Paleolitikum

Innledning

Den paleolitiske perioden utmerker seg ved utviklingen av de første steinredskaper. Den dekker den aller største delen av menneskehetens historie, grovt regnet rundt 99% av menneskelig historie, og strekker seg fra 2,5 eller 2,6 millioner år siden med introduksjonen av steinredskaper til introduksjonen av jordbruk og slutten på den den paleolitiske perioden en gang rundt 10 000 f.Kr. Fra Paleolitikum kom Mesolitikum, en mellomperiode inntil neolittisk tid avløste i vestlige Europa, og i områder ikke påvirket av istiden som med epipaleolitisk epoke, eksempelvis som i Afrika.
I løpet av den paleolitiske perioden grupperte menneskene seg sammen i små samfunn og livnærte seg ved å samle planter og jakte på ville dyr. Paleolitikum er karakterisert ved bruken av steinredskaper som ble konstruert ved å slå stykker av et steinemne til den hadde fått sin rette form i henhold til funksjon. På samme tid lagde man også redskaper av tre og bein. Andre organiske emner som ble tilpasset for redskaper var lær og plantefibrer, men på grunn av disses vesen og varighet er arkeologene i liten grad i stand til å avdekket disse. Bevarte gjenstander fra paleolitisk tid er faglig kjent som paleolitter. Menneskeheten utviklet seg gradvis fra de tidligste medlemmer av menneskeslekten Homo (hominider), som Homo habilis — som benyttet enkle steinredskaper — til de moderne mennesker, både anatomisk og i vesen, Homo sapiens sapiens, i løpet av denne lange tidsepoken. I løpet av slutten av Paleolitikum, spesielt mellom-paleolitikum og sen-paleolitikum, begynte menneskene framskape tidlige former kunst og bli engasjert i religiøs og åndelig oppførsel som begravelser og ritualer. Klimaet i løpet av den paleolitiske perioden besto av en rekke istider hvor klimaet skiftet periodisk mellom varme og kalde temperaturer.

Menneskelig evolusjon i Paleolitikum

Den evolusjonære historien til menneskeheten er sporet tilbake av paleoantropologer til 5-7 millioner eller 8-10 millioner siden før begynnelsen av den paleolitiske perioden da vår nærmeste hominidiske forfedre avvek fra den felles forfedre til mennesker, sjimpanser, og bonoboer. Disse nærmenneskene eller tidlige før-paleolitiske hominider (som Sahelanthropus tchadensis og Australopithecus) begynte å utvikle bipedalisme (oppreist gange: å bruke to føtter for å stå eller gå), skjønt bipedalisme ble ikke fullstendig utviklet før med Homo erectus/Homo ergaster først ble avdekket i fossilene, og til slutt ga begynnelsen til de tidligste medlem av menneskeslekten, Homo habilis, en gang rundt 2,6 millioner år siden.
Tallrike forklaringer har blitt foreslått av antropologer og biologer for å forklare hvorfor oppreist gange ble utviklet hos mennesker, blant annet provianteringsmodellen som hevder at bipedalisme var en tilpasning til monogamt samfunn; hypotesen om at holdning og amming førte til at bipedalisme bidro til bedre måte å innta føde; den termoregulerende modell som hevder at menneskelig bipedalisme oppsto for å redusere oppheting av kroppen.
De tidligste medlemmer av menneskeslekten, Homo habilis, oppsto for rundt 2,6 millioner år siden og var ansvarlig for begynnelsen av den paleolitiske perioden og dannelsen av de oldowanske steinredskaper. De fleste eksperter antar at Homo habilis’ intelligens og sosial organisasjon var mer sofistikert enn tilsvarende hos Australopithecus eller sjimpanser. Tidlig i epoken Pleistocen, for 1,5 til 1 millioner år siden, var det noen befolningsgrupper av Homo habilis i Afrika, Asia og Europa som utvikler større hjerner og lagde mer forseggjorte steinredskaper. Disse ulikheter og andre var tilstrekkelige for antropologene å konkludere at de hadde gitt opphavet til en ny art, Homo erectus. Selv om Homo habilis sameksisterte med andre menneskelignende primater med høyreist gange, som Paranthropus boisei, hvor noen av disse var framgangsrike i mange millioner år, ble Homo habilis mest framgangsrike, muligens på grunn av dets oppdagelse av redskaper og en mindre spesialisert og begrenset tilgang på mat. Av den grunn ble derfor Homo habilis forgjengerne til en hel rekke nye arter hvor Paranthropus boisei og dets robuste slektninger forsvant fra arkeologenes nedtegnelser av fossiler.