Olga Aleksandrovna av Russland

Biografi

Olga var det yngste barn av keiserparet og det eneste født erter farens tronbestigelse. Hennes morfar var kong Christian IX av Danmark. Hun vokste opp for det meste på Gattsjinapalasset utenfor St. Petersburg, med bare enkelte besøk i hovedstaden. Familien førte et stille, sammensveiset liv, avbrutt av besøk hos slekten på Fredensborg slott i Danmark og sommerferier på Krim eller i Finland, der tsaren hadde skaffet seg en jakthytte. 
Hun ble utdannet i fiolinspill av Vlatislav Kournakovitsj og maleri av landskapsmaler Julianovitsj Shukovskij i St. Petersburg.    
Olga debuterte i selskapslivet i 1900 og giftet seg i 1901 på Gattsjina med den mye eldre prins Peter av Oldenburg (1868-1924). Ekteskapet var rent formelt og utviklet seg aldri til et forhold. Ektemaken var en notorisk gambler og ble allment antatt å være homoseksuell, og ekteskapet ble aldri fullbyrdet. Olga antas å ha gitt sitt ekteskapssamfykke etter morens forlangende, delvis for å få leve et selvstendig liv borte fra moren og delvis for å slippe å gifte inn seg i et utenlandsk kongehus.
I 1903 innledet hun et forhold med kaptein Oleg Kulikovskij, som etter at ektemannen hadde ansatt ham som livvakt fikk bo i deres hus. Forholdet var kjent men ikke erkjent utad.
Olga opptrådte ofte som stedfortreder for tsaritsaen i offisielle sammenhenger, selv om hun hadde vansker med representasjon. Hun hadde en nær relasjon til tsarfamilien og tok fra 1909 ofte med sin bror tsarens døtre ut i selskapslivet. Hun likte ikke Rasputin, men kritiserte ham ikke åpent.   
Under første verdenskrig tjenestegjorde hun som sykepleierske for Røde kors så nær fronten at hun ble utsatt for skuddløsning og derfor ble hun hedret med en medalje.
I 1915 fikk hun tsarens tillatelse til skilsmisse, og giftet seg så straks med Oleg Kulikovskij. Hennes sykehus ble siden forlagt til Kiev, der hun befant seg ved utbruddet av den russiske revolusjon i 1917. 
Hun ble internert med sin mor og søster på Krim, og det lokale sovjetet hadde planer om å henrette dem. Avrettelsen ble imidlertid ikke noe av grunnet rivalisering mellom det lokale revolusjonsrådet i Jalta og det sentrale i Sevastopol. I 1918 ble området de var fanger i av tyskerne, og nær krigsslutt, av de hvite under den russiske borgerkrig. 
Hennes mor og søster forlot landet på det britiske krigsfartøy HMS Marlborough, men Olga og hennes mann reiste til Kaukasus, hvorfra de i 1919 ble evakuert til Tyrkia og til slutt fortsatte til Danmark, dit moren hadde flyttet. Der skaffet familien seg etterhvert seg en gård, Knudsminde i Ballerup på Sjælland, der de drev landbruk. Hun fungerte også tidvis som morens selskap og sekretær. Sønnene Tihon og Guri gjorde karriere i det danske forsvar. Tihon som kapteinløytnant i Livgarden og Guri som kapteinløytnant i Gardehusarregimentet. De giftet seg begge med piker fra området. 
Mens Nikolaj tok seg av gårdsdriften var Olga aktiv som kunstner. Hun utstilte og solgte landskaps- og blomsterbilder, som lett kunne passere sensuren på Charlottenborg. Publikum var begeistret for hennes bilder. Hun fikk mange venner blant danske kunstnere, for eksempel malerne Peder Mønsted og Ole Søndergaard samt dennes sønn. Stilistisk arbeidet Olga i en tradisjonell naturalistisk uttrykksform som kan forekomme tørr. Men håndverksmessig utmerker særlig akvarellene seg. Hun var også en habil porselensmaler og har i Ballerup gitt undervisning i denne kunst. Olga fortsatte med å male også etter at familien emigrerte videre til Canada.
Olga møtte i 1925 Anna Anderson i Berlin, som skulle - ble det påstått - være hennes niese. Men til slutt kom Olga til den overbevisning om at Anna ikke kunne være Anastasia.
Under andre verdenskrig ble familien internert på et hotellrom i to måneder ettersom hennes sønner hadde tjenestegjort i den danske hær, men de dro også på seg beskyldninger for nazisme-vennlighet da de gav støtte til de russere som lot seg verve i den tyske hær for å kjempe mot Sovjetunionen. Dette førte også tll att Sovjetunionen ved krigsslutt i 1945 i et brev til den danske regjering anklaget Olga for konspirasjon mot Sovjetunionen.
De sovjetiske styrkers nærvær i Tyskland gjorde at familien besluttet seg til å emigrere til Canada, noe de så gjorde i 1948, der man fortsatte som jordbrukere.