google/wiki40b huggingface dataset:
Shuangcheng

Shuangcheng (kinesisk: 双城; pinyin: Shuāngchéng) er et byfylke i den subprovinsielle byen Harbin i Heilongjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 798 688 innbyggere i 1999.

Vei

Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.

Jernbane

Hada-banen, en høyhastighetsbane åpnet i 2012, går gjennom området fra Harbin til Dalian.
Mae Hong Son (provins)

Geografi og natur

Provinsen er den vestligste i Thailand, og er hele 250 km lang i nord-sørlig retning. Langs grensen mot Myanmar går provinsen en lang strekning langs grenseelven Salween. Alle kommunene i provinsen har grense mot Myanmar.
Store deler av arealet er fjellandskap med tropisk regnskog og fjellskog. Nesten 90% av skogen er uberørt urskog. Mae Ya-fjellet når opp i 2 005 moh. 
Det drives utstrakt oppdrett av elefanter i provinsen.
Absolute Music 52

Absolute Music 52 er det 52. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt 30. januar 2006.
Giovanni Baratta

Giovanni Isidoro Baratta (født 1670 i Carrara, død samme sted i 1747) var en italiensk skulptør fra senbarokken som var aktiv i Firenze og Livorno.

Biografi

Han var nevø av Francesco Baratta den eldre, som arbeidet med Bernini, og lærte trolig kunsten å arbeide med bronse av Massimiliano Soldani. Videre var han elev av Giovanni Battista Foggini. Baratta hadde to brødre som også var skulptører: Francesco Baratta den yngre og Pietro. 
Han reputasjon vokste hurtig, og han kom til å arbeide for Viktor Amadeus II av Sardinia, men også for spanske og portugisiske monarker. Kong Frederik IV besøkte i 1709 Barattas studio og kjøpte der marmorstatuer av Herkules og Løven, Orfeus samt Euridike som i dag kan ses ved Herkulespaviljongen i Kongens Have i København. 
Baratta fikk også viktige kirkelige bestillinger, deriblant til alteret i San Ferdinando i Livorno. I 1731 mottok han tittelen greve (conte) av hertug Alderano I. av Cybo-Malaspina.
Statens petroleumsforsikringsfond

Statens petroleumsforsikringsfond tjener som en reserve for utbetaling til dekning av skader og ansvar som rammer staten i egenskap av direkte økonomisk deltaker i petroleumsvirksomheten. Dette er som følge av at Staten har som generelt prinsipp å være selvassurandør.
Olje- og energidepartementet har ansvar for administrasjon av fondet. Norges Bank Kapitalforvaltning har ansvar for plassering av fondet i tråd med lov, forskrift og de til enhver tid gjeldende retningslinjer. I
Per 31.12.2005 hadde fondet en markedsverdi på 14,2 milliarder kroner. Fondet investerer ikke i aksjer.
Dunfermline Athletic FC

Historie

Dunfermline Athletic ble stiftet i 1885, og klubben tok i bruk East End Park som sin hjemmebane. Klubben ble valgt inn i Scottish Football League (Division 2) i 1912. Dunfermline Athletic holdt seg i 2. divisjon fram til 1927, med unntak av årene 1915–1921, da 2. divisjon var innstilt på grunn av første verdenskrig. De rykket første gang opp i øverste divisjon i 1927, men klarte bare to sesonger før de rykket ned igjen.
Først etter opprykket til øverste divisjon i 1958 greide Dunfermline Athletic å etablere seg blant de beste. 1960-tallet ble klubbens beste periode. I ligaen ble de nummer 3 (av 18 lag) i 1965 og 1969, men dette ble overgått av cupmesterskapene i 1961 (2-0 mot Celtic) og 1968 (3-1 over Heart of Midlothian).
Etter nedrykket i 1972 fulgte en dårligere periode. Klubben kom opp igjen etter bare én sesong i 2. divisjon, men da ligaen ble omstrukturert til tre divisjoner i 1975, rykket Dunfermline Athletic igjen ned i nye First Division (nivå 2). Året etter fulgte et nytt nedrykk, og de neste ti årene vekslet klubben mellom nivå 2 og 3. I 1987 var de tilbake igjen i øverste divisjon, men de greide ikke å etablere seg i toppen.
Fra 2000 fulgte noen relativt stabile sesonger i øverste divisjon, som kulminerte med 4.-plass (av 12 lag) i Premier League i 2004, cupfinale i 2004 og 2007, og ligacupfinale i 2006. Dunfermline Athletic rykket imidlertid ned i First Division i 2007.
Keeper'n til Liverpool

Handling

Keeper'n til Liverpool handler om en 13 år gammel gutt ved navn Jo Idstad. Jo er en tankefull gutt som hele tiden går og tenker på hva som vil skje med ham hvis han gjør gale valg. På skolen er han en smart gutt, men han er nødt til å gjøre leksene til en annen elev for å slippe å bli mobbet, og betalinga for dette er fotballkort. Filmen handler også om å finne det ene fotballkortet som de alle mangler: kortet med keeperen til Liverpool. En dag får Jo tak i dette sjeldne kortet, men da han inviterer alle vennene sine hjem for å se, viser det seg at noen har tatt kortet. Han beskylder Tom Erik, som han gjør leksene til, for å ha tatt det, men Tom Erik nekter. En dag begynner ei ny jente i klassen til Jo. Hun heter Mari. Mari spiller fotball og interesserer seg for ligninger, og det er Jo også interessert i. Disse to blir gode venner, men etter hvert blir Jo viklet inn i masse løgn og kaos. Han skjønner hverken hva han skal gjøre, eller hva som nettopp har skjedd.
Scottish PFA Players' Player of the Year

Scottish Professional Footballers' Association Players' Player of the Year (også kalt SPFA Players' Player of the Year, Players' Player of the Year eller også  Scottish Player of the Year) er en årlig pris som deles ut til den fotballspilleren i Skottland som av de øvrige spillerne blir ansett for å ha hatt den beste sesongen. Prisen ble utdelt første gang for sesongen 1977-1978 som følge av en avstemning blant medlemmene av spillernes fagforening Scottish Professional Footballers' Association (SPFA). Den første vinneren angrepsspilleren Derek Johnstone fra Rangers, og den første vinneren utenfor Storbritannia var Aberdeens målvakt Theo Snelders elleve år etter. Foreløpig er det bare Henrik Larsson fra Celtic som har vunnet prisen mer enn en gang. Selv om det er en egen SPFA Young Player of the Year-pris, kan unge spillere også få seniorprisen, og den første spilleren som fikk begge prisene for samme sesong var Shaun Maloney fra Celtic i 2005/2006-sesongen, etterfulgt av Aiden McGeady fra samme klubb to år senere. Stefan Johansen er den eneste normannen som har vunnet prisen, i 2014/2015-sesongen.
Nominasjonene foreligger i april og prisvinneren, sammen med vinnerne av de øvrige SPFA-prisene, blir utropt på en gallamiddag i Glasgow noen dager etter. Prisen ble av spillerne selv ansett som svært prestisjetung, siden de velges av sine egne, og Shaun Maloney uttalte i 2006 at «there is no better accolade than to be voted for by your peers and it does mean a lot to me».  I 2007 ble SPFA erstattet av den nye fagforeningen PFA Scotland, men den nye organisasjons priser blir ansett som en videreføring av SPFA-prisene.
Tricondyloides

Utseende

Parmenini er ganske små, brunlige trebukker. Antennene er vanligvis omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er ovale uten markerte "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Ny-Caledonia.
Danckert Krohns stiftelse

Danckert Krohns stiftelse ligger i Kong Oscarsgate 54 i Bergen.

Historie

Den senbarokke bygningen med hovedbygg og sidefløyer ble oppført i 1789. Stiftelsen ble opprettet ved gavebrev i 15. mai 1785 av hoffagent Danckert Danckertsen Krohn (1726–1795) og hans andre hustru Johanne Margrethe von der Ohe. Det barnløse ekteparet overførte eiendommen og 26 000 riksdaler til den «milde stiftelsen». Danckert Krohns stiftelse, bygningen og midlene, skulle brukes til trengende eldre ektefolk, enker eller enkemenn fra borger- og embedsstanden. 
Stedet der bygningen ligger i dag, var tidligere et salpeterverk. Dette ble revet, og murene brukt som gjerde rundt hagen. Bygningen ble fredet av Riksantikvaren i 1927.
Bak bygningen oppførte stiftelsen en ny bygning med 19 trygdeboliger i 1939. Denne var oppført i mur og tegnet av Egill Reimers. 
Den gamle hovedbygningen fikk et nytt tilbygg tegnet av arkitektene Peter Andersen, Johan L. Andersen og Kjell H. Irgens i 1971. Hovedbygningen ble samtidig rehabilitert av det samme arkitektkontoret. Dette arbeidet ble belønnet med diplom fra Europa Nostra i 1980.
Fylkesvei 2922

Fylkesvei 2922  går mellom Myte og Langehaug i Hemsedal kommune. Veien er 2,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 232.
Hallothamus

Utseende

En nokså liten, slank, rødbrun trebukk. Oversiden er kledt med spredte, lyse, oppstående hår.

Levevis

Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Venezuela.
Charles Philipson

Utdanning og karriere

Philipson tok examen artium i 1947 og fullførte det juridiske studiet i 1952, senere (1956) tok han også mastergrad i jus ved Harvard. Han var dommerfullmektig i Lier, Hurum og Røyken, og i årene 1956-1958 var han advokatfullmektig. Han ble høyesterettsadvokat i 1961 og arbeidet ved Regjeringsadvokatens kontor frem til 1972. Han var byrettsdommer i Oslo i 1973. Året etter ble han  forbrukerombudsmann og var det til han i 1977 ble prisdirektør. I 1983 ble han dommer ved Asker og Bærum herredsrett, og året etter ble han høyesterettsdommer som den første i Norge med jødisk bakgrunn. Som prisdirektør prioriterte han konkurranse og møtte da (ifølge Harald Espeli) motstand i Prisdirektoratets reguleringstradisjon. Juristenes stilling ble som følge av Philipsons linje svekket til fordel for økonomene, og han rekrutterte flere økonomer til direktoratet. Han tok også initiativ til at Prisdirektoratet skulle være høringsinstans i politiske saker som vedrørte konkurransespørsmål.
Fra 1986 til 1988 var han formann i petroleumslovkomiteen. Philipson ble i 1990 oppnevnt som leder av Petroleumsutvalget, som la grunnlaget for lovgivingen innen oljesektoren. Utvalget innledet sitt arbeid i 1972 og Philipson fungerte som formann etter at byrettsjustitiarius Halvor Husaas døde i 1987. Han døde i 1990 og fikk ikke fullført dette arbeidet. Ledelsen av utvalget ble overtatt av Knut Dæhlin, som leverte utgreiingen i 1993. 
Philipson var leder av andre lovutvalg, viseformann i Petroleumsrådet og formann i Rikslønnsnemnda. Han var leder av offentlig utvalg oppnevnt i 1975 for vurdering av bestemmelsene for pågripelse og varetektsfengsling (Varetektsutvalget). Utvalget la frem sin utredning i 1980 (NOU 1980:28).

Andre verdenskrig

Charles Philipson unngikk i 1942 å bli deportert med DS «Donau», skipet som fraktet en stor del av de norske jødene til Tyskland før det ble sendt videre til Auschwitz. Drosjen med ham, moren og søsteren kom for sent til Donaus avgang. Fem dager senere flyktet de til trygghet i Sverige.
Faren hadde holdt seg skjult etter den første aksjonen 26. oktober 1942. 26. november tidlig om morgenen kom norsk politi hjem til familien på Grünerløkka. Der var moren, Charles, søsteren (12 år) og morens søster til stede. De ble sittende å vente i leiligheten til ut på ettermiddagen. Da de etter 16.00 ankom med drosje til kaia var landgangen til «Donau aus Bremen» tatt bort, og de ble de avvist av den tyske vakten. Drosjen kjørte dem tilbake til hjemmet, og sjåføren sa «dere skjønner vel hva dere må gjøre». Etter noen dager i dekning fikk de hjelp av hjemmefronten til å komme seg over grensen. De ble fraktet med lastebil mot grensen, og gikk det siste stykket til fots. Bestefaren og seks av hans søsken ble deportert og drept. Bestemoren lå på sykehus under krigen, og døde der sommeren 1945. Etter krigen hevdet politimannen som hadde hentet dem den 26. oktober 1942 at han somlet med vilje for at de ikke skulle rekke båten, og ba dem vitne for ham i rettsoppgjøret.
I Sverige gikk Philipson på det norsk gymnasium i Uppsala samtidig med blant andre Kåre Willoch, Olav Gjærevoll og Jo Benkow.
Nawzad (distrikt)

Nawzad er et distrikt nord i Helmand-provinsen i Afghanistan. Distriktets befolkning er på om lag 51 170 innbyggere (2002) og er 100 % pashtun. Distriktshovedstaden er den lille byen Nawzad. I tillegg finner man i distriktet 14 andre småbyer og mer enn 100 mindre bosetninger.
Ljubov Popova

Liv og arbeid

Popova ble født i landsbyen Ivanskoje ved Moskva. Etter å ha studert ulike typer kunst i flere år, sluttet hun seg til Vladimir Tatlin i Moskva og arbeidet sammen med han. Hennes verk fra denne tiden er preget av kubofuturisme. Sammen med Nadesjda Udaltsova la hun i 1912 ut på en studiereise til Paris. I Paris arbeidet hun videre sammen med Henri Le Fauconnier, Jean Metzinger og André Dunoyer Segonzac på Académie la Palette i bydelen Montparnasse. 1913 vendte Popova hjem til Russland, før hun i 1914 reiste til Frankrike og Italia, der hun kom i nærmere kontakt med futurismen.
Popova var medlem av gruppen Karo-Bube (Бубновый валет) som stilte ut verk i 1914 i Moskva. Hun deltok også i utstillingen 0,10 i Petrograd to år senere. Denne siste utstillingen markerte gjennombruddet for non-figurativ kunst i Russland. Popovas verk fra denne tiden er inspirert av suprematismen.
Fra 1918 arbeidet Popova som kunstprofessor. I 1921 tok hun del i en utstilling av konstruktivist-arbeid. Samme året fjernet hun seg fra malerkunsten, arbeidet i stedet med bok-, porselen- og tekstildesign og mye annet.
Popova døde i 1924 i Moskva av skarlagensfeber, 35 år gammel. En minneutstilling med hennes arbeid ble satt opp i desember det samme året.
Andrássy-Universität

Historie

Idéen om grunnleggelsen av AUB går tilbake til “Den Ulm Deklarasjon” fra 22. februar 2001. Statsministerne i Ungarn, Østerrike, Baden-Württemberg og Bayern kom til en avtale i løpet av et toppmøte i Ulm å stifte et tyskspråklig universitet i Budapest. På denne måten ble hjørnesteinen lagt for et multinasjonalt fellesskapsprosjekt. Den toneangivende impulsen var den den gang planlagte utvidelsen av Den europeiske union. Det ble et bidrag til integrasjonsprosessen av Sentral-Europa-området til Den europeiske union, som har blitt fortsatt fram til i dag.
I juni 2001 fikk AUB statlig anerkjennelse av det ungarske parlamentet. Ett år senere begynte universitetets undervisning.
Med navnet “Andrássy Gyula Tyskspråklig Universitet Budapest“ plasserte grunnleggerne institusjonen og dens framtidsrolle i den historisk-tradisjonelle slektslinjen av Sentral-Europa. Universitetets navnebror, Greve Gyula Andrássy (1823-1890), var en aktiv deltaker av den revolusjonen i 1848/49, fra 1867 til 1871 ungarsk statsminister, og til slutt – inntil hans oppsigelse i 1879 –, utenriksminister av det kongelige monarkiet Østerrike-Ungarn. Han var aktiv talsmann for kompromisset mellom Østerrike-Ungarn, som var knyttet til grunnleggelsen av Dobbeltmonarkiet. Han var engasjert i forfremmelsen av forståelsen mellom nasjoner, og igjennom av hans usedvanlige bestrebelsene for et tett samarbeide av de sentraleuropeiske statene, blir han husket som en av de mest fremtredende diplomatene av 1800-tallet.
AUB var det første universitetet utenfor Tyskland som ble akkreditert i samsvar med tyske regler og vilkår. Med sitt kvalitetssikringssystem sertifisert av den “evalag” evalueringsbyrå fra Baden-Württemberg, garanterer universitetet de best mulige studie- og undervisningsforutsetningene. Universitetet var det femte i Ungarn som ble opptatt i fortreffelighetsprogrammet av de ungarske universitetene, og ble således tildelt tittelen “Universitet av Nasjonal Fortreffelighet”.

Bygning

Setet til AUB ligger i det historiske Festetics-paléet, som ble bygget av den ungarske arkitekten, Miklós Ybl, for den ungarske statsmannen, György Festetics. Bygningen ligger i senteret av byen, i nærheten av det ungarske nasjonalmuseet i Budapest.
Newmaninstitutet

Newmaninstitutet er en vitenskapelig høyskole med sete i Uppsala i Sverige. Det undervises i katolsk teologi, filosofi og kulturvitenskaper på universitetsnivå. Instituttet ble grunnlagt i 2001 og er oppkalt etter den engelske kardinal John Henry Newman (1801–1890). Det drives av jesuittordenen.
Undervisningen finner for det meste sted i Uppsala og Stockholm; siden 2008 har det også vært et kursprogram i Vadstena. Instituttbygget ligger sentralt i Uppsala i umiddelbar nærhet til Uppsala universitet og dets hovedbibliotek Carolina Rediviva. I sitt hovedbygg har Newmaninstituttet et eget fagbibliotek med over 5.000 medier.
Størstedelen av utdannelsen i filosofi og teologi for blivende katolske prester i Sverige har siden 2007 blitt lagt til instituttet.
Newmaninstitutet utgir det katolske kulturtidsskriftet Signum – Katolsk orientering om kyrka, kultur och samhälle, som skriver om et bredt spektrum av spørsmål rundt tro, kultur, forskning og samfunn.
Inga Bucher

Familie

Inga Bucher var datter av skuespillerne Ole Johan Samuel Bucher og Caroline Andrine Ehn. Hun var gift med postfullmektig Henrik Geelmuyden Lund (1860-1925). Ekteskapet ble oppløst.

Liv og virke

I årene 1883-1899 var Inga Bucher skuespiller, suffløse og regissør ved Christiania Theater, hvor faren i mange år var ansatt samtidig som henne. Her første hun en detaljert Theater-Journal, med opplysninger om huset var utsolgt, hvordan publikum hadde mottatt fremførelsene, i tillegg til at hun gjorde seg egne refleksjoner over hva man hadde vært vitne til.
Hennes debut ved Christiania Theater fant sted 24. april 1883. Her gestaltet hun rollen som Aagot i stykket Leonarda. Det ble bemerket at hun gjorde megen lykke hos abonnementspublikummet. Sin såkalte annen-debut fikk hun 27. mai 1883 i rollen som Michaeline i stykket Fyrst Panin av Georges Ohnet.
Fra 1899 var Bucher inspektrise ved Nationaltheatret, og fra 1907 til hun ble pensjonert i 1924 var hun regissør samme sted. De siste årene hadde hun sin bolig i en liten loftsleilighet i teaterbygningen.
Aleksandr Tairov

Biografi

Som Stanislavskis student og influert av Meyerhold gikk Tairov inn for det han kalte «syntetisk teater», som det forløsende svar på samtidens naturalisme (tese) og Stilbühne (antitese). Tairov definerte sitt syntetiske teater som «neorealistisk». Etter begynnerproblemer fikk han stor suksess med dette både i innland og utland. 
Tairov la - trass i hans høye krav til verk, regi, scenebilder og kostyme - entydig hovedvekten på skuespilleren som teaterets essensielle og bestemmende element. Han gikk derfor mmed stor kraft inn for grundig skuespillerutdannelse. 
Tairov betraktet utdannede skuespiller som fullt og helt selvstendige kunstnere, ikke bare på grunn av deres personlige talent men særlig på grunn av deres dannelse innen skuespillerhåndverket. Han avmystifiserte dermed skuespilleriet, uten å frata det kunstnerisk gnist. 
Han døde i den psykiatriske klinikk Solovijevskaja.
Tarov var gift med skuespillerinnen Alissa Koonent.
Festival i Venedig

Festival i Venedig er en norsk musical som gikk på NRK i 1968. Regi er av Knut Bohwim og Erik Lassen.  Den var etter
Julian More sitt manuskript Grab me a gondola fra 1956 som hadde
musikk av James Gilbert og gikk lenge ved West End (London).
Musikalen ble tilrettelagt for fjernsyn av Erik Diesen, Finn Ludt
og Arne Hestenes, og  sendt som Norsk rikskringkasting sitt  bidrag til den 
nordiske operette-serien den 15. april 1968.  Noen av opptakene
var fra Venezia og musikken var ved Øivind Bergh.
Filmstjernen Virginia Jones er Sidsel Ryen som reiser til Venezia
og vil spille hovedrollen i Kjøpmannen i Venedig, assistert av hennes 
personlige manager Alex Bryan som heter Arne Bendiksen.  Hun forelsker seg i 
Per Asplin som er Tom Wilson, journalist og forlovet med den sjalu Inger Teien 
som heter Margaret Kyle og i stedet blir godt kjent med den venetianske prins 
Lars Nordrum. Som vanlig er Arve Opsahl i marinen. I mindre roller er
Unni Bernhoft artisten Maria Grey,
Erik Lassen huseieren Tino.  Nevnes kan
Berit Kullanderog
Fredrik Rütter

Mottakelse

Den halvannen times forestilling fikk dessverre en lunken mottakelse
i ett tilfelle, der det ble uttalt: «...musikken virket imidlertid både masete og 
lite iørefallende, og tekstene flaue og umorsomme»
Curitiba

Etymologi

Den mest populære hypotesen for opprinnelsen til navnet på byen er at det stammer fra uttrykket "curi'i ty(b) ba", som på guaraní betyr "lang pinjekjerne".

Historie

I 1693 etablerte Portugiserne en bosetning som fikk navnet «Vila Nossa Senhora da Luz e Bom Jesus dos Pinhais». Navnet ble endret til «Curitiba» i 1721, og byen fikk offisiell bystatus i 1842.
Skatt på finanstransaksjoner

Skatt på finanstransaksjoner er en avgift på handel med verdipapirer og/eller valuta. På engelsk kalles skatten ofte Financial transaction tax (FTT) eller «Robin Hood-skatt». Skatten innebærer en avgift på for eksempel 0,05 % på handel med verdipapirer og valuta. Avgiften i legges på en slik måte at den må betales uansett hvor handelen foregår, den kan ikke omgås bare ved at partene avtaler at handelen skal skje i et skatteparadis.

Bakgrunn

Den økonomiske krisen i kjølvannet av finanskrisen har svekket de offentlige finansene for mange år fremover i de fleste land i Europa. Sviktende inntekter og de kostbare stimunlanse- og redningspakkene har ført til høy offentlig gjeld. Mange land kutter sterkt ned på offentlige budsjetter og offentlige tjenester. Samtidig reduseres lønna og pensjonene i både offentlig og privat sektor.
En skatt på finanstransaksjoner kan gi betydelige skatteinntekter. En slik skatt vil samtidig redusere spekulasjonsøkonomien.
Krav om etablering av en skatt på finanstransaksjoner var grunnlaget for etablering av organisasjonen Attac i 1998. Et stort antall organisasjoner fremmer i dag krav om innføring av slik skatt. Den norske "Robin Hoodskattkampanjen" støttes av et trettitall organisasjoner. I 2011 eksisterte denne type skatt i mange land. I september 2011 foreslo EU-kommisjonen innføring av en slik skatt i EU.
Mellomfransk

Mellomfransk (fransk: moyen français) er et trinn i fransk språkutvikling som fant sted fra 1300-tallet til rundt 1600. Dette var en overgangsperiode fra gammelfransk der fransk skilte seg klart fra andre oïl-språk. Språket fikk offisiell status i Frankrike til fordel for latin, frankoprovençalsk, oksitansk og de andre oïl-språkene, og ble utviklet som litterært språk.
I denne språkperioden forsvant kasus helt fra språket. Det tidligere skillet mellom nominativ og oblik forsvant, og flertall ble kun markert med en -s. Dette medførte at ordrekkefølgen i setningen ble viktigere og mer fastlagt.
Diftonger ble forenklet, eksempelvis ble /oi/ til /we/. Schwalyden [ɘ] forsvant etter vokaler, først inne i ord, senere også i slutten av ord. Man begynte også å utelate endekonsonanter fra uttalen.
Skriftspråket endret seg til en viss grad for å speile endringene i talespråket, men hang gjerne etter. Man finner typisk en rekke ulike grammatiske former og stavemåter i tekster fra denne tiden. Det var i den mellomfranske perioden den første franske grammatikkboken ble utgitt. I 1539 kom Robert Estiennes fransk-latinske ordbok ut, og latin ble forbudt ved domstolene. Fransk fikk et større domene da det også ble tatt i bruk innen vitenskapelige arbeid og som litterært språk. Språket fikk nytt ordtilfang gjennom lånord og nyord fra latin, italiensk og en del andre språk, som engelsk, spansk og tysk. Også rettskrivningen generelt ble noe latinisert.
Den mellomfranske perioden falt sammen med renessansen. Språket ble brukt av forfatterne Villon, Marot, Rabelais, Montaigne, Ronsard og Pléiade-dikterne. Pléiade-verket Défense et illustration de la langue française (1549) fremhevet fransk som et litterært språk som kunne opphøyes gjennom etterligning av litteratur fra antikken. Mange klassiske verk ble oversatt.