google/wiki40b huggingface dataset:
Touraine

Touraine er en tidligere provins i Frankrike. Provinsens hovedstad var Tours. Under den politiske omorganiseringen av franske områder i 1790 ble Touraine delt mellom departementene Indre-et-Loire, Loir-et-Cher og Indre. Touraine kalles også for «Frankrikes hage», og ble et rekreasjonsområde for de franske kongene på slutten av middelalderen og under renessansen.

Geografi

Elven Loire og dens bielver Cher, Indre og Vienne løper gjennom Touraine, som er en del av det såkalte Paris-bassenget. Området er velkjent for sin vindyrking. 
Hurtigtoget TGV, Train à Grande Vitesse (fransk for «høyhastighetstog») forbinder Tours med Paris. Ettersom det tar mindre enn en time å reise med TGV fra Tours til hovedstaden, er det mange dagpendlere som arbeider i Paris men bor i Touraine.

Historie

Touraine har sitt navn fra den galliske stammen som kaltes turonere, og som også har gitt navn til byen Tours. Turonerne bodde i området for mer enn 2000 år siden. På norrønt ble byen kalt Túskaland. I 1044 overlot Thibaud III av Blois herredømmet over Touraine til hertugen av Anjou. I 1154 besteg angevinene den engelske tronen, og dette var starten på huset Plantagenets regjeringstid. Festningen Chinon var deres sterkeste base i Touraine. I 1205 erobret Filip II August av Frankrike Touraine, som ble gjort til et kongelig hertugdømme.
I 1429 hadde Jeanne d’Arc et historisk møte med den framtidige kong Karl VII av Frankrike i Chinon-slottet. Chinon er for øvrig fødebyen til forfatteren François Rabelais (1493–1553).
Fra slutten av 1400-tallet og opp gjennom 1500-tallet var Touraine et yndet feriested for de franske kongene. De mørke og dystre festningene ble omgjort til vakre renessanseslott. Disse slottene er i dag populære turistattraksjoner. Det kongelige hertugdømmet ble omgjort til provins i 1584 og ble delt inn i departementer i 1790.

Severdigheter

Det finnes fortsatt en rekke slott i Touraine, blant annet i Amboise, Azay-le-Rideau, Chaumont, Chenonceaux, Chinon, Langeais, Loches, Villandry og Blois. Deres kongelige glans og prakt danner en kontrast til de grønne dalene og bondegårdene som omgir dem.
Emmanuel Félix de Wimpffen

Bakgrunn

Wimpffen kom fra en vidt forgrenet europeisk adelsslekt, som hadde forgreninger også til Ungarn, Polen, Tyskland og Alsace. Han var barnebarn av den franske general Felix von Wimpffen kjent fra revolusjonstiden. Han ble utdannet ved  militærskolen i Saint-Cyr og trådte inn i et infanteriregiment.

Karriere

Wimpffen ble satt inn under den franske erobringen av Algerie. Han tjenestegjorde i lengre tid i Alger, der han organiserte turkoser - styrker av turko-persisk bakgrunn - , og så kommanderte han et regiment av de samme under Krimkrigen. I 1855 ble han brigadegeneral. 
Wimpffen utmerket seg i 1859 i Sardiniakrigen og ble divisjonsgeneral. Så ble han atter sendt til Algerie, hvor han først forvaltet provinsen Alger, deretter Oran. I mars 1870 slo han ned en stor oppstand der.
I 1870, under den tysk-franske krig, fikk han kommando for V armekorps i Pierre Louis Charles Achille de Failly sted. Han ankom den 31. august med denne hæren til Sedan. I slaget ved Sedan overtok han den 1. september overkommandoen kl 10.00 etter at general Patrice de Mac-Mahon var blitt såret. Kommandovertagelsen var forvirret. Etter at MacMahon ble såret kl 06.00 hadde den høystrangerende offiser, general Auguste-Alexandre Ducrot, der og da tatt kommandoen. Ducrot var i ferd med å trekke styrkene tilbake fra det særlig omstridte La Moncelle da Wimpffen fremla sin utnevnelse fra keiseren og gav kontraordre. Han kastet sine tropper mot sakserne der. Dette skapte en fornyet samling av de franske styrker som presset sakserne og bayerne tilbake. Da så byen Bazeilles var falt og en frisk bølge av prøyssiske tropper ankom falt det franske motangrep imidlertid sammen. Slaget ble tapt (var egentlig tapt allerede).
Keiser Napoleon III og tusenvis av soldfater ble tatt til fange. Wimpffen måtte selv forhandle med tyskerne og undertegnet kapitulasjonen 2. september på slottet Bellevue nær Sedan.
Han bodde deretter i Alger og døde den 26. februar 1884 i Paris. Han er begravet på gravfeltet Père Lachaise.
Amunda Kolderup

Utdannelse

Kolderup vakte tidlig oppsikt med sin flotte sangstemme. Men det var først under et besøk i Christiania da hun var 23 år gammel at hun ble oppmutret til å utvikle sitt sangtalent. Hun ble først elev av frøken Gina Sandberg i Christiania, før hun i 1872 ble tatt opp som elev ved friherreinne Adelaïde Leuhusens sangskole i Stockholm.

Karriere

Etter to år hus Lehusen påbegynte Amunda Kolderup en karriere som omreisende operasangerinne, men tross mangfoldige lovhord om hennes store begavelse ble det magre inntekter av hennes opptredener. Særlig i Tyskland høstet hun lovord for sin tekniske briljans.
I 1874 ble Kolderup elev av Richard Levy i Wien. 18. september 1875 fikk hun sin operadebut, ved operaen i Olomouc, som Leonora i Verdis Il Trovatore. Dette gjorde henne svært etterspurt, og oppdragende kom fortløpende. Frem til høsten 1878 var hun engasjert ved operascenene i Salzburg, Würzburg, Dessau og Mannheim.
Etter dette reiste hun til Milano for å studere italiensk opera hos professor San Giovanni ved konservatoriet der. Deretter gjenopptok hun sine engasjementer i de tyskspråklige områdene, og suksessen var formidabel. Hun hadde én sesong i Aachen og én i Mainz. I mai 1881 tiltrådte hun som prima donna ved operaen i Kassel. Veien til å bli en av Europas fremste operastjerne syntes å ligge åpen for henne. Men allerede 1. oktober samme år falt det hele i grus. I kullisene under en generalprøve til Webers Oberon, der hun skulle gestalte Rezia, ble hun rammet av slag. Hun reiste til Norge for å bli frisk, men allerede ett år etter den katastrofale hendelsen døde hun, bare 35 år gammel.
Blant Kolderups fremste roller var Selika i Meyerbeers Afrikanerinnen, Valentine i Hugenottene, også av Meyerbeer, Margrethe i Faust (opera), Elsa i Wagners Lohengrin, Grevinne Almaviva i Mozarts Figaros bryllup, Mathilde i Rossinis Wilhelm Tell og Elizabeth i Wagners Tannhäuser.
 
Etter Kolderups død ble det sagt at Norge hadde mistet sin fremste sangerinne. Man beklaget samtidig de kummerlige kår operakunsten levde under i Norge, og han hun var blitt nødt til å utfolde sitt fremragende talent i utlandet.
McIntosh kraftverk

McIntosh kraftverk er et kullkraftverk med tilleggsenheter for gassdrift og oljefyring i Effingham County, delstaten Georgia i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på totalt 2 112 MW, fordelt på 163 MW + 640 MW i turbiner som baseres på henholdsvis kull og fyringsolje, samt naturgass-baserte turbiner med kombinasjonssyklus, på ca. 1 319 MW (McIntosh Combined Cycle Facility). Dette er delstatens minste av de større kullkraftverkene målt etter produksjonen fra kullkokerne.
Anlegget ble påbegynt med 640 MW kapasitet, senere ble det utvidet med enhetene for naturgass. Eier er Georgia Power, et heleid datterselskap av Southern Company.
Anlegget må ikke forveksles med McIntosh 3 kraftverk og McIntosh 5 kraftverk i Florida, eller med McIntosh gasskraftverk i Alabama.
Ormeegget

Ormeegget er en av forfatter Alexander Løkens trilogi av fantasybarnebøker, som er basert på norsk folketro.
Ola Kaldager

Bakgrunn og karrière

Kaldager har bakgrunn fra heimevernet og var på sitt første utenlandsoppdrag som etterretningsoffiser i den norske styrken i UNIFIL i Libanon i midten av 1980-årene. I midten av 1990-årene fikk Kaldager i oppdrag å etablere etterretningsgruppen E 14 for å støtte norske utenlandsstyrker.
Heap

Arbeidstid

Ved uttak og innsetting må en umiddelbart omordne treet slik at alle element har barn mindre enn seg. Ved uttak byttes rotnode (den minste) ut med det sist innlagte elementet SIST, hvorpå SIST skiftes nedover inntil det når et nivå der begge barn er mindre enn SIST. Dette tar O(log N) tid. Ved innsetting av element NY, plasseres dette på laveste nivå og skiftes oppover i treet inntil det har nådde et nivå der begge barn er mindre enn NY. Dette tar O(log N) tid i verste fall, men vil over tid skje på O(1) tid.
Hvis et element skal endre verdi (ned eller opp), vil det også måtte skifte (opp eller ned) nivå. Sletting av et element ordnes ved å sette verdien til det minst mulige, slik at det skiftes til lavest mulige nivå og da tas ut på O(1) tid. Fletting av to hauger tar O(N) tid.

Varianter

En k-haug er en heap der hvert element har k barn, hvilket vil gi færre nivå og derved raskere uttak og innsetting. Det vanligste er 2-hauger (binære) som vist i figuren, da disse kan lages med tabell (datastruktur) og aritmetikk basert på bitskifting. Disse gir balanserte trær, der omtrent halvparten er løvnoder på laveste nivå og 3/4 på nest laveste nivå, slik at innsetting kan gjøres på O(1) amortisert (gjennomsnittlig) tid.
Hvis rask fletting er ønskelig brukes en venstreorientert haug (leftist). Dette er en 2-haug som tilstreber ubalanse ved å alltid sikre en «tyngre» venstre- enn høyreside. Fletting gjøres da raskest mot rotens kortere høyreside, og da på O(log N) tid, med den ulempe at innsetting tar O(log N) tid.
Roger Penrose

Liv og virke

Penrose har gjort mange viktige bidrag innen den matematiske fysikken, spesielt innen relativitetsteori; han beviste sammen med Stephen Hawking i 1965 at relativitetsteorien muliggjør forekomsten av svarte hull, det såkalte singularitetsteoremet. Penrose fant også opp spinnettverk, et viktig verktøy innen slingkvantegravitasjon, og populariserte penrosediagrammet for å beskrive sammenheng mellom punkter i romtiden. Han er opphavsmann til twistorteorien, som han foreslår fremfor strengteori som løsning på kvantegravitasjon.
Som matematiker er han kjent for penrosetessellasjonen, hvor to enkle geometriske figurer tessellerer et plan uperiodisk. Allerede i 1955, tre år før han tok sin doktorgrad ved Cambridge, oppdaget han pseudoinversen for ikke-kvadratiske matriser.
Penrose står bak den kontroversielle «Orch-OR-teorien» om den menneskelige bevisstheten. I bøkene The Emperor's New Mind (1989) og Shadows of the Mind (1997) argumenterer han med Gödels ufullstendighetsteorem og stopproblemet som grunnen til at den menneskelige tankeevnen er for avansert til å være algoritmisk og at bevisstheten må bygge på
kvantefysikalske fenomener. Teorien har blitt kritisert av blant andre David Chalmers og Max Tegmark.
Penrose ga i 2004 ut boken The Road to Reality: A Complete Guide to the Laws of the Universe, som på 1100 sider behandler de sentrale teoriene innen den moderne fysikken.

Utmerkelser

Penrose ble i dronningens bursdagsliste for 1994 utnevnt til Knight Bachelor. Han ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.
I 2000 ble Penrose gjort til medlem av  Order of Merit.
Vindhyachal kraftverk

Vindhyachal kraftverk er et kullkraftverk i delstaten Madhya Pradesh i India. Dette er landets største kraftverk målt i installert effekt. Det har en installert produksjonskapasitet på 3260 MW fordelt på 6+4 blokker/turbiner à hhv 210 MW og 500 MW hver. Operatør er det indiske selskapet National Thermal Power Corp Ltd.
Anlegget ble utbygd i årene 1987–2007, med russisk teknologi. Brenselstypen er bitumenøst kull.
Årlig produksjon med superkritiske turbner i 2006-07 var totalt 9,289 TWh, og utslippene av CO2 var 9,0441 mill tonn.
Color Line Stadion

Strøk i FIFA-test

Aalesund FK var ivirige etter å sikre seg FIFAs tostjerners-sertifikat, og få banen godkjent til internasjonale kamper. Det ville bety at det kunne arrangeres internasjonale kamper på Color Line stadion. Men da FIFA inspiserte banen høsten 2006, strøk Color Line i den såkalte «ball-testen». Balltesten går ut på at en rullende fotball blir sendt av gårde med en viss hastighet, og skal stoppe etter et visst antall meter. Etter FIFAs vurderinger rullet ballen litt for langt, og dermed strøk Color Line stadion «FIFA-testen». Begrunnelsen var at friksjonen var for svak. Banen fikk dermed ikke FIFAs godkjennelse. Dekket ble skiftet foran 2008-sesongen, og er nå godkjent.
Tajmyrsjøen

Økologi

Tajmyrsjøen er rik på fisk som man typisk finner i kalde arktiske vann, som smerling og muksun. Det er noe overfiske på enkelte av artene, trass i at området er avsidesliggende.
Man har funnet noe forurensning av plutonium i sedimentene i Tajmyrsjøen. Dette kan være partikler som er ført med vinden fra atomprøvesprengingene på Novaja Semlja under Den kalde krigen.
I august holder vannet en temperatur på 7°C, mens den bare så vidt er over 1°C om vinteren.
Lough Sillan

Lough Sillan (irsk: Loch Saileán) er en lough (innsjø) i nærheten av byen Shercock i grevskapet Cavan i Irland. Fra innsjøen renner elven Annalee vest til Butlersbridge.

Fasiliteter

Elven er svært populær blant sportsfiskere, og vannsportsentustiaster, da den er egnet for både vannski og vannjet.

Historie

Den 25. juli 1878 tok læreren Michael McCabe med seg elevene på en båttur på Lough Sillan. Etter kort tid kantret båten og sank. Tragedien krevde 17 menneskeliv, av dem 13 elever ved skolen. Ulyukken er en av Irlands verste drukningsulykker.
I juli 2004 ble en plakett avdekket ved strandkanten like ved ulykkesstedet. Lokalhistorikeren Rory Stewart utga omtrent samtidig en bok som kastet lys over hendelsene denne dagen.
HRT 1

Historie

Mens radiosendinger i Kroatia startet 15. mai 1926, ble fjernsyn introdusert nøyaktig 30 år etter. 15. mai 1956 mottok Zagreb de første tv-bildene i Kroatia – fra Wien via Graz og Slovenia.
De første prøvesendingene kom fra Tomislavov Dom Hotel nord for Zagreb, og var en videreformidling av sendingene til den italienske tv-kanalen Rai 1. Den første kroatiske egenproduksjonen var en direktesending av åpningen av Zagreb-messen 7. september 1956. 
I mai 1957 ble for første gang en idrettbegvienhet sendt direkte på kroatisk tv – en fotballkamp mellom Italia og Jugoslavia fra Maksimir stadion. Fem år senere, i 1962, åpnet HRT et stort nytt tv-studio i Zagreb. 
Frem til 1991 var Kroatia en del av Jugoslavia, og HRT var en del av Jugoslavias radio og fjernsyn (JRT). I 1957 valgte EBU tv-senteret i Zagreb som sitt tekniske senter for JRT. I 1972 fikk kanalen konkurranse av søsterkanalen HRT 2. Farge-tv-sendinger startet med tester i 1968 og for fullt i 1975.
Kanalen het opprinnelig RTV Zagreb (RTZ), men skiftet navn til HRT 1 da Kroatia erklærte seg som selvstendig stat i 1990.
Komplett

Virksomhet

Komplett har over 21 000 kvadratmeter ved sitt hovedlager i Sandefjord. Herfra sendes varer til kunder i Norge, Sverige og Danmark.
Kompletts nettbutikker selger til sluttkunder, bedrifter, offentlige virksomheter og forhandlere. Komplett produserer stasjonære PC modeller under eget merke ved sitt logistikksenter i Sandefjord. Hvert år produserer Komplett over 38 000 PC-er, noe som gjør dem til Nordens største PC-produsent.

Annet

Komplett ble tildelt Farmandprisen (utdeles av Farmand Activum) for beste nettsted i 2007 og de vant Gulltaggen samme år i kategorien Årets Interaktive Annonsør 2007.
Lovsangsledere

Lovsangsleder er et begrep som ble tatt i bruk på 1970- og 1980-tallet i nyere karismatiske kirker og menigheter. De seneste tjue årene finnes det lovsangledere i de fleste kirkesamfunn, og internasjonalt er de aller største lovsanglederne nærmest popstjerner innenfor sitt miljø. Den kristne menigheten Hillsong i Australia har nå søstermenigheter i alle verdensdeler, og kjennetegnes nettopp av fokuset på lovsangen og lovsangslederne.
Noen kjente lovsangsledere i Norge er Per Søetorp, Anders Skarpsno, David André Østby, Harald Høidahl, Jan Honningdahl, Marie Hognestad og Andreas Wennemo.
Kjente, internasjonale lovsangsledere er Matt Redman, Tim Hughes, Chris Tomlin, Michael W. Smith, Darlene Zschech og Kari Jobe.
Gê'gyai

Gê'gyai (tibetansk: དགེ་རྒྱས་རྫོང་, Gegye Dzong, Wylie: dge rgyas rdzong, kinesisk: 革吉县; pinyin: Géjí Xiàn) er et fylke i prefekturet Ngari i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 12 313 innbyggere i 1999.
Fylket ligger ved øvre del av elven Sengge Zangbo (Indus; Shiquan He).
Innsjøen Donggu Co ligger i Gê'gyai fylke.
Fylket ligger på ca 4000 meters høyde. Klimaet er kontinentalt og om vinteren svært kaldt; temperaturen kan da synke til under 35 minusgrader. Om sommeren kan det bli middels varmt, med temperaturer i solen som kan nå opp til 25 grader. Årlig nedbør er på ca 50 mm.
Kunsthåndverkprisen

Kunsthåndverkprisen, også kjent under det fulle navnet Kunsthåndverkprisen fra Bildende Kunstneres Hjelpefond, er en norsk kunstpris som deles ut hvert år under Norske Kunsthåndverkeres årsutstilling. Kunsthåndverkprisen overrekkes kunstneren bak det verk som anses som mest betydningsfullt på utstillingen. Juryen er sammensatt av leder for årsutstillingens jury, en ekstern kritiker/kurator (innen kunsthåndverk) og en kunstner.  
Kunsthåndverkprisen er opprinnelig opprettet av Norske Kunsthåndverkere og var på 30 000 kroner frem til 2007. Dette året ble prisen forhøyet til 100 000 kroner takket være Bildende Kunstneres Hjelpefond, og prisen endret navn til Kunsthåndverkprisen fra BKH. Fra og med 2015 økte Bildende Kunstneres Hjelpefond prisbeløpet ytterligere til 150 000 kroner.
Schwere Granatwerfer 34

Schwere Granatwerfer 34 var en tysk bombekaster, utviklet før og satt i tjeneste under 2. verdenskrig. Bombekasteren hadde et kaliber på 80,7 mm. Granatene (Wurfgranate 34) veide 3,5 kilo, hvorav 0,553 kilo var sprengstoff. Totalt ble 73 972 000 Wurfgranate 34, og 71 630 bombekastere produsert. 1 bombekaster kostet 810 Reichmark å produsere.
Grw 34 fikk raskt et rykte på seg for å være pålitelig, effektiv og nøyaktig. Dette kan dog like godt tilskrives de godt trente mannskapene, som bombekasteren. Bombekasteren veide 56,7 kg, hadde en maksimal rekkevidde på 2400 meter, og en skuddtakt på rundt 20 granater i minuttet. Utgangshastigheten for granaten var på 174 m/s.
En versjon for luftbårne styrker ble utviklet under betegnelsen «kurzer Granatwerfer 42», også kjent som «Stummelwerfer».
Kirsti Blom

Forfatterskap

Hun debuterte 20 år gammel i 1973 med romanen Bilde av et menneske. Blom har siden skrevet flere romaner, dikt- og novellesamlinger samt en rekke barnebøker, deriblant faktabøker om dyr og natur i Polarserien.
Kirsti Blom er i tillegg skribent med bidrag i aviser og tidsskrifter. Hun er også kunstfotograf og har illustrert flere av sine egne bøker.
I 2007 ble Kirsti Blom og Kit M. Kovacs nominert til Brageprisen for Isbjørnen i klassen Sakprosa for barn. I 2013 ble hun «langlistet» til P2-lytternes romanpris for Jeg så alt.
Bøkene hennes er oversatt til engelsk, arabisk, serbisk, makedonsk og spansk.

Tematikk

Romanen Kitten fra 2003 er fortellingen om en ung nordmann som drar til Belgisk Kongo i år 1900, og gjennomgår en utvikling fra nokså uskyldig ungdom til undertrykker og overgriper. 
Flere av hennes romaner dreier seg om kunstneres forhold til seg selv og omverdenen. I 2013 utga hun en roman om den spanske maleren Francisco Goya, og i 2017 kom romanen Av jord, som handler om maleren Jean og hans forsøk på å trekke seg fullstendig tilbake fra resten av verden for å kunne male sant.
Blom bor og skriver periodevis i Andalucía, og både romanen Jeg så alt (2013) og diktsamlingen Den første vanlige dagen (2014) henter inspirasjon fra Andalucía og Spania.

Verv

Kirsti Blom ledet utenlandsarbeidet i Den norske forfatterforening da hun var styremedlem der fra 1990 til 1996. Hun har også vært styremedlem i Norsk P.E.N. fra 1994 til 2003, der hun siste år dessuten var nestleder. Hun har siden vært engasjert i blant annet Nordnorsk forfatterlag; Kirsti Blom bodde tidligere i Tromsø, men flyttet så til Oslo.
Liu Tianhua

Liv og virke

Liu vokste opp i et moderne orientert foreldrehjem, og kom i berøring med musikk på middelskolen. Han mestret snart enkelte vestlige blåseinstrumenter. Etter Xinhairevolusjonen i 1911 arbeidet han som musiker i en operatrupp og lærte å spille klaver. 
Under sitt virke som musikklærer på en middelskole i Changzhou ble han kjent med folkemusikken i Jiangnanregionen og gjorde den til det nye midtpunkt for sin musikkinteresse. Han oppsøkte mestre innen den tradisjonelle musikk og lærte seg erhu og  pipa, og dessuten provinsen Henans qin-instrumenter. Han tok til med å samle og bevare tradisjonell musikk og begynte å komponere for erhu.
I 1922 reiste Liu Tianhua til Beijing og underviste der ved det nettopp opprettede musikkinstitutt (Beijing Daxue Yinyue Chuanxi Suo; Institutt for musikkoverlevering og -praksis ved Pekinguniversitetet). Foruten dsitt virke med å formidle vestlig og kinesisk musikk fortsatte han å samle inn folkemusikk og komponere stykker for tradisjonelle kinesiske instrumenter - med innflytelse fra vvestlig musikks strukturer. 
Han døde 37 år gammel, muligens av en sykdom som var blitt feildiagnostisert.
Tankeforstyrrelse

Tankeforstyrrelser betegner i psykiatrien en forstyrret tenkning som ofte opptrer i forbindelse med schizofreni eller andre psykotiske lidelser. Begrepet beskriver en grunnleggende forstyrrelse i bevisst tenkning. Forstyrrelsen kan eksempelvis komme til uttrykk som patologisk taletrang, tankeflukt, tankeblokk, assosiasjonsfortyrrelser, neologismer, inkoherens, logisk brist og ordsalat.
Blue Eyes (sang)

Blue Eyes er en britisk sang med melodi av Elton John og tekst av Gary Osborne. Den ble utgitt både på singlen The Rocket Record Company XPRES 7  i mars 1982 og på albumet Jump Up! den 9. april 1982. Produsent var Chris Thomas.
Videoen til sporet ble filmet i Australia.

Norsk versjon

Tor Brovold har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Øyne». Four Jets har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Diorslips og struktursveis (Mariann Grammofon MLN 3011) i 1982.
Georgius Agricola

Utdannelse og forskning

Georg Agricola studerte i Leipzig og foretok deretter en dannelsereise til Italia. Fra 1527 var han lege i Joachimstal (Erzgebirge) i Sachsen. Han hadde også stor interesse for gruvedrift, og var den som først utforsket fossiliseringens natur. Han fant også nye veier i legevitenskapen, drev historiegranskning og utgav skrifter om myntvesenet.

Lærebok i bergverksdrift

Verket De Re Metallica er Agricolas mest kjente utgivelse. Dette er en systematisk gjennomgang av bergverksdrift og metallurgi slik den ble praktisert på 1500-tallet. Praksisen han hadde var midt i bergverksområdet Joachimsthal, som har gitt opphav til myntbetegnelsene dollar og daler.
Agricola beskrev i detalj bergverksdrift fra utstikking av aktuelle områder, administrasjon, bruk av vannkraft, og hvordan malm blir transportert for foredling. Han er også den første til å beskrive hvordan salpetersyre og salpeter ble brukt for fremstilling av krutt for bruk i bergverksdrift.  Det tok ham 25 år å skrive boken. Her forteller han hvordan malmforekomstene i Rammelsberg i Goslar i Harz ble oppdaget for tusen år siden av hesten Ramelus, som sparket i jorden så en åre av blyglans kom til syne. Han forteller også hvilke sorter tre som er best skikket som ønskekvist for å finne metaller: Hassel for å finne sølv, helst fra en hasselbusk som vokser over en malmåre.  Ask for å finne kobber, furu for bly og tinn, og ønskekvister av jern og stål for å finne gull. Selv hadde Agricola liten tro på ønskekvister, og skriver at en klok bergmann forstår «at en gaffelgrenet kjepp ikke er til noen nytte for ham». Derimot tror han at malmleteren kan smake seg frem til forekomster ut fra salter oppløst i vannet fra nærliggende mineralforekomster.
Boken nevner en rekke bergverk i Oslofeltet; Akersberg gruver på Aker og kobberforekomstene i Telemark. Han beskriver 20 nye mineraler i tillegg til de 60 som var kjent fra før, og han var den første som beskriver antimon og vismut som egne grunnstoffer. Videre forklarer han hvordan mineralforekomster dannes av oppløste salter som sirkulerer i varme løsninger inne i berget.
Som doktor hadde Agricola førstehåndskjennskap til hvordan drivingen av tunneler foregikk, og dermed også hva effekter dette hadde på gruvearbeidernes helse.
Boken er illustrert med 292 store tresnitt som illustrerer bergverksdriften. Boken ble trykt opp i nye opplag flere ganger, og ble et klassisk oppslagsverk for de neste 100 år.

Embeteder

I 1531 ble Agricola utnevnt til bylege i Chemnitz. Hertug Moritz av Sachsen sørget for at han ble byens borgermester. Dette embete hadde Agricola i årene 1546, 1547, 1551 og 1553.