google/wiki40b huggingface dataset:
Byangter

Opprinnelse

Rigdzin Gödem (1337–1409) oppdaget tekstene som tilhører den nordlige skatt-tradisjonen, en syklus av tantriske lære, som er kjent spesielt for sin omfattende del av Vajrakilaya og Dzogchen-tekster, nær toppen av fjellet „Riwo Trabzang“. „Termaer“ er skjulte tekster, ritualgjenstander og relikvier som ble skjult på ordre av Guru Rinpoche i Tibet og sørlige naboland. Dette skjedde for å bevare buddhismen under Kong Langdarma (regjeringstid 836-842) som prøvde å utrydde buddhisme i Tibet.
Overdragelseslinjen som oppstod med Rigdzin Gödem ble overlevert til i dag. Den V. Dalai Lama Ngawang Lobsang Gyatso har vært en berømt linjeholder i den nordlige skatt-tradisjonen.

Opprinnelsesklosteret Dorje Drag

Hovedsete i den nordlige skatter overdragelseslinjen er Nyingma-klosteret Thubten Dorje Drag Ewam Chögar, kort Dorje Drag i krets Gongkar, besirk Lhokha i den autonome region Tibet i dagens Kina. Dorje Drag er ved siden av Kathog, Palyül, Dzogchen, Shechen og Mindroling en av de såkalt „seks høye sete“ i Nyingma-tradisjonen. Tradisjonen hvar utspredt i det historiske Tibet, etter ødeleggelsen av den tibetanske kulturen etter opprøret fra 1959 og under den kinesiske kulturrevolusjonen ble det grunnet menigheter i tradisjonen i India, Europa og USA også.

Dorje Drak tronholder

Den daværende Dorje Drag tronholderen Taklung Testrul Rinpoche er hovedlærer i tradisjonen. Han gir byangter-innvielser og lærer i visse mellomrom også i vesten.

Byangter- og Khordong-tradisjon

Den „nordlige skatt-tradisjonen“ blir overlevert i Europa ofte sammen med „Khordong-termatradisjonen“. Denne terma-linjen ble oppdaget av Nuden Dorje Drophan Lingpa (1809–1872). En Lama som lærde i Europa også var den 5. inkarnasjon av Nuden Dorje Drophan Lingpa, med navn Chhimed Rigdzin (1922–2002).

Byangter- og Rechung-tradisjon

Tradisjonen blir også overlevert av Changling Tulku Rinpoche, som er linjeholderen i Rechungpa-tradisjonen også.
Salomonøyenes herrelandslag i fotball

Spillere og rekorder

Lagets høyeste FIFA ranking er 120.-plass, som de hadde i oktober 2007 og april 2008. Deres laveste ranking er 177.-plass, fra august 1996.
Den største seieren de har greid er 17–0, mot Wallis- og Futunaøyene i september 1991. Deres største tap er 18–0 mot Tahiti, i 1963.
De mest kjente spillerne er:
Rolf Fladby

Rolf Fladby (født 1. juli 1918 i Gjerdrum, død 19. januar 1996 i Bærum) var en norsk historiker. Han var i 30 år, fra 1956 til 1986, leder for Norsk lokalhistorisk institutt (NLI). 
Fladby vokste opp på Nordgarden Flatby i Sørbygda. I seinere år var Fladby var bosatt på Haslum i Bærum. Han tok examen artium i 1937, og var høsten 1943 i ferd med å avslutte historiestudiene ved Universitetet i Oslo med en hovedoppgave om Bernt Anker. Men universitetet ble stengt denne høsten måtte Fladby rømme til Sverige. Han fikk imidlertid sin cand. philol-eksamen ved kongelig resolusjon etter frigjøringen. 
Fra 1946 til 1952 var Fladby lektor ved Sarpsborg gymnas. Fra 1954 til 1956 arbeidet han som arkivar ved Statsarkivet i Oslo. Fra nyttår 1956 begynte han som leder av Norsk lokalhistorisk institutt. I 1964 fullførte han doktorgraden Fra lensmannstjener til Kongelig Majestets Foged, om futeembetets historiske utvikling. I årene fra 1978 til 1982 var Fladby professor II ved Universitetet i Tromsø. Som lokalhistoriker og NLI-leder var Fladby involvert i rekke bygdebokprosjekter. Hans første større arbeid var bindet om 1700-tallet i bygdeboka for Eidsvoll, som kom i 1952. Han hadde allerede som student, før han flyktet til Sverige under krigen, vært engasjert av Andreas Holmsen for å samle stoff til gårds- og slektshistorien for denne bygda. I 1953 kom hans første bind av gårds- og slektshistoria for Lier. Andre bind kom i 1962, og året deretter var hans bind om den eldste tida av generelle bygdehistorien for Lier fullført.
Han skrev også om bygda hvor han vokste opp, Gjerdrum. Rolf Fladby var 1951-1960 leder i bygdeboknemnda i kommunen. Rolf Fladby spilte en sentral rolle i oppbyggingen av Norsk lokalhistorisk institutt som et veilednings-, forskings- og dokumentasjonssenter. I åra som fulgte utgjorde instituttets utgivelser av kildeskrifter og veiledningslitteratur en vesentlig del av virksomheten. Med Rolf Fladby som hovedredaktør kom etter hvert de store kildeseriene Norske kongebrev (7 bind), Skattematrikkelen 1647 (17 bind) og samkatalogen Gamle norske kart (18 bind). Norsk historisk leksikon (1. utgave 1974) blir av mange, trolig inklusive Fladby selv, betraktet som Norsk lokalhistorisk institutts flaggskip. Rolf Fladby hadde hånd om store kildeutgivelser også utenom sitt eget institutt. For Kjeldeskriftfondet redigerte han tre bind av Aktstykker til de norske stendermøters historie 1548-1661 (1969–1984) og Norske supplikker 1660-1662 (to bind sammen med Vera Eriksen fra 1988 til 1991). 
Som rikshistoriker var Fladbys første viktige bidrag doktoravhandlingen om fogdeembetet fra 1964. I 1976 kom Gjenreisning 1536-1648, som var bind 6 i Cappelens Norgeshistorie. 10 år senere kom Fladbys bind (bd. 5) av Handbok i Norges historie: Samfunn i vekst under fremmed styre. 
Rolf Fladby var styremedlem i Kjeldeskriftfondet 1974-1987. Han satt som instituttets representant i styret for Landslaget for bygde- og byhistorie/Landslaget for lokalhistorie fra 1976 til 1985. Han var redaktør for det lokalhistoriske forskningstidsskriftet Heimen fra 1967 til 1969.
Manuel Almunia

Tidlig karriere

Almunia startet sin senior karriere med CA Osasunas reservelag i 1997, og spilte to sesonger med laget i Segunda División B. Han fortsatte å spille to sesonger i samme divisjon med FC Cartagena og Sabadell, og ble i 2001-02 sesongen med Celta Vigo opp i øverste divisjon.
Kort tid etter han signerte for Celta ble han lånt ut til Segunda División laget SD Eibar, hvor han spilte i 2001-02 sesongen som førstekeeper. Under 2002-03 sesongen ble han lånt ut til Liga BBVA klubben Recrativo de Hueva, hvor han var tredjekeeper bak José Antonio Luque og César, og fikk kun to kamper med Recrativo emblemet på brystet.
Etter han gikk tilbake til Celta Vigo ble han lånt ut for tredje og siste gang, denne gang til klubben Albacete Balombié.

Arsenal

Almunia signerte for Arsenal den 14. juli 2004. Han fikk Jens Lehmanns nummer på ryggen etter at den tyske keeperen signerte for Stuttgart i begynnelsen av 2008/2009-sesongen. I 2008 signerte Almunia en ny langtidskontrakt med Arsenal.

Internasjonal karriere

Almunia har ikke spilt en eneste internasjonal kamp, og han har sagt ved flere anledninger at han ønsker å spille for England, kun fordi han ikke ble kalt opp til Spanias EM vinnende lag i 2008. England daværende trener, Fabio Capello, hadde flere ganger uttrykt sitt ønske om Almunia.
Defensiv våpenbruk

Defensiv våpenbruk (Defensive gun use – DGU) er betegnelsen på bruk av våpen for selvforsvar eller for å beskytte andre. Antallet hendelser med defensiv våpenbruk, og hvor effektivt dette er for å sikre trygghet og redusere kriminalitet er et meget kontroversielt tema når det gjelder våpenpolitikk og kriminologi. Forskjellige forfattere og studier legger til grunn forskjellige kriterier på hva som betegnes som defensiv våpenbruk, som igjen medfører problemer og kontroverser når man sammenligner statistiske resultat.

Estimat på antall

Estimat på antallet defensive våpenbruk i USA varierer voldsomt, avhengig av studienes omfang, kriterier, tidsperiode og andre faktorer. Høyere estimat er presentert fra Kleck and Gertz, som antar mellom  1 til 2,5 millioner DGUs i USA hvert år. Lave estimat kommer fra Hemenway som antar cirka 55 000-80 000 slike hendelser hvert år. Midlere estimat estimerer ca. 1 million DGU-hendelser i USA. Basisen for studiene, National Self-Defense Survey og National Crime Victimization Survey, har benyttet forskjellige metoder, tidsperioder, og spørsmål spurt.
Oppedal i Viksdalen

Oppedal er navnet på (gårdsnummer 14) i bygden Viksdalen i Gaular kommune.

Beliggenhet

Gården ligger på sørsiden av elven Gaula i Eldalsdalen. Lendet er flatt og jordsmonnet består for det meste av morene og sandjord. Dette gir et godt grunnlag for jordbruksvirksomhet. Det er også gode forhold for skogsdrift både av løv- og naturlig barskog. En forgrening av Gaula kommer fra fjellet over Oppedal. Denne elven blir kalt for Kvernhuselva(stølselva) og på vei ned i dalen danner elven Brekkefossen. Elven deler Oppedalsgrenden i Ytre Oppedal og Indre Oppedal.

Bruksinndeling

Indre Oppedal bestod oppbrinnelig av 2 bruk (Gnr 14, Bnr 1 og 2). Begge brukene har blitt drevet med en kombinasjon av små- og storfe, i tillegg til noe skogbruk. Idag er kun et av brukene i drift med husdyr. Begge brukene har egne støler på østsiden av stølselva.
Ytre Oppedal bestod også av to bruk (Gnr 14, Bnr 3 og 4). Også her er et av brukene i drift med husdyr idag. Disse to brukene har støl på vestsiden av Kvernhuselva. I 1909 ble det skilt ut et femte bruk på Oppedal (Gnr 14, Bnr 5), det ble skilt fra bruk 3, og fikk navnet Seteneset. Dette bruket er også i drift med husdyr. Det sjette bruket på Oppedal er Bnr 12 Storemyra. Dette bruket ble skilt ut fra bruk 1 og 2, med ca 50% fra hver, og det ble fraskilt i 1932. Bruket ligger midt i dalføret og er adskilt fra de andre brukene med et løp av Gaula.

Historisk

Oppedal er nevnt i kilden Bergens Kalvskinn fra rundt 1350, en finner her at gården har skyld til Hestadkyrkja.
Office Publisher

Microsoft Office Publisher eller bare Publisher er et dataprogram utviklet av Microsoft. Programmet blir brukt til tekst- og bildeutforming.
Island under VM i friidrett 2015

Resultat

(Q, q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste)
Saskia Lang

Klubb

Müller begynte håndballkarrieren i sin lokale klubb Grenzach. Hun flyttet til Sveits og klubben Basel, før hun i 2003 flyttet videre til rivalen St. Gallen. Müller flyttet så tilbake til hjemlandet og klubben Blomberg-Lippe, før hun i 2011 signerte for toppklubben Leipzig.

Landslag

Müller fikk sin debut på det tyske landslaget den 27. november 2010 mot Østerrike i Bad Wildungen. Før Håndball-EM 2010 hadde hun spilt 13 kamper og scoret 13 mål for landslaget.
Desertasøyene

Desertasøyene (portugisisk: Ilhas Desertas; «De øde øyene») er ei lita portugisisk øygruppe i Atlanterhavet. Den tilhører den autonome regionen Madeira og ligger 20–25 kilometer sørøst for Ponta de São Lourenço på østspissen av øya Madeira. Gruppa består av tre smale og avlange øyer, Chão, Deserta Grande og Bugio, på i alt om lag 14 kvadratkilometer. Øyene er i dag ikke bebodd, bortsett fra ansatte på en naturoppsynsstasjon og periodisk av forskere.
Desertasøyene er en fortsettelse av fjellryggen som går langs sentralaksen på Madeira og utover Ponta de São Laurenço. Det er imidlertid havdyp på opptil 500 meter som skiller. Klimaet er – som på Ponta – relativt tørt. På Bugio og Chão er det ingen ferskvannskilder, og heller ikke på Grande er vanntilgangen god. Vegetasjonen er derfor sparsom, men en finner likevel 38 mosearter, 10 bregnearter og 191 ulike blomsterplanter på øyene. En sennepsplante (Senapidendron sempervivifolium) er endemisk for Deserta Grande.
Foruten virvelløse dyr består faunaen av seksten fuglearter, en art dvergflaggermus og en art firfisle. En del pattedyr er blitt innført av sjøfolk og andre som har gått i land. I dag finner en geiter, kaniner, katter og noen gnagere på øyene. I tillegg er det en liten koloni av munkeseler der, og denne er hovedgrunnen til at Desertasøyene fra 1990 er regulert som naturreservat. Dette gjelder også havområdet rundt øyene ned til 100 meters dyp. Reservatet er dermed på i alt 82,5 kvadratkilometer. Det er ikke tillatt å gå i land uten løyve.
Desertasøyene blei kolonisert i det små allerede i 1419, samtidig med Madeira for øvrig. I ei beretning fra 1548 (Gaspar Frutuoso: Saudades da Terra) berettes det om ei handfull beboere på Deserta Grande, som dyrker korn og holder kyr, sauer, geiter, duer, påfugl og perlehøns. Kaniner var på denne tida satt ut på Chão. Dette beskjedne jordbruket holdt seg til utpå 1800-tallet. Fra 1894 var øyene i privat engelsk eie, og under andre verdenskrig var det mindre militærbaser her. Disse blei seinere benytta av hvalfangere. I 1971 kjøpte den portugisiske staten øyene tilbake.
Øygruppa er administrativt en del av kommunen Santa Cruz.
Shiqian

Shiqian (kinesisk: 石阡县; pinyin: Shíqiān Xiàn) er et fylke i byprefekturet Tongren i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 354 539 innbyggere i 1999.
Bølgepakke

Bølgepakke i fysikken er en sammensatt bølge med et utslag som er begrenset i tid og rom. Den er en mer generell løsning av bølgeligningen og kan beskrives som et samspill mellom plane bølger med frekvenser og bølgelengder som skiller seg lite fra hverandre. Ved interferens styrker disse seg kun i et område som beveger seg med en gruppehastighet som i alminnelighet er forskjellig fra hastigheten til hver enkeltbølge.
Formen til en bølgepakke vil vanligvis forandre seg med tiden. Det gjelder for bølgeligninger som sies å være dispersive. I det spesielle tilfelle med ikke-dispersive bølger, vil  en bølgepakke bevege seg uten at formen forandres.
I kvantemekanikken beskrevet ved Schrödingers bølgeligning, kan bølgepakker benyttes til å beskrive partikler. Da kvadratet av bølgefunksjonen gir sannsynligheten for å finne partikkelen, vil den være lokalisert i en bølgepakke og ha forsvinnende sannsynlighet for å finnes andre steder. På den måten kan man vise hvordan klassisk mekanikk kan oppstå fra en kvantemekanisk beskrivelse. Men da denne bølgeligningen er dispersiv, vil likevel sannsynligheten for å finne partikkelen på andre, ikke-klassiske steder øke etter hvert som bølgepakken sprer seg over et større område og desto raskere jo mindre den tilsvarende partikkel er.
Marksommer

Handling

Val McKee (Bacon) og Earl Basset (Ward) har innsett at, for å komme seg frem i verden, må de dra fra den lille ørkenbyen Perfection i Nevada. Men før de kommer så langt starter en merkelig buldring i jordskorpen som forhindrer dem i å reise. Etterhvert som de kjører oppdager de flere lik som synes å har dødd på en uforklarlig måte. På samme tid arbeider en vitenskapskvinne med seismiske undersøkelser på stedet, og hun skjønner fort at det er noe uvanlig på gang. Med hjelp fra henne og en del sjokkerende nye oppdagelser innser de at den avsidesliggende byen deres er hjemsøkt av gigantiske menneskeetende vesener som lever under jorden. Vesenene ligner på kjempe-mark og ser ut til å lokaliserer eventuelle levende vesener ved hjelp av fotsteg som forplanter seg som seismiske bølger i bakken. Landsbyboernes situasjon vanskeliggjøres ytterligere ved at telefonnettet er satt ut av spill. En natt blir beboerne i et gammelt hus angrepet av fire slike uhyrer. Uhyrene er utstyrt med slangeaktige tunger som de borrer ned i grunnen under huset, og sender opp gjennom dertil egnede åpninger under sine angrep.

Val McKee og Earl Basset tvinges til å ta opp kampen med beistene og må samtidig forsøke å lede en gruppe mennesker i sikkerhet. Det store problemet er imidlertid hvordan de kan komme seg unna denne skjulte fienden i ørkenlandskapet, da de er store nok til å grave ned biler, bevege hus, og samtidig ser ut til å både kommunisere og lære etter hvert som de jakter.
Paul Van Himst

Karriere

Paul Van Himst er regnet blant de største angreperne i Belgia. Han vant Jupiler League med Anderlecht åtte gånger, og scoret 233 mål på 457 kamper.
Han debuterte den 19. oktober 1960 mot Sverige i kvalifiseringen til VM i Chile. Mellom 1960 og 1974 spilte Van Himst 81 landskamper og scoret 30 mål for Belgia. Det gjorde at han ble Beligas toppscorer sammen med Bernard Voorhoof. Van Himst deltok i både VM i 1970 i Mexico og EM i 1972 i Belgia.
Van Himst var også trener for både Anderlecht og RWD Molenbeek. Som trener for Anderlecht vant ha UEFA-cupen i 1983 og kom til finalen i 1984. Anderlecht har aldri før eller siden kommet til finalen (per mars 2014). Som landslagstrener for Belgia fikk han landslaget til VM i 1994, der laget slo Nederland og tapte i åttendedelsfinalen mot Tyskland med 2–3.
I november 2003 ble han kåret til Belgias beste fotballspiller på 1900-tallet.
Ilagan City

Ilagan City er en by i Filippinene som er administrativt sete for provinsen Isabela, i regionen Cagayan Valley. Ilagan har totalt 119 990 innbyggere (folkertelling 1. mai [2000) hvorav bare 10 prosent bor i sentralbebyggelsen.

Beskrivelse

I Ilagan møtes de to elvene Cagayan og Abuluan. Byen er regionens kulturelle og økonomiske sentrum. Den 21. mai 2012 ble bykommunen elevert til Component City.
Ilagan er sete for et katolsk bispedømme. I kommunen Ilagan ligger også Fuyot Spring National Park, i barangay Santa Victoria.

Barangayer

Kommunen er oppdelt i 91 smådistrikter, barangayer, hvorav 82 er klassifiserte som landsbygdsdistrikt og 9 som tettstedsdistrikter.
Pochon

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), to rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 17 ri (landsby).
EM for brassband 2007

EM for brassband 2007, det 30. europamesterskapet for brassband ble arrangert 4. og 5. mai 2007 i Birmingham.

Bedømmelse

I brassbandkonkurransen spilte hvert korps et såkalt pliktnummer og et selvvagt musikkstykke i to forskjellige avdelinger. Fremførelsene ble vurdert av to lukkede juryer bestående av dommere med musikkfaglig bakgrunn. Juryene i 2007 bestod av Jan de Haan, Thomas Doss og Philip Sparke (pliktnummer); samt James Gourlay, Alan Morrison og Oliver Waespi (selvvalgt avdeling).

Musikk

Pliktnummer i konkurransen var Elgar Variations av Martin Ellerby. I sin selvvalgte avdeling fremførte Brass Band Willebroek Music of the Spheres av Philip Sparke.
Saltsjöbanan

Historie

Banen ble åpnet 1. juli 1893, og ble etablert i forbindelse med utbyggingen av Saltsjöbaden. Knut Agathon Wallenberg ville gjøre Saltsjöbaden til et eksklusivt badested. Saltsjöbanan var nødvendig for å for å skape enkle kommunikasjoner til og fra Stockholm. Banen ble bygget med 1 430 mm bredt normalspor, tilsvarende som på hovedbanenettet. I 1913 ble sidebanen fra Igelboda til Solsidan åpnet.
Banen ble opprinnelig drevet av Järnvägs AB Stockholm-Saltsjön, under ledelse av familien Wallenberg. Banen var helt fra begynnelsen svært lønnsom, blant annet på grunn av den godstrafikk som Wallenbergfamiliens virksomheter i Nacka sørget for, for eksempel Atlas Diesel og dampturbinfabrikken AB de Lavals Ångturbin, og andre. 
Banen hadde opprinnelig endestasjon noen hundre meter øst for Slussen, hvor det ble reist en stasjonsbygning i 1914, som i dag kalles Sjömansinstitutets hus. I forbindelse med utbyggingen av det nåværende anleggene i Slusseen, ble det i 1935 godkjent av de politiske myndighetene at Saltsjöbanan ble forlenget inn i anlegget under bakken i Slussen, og fra 1936 ble endestasjonen flyttet til dagens plassering.
I Saltsjöbaden var Dalaröbryggan opprinnelig endestasjon fram til 1947, men denne ble lagt ned i forbindelse med at Saltsjøbaden stasjon ble flyttet lengre nordøst.
Fram til 1913 ble trafikken drevet med damplokomotiv, deretter ble den elektrifisert, som en av de første i Sverige. I forhold til hva som var vanlig i Sverige hadde den en uvanlig spenning 1 500 V likestrøm, selv om dette var mer vanlig i andre land. I 1976 ble spenningen endret til 750 V likestrøm, tilsvarende som på t-banen, samtidig som at det ble tatt i bruk andre togsett etter modell av t-banetogene.
I 1964 ble virksomheten en del av det nye selskapet Storstockholms Lokaltrafik. Driftselskapet var fram til 2012 Veolia Transport, da Arriva Sverige AB fikk dagens driftsavtale som løper fram til august 2020, med mulighet til forlengelse til 2024.
The Amazing Race 4

The Amazing Race 4 er den fjerde sesongen av den amerikanske realityserien The Amazing Race. The Amazing Race 4 fulgte tolv lag med to, med et pre-eksisterende forhold, i et kappløp rundt i verden.
Ekteparet Reichen Lehmkuhl og Chip Arndt vant kappløpet, og ble dermed de første, åpne homofile paret til å vinne The Amazing Race.

Produksjon

Den fjerde sesongen av The Amazing Race strakk seg 71 000 km gjennom ni land på fire kontinenter i løpet av 27 dager. Innspillingen foregikk i perioden 18. januar til 14. februar 2003. Nederland og Sør-Korea ble besøkt for første gang.
På det tidspunktet serien ble filmet og kringkastet, var homofile ekteskap ikke juridisk anerkjent overalt i USA. Reichen og Chip ble aldri lovlig gift selv om de giftet seg under et religiøst seremoni. CBS besluttet å hedre dem ved å beskrive dem som "ektepar" i forbindelse med serien.
Kelly & Jon ble det første laget som kom til finalen uten å benytte seg av Snarvei.
Under finaleetappen, ble David & Jeff sittende fast i Sydney så lenge at de aldri nådde den siste delen av etappen i Phoenix, Arizona. I likhet med Joe & Bill i den første sesongen, ble de informert om at kappløpet var over og at Reichen & Chip hadde vunnet. De er, sammen med Joe & Bill, de eneste lagene til å nå finaleetappen uten å krysse målstreken.
Denne sesongen var den siste der uavgjort ble tillatt ved Pit-Stop (og den påfølgende fordelingen av etappepremier dersom det var uavgjort om førsteplassen). I de påfølgende sesongene, selv om lag kom likt til Pit-Stop, ville en ordre bli bestemt og den offisielle innsjekkingstiden for lag som ankommer samtidig bli skilt ved ett minutt fra hverandre for å unngå uavgjortsituasjoner. Unntaket var Oswald & Danny og Uchenna & Joyce i The Amazing Race: All-Stars, som gjennomførte en Snarveisoppgave sammen i forbindelse med Veikryss (Intersection). Dette var også den siste sesongen der Snarvei dukket opp i hver etappe.

Casting

Listen over deltagere inkluderte et homofilt ektepar, NFL-koner, kvinnelige modeller, klovner og flygeledere. "NFL-konene" Monica & Sheree er gifte med, respektive, Ashley Ambrose og Ray Buchanan. Begge spilte på Atlanta Falcons før innspillingen begynte.
Tian & Jaree ble opprinnelig valgt ut til å delta i The Amazing Race 3, men på grunn av at produksjonen hadde rotet vekk papirene deres, ble de holdt over til denne sesongen.
Reichen & Chip separerte seg etter The Amazing Race, men forble venner. Reichen startet senere en karriere innen modellbransjen der han solgte sin egen årlig semi-nakenkalender. Reichen var programleder for "The Reichen Show" på den nå nedlagte kanalen Q Television, og har deltatt på Reality Stars Fear Factor. Chip ble aktiv i homofilirelaterte veldedighets- og interesseorgansisasjoner. I en periode, var Reichen i et forhold med Lance Bass.
Zhou Wenjing

Zhou Wenjing (Kinesisk: 周文靖, Pinyin: Zhōu Wénjìng, Wade-Giles: Chou Wen-ching), var en berømt kinesisk keiserlig kunstmaler under Ming-dynastiet. Fødsels- og dødsår er ukjent, men han var virksom til noe etter 1463.
Zhou, kunstpseudonym San Wen (三山）, var fra Hexian (nå Fuzhou) i Fujian provinsen. Han var en dyktig landsmaler og etterfulgte stilen til Wu Zhen og Xia Gui.
Kawasaki gasskraftverk

Kawasaki gasskraftverk er et varmekraftverk i prefekturet Kanagawa i Japan, sørvest for Tokyo. Installert produksjonseffekt er 1 000 MW fordelt på 2 blokker – det var opprinnelig bare 500 MW på en blokk. Brenselkilden er naturgass i form av LNG.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget ble påbegynt omkring 2000 og stod ferdig i 2005.
Anlegget må ikke forveksles med Kawasaki Energy kraftverk og Kawasaki CC kraftverk, som er på hhv 848 MW og 1 500 MW, og ligger i samme by.