google/wiki40b huggingface dataset:
Opplag (trykk)

Opptrykk, nytt opplag og ny utgave

Hvis en trykker den samme boka opp på nytt, blir det kalt «nytt opplag» når en i opptrykket bruker samme originaler som ved forrige trykking eller (nesten) ikke har gjort noen endringer i innholdet (teksten og bilder), i utseendet (layout og bildebruk) eller i bokutstyret (sidestørrelser, innbinding, trykkteknikk og liknende). Hvis det blir gjort tydelige forandringer av det som trykkes, kalles det en «ny utgave».
Slik kan for eksempel bestselgere som Bibelen eller Snorres kongesagaer komme ut i ulike utgaver, altså med forskjellig språk, illustrasjoner, manusutvalg, bokstørrelser og annet. Når en derimot gjør et opptrykk fra samme trykkplater eller digitale originaler og får ei bok som ser helt lik ut som en fra forrige opplag, kalles det nytt opplag. Ei bok kan derfor få et tillegg som «2. reviderte utgave, 3. opplag» i kolofonteksten.

Norske bokopplag

Forlagene prøver å beregne opplaget etter sannsynlig salg av ei bok. Vanlige opplag for ny, norsk skjønnlitteratur er 2500-3000 eksemplarer for dikt og barnebøker, hvorav staten gjennom innkjøpsordningen kjøper inn 1500 eksemplarer til folkebibliotekene. Romaner trykkes vanligvis også i rundt 3000 eksemplarer som et førsteopplag. Mer populære og kommersielle bøker trykkes ofte i flere eksemplarer første gang. Opplag over 5 000 -10 000 regnes som salgsmessige suksesser. Forlagene oppgir imidlertid sjelden hvor mye bokutgivelsene deres faktisk selger, men bruker isteden antall opplag eller opplagstall, altså antall trykte eksemplarer, i markedsføringa for å antyde hvor populær ei bok er. Reklameteksten «Nytt opplag!» forteller bare at boka er trykt opp igjen, ikke at den har solgt mye. Det kan for eksempel ha vært et urealistisk lavt førsteopplag for å få anledning til å trykke flere og annonsere med det.
Blir hele opplaget utsolgt, kan forlagene vurdere å trykke et nytt opplag, eventuelt en ny utgave i for eksempel pocketbokformat. Usolgte bøker som blir liggende på lager, blir ofte lagt ut på billigsalg eller eventuelt makulert, det vil si brent opp.
Betegnelsen «begrenset opplag» kan øke eksklusiviteten til en utgivelse og fremme kjøpelysten ved at kjøperen får inntrykk av at det er få eksemplarer og derfor er viktig å kjøpe fort før det blir utsolgt.

Avis- og tidsskriftsopplag

Opplagstall for trykte numre av aviser og blader oppgis ofte som gjennomsnittsopplag per nummer i løpet av en tidsperiode, for eksempel et år. Økning eller nedgang i opplaget av aviser og blader forteller om utviklingen for salget, enten det er foregår gjennom løsslag eller gjennom abonnement.
Etter at det ble vanlig med gratis nettaviser på 2000-tallet, har det vært en generell opplagsnedgang for papiravisene i Norge. Eksempelvis nådde VG, som er Norges største avis målt i antall eksemplarer, sitt toppnivå i august 2003 med et gjennomsnittlig daglig opplag på 419 998 aviser. Etter det har avisa falt kraftig i opplag. Små lokalaviser tilknyttet Landslaget for Lokalaviser (LLA) har derimot hatt en liten økning i opplagene.
I 1990 satte avisen Argumenty i Fakty verdensrekord for største opplag med 33,5 millioner eksemplarer i den tidligere Sovjetunionen.
Lechispa

Utseende

Middelsstore (ca. 6 millimeter), lange og tynne, svarte skjoldbiller.  Kroppen er nesten fem ganger så lang som bred. Antennene er tynne, 11-leddete, litt lengre enn pronotum. Pronotum er avrundet firkantet, lengre enn bredt, bredest ved forkanten, dekkvingene er jevnbrede, uten utvidete sidekanter, med 10 fine punktrader.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Artene lever på gress i slekten Paspalum.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Argentina.
Kaffekjele

Kaffekjele er et kar til å kokke kaffe i, men også ofte brukt til servering. Kaffekjeler har tut til å helle av og en hank på tvers over lokket eller et skaft i siden. Kjeler av samme form har også vært brukt som vannkjeler og tevannskjeler.
De første kaffekjelene i Norge ble brukt på åpne ildsteder. De kunne da enten stå på et brannjern eller ha tre føtter av jern slik at de kunne stå over varmen i ildstedet. De eldste kjelene var trolig laget i kobber, men det var også kaffekjeler i blikk som var et billigere materiale. Det første kjente spor etter kaffekjeler i Christiania finner vi i et skifte etter overtollbetjent Nicolay Flygl i 1694. Her nevnes en kaffekjel av blikk.
Det eldste bevarte kaffekjele i Norge er funnet i vraket etter fregatten Lossen som forliste utenfor Risør på julekvelden i 1717. Her er det funnet rester etter kjel med tut. Kjelen er sterkt korrodert, men er trolig av kobber. Kaffen den gang var nok for dyr til at den kan ha inngått i mannskapets forpleining, men kanskje den har vært brukt av offiserene ombord ved besøk eller ved særlige anledninger?
I samlingene på Norsk Folkemuseum er det en kjele som er datert 1723. Den har en lengre innskrift om Niels Josten og Smølens kobberverk. Korpus på denne kjelen er hamret ut av ett helt stykke kobber. Dette var den vanlige måten å lage kobberkjeler på i 1700-årene, men omkring 1800 blir det vanlig å lage kjeler der flere kobberstykker blir sammenføyet med slaglodding (loddetinn).
Kobberkjelene måtte fortinnes jevnlig for å hindre forgiftning, og det var også mye arbeid med å pusse dem. Under 1. verdenskrig fikk kobberslagerne problemer med å skaffe kobber, og etter krigen kom de billigere aluminiumskjelene raskt til å overta markedet. På 1900-tallet ble kaffekjeler ble også laget i emaljert metall, og fra omkring 1950 ble det mer og mer vanlig med kaffekjeler i rustfritt stål.
Folk flest har nok skjenket kaffen direkte fra kjelen, i alle fall til hverdags. Det har vært ganske vanlig å ha klareskinn i kaffen (små biter av tørrfiskskinn) før den ble servert. Det skulle skjenkes forsiktig for ikke å få med grut i koppen, og på 1800-tallet kunne man bruke en kaffestol eller kaffeheis. Kaffestolen er et lite trestativ med sveiv slik at kjelen kunne heises forsiktig opp på skrå når kaffen skulle serveres. Men kaffestolen må ha vært tungvint i bruk, og det er nok forklaringen på at den ikke fikk noen stor utbredelse.
Bushehr

Historie

Den moderne Bushehr ble grunnlagt i 1736 av kong Nadir Shah. Men byens historie går tilbake til den sassanidiske tiden, da den var en viktig havneby for den persiske handelsflåten. I Rishehr, rett sør for den nåværende byen finnes det rester etter en forhistorisk elamitisk bosetning. På 500-tallet ble Bushehr et viktig sentrum for iranske nestorianere i det sassanidiske riket. 
Etter 1500-tallet, under safaviderne, kom grupper fra Øst-Afrika og spesielt fra Zanzibar til Bushehr og bosatte seg, og de kom til å sette sin preg på byens kultur og musikk.
I 1737 åpnet det hollandske Østindiakompaniet en handelsstasjon i Bushehr som besto frem til 1753. Ti år senere ga den persiske regenten Karim Khan Zand det det britiske Østindiakompaniet lov til å åpne en handelsstasjon i byen. Det ble en viktige base for den britiske flåten på slutten av 1700-tallet. På 1800-tallet ble Bushehr et stadig viktigere knutepunkt for handel i Persiabukten og Det indiske hav. På grunn av sterk hete og dårlig ferskvannsforsyning var Bushehr preget av dårlige sanitærforhold på denne tiden.
I 1856 ble byen okkupert av den engelske kolonimakten. Gjentatte opprør ledet av Rais Ali Delvar førte til slutt til at britene måtte trekke seg ut igjen. I 1915 ble byen igjen okkupert av engelskmennene som ledd av den anglo-russiske invasjonen av Persia i første verdenskrig.
Den gamle delen av sentrale Bushehr har mange eksempler på tradisjonell Persiagulf-arkitektur fra perioden 1870-1920.

Næringsliv og forskning

I tillegg til å være en av de viktige havnebyene ved Persiagulfen, har byen en internasjonal flyplass, og motorveier knytter byen til Ahvaz i nordvest og Shiraz i nordøst. En annen kystvei knytter Bushehr til Bandar-e Abbas i sørøst.
Fiske og og fiskematindustri er viktige næringer i Bushehr. I utkanten av byen er det blant annet produksjon av blant annet metallarbeid, matter og andre tekstiler, sement og kjemisk industri. Bushehr er dessuten et viktig marked for jordbruksnæringen i naboprovinsen Fars, og byen har en del matprosesseringsindustri. Den iranske marineflåten har en base i byen.
Bushehr huser universitetet Persian Gulf University.

Kjernekraftverk

Irans første kjernekraftverk ligger 12 km fra Bushehr. Kraftverket har én trykkvannsreaktor på 1000 MW og ble tilkoblet det nasjonale strømnettet i 2011.
Mikael Lustig

Spillerkarriere

Lustig debuterte i Allsvenskan i 2005-sesongen hvor han spilte åtte kamper og scoret to mål for GIF Sundsvall. Året etter og i 2007 spilte han og laget i Superettan som følge av nedrykk. I denne perioden fikk han også sine første kamper for U21–landslaget til Sverige. Han spilte 57 av 60 mulige kamper før laget rykket opp igjen til Allsvenskan før 2008-sesongen. 
Han spilte tre sesonger i GIF Sundsvall, før dette spilte han i Umeå FC.
Den 29. juli 2008 skrev han under på en 3,5–års kontrakt med Rosenborg Ballklub, på en overgang verdt rundt fem millioner kroner.
23. november 2011 ble det meldt at han var solgt til Celtic på en 3 1/2-årskontrakt, løpende fra 1. januar 2012.

Landslaget

Den 19. januar 2008 fikk han av forbundskaptein Lars Lagerbäck sin første kamp for Sverige under en privatlandskamp mot USA, en kamp svenskene for øvrig tapte 0–2. I vårsesongen 2008 spilte han alle elleve kampene før serieoppholdet som følge av EM i fotball 2008. 
Han ble tatt ut i Sveriges EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i Sveriges tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Sétif og Guelma-massakrene

Sétif og Guelma-massakrene var en massakre på opp til 45 000 algirere i provinsen Sétif i Algerie den 8. mai 1945. Mordene skjedde da en feiring av fredsutbruddet utviklet seg til et opprør som ble slått ned på blodig vis.
Den algeriske presidenten Abdelaziz Bouteflika har kalt massakren i Sétif for starten på det franske folkemordet på algirere.
Februar 2005 kom den franske ambassadøren i Algerie, Hubert Colin de Verdière, med en offisiell unnskyldning vedrørende massakren, men franske myndigheter mener at antallet drepte var langt mindre og at dette var en tosidig konflikt.
Kuuk Thaayorre (språk)

Navn

På samme måte som for mange andre australske språk er det en lang liste av alternative stavemåter. Navnet kuuk thaayorre betyr «thaayorre-språket», hvor kuuk er språk og thaayorre er et etnonym.
Andre former av navnet er kuuk thaayoore, kuktayor, kukudayore, gugudayor, koko daiyuri, koko taiyor, kokkotaijari, kokotaiyari, thayorre, thaayore, thayore, tayore, taior, taiol, da:jor og behran.

Morpfosyntaks

Kuuk thaayorre er et ikkekonfigurasjonelt språk (dvs. det er ingen strukturell forskjell mellom subjekt og objekt) , men språket har nominalfrase, med intrikat struktur.
Subjektet i kuuk thaayorre er markert md ergativt kasus, og realiseringa av ergativ er uregelmessig.  Kasusmerkinga er på substantivet, og det er ikke intern kasuskongruens i nominalfrasen. Ergativ-merkinga har en pragmatisk funksjon for å vise forventningsgraden til subjektet, dette systemet skiller seg med andre ord fra kasussystemet i ergative språk.
Det er flere inkluderende konstruksjoner, dvs. de henviser til et overordnet sett, og samtidig sette fokus på et delsett (disse finnes i mange IE språk, for eksempel tysk Wit Scilling 1.du Sc. "Sc. og jeg"). Et av disse er et sett av enkeltord-pronomen som koder både supersett og undergruppe.

Leksikalsk semantikk

Kuuk thaayorre er kjent for sin gjennomførte bruk av de 16 kardinale himmelretningene i stedet for relative retninger slik som foran, til venstre, og lignende.  Brukere av Kuuk Thaayorre viser en usedvanlig dyktighet i bruk av disse kardinalretningene, og vet alltid nøyaktig hvordan de er orientert. Når de blir bedt om å ordne en sekvens av bilder i tid, så vil brukere konsekvent ordne dem slik at tiden går fra fra øst til vest, uavhengig av hvordan de selv er orientert i forhold til himmelretningene.
Hertugdømmene

Hertugdømmene er en ofte benyttet fellesbetegnelse for Slesvig og Holsten etter at Holsten i 1474 ble et hertugdømme i likhet med Slesvig. I perioden 1815–1864 dekket betegnelsen også Lauenborg.
Hertugdømmet Slesvig var et dansk len, mens hertugdømmene Holsten og Lauenborg var tyske len. Den danske kongen var dermed både hertug eller medhertug og lensherre i hertugdømmet Slesvig, mens han som hertug eller medhertug i Holsten måtte hylle den tyske keiser.
Hertugdømmenes mange delinger mellom forskjellige fyrstehus på 1500–1700-tallet, svekket sentralmakten og bevarte mange stenders og områders nedarvede særrettigheter.
Auto Motor Sport

Auto Motor Sport er et norsk magasin som dekker stoffområdene Bil, båt. Utgiver er Egmont Hjemmet Mortensen. Auto Motor Sport kommer med 10 utgaver i året.
Cyclocephala atripes

Utseende

En nokså liten (10-14 millimeter), avlang, blankt, gulbrun hornbille med mørke (brunsvarte) bein.  Hodet er mørkt. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede.

Levevis

De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. I alle fall noen arter besøker blomster (for eksempel på planter i myrkonglefamilien) og kan være viktige pollinatorer. Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Honduras i nord til Ecuador i sør.
30. november

Navnedag

Andreas, Anders
Navnedagen er til minne om apostelen Andreas, skytshelgen for Skottland (Andrew) og Russland (Andrej)
Malkangiri (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 612 727 innbyggere i distriktet, mot 504 198 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 7,97 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,24 % i 2011 mot 17,81 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 979 i 2011 mot 982 i 2001.
André Cruz

Som landslagsspiller

André Cruz spilte 31 landskamper for Brasil, hvor han har scoret ett mål. Han var med i Brasil tropp til VM i fotball 1998.
Ninidae

Utseende

Små (3 – 4 mm), spinkle teger. Kroppen er avlangt oval og tydelig punktert. Hodet har fasettøyne som står litt "på stilk" og punktøyne (ocelli) som sitter tett sammen. Antennene og sugesnabelen består av fire ledd. Pronotum er ikke innsnevret på midten og har ingen tydelige, opphøyde lister. Scutellum er to-delt i spissen.

Levevis

Disse artene lever på frø av planter i halvgrasfamilien (Cyperaceae) og sivfamilien (Juncaceae). De kryper opp på stråene og suger i seg væske fra frøene som fortsatt henger på akset. Gruppen ser ikke ut til å ha noen økonomisk betydning.
Bank Julius Bär

Bank Julius Bär & Co. AG er en tradisjonsrik privatbank i Zürich i Sveits, grunnlagt av bankieren Julius Bär i 1890. Banken tilbyr formuesforvaltning for velstående kunder, og er den nest største i sitt slag i Sveits.
Banken har i tillegg til hovedkontoret i Zürich også kontorer i Basel, Dubai, Frankfurt am Main, Genève, Grand Cayman, Guernsey, Lausanne, Lugano, London, Los Angeles, Luxembourg, Luzern, Milano, New York City, Stuttgart, Wien og Zug.
I september 2005 overtok bankhuset de tidligere privatbankene Ferrier Lullin & Cie SA, Ehinger & Armand von Ernst AG, Banco di Lugano (før 1990 kjent som Banco di Roma per la Svizzera) og forvaltningshuset GAM.
Bankhuset ledes av Johannes de Gier.
Kotlin

Forurensning

15. november 2000 kolliderte to skip, et 67 meter langt fryseskip, «Nortlandia», og et 130 meter langt Panama-registrert lastefartøy, «E.W. McKinley». Skipene slapp ut 3 tonn dieselolje utenfor Kotlin. Det mindre skipet sank som følge av kollisjonen. Utslippet dekte et område på 11 km² i Kronstadt havn.
9. oktober

Navnedag

Leidulf, Leif (valgt fordi det var denne dagen Leiv Erikson 'oppdaget' Amerika)
Stanley (selskap)

Historie

Frederick T. Stanley startet en liten butikk i 1843 og produserte hengsler, skruer og andre jern produkter. I 1857 startet Fredericks fetter, Henry Stanley en linjal- og tommestokkbedrift og i 1920 slo disse bedriftene seg sammen. I 2010 slo Stanley og Black & Decker seg sammen.
Pastrami

Pastrami er et kjøttprodukt som er saltet, krydret og lettrøkt. Kjøttet varierer fra okse, får og svin, til moderne kalkunpastrami. Retten stammer trolig fra de østlige middelhavslandene.
Retten har vært laget fra uminnelige tider som en måte å konservere kjøtt på. 
Ordet kommer fra Yiddish pastrame, avledet fra Rumensk pastrama, opprinnelig fra Tyrkisk pastırma.
Dengfeng

Dengfeng (kinesisk: 登封; pinyin: Dēngfēng) er et byfylke i byprefekturet Zhengzhou i provinsen Henan i det sentrale Kina. 
Byfylket hadde 610 869 innbyggere i 1999.
Byen var tidligere kalt Ji (冀) eller Yangcheng (陽城) og var viktig allerede under Xia-dynastiets første konge, kong Yu den Store. Men under dynastiets andre hersker, kong Qi, opphørte den å være hovedstad. 
Byen ligger ved Songshanfjellet, ett av Kinas fem mektige fjell. Dette er et historisk viktig område ved Huang He-flodens nedre løp, mellom storbyene og de historiske hovedstedene Luoyang og Zhengzhou.  
Et stort aluminiumssmelteverk ligger i fylket.

Det chan-buddhistiske klosteret Shaolin

Dengfeng er berømt for sin historiske rolle ved utviklingen av den kinesiske kampsport wushu (bedre kjent som Kung Fu), ettersom det buddhistiske Shaolintempelet ligger i dette distriktet (kun 13 km nordvest for byen). Foruten Kung Fu hadde også chan-buddhismen (zen på lapansk) munkeklosteret Shaolin som fødested. Zen-buddhismen er i dag særlig utbredt i Japan.

Det astronomiske observatorium Guanxing Tai

Omkring 15 km sørvest for Dengfeng, i storkommunen Gaocheng, ligger det astronomiske observatoriet Guanxing Tai inne i tempelanlegget  Zhougong Miao. Det er det eldste observatoriet av sitt slag i hele Kina. Det nåværende observatoriet går tilbake til 1276, men det var observatorier her helt tilbake til Zhou-dynastiets dager. 
Astronomen Guo Shoujing (1231–1314) konstruerte observatoriet i 1276, i begynnelsen av Yuan-perioden. Observasjonene herfra bidro til å sette Guo Shoujing istand til å utvikle en kalender som samsvarer godt med dagens gregorianske kalender. Hans beregning av den tid det tar jorden å rotere rundt solen bommet med bare 26 sekunder.

Samferdsel

Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.
Nannestad Skøyteklubb

Nannestad Skøyteklubb er en tidligere skøyteklubb i Akershus og Oslo Skøytekrets. Det var blant annet faren til Øystein Haugen som startet klubben da Øystein Haugen var 6 år gammel (ca. 1977–1978).
Clam AntiVirus

Clam AntiVirus (ClamAV) er et fritt og åpent, multiplattform  antivirusprogram som kan oppdage mange former for skadelig programvare, deriblant datavirus. Programmet brukes hovedsakelig som meldingsoverføringsagent på en server som scanner etter e-post virus. Applikasjonen ble utviklet for Unix og har tredjeparts versjoner tilgjengelig for AIX, BSD, HP-UX, Linux, macOS, OpenVMS, Tru64 UNIX og Solaris. Versjon 0.97.5 kjører også på Microsoft Windows. ClamAV og dets oppdateringer er gratis tilgjengelig.
Helsingør gasskraftverk

Helsingør gasskraftverk  er et gasskraftverk ved Helsingør på det nordøstlige Sjælland i Danmark. Det har en installert produksjonskapasitet på 57 MW fordelt på 1+1 blokk / turbin. Operatør er DONG Energy (E2).
Anlegget ble utbygd i 1993. Brenselstypen er naturgass.
Jo Kjærem

Jo Kjærem er en norsk hiphopartist fra Lillehammer. Han er med i gruppen Dirty Oppland, med blant annet Jaa9 og OnklP. Jo Kjærem jobber til daglig på Lerkendal stadion som banemester.
San Mateo Atenco

San Mateo Atenco er en kommune i delstaten México i Mexico. Den ligger vest for Det føderale distriktet, nær Metepec, og utgjør en del av Tolucas storbyområde.
Kommunen har 66 740 innbyggere (2005) og et areal på 12,58 km².
Navnet Atenco kommer fra nahuatl og betyr «Ved vannkanten».
Sullivan & Cromwell

Sullivan & Cromwell LLP er et internasjonalt advokatfirma, med hovedkontor i New York. Firmaet er et av de mest prestisjefylte og lønnsomme advokatfirmaer i verden. Firmaet har ca. 700 advokater på 12 kontorer i Asia, Australia, Europa og USA. Sullivan & Cromwell ble stiftet av Algernon Sydney Sullivan og William Nelson Cromwell i 1879.
Anselm Eckart

Bakgrunn

Eckart stammet fra en innflytelsesrik familie av rettslærde som gjennom generasjoner var beskjeftiget ved det erkebiskoppelige hoffrettskammer i Mainz. Han bestemte seg for å bli jesuitt, og inntrådte i 1740 i hjembyen i dens overrhinske ordensprovins.

Prest, misjonær

Ryyrt prestevielsen i 1751 ble han utsendt i 1752 via Genova og Lisboa som misjonær ved Rio Xingu, en av Amazonasflodens større sideelver dypt inne i Brasils regnskogsområder. Det var den gang lite sikker infor,masjon om det søramerikanske innlandets geografi; og elveforløpet her i misjonsområdene understilt det portugisiske patronatsystemet visste man lite.
Fra 1754 virket han også ved en misjonsstasjon ved Rio Madeira, og senere i Trocano.

Fange i Portugal i 18 år

Etter 1759, da jesuittordenen i Brasil og Portugal var blitt oppløst som følge av startsminister Sebastião José de Carvalho e Melos kirkepolitikk, ble jesuittmisjonærene satt i fengsel. Pater Anselm Eckart satt fengslet i atten år i Lisboa før han til slutt ble løslatt i 1777.

Etter fangenskapet

Fire år før løslatelsen hadde paven fitt etter for stormaktenes press og opphevet jesuittordenen. 
Ved hjemkomsten til Tyskland fikk han bosette seg i huset til sin storebror, den kurmainziske geheimråd og tollskriver av Bingen am Rhein Heinrich Christian Adam Eckart . Der nedtegnet han sine misjonariske og naturvitenskapelige erfaringer og innsikter. I sine skrifter beskrev han hverdagen som misjonær blant indianerne i Amazonas, om indianernes kår, og skildret sine og sine medbrødres ledelser i de underjordiske fangehullene under den lange tiden i fangenskap i Almeida og St. Julian. 
I 1792 flyktet han unna de franske revolusjonsstyrker og kom seg til Nürnberg. 
I år 1803 reiste Eckart til Russland, der jesuittordenen ikke var forbudt. Der ble pater Eckhart gjenintegrert i ordenen. Han virket en tid som novisemester i Dünaburg (Daugavpils i dagens Latvia), og ble senere forflyttet til ordenens kollegium lenger inne i Russland, i Polatsk. Han døde 29. juni 1809 i Polatsk, som i dag er del av Hviterussland.
Kjemperør

Voksested

Kjemperør er blitt dyrket i flere tusen år i Asia, Sør-Europa, Nord-Afrika og Midtøsten, men hvor den opprinnelig kommer fra, er omdiskutert. Formeringen er hovedsakelig vegetativ, og det er derfor lite genetisk variasjon. Studier av den økologiske nisjen tyder på at de dyrkede og naturaliserte plantene stammer fra sørbredden av Det kaspiske hav, Sør-Iran eller Indusdalen.
I middelhavslandene er kjemperør helt naturalisert. Her fins det i tillegg naturlig vekst av tre mer småvokste arter i slekten Arundo.
Kjemperør blir nå dyrket og er naturalisert mange steder i verden. I California har den skapt store problemer ettersom de tette bestandene fortrenger naturlig vegetasjon, og er arnested for branner. Kjemperør tåler godt at omgivelsene brenner med jevne mellomrom, i motsetning til den opprinnelige vegetasjonen som ikke er tilpasset hyppige branner. Den er tatt med i Verdens naturvernunions liste over de 100 mest skadelige invaderende artene i verden.

Bruk av kjemperør

Bruk av kjemperør går tilbake til antikken. De gamle egypterne gravla sine døde pakket i bladene, og stenglene har blitt brukt til stativer, spydskaft, fiskestenger og tilsvarende tilbake så langt man kjenner. Panfløyter lages tradisjonelt av kjemperør, og rørene brukes også som flis til treblåseinstrumenter. Stenglene inneholder en del silisiumdioksid, noe som gjør dem uvanlig slitesterke. Kjemperør har vært brukt til å lage spaserstokker. Ved normal bruk kan en slik stokk holde seg i flere hundre år, noe som vel må sies å være bra for en gresstengel.
Kjemperør produserer svært mye biomasse per areal. En italiensk studie som gikk over ti år, viste en gjennomsnittlig netto energiproduksjon på 637 GJ per ha og år. Planten er svært tilpasningsdyktig til ulike vekstforhold, og en ser for seg at den kan bli en viktig kilde for bioenergi.