google/wiki40b huggingface dataset:
Prismognathus miyashitai

Utseende

Hannen er en middelsstor (ca. 25 millimeter), blank, lys til mørkt rødbrun hjortebille. Kjevene er forholdsvis små, rette, med en kraftig tann ved roten men ellers med sparsomt med tenner. Hodet er firkantet. Pronotum er tydelig innsnevret ved roten. Kroppen er blank, knapt synlig punktert.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt i Myanmar og det nordlige Vietnam.
Celestin IV

Bakgrunn

Goffredo da Castiglione var søstersønn til pave Urban III, og inntrådte sannsynligvis i cistercienserordenwn. De første historiske opplysninger om ham angir at han var kansler i kirken i Milano, i det minste årene 1223–27.

Kardinal

Pave Gregor IX utnevnte ham den 18. september 1227 til kardinal av San Marco. Kardinal Castiglione var deretter satt inn som legat i Lombardia og Toscana. I 1238 ble han promovert til kardinalbiskop av Sabina.

Pave

Den 25. oktober 1241 ettertrådte Castiglione Gregor IX som pave, og tok pavenavnet Celestin IV. Konklaven som valgte ham, med bare syv biskoper for hans utnevning, sies å ha vært den hendelse som fremskyndet hans død.
Pavedømmet befant seg da midt i en krig mot keiser Fredrik II av Det hellige romerske rike av tysk nasjon. Celestin rakk ikke å utføre særlig meget under sitt pontifikat, ettersom han døde allerede etter femten dager, den 10. november, innen han hadde rukket å bli installert. Det eneste han rakk, var å ekskommunisere Matteo Orsini.
Celestinus er begravet i Peterskirken.
Charlie's Angels: Full Throttle

Handling

Natalie (Cameron Diaz), Dylan (Drew Barrymore) og Alex (Lucy Liu) er fortsatt "still going strong" som Charlies engler. Denne gangen må de gå undercover sammen med sidekick Bosley (Bernie Mac) for å finne to savnede ringer – ringer som slettes ikke er av den vanlige sorten. De inneholder nemlig informasjon om de nye identitetene til et personene i et FBI-vitneprogram. Når ringene så går på avveie, er det en rekke vitner som ender opp døde, og englene må beskytte de gjenværende samtidig som de går på jakt etter den ansvarlige – den mystiske "falne engelen" Madison Lee (Demi Moore).
Samtidig sliter englene med sine personlige liv på forskjellige måter: Lee var forbildet til Natalie før hun ble ond (noe som tar på henne), fortiden til Dylan tar henne igjen, og Alex har et trøblete kjærlighetsliv.
Sturla Haugsgjerd

Sturla Haugsgjerd (født 1982) er en norsk skuespiller, best kjent som Pelle i barne- og ungdomsserien Asylet som gikk på NRK fra 1995 til 1998.
Philipp Stamma

Liv og karriere

Lite er kjent om Stammas liv. I henhold til nyere undersøkelser ble han født inn i en syrisk-katolsk adelsfamilie og bar det syriske navnet Fathalla, sønn av Safar Shtamma.
Stamma kom til Europa som voksen og skal ha oppholdt seg i Italia og Frankrike før han endte opp i London. Der spilte han sjakk i Slaughter's Coffee House og ble regnet som en av de sterkeste spillerne i England. Fra juli 1739 arbeidet han som oversetter av orientalske språk for kong Georg II.
I en berømt ti-partiers match avholdt i London 1747 ble Stamma grundig slått av François-André Danican Philidor, noe som førte til at Philidors ry økte kraftig. Partiene er ikke bevart.
Stammas navn lever videre i varianten Stammagambit i kongegambit (1.e4 e5 2.f4 exf4 3.h4) og Stammas matt.

Essai sur le jeu des échecs

Førsteutgaven av Stammas Essai sur le jeu des échecs inneholdt hundre sjakk-komposisjoner. Boka ble svært utbredt, og er oversatt til flere språk. I 1745 ble det utgitt en forbedret og utvidet engelsk utgave, The Noble Game of Chess, som var utvidet med 74 åpninger.
Verket knytter an til en to hundre år gammel tradisjon med konstruerte oppgaver som skulle gjøre studenten i stand til å komme seg ut av vanskelige situasjoner ved hjelp av taktiske metoder. I Stammas oppgaver, som dels var laget etter eldre forbilder, ble det stilt opp vanlige matt-trusler mot hvit konge som så ble avverget gjennom ofre og en serie sjakker som førte fram til matt.
Stamma framhevet dronninggambit, og Philidor kalte den derfor «gambit fra Aleppo» i sin berømte lærebok Analyse du Jeu des Échecs. Ellers stilte Stamma seg heller avvisende til gambiter og kritiserte forgjengeren Gioachino Greco for hans forkjærlighet for kongegambit.
Stamma var den første sjakkbokforfatter som brukte algebraisk sjakknotasjon. Versjonen han brukte ligger tett opp til den varianten som er nær enerådende i dag, forskjellen er at han markerte bønder med en p og offiserene med den opprinnelige linja de sto på, dvs. a til h. Som eksempel vil springerne i hans system være markert med b og g, og kongene med e. Etter matchen i 1747 steg Philidors berømmelse, og skriftene hans ble svært utbredt, noe som førte til at deskriptiv notasjon basert på Philidors tilnærming dominerte i lang tid framover før den algebraiske sjakknotasjonen ble allment akseptert.
Tailtiu

Tailtiu eller Tailltiu er navnet på en skikkelse i irsk mytologi, noen ganger omtalt som en gudinne og andre ganger framstilt som en historisk dronning. Stedet Telltown mellom Kells og Navan i grevskapet Meath i Irland var oppkalt etter henne.
Ifølge Lebor Gabála Érenn, et samling av irske myter og historier fra 1000-tallet, skal Tailtiu ha vært en spansk prinsesse som ble gift med Eochaid mac Eirc, den siste av de mytologiske Fir Bolg overkongene av Irland. Hun ble fostermor for den mytologiske gudeskikkelsen Lug.

Tailtiu festivalen

Lug skal ha innstiftet en årlig festival til hennes ære. Denne festivalen ble kalt Áenach Tailteann eller Taillten Fair, og feiret på Lammaskvelden (1. august). I middelalderen var det vanlig at par kunne inngå såkalte prøveekteskap på Tailtufestivalen, de skulle da være gyldige et år og en dag.
I tidlig kristen tid og i tidlig middelalder fungerte festivalen også som en samling for de fremste mennene innenfor klan-dynastiet Uí Néill. Festivalen nevnes i de irske annalene i forbindelse med år hvor den ikke ble avholdt, eller når den ble gjenopptatt etter lengre tids avbrekk. Dette er historisk interessant, fordi en avlysning av festivalen blir regnet som et sikkert tegn på at det var ufred innad i Uí Néill, og at herredømmet til den som hadde tittelen konge av Tara var omstridt.
Tailtu festivalen ble feiret så sent som på 1700-tallet. Festivalen ble forsøkt gjeninnført en periode på 1900-tallet under navnet Telltown games.
Hildegard Behrens

Løpebane

Hildegard Behrens vokste opp i en medisinerfamilie som den yngste av seks barn. Hun gikk på skole på hjemstedet, Varel, og i Oldenburg. Som alle søsknene i den musikkinteresserte familien lærte hun å spille klaver og fiolin. Etter avlagt examen artium studerte hun først jus i Freiburg im Breisgau og avla den første juridiske statseksamen. Deretter begynte hun på et sangstudium ved musikkhøyskolen i Freiburg og opptrådte for første gang på scenen. 
Det første engasjementet førte henne i 1972 til Deutsche Oper am Rhein i Düsseldorf og Duisburg, hvor hun etter noen mindre roller sang Marie i Alban Bergs Wozzeck. Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd med rollen Agathe i Webers opera Der Freischütz. I 1976 sang hun Giorgetta i Puccinis opera Il Tabarro ved Metropolitan Opera i New York. I 1977 engasjerte Herbert von Karajan henne for hovedrollen i Richard Strauss’ Salome ved Salzburger Festspiele, og med det startet hennes verdensomspennende karriere.
Hun sang ved de viktigste operahusene i verden og feiret internasjonal suksess. I 1979 fikk hun rollen som Sieglinde i Peter Busses oppsetning av Die Walküre og ble med det så populær i Monte Carlo at hun i tilknytning til det fikk flere gjestespill i Düsseldorf, München og New Yorks «Metropolitan». Hun ble legendarisk som Brünnhilde i Nibelungens ring ved Bayreuther Festspiele i 1980-årene.
Behrens samarbeidet med en rekke store dirigenter, eksempelvis Claudio Abbado, Leonard Bernstein, Karl Böhm, Christoph Eschenbach, Sir John Eliot Gardiner, Herbert von Karajan, Rafael Kubelík, Lorin Maazel, Zubin Mehta, Seiji Ozawa, Esa-Pekka Salonen, Wolfgang Sawallisch, Giuseppe Sinopoli såvel som regissørene Peter Busse, Volker Schlöndorff og Franco Zeffirelli.
Hildegard Behrens døde av en aortaaneurisme under en festivalreise i Tokyo. Hun ble 72 år gammel.

Repertoar

Repertoaret hennes omfattet nesten det hele dramatiske rollespekteret til Wagner og  Strauss: Brünnhilde (Nibelungens ring), Isolde (Tristan und Isolde) og Elektra (Elektra) ble regnes som hennes nøkkelroller, men hun legemliggjorde stadig oftere også dramatiske figurer som tilhører det sene 1900-tallets musikkteater. 
Hennes fortolkninger av tittelfiguren Katarina Ismailova fra Sjostakovitsjs Lady Macbeth von Mzensk og Jenůfa fra Leoš Janáčeks opera med samme navn såvel som Emilia Marty fra hans Die Sache Makropulos er legendariske. Luciano Berio skrev operaen Cronaca del Luogo for henne. Hun oppførte den som åpningsnummer under festspillene i Salzburg i 1999.
Infrarødt teleskop

Et infrarødt teleskop er et teleskop som bruker infrarødt lys for å oppdage himmellegemer. Infrarødt lys er én av flere typer av strålinger i elektromagnetisk spektrum. Alle himmellegemer med en temperatur over det absolutte nullpunkt utstråler noen form for elektromagnetisk stråling For å studere universet bruker forskere flere typer teleskoper for å oppdage ulike typer utstrålt stråling i det elektromagnetiske spekteret. Noen av disse er gamma-, røntgen- og ultrafiolett stråling, vanlig synlig lys (optisk) så vel som infrarød stråling.
Lumphini

Navnets opphav

Navnet tilsvarer fødestedet til Buddha, Lumbini.
Bygningssag

En bygningssag eller gjerdesag er en stor og robust sirkelsag montert på et bord med et sagblad som peker opp. Sagbladet er svingbart, og kan manøvreres i tre retninger. Det kan løftes, svinges fra minimum 0° til 90° på tvers og krenges fra 0° til 45°. Alle moderne bygningsager er laget slik at alle operasjoner kan gjøres fra samme side på sagen.
Arne Gjerde, oppfinneren av gjerdesagen, hadde funnet ut at hvis man monterte universalledd og et dreieledd på løftespaken til sagbladet, slapp man å flytte seg rundt sagen når man skulle gjøre ulike operasjoner. Sagen han konstruerte i 1947 var den første i sitt slag, og har ført til at mange bruker ordet gjerdesag som et synonym for bygningssag.
Hamar stasjon

Historikk

Nåværende stasjonsbygning er den tredje i rekken. Den første stasjonsbygningen ble åpnet i 1862 og var en trebygning tegnet av arkitekten Georg Andreas Bull. I 1880 ble Eidsvoll-Hamarbanen åpnet, og det ble bygget en større stasjonsbygning, også den av tre, tegnet av Balthazar Conrad Lange. I 1894 ble banen ført videre nordover Gudbrandsdalen, og var ferdig til Otta i 1896. Hamar fikk da sin nåværende stasjonsbygning i pusset tegl, tegnet av arkitekt Paul Due. Due tegnet også restaurantbygningen som er plassert syd for hovedbygningen og som ble bygget i 1897.
Stasjonsbygningen er regnet som det viktigste blant Paul Dues arbeider og er monumentalt anlagt med et markant midtparti der et stort buemotiv danner det kompositoriske hovedelement, både på fasaden mot byen og mot perrongen. Den symmetriske komposisjonen brytes av et buet bygningeselement (en trappegang) i nord. Stasjonsbygningen er utført i en rik hannoveriansk stil med elementer fra nyrenessanse og middelalder. De dominerende ornamentale elementer er nygotiske, mens det også er benyttet nyromanske elementer. I første etasje var det publikums- og tjenestefunksjoner, mens annen etasje opprinnelig var planlagt med to store leiligheter.
Hamar stasjon har hatt en stor strategisk rolle som transportknutepunkt i distriktet med betjening av tre jernbanestrekninger og nær tilnyttning til Mjøsa hvor frakt og passasjerer kunne reise videre med dampskip på Mjøsa. På stasjonen ligger et større jernbaneverksted. Den tidligere lokomotivfabrikken Hamar Jernstøberi & Mek. Værksted HamJern ble etablert på jernbaneområdet syd for stasjonen. Stasjonsområdet har over 25 langsgående spor som tradisjonelt har støttet godstrafikken, men det har i senere tid blitt diskuert nytten av dette da godstrafikken har minket betraktelig med årene og fordi krav til byfortettning samt tomtebehovet har økt. 
Hamar stasjonsbygning og plattformområdet ble modernisert i 1993, før Vinter-OL 1994. Stasjonsbygningen gjennomgikk en omfattende rehabilitering etter Paul Dues opprinnelige tegninger.
Det ble også bygget plattformtak, gangbru og tunnel under første spor med heis for funksjonshemmede samt at det gamle godshuset som var plassert lenger syd ble revet og erstattet av langtidsparkering og bussterminal.
Stornesle

Beskrivelse

Stornesle er en flerårig urt med en flatedekkende, opprett vekstform. Stengelen er firkantet, ru og tett dekket med stive hår. Bladene er 5-16 cm lange, egg- til hjerteformete og langt tilspissete med sagtakket kant. Oversiden er mørkgrønn med dyptliggende ribber, mens undersiden er lysegrønn. Begge sidene er dekket med stive hår. 
Planten er særbo, med rent hunlige og rent hanlige individer. Blomstene dannes ved skuddspissene. De enkelte blomster er små og mangler kronblader. Frøene er nøtter.
Roten består av gule, vannrette jordstengler og tallrike loddrette røtter. 
Høyde x bredde og årlig tilvekst: 1,5 x 1,5 m (150 x 10 cm/år).

Voksested

Stornesle finnes overalt i Norge på næringsrik jord, steder hvor det er god tilgang til viktige gjødningsstoffer, spesielt nitrogen. Den er indikatorplante for nitrogenrik jord og vokser i plantesamfunn med andre arter som har de samme behovene. Den gror gjerne i stor bestand, hvor andre planter ikke kan hevde seg.

Anvendelse

Planten er spiselig og kan brukes til suppe, stuing og som krydderurt. Mineralinnholdet kan utnyttes ved å bruke planten til kompostering eller nesleuttrekk. Tidligere har man brukt fibrene i plantens stengler til å produsere nettelduk.
Stornesle er en gammel medisin- og matplante. Planten samles med saks og plastpose, eventuelt med hansker. Brenningen forsvinner etter kontakt med kokende vann.
Eirik Vandvik

Bakgrunn/oppvekst

Vandvik var den tredje i en søskenflokk på sju. I 1910 flyttet familien til Sand, der faren hadde fått stilling som lærer og senere ble overlærer, dertil ordfører i en lengre periode. Vandvik kjente seg alltid senere i livet sterkt knyttet til Suldal og ga både i skrift og tale ofte uttrykk for sin følelse av gjeld til suldalsk kultur, språk og fortellertradisjon som han hadde opplevd i barndommen og oppveksten.

Utdanning

Vandvik tok eksamen artium ved Volda landsgymnas i 1923. I 1934 tok han språklig-historisk embetseksamen (latin hovedfag, gresk og tysk bifag) ved Universitetet i Oslo (UiO). Innen sluttført embetsstudium vant han i 1933 H.M. Kongens gullmedalje for avhandlingen Genitivus und Ablativus Qualitatis im Latein. Fire år etter sluttført embetsstudium ble han på grunnlag av avhandlingen Rhytmus und Metrum. Akzent und Iktus tildelt doktorgraden og kreert dr. philos i 1938.

Yrkesliv

I yngre voksne år hadde Eirik Vandvik mange forskjellige ansettelser ved siden av studiene, bl.a. som lærer i Folkeskolen i Jelsa i Ryfylke (1923–1924), og som lektorvikar ved Sand middelskole (1924–1926), ved Eidsvoll landsgymnas (1928–29) og Rogaland landsgymnas på Bryne (1931–1932) Etter embetseksamen hadde han ulike ansettelser ved Klassisk Institutt ved UiO med plikt til undervisning i latin til forberedende prøver (1935–1946). Han var universitetsstipendiat i klassisk filologi (1936–1941) og senere i 1940-årene professorvikar i klassisk filologi og middelalderlitteratur og lærer i latinsk stil for filologistudentene. Etter et år som lærer ved Nansenskolen i Lillehammer (1946–1947), kom han tilbake til UiO der han ble utnevnt til professor i middelalderlitteratur (etter avdøde Fredrik Paasche) i 1949. I 1952-1953 var han gjesteprofessor med Fulbright-stipend ved Yale-universitetet i USA; under USA-oppholdet ble han alvorlig syk og døde kort etter hjemkomsten høsten 1953.

Virksomhet

I tillegg til sin innsats i vitenskapelig arbeid, var Eirik Vandvik aktiv på mange andre felt, hvor man spesielt kan nevne hans formidling av antikkens kultur og åndsverdier gjennom en rekke tekster og bøker i tillegg til oversetting av Iliaden og flere av de store greske tragediene til nynorsk, og en omfattende skribent- og foredragsvirksomhet innenfor den norske kultur- og samfunnsdebatten, blant annet om målsak, skole og oppdragelse. Han var medlem av Det norske vitenskapsakademi fra 1950, i 1952 ble han innvotert som medlem av Den norske forfatterforening.
Plekhanov-akademiet for økonomi

Plekhanov-akademiet for økonomi (russisk: Российская Экономическая Академия имени Г. В. Плеханова, Rossijskaja Ekonomitsjeskaja Akademija imeni G.B. Plekhanova) er en handelshøyskole i Moskva i Russland.
Høyskolen ble grunnlagt i 1907, og er oppkalt etter marxisten Georgij Plekhanov. Høyskolen har ca. 13 000 studenter, og tilbyr bachelorprogrammer over seks semestre og mastersprogrammer over tre til fire semestre. Undervisningsspråket er russisk og engelsk.
Åmøyfjorden

Åmøyfjorden er en liten fjord i kommunene Rennesøy og Stavanger. Fjorden ligger mellom Åmøy i Stavanger (Austre Åmøy) og Rennesøy (Vestre Åmøy) i nord og Hundvåg i Stavanger i sør. I vest grenser fjorden til Byfjorden, som går videre sørover på vestsiden av Hundvåg til sentrum av Stavanger og nordover til Kvitsøyfjorden. I øst fortsetter fjorden frem som Horgefjorden. En rekke holmer og småøyer skiller Åmøyfjorden fra Horgefjorden, som Vågholmen, Storholmen, Kuppholmen, Spolen, Klovningen, Odda, Sandøya, Eigerøya, De gule skjerene og Sauholmen.
Fjorden er om omtrent 4 kilometer lang og om omtrent 3 kilometer brei.
Stavanger studentsangforening

Stavanger studentsangforening ble stiftet våren 1993 etter initiativ fra tidligere studentsangere og andre ildsjeler som savnet et akademisk kor i Stavanger. Målet var å få et like attraktivt og sosialt studentkor-miljø som i mange universitetsbyer i Norden.
Viggo Pettersen var korets første dirigent og det viste seg snart at koret hadde livets rett. Over 60 ivrige sangsjeler var med på den første offisielle opptreden i desember 1993, på juleavslutningen til lærerne ved daværende Høgskolen i Stavanger (HiS). Høsten 1994 overtok Per Dahl, nåværende rektor ved HiS, dirigentstokken.
SSS har siden stiftelsen markert seg ved flere anledninger i Stavanger regionen. Foruten om faste konserter og opptredener i regi av Høgskolen i Stavanger er koret blitt en fast tradisjon i byens offisielle 17. mai feiring. Våren 1996 satte SSS for første gang opp et større korverk. Valget falt på «Carmina Burana». Oppsetningen var et kunstnerisk samarbeid med orkester og solister fra Avdeling for Kunstfag, HiS. Verket ble framført foran en fullsatt Tjodhall på Høgskolen. Senere på våren ble suksessen gjentatt i København, på Nordisk studentsangerstevne. Denne gang med 1500 sangere på scenen. Høsten 1997 startet SSS et nytt samarbeidsprosjekt under sin nye dirigent Jørn Snorre Andersen. Duke Ellington,s «Sacret Concert» sto på programmet, og partner denne gang var Statoil Storband. Verket ble framført i St. Petri kirke med Bodil Arnesen som solist. Koret har ved flere anledninger deltatt på sangerstevner og prosjekter hovedsakelig i Norge, men også Norden og Estland.
SSS startet det nye årtusen med for første gang å delta i en korkonkurranse. Etter å ha vunnet fylkesfinalen i Norge Korforbunds nasjonale konkurranse ble koret nummer 8 i finalen som ble avholdt I Trondheim. Januar 2001 var premieren på nå etterhvert kjente spillefilmen «Mongoland» der koret deltok med sang.
Altaelva

Fiske

Elva er kjent for sin storvokste laks og sitt eksklusive fiske. Fiskekort i elva kan kjøpes fra Alta Laksefiskeri Interessentskap, men kortene selges i et begrenset antall. Søknad må sendes inn tidlig på året, og alle kortene selges i løpet av en trekning. Ved kjøp av kort får en eksklusiv rett til fiskeplassen, og det er kun lov å fiske med en stang av gangen.

Fiskesoner

Elva er delt inn i fem soner, med varierende antall kort i hver sone. Navnene på fiskeplassene i elva er en blanding mellom norske, samiske og finske navn.

Adkomst

Vanlig fremkomstmiddel i elva er elvebåt. Dette er en egen type båt som er 7 til 9 meter lang og litt over en meter bred. Nå til dags drives den fram av påhengsmotor. I tidligere tider ble den staket oppover av to stakere, en i front og en bak. På den tiden var båten mye smalere og noe kortere enn dagens båter. Nedre del av elva kan en komme til med bil, men det kan til tider være svært dårlige skogsveier. I Sandia og Sautso er båt eneste framkomstmiddel.

Historie

Fram til 1600-tallet var det stort sett bare samer som drev fiske i Altaelva. På 1600-tallet ble den danske kongen mer interessert i de nordlige landområdene, og begynte å forpakte bort elva mot en årlig avgift. Dette varte fram til ca. 1730. Etter det begynte de første elveselskapene som siden har utviklet seg til Alta Laksefiskeri Interessentskap. På 1800-tallet var det svært mange briter som reiste rundt i Norge for å drive sportsfiske etter laks. Sir Hyde Parker er en av de første som kom til Altaelva for å fiske laks i 1836. Etter det har mange briter kommet til elva i flere generasjoner for å fiske. Mange altaværinger har hatt jobb som stakere (guide) for utenlandske fiskere. Denne jobben har ofte gått fra far til sønn i generasjoner.
Hakeviklere

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 9-18 millimeter), brunlige eller grå viklere.

Levevis

Larvene lever på ulike busker, løvtrær og urter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Holarktis og i Sørøst-Asia.
Yuxi

Yuxi (kinesisk: 玉溪; pinyin: Yùxī; Wade-Giles: Yǜ-hsī) er et byprefektur i den kinesiske provinsen Yunnan.

Sigaretter

Det populære kinesiske sigarettmerket Hongtashan produseres i Hongta i Yuxi.

Samferdsel

Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.
Martins pub

Martins pub er et utested i Lillestrøm. Utestedet åpnet for første gang 16. mai 1991, da i lokaler i Storgata 27, men på grunn av brann i disse lokalene flyttet utestedet til Storgata 11. Puben er fast samlingssted for Lillestrøm sportsklubbs supportere Kanarifansen før hjemmekampene.
Martins byr også på konserter og viser fotballkamper på storskjerm.
Michael Schulte

Germansk filologi, nordisk språkhistorie, runologi

Michael Schultes forskningsinteresser innbefatter nordisk språkhistorie, runologi, skriftsystemer og ortografi, samt kognitiv grammatikk. Hans doktoravhandling har tittelen Grundfragen der Umlautphonemisierung og er utgitt som supplementbind 17 i Reallexikon der Germanischen Altertumskunde (Berlin, New York: De Gruyter, 1998). 
Schulte har publisert mer enn 100 internasjonale bidrag i profilerte tidsskrifter innenfor runologi, germansk språkhistorie, historisk sosiolingvistikk og skriftsystemer (se databasen CRIStin). Til 2018 arbeidet han med det nasjonale prosjektet “Norsk språkhistorie”, som ble utgitt i fire bind (se nsh.novus.no). Schulte ble professor-II ved Heliopolis University i Kairo i 2019. Han er visepresident av International Society for Dialectology and Geolinguistics (ISDG) og professor-II ved Islands Universitet.

Medlem av vitenskapsakademier

Schulte er medlem av flere nordiske vitenskapsakademier: Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS) i Trondheim, Kungl. Gustav Adolfs Akademien för Svensk Folkkultur, og Agder Vitenskapsakademi (AVA).
Han er en internasjonal samarbeidspartner av Akademi-prosjektet “Runische Schriftlichkeit in den germanischen Sprachen – Runic Writing in the Germanic Languages (RuneS)” i Tyskland, som er et 16-årig forskningsprosjekt ledet av Akademie der Wissenschaften zu Göttingen.
Michael Schulte er også styremedlem i SEKEM Scandinavia siden 2008.

Priser

Michael Schulte mottok i 2014 Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning (Nansenfondet), historisk-filosofisk klasse, for sitt arbeid innen germansk og eldre nordisk språkhistorie.
8888-opprøret

8888-opprøret, også kalt 8-8-88-opprøret var et landsomfattende, fredelig opprør mot militærregimet i Burma. Det brøt ut da universitetsstudenter demonstrerte i Rangoon den 8. august 1988 (derav navnet 8888), og endte da State Law and Order Restoration Council tok kontroll den 18. september samme år.  
Det anslås at minst 3 000 mennesker, de fleste av den munker og studenter, ble drept da militære styrker slo ned opprøret. Det offisielle dødstallet er noen titalls mennesker.