Infralyd

Infralyd er lyd med en frekvens lavere enn 20 Hz (Hertz). Menneskets øre kan vanligvis ikke oppfatte infralyd, men grensen mellom hørbar og ikke hørbar lyd er ikke skarp. Den avhenger av lydstyrken – jo sterkere lyd, desto lavere frekvenser kan vi høre (det samme gjelder også de høyeste frekvensene i retning av ultralyd). Lydbølger helt ned mot 1,5 Hz kan høres hvis lyden er sterk nok. 2,5 Hz, 10 og 20 Hz kan normalt høres hvis lydtrykknivået for vedkommende frekvens er på henholdsvis 120, 95 og 70 dB (desibel). Den som sitter i en bil, utsettes for mye infralyd, og en kan derfor (også med lukkede vinduer) registrere infralyd ned til ca. 10 Hz
.
       Når mennesker oppfatter infralyd, høres den sjelden som en tone. Den kan av og til høres som en slags dyp buldring, men kan oftere føles som vibrasjoner eller som press mot ørene og brystet. Fra naturens side er sterk infralyd som regel et faresignal, iallfall for mennesker. Den kan skape ubehag og (som annen støy) forårsake helseskader. Flere dyr, særlig store dyr som hvaler, sjiraffer og elefanter, benytter infralyd ved kommunikasjon. Infralyd-detektering brukes til å varsle f.eks. tornadoer og påvise atomprøvesprengninger.
Frekvensområdet for infralyd er definert noe forskjellig. Det er bl.a. oppgitt til 0,003–20 Hz og 0,2–15 Hz. 
De litt mer avanserte av de mange støymålerne som er i handelen kan måle infralyd, særlig den øvre delen av infralydspekteret (dvs. nær 20 Hz).

Infralyd bærer langt

Infralyd består av svært lange bølger – jo større lydhastighet og lavere frekvens, desto lengre. Lydens hastighet varierer med mediet. Ved en frekvens på 0,2 Hz blir bølgelengden 1,6–1,7 km i luft (ved havets overflate), ca. 7,5 km i vann og 20–25 km i faste stoffer. Dette gjør infralyd meget bærekraftig, noe som gjør at dyr kan høre den over store avstander hvis de kan høre infralyd. Elefanter kan høre infralyd over en avstand på opp mot 10 km i gunstige værforhold (helst tidlig på kvelden, når lydbølgene på grunn av atmosfæriske forhold er mest bærekraftige over landmassene). I vann bærer lydbølgene enda bedre enn på land, slik at noen hvaler trolig kan høre infralyd på flere hundre kilometers avstand. Dette setter hvalene i stand til å kommunisere med hverandre over avstander som er nærmest uvirkelige for et menneske.

Noen infralydkilder

Enhver fast overflate (f.eks. membranen i en høyttaler) som svinger mellom 0,003 og 20 ganger i sekundet, lager infralyd Mange hørbare lydkilder, særlig hvis en hører mye lavfrekvent lyd (basstoner), avgir også infralyd. Siden infralyd bærer lengre enn høyere frekvenser, vil lyden fra en kilde domineres mer og mer av infralyd jo mer avstanden øker. Det voldsomme Krakatau-vulkanutbruddet i 1883 kunnes høres så langt unna som ved Mauritius og i Perth (Australia), nærmere 5000 km borte. Men infralyd fra utbruddet gikk rundt kloden flere ganger. Infralydkilder er ofte svært vanskelige å lokalisere.
I 1991 kunne svenske mikrofoner i Luleå og Lycksele registrere svingninger ved 2 Hz fra brennende oljebrønner i Kuwait.

Helseskader og andre virkninger

Infralyd er kalt lydløs støy fordi den normalt ikke høres, og iallfall ikke oppfattes som tonal lyd. Den har like fullt en rekke til dels helseskadelige virkninger. Vi omgir oss med infralyd, men i naturen skyldes sterk infralyd som regel farlige fenomener, slik at den kan oppfattes som et faresignal. Omfanget av helseskader er imidlertid ytterst vanskelig å kvanitifisere, da infralyd gjerne forekommer sammen med høyere frekvenser.