google/wiki40b huggingface dataset:
Benoni Aubert

Biografi

Benoni Aubert hadde et medfødt handikap som påvirket hans liv og yrkesvalg. Han hadde leppe-kjeve-ganespalte og snakket utydelig. Han ble derfor ikke ansett å kunne kommandere trupper, men gjorde i stedet karriere som ingeniøroffiser.
Han kom til Norge første gangen i 1790, da han hadde fått oppgaven å lede oppmålingen av Norges kyster sør for Trondheim, som var påbegynt 5 år tidligere. I tiden frem til 1800 gjennomførte han oppmålingen av kysten fra Stad til Fredrikshald (Halden). Han var deretter stasjonert som ingeniøroffiser i Kristiansand, i 1807 ble han sjef for ingeniørdetasjementet på Kronborg ved Helsingør, og fra 1810 var han direktør for “den combinerede militære og økonomiske Opmaaling". Ved siden av dette hadde han en rekke andre verv: 1811-1817 kommandant på Kongsvinger festning og Blaker skanse,
fra 1815 sjef for Ingeniørkorpset, i 1818 omgjort til Ingeniørbrigaden, 1821-1823 også sjef for Krigsskolen. Aubert steg i gradene i det militære systemet og endte som generalmajor i 1818.
Fra 1815 bodde Aubert med sin familie på området til Akershus festning. Under denne tiden la han grunnen til oppmålingen av Norge sør for Nordland amt (fylke) og også til oppmålingen av Nordlands kyst. Han deltok også i det kulturelle livet i Kristiania, bl.a. som initiativtaker til Den foreløbige Tegneskole, Norges første kunsthåndverksskole, som etter flere navneforandringer i dag er en del av Kunsthøgskolen i Oslo. Han underviste der selv i arkitektur.
Boulevard Raspail

Boulevard Raspail er en boulevard i Paris. Den går i nord-sør-retning, og møter boulevard Saint-Germain ved place Denfert-Rochereau og løper gjennom 7. arrondissement, 6. arrondissement og 14. arrondissement. Boulevarden krysser hovedgatene rue de Sèvres, rue de Rennes og boulevard Montparnasse.
Dens tidligere navn var boulevard d'Enfer, og det er fremdeles der noe som heter passage d'Enfer. Det nye navnet er en oppkalling etter den franske kjemiker, lege og politiker François-Vincent Raspail (1794–1878).
Seksjonen mellom ca 80 m fra rue de Varenne til rue de Sèvres ble gravd ut i 1869. Den 90 meters seksjonen fra rue Stanislas ble åpnet av MM. Bernard frères. Seksjonen mellom boulevard Edgar-Quinet og place Denfert-Rochereau hadde inkorporert den gamle boulevard d'Enfer og den eksterne boulevard (del av boulevard de Montrouge) til en eneste vei ved beslutning av 16. juni 1859. Dens bredde var 70 m før dekretet av 14. september 1892.
I 1933 ble den utvidede del av boulevard Raspail rundt n° 51, der den møter rue du Cherche-Midi, navneendret til place Alphonse-Deville. Chemin de ronde d'Enfer tatt fra boulevard Raspail og boulevard Edgar-Quinet.
Camel Trophy

1980

Det første Camel Trophy foregikk nedover Transamazonica Highway i Brasil.  Tre lag fra Vest-Tyskland stilte opp i Jeep CJ6.  Vinnere var Klaus Karthna-Dircks og Uwe Machel.  Konkurransen foregikk over 12 dager.

1981

Året etter var også en hel-tysk konkurranse. Fem lag krysset Sumatra med Range Rovere, en distanse på 1600 km.  Vinnere er Christian Swoboda og Knuth Mentel. Dette var første året Land Rover var involvert.

1982

Dette var første året med deltagere fra andre land, da Nederland, Italia og USA stilte lag i tillegg til Vest-Tyskland.  Konkurransen foregikk på Papua Ny-Guinea, og ruten er også det året 1600 km lang, og bilene er igjen Range Rovere.  Spesialoppgaver underveis gjør sin debut dette året.  Det italienske laget bestående av Cesare Geraudo og Giuliano Giongo vant.

1983

Årets konkurranse foregikk i Zaire, nå med syv lag.  Sveits, Portugal, Spania og Hongkong kommer også inn.  Ruten er igjen 1600 km, og går fra Kinshasa til Kinsangani.  Årets deltagerkjøretøyer er Land Rover Series III 88".  Kolonnen har med seg en doktor som behandler innfødte langs ruten.  Henk Bont og Frank Heij fra Nederland vinner.

1984

I 1984 var stedet igjen Brasil, nå med 12 lag, to fra hver nasjon.  Belgia stiller for første gang.  Den opprinnelige traséen er fullstendig ødelagt av regntiden, og den alternative er ikke så mye bedre.  Gjørme og kraftig vannføring i elvene gjør det hele til en kamp.  Italia vinner for andre gang, med et lag bestående av Maurizzio Lavi og Alfredo Redaelli.

1985

I Borneos tette jungel møttes 16 lag. Nye av året var Japan og Brasil. Regntiden gjør igjen ruten vanskelig, og kjøretøyene ble løftet med helikopter en del av veien.  Det vesttyske laget Heinz Kallin og Bernd Strohdach vant.  Nytt av året var en pris for lagånd, som ble vunnet av brasilianske Tito Rosenberg og Carlos Probst.

1986

Camel Trophy gikk for første gang i Australia, med lag fra 14 forskjellige nasjoner.  Ruten var 3 218 km gjennom ødemarken fra Cooktown til Darwin over tretten dager.  Vinnere var franske Jaques Mambre og Michel Courvallet, og lagåndsprisen gikk til australske Glenn Jones og Ron Begg.

1992

I var Camel Trophy tilbake til Brasil for fjerde gang.  Startpunktet var ved byen Manaus, et senter i Amazonasbekkenet.  Konkurransen gikk over 18 dager og 1600 km, med tildels tungt terreng.  Deltagerbilen var Discovery for andre året på rad, mens støttebilene var Defender 110.  Et par Range Rovere for VIP-er var også med.  Starten gikk 28. april.  En av dagene så tilbakela kolonnen 640 km, inntil da den lengste etappen i Camel Trophys historie.  Det var mindre regn enn fryktet, men allikevel så gikk det trått mot slutten.  Vinnerne var det sveitsiske laget, bestående av Alwin Arnold og Urs Bruggisser, med 808 poeng.  Det amerikanske laget kom på andreplass, og vant også «Team Spirit»-prisen, med det franske laget på tredjeplass.
O Fader, la ditt ord, din Ånd

O Fader, la ditt ord, din Ånd er en salme av Hans Adolph Brorson. Den stod i hans Svanesange (1765), da med første ordet «Akk». Salmen er karakterisert som et nødrop til Gud over tilbakegangen i det åndelige livet i Danmark da rasjonalismen bredte om seg. Melodien er av Ludvig M. Lindeman. Salmen har tre vers, et vers rettet til hver av personene i guddommen. Den står i Norsk salmebok 2013 som nummer 525.
Samisk kunstnerforbund

Samisk kunstnerforbund (nordsamisk: Sámi dáiddačehpiid searvi, SDS) ble stiftet i 1979. Forbundet har som formål å være faglig organisasjon for samiske billedkunstnere, kunsthåndverkere og kunstneriske fotografer fra hele det samiske området og å ivareta medlemmenes faglige, økonomiske, sosiale og ideelle interesser. SDS er også medlem av Samisk kunstnerråd.
SDS har siden 1989 hatt forhandlingsrett med den norske stat og forvalter gjennom Samiske Kunstneres og Forfatteres Vederlagsfond (SKFV) andelen av stipendmidler som resultat av forhandlingene som visningsvederlag, bibliotekvederlag og kopieringsvederlag. 
SDS ble opprettet av initiativtakerne bak den såkalte Samisk kunstnergruppe og den samiske kunstneren Nils Aslak Valkeapää.
Thorybes

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 30-45 millimeter), kraftige, brune smygere med små, hvite flekker.

Levevis

Larvene lever på kløver, vikker og andre planter i erteblomstfamilien.

Utbredelse

Artene er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika, fra det sørøstlige Canada i nord til Panama i sør.
Vi vil tro det vi synger

«Vi vil tro det vi synger» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Kjell Karlsen, og Terje Mosnes skrev teksten. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1971, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1971 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Webe, Geir Wentzel og Dag Spantell. Den endte på en tredjeplass med 45 poeng.
Gåsværfjorden (Herøy)

Gåsværfjorden er en fjord i Herøy kommune i Nordland. Fjorden ligger på sørsiden av øygruppa Gåsvær som den er oppkalt etter, og nord for holmene Steinan. Fjorden har en lengde på cirka 5 kilometer fra sørvest til nordøst. I vest ligger noen spredte holmer og småøyer mellom fjorden og Norskehavet. I øst grenser fjorden til Oddfjorden som skiller den fra Sildøyfjorden som fortsetter østover.
Global Compact for Migration

Global Compact for Safe, Orderly and Regular Migration (GCM) er en ikke-bindende internasjonal avtale, fremforhandlet i regi av De forente nasjoner (FN), som dekker alle aspekter av internasjonal migrasjon på en holistisk og dekkende måte. FNs konferanse for å vedta avtalen ble avholdt i Marrakech, i Marokko 10.–11. desember 2018. Østerrike forhandlet på vegne av EU.

Motstand

Østerrike, Australia, Bulgaria, Kroatia, Tsjekkia, Estland, Israel, Lettland, Ungarn og Polen vil ikke signere avtalen. Det har også vært en del motstand i det tyske parlamentet, ledet av Alternativ for Tyskland.  Østerrikes kansler, Sebastian Kurz, uttalte at avtalen ville redusere Østerrikes suverenitet og blande sammen forskjellen mellom ulovlig og lovlig innvandring, såvel som mellom økonomisk og humanitær innvandring. I juli 2018 lanserte en av lederne i Identitærbevegelsen Martin Sellner en kampanje mot at Østerrike underskrev Global Compact.
Norge skal signere avtalen. Regjeringsmedlemmer fra Frp har tatt dissens. Etter ordre fra president Donald Trump, har USA ikke engang deltatt i forhandlingene om avtalen.
Angus Anson kraftverk

Angus Anson kraftverk er et varmekraftverk i Sioux Falls i Minnehaha County i delstaten Sør-Dakota i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 436 MW fordelt på tre turbiner, på inntil 120–167 MW hver. Operatør er energiselskapet Northern States Power Co.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1994–2005. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.
Nordøstpassasjen

Nordøstpassasjen, i nyere tid også kalt Nordlige sjørute (på russisk: Северный морско́й путь, Severnyj morskoj put) er sjøveien mellom Europa og østkysten av Asia nord for Asia.
Passasjen er kun seilbar om sommeren på grunn av gjenising om vinteren.
Flere kjente oppdagelsesreisende som Willem Barents og Vitus Bering lette etter passasjen. Første gjennomseiling i fulle lengde ble gjennomført av den finlandssvenske oppdageren Adolf Erik Nordenskiöld med skipet «Vega». Han forlot Göteborg 4. juli 1878, og satt fast i isen i begynnelsen av september rett vest av Kapp Chelagskij, noen få dagsreiser fra Beringstredet. I juli 1879 var gjennomseilingen fullført. Gjennomseiling nummer to drøyde førti år. Roald Amundsen seilte fra Oslo 24. juni 1918 med «Maud», og nådde Nome i Alaska 27. juli 1920. 
I august 2009 var passasjen isfri. Trond Aasvoll, Hans Fredrik Haukland og Finn Andreassen forsøkte å gjenta Amundsens bedrift, og gjennomførte seilingen med den 36 fot store "RX II". I september 2009 seilte for første gang to lasteskip gjennom passasjen, uten hjelp av isbrytere.
Carl Johan Teatret

Carl Johan Teatret var en teaterscene i Oslo.
Det var 1893-95 lokalisert i Tivoli (Oslo), ledet av Olaf Hansson, med  blant andre Gengangere, Før avskeden og Balkonen på programmet,
samt Kalle Løchen i staben.  
Fra 1914 var det kinosal (stumfilmteater), ett av tre teatre i Karl Johan-kvartalet. Det lå i bakgården av Karl Johans Gate 39 og
viste stumfilm frem til nedleggelsen 1. juni 1931.  Det åpnet nyoppusset i rødt gull og sort, som  teaterscene den 6. oktober 1931, først ledet av Anton Heiberg, Thorleif Reiss og Leif Enger.
Etter en ombygging sommeren 1933 overtok  Per Aabel og Thorleif Reiss som direktører, og ledet det
gjennom en lystspill-periode, frem til 1938, da Aabel gikk til et gjestespill Centralteatret og videre til Nationaltheatret. 
Det var her Nanna Stenersen debuterte i 1933, Ragnhild Michelsen var her 1935-40 likesom Teddy Nordgren,
og i 1936 begynte Wenche Foss og fikk sitt gjennombrudd i 1937 som Champagnepiken,
inntil hun i 1939 giftet seg og meldte overgang til Centralteatret.  Thora Neels-Hansson (Nøste Schwab) debuterte her i 1938 og forlot i 1940.
Om somrene ble teatret leid ut til sommerrevyer.
Etter Thorleif Reiss gikk til Norsk rikskringkasting i 1939 ble det en liten pause.
Teatret reåpnet 3. september 1939 med Eigil Beck og AS Comedia som ny eier, ny ledelse og oppsetningen Whole Town med Hauk Aabel.
Av skuespillere nevnes Frank Robert 1939 (debut) til 1941, Stig Egede-Nissen 1940-42, Arne Bang-Hansen  1941-45, Axel Thue 1942, Alice Mürer Siem  1942 (debut), Espen Skjønberg, og Jack Fjeldstad var her 1942-44.  Musikken var ofte skrevet av Carsten Carlsen, mannen til Lalla Carlsen som spilte her 1940-43.
Under den andre verdenskrig ledes det av Ellen Isefjær som i starten ønsket å drive en 
mer litterær scene, og beveget seg bort fra alle farsene.  I mai 1944 ga de en dags lønn og inntekt
til de lidende i Bergen.
En kabaret med den danske Lulu Ziegler var trekkplaster ved åpningen av nyoppussede lokaler (ofte
kalt Paletten) den 14. september 1945, Fridtjof Mjøen var kunstnerisk leder.  Calle Moseby var også inne i ledelsen etter frigjøringen, men 
byens teatre flyttet mye rundt denne tiden, og Carl Johan Teatret ble 1946-50  en del av Studioteatret med
turneen «To og to er tre» som første oppsetning med musikk av Kristian Hauger og Leif Enger.  Etter Studioteatret opphørte
i 1950 var det frem til 1952  anneksteater til Det Nye Teater. 
Etter en ombygging til 200 000 kroner åpnet det 25. september 1952 med forestillingen Himalaya, det
var  Oslo Kinematografer ledet av Kristoffer Aamot som nå drev det til kinovisning. Landets første vising av tredimensjonal film 
(polaroide briller) var her, den 18. januar 1953, med tegnefilmer av Norman McLaren, britiske landskapsfilmer og litt ballett.
Det hadde sitt opphørt i april 1982 da bygget skulle rives.
Thor Solberg

Atlanterhavsflyvningen

Det var satt opp en pris på 10 000 dollar til den første som kunne fly USA – Norge og Solberg tok utfordringen. Etter et mislykket   forsøk i 1932 med Carl O. Petersen som telegrafist i et  Bellancafly kom de ikke lenger enn til Harbour Grace på Labrador. Planen ble oppgitt, men et nytt forsøk ble snart planlagt med et annet  fly, et  Loening amfibiefly.Han skulle egentlig ha byttet motoren, og hadde blitt lovet økonomisk støtte fra Gustav Henriksen, Amerikalinjens representant, men på grunn av at Wright Ikke kunne levere før senere på året måtte dette oppgis. Han startet fra Floyd Bennet-flyplassen utenfor New York den 18. juli 1935. Solberg fulgte det man kalte «Grønlandsruten» som ble gjennomført i ni etapper via Montréal. Han mellomlandet på St. Lawreceelven og den 21. juli nådde han Cartwright, hvor han måtte vente på klart vær til den 28. Neste stopp ble Julianehåb på Grønland. Den 30. juli fortsatte ferden til Ammassalik. Nå var Reykjavík neste mål. Men en mellomlanding på nordkysten av Island førte til at han nådde Reykjavík den 2: august.  I Reykjavík ble han liggende til 14. august før han kunne sette kursen for Bergen. Tåken tvang han nok en gang ned, i Hornafjord på Islands sydkyst. Etter to dagers venting kunne han endelig sette kurs for Bergen med en mellomlanding i Thorshavn på Færøyene, Det var en tur som tok ti timer. Fra Bergen til Oslo neste dag gikk det uten problemer av noen art.
Etter denne bedrift fikk han i 1935 Norsk Aero Klubbs hederstegn. og
Solbergs amfibiefly er i dag permanent plassert i Norsk Teknisk Museums flysamling.

Senere liv

I Norge startet Solberg på 1930-tallet eget flyselskap, «Solbergfly», som importerte Seabee amfibiefly satt sammen på Flatøy, og deretter drev rutetrafikk på Vestlandet. I 1957 startet han flyskole på Jarlsberg flyplass i Vestfold. 
I 1939 gav Solberg ut boken «Med Norge som mål», hvor han forteller om pionerturen over Atlanterhavet. I Florø er gata mot flyplassen oppkalt etter ham, og i 1986 ble det avduket et minnesmerke over ham ved Florø lufthamn.
Roger E. Mosley

Bakgrunn

Mosley vokste opp i bydelen Watts i Los Angeles, California, som på den tiden var en av byens farligste strøk. I 1974 grunnla han Watts Repertory Company.

Karriere

Mosley TV-debuterte i 1971 via en gjesterolle i krimserien Cannon, og filmdebuterte året etter i en liten birolle i kriminalfilmen Politidistrikt L.A. Øst (The New Centurions). Utover 1970-tallet hadde han notable roller i filmer som blant annet kriminaldramaet The Mack (1973), actionfilmen McQ (1974), den musikalske actionkomedien Darktown Strutters (1975), Stay Hungry (1976), Semi-Tough (1977) og actiondramaet Menn av stål (Steel) (1979).  Han hadde i samme periode gjesteopptredener i kjente TV-serier som Night Gallery (1971 & 72), Kojak (1974), McCloud (1975), Baretta (1975), The Rockford Files (1977), Starsky and Hutch (1977 & 79) og miniserien Roots: The Next Generations (1979). Man kan også nevne hans sentrale rolle i TV-filmen The Jericho Mile fra 1979.
Hans karriere nådde nye høyder da han i 1980 fikk rollen som helikopterpilot Theodore 'TC' Calvin i den kjente amerikanske krimserien Magnum, P.I.. Mosley spilte rollen helt til seriens slutt i 1988. 
Hans karriere etter det har vært av en mer beskjeden art, men en kan nevne sentrale biroller i filmer som actionthrilleren Farlig beskytter (Unlawful Entry) (1992) med Kurt Russell i hovedrollen, og actionthrilleren Pentathlon (1994) med Dolph Lundgren. 
En må også nevne at han i perioden 1999-00 hadde en fast rolle i komiserien Rude Awakening, samt flere gjesteopptredener i den sportsrelaterte komiserien Hangin' with Mr. Cooper (1992–93). Det kan også nevnes at han i 2000 hadde en gjesteopptreden i actionserien Walker, Texas Ranger. 
Etter år 2000 har han utelukkende spilt i TV-produksjoner. I 2007 hadde han en gjesteopptreden i serien Las Vegas.
VM i kunstløp 1896

VM i kunstløp 1896. Det første verdensmesterskapet i kunstløp ble arrangert i St. Petersburg i Russland 9. februar 1896. Det var kun en konkurranse for menn og det var bare fire utøvere fra tre nasjoner som deltok. Den første verdensmesteren i kunstløp ble Gilbert Fuchs fra Tyskland.
Verdens sterkeste mann

Historie

Konseptet bak «Verdens sterkeste mann», ble utviklet i 1977 for CBS. I 1982 overtok BBC rettighetene, som de igjen solgte til TWI.
Opprinnelig bestod konkurransen av åtte utøvere fra en rekke ulike idretter, som konkurrerte mot hverandre i en rekke unike øvelser. De første årene var mange av øvelsene basert på eksplosiv  styrke, etterhvert ble noe av fokuset på eksplosivitet erstattet av mer utholdende styrke. Noen øvelser har utgangspunkt i styrkeløft og Høylandsleker, mens andre ble utviklet basert på øvelser fra mytologien.
I 2006 utgaven av «Verdens sterkeste mann», ble Mariusz Pudzianowski nummer to etter Phil Pfister, den første amerikaner til å ta tittelen siden Bill Kazmeier i 1982. Pudzianowski ledet store deler av konkurransen, skjønt Pfister vant de fem siste øvelsene. I den siste øvelsen, Atlas Stener, kjempet de helt likt, men Pfister klarte alle fem stenene, og slo Mariusz som feilet på den siste stenen.
I 2007 ble konkurransen holdt i USA. Til tross for en mulig hjemmefordel for Phil Pfister, vant Pudzianowski for fjerde gang. Han er, utenom islendingene Magnús Ver Magnússon og Jón Páll Sigmarsson, den eneste som har vunnet konkurransen fire ganger. Med seieren i 2008 er Pudzianowski alene på topp med fem titler.
Kalv Arnesson

Kalv Arnesson (født ca. 990, død 1051) var en norsk vikinghøvding. Han var bror av Finn Arnesson og gift med Sigrid Toresdatter. Kalv Arnesson bodde på gården Egge. Han var, sammen med Sigrids bror Tore Hund, leder for flokken som gikk mot Olav Haraldsson i 1030, og var en av de som ga kongen banesår.
Basmo festning

Basmo festning var en liten grensefestning i Marker kommune, Østfold.
Festningen ble bygd for å dekke veifaret som kom fra Sverige over Kroksund i Rødenes og gikk videre opp gjennom Aurskog-Høland. Dette var i sin tid en mye brukt grenseovergang, og kan følges langt tilbake i historien. Således var det denne veien kong Håkon Håkonsson kom etter straffekspedisjonen mot slittungene i Värmland.
Etter krigene på 1600-tallet ble det et behov for å ha bedre militær kontroll med denne veien. Generalmajor Johan Caspar de Cicignon utarbeidet planer for en festning på en bratt åsrygg øst for nåværende Fv 123, like ovenfor gården Basmo i Aurskog-Høland, men rett på den andre siden av fylkesgrensa mot Østfold. Planene ble godkjent av kong Christian V i 1683, og byggingen begynte samme år.  Det var et firkantet anlegg med et 18 meter høyt hovedtårn, på det meste var festningen bestykket med 24 kanoner.
Det viste seg at Basmo festning var av begrenset militær betydning, og den var uforholdsmessig dyr i drift. Den ble nedlagt og demolert i løpet av 1744-45. I dag er det en ruin, forsvarsverkene er mange stedet knapt nok synlig, og bare en etasje står igjen av hovedtårnet. 
Festningen ble fredet i 1985. Lokale krefter arbeider med restaurering. Et viktig trinn i dette er nådd i 2016, og ble markert 4. september 2016.
Juristkorpset (US Army)

Juristkorpset (Judge Advocate General's Corps) i den amerikanske Hæren er en våpenart bestående av offiserer som også er jurister. Korpset ledes av Generalkrigsadvokaten i Hæren, som har generalløytnants grad.
Chalk Point kraftverk

Chalk Point kraftverk er et gasskraftverk og kullkraftverk i Prince George's County i delstaten Maryland, utenfor Washington, DC i USA. Anlegget ligger vel elva Patuxent River. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 647 MW, fordelt på 3 turbiner. Dette er et av delstatens største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.
Anlegget ble påbegynt omkring 1960 og stod ferdig i 1964. Brenselkilden er naturgass, olje og kull. Kraftverket eies 100% av Mirant siden 2000, og har 271 ansatte.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 6,624 millioner tonn CO2.
Fylkesvei 3722

Fylkesvei 3722 går mellom Hurv og Lyngrott i Froland kommune. Veien er 3,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 153.
Yoshihiko Matsuoka

Karriere

Yoshihiko Matsuoka startet sin profesjonelle karriere i Vissel Kobe i 1996.
Gåsvær (Herøy)

Næringer på Gåsvær

Fiske var viktigste næringsvei på Gåsvær, men også jordbruk var viktig, og det var vanlig med små fjøs med sauer og noen få kyr. Det var vanlig med æhus til ærfuglene, der man samlet edderdun som ble renset og ramet og solgt for bruk i puter og dyner.

Historie

Tidlig på 1900-tallet ble det bygd butikk, post, telegraf, dampskipsekspedisjon og fiskemottak på Sør-Gåsvær. Skolen kom i 1903. Den ble bygd på Nord-Gåsvær, og var en omgangsskole. Det ble bygd en ny skole på Sør-Gåsvær i 1960. Sommeren 1964 ble det lagt strømkabel utover Gåsværfjorden. Når folk fikk elektrisitet begynte man å støpe vannkummer inntil husveggen og med vannpumpe i kjelleren kune folk få innlagt vann. På 1960, -70 og -80-tallet fulgte befolkningsnedgang, og Gåsvær ble fraflyttet.

Geografi

Gåsvær grenser i øst til Gåsværfjorden. I vest ligger fiskeværene og holmene Lyngvær, Skipbåtsvær, Sandsundvær, Innerholmen og Ytterholmen fyr. I sørøst ligger Steinene. Gåsværs høyeste punkt er Ravnøya som er 30 moh. I Gåsvær har man fin utsikt til Dønnmannen, Sju søstre, Vega, Søla, Lovund og Trænstaven

Dyre- og fugleliv

På Gåsvær hekker en rekke fuglearter, mest sjøfugler, men også rovfugl som havørn. Det er også pattedyr som mink og oter.
Bøverbru Idrettslag

Bøverbru Idrettslag (stiftet 28. juli 1918) er et norsk idrettslag fra Bøverbru i Oppland. Klubben har aktiviteter innen både fotball, håndball og ski.
Snooker-sesongen 2018/19

Snooker-sesongen 2018/19 strakk seg fra sesongstart i Wien rett etter VM i snooker 2018 frem til avsluttingen året etter med VM i snooker 2019.