google/wiki40b huggingface dataset:
Ballenstedt

Historie

Adelsmannen Ballo fra Thüringen grunnlag den første bosettingen på stedet i 531. Et dokument utstedt i forbindelse med grev Esico von Ballenstedt ble laget i 1030. På 1000-tallet fantes på Slottsfjellet et benediktinerkloster, som besto helt til 1525. Grevene av Ballenstedt som kalles askaniere er forgjengerne til de anhaltinske fyrstehusene. Blant de mest betydningsfulle askanierne er Albrekt Bjørnen, den første markgreve av Markgrevskapet Brandenburg. Albrekt ble i 1170 bisatt i klosterkirken i Ballenstedt.
Under den tyske bondekrigen ble benediktinerklosteret stormet og delvis ødelagt. Fyrst Wolfgang av Anhalt sekulariserte klosteret i 1525 og omgjorde det til sin residens. Byen fikk byrettigheter i 1543. En festning ble oppført 1551 og i 1582 blir Ballenstein rådhus nevnt første gang. Under tredveårskrigen, i 1626 ble byen stormet og plyndret av Wallensteins tropper.
Byen ble videre utvidet på 1600-tallet av fyrstene av Anhalt-Bernburg. På restene av det gamle klosteret oppsto et representativt slott.
I 1765 ble byen residensby for Friedrich Albrecht (Anhalt-Bernburg) og dermed begynte en politisk, økonomisk og kulturell blomstringstid for stedet. Et uttrykk for dette er byggingen av slottsteatret som ble fullført i 1788. Albert Lortzing og Franz Liszt opptrådte senere i teatret.
Peter Joseph Lenné anla slottsparken i 1858.
Under nasjonalsosialismen ble stedets jødiske befolkning arrestert og brakt til intetgjørelsesleire. Under den andre verdenskrigen arbeidet ca 100 tvangsarbeider fra Polen på gummifabrikken anlagt på slottsområdet i 1936. En nasjonalsosialistisk internatskole ble oppført på stedet i 1936. Skolen ble etter krigens avslutning brukt som partiskole for SED.
Slottet ble i 1949 overført til det offentlige og brukt som skogbruksskole. Først mot slutten av DDR-tiden ble det gjort forsøk på å fremme turisttrafikken til stedet. En rekke virksomheter ble nedlagt etter Murens fall og befolkningstallet sank fra 12 000 til 8 000. 
I 2010 ble byen gitt statlig anbefaling som rekreasjonssted (tysk:Erholungsort).
Vi går frem

Vi går frem er et musikkalbum med Ove Thue, utgitt i 1995.
Blassrev

Beskrivelse

Blassreven bærer navnet sitt med rette. Pelsen er sandfarget med lysere og mørkere innslag noen steder på kroppen. Den kan minne om rødrev, men er betydelig mindre og kanskje noe mer langbent i forhold til størrelsen. 
Hodet er relativt lite og sandfarget. Relativt store ører og et noe forlenget snuteparti, som er spisst og har ekstra lange værhår. Innsiden av ørene har lys gråhvit behåring, mens yttersiden er mer rødbrun i fargen. Øynene har sorte ringer som gjør at de virker større enn de egentlig er. Kroppen har kremhvit til sandfarget behåring og pelsen er relativt tynn. Ei mørkere stripe med behåring renner langs ryggsøylen. Bakparten kan av og til ha innslag av sort og rødbrunt i hårtuppene. Nedover flankene blir  den gradvis lysere. Undersiden (buken og innsiden av lemmene) er nærmest hvit, mens yttersiden av lemmene er blek rødbrune. Halen er lang og busket, blek rødbrun med sort haletipp.
Blassreven veier omkring 2-3,6 kg. Kroppslengden er ca. 38-55 cm, hodet inkludet. Halen måler ca. 23-29 cm.

Utbredelse og habitat

Blassrev er utbredt i tilknytning til Sahelregionen i Afrika, fra Mauritania, Senegal og (muligens) Guinea ved atlanterhavskysten i vest, via Mali, Burkina Faso, Benin, Niger, Nigeria, Tsjad, Kamerun og Sudan, til Etiopia, Eritrea og (muligens) Somalia ved rødehavskysten i øst. I tillegg knytter det seg usikkerhet med hensyn til om den også kan finnes i deler av den Den sentralafrikanske republikk og Algerie.
Blassrev habiterer tørre områder med mye sand og stein, noe som inkluderer de sørligste områdene i Sahara og Sahel. Det er også mulig at den habiterer savannen i Guinea. Den  finnes også i tilknytning til jordbruksarealer og menneskelige bosetninger innenfor utbredelsesområdet.
Arten finnes i: Benin, Burkina Faso, Eritrea, Etiopia, Gambia, Kamerun, Mali, Mauritania, Niger, Nigeria, Senegal, Sudan, Sør-Sudan og Tsjad.

Atferd, reproduksjon og matvaner

Svært lite er kjent om atferden til denne ørkenreven, men den er sosial og lever i par eller mindre familiegrupper. I fangenskap er det kjent at ei tispe og to hanner kan fungere godt sammen. Den er nattaktiv og hviler i ei hule som kan romme flere individer på dagtid.
Det er kjent at denne reven kan grave ut svært komplekse huler, som kan ligge 2-3 meter under bakkenivået og strekke seg opptil 15 meter i lengderetningen. Hulen isoleres med tørr vegetasjon som dyrene finner i nærheten.
Paringstiden er trolig i mars-april. Tispa går drektig i ca. 51-53 dager, hvoretter hun føder et kull på 3-6 valper som hun trolig ammer i 6-8 uker.
Artens godt utviklede molarer antyder at denne reven trolig for det meste er planteetende, men man vet at den også jakter og spiser gnagere, fugler, egg, reptiler og virvelløse dyr. Det er også kjent at den kan ta bufe som hønsefugl. Av planteføde spiser den bær og frukt som meloner og annet den måtte komme over.
Tuna (Södermanland)

Tuna er et tettsted i Södertälje kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 232 innbyggere.
Lyngbørstespinner

Utseende

Hannen er en nokså liten (vingespenn 23 – 27 mm), nokså slank, brun spinner med brede vinger. Den er noe kraftigere bygd enn hannen av høstbørstespinner. Antennene er fjærformede og snaut halvparten så lange som forvingen. Kroppen er kledt med ganske lange, lysbrune hår. Vingene er brune, mindre rødlige enn hos høstbørstespinneren, og de mørke tverrbåndene og den hvite flekken som høstbørstespinneren har på forvingen er bare såvidt antydet. Bakvingene er ensfarget brune. Hunnen er sekkformet, 10 – 14 mm lang, kledt med ullaktige, beigefargede hår. Alle kroppsdeler bortsett fra bakkroppen er svakt utviklet, vingene er redusert til 1 mm lange stumper, også antenner, bein og hode er lite utviklede. Hunnen kommer vanligvis aldri ut av kokongen. Larven er mørkegrå, kledt med kvaster av ganske lyse hår, disse sitter på gule vorter. Videre har larven to bunter av lange, blåsvarte hår ved hodet, som peker framover, og en slik bunt i bakenden som peker bakover. På ryggen har den fire barberkost-lignende, tette dusker av stive, halmgule hår. På utvokste larver kan man se forskjell på kjønnene, hunnene er jamtover tydelig større enn hannene.

Levevis

Hannen flyr rundt over lyngheiene på jakt etter hunner, som den finner ved å følge lukten av feromoner som hunnen, fortsatt inne i kokongen, skiller ut. Den flyr om dagen i juli – september. Lyngbørstespinnerens larver lever på røsslyng (Calluna vulgaris) og klokkelyng (Erica tetralix), av og til også på andre lyng-arter. Etter parringen legger hunnen omtrent 100 egg på innseiden av kokongen, og dekker dem med hår (analull) fra bakkroppen sin, før hun dør, fortsatt inne i kokongen. Eggene overvintrer og klekkes om våren. Som hos en del andre børstespinnere kan unge larver føres avgårde med vinden og slik spre seg over noen avstander, dette er viktig siden hunnene ikke er bevegelige. Larvene er fullvoksne på ettersommeren, spinner seg inn i en kokong og forvandler seg til en puppe, som klekkes etter 10 – 14 dager.

Utbredelse

Lyngbørstespinneren er en europeisk art som forekommer fra Nederland i vest østover gjennom Mellom-Europa til Uralfjellene. I Norge er den bare funnet én gang, på Jomfruland utenfor Kragerø, men den forekommer her og der langs den svenske vestkysten opp til ganske nær grensen og kan godt tenkes å forekomme enkelte steder på sør-Østlandet. Den blir lett forvekslet med den mye vanligere høstbørstespinneren.
Mykale

Mykale (gresk: Μυκάλη, latin: Mycale, tyrkisk: Samsun Daği) er et fjell (1 237 moh) på vestkysten av Anatolia i Tyrkia, nord for munningen av elven Menderes (antikkens Maiandros) og skilt fra den greske øya Samos av den 1300 meter vide Samosstredet. Fjellet danner en bergrygg som ender i en odde som i antikken var kjent som Trogylion (gresk: Τρωγίλιον eller Τρωγύλιον, latin: Trogiliom). Det er flere strender langs nordkysten som består av sand til grus. Den sørlige flanken er hovedsakelig bratte skråninger.
I klassisk gresk tid var hele fjellryggen en odde som var omgitt av Egeerhavet. Geopolitisk var den en del av Jonia med den greske byen Priene plassert ved kysten av fjellets sørflanke og Miletos ved kysten på motsatt side i sør tvers over den dype bukten som elven Menderes hadde skapt. Ytterligere nord lå byen Efesos.
Ruinene av de første to joniske byene nevnt med deres havneanlegg finnes fortsatt, men er i dag flere km lengre inn i landet med utsikt over en rik jordbruksflate og gressland som oppsto grunnet avsetninger fra elven, og som fortsetter å danne det geografiske trekket med vide elvesvinger som denne elven har gitt navn til, meander. Enden av den tidligere bukten er i dag en innsjø, Çamiçi Gölü (innsjøen Bafa).
Hele fjellryggen ble gjort om til en nasjonalpark på 109.85 km, Dilek Yarimadisi Milli Parki («Dilekhalvøyas nasjonalpark») i 1966, og som er delvis tilgjengelig for offentligheten. Resten er reservert av det tyrkiske militæret. Parkens isolasjon har oppmuntret til å gå tilbake til den innfødte økologien, som er 60 prosent kratt og underskog. Dette området er et verneområde for arter som tidligere var mer utbredt i regionen.
Sprint-VM på skøyter 2009

Utvalgte deltakere

De følgende deltakerne hadde utmerket seg internasjonalt i de foregående sesongene. Løperne er rangert etter beste plassering fra tidligere sprint-VM.
Cafe Colette

Fakta om filmen

Filmens alternative tittel var Danger in Paris.
Varegg Allianseidrettslag

Fotball

A-laget i fotball for menn spiller 2013-sesongen i 3. divisjon, etter å ha rykket opp fra 4. divisjon i 2011.
HTC S710

HTC S710 (også kjent som HTC Vox) er en mobiltelefon (smartphone) produsert av HTC. Den ble lansert i 2007. Dette var HTCs første mobiltelefon med operativsystemet Windows Mobile 6.
Francesc Cambó i Batlle

Liv og virke

Cambó studerte juss, filosofi og litteratur. Han var velstående og støttet katalansk litteratur og kunst. I sitt virke forsøkte Cambó å fremme økonomisk utvikling og industrivekst i Spania, samtidig som han støttet katalansk kultur og indre selvstyre for Catalonia.
Han var aktiv i lokalpolitikken i Barcelona, der han ble bystyremedlem i 1901. Han var i flere perioder innvalgt i den spanske nasjonalforsamlingen.
I 1901 deltok Cambó i grunnleggelsen av Liga Regionalista, der han fikk en lederrolle. Cambó sto for en pragmatisk og kompromissvillig linje overfor myndighetene i Madrid. Med denne linjen lykkes han å framforhandle reformer til fordel for Catalonia, slik som opprettelsen av Mancomunitat de Catalunya for de fire katalanske provinsene i 1914.
Cambó søkte etter dette å ytterligere fremme regionalt selvstyre, men ble etter sosial uro i 1918 opptatt av økonomiske reformer i Spania. I 1918 ble han utviklingsminister i Antoni Mauras regjering, en post han holdt i åtte måneder. Fra 1921 til 1922 var han finansminister, også denne gang i en regjering ledet av Maura.
Under Primo de Riveras diktatur trakk Cambó seg bort fra politisk arbeid. Da Spania i 1931 ble republikk, dro han i eksil i Sveits. I 1933 vendte han tilbake for å omorganisere Lliga Regionalista. Han støttet autonomistatutten for Catalonia. Etter at Folkefronten siret i 1936, forlat han igjen Spania. Frykten for revolusjon gjorde også at han etter hvert støttet Franco økonomisk, selv om han ikke hadde støttet nasjonalistenes militære intervensjon.
Etter den spanske borgerkrigens slutt dro han igjen til Sveits. Etter utbruddet av andre verdenskrig dro han i 1940 til USA og året etter videre til i Argentina, der han bodde til sin død.
Bolsjoj Kamen

Bolsjoj Kamen (russisk: Большо́й Ка́мень, direkte oversatt: Stor stein) er en lukket by som ligger helt sør i Primorskij Kraj i Russland. Den ligger på østsida av Ussuribukta. Innbyggertall: 38 394 (folketelling 2002), 65 621 (folketelling 1989), areal: 40 km².
Middeltemperaturen i januar er −14°C, og i juli +24°C. Midlere nedbør er 900 mm.

Økonomi

Bolsjoj Kamen er hjemby for flere bedrifter som er involvert i reparasjon og bygging av atomubåter. Mesteparten av befolkningen er ansatt ved disse bedriftene. Byen har syv joint-venture selskaper, som alle spesialiserer på skip, shipping og havfiske.
Bova

BOVA er en nederlandsk produsent av turbusser fra 10m til 15m størrelser både enkelt og dobbeltdekkere.
Element OS

Element OS er en tidligere Linux-distribusjon som er basert på Ubuntu. Distribusjonen var ment for bruk på hjemmekinoer. Distribusjonen ble avviklet i 2011.
Første versjon ble lansert 17. februar 2010. Siste versjon var 1.4 som ble lansert 1. september 2010.
Egyptisk mau

Opprinnelse

Egyptisk mau nedstammer trolig fra en underart (Felis lybica ocreata) eller lokal variant av afrikansk villkatt (Felis lybica). Denne opprinnelsen ble oppdaget da den britiske zoologen T.C.S. Morrison-Scott, leder for Science Museum og Natural History Museum, undersøkte godt bevarte kattemumier fra årene 600-200 f.Kr. og sammenlignet dem med genetisk informasjonen fra dagens mau. Egyptisk mau regnes derfor i dag som den eneste naturlig domestiserte katterasen.
Det hevdes at prinsessen av Hviterussland, Nathalie Troubetzkoy, som da levde i eksil i Roma, reddet mau fra å bli utryddet under andre verdenskrig. Hun oppdaget disse flekkede kattene på en av sine turer til Egypt, og ble fascinert av dem. På grunn av hennes forhold til det diplomatiske korps i Roma, var hun i stand til å importere et par av dem. Hun utviklet et avlsprogram for to sølvfargede hunnkatter, Baba og Liza (på hviterussisk: Lizz), og en bronsefarget hannkatt, Giorgio (også kjent som Jo-Jo, sønn av Baba). Hun flyttet hun til USA i 1956, hvor de første kattungene ble født. Der ble hun kjent under oppdretternavnet Fatima Cattery.
Egyptisk mau ble i 1988 anerkjent som egen katterase av Cat Fanciers' Association og The International Cat Association. Rasen ble videre anerkjent av FIFe i 1992.

Beskrivelse

Egyptisk mau blir ofte forvekslet med orientalsk korthår, men dette er to forskjellige katteraser. Det er en langstrakt, slank og elegant katt. Den har et ansikt med en moderat form, som er verken rundt eller trekantet. Nesen har samme bredde fra bryn til tipp, og snuten glir mykt ut fra hodets linjer. Kraftige «maskara»-linjer fremhever øynene.

Fargebeskrivelser

Smoke mau er forskjellig fra smoke hos andre raser. Istedenfor å være solidfarget uten tabbymønster har de tydelige markeringer. Katter med denne gentypen blir som regel kalt shaded, men de er vanligvis også mye lysere enn en smoke mau. Den hvite underpelsen vises akkurat nok til å frembringe kontrast.
Det er bare tre fargeformer hos egyptisk mau, og bronse er «oldtidsvarianten». Mønsteret på flankene er virkårlig, men spottene langs ryggraden løper i symmetreiske linjer til en ryggstripe ved haleroten.
Rasebeskrivelsen for egyptisk mau hevder at den er den eneste naturlig spottede rasen. Ideelt skal spottene, som kan ha hvilken som helst form så lenge de er klare, være vilkårlig spredt på kroppen og ikke følge de markante stripene til en «marmorert» eller tigret katt.
Ifakara

Ifakara er er en større by og hovedstad i det sydlige-sentrale Kilombero-distriktet i Tanzanias Morogoro-region. Byen, hvis økonomi tradisjonelt har vært helt og holdent avhengig av landbruket, er med sine om lag 60 000 innbyggere blitt et stadig voksende handelssentrum. Ifakara ligger i den lavtliggende dalen rundt Kilombero-elven godt 100 km syd for hovedveien fra Dar-es-Salaam til Iringa og videre til Zambia. I regntiden blir området ofte isolert i lengere perioder.
Byen fungerer som administrativt senter og handelsby for et større oppland, herunder hele Ulanga-distriktet. Ifakara er lilekedes preget av å være en gjennemfartsby med mange små overnattingssteder, spise- og skjenkesteder. Den har  buss- og togforbindelse med omverdenen. Befolkningen bestod opprinnelig av bønder og fiskere som var flyttet inn fra landdistriktene rundt Ifakara. De fleste er fortsatt opptatt med landbruk, men avstanden til markene blir stadig større og utbyttet derfor mindre. Fler og fler supplerer sine inntekter med handel og serviceaktiviteter. Befolkningen er sammensatt av et bredt utvalg av stammer fra Ulanga, Kilombero og Morogoro-distrikterne. De største religiøse grupperinger er de katolske og muslimske, som  størrelsesmessig er jevnbyrdige. I tillegg finnes en stor og voksende underskog av protestantiske menigheter spredt ut over hele Kilombero-området.

Etymologi

Navnet Ifakara er satt sammen av to Ndamba-ord: ufa og kara som betyr «land som er ødelagt» eller «land som er totalt dødt». Det fikk navn under  Lipangalalas invasjon i 1860-årene da Ndamba ble drevet vekk fra Kilombero-elven. Mens de var på vei tilbake fikk de vite av folk de møtte at i dalen hadde ting falt fra hverandre på grunn av invasjonen. Senere, i kolonitiden, kunne ikke europeerne uttale det riktig, derfor «Ifakara» i stedet for «ufakara».
Ifakara er hjemsteded  for  Ifakara Health Institute og St. Francis Designated District Hospital.
Keiserinne Ma

Keiserinne Ma (kinesisk: 马皇后, pinyin: Mǎ huáng​hòu, født i 1332 i Suzhou i dagens Anhui i Kina, død 17. september 1382 i Nanjing) var en kinesisk keisergemalinne under Mingdynastiet, gift med Hongwu-keiseren. Hennes posthume navn var keiserinne Xiaocigao (孝慈高皇后, Xiàocígāo huáng​hòu).
Hun var adoptivdatter av Guo Zixing, kommandant for en bondehær som gjorde opprør mot Yuandynastiet. Senere giftet hun seg med Zhu Yuanzhang (den senere keiseren). En gang, da Zhu Yuanzhang satt fengslet, stjal hun noen pannekaker og gjemte dem i sine klær i håp om å kunne smugle dem inn til Zhu slik at han ikke skulle forgå av sult. Men pannekakene var så varme at hennes mage ble skoldet. 
Årene mens Zhu Yuanzhang var i krig mot Yuan-hærene bidro hun personlig med å lage klær og sko for hans soldater. 
Zhu Yuanzhang verdsatte henne høyt, og hun fikk betydelig innflytelse i hans keisertid, fordi han gjerne lyttet til hennes råd og forslag. Hun var med på å fremme folk til høyere poster, og til å avverge henrettelser.
Monticello kjernekraftverk

Monticello kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved Mississippi River ved byen Monticello i Wright County, 40 km nordvest for Minneapolis i delstaten Minnesota i USA. Det ligger ikke langt fra Prairie Island kjernekraftverk.
Kjernekraftverkets nåværende reaktor ble godkjent for igangsetting i 1971. Installert maksimal effekt i 2009 er brutto 600 MW, netto effekt 572 MW mens årsproduksjonen i 2007 var på om lag 4,19 TWh elektrisk kraft.
Anlegget eies av Xcel Entergy. Det har en reaktor som er i operativ drift. Etter dagens konsesjoner skal reaktorens produksjon opphøre i 2030.
Hedda (1975)

Handling

Den rastløse og frisinnede offisersdatteren Hedda Gabler (Jackson) er gift med Jørgen Tesman (West), en kjedelig professor som hun ikke elsker. Trøtt av sin skjebne starter Gabler med å leke med livet til den tillittsfulle Thea Elvsted. Gabler driver sin tidligere kjæreste, dikteren Ejlert Løvborg, til selvmordsforsøk.  Når den vellystige assessor Brack (Eyre) truer med å avsløre henne, faller hennes intriger gjennom. Assessoren lover å holde munn, dersom Gabler blir hans elskerinne.
The State (avis)

The State er en avis som kommer ut i Columbia i Sør-Carolina. Den eies av The McClatchy Company og distribueres i nesten hele delstaten. Med et daglig opplag på 106 053 og et søndagsopplag på 139 022 så er det Sør-Carolinas største avis.
Avisen ble grunnlagt 18. februar 1891. The State gis ut i fullformat.
Walter de Coutances

Liv

Walter var født i Cornwall og han begynte sin karriere i kanselliet til kong Henrik II av England. Han var kannik i katedralen i Rouen i 1169.
Han ble visekansler og kasserer for katedralen i Rouen i 1173. Han ble erkediakon av Oxford i antagelig også i 1173, og iallfall innen den 14. mars 1176 . Han ble valgt til bisepsetet i Lincoln den 8. mai 1183, og han ble innviet som biskop den 3. juli 1183 ved Angers. Han ble innsatt ved katedralen i Lincoln den 11. desember 1183 . Den 17. november 1184 oppnådde han  erkebispesetet i Rouen med kong Henrik IIs hjelp.
Gjennom det meste av sin karriere var han ansatt i diplomatiske og administrative plikter. Han reise sammen med Rikard Løvehjerte i det tredje korstoget, men ble sent tilbake fra Messina for å undersøke anklagene som baronene og aristokratiet hadde fremmet mot kansleren William Longchamp. Det var intet vennskap mellom disse to, og det har blitt påstått at de begge var rivaler for den fremste geistlige posisjonen i England, erkebiskop av Canterbury. Walter de Coutances stilte seg på samme side som baronene og kongens bror Johan av England, og han godkjente Longchamps avsettelse – en avgjørelse som teknisk sett var garantert av den myndighet som han var gitt av kongen.
Festningen Wallingford Castle ble stilt til hans rådighet mens Rikard var på korstoget, men Johan beleiret det og drev erkebiskopen vekk.
Storrådet anerkjente nå erkebiskopen som justiciar selv om han aldri ble navngitt som sådan i noen dokumenter, og han forble overhodet til regjeringen fram til 1193 da han ble erstattet Hubert Walter. Erkebiskopen gjorde gode tjenester for å få Rikard løslatt fra sitt fangenskap i Tyskland, men havnet deretter i en krangel med sin herre og la hele Normandie i interdikt ettersom grensefestningen Château-Gaillard ved normanniske Vexin hadde blitt bygd på hans land uten hans tillatelse.
Etter at Rikard døde i 1199 anerkjente erkebiskopen Johan som den rettmessige etterfølgeren av hertugdømmet Normandie og innviet ham som hertug, men hans personlig tilbøyelighet lente seg mot Arthur I av Bretagne, nevø av Johan og Rikards opprinnelige arving. Det var dog vanskelig for ham og han ble frarådet fra å gi sin støtte. Erkebiskopen aksepterte den franske erobringen av Normandie i 1204 med sinnsro, skjønt han holdt sin gamle lydighet mens utfallet av kampen fortsatt var uviss. Han overleve erobringen og hans senere historie er ukjent inntil han døde i 1207.
I løpet av hans karriere lot han sin nevø John av Coutances forfremmes til erkediakon av Oxford og til domprost av Rouen, og hans nevø ble senere biskop av Worcester. Andre nevøer var William, i rekkefølge diakon av katedralen av Lincoln og erkediakon av Rouen, og Richard, også erkediakon av Rouen.
Kashgar-Hotan-jernbanen

Kashgar-Hotan-jernbanen eller Kahe-banen (kinesisk: 喀什至和田铁路) er en enkeltsporet ikke-elektrifsert jernbanestrekning i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina, mellom Kashgar og Hotan. Strekningen er på 488,27 km og løper langs sørranden av ørkenen Taklamakan, og forbinder alle viktige byer i det sørvestre Tarimbassenget, i fylkene Shule, Akto, Yengisar, Yarkant (Shache), Poskam (Zepu), Karghilik (Yecheng), Pishan (Guma) og Karakax (Moyu). Linjen forlenger Sør-Xinjiang-banen østover fra Kashgar. Konstruksjonen begynte i desember 2008. Linjen åpnet for godstrafikk den 30. desember 2010, og for passasjertrafikk den 28. juni 2011.
Metafiksjon

Metafiksjon er en form for fiksjon innen vekselvis skjønnlitteratur, film og drama hvor det blir gjort direkte eller indirekte oppmerksom på at det som fortelles ikke er virkelig, men noe som er diktet og forestilt. Det fiktive i kunstverket skjules ikke, men tvert imot påvises, vises fram og diskuteres i kunstverket selv. Metafiksjon er således en undersøkelse av forholdet mellom fiksjon og virkelighet.
Metafiksjon er en fortellerteknikk som selvbevisst gir oppmerksomhet til sin egen status som verk av sin fantasi framfor virkeligheten. Det er en selvrefererende litteratur hvor teksten på seg selv, som handler om hvordan den ble til, og er en form for selvopptatt diktning. Ved at metafiktive innslag i en tekst bryter illusjonen om at teksten forteller om noe virkelig, fungerer det paradoksalt både som et distanseringsgrep ved virkemidler som eksempelvis refleksjon, eller parodi eller ironi, men også som inkluderende ved at dikteren henvender seg direkte til leseren og skaper nærhet og intimitet.