Patriarkat

Patriarkat og patriarki (fra gresk patér, «far» og arché, «gammel» eller «styre») er begreper som brukes for å beskrive den kulturelle forventningen at fedre har det primære ansvaret for familiens velferd (og i eldre kulturer også håndtering av husholdningens slaver). Ordet brukes også for å referere til samfunn der menn er forventet å ha hovedansvaret for samfunnet som et hele, og derfor ta på seg offentlige plikter. Adjektivet er «patriarkalsk», og «patriarkalisme» refererer til patriarkalsk praksis eller forsvar av patriarkatet. De fleste tidlige sivilisasjoner var patriarkier.
De fleste former for feminisme utfordrer patriarkatet som et sosialt system som brukes ukritisk, på grunnlag av årtusener der mannlig fysisk styrke var den ultimate måten å avgjøre sosiale konflikter på – fra krig til å disiplinere barn. Historisk har patriarkater manifestert seg selv i den sosiale, lovlige, politiske og økonomiske organiseringen av rekke forskjellige kulturer. Patriarkat har også en sterk innflytelse på moderne sivilisasjoner, skjønt mange kulturer har bevegd seg mot et mer egalitært (likhet) sosialt system i løpet av det siste århundret.
Patriarkat er også en betegnelse på en kristen forsamling som styres av en patriark. Begrepet brukes spesielt i katolske og ortodokse kirkesamfunn.

Definisjon

Patriarkat betyr bokstavelig «fedrestyre», fra πατριάρχης (patriarkhēs), «far» eller «høvding av stammen, patriark». Patriark er avledet fra gresk patria 'slekt' og arkhein, 'herske', men benyttes også i betydningen «stamfar» Historisk har betegnelsen patriarkat benyttet for å referere til et autokratisk (eneveldig) styre av en mannlig overhode av familien. I moderne tid er det imidlertid benyttet mer generelt for å referere til sosiale systemer hvor makten blir hovedsakelig holdt av voksne menn.

Historie

Antropologiske og historiske bevis indikerer at de fleste forhistoriske samfunn av jegere og samlere var generelt relativt egalitært, og at patriarkalske sosiale strukturer ikke utviklet seg før mange år etter tidsepoken pleistocen, mellom 1 810 000–11 500 år siden, som følge av sosiale og teknologiske nyvinninger som jordbruk og domestisering av husdyr. I henhold til Robert M. Strozier har historisk forskning imidlertid ikke funnet en særskilt «innledende hendelse» til patriarkiets opprinnelse. Andre forskere har likevel pekt på at for rundt 6000 år siden, det vil si rundt 4000 f.Kr., da konseptet farskap begynte å slå rot, som begynnelsen på spredningen av patriarkiet.
Menns dominering av kvinner er funnet i oldtidens Midtøsten så langt tilbake som 3100 f.Kr. i henhold til begrensninger av en kvinnes reproduktive kapasitet og utelukkelse fra «representasjonsprosessen eller konstruksjonen av historien». På den tiden da hebreere framstår er det også en «utelukkelse av kvinner fra pakten Gud-menneske», Imidlertid kan man peke på at Det nye testamentets fortellinger om Jesus Kristus' forhold til kvinner kompliserer bildet og er et viktig element i kristen teologisk debatt. Kvinner er framtredende i fortellingen om Jesus — han var født av en kvinne, hadde tallrike samhandlinger med kvinner, og ble først sett av kvinner etter oppstandelsen. «Jesus ga ingen særskilt lære om kvinners rolle i kirken. Faktisk etterlot han ingen lære som angår kvinner som en klasse mennesker... Han behandlet alle kvinner han møtte som en person i hennes egen rett.»
Rundt 200 år tidligere gjenspeilte den greske filosofen Aristoteles antikkens greske samfunn i sin vurdering av kvinner som moralsk, intellektuelt, og fysisk underlegen menn; at kvinner var menns eiendom; og at kvinnenes rolle i samfunnet var å reprodusere og tjene mennene i husholdningen; foruten at han mente at mannlig dominans av kvinner var både naturlig og riktig.
Oldtidens Egypt etterlot ingen filosofiske nedtegnelser, men Herodot skrev om sin forskrekkelse over kontrasten mellom rollene til kvinnene i Egypt og Athen. Han observerte at egyptiske kvinner arbeidet i markedet og drev handel. I oldtidens Egypt kunne kvinner fra middelklassen sitte i de lokale rådene, var engasjert i handel av eiendom, og testamentere og motta arv. Kvinner sikret også lån, og var vitne ved juridiske dokumenter. I midlertidig var det gresk innflytelse som spredte seg med erobringene til Aleksander den store som selv var blitt utdannet av Aristoteles.
Fra Martin Luthers tid benyttet de protestantiske kirkene jevnlig budene i Andre Mosebok 20:12 for å rettferdiggjøre pliktene overfor alle overordnede. «Du skal hedre din far» ble en eufemisme for plikten til adlyde kongen. Men det var hovedsakelig som verdslig lære at Aristoteles' anvendelse fikk en politisk mening. Selv om mange teoretikere på 1500- og 1600-tallet var enig i Aristoteles' syn på kvinnens plass i samfunnet, var det ingen av dem som forsøkte å bevise politiske forpliktelser på grunnlag av den patriarkalske familie før en gang etter 1680. Den patriarkalske politiske teori er assosiert hovedsakelig med sir Robert Filmer. En gang før 1653 fullførte Filmer et verk kalt for Patriarcha, or the Natural Power of Kings. Det ble imidlertid ikke utgitt før etter hans død. I den forsvarte han monarkiets enevelde og kongenes guddommelige rett ved at deres tittel var nedarvet fra Adam, det første menneske i henhold til den jødisk-kristne tradisjon. Filmers teori er grunnlagt på utsagnet at farens styre av familien er den sanne opprinnelse og modell for all styring. I begynnelsen ga Gud autoritet til Adam som hadde eneveldig kontroll over hans etterkommer, over livet og døden selv. Filmer så derimot bort fra vanskeligheten i kravet på menns krav på makt er at den hviler på Guds ‘hemmelige’ vilje.
På 1800-tallet begynte flere kvinner å stille spørsmål ved det allment aksepterte patriarkalske fortolkningen av Bibelen. En av de fremste var Sarah Grimké som ga stemme til en skepsis om menns evne til å oversette og fortolke tekster som var knyttet til kjønnsroller uten fordommer. Hun foreslo alternative oversettelser og fortolkninger av de avsnitt som var knyttet til kvinner, og hun appellerte til historisk og kulturell kritikk av et antall bibelavsnitt ved å argumentere at de var knyttet til særskilte historiske situasjoner, og kunne ikke bli sett på som almengyldige bud.
Elizabeth Cady Stanton benyttet Grimkés kritikk av bibelkildene for å etablere et grunnlag for feministiske tanker. Hun utga The Woman's Bible, «Kvinnebibelen», som foreslo en feministisk lesning av Det gamle og Det nye testamente. Denne tendensen ble forstørret av feministteori som fordømte og avviste den patriarkalske jødisk-kristne tradisjon.

Feminist teori

De fleste former for feminisme karakteriserer patriarkat som et urettferdig sosialt system som er undertrykkende for kvinner. Carole Pateman, feminist og politisk teoretiker, har skrevet at «Den patriarkalske konstruksjonen av forskjellen mellom det maskuline og feminine er den politiske forskjellen mellom frihet og underkastelse.» I feministisk teori inkluderer konseptet av patriarkat ofte alle de sosiale mekanismene som reproduserer og utøver mannlig dominanse over kvinner. Feministteori karakteriserer typisk patriarkat som en sosial konstruksjon som kan bli løst ved å avsløre og kritisk analysere dens manifestasjoner.