norge var lisensiat tidligere en grad plassert noe under gammel doktorgrad. Graden eksisterte i Norge frem til 1845, og igjen i perioden 1955–2003 (ved Universitetet i Oslo og NTH). Graden var lite brukt, mest ved det juridiske fakultet (lic. jur.). Ved NTH ble graden lic.techn. tildelt i perioden 1956 til 1978 da den ble avløst av dr.ing.-graden.
I Danmark har lisensiatgraden på 2000-tallet blitt erstattet av ph.d.-graden, som i forskriften hadde det offisielle navnet «ph.d.-graden (licentiatgraden)» frem til 2002. Også i Norge tilsvarte graden nivåmessig den senere ph.d.-graden som ble innført i 2003.
Corysthea

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Peroksisomer

Peroksisomer er blærer med et unikt sett med enzymer som bryter ned fettsyrer til mindre molekyler.

Funksjon

Organellen sin oppgave i cellen innebærer blant annet å danne peroksider som oksiderer følgende stoffer: Etanol, formaldehyd, maursyre og fenoler.
Hydrogenperoksid (H2O2) blir dannet som et biprodukt av peroksisiomene. Hydrogenperoksid er meget giftig og cellene bekjemper Hydrogenperoksiden med enzymet katalase. Det er på grunn av dette organellet heter peroksisom.
BIOS

BIOS (Basic Input-Output System) er et program som er lagret på en brikke i en datamaskins hovedkort og kjøres når den blir slått på. BIOSens primære oppgave er å forberede maskinvaren, slik at annen programvare (fortrinnsvis operativsystem) lagret på ulike media (disketter, harddisk, CD-er) kan lastes, kjøres og ta kontroll over datamaskinen. Denne prosessen er kjent som «booting» eller «oppstart». Under oppstarten identifiserer og kontrollerer BIOS forskjellige enheter som til sammen utgjør en datamaskin.
Termen BIOS brukes kun i PC-er, mens det i andre typer datamaskiner ofte kalles boot monitor, boot loader eller boot ROM.
Navnet BIOS er et akronym, men det kan også være et ordspill på det greske ordet βίος, som betyr liv.

Hvordan BIOS starter

Når man slår på en datamaskin, blir BIOS kjørt fra det innebygde flashminnet. Lykkes hovedkortets såkalte POST-test (fra engelsk: Power-on self-test), som sjekker systemets integritet, dekomprimerer programmet seg og legges i maskinens hovedminne, slik at det kan kjøres derfra. Deretter sjekker BIOS at den nødvendige maskinvare er koblet til. (Dette kan for eksempel være RAM og grafikkort).

BIOS som firmware

BIOS blir noen ganger kalt firmware eller fastvare, fordi den er en integrert del av en datamaskin. Før 1990 lå BIOS i ROM-brikker, og kunne ikke endres. Etterhvert som BIOS ble stadig mer komplisert, og nødvendigheten for oppdateringer vokste, ble BIOS-programvaren lagret på såkalte EEPROM, eller flash-minnebrikker. Fordelen med slike brikker er at de kan oppdateres av brukeren. Fordi en feil under BIOS-oppdatering, eller i selve oppdateringen, kan føre til permanent havari, har enkelte hovedkort også en ekstra BIOS, kalt «Dual BIOS», som benyttes om den primære BIOSen ikke kan leses eller benyttes. Maskinvarefabrikanter utgir stadig BIOS-oppgraderinger for å oppgradere sine produkter, øke kompatibilitet og/eller fjerne bugs.

Historikk

Begrepet BIOS ble oppfunnet av Gary Kildall og dukket først opp i CP/M-operativsystemet i 1975. CP/M-maskinene hadde vanligvis bare en enkel bootloader i ROM. Senere versjoner av CP/M, samt Concurrent CP/M, Concurrent DOS, DOS Plus, flerbruker-DOS, System Manager og REAL/32 kom med en XIOS (Extended Input/Output System) i stedet for BIOS. De fleste versjoner av DOS brukte en fil ved navn "IO.SYS", "IBMBIO.COM", "IBMBIO.SYS" eller "DRBIOS.SYS", kalt DOS BIOS, som er en analogi til CP/M BIOS.
Noen Sun og PowerPC-baserte datamaskiner bruker åpen firmware for dette formålet.
Ferjesambandet Lyngseidet–Olderdalen

Lyngseidet–Olderdalen er et ferjesamband på fylkesvei 91 over Lyngen i Troms, mellom Lyngseidet ferjekai i Lyngen og Olderdalen ferjekai i Kåfjord. Strekningen drives av Bjørklids Ferjerederi.
Strekningen blir betjent av MF «Goalsevarre», med 16 avganger daglig i hver retning om hverdagen. 2014 var årsdøgntrafikken 203 kjøretøyer.
Før 1975 var fergesambandet og nåværende fylkesvei 868 fra Lyngseidet til Oteren en del av riksvei 6/europavei 6.
Dichodontus coronatus

Utseende

En ganske stor (ca. 40 millimeter) og kraftig, blank, svart hornbille. Kroppsformen er nokså bred. Hannen har et langt, krumt horn (gjerne med en tann midt på oversiden) i pannen, pronotum er nokså bredt, i midten med et høyt, i spissen litt kløvet framspring. Framspringet er svært blankt, pronotum forøvrig med kraftig , nettmasket mikroskulptur. Dekkvingene er glatte og blanke, knapt synlig punkterte. Undersiden er kledt med korte, gule hår. Hunnen mangler horn og pronotum er rundet med et noe blankt felt i midten.

Utbredelse

Arten lever i Malaysia, på Sumatra og Borneo og skal dessuten forekomme i India.
Nødhjelp

Nødhjelp er hjelp i en nødsituasjon hvor det er personskade. Nødhjelp utføres for det meste av hjelpekorps eller redningtjenesten; spesielt har brannvesenet en viktig rolle. Hjelpen kan og bør også utføres av vanlige folk som ankommer ulykkessted før redningspersonell. Hvordan de eller den som først kommer til et ulykkessted handler, kan ofte avgjøre forskjellen på liv og død.
Nødhjelp omfatter også større innsaster og aksjoner ved regionale og internasjonale kriser.
Qijiang

Qijiang (kinesisk: 綦江县; pinyin: Qíjiāng Xiàn) er et fylke i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde fylket et folketall på 946 423 innbyggere.
Under den alvorlige tørkesommeren 2006 i det indre Kina ble det slått varmerekord den 15. august 2006 på værstasjonen i Qijiang: 44,5 grader celsius.

Administrative enheter

Qijiang består av 19 bykommuner:
Gunan (古南镇), Sanjiang (三江镇), Shijiao (石角镇), Dongxi (东溪镇), Ganshui (赶水镇), Datong (打通镇), Shihao (石壕镇), Yongxin (永新镇), Sanjiao (三角镇), Longsheng (隆盛镇), Guofu (郭扶镇), Zhuantang (篆塘镇), Dingshan (丁山镇), Anwen (安稳镇), Fuhuan (扶欢镇), Yongcheng (永城镇), Xinsheng (新盛镇), Zhongfeng (中峰镇) og Hengshan (横山镇).

Samferdsel

Kinas riksvei 210 løper gjennom området. Riksveien begynner i Baotou i Indre Mongolia, fører gjennom Yan'an, Xi'an, Chongqing og Guiyang og ender opp i Nanning i Guangxi.
Olympic Sports Complex Raubichi

Skiskyting

VM i skiskyting ble arrangert i Rawbitsjy i 1974, 1982 og 1990. I 1990 gjorde dårlige snøforhold at bare normaldistansene 20 km for menn og 15 km for kvinner kunne avvikles i Rawbitsjy/Minsk. Mesterskapet ble senere fullført i Oslo og Kontiolax. VM i sommerskiskyting ble arrangert i Rawbitsjy i 1999. Anlegget ble oppgradert fra 2000, og i 2004 var Rawbitsjy arrangørsted for EM. Minsk var blant søkerbyene til VM i 2011, men trakk kandidaturet foran avstemningen. Khanty-Mansijsk vant for øvrig avstemningen mot Nové Město med 27 mot 20 stemmer, og fikk mesterskapet.

Skihopping

Rawbitsjy har et skihoppanlegg med tre hoppbakker med størrelse K74, K52 og K24. Anlegget er Hviterusslands eneste sentrum for skihopping. Den største hoppbakken har plastmatter slik at den kan brukes også sommerstid. Bakkerekorden i K52-bakken er 52 meter, satt av hviterusserne Aliaksei Muravitski og Aleksandr Hancharou, begge i 2009.
Servicehandel

Servicehandel er norsk bransjebetegnelse for det engelske convenience stores, dvs. detaljhandel som omfatter kiosker, gatekjøkken og bensinstasjoner – tidligere gjerne omtalt som KGB – og ikke ordinære dagligvareforretninger. Bransjen omsetter kioskvarer og hurtigmat samt gjerne også et smalt og grunt sortiment av dagligvarer med tilgjengelighet, beliggenhet og åpningstider som konkurranseparametre fremfor pris. I de senere år har det også skjedd en oppblomstring av mindre dagligvarebutikker med lang åpningstid (Brustadbu). Også disse kan regnes til servicehandel. Spesielt innenfor kjeden Bunnpris har Brustadbua blitt brukt aktivt som en del av konseptet.
Kaare Petersen

Slekt

Kaare Petersen var bror av samfunnsøkonomen Erling Petersen (1906–1992). I 1940 ble han gift med Elsa Irene Petersen (født 1914). Han var far til politikeren Jan Petersen (født 1946).

Liv

Petersen ble student i 1931 og studerte ved universitetet i Oslo, hvor han ble cand. oecon. i 1934. Fra 1931 til 1932 studerte han ved Faculté de droit i Paris, og studerte dessuten fra 1938 til 1939 ved London School of Economics og i 1940 ved universitetet i Chicago. Han var ansatt i Statistisk sentralbyrå fra 1935 til 1940, og arbeidet under 2. verdenskrig for Nortraship i New York. Etter krigen fortsatte han å arbeidet for Statistisk sentralbyrå, hvor han ble byråsjef i 1936, underdirektør i 1953 og konstituert direktør i 1954. I 1955 ble han direktør for Forretningsbankenes Konjunkturinstitutt, og i 1960 for Den norske Bankforening.
Petersen skrev en rekke bøker og tidsskriftsartikler om økonomiske spørsmål, og leverte i mange år økonomiske oversikter i NRK.

Utmerkelser og verv

I 1944 deltok Petersen på Bretton Woods-konferansen, og fra 1948 til 1950 var han medlem av FNs økonomiske kommisjon for Europa. Han var Norges delegat på en rekke internasjonale konferanser. Fra 1951 til 1952 var han FN-utnevnt rådgiver i økonomiske saker for Libyas regjering, og i 1960 deltok han i FNs økonomiske kommisjon for Afrika. Han var styremedlem i forsikringsselskapet Gjensidige.
Hofstad skole

Særpreg

Skolen benytter porteføljemetodikk og elevsamtaler i arbeidet med skape gode læringsvilkår for elevene.
Fredsavtalen i Münster

Fredsavtalen i Münster var en traktat mellom De forente Nederlandene og Spania som ble signert i 1648. Det var en banebrytende avtale for den nederlandske republikken og en nøkkelhendelse i nederlandsk historie. Med traktaten ble De forente Nederlandene endelig uavhengig fra det tysk-romerske rike. Traktaten var en del av freden i Westfalen som avsluttet både tredveårskrigen og åttiårskrigen.

Forhandlinger og fred

Forhandlingene mellom de stridende partene begynte i 1641 i byene Münster og Osnabrück som ligger i dagens Tyskland.
Til tross for ikke å være formelt anerkjent som egen stat ble den nederlandske republikken akseptert som deltaker i fredssamtalene, selv ikke spanjolene motsatte seg dette. I januar 1646 var åtte nederlandske representanter i Münster for å begynne forhandlingene. De spanske sendebudene hadde blitt gitt omfattende myndighet av den spanske kongen Filip IV som hadde ønsket fred i flere år. Den 30. januar 1648 kom partene fram til enighet og en tekst ble sendt til Haag og Madrid for å bli signert. Den 15. mai det samme året ble freden inngått og med den ble Nederlandene anerkjent som en egen og uavhengig stat.
En original kopi av avtalen blir oppbevart av Rijksarchief (det nederlandske riksarkivet) i Haag.
Insulinpumpe

Insulinpumpe er en liten infusjonspumpe på størrelse med en mobiltelefon, som brukes av diabetikere for å mer nøyaktig kunne styre tilgangen på insulin. En insulinpumpe brukes istedenfor å injisere insulin med sprøyte eller insulinpenn, og den infuserer insulin som regel gjennom et subkutant kateter i magen. Brukeren kan selv bestemme hvor mange enheter pumpen skal levere.

Dosering av insulin

Insulinpumpen leverer hurtigvirkende insulin gjennom to forskjellige profiler:

Basaldoser

Basaldoser pumpes kontinuerlig for å levere den insulinen som trenger å ligge til grunne mellom måltidene og om natten (dette erstatter langtidsinsulin som blir satt med sprøyter/insulinpenner). Basaldosene kan endres gjennom døgnet, og lagres i profiler til forskjellige bruk på forskjellige dager. Den kan programmeres til å gi f.eks. 1,5 IE per time på morgenen, 3 på dagen og 2 om natten. Den kan også endres midlertidig over en kortere periode.

Bolusdoser

Bolusdoser settes ved behov for å dekke matinntak eller for å rette et forhøyet blodsukkernivå. Bolusdosene kan settes til å påvirke insulindosen i forskjellige mønstre og over forskjellige tidsperioder avhengig av behov, f.eks når man spiser mat som er tungt fordøyelig og som brytes ned over lengre tid. 
Insulinpumper kan også ha et innebygd system for å regne ut insulinbehov basert på inntak av karbohydrater. Brukeren må først ha regnet ut sitt insulin-til-karbohydrat-forhold, noe som også kan variere etter tid på døgnet. Selv om dette verktøyet gjør det enklere å beregne insulindoser, må diabetikeren alltid tenke på egne behov, dagsform og andre faktorer som kan endre insulinbehovet.

Bruk av insulinpumpe med CGM

Insulinpumpen kan også kobles til en Kontinuerlig Glukosemåler (CGM) som kan vise sanntidsinformasjon og blodsukkertrender i insulinpumpens display.
Insulinpumpen kan dermed varsle når blodsukkeret går for høyt eller for lavt i forhold til brukerdefinerte verdier. Dette gir et helhetlig behandlingsbilde og lar brukeren se trender og ta avgjørelser raskere for bedre regulering av blodsukkeret. Man kan laste ned informasjon fra insulinpumpen til en PC og dermed få oversikt overblodsukkertrender og insulinbruk over en gitt periode.

Rammer

I Norge er det egne regler for hvem som kan få insulinpumpe, og det foreligger nasjonale avtaler om hvilke leverandører som leverer insulinpumper og forbruksmateriell til det norske helsevesenet.
Middelalder-Oslo

Middelalder-Oslo, (inntil 21. mars 2012 Interesseforeningen Oslos Middelalder (IOM)) og er en forening som ble stiftet i 1995. Den har bl.a. som formål å arbeide for bevaring av middelalderområdene i Oslo. Foreningen er også medarrangør av Oslo Middelalderfestival.
Józef Beck

Bakgrunn

Beck stammet fra en polsk kalvinistisk familie hvis forfedre på kong Stefan Báthorys tid på 1500-tallet hadde innvandret fra Flandern til Polen. Hans far var østerriksk embedsmann i Galicia.

Militær i første verdenskrig

Beck var student ved en teknisk skole i Lwow ved tiden for første verdenskrigs utbrudd, men sluttet seg da til den hemmelige polske militære organisasjon Polska Organizacja Wojskowa (POW) som ble grunnlagt og oppbygd av Pilsudski i 1914. Han tjenestegjorde på sentralmaktenes side i første brigade av de polske legionrt. I november 1916 ble de polske legioner stil under tysk kommando (Den polske Wehrmacht). Kort etter ble legionene oppløst; de fleste av dens offiserere hadde vegret seg mot å sblehhe troskapsed til den tyske keiser («Eidkrise»), ettersom de var mistroiske til de tyske planer for Polen. De fleste offiserene ble da internert. Men Beck unngikk dette og i 117 klarte han å flykte.

Det selvstendige Polen

Da Polen hadde fått tilbake sin selvstendighet ble Beck gjort til leder for en artillerienhet og knyttet til generalstaben. Han tjenestegjorde så som militærattasjé i Frankrike 1922–23 men var dårlig likt av franskmennene. I 1926 medvirket han i militærkuppet som bragte Pilsudski til regjeringsmakten.

Regjeringen

Beck tjenestegjorde i Pilsudskis regjering årene 1926–30 som krigsministerens stabsjef, og 1930–1932 som visestatsminister og viseutenriksminister. På oppfordring fra Pilsudski tok han i 1932 på seg ansvaret å som utrenriksminister for Polens utenrikspolitikk, et oppdrag som han oppeholdt frem til krigsutbruddet i 1939. I juli fikk han i stand den polsk-sovjetiske ikkeangrepspakt med Sovjetunionen. I januar 1934 inngikk han med det nazistiske regime dessuten den tysk-polske ikkeangrepspakt.
Som utenriksminister avviste han Tysklands krav vedrørende den polske korridor og Fristaden Danzig, noe som gav Adolf Hitler et påskudd til sine angrepsplaner.
Etter den tyske invasjon av Polen ved krigsutbruddet søkte Beck støtte hos Polens allierte (Frankrike og Storbritannia), men etter det at Polen var blitt overkjørt av sine naboer i september 1939 av den historiske firepartersdelingen av landet flyktet Beck sammen med regjeringen til Romania der de ble internert av myndighetene. Han døde der i 1944 etter å ha blitt rammet av tuberkulose.
Atomics

Atomics var Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux i 1990 med Trond Kirkvaag og Øivind Johannessen (også kjent som Raymon) i rollene. Regien var ved Helge Lyngstad. Manuset ble skrevet av Kirkvaag, Harald Staff og Lyngstad.
Lengde: 27 minutter.
Bidraget ble sendt på NRK TV 21. april 1990.
Det vant ingen priser.
Chiridopsis

Utseende

Middelsstore, ovale, blanke, gulbrunlige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbiller, oftest med svarte tegninger. Sett frå siden er de jevnt hvelvede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen bredt oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er ganske grovt punktert med punktrader på dekkvingene.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. I alle fall neen av artene lever på planter i vindelfamilien.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Afrika (inkludert Madagaskar) og Asia.
Nesodes

Utseende

En nokså liten, noe kraftig, mørkbrun trebukk, kroppen for det meste dekket av lys bestøvning. Antennene er nokså kraftige og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er litt rundede, beina forholdsvis korte.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra øya Revilla Gigedo i Mexico.
Huw Thomas

Utdannelse

Thomas ble født den 25. februar 1958 i London i England. Han ble utdannet ved Harrow School, en privatskole for gutter i London. Han studerte pre-klinisk medisin ved Trinity College, Cambridge, og ble uteksaminert med graden bachelor of arts (BA) i 1979: i henhold til tradisjon ble hans BA forfremmet til graden Master of Arts (MA Cantab). Han tok videre studier i medisin ved London Hospital Medical College, og fullførte gradene Bachelor of Medicine, Bachelor of Surgery (MBBS) i 1982. Han utførte kreftforskning ved University College, London, for å fullføre doktorgraden (PhD) i 1991.
Birgittaklosteret i Trondheim

Birgittaklosteret på Tiller i Trondheim er et katolsk nonnekloster tilknyttet birgittinerordenen. Birgittaklosteret befinner seg ca. 10 km sør for Trondheim sentrum, nær Tiller kirke.

Historikk

Den hellige Birgitta fra Upplands len i Sverige grunnla sitt
første kloster i Vadstena i året 1370. Flere århundre senere i 1911
fornyet den salige moder Elisabeth, som var født i Fåglavik i
Västergötland, Birgittaordenen med hovedklosteret i Roma.
Under hennes ledelse fikk Birgittaordenen nytt liv.
Birgittasøstrene kom til Norge og Trondheim i 1998, og
opprettet et kloster i midlertidige lokaler (nær Heimdal sentrum) den 19. juni 1998. 
I august 2009 kunne søstrene
flytte til sitt nye kloster på Tiller. Klosteret er på 3.100
kvadratmeter. Gjestehuset med 5 dobbeltrom, 15 enkeltrom og
konferanserom kunne tas i bruk samtidig. 
Siden 25. juni 2009 har Patrizia Telese virket som klosterets priorinne.
Siste byggetrinn, presteboligen og klosterkirken, sto ferdig i desember 2010 og ble
høytidelig innviet 2. april 2011. Biskop Bernt Eidsvig var hovedcelebrant.
Kirken har sitteplasser til ca. 100 besøkende.
Helle (Kragerø)

Helle er et sted i Kragerø kommune i Telemark. Helle inngår i tettstedet Vadfoss/Helle sammen med Vadfoss. Statistisk sentralbyrå regner Helle og Vadfoss som ett tettsted med 1571 innbyggere 1. januar 2008. Helle består av områdene Nordbø, Sollia, Måneliheia og Skarbo. Sentrum på Helle er ikke stort, men har en nærbutikk, serveringsstedet Hellekroa, en frisørsalong og Furubo omsorgsboliger.
I 1580 ble det anlagt et sagbruk på Strand. Det kjørte helt til det ble avviklet i 1930, etter 350 års virke.
På Gamle Sollia ligger Hellekirken som er relativt ny, og like ved Hellekirken Barnehage. Hele området ligger nå under Sannidal prestegjeld/-sokn, i motsetning til før da Skarbo og Fossing lå under Skåtøy prestegjeld. På Nordbø ble det nylig bygget en stor ny grunnskole, Helleskolen, som tok over for Årø skole og Skarbo skole. Rett ved Helleskolen er det idrettsanlegg og kunstgressbane. Et postkontor ble lagt ned rundt årtusenskiftet. På Skarbo holdt en kjettingfabrikk maskinene i gang i mange år, men måtte opphøre produksjonen på 1990-tallet.
Helle er forbundet med omverden via fylkesvei 363, som går fra E18 i nordøst til Kragerø by i sør og Sannidal i vest. Mot Skarbo strekker fylkesvei 210 seg østover. Metrobuss og Drangedal Bilruter har begge avganger hver halvtime til Sannidal/Kragerø. I tillegg er det diverse spesialavganger i forbindelse med pendling.
Av innsjøer finnes blant andre Øvre og Nedre Strandtjenn, Langtjenn, Bastautjenn, Årømyrtjenna og Svarttjenn.