google/wiki40b huggingface dataset:
Pen Argyl

Pen Argyl er et sted i Northampton County i den amerikanske delstaten Pennsylvania. Det ligger i Lehigh Valley, 29 km nord for Easton. Ved folketellingen i 2010 var innbyggertallet 3595.
Kinn (anatomi)

Kinn (latin: buccae) er sidedelen av ansiktet under øynene og mellom nesen og det venstre eller høyre øret.
Kinnet strekker seg, hos pattedyr, fra kjeven til kinnbenet.
Kinnet lukker munnhulen både på venstre og høyre side av hodet ved kjevemuskelen (musculus buccinator).
Vasilij Perov

Bakgrunn

Perov var født utenfor ekteskap. Faren, sakføreren Grigorij Kridener, kom fra lavadelen. Etter å ha fullført et kurs ved distriktsskolen i Arzamas, ble Perov overflyttet til Aleksandr Stupins kunstskole i samme by. I 1853 ble han tatt inn ved Moskvas skole i maling, billedhogging og arkitektur. Han gikk i lære hos flere anerkjente kunstmalere.

Kunstnerisk virke

Fra 1856 og utover ble han ved flere tilfeller tildelt medaljer og fikk ofte ros for sine arbeider. Fremst blant disse maleriene er Seremoni i en landsby (1861).
Med et utenlandsstipend bekostet av den russiske stat, reiste Perov i 1862 til Vest-Europa. Han besøkte flere tyske byer, og deretter Paris. Under dette utenlandsoppholdet malte han flere verk som viser scener fra europeisk gateliv, slik som Statuett-kjøperne, Musikanten og de forbipasserende, og Parisisk filleplukker (1864).
Vel hjemme i Moskva igjen i 1865, skapte Perov de neste 6-7 årene sine hovedverk. Blant disse regnes Den siste reise (1865), Troika. Småbarn i tjeneste henter vann (1866), Den druknede (1867), En guvernante kommer til en kjøpmanns hus, En samling ved jernbanen (1868), Tavernaen ytterst i byen (1868), Fuglefangeren (1870), Jegere hviler (1871). Perov malte i 1872 det mest kjente portrettet av forfatteren Fjodor Dostojevskij.
Fra 1871 innehadde han stilling som professor ved Moskvas skole i maling, billedhogging og arkitektur. Andrej Rjabusjkin er den av Perovs elever som ble mest kjent. Det var i denne perioden Perov kom med i Peredvizjnikibevegelsen.
Perov døde av tuberkulose. Han ble bisatt ved Danilov-klosteret, men i 1950-årene ble graven flyttet til gravstedet Donskoje.
Jacques Paisible

Liv og virke

Jacques Paisible stammet fra en familie av musikere som var aktive ved det franske kongehoffet. 
I 1673 kom Paisible til England sammen med komponisten Robert Cambert. De første sporene etter ham i London er som deltaker under oppføringen av masquen Calisto av Nicholas Staggins (død 1700). Fra 1677 var Paisible hoffmusiker, og 1685 ble han medlem av kong Jakob IIs King's Musick. I 1693 – 1702 var han hoffkomponist for prins Jørgen, den kommende dronning Annes ektemann.
Paisible skrev enkelte sceneverk for flere Londonteatre og samlinger med danse- og fløytemusikk. Paisibles komposisjoner er i fransk barokkstil, først i de senere verkene kan det spores italiensk innflytelse.
Reform 94

Kritikk

Reformen har ofte blitt kritisert for å teoretisere yrkesopplæringen, noe som ifølge kritikere førte til stort frafall blant elever som var svake i teori.
Standfugl

En standfugl er en fugl som har tilhold i det tilnærmet samme området året rundt, uavhengig av hekketid og årstid. Mange standfugler gjør allikevel korte trekk, gjerne relatert til tilgangen på mat, redebygging, regntid og flom eller lignende. Det motsatte av en standfugl er en trekkfugl; fugler som hekker på høye breddegrader (altså nærmere polene) og overvintrer på lave (altså nærmere ekvator).
Eksempler på norske standfugler er blåmeis, kjøttmeis, flaggspett, kattugle, skjære og stokkand.

Dagflyttere

Noen standfugler, som kråke og kaie, er dagflyttere (også kalt dagtrekkere), som drar på korte dagtrekk, ofte relatert til tilgangen på mat. Dette er typisk sosiale fugler som overnatter i samlet flokk.

Sesongflyttere

Mange standfugler er sesongflyttere (også kalt sesongtrekkere) som gjør korte sesongmessige forflytninger, som regel relatert til tilgangen på mat, flomutsatt redebygging, regntid og lignende. Et eksempel er krontraner (Balearica).
Hoffsjef

Hoffsjef er øverste administrative leder for et kongelig hoff. 
I Tyskland var dette et embete som var tillagt adelen, og ble titulert Hofmarschall (hoffmarskalk). I Sverige brukes fortsatt titlene Riksmarskalksämbete og   Hovmarskalksämbete. I Luxembourg benyttes tittelen Maréchal de la Cour. I Danmark er Hofmarskallen leder for Dronningens hofstat og derved hoffets sjef og administrator.
I Norge ble tittelen hoffsjef innført i 1866. Hoffsjefen er i Norge øverste administrative leder ved Det kongelige hoff og står ansvarlig for virksomheten overfor kongen. Hoffsjefen har det øverste ansvar for personalspørsmål, hoffets organisering og virksomhet, og har seremonielle og protokollære oppgaver. Hoffsjefen er medlem av ordensrådet i St. Olavs Orden, der han eller hun er skattmester. I Den Kongelige Norske Fortjenstorden er hoffsjefen ordenskansler. Hoffmarskalken er i Norge underordnet hoffsjefen og fungerer som økonomi- og administrasjonssjef ved hoffet.
Airport '77 – Flight 23 savnet

Handling

Den rike kunstsamleren Philip Stevens inviterer sine venner til innvielsen av sitt nye kunstmuseum i Palm Beach i Florida. Hans egen spesialinnredede jumbojet stilles til disposisjon for gjestene. Når flyet setter av gårde er det fullastet med prominente personer og verdifulle kunstgjenstander. Flyets annenpilot har har imidlertid til hensikt å kapre flyet for deretter å lande det på et øde sted Bahamas slik at han kan stikke av med den verdifulle lasten. Men under kapringen oppstår det kaos og flyets ene vinge krasjer med tårnet på en oljeplattform og styrter deretter i havet, midt i Bermudatriangelet. Mange av passasjerene overlever i styrten, men når flyet begynner å synke blir det meget dramatisk for de overlevende. Til alt hell blir flyet liggende på grunt vann, men farlig nær en undersjøisk klippe. Oksygenet ombord er i ferd med å brukes opp og utfordringen blir å få passasjerene opp til overflaten.

Popularitet og økonomi

Aiport '77 ble en moderat suksess i USA, hvor den innbrakte $30 millioner og havnet på en 19-plass over de mest innbringende filmene i 1977. Den ble den tredje mest innbringende av Airport-filmene i USA.
Produksjonskostnadene var på $6 millioner. (dobbelt så mye som Airport '75).

Anmelderne

Den fikk lunken mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 38 % på Rotten Tomatoes. Roger Ebert gav den 2 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin har gitt den 2,5 av 4 stjerner i sin Movie Guide.
Den fikk middels god mottakelse fra de norske anmelderne. Den har fått 2 av fem stjerner i Den store film- og videoguiden.

Priser

Filmen fikk ingen priser, men det kan nevnes at den ble nominert til to Oscar (beste scenografi og beste kostymedesign).
Läckö slott

Läckö slott er et middelalderslott på Kållandsö i Vänern i Sverige. Slottets eldste deler er fra 1298 og ble bygget av Brynolf Algotsson, biskop i Skara. Etter riksdagen i Västerås i 1527 ble slottet lagt under kronen og ble forlegning. Magnus Gabriel De la Gardie eide slottet på 1600-tallet og det var han som gav det sitt nåværende utseende. 
I 1990 ble slottet overtatt av Stiftelsen Läckö Slott, siden 1993 forvaltes slottet av Statens fastighetsverk. Offisielt heter slottet Sikajocki, men navnet er lite brukt.
Peter Parker (lege)

Liv og virke

Parker ble født i en ortodoks kongregasjonalistisk familie. Hans foreldre Nathan Parker (1764–1826) og Catherine Murdock († 1836) var bønder. Parker ble uteksaminert i 1831 fra Yale University som bachelor og i 1834 fra Yale Medical School som doktor i medisin. I januar 1834 avsluttet han også et teologistudie ved Yale, og ble ordinert til prest for presbyterianerne.
I februar 1834 reiste Dr. Parker til Kanton, der han ble den første protestantiske legemisjonæren i Kina. I 1835 åpnet han her eyt sykehus for øyesykdommer. Parker spesialiserte seg på øyesykdommer som grå stær, men han opererte også svulster og innførte vestlig anestesi i Kina, i form av eternarkose. 
Den 29. mars 1841 giftet han seg i Washington D.C. med Harriet Colby Webster (født ca. 1820 i Augusta i Maine).

Lam Quas malerier

Parker møtte og samarbeidet med den vwestlig utdannede maleren Lam Qua og gav ham i oppdrag å male portretter av pasienter med store svulster eller andre påfallende særegenheter. Noen av disse bilder er tilgjengelig online i Peter Parker Collection, som er ved Yale-universitetets medisiniske bibliotek.
Føroya Fiskasøla

Føroya Fiskasøla (Færøyenes Fiskesalg) var et færøysk salgssamvirke for fiskeprodukter.
Samvirket ble opprettet den 16. juli 1948 av Dánjal Niclasen og Leif Waagstein, etter at Føroya Fiskaexport hadde nedlagt sin virksomhet i 1942. Samvirket hadde monopol på salt- og klippfiskeksport med regjeringens godkjennelse frem til 1. juni 1953. Føroya Fiskasøla spilte en nøkkelrolle i gjenreisningen av Sjóvinnubankin i 1950-årene, og samvirket eide en tredjedel av aksjene i banken. Føroya Fiskasøla stod i sentrum av den færøyske fiskeindustrien, var lenge øygruppens største virksomhet, og hadde sin storhetstid i 1970- og 1980-årene. Samvirket fikk store økonomiske problemer under finanskrisen i 1990-årene, og i 1995 ble det avviklet. Funksjonene ble overtatt av nyopprettede Faroe Seafood.
HKB 16./974 Grönsviken

Hær Kystbatteri 16./974 Grönsviken (HKB 16./974) (tysk: Heeres Küsten Batterie 16./974 Grönsviken) var et tysk kystfort, også kalt Grønsvik kystfort som ligger i Lurøy kommune nord på Helgeland. Kystfortet ble bygd av sovjetrussiske krigsfanger i perioden 1942 til 1945, som en del av Atlanterhavsvollen, og var operativt fra høsten 1942. Atlanterhavsvollen skulle beskytte Kontinentet og Norge mot britiske, og etter hvert også amerikanske, angrep. Forsvarsverket ble satt på prøve med den allierte invasjonen 6. juni 1944 i Normandie, men måtte gi tapt.

Et hærkystfort

I Norge var det ved krigens slutt nesten 300 kystfort væpnet med om lag 1 100 kanoner. Av disse var ca. 70 marinekystfort og ca. 210 hærkystfort. Grønsvik kystfort var et hærkystfort, og utgjorde sammen med ni andre kystfort artillerigruppe Sandnessjøen. Artillerigruppens hovedoppgave var å forsvare fjordområdene inn mot Mo i Rana og Mosjøen, og dermed hovedveien gjennom Nordland (nåværende E6) og Nordlandsbanen mot invasjon. Hærkystfortene var bemannet av den tyske hæren, og for en stor del utstyrt med hærens våpen. Hovedutrustningen ved Grønsvika besto av fire 155mm K416(f) feltkanoner av fransk opprinnelse. Mens marinens kystfort var utstyrt med skipskanoner, og derfor kunne følge sjømål, ble hærens kystfort tvunget til å skyte sperreild mot skip. I tillegg til hovedskytset var fortet utstyrt med sekundærskyts (en 75mm K231(f) feltkanon), nærforsvarsvåpen og luftforsvarsvåpen.

Etterkrigstiden

Etter krigen ble Grønsvik kystfort, på samme måte som andre norske kystfort, utsatt for til dels store ødeleggelser. Mye av utstyret ved fortet ble gjenbrukt og kanonene sendt til omsmelting.

I dag

I dag er Grønsvik kystfort delvis gjenoppbygget og omgjort til museum med utstillinger om regionens krigshistorie generelt og om kystfortene mer spesielt. Her er også en utstilling om Omega, et verdensomspennende navigasjonssystem for amerikanske atomubåter i drift til 1997. Den eneste norske stasjonen i systemet lå i Aldersundet i Lurøy kommune. Museet i Grønsvika ligger ved riksvei 17, Kystriksveien, like nord for Stokkvågen, og er i dag en del av Helgeland Museum. Museet er åpent mellom 0845 og 1700 i sommersesongen, og ellers etter avtale. Sør for kystfortet er det laget en skiltet naturinformasjonsløype som går langs en gammel tysk veg ned til selve Grønsvika, hvor man også finner et monument over de sovjetrussiske krigsfangene som døde under arbeidene på kystfortet.
Betalingsmur

En betalingsmur (engelsk paywall) er en teknikk som noen nettsteder benytter for å blokkere sider for lesere som ikke betaler for tilgangen til disse.

Historie

Uttrykket «periodisk betalingsmur» - intermittent pay-wall skrev World Association of Newspapers and News Publishers om i 2011.

Norge

Den første betalingsmuren på en norsk nettavis var på plass 5. november 2011 hos Hallingdølen. I februar 2015 var det cirka 50 norske aviser som hadde betalingsløsninger - det vil si at det krevde betaling for tilgang til (deler eller alt av) digitalt innhold.
Callosides

Utseende

Små, mørke biller. Oversiden er matt, ru og litt knudrete. Hodet er rundet, med et par knøler i pannen. pronotum er bredere enn langt, med rundede, taggete sider og noen korte, uregelmessige lengdekjøler. Dekkvingene er rundede, med en skarp lengdekjøl i den ytre delen.

Levevis

Artene lever i tropisk skog, mellom 1200-2800 meter over havet, der de kan finnes mellom løvstrø. Munndelenes bygning kan tyde på at de lever av sopphyfer.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Colombia og Ecuador.
Norske deltakere i friidrett under OL

Norske deltakere i friidrett under OL inneholder alle norske deltakere som har deltatt i friidrett i sommer-OL. Norske utøvere har deltatt i totalt 24 sommer-OL, fra Sommer-OL 1900 til Sommer-OL 2016. Totalt 215 (180 menn og 35 kvinner) utøvere har deltatt, og Norge har tatt totalt 20 medaljer (7 gull, 5 sølv og 8 bronse), der Kjersti Tysse Plätzer, Trine Hattestad, Andreas Thorkildsen og Arne Halse med to medaljer hver. 
Den yngste deltakeren i friidrett var Anne Lise Wærness som var 17 år og 46 dager da hun deltok i Sommer-OL 1968, mens den eldste deltakeren var Edgar Bruun som var 46 år og 352 dager da han deltok i Sommer-OL 1952.
Mauritius' sentralbank

Mauritius' sentralbank (Bank of Mauritius) er sentralbanken på Mauritius.

Historie

Mauritius fikk sin selvstendighet fra Storbritannia 12. mars 1968.
Sentralbanken ble etablert i september 1967, etter modell av Bank of England, og med bistand fra den engelske sentralbanken. Før dette ble utstedelsen av valuta håndtert av Board of Commissioners of Currency. Etableringen markerte samtidig et skifte i pengepolitikken, fra å ha en valuta som var låst til det engelske pundet, over til å selv styre verdien av sin valuta.

Sentralbanksjef

Sentralbanksjef er pr mai 2014 Rundheersing Bheenick. Han har hatt denne stillingen siden februar 2007. Med seg har han to visesentralbanksjefer: Yandraduth Googoolye og Issa Mohamad Soormally.
Metcalf Energy gasskraftverk

Metcalf Energy gasskraftverk er et gasskraftverk ved San Jose i California i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW, fordelt på 2+1 turbiner. Dette er et av delstatens mindre fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 2002 og stod ferdig i 2005. Brenselkilden er  naturgass. Operatør og eier er Calpine Corp.
Decorah

Historie

Opprinnelig bosatt i 1849, har Decorah blitt er populært senter for norsk-amerikansk kultur som stammer fra en stor norsk befolkningstilflyttning i 1850-årene. Siden 1862 har det var hjemstedet til Luther College, en utdannelsesinstiusjon drevet av Evangelical Lutheran Church in America.
Tidlig i juli er Decorah vert for Nordic Fest, en feiring av norsk kultur med folkedans, mat og musikk. Decorah er også hjemsted for Vesterheim Norwegian-American Museum, det største museum i USA viet til en enkelt immigrantgruppe. Inntil 1972 ble en av de største norskspråklige avisene i USA gitt ut i Decorah, nemlig Decorah Posten.
Byen er navngitt etter indianerhøvdingen Waukon Decorah, en mann fra Winnebagostammen som samarbeidet med amerikanske nybyggere under Black Hawk-krigen, og hvis folk ble drevet ut av Wisconsin i nordøst Iowa.
Roumieh

Roumieh er en landsby øst for Beirut, i Metn-området av Libanon.
Landsbyen er for det meste maronittisk, med det er også et sterkt gresk-ortodoks nærvær. Her dyrkes blant annet fiken, oliven og zaatar. Her er også Roumieh-fengselet med plass til mer enn 3 000 innsatte.
Harry Kvebæk

Biografi

Han var solotrompetist i Oslo Filharmoniske Orkester fra 1963 til 1973. Fra 1947 til 1963 var han ansatt som solokornettist i Forsvarets Stabsmusikkorps. 
Kvebæk var lektor ved Veitvedt Musikkonservatorium fra 1970 til 1973.
Han var amanuensis i trompetspill og kammermusikk ved Norges musikkhøgskole fra 1973, senere professor i trompetspill.
Kvebæk var i mange år Norges fremste trompetist og underviste en hel generasjon med fremgangsrike trompetister, blant dem Ole Edvard Antonsen, Jan Fredrik Christiansen, Lars Næss, Christian Beck og Arnulf Naur Nilsen. Han startet Ungdomssymfonikerne i 1973 sammen med dirigenten Karsten Andersen og fiolinisten Leif Jørgensen.
Kvebæk var initiativtager til vernet av Fetsund Lenser som nasjonalt lensemuseum.
Lysaker skole

Brannen i 2010

Våren 2010 ble det arbeidet med rehabilitering av skolen, og den skulle etter planen stå klar til januar 2011. I mellomtiden blir elevene busset til den nybygde skolen ved Storøya grendesenter på Fornebu. Om ettermiddagen den 12. mai 2010 brant skolen, og takkonstruksjoner og gymsal fikk omfattende skader. Den eldste delen av skolen fikk mindre skader. Det ble ikke meldt om personskader, og bygningsarbeiderne som arbeidet ved skolen klarte å ta seg ut.
Frederik av Danmark

Den danske kongerekken

Den danske kongerekken domineres siden Huset Oldenburg besteg tronen 1400-tallet av regenter ved navn Christian eller Frederik. Den første i denne rekken var Christian I (1448-81), som ble etterfulgt av Hans I (1481-1513), Christian II (1513-23), Frederik I (1523-33) og Christian III (1534-59). Inntil den nåværende regent, Margrethe II (1972-), har det vært en "ubalanse" mellom regentnummeret til Christian og Frederik, ettersom Christian N har blitt etterfulgt av Frederik N-1, mens Frederik N har blitt etterfulgt av Christian N+2.
Arveprins Frederik vil om han blir konge ta kongenavnet Frederik X (Frederik 10. i Danmark), hvilket er det samme regentnummer som Margrethes bestefar, Christian X, den siste konge ved dette navn, og som ble etterfulgt av Frederik IX. Dette vil medføre at ved neste kongeskifte, formodentlig ved Frederiks død vil Frederik N bli etterfulgt av Christian N+1.
Stavka

Stavka under første verdenskrig

Ved mobiliseringen 30. juli 1914 ble storfyrste Nikolaj Nikolajevitsj øverstkommanderende for den russiske arméen. Han tiltrådte så sent at han hadde ingen innflytelse over planverket ved krigsutbruddet. Han var kompetent, men ble avsatt i 1915, etter intriger blant annet fra Rasputin og  Tsaren tok selv kommandoen. Stavkas leir ble først etablert ved Baranovitsji, en hviterussisk (dengang polsk) by. Etter den tyske offensiven ble Stavka i 1915 flyttet til Mogilev.

Stavka under andre verdenskrig

Da Operasjon Barbarossa ble innledet, fantes det ingen øverstkommanderende for de sovjetiske militære styrker. Denne posisjonen (Glavkom) ble avskaffet under militærreformen i 1920-årene, slik unngikk også Stalin en rival. Men Stavka ble etablert etter den tyske invasjonen i 1941 gjennom et dekret fra Stalin fra 23. juni 1941. Her ble den øverste kommandoen av de tre våpengrenene samlet i «hovedkommandoen for Sovjetunionens væpnede styrker», Stavka Glavnogo Komandovanija med ham selv som leder. Stavka besto da foruten Stalin selv av marskalk Semjon Timosjenko, marskalk Georgij Zjukov, utenriksminister Vjatsjeslav Molotov, marskalk Kliment Vorosjilov, marskalk Semjon Budjonnij og admiral Nikolaj Kusnetsov. Stavka ble organisert slik at disse medlemmene hadde ansvaret for spesielle frontavsnitt, i tillegg deltok også medlemmer av den politiske ledelsen.
Stavka ble reorganisert to ganger i løpet av invasjonsåret 1941, først 10. juli og derpå 8. august. Begge ganger ble navnet forandret, først til «sentralkommandoen for overkommandoen», Stavka Verkhovnogo Komandovanija og deretter til «sentralkommandoen for den øverste hovedkommandoen», Stavka Verkhovnogo Glavnokomandovanija. Både ved oppstart og ved de følgende omorganiseringene var Stavka underlagt tett politisk styring.
Hærens nummersystem

Hæren, i praksis infanteriet, ble i 1628 inndelt i regimenter og fähnlein. Stedsnavnet inngikk i betegnelsen. Fähnleinbegrepet gikk ut i 1641. Fra 1718 ble regimenter fra samme distrikt fortløpende nummerert, for eksempel 1. (Nordre) Trondhjemske infanteriregiment og så videre. Fra 1789 innførte man spesialbetegnelser og våpenartbetegnelser på de vervede regimenter.

Geografisk inndeling

Militærgeografisk kan Norge deles i seks regioner: Nord-Norge, Trøndelag, Vestlandet, Sørlandet
og to på Østlandet. Grensene mellom regionene har gjennom tidene blitt endret flere ganger.
Senter i regionene har vært knyttet til byene Trondheim, Bergen og Kristiansand. I Nord-Norge har det vært trekanten Tromsø, Narvik, Harstad og på Østlandet Halden – Oslo (Hamar). På Østlandet har det vært større endringer, men Østfold (Båhus, Smålenene) har alltid vært knyttet
til Halden (område 1) og Vestoppland har alltid vært knyttet til område 2.

Divisjonsnummersystemet (DIVnr)

Kongelig resolusjon av 3. juli 1817 bestemte at Hæren blant annet skulle bestå av fem infanteribrigader. Det var 1.
Akershusiske, 2. Akershusiske, 3. Trondhjemske, 4. Bergenske og 5. Kristiansandske
infanteribrigader. I 1877 byttet 3. og 5. nummer. Brigadene hadde en seksjon kalt brigadekommando (5. Brig.kdo.), som hadde ansvar for krigsorganisasjonen og planer. Den neste store endring fant sted i 1911. Da ble det opprettet seks brigader, som ved Hærordningen av 1916 ble
betegnet divisjoner. Divisjonene var fortløpende nummerert uten geografiske stedsnavn.
Divisjonene tilsvarte det som senere ble distriktskommandoer. Divisjonene fikk i 1933 i
oppdrag å etablere hver sin feltbrigade med samme nummer som divisjonen. Den 30. april 1940
opprettet sjef 6. Divisjon; 7. Feltbrigade. Flere underavdelinger til divisjonen fikk samme nummer som divisjonen. Dette nummersystemet kalles divisjonsnummersystemet, det vil si divisjon og brigade (og øvrige divisjonsavdelinger) har samme tall i sine betegnelser.

Regimentsnummersystemet (REGnr)

Regimentene ble i 1911, organisert med et nummersystem fra 1 til 18. Finnmarken bataljon, som
skulle ha vært IR 17, ble i 1933 splittet til Alta- og Varanger bataljon. IR 18 var Jegerkorpset i en kortere periode. Infanteriregimentene var ansvarlig for rulleføring og utskriving av vernepliktige. Etter krigen beholdt man feltbrigadene til 1952, deretter fikk man kombinerte regimenter som i 1983 ble omdøpt til brigader. Brigadene ble nummerert etter det samme system fra 1 til 15, tilsvarende oppsettende regiment. Unntak var BRIG N og BRIG S, som startet som stående avdelinger. Dette nummersystemet kalles regimentsnummersystemet. Infanteriregiment og brigade har samme tallbetegnelse.
Nordisk ministerråd

Nordisk ministerråd er et nordisk, politisk samarbeidsråd som ble etablert i 1971. 
I motsetning til Nordisk råd, som er for parlamentarikere (medlemmer av nasjonalforsamlingene), er Nordisk ministerråd et forum for representanter for de nordiske regjeringene. Her drøftes tema som er av felles, nordisk interesse. Ministerrådet kan, ved enstemmighet, legge fram forslag for Nordisk råd, og kan i noen tilfeller også fatte vedtak selv. Disse vedtakene er bindende for de enkelte regjeringene. Det overordnede ansvaret for Nordisk ministerråd ligger hos statsministrene, men ansvaret er delegert til den som er nordisk samarbeidsminister i de enkelte land (ofte forkortet MR-SAM – Ministerrådet for de nordiske samarbeidsministrene), samt Den nordiske samarbeidskomiteen (NSK). 
Til tross for at dette er et nordisk forum behandler Nordisk ministerråd også saker som dreier seg om europeiske forhold, herunder EU. To av medlemslandene, Sverige og Finland ble EU-medlemmer i 1995, mens Danmark har vært EU-medlem siden 1973. (To områder av Riksfellesskapet har fått unntak fra dette medlemskapet: Færøyene og Grønland) 
Formannsskapet i rådet går på omgang mellom de fem medlemslandene, Finland har i 2016 formannskapet i Nordisk ministerråd. De viktigste temaene i det finske formannskapet er vann, natur og mennesker.
Nordisk ministerråd har også en representant i Østersjøkonferansen (BSPC).
Ja, vi elsker (TV3)

Opphav

Programmet var en norsk versjon av det svenske Kär och galen. Dansk TV3 hadde også sin versjon.

Anmelderne og seertall

Programmet ble dårlig mottatt av VG. Avisas anmelder beskrev det som både «lite innholdsrikt og lite sjarmerende».
Programmet ble en seermessig fiasko og hadde i overkant av 100 000 seere. På det meste 120 000 seere og på det laveste 99 000. Den svenske versjonen av programmet hadde et seersnitt på 1,5 millioner. I sesong to var seertallene så lave som 80 000 på sitt verste.