google/wiki40b huggingface dataset:
Neodym

Historie

I 1841 ble stoffet didymium utskilt fra lantan av den svenske kjemikeren Carl Gustav Mosander. I 1874 konkluderte Per Teodor Cleve at didymium i virkeligheten besto av flere forskjellige grunnstoff, og i 1879 ble samarium isolert fra didymium av Lecoq de Boisbaudran. Den østerrikske kjemikeren baron Carl Auer von Welsbach separerte i 1885 didymium til 2 grunnstoffer, praseodym og neodym ved hjelp av spektroskopiske undersøkelser. Neodym i ren form ble fremstilt første gang i 1925.
Navnet kommer fra de greske ordene neos (ny) og didymos (tvilling).

Egenskaper

Neodym er et sølvfarget glinsende metall som tilhører gruppene lantanoidene og sjeldne jordmetaller. Det er mykt og formbart og kan bankes til tynne plater. Neodym er blant de mer reaktive av de sjeldne jordmetallene, og oksiderer lett i luft. Oksidsjiktet som dannes, skaller av og blottlegger mer metall for oksidasjon. Metallet oppbevares derfor i mineralolje eller beskyttende atmosfære. Neodym finnes i to allotropiske former, og går over fra dobbel heksagonal til kubisk romsentrert krystallstruktur ved 863°C.
Metallisk neodymstøv er brann- og eksplosjonsfarlig. Neodym-forbindelser er lett til moderat giftige. Neodym-støv og -salter er irriterende for øyne og slimhinner, og lett irriterende ved hudkontakt.

Isotoper

Naturlig forekommende neodym består av 7 isotoper. Av disse er 5 stabile: ¹⁴²Nd (27,2%), ¹⁴³Nd (12,2%), ¹⁴⁵Nd (8,3%), ¹⁴⁶Nd (17,2%) og ¹⁴⁸Nd (5,7%), og 2 ustabile (og dermed radioaktive) isotoper: ¹⁴⁴Nd (23,8%) med halveringstid 2,29 × 10¹⁵ år og ¹⁵⁰Nd (5,6%) med halveringstid 6,6 × 10¹⁸ år. I i tillegg er 31 kunstig fremstilte ustabile isotoper kjent.   De mest stabile av disse er ¹⁴⁷Nd med halveringstid 10,98 døgn og ¹⁴⁰Nd med halveringstid 3,37 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.
CAS-nummer: 7440-00-8

Forekomst

Etter cerium og lantan er neodym det vanligste av de sjeldne jordmetallene med 24 ppm i jordskorpen.I likhet med de andre sjeldne jordmetallene forekommer det ikke i ren form naturlig, men i mineralene monazitt, bastnäsitt og allanitt. Metallisk neodym produseres det lite av, mens det årlig fremstilles omkring 7 000 tonn neodymoksid på verdensbasis. Verdens største produsent av neodym er Kina. Det finnes også kommersielt drivverdige forekomster i Australia.

Anvendelse

Neodym legert med jern og bor (Nd₂Fe₁₄B)  brukes for å lage kraftige permanentmagneter. Neodymoksid brukes som tilsetningsstoff i spesialglass og gir skarpe absorpsjonslinjer i spekteret. Slikt glass brukes for å kalibrere astronomiske spektrallinje-instrumenter. Neodymsalter brukes som blått fargepigment i porselen og emalje.
Gudrun Omdahl Onshuus

Gudrun Jofried Omdahl Onshuus (født på Hamar 17. juli 1899, død 9. juni 2010 i Drammen) var Norges eldste kvinne da hun døde, 110 år gammel. Ved sin bortgang var hun den aller siste gjenlevende nordmann som var født på 1800-tallet.
Moren het Jessie Omdahl. Hennes far og onkel eide lærvarefabrikken Marcus & Ewald Omdahl. Selv jobbet Gudrun som kontoransatt der til hun gikk av med pensjon i 1965. Hun gikk også på pensjonatskole i Newcastle i ett år og tilegnet seg her engelsk.
Onshuus giftet seg i 1925, men ble enke allerede i 1948. Hun bodde i Drammen mesteparten av sitt liv. Da hun var 103 år gammel, flyttet hun inn på Fjell bo- og servicesenter, hvor hun bodde resten av sitt liv.
Onshuus var bestemor til Alf Onshuus Niño, som i 2008 var fange hos FARC-geriljaen.
Tikamp

Tikamp (10-kamp), (øvelsen kalles også for dekatlon, fra gresk deka for ti), er en friidrettsøvelse som er satt sammen av 10 separate øvelser. Tikamp kommer under en øvelsesgruppe innen friidretten som blir kalt mangekamp.

Om øvelsen

Tikamp er tradisjonelt en øvelse for menn, og har stått på det olympiske programmet siden 1912. Det har vært kåret norgesmestere i øvelsen siden 1914. Kvinnenes versjon er tradisjonelt sjukamp, men det ble åpnet for tikamp også for kvinner fra 2003. Tikamp for kvinner har sin offisielle verdensrekord, men det er sjukamp som er kvinnenes mesterskapsøvelse. Det har vært eksperimentert med tikamp for kvinner i mange år, med registrerte resultat fra så tidlig som 1980. Dagens øvelsessammensetning og rekkefølge er ulik de gamle eksperimentene, og de kan dermed ikke sammenlignes.
I hver øvelse tildeles utøverne poeng i henhold til poengskala fra en internasjonal tabell, og resultatet konkurransen rangerer etter er den sammenlagte summen. I de tekniske øvelsene får utøverne tre forsøk, hvorav det beste teller. I løpsøvelsene deles konkurrentene inn i heat, oftest seedet (sortert) etter personlige rekorder. Den utøveren som samler flest poeng sammenlagt, vinner konkurransen. Verdens beste utøvere i tikamp blir av mange ansett som de ultimate idrettsutøverne, på grunn av kravet til allsidighet innen tradisjonelle, og ulike klassiske øvelser.

Verdensrekordene

Verdensrekorden (2016) for menn innehas av Ashton Eaton fra USA med 9045 poeng satt i Beijing 28-29. august 2015 for følgende serie:
10.23/-0.4 (100 m), 7.88/0.0 (lengde), 14.52 (kule), 2.01 (høyde), 45.00 (400m), 13.69/-0.2 (110 m hekk), 43.34 (diskos), 5.20 (stav), 63.63 (spyd), 4:17.52 (1500m).

Verdensrekorden (2005) for kvinner innehas av Austra Skujyte fra Litauen med 8358 poeng for følgende serie:

12.49 (100 m), 46.19 (diskos), 3.10 (stav), 48.78 (spyd), 57.19 (400m) / 14.22 (100 m hekk), 6.12 (lengde), 16.42 (kule), 1.78 (høyde), 5:15.86 (1500 m).

De norske rekordene

Den norske rekorden (1999) for menn innehas av Benjamin Jensen fra Mandal som representerte IK Tjalve med 8160 poeng for følgende serie:

10,86 (100 m), 7,21 (lengde), 13,50 (kule), 1.97 (høyde), 49,54 (400m) / 14,50w (110 m hekk), 43,83 (diskos), 5,30 (stav), 59,01 (spyd), 4:34,84 (1500 m).
Det er ikke notert en offisiell norsk rekord for kvinner ennå, men Lene Secher Myrmel fra Bergen og Idrettslaget Fri har bestenoetingen på 5377 poeng fra 2006, med følgende serie:

14.1 (100 m), 42.47 (diskos), 2.60 (stav), 36.50 (spyd), 67.1 (400m) / 16.9 (100 m hekk), 4.62 (lengde), 10.70 (kule), 1.49 (høyde), 6:52.6 (1500 m).
The Intern

Handling

70 år gamle Ben Whittaker har oppdaget at pensjonisttilværelsen ikke er alt det er sagt å være. Han tar muligheten til å komme tilbake i spillet ved å begynne som lærling hos en moteside på Internett, som er grunnlagt og eid av Jules Ostin.
Hochsprung mit Musik

Hochsprung mit Musik var navnet til et høydehoppstevne som fant sted hvert år fra 1977 til 2014 i idrettshallen til Jahnsportpark i Arnstadt, Tyskland, vanligvis i februar.
I starten var det hovedsakelig et stevne for østtyske utøvere, men etter Tysklands gjenforening i 1990 deltok i økende grad også utenlandske topputøvere, vanligvis flere representanter av verdenseliten. I 2006 greide svenske Kajsa Bergqvist å hoppe innendørsverdensrekord med 2,08 meter, fortsatt (2016) det nest høyeste hopp noensinne etter Stefka Kostadinovas utendørsverdensrekord på 2,09 m.
Den uhøytidlige atmosfæren med rytmisk musikk under hoppinga (etter utøvernes ønsker) og alltid utsolgt hall hadde en del av ansvaret for stevnets popularitet og flere utøvere har satt sine personlige rekorder i Arnstadt.
131. motoriserte infanteridivisjon

131. motoriserte infanteridivisjon var en russisk divisjon oppsatt med basis i 45. infanteridivisjon med hovedkvarter i Murmansk og underlagt 6. armé  i tiden 1957 - 1997. De fleste underavdelinger var likevel forlagt til Petsjenga, og 1. desember 1997 ble divisjonen reorganisert til 200. motoriserte infanteribrigade.

Historie

I september 1945 ble de sovjetiske styrkene trukket ut fra Norge. Noe av disse ble brukt til å sette opp en infanteridivisjon som i 1952 ble benevnt 45. infanteridivisjon underlagt 6. armé. I 1957 ble divisjonen reorganisert til motorisert infanteri og benevnt 131. motoriserte infanteridivisjon.
Frittgående barn

Frittgående barn (engelsk free-range kids) er en barneoppdragelsesfilosofi der tilhengerne mener det er til det beste for barna at de lærer seg å mestre små og store utfordringer i hverdagen på egen hånd. Begrepet ble introdusert av den amerikanske spaltisten Lenore Skenazy i hennes faste spalte i The New York Sun 1. april 2008.
Etter å ha latt sin ni år gamle sønn ta undergrunnsbanen fra sentrum og hjem uten følge, fikk Skenazy sterk og variert respons fra sine omgivelser. Noen så det som en form for omsorgssvikt, mens andre var bifallende. Etter avisartikkelen ble hun invitert til fjernsynsprogram for å diskutere emnet, startet en egen blogg, og utga i april 2009 boka Free-Range Kids: Giving Our Children the Freedom We Had Without Going Nuts with Worry. Boken ble utgitt på norsk med tittelen Frittgående barn i juni 2010.
Frittgående barn er beslektet med barneoppdragelsesfilosofien «slow parenting», foreldre som bevisst toner ned barnas deltagelse i organiserte aktiviteter.
Eorcenberht av Kent

Liv og virke

Den kentiske kongelegende (også kjent som Mildrithlegenden består av en rekke tekster fra tidlig middelalder som beskriver en bred krets av medlemmer av kongefamilien i Kent. Denne antyder at Eorcenberht var den yngre sønnen av Eadbald og hans frankiske mor Emma av Austrasia, og at hans eldre bror Eormenred ble bevisst forbigått i arverekkefølgen, skjønt det er en mulighet for at de styrte sammen en periode.
I henhold til den angelsaksiske munken og historikeren Bedas verk Anglernes kirkes historie var Eorcenberht den første kongen i Britannia som beordret at hedenske «idoler» (gudebilder) skulle bli ødelagt, og at faste skulle overholdes. Det har blitt foreslått at disse bestemmelsene kan ha blitt offisielt nedtegnet i skrift i tradisjonen av kentiske lovsamlinger som ble startet av Æthelbert av Kent, men ingen slike tekster har blitt bevart. Etter at erkebiskop Honorius av Canterbury døde i 655 utnevnte kongen den første angelsaksiske erkebiskopen, Deusdedit.
Han giftet seg med Seaxburh av Ely (døde ca. 699), datter av kong Anna (eller Onna) av East Anglia. De fikk to sønner, Ecgberht og Hlothhere, som begge ble konger av Kent etter hverandre. De fikk også to døtre som begge ble helgenerklært: Eorcengota ble nonne i klosteret i Faremoutier-en-Brie i Frankerriket og Ermenilda som ble abbedisse av Ely. Etter at Seaxburhs ektemann døde i 664 ble hun værende i Kent for å oppfostre deres barn. Hun fungerte som regent for den unge Ecgberht inntil han ble myndig. Hun trakk seg deretter tilbake til klosteret i Ely. Også Seaxburh ble erklært som helgen, og hadde tre eller fire søstre som også ble det.
Eorcenberht ble antagelig gravlagt ved sine foreldre i Sankt Maria-kirken, som hans far hadde bygd i forgården til klosteret dedikert sankt Peter og sankt Paulus i Canterbury, en kirke som senere ble innlemmet innenfor det normanniske klosteret St. Augustine's Abbey i Canterbury. På den tiden, en gang rundt 1087, ble hans levninger overført for ny begravelse i det sørlige transept.
Marit Sandvik

Familie

Hun er gift med jazzgitaristen Øystein Norvoll. Datteren Dagny Norvoll Sandvik (1990–) ble popsangerinne som laget en sang til Grey's Anatomy.
Hagebærmåler

Utseende

En middelsstor til stor (vingespenn 32 – 37 mm), middels kraftig, brokete farget måler. Den er større enn de fleste andre Larentiinae med brunt tverrbånd i forvingen og kan vanligvis greit kjennes igjen på størrelsen. Antennene er trådformede hos begge kjønn.
 
Forvingen er lysgrå, et bredt felt ved roten gråbrunt, dette feltet har i midten en smal, mørk eller mørk og lys, bølgete tverrstrek. Midt i vingen er det et bredt, gråbrunt tverrbånd. Dette er sterkt innsnevret fra innersiden litt foran bakkanten, bak denne innsnevringen rundet utvidet. Båndet har 2-4 mørke ringer (oftest av uregelmessig form), disse er tydelige hos forholdsvis lyse eksemplarer, dessuten to små, hvite tverr-flekker ved forkanten. Urtenfor tverrbåndet er den en rad av svarte, pile- til halvmåneformede flekker. Vingespissen er gulbrun, den fremste delen av vingens ytterkant har en avlang, mørkbrun flekk. Bakvingen er silekaktig gråhvit med utydelige, grå tverrbånd. Larven er naken, rosaaktig brunt spraglete, med en rekke av diffuse, hvite flekker langs ryggen.

Levevis

Arten lever i skog, hager og parker. Larven lever på solbær og ulike rips-arter (slekten Ribes), av og til også på busker i rosefamilien (Rosaceae). De voksne målerne flyr om natten i juli – august.

Utbredelse

Hagebærmåleren lever i hele Europa, videre østover til Korea og Japan, og også i Nord-Amerika. I Norge er den funnet over sågodtsom hele landet.
Pokémon Snap

Spillets ramme

Spillet handler om en pokémonfotograf som heter Todd Snap. Han blir henta til ei øy av Professor Oak, som trenger høgkvalitetsbilder for å støtte sine vitenskapelige oppdaginger. Øya har et variert klima, som Todd uforsker og fotograferer med et spesielt kjøretøy.

Spillets oppbygging

Spillet er et førstepersonsskinneskytespill, det vil si at man ikke kan røre seg fritt, men flytter seg langs ei forhåndsbestemt rute, på skinner. Mens man beveger seg langs denne ruta skal man ta bilder av forskjellige pokémon som dukker opp langs skinnene. Man kan ta opp til 60 bilder på en tur, og når turen er ferdig bedømmer Professor Oak et av bilda man har tatt som man velger. Dette bedømmes ut fra flere kriterier, for eksempel pokémonens størrelse, positur og anna.
Spillet har sju forskjellige baner: strand, tunnel, vulkan, elv, hole, dal, samt en spesialbane oppe i skyene. Etterhvert kan man oppdage nye ting i banene, som nye ruter, nye pokémon, eller nye muligheter til å få en høg skår.
Det er flere hjelpemiddel som man kan bruke for å få bedre bilder. Det er epler, som tiltrekker pokémon; spesielle baller som kan slå ut, tvinge fram, eller få pokémon til å oppføre seg annerledes; pokéfløyte, som vekker sovende pokémon, og det er en ting som kan auke farten til kjøretøyet.
Vokalmusikk

Vokalmusikk er musikk som synges, med eller uten medvirkning av instrumenter, i populærmusikk såvel som i klassisk musikk. Medvirkende instrumenter har da gjerne en støttende eller akkompagnerende funksjon. Former for vokalmusikk kan være opera, vokalkonsert, oratorium, kantate, lieder (klassisk musikk) og sanger/låter (populærmusikk). Vokalmusikk kan fremføres i besetninger som større eller mindre orkestre med vokalsolist(er), band og storband med vokalsolister, en eller flere vokalister med ett eller flere akkompagnerende instrumenter, vokalgrupper med eller uten akkompagnement, og kor med eller uten akkopagnement.
Herøy prestegjeld i Nordland

Herøy prestegjeld i Nordland var et prestegjeld i Nord-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Nordland.
Herøy var i 1589 et sogn underlagt Alstahaug prestegjeld. Ved kongelig resolusjon av 11. desember 1861 ble Herøy omdannet til et eget sognekall med virkning fra 1. mai 1862. Gården Nord-Sandvær ble i denne forbindelse overført fra Tjøtta til Herøy, og gårdene Tenna og Andøya ble overført fra Alstahaug til Herøy.
Prestegjeldet ble faset ut i forbindelse med omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet.
Corineus

Corineus, i middelalderens britiske legende, var en storartet kriger, en som slåss med kjemper, og eponymiske (ga navn) til Cornwall. Han er den første av mytiske kongene av britene, og det finnes ingen historiske bevis for hans mulige eksistens.
I henhold til Geoffrey av Monmouths Historia Regum Britanniae (De britiske kongenes historie), skrevet omkring 1136, ledet han etterkommere av trojanere som flyktet med Antenor etter den trojanske krig og bosatte seg ved kystene av Tyrrenhavet. Etter at Brutus trojaneren, en etterkommer av den trojanske fyrsten Aineias (eller Æneas), hadde blitt forvist fra Italia og frigjorde de trojanere som var gjort til slaver i Hellas, møtte han Corineus og hans folk og som ble ham på hans reiser. I Gallia framprovoserte Corineus en krig med Goffarius Pictus, konge av Gallia Aquitania (sørlige Frankrike), ved å jakte i hans skoger uten tillatelse, og på egen hånd drepte han flere tusen med sin stridsøks. Etter å ha beseiret Goffarius krysset de kanalen til øya Albion (De britiske øyer) som Brutus kalte Britannia etter seg selv. Corineus bosatte seg i Cornwall som da var befolket av kjemper. Brutus og hans hær drepte de fleste av dem, men deres leder, Gogmagog, ble holdt i live for en brytekamp med Corineus. Kampen fant sted i nærheten av Plymouth, og Corineus drepte kjempen ved å kaste ham fra et stup.
Corineus var den første av de legendariske fyrstene eller hertugene av Cornwall. Etter at Brutus døde ble resten av Britannia delt mellom hans tre sønner: Locrinus (England), Kamber (Wales) og Albanactus (Skottland). Locrinus gikk med på å gifte seg med Corineus' datter Gwendolen, men ble isteden forelsket i Estrildis, en prinsesse fra Tyskland som var blitt tatt til fange. Corineus truet med krig da han fikk høre om dette, og for å opprettholde freden giftet Locrinus seg med Gwendolen, men beholdt Estrildis som sin hemmelige elskerinne. Etter at Corineus var død av høy alder lot Locrinus seg skille fra Gwendolen og giftet seg med Estrildis. Den forsmådde Gwendolen samlet en hær i Cornwall og gikk i krig mot sin tidligere ektefelle. Locrinus ble drept i et slag, og Gwendolen kastet Estrildis og hennes datter Habren i elven Severn.
Denne fortellingen er også bevart i tekstene til senere skribenter, blant annet Michael Drayton og John Milton.
Bauhaus (band)

Historie

Bauhaus' musikkstil var fra begynnelsen av dyster og mørk postpunk, og de anses som det første ekte goth-bandet. Bauhaus' flørt med nettopp gotisk litteratur kom frem på deres debutsingel Bela Lugosi's Dead fra 1979. På tross av at sangen varer i over ni minutter, ble den på mange måter epokegjørende for goth-rock med sin drivende bass og enkle trommerytme. Det at sangen høyst sannsynlig er parodisk forandret ikke dens status. Sangen ble spilt på BBC, og John Peel foreslo at bandet skulle lage en BBC Session. Det medførte etter hvert debutalbumet In The Flat Field, som ble svært populær på independent-listen, og kom på 72.-plass på pop-listen. Albumet regnes av flere som det første goth-albumet, og det hadde stor innflytelse på samtidige musikere, især den oppvoksende goth-generasjonen.
Bauhaus' suksess ble for stor for 4AD, og i stedet ble de flyttet opp til Beggars Banquet Records, der de ga ut de tre påfølgende albumene. Bauhaus hadde moderat suksess med de nye platene, og de fikk flere singler på topp 100-listen, som Kick in the eye (nr. 59), The Passion of lovers (56) og Spirit (42). På tross av at dette var den beste plasseringen, var det en skuffelse, fordi bandet hadde fått dette som en satsningssang. Imidlertid fikk Bauhaus en stor hit med sin cover av Ziggy Stardust av David Bowie. Denne sangen var, i motsetning til tidligere låter, svært positiv og over-the-top glamorøs, enda mer enn originalen. Etter hvert ble mye fokus på Peter Murphy, og de andre medlemmene mislikte dette. Det ble etter hvert bestemt at bandet skulle oppløses i 1983.
De tre andre medlemmene lagde bandet Love and Rockets, som var en mer alternativ rock/pop-orientert utgave av bandet. Mellom Bauhaus og Love and Rockets hadde David J. holdt på med sideprosjektet Tones on Tail, som gled over i Love and Rockets etter at Bauhaus ble splittet opp. Murphy hadde en svært kort karriere med bandet Dali's Car, som lagde et album før de splittet opp. Deretter var Peter Murphy soloartist.
Bandet gjorde et kort comeback i 1998, og deretter en treårstur i 2005-2008. Bandet ga ut sitt første album siden 1983, «Go away white», i 2008, og deretter var det ugjenkallelig slutt.

Sjanger

Bauhaus startet også en lang tradisjon blant goth-rock band å nekte enhver sammenheng med genren, i deres tilfelle bortsett fra å ha startet den. Dette har blant andre Sisters of Mercy også gjort. Bauhaus har selv omtalt seg som «dark glam», uten videre å utdype forskjellen mellom de to genrene.
Coffeen kraftverk

Coffeen kraftverk er et kullkraftverk i Montgomery County i delstaten Illinois i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 900 MW, fordelt på 2 blokker/turbiner. Dette er delstatens niende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 
Anlegget ble påbegynt omkring 1965 og stod ferdig i 1972. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull.
Hedemarken prosti

Hedemarken prosti var et tjenestedistrikt først i Oslo bispedømme, fra 1864 i den nye Hamar bispedømme i Den norske kirke og omfattet menighetene omkring Hamar i Hedmark.

Historikk

Prostiet går antakelig tilbake til den katolske kirken i Middelalderen. Prostiet ble nedlagt 1. januar 1972 og menighetene inngikk i nye Hamar domprosti. I 2007 ble samtlige sokn i Ringsaker kommune tatt ut av domprostiet og lagt til det nyopprettede Ringsaker prosti.
Duchang

Duchang (kinesisk: 都昌县; pinyin: Dūchāng Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Jiujiang.
I 1999 hadde fylket et folketall på 678 880 innbyggere.
Tai'an (Shandong)

Tai'an (eller Taian, kinesisk: 泰安; pinyin: Tài'ān) er et kinesisk byprefektur i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Befolkningen i hele byprefekturet anslås (2004) til 5 499 000. Selve byen har et folketall på 1,57 mill. innbyggere.
Nord for selve byen ligger fjellet Tai Shan (1.545 m), som blir nevnt allerede i Konfucius' skrifter og som regnes som ett av det taoistiske Kinas fem mektige fjell. Det er verdens mest besøkte og bestegne fjell.
Byens viktigste tempel er det daoistiske Daimiao-tempelanlegget.
En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Det gjør også funnfeltet for Dawenkoukulturen. Dawenkoufeltet ble utgravd i 1959, 1974 og 1978. Bare dets midtre skikt betegnes som Dawenkoukultur, ettersom det tidligste laget svarer til Beixinkulturen og det yngste laget er en tidlig variant av Longshankulturen.
I Vår- og høstannalenes tid og De stridende rikers tid tilhørte området dels staten Qi, dels staten Lu.

Jernbane

Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.
Maisons-Alfort – Les Juilliottes (Paris Metro)

Maisons-Alfort – Les Juilliottes er en stasjon på metroen i Paris. 
Stasjonen betjener linje 8.
Stasjonen åpnet 27. april 1972 med forlengelsen av linjen fra Porte de Charenton - Écoles. Det var den østlige ende av linjen til utvidelsen til Créteil - L'Échat 24. september 1973. Den er oppkalt etter Juilliottes kvartalet av Maisons-Alfort.
La Sortie de l'usine Lumière à Lyon

Handling

Filmen består av en enkel scene hvor arbeiderne forlater Lumiere-fabrikken. Arbeiderne er mest kvinner som forlater den store bygningen 25 rue St. Victor, Montplaisir i utkanten av Lyon som om de akkurat er ferdig med dagens arbeid.
Tre forskjellige versjoner av filmen eksisterer. Det er flere forskjeller mellom disse, for eksempel er klesstilen forskjellig og viser at de ble filmet i forskjellige årstider. De blir ofte referert til som «en hest», «to hester», og «ingen hest» versjoner, med referanse til en vogn trukket av hest som vises i de 2 første versjonene (trukket av en hest i originale versjonen og to hester i den første nyinnspillingen).

Produksjon

Denne 46-sekunders film ble filmet i Lyon, Frankrike, av Louis Lumière .Den ble filmet med Cinématographe, et alt-i-et kamera, som også tjente som filmprosjektør og fremkaller. Denne filmen ble vist I 1895 på Grand Café på Boulevard des Capucines i Paris, sammen med ni andre kortfilmer.
Som med alle tidlige Lumière-filmer, ble denne filmen laget i et 35 mm format med et sideforhold på 1.33:1 og med en fart av 16 bilder per sekund. Med den hastigheten, varte fremvisningen av de 17 meterne med film i 46 sekunder, med totalt 800 bilder.

Nåværende status

På grunn av alderen, er denne kortfilmen nå fritt tilgjengelig på Internet. Den har også vært med i flere filmsamlinger inkludert Landmarks of Early Film volume 1 og The Movies Begin – A Treasury of Early Cinema, 1894–1913
Filmen har også blitt kjent under et stort antall alternative titler i Frankrike og USA siden den ble laget blant annet: La Sortie des Usines Lumière à Lyon-Montplaisir, Sortie de l’Usine Lumière, La Sortie des Usines, Les ouvriers et ouvrières sortant de l’Usine Lumière, Employees Leaving the Lumière Factory, Leaving the Factory, Workers Leaving the Lumière Factory, Lunch Hour at the Lumière Factory, Dinner Hour at the Factory Gate of M. Lumière at Lyon, Exiting the Factory, La Sortie des ouvriers de l'usine Lumière.