Gullsjakal

Beskrivelse

Gullsjakalen er svært vanlig, men det er altså ingen sjakal. Den minner om svært liten ulv (Canis lupus) eller en liten prærieulv (C. latrans), men den er mindre enn begge disse. Arten er slank og har en langbent og langstrakt kroppsbygning. Kroppslengden (snutespiss til halerot) utgjør normalt (60–106 cm (typisk 70–85 cm) og skulderhøyden  ligger rundt cirka 38–50 cm. Halen utgjør i tillegg cirka 25 cm og vekten ligger normalt rundt 8–15 kg, litt avhengig av kjønn og utbredelse. De nordlige typene blir normalt større enn de sørlige, og arten er kun marginalt større enn en rødrev (Vulpes vulpes).
Pelsen er ganske grov og typisk rødgul med en hvit markering på halsen. Noen steder blir den nærmest sølvfarget over ryggen. Lysere i buken (nærmest hvit eller blekgul). Haletippen er alltid sort. Pelsen blir gjerne noe mørkere i vinterhalvåret. Både albinisme og melanisme er kjent. Det første tilfellet av sorte individer ble dokumentert mot slutten av 2012. Det er også forskjeller i utfarging mellom de ulike variantene. 
I fangenskap kan den bli opptil 16 år gammel, men i vill tilstand er levealderen normalt maksimum 13 år (typisk 8–9 år).

Utbredelse

Gullsjakalen har størst utbredelse av de tre sjakalartene. Paleontologiske data antyder at arten ikke fantes i Europa under pleistocen, og at den mest sannsynlig koloniserte dette kontinentet under tidlig holocen.
Arten finnes i hovedsak i Eurasia, tidligere fra Italia via Balkan og Tyrkia i vest, via Midtøsten og østover til India, Burma og Thailand i øst. I Afrika er utbredelsen usikker, etter at gullsjakal og gullulv ble delt i to selvstendige arter. Gullsjakalen kan imidlertid finnes i det nordligste Afrika, i landområdene nord for Sahara. Dette er imidlertid ikke bekreftet.
Hvor tallrike de ulike populasjonene er vet ingen, men totalbestanden er økende. På det indiske subkontinentet anslo forskere i 2004 at arten talte omkring 80 000 individer, mens den europeiske populasjonen i 2016 ble estimert til omkring 70 000 individer.
Gullsjakalen står oppført på CITES liste III i India.  Det er ellers kjent at den er nasjonalt beskyttet i Albania, Tyskland, Italia, Nord-Makedonia, Polen og Sveits.

Spredning

I senere år har forskerne registrert at gullsjakalen er i ferd med å ekspandere utbredelsesområdet sitt. Først i en bølge på 1950-tallet, deretter i en ny bølge på 1980-tallet. Siden har ekspansjonen fortsatt nordover og vestover i Europa. Arten er blant annet registrert i Sveits, Tyskland, Polen, nord i Ukraina, Hviterussland og i Baltikum (Estland (2011), Latvia (2013), og Litauen (2015)). Genetiske studier av sjakaler på Baltikum avslører en opprinnelse fra både Kaukasus og det sørøstre Europa, noe som styrker teoriene om naturlig spredning. Finske forskere antar, at det bare er et tidsspørsmål før arten inntar Finland, trolig via Karelen. Det hevdes dessuten at den kan klare å ta seg til Sverige via Danmark. Om arten etablerer seg i Finland ligger også veien åpen til Sverige ligger og Norge.
I september 2015 ble en død gullsjakal funnet i Jylland i Danmark. Naturfotografen Carsten Clausen fotograferte dessuten gullsjakal ved Lille Vildmose i Himmerland på Nord-Jylland sommeren 2016. Tidlig samme året ble det også registrert gullsjakal i Veluwe naturreservat i Nederland, og året etter ble arten også observert i Haute-Savoie i Frankrike. 26. juli 2019 melder Svenska Yle at en gullsjakal har blitt observert og fotografert (av Jarmo Korhonen fra Kuopio) i Rautavaara i det sentrale Finland. Hendelsen ble først rapportert av avisen Karjalainen i Joensuu den 25. juli. Bildet ble sendt til Naturresursinstitutet (Luke), som bekrefter at det er en gullsjakal. Forskerne tror det kan være samme dyr som tidligere ble observert i Eno.

Beskyttelse

Selv om det er uklart om arten tidligere har hatt så stor utbredelse, men det er ikke snakk om en fremmed art, men en art som sprer seg naturlig. Gullsjakalen beskyttes derfor automatisk av både EUs habitatdiretiv (Annex V) og Bernkonvensjonen, selv om den ikke tidligere fantes i disse nye områdene. Det betyr at arten også vil være beskyttet om den tar seg til Sverige og Norge, selv om den er uønsket.

Habitat

Gullsjakalen er svært tilpasningsdyktig og trives i en rekke ulike habitat, fra ørken og tørt landskap med spredte trær, savanner og stepper med kort gress, til eviggrønn skog, mangrove, dyrket mark og urbane strøk. Normalt finnes de i høyder under 2 000 moh., men nylig ble det observert gullsjakaler (trolig en forveksling med gullulv, siden disse ble regnet til samme art på den tiden) i over 3 800 m høyde i Balefjellene i Etiopia.

Atferd

Selv om gullsjakalen av utseende kan ligne ulv har arten en ganske annen sosial atferd. Den danner livslange parforhold  og lever i monogami. Parene hevder revir, som i størrelse normalt utgjør omkring 0,5–2,5 km ². Størrelsen på reviret vil imidlertid være avhengig av tilgangen på mat, men både begge kjønn deltar i forsvaret av territoriet. Arten er døgnaktiv, men i områder med mange mennesker kan den være nærmest totalt nattaktiv. Arten er svært tilpasningsdyktig, også med hensyn til nærhet til mennesker. Arten graver ut huler eller søker inn i bergsprekker og lignende for å få ly for andre rovdyr. De overtar også hi etter andre dyr. Arten kommuniserer med markeringer, kroppsspråk og et bredt utvalg av lyder.

Matvaner

Gullsjakalen har et opportunistisk levesett og jakter både solitært, parvis og i små familiegrupper, bestående av nære familiemedlemmer (typisk fjorårskull). Foreldrene lever normalt ikke sammen med disse. Om det er rikelig tilgang på mat er det kjent at arten kan danne løselige flokker på opp mot 20 dyr. Som predator fyller den ei nisje mellom ulv og rev. Mange steder vil arten derfor konkurrere med rødrev og grevling (Meles meles) om maten. Mest suksessfull er den når den jakter parvis eller i gruppe, men den er er også en utpreget snylter og renovatør, som også leter etter mat på søppelplasser og lignende.
Arten jakter sjelden på større dyr, men er ofte å se i nærheten av andre, større rovpattedyr når disse jakter store dyr. Og byr sjansen seg stjeler sjakalen mat fra både løver, leoparder, hyener og andre rovpattedyr.
Gullsjakalen er tilnærmet alteter og den eter åtsel. En normal diett består av cirka 54% kjøtt og 46% planteføde. På menyen står blant annet smågnagere, fugler (inkludert tamme gjess og høns) og fugleegg, reptiler, amfibier, fisk, insekter, frukt og bær samt bufe i kraft av lam og killing.

Reproduksjon

Paringssesongen varierer fra område til område. Tispene går drektige i ca. 9 uker (63 dager) og føder normalt 3–6 valper, som veier cirka 200–250 g når de blir født. Tispen ammer valpene i ca. 8–10 uker, men begge foreldrene bidrar med å passe valpene. Om en av foreldrene skulle dø, er det imidlertid lite sannsynlig at kullet vil leve opp.
Gullsjakalen kan hybridisere med både ulv og tamhund.

Klassifisering

En studie fra 2011 (publisert 2012-08-10) bekrefter afrikansk ulv som en unik, urgammel linje med ulv, men reiser samtidig spørsmål om gullsjakalens klassifisering som sjakal på det afrikanske kontinentet. Som fylogenien nedenfor viser, er gullsjakalen nærmere beslektet med tamhund, ulv og prærieulv enn de to andre sjakalene. 30. juli 2015 bekrefter en ny og langt mer omfattende studie at alle gullsjakaler i Afrika tilhører en ny og hittil uoppdaget ulveart, helt separat fra gullsjakaler i Eurasia.