google/wiki40b huggingface dataset:
Tungolje

Klassifisering

American Society for Testing and Materials (ASTM) har utgitt en spesifikasjon på seks graderinger av tungolje, nummerert 1 til 6.

Bunkersolje

Bunkersolje eller bunkers er betegnelse på en halv-raffinert tungolje som benyttes som drivstoff til skip. Bunkers er rett og slett drivstoff benyttet ombord på skip og lagres i såkalte bunkringstanker, for det meste diesel.
Oljekvaliteten bunkers hadde tidligere et relativt høyt innhold av svovel og andre mineraler og av slaggstoffer, men nyere regler har gitt restriksjoner som f.eks. at svovelinnholdet nå skal være under 1,5 prosent, mens tidligere regelverk tillot opptil 4-5 prosent.
Enda strengere regler vil etter hvert også komme for skip i Østersjøen og i Nordsjøområdet. Det er foreslått at det ikke blir tillatt å bruke svovelholdig drivstoff i det hele tatt.
Ved skipsforlis og grunnstøtinger er skipets bunkersbeholdning et av de største problemene man må forholde seg til. Hvis denne tungoljen kommer ut i sjøen, vil den som regel skape store miljø- og forurensingsproblemer. Bunkersoljen er som regel tyngre og seigere (høyere viskositet) enn råolje. Den vil derfor dispergere seinere i vann og bruke lenger tid på å brytes ned.

Ordet

Ordet kommer fra engelsk bunker som opprinnelig betydde kullbinge. Verbet bunkre kommer også herfra, å fylle drivstoff, men har i overført betydning fått langt utvidet bruk.
Ordet bunkers brukes feilaktig også ofte om en militær bunker.
Hematogen

Hematogen er et russisk godteri som består hovedsakelig av proteinet albumin hentet fra bearbeidet kublod. Andre ingredienser varierer, men er vanligvis sukker, melk eller vanillin. Det blir ofte ansett for å være et legemiddel, og brukes til å behandle eller forebygge mangel på jern og vitamin B12 (f.eks. for anemi eller under svangerskapet). Hematogen er tilgjengelig uten resept, men i tilfelle av graviditet eller amming er medisinsk konsultasjon nødvendig. Hematogen anbefales ikke for barn under tre år.
Kost- og ernæringsforbundet

Kost- og ernæringsforbundet er en partipolitisk uavhengig yrkesorganisasjon for alle som arbeider med ernæringsbasert matomsorg, herunder: kostøkonomer, kjøkkensjefer, ass. kjøkkensjefer, dietetikere, institusjonskokker, kokker, kjøkkenassistenter, lærlinger, studenter og matverter. Det vil si alle som jobber på sykehus, sykehjem, i kantiner, forsvaret, fengsler, på folkehøgskoler, oljeplattformer, i næringsmiddelindustrien etc.
Kost- og ernæringsforbundet arbeider for medlemmenes yrkesfaglige interesser, utdanning og kompetanse, og med å synliggjøre hvilken betydning et riktig kosthold har for både helse og trivsel. Yrkesorganisasjonen har ca 1500 medlemmer rundt omkring i Norge, representert med 18 lokalavdelinger.
Kost- og ernæringsforbundet ble stiftet i 1948, gir ut fagtidsskriftet Kjøkkenskriveren, og er tilsluttet arbeidstakerorganisasjonen Delta som igjen er tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS). Delta er en partipolitisk uavhengig arbeidstakerorganisasjon som arbeider med å ivareta lønns- og arbeidsvilkår i offentlig og privat sektor.
Leder i Kost- og ernæringsforbundet er Arnt Steffensen (2013).
Alrek

Alrek er en grunnkrets i Bergen kommune. Alrek ligger i nabolaget Årstad i Bergenhus bydel. Her lå i vikingtiden en av Norges eldste kongsgårder, og det har vært kjøpmanns hovedgård. I dag er det en spesialskole for Bergen kommune.
Lamar Hunt

Tidlige liv

Hunt ble født i El Dorado i Arkansas, som sønn av oljemagnaten H. L. Hunt. Han var yngre bror av magnatene Nelson Bunker Hunt og William Herbert Hunt. Lamar vokste opp i Dallas i Texas. Han gikk på  Culver Military Academy og ble uteksaminert fra The Hill School i Pennsylvania i 1951 og Southern Methodist University i Dallas i 1956, med B.S. grad i geologi. Hunt spilte amerikansk fotball på universitetet, dog satt for det meste på benken, men hadde en stor idrettsinteresse opp igjennom oppveksten og skoletiden.

Grunnleggingen av American Football League

Som et resultat av arvet oljerikdom, søkte Hunt om et National Football League utvidelsesfranchise, men ble avvist. I 1959 var profesjonell amerikansk fotball en fjern toer til Major League Baseball i popularitet i USA, og tankebanene blant NFL ledere var at ligaen måtte være forsiktige med ikke å «mette» markedet med å ekspandere for raskt. Hunt også forsøkte å kjøpe NFL-laget Chicago Cardinals i 1959 med den hensikt å flytte dem til Dallas, men det ble avslag nok en gang.
Som en respons kontaktet Hunt flere forretningsfolk som også hadde forsøkt å få seg et NFL-lag, men som heller ikke hadde lyktes i det, deriblant Texas-oljemannen K.S. Bud Adams fra Houston i Texas, om å opprette en ny liga innen amerikansk fotball, og American Football League ble etablert i august 1959. Gruppen på åtte grunnleggere av AFL-lag ble referert til som «Foolish Club» («tåpeligklubben»). Hunts mål var å få profesjonell amerikansk fotball til Texas og å anskaffe Hunt-familien et NFL-lag. Hunt ble eier av Dallas Texans og hyrte den fremtidige hall-of-famer Hank Stram som lagets første hovedtrener.
Macromesinae

Utseende

Små, mørke snyltevepser. På hodet har de to furer mellom øynene, antennene har 12 ledd hos hunnene og 13 hos hannene.

Levevis

Disse snyltevepsene snylter på larvene til barkbiller og andre snutebiller på bartrær.
Grunewald (ortsteil)

Historie

Den prøyssiske stat solgte på personlig initiativ fra rikskansler Otto von Bismarck 234 hektar av skogen Grunewald til et bankkonsortium. Målet var å bygge villakoloni i området. I samme periode ble Kurfürstendamm utvidet, også dette etter initiativ fra von Bismarck. Slik oppsto for enden av den lange gaten et fornemt boligområde kalt villakolonien Grunewald (Villenkolonie Grunewald). 
Villaene ble bygget på store tomter, men villaene ble oppført i en stilistisk heterogen form. Ca 1870 ble de kunstige sjøene i Grunewaldseenkette: Hubertussee, Herthasee, Koenigsee og Dianasee renset og fylt med vann fra artesiske brønner. Sjøene ble anlagt i et tidligere sumplandskap og villaene grupperte seg omkring disse. Slik oppnådde man både å drenere ut myrene og fjerne disse som infeksjonskilder, og samtidig ble områdene omdannet til private parkmessige anlegg. Et stort antall, forretningsfolk, bankierer, akademikere og kunstnere valgte å bosette seg i området, som ble det mest velstående i Berlin.
Grunewald ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og hadde da 6449 innbyggere. 
En rekke jødiske innbyggere ble deportert fra Grunewald stasjon under den andre verdenskrigen. Et minnesmerke kalt Mahnmal Gleis 17 (Minnesmerket spor 17) finnes på stasjonen.
Ungarsk rapsodi nr. 11

Ungarsk rapsodi nr. 11, S.244/11, i a-moll, er den 11. ungarske rapsodi av Franz Liszt. Den er en av de kortest av de ungarsk rapsodiene, med sin varighet på fem minutter. Rapsodien er dedisert til baron Fery Orczy.
Thorshavnheiane

Thorshavnheiane er et område Dronning Maud Land som strekker seg fra og med Belgicafjella i vest til 45° østlig lengde, dvs. den østre grensen for Dronning Maud Land. Området er oppkalt etter fartøyet som ble benyttet under Lars Christensens Thorshavn-ekspedisjoner i perioden 1932–37, MT «Thorshavn». Områdets utstrekning ble endret av Industridepartementet i 1973, tidligere ble Carsten Borchgrevinkisen definert som den vestlige grensen.
Synnøve Solbakken (1934)

Handling

Torbjörn og Synnöve er to barn som bor i samme dal. Hennes mor liker ikke at de leker med hverandre, fordi hans farfar drikker.
De har begge nå blitt voksne. Torbjörn ertes for sin alkoholiserte farfar. Det leder til slagsmål, noe som Synnöve vill at han skal slutte med. Under et slagsmål blir Torbjörn knivhugget i ryggen og lammet. Han ber Synnöve om å søke en annen mann og ikke binde seg ved en krøpling. En dag får han se sin fars vogn velte og i uroen over hvordan det har gått for ham ruser han opp for første gang siden lammelsen. Et mirakel har skjedd og han kan endelig få sin elskede.

Norsk versjon

Samtidig med den svenske versjonen ble det gjort en norsk versjon, hvor Karin Ekelund ble erstattet av Randi Brænne.
Tyrkere

Spredning og lokalisering

Spredningen av folk av tyrkisk kulturell bakgrunn strekker seg fra Sibir, over Sentral-Asia, til Øst-Europa. Per 2011 var den største gruppen av tyrkiske mennesker som lever over hele Sentral-Asia — Kasakhstan, Kirgisistan, Turkmenistan, Usbekistan, og Aserbajdsjan, i tillegg til Tyrkia og Iran. I tillegg finnes det tyrkiske folk på Krim, de øst-turkistanske regionene av vestlige Kina, nordlige Irak, Pakistan, Israel, Russland, Afghanistan og i landene på Balkan: Moldova, Bulgaria, Romania og tidligere Jugoslavia. Et lite antall tyrkiske folk lever også i Vilnius, hovedstaden i Litauen, et lite antall bor i østlige Polen, og den sørøstlige delen av Finland. Det er også betydelige befolkninger av tyrkiske folk (opprinnelige hovedsakelig fra Tyrkia) i særlig Tyskland, men også i USA og Australia, hovedsakelig på grunn av arbeidsinnvandring fra og med 1960-tallet.
Tidvis har etnografer gruppert tyrkiske folk i seks hovedgrupper: oghuz-tyrkere, kiptsjakere, karlukere, sibirere, tsjuvasjere, og jakuter. Den førstnevnte gruppen har også blitt karakterisert som «vestlige tyrkere» mens de øvrige fem gruppene, i den samme klassifikasjon, har blitt kalt for «østlige tyrkere».
Alle tyrkiske folk med bakgrunn fra Sentral-Asia er av blandet kaukasoidisk-mongoloide etniske opprinnelse. Den genetiske avstanden mellom de ulike befolkningsgruppene av usbekere spredt over Usbekistan er ikke større enn avstanden mellom mange av dem og karakalpaker. Det antyder at begge folkegrupper har meget lik opprinnelse. Karakalpakene har en noe større tilbøyelighet mot de genetiske østlige markører enn hva tilfellet er med usbekerne.
Det er stor variasjon i utseende og etniske typer blant de tyrkiske folkene. De har fysiske trekk som strekker seg fra kaukasoidisk til nordlig mongoloide. Mongoloide og kaukasoidisk ansiktsstruktur er felles for mange tyrkiske grupper, som blant annet tsjuvasjere, tatarer, kasakere, hazarer og basjkirer.

Historie

Første gang ordet Türk brukes i statsnavn var med Göktürk khaganatet, som var en rekke mektige, nomadiske konføderasjoner i middelalderen i et område som strekker seg fra landene nord for Kaukasus fra vest, til forbi dagens Mongolia i øst, langs de sentralasiatiske delene av silkeveien. Et brev av Ishbara Qaghan til Keiser Wen av Sui fra året 585 beskriver ham som «Den store Tyrkiske Khan». Orkhoninskripsjonene som ble etablert under det andre Göktürk Khaganatet, året 735, benytter et alfabet med de samme bokstavene som i norsk runeskrift men med andre lydverdier, nevner ordene Turk og Turuk.

Deretter ble det etablert flere statsdannelser hvor tyrkere og tyrkisk språk var dominerende, etter nesten det samme mønster men med lokasjon også utenfor Sentral-Asia. Disse ble vanligvis basert på krigskunst som hestefolk, men også senere bruk av kruttvåpen. De ble vanligvis kortvarige på grunn av stammemodellen og fordi de var etablert av sterke karismatiske individuelle ledere / familier.  
Den første ordbok på tyrkisk, Divanü Lügati't-Türk (Arabisk: ديوان لغات الترك), ble skrevet av Mahmud al-Kashgari i Bagdad i perioden 1072-1074. Den inneholdt også kart og referanser til tyrkiske folkeslag den gang.
Det chilenske kjøkken

Det chilenske kjøkken er er basert på en blanding av urbefolkningens tradisjoner og europeiske kolonibidrag.
Nord i Chile, rundt Tarapacá og Antofagasta, er kjøkkenet preget av sjømat, der kjente retter er marinert sverdfisk og tunfisk. Man serverer også rå sjøpiggsvin.
Det sentrale Chile med hovedstadsregionen er blant annet kjent for empanada, som er et nasjonalsymbol man ofte lager til feiringen av uavhengighetsdagen. Matretter i dette området er ofte basert på belgfrukter. Fra San Felipe er kalkunstuingen kjent. Av sjømat er det sentrale Chile kjent for blant annet kingklip og havål, som gjerne servers sammen med en «chilensk salat» basert på tomat og løk.
Sør i Chile har man forskjellige stuinger, gjerne med potet og maisgryn. En lokal spesialitet er tomaticán (en charquicán basert på tomater). Forretten salpicón er også kjent, og dessuten er frikasséer basert på lam, kylling eller skalldyr vanlig.
Chile har siden 1970-tallet også vært en betydelig vinprodusent.
Polycestaxia

Utbredelse

Arten lever på Madagaskar.
Kayamkulam kraftverk

Kayamkulam kraftverk er et oljekraftverk i delstaten Kerala i det sørvestre India. Det har en installert produksjonskapasitet på 360 MW fordelt på 1 blokk / 2+1 turbiner. Operatør er det indiske selskapet National Thermal Power Corp Ltd. 
Anlegget ble utbygd i årene 1992–1998. Brenselstypen er nafta.
Tezoyuca

Tezoyuca er en landsby og en kommune i den meksikanske delstaten México. Kommunen hadde 35 199 innbyggere i 2010, og har et areal på 10,9 km². Den grenser til Acolman i nord og vest, Chiautla i øst, og Atenco i sør.
Navnet Tezoyuca er nahuatl og betyr «Sted fullt av røde vulkanske steiner» (tezontle).
Feltspatporselen

Feltspatporselen, også kalt hardt porselen eller ekte porselen, er et hardt keramisk emne som opprinnelig ble laget av en blanding av feltspat og kaolin og som brennes ved meget høy temperatur. I Frankrike var den lenge kjent som porcelaine allemande («tysk porselen»).

Historie

Feltspatporselen ble produsert i Kina senest fra 800-tallet; som en videreutvikling av det kinesiske porselen utviklet på 200-tallet (under Handynastiet).
Historisk sett ble porselen produsert i Asia av nevnte råvarer blitt kalt hardt porselen. Ikke før i 1709 ble produksjonsmetoden kjent i Europa da Ehrenfried Walter von Tschirnhaus oppdaget formelen og Johann Friedrich Böttger etter dennes død videreutviklet oppdagelsen til noe produksjonsbart, laget slikt porselen i Meissen fra 1710. Han forsøkte å holde formelen hemmelig, men den ble spredt til andre tyske keramikkprodusenter og videre til andre europeiske produsenter. 
I 1712 beskrev den franske jesuitt Francois Xavier d'Entrecolles denne produksjonsmetoden, og dermed ble den uansett etter hvert kjent i Europa. 
Senere er betegnelsen blitt tatt i bruk om porselen produsert av blandinger av kaolin, feltspat og kvarts. Også andre råstoffer, som for eksempel det såkalte «petuntse», er blitt benyttet.
Man skiller nå mellom hardt og mykt porselen fram for alt ut fra brenningstemperaturen. Hardt porselen brennes ved rundt 1400 °C og mykt porselen ved rundt 1200 °C.
Zhiliklikken

Zhiliklikken (kinesisk: 直(隶)系军阀 pinyin: Zhí (Lì) Xì Jūn Fá) var en av flere gjensidig rivaliserende klikker eller fraksjoner som brøt ut fra Beiyanghæren under krigsherretiden tidlig i Republikken Kinas historie. Denne fragmenteringen fant sted etter at Yuan Shikai; han hadde vært den eneste som kunne holde Beiyanghæren samlet. Navnet er fra det område der klikken opprinnelig hadde sin maktbase, provinsen Zhili (nå Hebei).
Denne klikken ble dannet av offiserer som mente seg diskriminert av statsminister Duan Qirui hva gjaldt posteringer og forfremmelser. De fylket seg om president Feng Guozhang som var nødt til å dele makten med Duans dominante Anhui-klikk i Beiyangregjeringen. Men de hadde ikke de sterkeste lojalitetsbånd seg imellom, og mange av dem sviktet eller forrådte andre klikkmedlemmer.
Etter den konstitusjonelle beskyttelseskrig gikk de inn for en mykere linje. Etter Fengs naturlige død gikk lederskapet over til Cao Kun. Cao gikk seirende ut av Zhili-Anhui-krigen (1920), skjønt det skyldtes innsatsen til hans viktigste stedfortreder, Wu Peifu, som kan anses som Kinas dyktigste strateg på denne tiden. Relasjonene til Fengtianklikken, som gav nominell støtte i kampen mot Anhuiklikken, forverret seg. Igjen klarte Wu å seire, nå i Første Zhili-Fengtian-krig (1922). Under de påfølgende to år gikk Zhiliklikken fra den ene seier til den andre, og det hele ble kronet med at Cao Kun ved bestikkelser klarte å bli valgt til Republikken Kinas president. Caos ambisjoner førte hans fiender sammen mot ham og sådde også splid i hans egen klikk.
Zhiliklikken kunne antagelig ha klart å vinne Annen Zhili-Fengtian-krig (1924) og deretter klart å forene hele Kina, hadde det ikke vært for Feng Yuxiangs forræderi ved Beijingkuppet. Cao ble fengslet og lederskapet gikk over til Wu, som sammen med Sun Chuanfang maktet å kontrollere det sentrale Kina de neste to årene.
Under Kuomintangs Nordekspedisjon gikk de inn i en fortvilt allianse med sine gamle fiender i Fengtianklikken, men ble likevel totalt knust. Zhiliklikken var den eneste av krigsherreklikkene som ble knust av Nordekspedisjonen alene.
Klikken var sterkt antijapansk. Vestmaktene var velvillig overfor den, men gav den ingen støtte – utover den som kom fra utenlandske forretningsinteresser som satte pris på klikkens antikommunisme og anti-fagforeningspolitikk i 1923. Wu Peifu hadde til å begynne med søkt kommunistenes samarbeid for å bryte Kommunikasjonsklikkens strupetak på jernbanene, men skulle komme til å betrakte kommunistene som en større trussel, og gikk løs på dem og slo dem ned.
Kongsberg Krim

Kongsberg Krim er en litteraturfestival lokalisert på Kongsberg har blitt avholdt i oktober/november hvert år siden 2004. Siden 2009 har litteraturprisen Maurits Hansen-prisen - Nytt Blod for beste krimdebut fra foregående år blitt delt ut på festivalen.
Hiromasa Azuma

Karriere

Hiromasa Azuma startet sin profesjonelle karriere i Ventforet Kofu i 2000.
Faithful Word Baptist Church

Lære

Menigheten anser at King James-bibelen er Guds ord, og avviser moderne oversettelser. De tror på treenigheten, Kristi guddommelighet og frelse gjennom tro. I samsvar med den baptistiske tradisjonen bruker de dåp gjennom nedsenkning etter en personlig bekjennelse. 
Menigheten avviser kalvinisme, ettersom man mener at Gud vil at alle mennesker skal bli frelst. De mener at homoseksuelle har avvist Guds nåde til en slik grad at de er forbi redning og kan ikke bli frelst. Menigheten anser videre at utøvd homofili burde vært straffet med dødsstraff.

Kontroverser

Menigheten vekket oppmerksomhet da deres pastor, Steven Anderson, sa under en tale at han skulle be for at daværende president Barack Obama skulle dø og komme til helvete.
Faithful Word Baptist Church har blitt klassifisert som en hatgruppe av Southern Poverty Law Center, for sine skarpe uttalelser mot homofili. Menighetens pastor, Steven Anderson, har blitt nektet inntreden i flere land av samme anledning. 
Menighetens pastor har selv blitt anklagd for antisemittisme og holocaustbenektelse etter en video han publiserte på YouTube. Til og med andre fundamentalistiske baptister har kritisert Faithful Word Baptist Church og lignende menigheter for å ofte blande inn konspirasjonsteorier i talene sine.

Steven Anderson

Steven Anderson (født 24. juli 1981) vokste opp i Sacramento, California og gikk i en menighet der når han var barn. Etter det skiftet familien hans menighet til en mer liberal en. Han gikk på Woodcreek High School i Roseville, CA og etter uteksamineringen reiste han til Tyskland og Øst-Europa i tre måneder og arbeidet for frittstående baptistmenigheter der. Det var på denne turen at han møtte kona hans, Zsuzsanna Anderson, mens han var ute på sjelevinning i gatene i München i Bayern. De har vært gift i 17 år, og sammen har de ni unger.
Anderson har lært seg over 140 kapitler, ord-for-ord, fra King James-bibelen utenatt, inkludert omtrent halve det nye testamente.

Eksterne linker

Offisiell hjemmeside
Karate under Europalekene 2015

Karate under Europalekene 2015 ble arrangert i Baku 13. og 14. juni.
MT-12 RAPIRA

2A19 eller T-12 er en sovjetisk glattbora 100mm panservernkanon. Han var den viktigste panservernkanonen i Øst-Europa fra 1960-tallet og frem til slutten av 1980-tallet.

Historie

T-12 gikk inn i tjeneste i 1961, som erstatning for den eldre BS-3 100 mm feltkanon. Den var til vanlig utplassert i panservernenheter i stridsvognbaserte og motoriserte infanteriregimenter for å verne flankene mot fiendtlege motangrep under rask fremrykkning.
I 1970, bla den erstattet i produksjonen av T-12A - eller MT-12 "Rapira", som hadde #en glattbora kanon, en 100 mm 2A29 kanon, og en ny vogn og skjoldvern for å verne mannskapet fra maskingeværeld og granatsplinter. Det nye understellet hadde større hjulavstand, som gjør at MT-12 kan bli slept av MT-LB, i hastigheter opp til 60 km/t på vei og 25 km/t av veien.
2A29R "Ruta" eller MT-12R er en versjon med en RLPK-1 radar for å engasjere seg mål i dårlig sikt (røyk/tåke). Fra 1981 kunne kanonen skyte laser beam-riding missiler 9M117 Kastet (våpen system 9K116) med betegnelsen 2A29K "Kastet" eller MT-12K.
Planen var å erstatte de T-12 med den nyere 2A45 Sprut-B 125 mm glattboret panservernkanon. Frontbeskyttelsen  på moderne vestlige stridsvogner er i overkant av hva en direkteskytende 100 mm kanon kan slå gjennom – selv ved hjelp av de mest moderne ammunisjon av typen APFSDS. For en stridsvogn som kan manøvrere slik at den kan dra bruk av fiendens svakheter kan slike våpen fortsatt fungere – men for et våpen som først og fremst er ment brukt i forsvar er dette et alvorlig problem. 
Kanonen krever et mannskap på seks: kanonkommandør, trekkvognssjåfør, sikter, lader, og to ammunisjonbærere. Når kanonen trekkes av en MT-LB transportpanservogn har den med 20 skudd - vanligvis 10 APFSDS, 4 HAM-Frag og 6 HEAT. Siden våpenet er glattboret, er all ammunisjon utstyrt med finner for å stabilisere fluktbane.
Standard utstyr består av panoramasikter PG-1M syn for indirekte ild, og et OP4M-40U teleskop for direkte ild. APN-5-40 eller APN-6-40 er brukt til direkte ild om natten.
Kanonen kan utstyres med LO-7 skiutstyr for transport på over snø eller myrlendt lende.
Ranka Knudsen

Skuespiller

Ranka Knudsen debuterte som skuespiller på Theatret i Trondheim 16. oktober 1907, da hun overtok rollen som Dina Dorf i en turnerende oppsetning av Samfundets Støtter. I 1908 turnerte hun i rollen Fru Halm i stykket Kjærlighedens Komedie. Disse to turnéoppsetningene ble begge kalt Nationalturneen, og begge turneene ble ledet av Ludovica Levy.
I 1911 spilte Ranka Knudsen rollen som Thora i De unges forbund på Den Nationale Scene i Bergen. I 1915 hadde hun rollen som Hønse-Lovisa i Oskar Braatens Ungen på Det norske teatret. I 1916 spilte hun Hedwig i Det norske teatrets oppsetning av Gerhart Hauptmanns skuespill Hannemor. I 1938 var hun mor Aase mot Alfred Maurstads Peer Gynt i en oppsetning av Peer Gynt ved Trøndelag Teater. I 1940 spilte hun presten Brands mor i Brand på Trøndelag Teater.

Programleder

På 1930-tallet var hun programleder (som "tante Ranka") for barnetimesendingen til Trøndelag kringkasting.

Forfatter

Blant de mest kjente av Ranka Knudsens bøker er pikebøkene om Uroa. Uroa er kallenavnet til tenåringsjenta Jessie, som er født i Sør-Afrika av norske foreldre, og flytter til slektninger i Norge etter foreldrenes død. Flere av Uroa-bøkene ble oversatt til svensk og finsk.