google/wiki40b huggingface dataset:
Gluntan

Gluntan er et danseband fra Trondheim. Bandet ble startet i 1965 av Ørnulf Holthe (vokalist, bass), Torbjørn Strøm (tangenter) og Hans Thoresen (gitar, trompet) og spilte og for det meste visemusikk i starten. I 1967 ble bandet utvidet med vokalist og gitarist Øystein Mihle. Året etter ga det ut sitt første album, Langs hver en vei, og i 1969 La oss leve for hverandre. Bandet ble deretter utvidet med trommeslageren Per Gunnar Hansen i 1970 og begynte etter hvert å spille mer dansbar musikk, men fortsatt blandet med vise og country. 
Bandet ga ut en rekke album på 1970-tallet og var første nordiske band som oppnådde platinaplate for albumet Gluntan i studio. Gluntan er også første europeiske gruppe som solgte til diamantplate. Bandet laget dessuten en barneplate og ga ut egne plater for det svenske markedet. 
Bandet ble oppløst i 1980, men startet opp igjen i 1988. De har vunnet to Spellemannpriser: Spellemannprisen 1997 i klassen danseorkester/gammaldans for konsertalbumet Levandes live og Spellemannprisen 2015 i klassen danseband for albumet Gluntan 50 år.
Sunnmøre og Nordfjord amt

Sunnmøre og Nordfjord amt var en administrativ enhet (underamt) under Bergen stiftamt, som ble opprettet i 1675 og nedlagt i 1678. Amtet omfattet Sunnmøre og Nordfjord. Christian Lindenow var amtmann og holdt til på Nordfjordeid i Nordfjord. Før opprettelsen var området en del av hovedamtet, og etter nedleggelsen ble det tilbakeført som en del av dette.
I 1681 ble området en del av Bergenhus amt under Bergen stiftamt. I 1689 ble Sunnmøre slått sammen med Romsdal og Nordmøre amt til Romsdals amt, som lå under Bergen stiftamt (Sunnmøre) og Trondhjems stiftamt (Nordmøre og Romsdal).
Rwandas provinser

Rwanda har siden 1. januar 2006 vært inndelt i fem provinser (kinyarwanda: intara).
Walter de Gray

Walter de Gray (død 1. mai 1255 i Fulham i England) var en engelsk statsmann og erkebiskop av York under kong Johan uten lands regjering, og under hans sønn, kong Henrik III.

Bakgrunn

Han var sønn av John de Gray den eldre fra Eaton i Norfolk, og nevø av John de Gray den yngre som var biskop av Norwich. 
Etter utdannelse ved University of Oxford hadde han en rask karriere i både kirke og stat. Dette skyldtes at han ble en av Johan av Englands favoritter.

Rikskansler, biskop

Han ble rikskansler i 1205 og biskop av Lichfield i 1210. Dette bispesetet fikk han ikke beholde lenge, men i 1214 ble han biskop av Worcester. Samme år frasa han seg embetet som rikskansler. 
Han var med i kongens følge under signeringen av Magna Carta i juni 1215, og kort tid etter dette forlot han England som sendebud for kongen.
Henning Hai Lee Yang

Politikk

Henning Hai Lee Yang er medlem i Fremskrittspartiet. Yang har forsvart Folkerepublikken Kina og kalt utdelingen av Nobels fredspris til Liu Xiaobo for uanstendig og gitt til «en kriminell» på grunn av Liu Xiaobos arbeid for en revolusjon til fordel for Mandsjuria.
DS «Viking»

Første tokt

Det første toktet gikk til Svalbard og senere til Grønlandstredet mellom Island og Grønland. Kaptein var Axel Krefting. «Viking» forlot Arendal havn 11.mars 1882 med et mannskap på 62 personer. En av den var den senere så kjente vitenskapsmannen og polhelten Fridtjof Nansen. Den 20 år gamle Nansen var med som passasjer for å samle vitenskapelige prøver i forbindelse med sine studier i zoologi. Dette var hans første ishavstur. "Viking" jaktet både sel og isbjørn under toktet som ble avsluttet i juli 1882. Turen skulle få stor betydning for Nansen. Under toktet ble "Viking" liggende fast i isen. Nansen benyttet sjansen til å studere de enorme islagte områdene på Øst-Grønland, og han ble sterkt fascinert. Seks år senere kom han tilbake. Denne gang som leder for en ekspedisjon som hadde til mål å krysse Grønlands innlandsis på tvers.

Ny turer

Det første toktet gav dårlig utbytte. Men "Viking" dro på nytt tokt i året etter. Smith & Thommesen fortsatte med selfangst i nordormrådene frem til begynnelsen av 1900-tallet. I 1902 ble D/S Viking solgt til et Tønsberg-rederi. Skipet eksploderte utenfor Newfoundland i 1903.
Hystrichopsyllidae

Liv og utvikling

Disse loppene lever i reir og bol av ulike små pattedyr, blant andre gnagere, insektetere og pungdyr-familiene Peramelidae og Dasyuridae i Australia.
Disse loppene er også funnet i humlebol, men dette skyldes etter all sannsynlighet at humlene har bygd bolet sitt i et forlatt småpattedyr-reir som har inneholdt lopper.

Utbredelse

Familien finnes i alle verdensdeler men først og fremst i Holarktis.
Mandola

Mandola er et strengeinstrument utviklet fra lutt-familien omkring 1500-tallet. Det finnes som oktav-mandola eller som tenor-mandola. Etterhvert utviklet man en mindre og etter hvert mer utbredt variant, mandolinen. Også større utgaver forekommer – mandocelloen og mandobassen.
Mandolaen har fire doble strenger, tradisjonelt stemt som en kvint under mandolinens stemming. I nyere tid blir instrumentet også stemt som mandolin – GDAE – men da som en oktav under (herav uttrykket «oktav-mandola»).
Mandola er et typisk instrument i irsk, engelsk og til dels svensk folkemusikk. En virtuos på mandola var Chick Hurt i oldtime-gruppen Prairie Ramblers, som med bl.a. innspillingen av Shady Grove i 1933 på mange måter foregrep bluegrass-musikken til Bill Monroe og hans Blue Grass Boys og deres etterfølgere. I Norge har Simen Kjærsdalen (f. 1972) komponert for og spilt på instrumentet.

Mandolaens storebrødre

Mandocelloen er på størrelse med en liten cello, men spilles gjerne som en mandola. Den forekommer i mandolinorkestre, jazz, keltisk folkemusikk og bluegrass. Mandobassen er på størrelse med en kontrabass eller litt mindre. Den er kostbar og vanskelig å transportere, og den er forholdsvis sjelden. Den brukes i enkelte mandolinorkestre. I bluegrass kan den erstatte kontrabassen (som ellers brukes i all bluegrass). Den stemmes som denne og spilles stående (som kontrabass) eller sittende (som cello). José Baronio i Conjunto Bluegrass Porto-Alegrense spiller mandobass – likeså Hilary James (jazz, blues m.m.).
Grenada under VM i friidrett 2017

Resultater

Resultatene var som følger:
Alessandro Mattei

Prest, biskop

Han tilhørte den betydelige romerske adelsslekten Mattei. Han ble presteviet i 1768, og utnevnt til erkebiskop av Ferrara i 1777.

Kardinal

I 1779 ble han utnevnt til kardinal in pectore, og 1782 ble utnevnelsen offentliggjort og han ble kardinalprest av S. Balbina. 1786 ble han kardinalprest av S. Maria in Ara Coeli, og i 1800 ble han forfremmet til kardinalbiskop av Palestrina, 1809 av Porto e Santa Rufina, og 1814 ble han valgt til kardinalkollegiets dekanus og fikk i henhold til tradisjonen bispesetet Ostia.
Han var da Kirken kom under press ved den franske revolusjon på reise i Italia som legat sammen med kardinal Francesco Maria Pignatelli. Etter den franske okkupasjon i 1796 klarte de to kardinaler å gjenopprette det pavelige overherredømme i de områder som var del av Kirkestaten. Men året etter måtte han på pavelig oppdrag undertegne Tolentino-traktaten som påla kirken betydelige innrømmelser. I juni 1809 måtte han forlate Roma, og dro først i landflyktighet til Bologna, og deretter til Paris. 
Han deltok ved konklavet 1799-1800 som valgte pave Pius VII – da ble han selv lansert som kandidat av den pro-østerrikske fraksjon, men mottok ikke nok stemmer.
Ettersom han i 1810 nektet å gi Napoleons ekteskap med erkehertuginne Marie-Louise av Østerrike, forbød keiseren ham å bære den røde embedsdrakt som tilkommer kardinaler, og dermed ble kardinal Mattei en av fe såkalte svarte kardinaler. 
I september 1814 ble han valgt til ksrdinaldekan -  pave Pius VII overdro til kam det suburbikariske bispedømme Ostia; fire måneder forut for dette hadd ehan vendst tilbake til Roma sammen med paven. I 1817 ble kardinal Mattei dessuten erkeprest av Vatikanbasilikaen.
Værskip

Værskip er skip som har som formål å foreta faste meteorologiske observasjoner til havs. Værskip ligger i fast posisjon. Det har tidligere vært opptil 13 værskip i Nord-Atlanteren, men i dag er det bare ett igjen – det norske værskipet MS «Polarfront». Værskip er dyre i drift, og observasjonene fra værskip er i stor grad blitt erstattet av meteorologiske observasjoner fra satellitter og langtrekkende fly. Vinteren 2006 krevde imidlertid Norges Miljøvernforbund at det skulle utplasseres et værskip i Barentshavet, som en del av oljevernberedskapen utenfor Finnmark.
Det første værskipet var den franske lastebåten Carimare, som fikk utstyr for værobservasjoner og ble stasjonert i Nord-Atlanteren i 1938. Det opprinnelige formålet med værskip var å trygge flytrafikken over havene. Den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO) påtok seg ansvaret med å drive et internasjonalt værskipssamarbeid, som startet opp i 1948. Den norske staten kjøpte og ombygde to engelske korvetter, «Polarfront I» og «Polarfront II», og posisjonerte dem på stasjon MIKE, 66° N og 2° Ø, der de vekslet i tjenesten med en måned hver. «Polarfront I» var i tjeneste fram til 1974, mens «Polarfront II» var i tjeneste til 1976. I 1976 ble de erstattet av det moderne og spesialkonstruerte værskipet «Polarfront», som i dag fremdeles ligger på 66° N og 2° Ø. «Polarfront» eies og drives av rederiet Kåre Misje & Co, på oppdrag for den norske staten.
Verdens meteorologiorganisasjon overtok ansvaret for værskipstjenesten i 1974. På det tidspunktet var det igjen fire værskipsstasjoner i Nord-Atlanteren. Polarfront alternerte i flere år med det nederlandske værskipet «Cumulus» på stasjon MIKE, men siden 1986 har «Polarfront» bemannet stasjonen alene. Det internasjonale værskipssamarbeidet ble avviklet i 1990. Norge og Storbritannia fortsatte driften av hver sin værskipsstasjon, men Storbritannia la ned sin stasjon LIMA i 1995. Siden da har «Polarfront» vært verdens eneste værskip.
«Polarfront» ligger fast på stasjon MIKE, men går til lands 1–2 dager i måneden for å skifte mannskap og få nye forsyninger. En gang i året, vanligvis i begynnelsen av oktober, går skipet i havn i en uke for vedlikehold. Værskipsstasjonen er dermed betjent ca. 340 dager i året siden 1986.
«Polarfront I» og «II» hadde base i Bergen. Der hadde også «Polarfront» base fram til 1986, da basen ble flyttet til Kristiansund. Siden 2003 har værskipet hatt base i Ålesund.
Stormfugler

Evolusjon

Neoaves separerte i to linjer for cirka 79,6 millioner år siden. Den ene ledet fram til Passeriformes, den andre til Falconiformes, Charadriiformes, Procellariiformes (stormfuglene), Gaviiformes, Ciconiiformes og Sphenisciformes.
Sphenisciformes (pingviner) og Procellariiformes (stormfugler) har trolig en felles progenitor, som forskerne mener levde på Gondwana for omkring 71 millioner år siden, den gang Australia, Antarktika og Sør-Amerika hang sammen og den store landmassen lå lenger mot sør.

Beskrivelse

Stormfuglene er glimrende flygere, men nokså ubehjelpelige på land. Samtlige arter legger kun ett eneste egg hvert år – eller annethvert år. Til gjengjeld har de voksne fuglene noen av de høyeste overlevelsesratene blant fugl (opp mot 98 % per år).
Et karakteristisk trekk er den rørlignende forstørrelsen av neseborene. Funksjonen er fremdeles uviss. De brukes muligens for å avsondre overflødig salt. De kan derimot også stå i sammenheng med stormfuglenes usedvanlig godt utviklete luktesans.
Stormfuglene mangler krås, man har en unik lomme i spiserøret, der de lagrer maten, som delvis blir omgjort til energirik olje. Dette gjør det mulig for de voksne å fly både langt og lenge mens de samler mat til ungene. Ungene er på sin side avhengig av å overleve foreldrenes lange fravær, og er derfor også henvist til å kunne lagre maten.
Stormfugler brukes også som betegnelse for en delgruppe (Procellariidae) av Procellariiformes, se egentlige stormfugler.
De andre delgruppene er albatrosser, som har fugleverdens største vingespenn (over 3 m); stormsvaler, som bare blir 32 cm store; sørstormsvaler, som tradisjonelt ble regnet til stormsvalene; og dykkpetreller, som også går under navnet alkestormfugler.
Hovedvekten av stormfuglartene treffes på sørhalvkula. I Norge hekker havhest, havsvale og stormsvale.
Proliv Srednego

Proliv Srednego ('Midtsundet') er et sund ved øyene Ostrov Srednego (russisk Острова Среднего) i øygruppen Kurilene i Sakhalin oblast i Russland.
Ilias Picta

Ilias Picta (Den illustrerte Iliaden), ofte også Ilias ambrosiana (Den ambrosianske Iliaden)   er den eneste bevarte illustrerte versjonen fra antikken av Homers epos «Iliaden». Verket er fra 500-tallet og forvares i dag på Det ambrosianske bibliotek.

Boken

Ilias Picta er en samling med 51 illustrerte pergamentfragment med sammenlagt 58 bilder  om handlingen i Iliaden. Teksten er skrevet på klassisk gresk . Bildene viser stor variasjon i sin sammensetning og stilistiske forskjeller fra enkle scener til komplekse scener. Dette antyder at boken ble til over en lengre tid og troligen av flere kunstnere  .
Bokens arkivnummer i Det ambrosianske bibliotek er F 205 inf .
Ilias Picta er sammen med Codex Vaticanus og Vergilius Romanus de eneste bevarte eksemplarer av illustrerte manuskripter fra antikken.

Historie

Ilias Picta ble trolig til i Alexandria  eller i Konstantinopel mellom 493 og 508 . Tidsrammen baseres på italienske kunsthistorikeren Ranuccio Bianchi Bandinelli og bygger blant annet på mangelen på grønn farge i bildene, noe som var den tidens dominereade farge i øvrig kunst.
På slutten av 1500-tallet kom boken i italienske samleren Gian Vincenzo Pinelli eie. Etter dennes død i 1601 kjøpte kardinal Federico Borromeo i år 1608 hele Pinellis samling med ca 8.500 bøker til Det ambrosianske bibliotek  .
År 1811 återupptäcktes boken i bibliotekets arkiv og man oppdaget da tekst bak noen bilder. Man bestemte seg da for å utføre en systematisk undersøknelse av hele boken og dette oppdrag ble gitt til kardinal Angelo Mai . Det framkom da at teksten var skolier til Iliaden skrevne i majuskelskrift som lignede romersk uncialskrift til forskjell fra billedtekstene.
Organisasjonsnummer

Organisasjonsnummer er i Norge et ni-sifret registreringsnummer som tildeles av Enhetsregisteret ved Brønnøysundregistrene for en organisasjon (foretak, idrettslag og lignende). Nummeret brukes for å gi organisasjonen og juridiske personer en unik og entydig identifikator overfor offentlige myndigheter og andre organisasjoner.
Organisasjonsnummeret skal oppgis ved for eksempel opprettelse av en bankkonto, på salgsfakturaer, henvendelser til offentlige myndigheter og økonomiske oppgaver som skal leveres på vegne av organisasjonen.
Det niende sifferet i organisasjonsnummeret er et kontrollsiffer. Det vil si at sifferet er tildelt etter en formel slik at det maskinelt kan beregnes at det er i samsvar med første åtte siffer, for å  unngå feilskriving.
Gerhard Kittel

Bakgrunn

Gerhard Kittel var sønn av gammeltestamentleren Rudolf Kittel. Han giftet seg med Hanna Untermeier i 1914; de fikk ingen barn. Han gikk på König-Albert-Gymnasium i Leipzig og så på byens universitet, der han fra 1907 til 1912 studerte teologi og oprientalske språk. Visere studiesteder var Tübingen, Berlin og Halle.

Teolog

I 1913 ble han promovert til doktor og habiliterte seg i Kiel.
Under første verdenskrig var Kittel marinepastor, i 1917 ble han privatdosent i Leipzig og ledet det kirkelige religionslærerseminar til han i 1921 ble ekstraordinær professor. Senere samme år ble han ordentlig professor for Det nye testamente i Greifswald og overtok i 1926 Adolf Schlatters lærestol i Tübingen. Her publiserte han studier vog oppsatser om den antikke jødedom og palestinsk urkristendom.

Virke under nazismen

I mai 1933 ble han medlem av nazistpartiet. Før dette hadde han ikke hatt noe markert politisk engasjement, men han kalte nå nazistpartiet «en folkeligbasert fornyelsesbevegelse tuftet på kristen moral».
Under Det tredje rikes tid produserte han antisemittisk propaganda fremstilt som vitenskapelige arbeider. Han var professor for protestantisk teologi og Det nye testamente ved universitet i Tübingen, og publiserte stusdier som fremstilte det jødiske folk som en historisk fiande av Tyskland, kristendommen og europeisk kultur.
I en forelesning i juni 1933 kalt Die Judenfrage (Det jødiske spørsmål), som kort etter utkom som ptrykksak, gikk han inn fort at tyske jøder skulle fratas sitt statsborgerskap, og fjernes fra yrker knyttet til medisin, jus, undervisning og journalisme, og for å forby ekteskap eller kjønnslig samkvem med ikke-jøder - på denne måte foregrep forelesningen nazistisk politikk med to år - i 1935 kom Nürnberglovene med blant annet den nevnte fratakelse av statsborgerskap (1935). Kittel var en nær venn av Walter Frank, og sluttet seg ved opprettelsen i 1935 til Franks Reichsinstitut für Geschichte des neuen Deutschlands, en sterkt politisert organisasjon som anså seg for å bedrive avansert forskning. Innen dette institutt ble Kittel tilknyttet den svært anti-semittiske Forschungsabteilung Judenfrage.

Etterkrigstiden

I 1945, etter at Det tredje rike kapitulerte til de allierte, ble Kittel arrestert av de franske okkupasjonsstyrker, fratatt sitt embede og internert i Balingen. I 1946 ble Kittel satt fri i påvente av en rettssak planlagt for senere. Han ble fram til 1948 imidlertid forbudt å reise til Tübingen. Fra 1946 til 1948 var han sjelesørger i Beuron. I 1948 fikk han lov til å vende tilbake til Tübingen, og døde året før rettssforfølgelsen av ham skulle gjenopptas.
Says lov

Says lov er en lov utarbeidet av den franske økonomen Jean-Baptiste Say som fastslår at ens mulighet til å konsumere avhenger av ens evne til å produsere, at først kommer produksjon og deretter konsum. Dermed er ikke en generell overproduksjon mulig på grunn av at folket selger noe fordi de ønsker å kjøpe noe annet. Ifølge denne loven bør man få økonomisk vekst ved å unngå å hindre produksjon, ikke ved å stimulere etterspørselen.
De to kjente økonomene David Ricardo og Thomas Malthus hadde en sterk «feide» omkring Says lov på begynnelsen av 1800-tallet. Malthus satte spørsmålstegn ved om loven gjaldt, mens Ricardo derimot forsvarte den med stor kraft. Det var Ricardos syn som vant fram blant økonomene på 1800-tallet og Malthus godtok tilslutt loven.
Den britiske økonomen John M. Keynes tok på 1900-tallet sterk avstand fra Says lov i forbindelse med sine analyser av mellomkrigstidens krise. Han hevdet at det var en ulykke at det var Ricardo som hadde gått seirende ut av striden med Malthus i dette spørsmålet, fordi dette senere hadde ført til at mange nødvendige tiltak for å rette opp den økonomiske utviklingen ikke hadde blitt satt i verk.
Formel 1-sesongen 1964

Oppsummering av sesongen

Verdensmesterskapet for førere ble en hard kamp mellom Jim Clark, John Surtees og Graham Hill, og ble først avgjort i Mexicos Grand Prix, sesongens siste løp, da Hill ble forsinket etter en kollisjon med Lorenzo Bandinis Ferrari. Clark var nødt til å stoppe på siste runde på grunn av en oljelekkasje, og Ferrari ga signal til Bandini om å slippe Surtees forbi til andreplassen som ga han mesterskapet kun et poeng foran Hill. Honda debuterte i Formel 1 med den amerikanske føreren Ronnie Bucknum, og den 47 år gamle franskmannen Maurice Trintignant la opp etter en av de lengste karrierene i F1.
Valget i Libanon 2009

Valget i Libanon 2009 er et parlamentsvalg som ble avholdt 7. juni 2009. Valget sto mellom den pro-vestlige blokken 14. mars-alliansen og den pro-syriske 8. mars-alliansen, som blant annet består av Hizbollah. Det ble valgt 128 medlemmer. Loven gir også libanesere som bor i utlandet, lov til å stemme. Etter at stemmegivningen var ferdig erklærte 14. mars-alliansen seg som vinnere. Det ble anslått at de fikk 70 seter.
14. mars-alliansen ledes av Saad Hariri, som også er partileder for Framtidsbevegelsen. Alliansen består av sunnimuslimer, drusere og noen maronitter. 8. mars-alliansen ledes av Hizbollah-leder Hassan Nasrallah, og består av sjiamuslimene og tidligere general Michel Aouns maronittiske parti. Alliansen har også støtte i mindre kristne miljøer. Før valget har 14. mars-alliansen 68 seter i parlamentet, mens 8. mars-alliansen har 56 seter.
Libanons valglov sier at man ikke får lov til å stemme i utlandet, så libanesere som bor i utlandet, får gratis tur til hjemlandet i anledning av stemmegivning. 4. juni ble det meldt at 19 000 libanesere hadde kommet til landet de to siste dagene. En rapport viste at nærmere 80 000 libanesere ville bli flydd inn fra utlandet for å stemme, til en pris på 97 millioner dollar.
Før valget hadde en ny valglov blitt innført, som blant annet senket aldersgrensen for stemmegiving fra 21 år til 18 år, men på grunn av grunnlovsreglene vil den ikke bli innført før etter valget.
Valget ses på som veldig viktig i Midtøsten og har blant annet ført til at USAs utenriksminister Hillary Clinton og visepresident Joe Biden har besøkt landet for å gi sin støtte til demokratiet. Kjøp av stemmer er et stort problem for valget. Mange hundre millioner dollar kommer inn i landet for å bli brukt til stemmekjøp, eller infrastrukturbygging til støtte for enkeltkandidater. Saudi-Arabia alene støtter kandidater som stiller mot Hizbollahs med mange hundre millioner.
DNT Edru Livsstil

Historikk

Den offisielle datoen for oppstarten av DNT er 29. desember 1859, da Stavanger yngre Afholdenhedsforening ble startet opp etter initiativ av Asbjørn Kloster. 120 menn, kvinner og barn hadde møtt opp i privatskolelærer Klosters skolehus i Stavanger for å delta på oppstarten. Ved oppstarten hadde foreningen 30 medlemmer og et midlertidig styre bestående av fem personer, med Kloster som formann. I mars 1861 hadde foreningen fått 270 medlemmer. Av disse var 135 menn, 77 kvinner og 58 barn under 15 år, de yngste syv år. I prinsippet var kvinner valgbare og hadde stemmerett på lik linje med mennene i organisasjonen, men det var ingen kvinnelige styremedlemmer i oppstartsfasen.
Medlemmene i foreningen begynte tidlig å reise rundt for å holde foredrag og dele ut litteratur om avholdssaken. I 1860 dro Kloster ut på en lengre reise med dampskip langs kysten helt til Finnmark. Den andre totalavholdsforeningen i Norge ble dannet som et direkte resultat av denne reisen. Denne ble dannet i Bodø. Den tredje totalavholdsforeningen, «Ekers nye Afholdsforening» ble stiftet på Skotselv 27. oktober 1860.
9. juli 1875 ble den landsomfattende organisasjonen Det norske Totalafholdsselskab formelt stiftet. Asbjørn Kloster ble valgt til formann, men han døde 18. januar 1876. Han ble da erstattet av Peder Sunde. Det ble opprettet kontor i Oslo, og medlemsbladet Menneskevennen startet. Dette bladet gis ut ennå den dag i dag som medlemsblad for DNT Edru Livsstil.
Når man ser på medlemstallet til DNT, hadde de et toppår i 1913 med 139 500 medlemmer, 1433 lokallag og 29 fylkeslag. DNT var da Norges største frivillige organisasjon. Formann på denne tida var Sven Aarrestad.
Det Norske Totalavholdsselskaps Ungdomsforbund (DNTU), som ble opprettet i 1924, slo seg i 1992 sammen med Norges Godtemplar Ungdomsforbund (NGU) til avholdsorganisasjonen Juvente.
Organisasjonen vedtok på sitt landsmøte i 2015 å endre navn fra Det Norske Totalavholdsselskap til DNT Edru Livsstil.
OS/8

OS/8 er et operativsystem som ble brukt på 12-biter minidatamaskinen PDP-8. Operativsystemet ble utviklet av Digital Equipment Corporation (DEC) i Maynard, Massachusetts. OS/8 ble opprinnelig kalt MS/8 og i en kortere periode også PS/8 ("Programming System/8") før DEC valgte navnet OS/8 i 1971.
En nesten identisk versjon av OS/8, kalt OS/12, ble brukt på DECs minidatamaskin PDP-12.
Idag er OS/8 frigjort for ikke-kommersielle hensikter, og kan emuleres gjennom SIMH.
Rhetorica

Retorikken eller Rhetorica (gresk: ΤΕΧΝΗΣ ΡΗΤΟΡΙΚΗΣ, latin: Ars Rhetorica) er en antikk gresk avhandling som er skrevet av Aristoteles, og som handler om kunsten å overtale. Avhandlingen ble skrevet i det fjerde århundre f. Kr.
Todalsfjorden

Todalsfjorden er en fjord på indre Nordmøre. Den ligger i Surnadal kommune i Møre og Romsdal og er en fortsettelse av Stangvikfjorden. Fjorden starter ved garden Nausta, som ligger på østsida av fjorden, og strekker seg 4 kilometer sørøstover til bygda Todalen i botn av fjorden.
Riksvei 671 følger østsida av fjorden innover til Todalsøra.
Den botaniske hagen Svinviks arboret ligger på østsida av fjorden, ca. 4 kilometer nord for Todalen.
Elva Toåa munner ut i Todalsfjorden ved Todalsøra.