Akevitt

Akevitt er et skandinavisk brennevin («det nordiske nasjonalbrennevinet») med rundt 40 volumprosent alkohol, som kan være klart eller ha en gyllen farge. I Norge og Danmark er akevitten laget på potet, mens nabolandene produserer akevitt på korn. Poteter blir most og gjæret, og blir så destillert. Råspriten blir deretter rektifisert før den settes sammen med krydderdestillat og vann. Deretter venter fatmodningen, som er spesiell for de fleste norske akevittene.

Etymologi

Betegnelsen akevitt stammer fra det latinske aqua vitae, som betyr «livets vann».

Krydder og produksjon

Akevitten får sin karakteristiske smak fra krydder som destilleres sammen med sprit og vann for å bli blandet med rektifisert potetsprit. Karve er det viktigste krydderet, og skal ifølge EUs regelverk være hovedkrydder. Annet krydder kan også blandes inn for å sette smak, for eksempel anis, stjerneanis, dill, fennikel, kardemomme, vanilje, koriander, sitronskall og pors. Ifølge samme regelverk skal spriten være basert på landbruksprodukter som korn eller potet, og det ferdige produktet skal ha en alkoholstyrke på minst 37,5 volumprosent. I Norge benyttes utelukkende poteter i spritproduksjonen, og lovverket krever minimum 95 prosent norske poteter for å kunne kalle produktet «Norsk akevitt». Det andre kravet til denne betegnelsen er fatmodning i minst seks måneder.

Akevittkategorier

Akevitt deles gjerne inn i to kategorier, lyse og brune:
Lys akevitt eller Taffelakevitt, er akevitt som enten er ulagret eller lagret på gamle eikefat i en relativt kort periode, typisk 3–6 måneder. Akevitten har derfor ikke fått farge fra treverket og er lys eller klar. Taffelakevitt har gjerne utpreget kryddersmak, fortrinnsvis av karve.
Brun akevitt har fått farge etter å ha blitt lagret på nyere eikefat – eller vært lagret i flere år, noe som trekker farge ut av eikestavene. Smaken er ofte noe rundere enn taffelakevittens. Det finnes også brun akevitt som ikke er fatmodnet. Denne er tilsatt sukkerkulør for å få ønsket farge; de fleste kommersielle akevitter fargejusteres med sukkerkulør. Unntaket er blant andre «single cask». De fleste brune akevitter som er fatmodnet, produseres i Norge, og ifølge regelverket som trådte i kraft 1. mars 2011, må all akevitt som skal betegnes «Norsk akevitt» modnes i minst seks måneder.
Linjeakevitt er ingen egen akevittype, men har fått navnet «linje» etter tradisjonen med å sende eikefat med akevitt med skip til Australia og tilbake igjen. Akevitten har dermed passert ekvatorlinjen to ganger. Kontinuerlig bevegelse, høy luftfuktighet og vekslende temperaturforhold bidrar til akselerert modning, noe som ikke oppnås når akevitten lagres på et fatlager.
I 1805 dro «Throndhjems Prøve» til Batavia (Indonesia) med norske handelsvarer. I lasten var det også noen fat med norsk potetsprit. Brennevinet ble ikke solgt, og fatene ble med tilbake. Da skipet kom hjem før jul i 1807, oppdaget en at det brennevinet hadde endret karakter. Markedsføringen av «Linie Aquavit» begynte ikke før rundt 1830. Dagens linjeakevitt, Løiten Linie og Lysholm Linie, sendes fortsatt tur–retur Australia med skip fra Wilh. Wilhelmsen som transportør, og Lysholm Linie er Arcus' fremste eksportprodukt.

Servering

Akevitt serveres gjerne bar eller sammen med øl, men den kan også brukes som en ingrediens i miksede drinker. Drikkes den bar, serveres den ofte til tradisjonsmat som er røkt, saltet, speket eller gravet, som ved julemiddagen. Akevitt bør serveres i tilpassede glass eller små tulipanformede glass. Noen foretrekker å drikke akevitt godt avkjølt, noe som gjør at den mister noe av smaken.
Korrekt serveringstemperatur er etter smak og behag, men i Danmark og Tyskland foretrekker de fleste å drikke akevitten sterkt avkjølt. Dette fjerner de «rå» elementene i akevitt som ikke er fatmodnet. Tyskerne har likevel etter hvert forstått at fatmodnet brennevis skal nytes romtemperert  - på lik linje med whisky, cognac og armagnac.

Produsenter

Den største produsenten av norsk akevitt er Arcus, en stor produsent av brennevin og en videreføring av produsentdelen av det gamle Vinmonopolet.  Halvor Heuch har vært destillatør hos Arcus i mange år. Den nest største produsenten er Det Norske Brenneri i Grimstad som tidligere var mest kjent som K.G. Puntervold eller Agder Brenneri.  Master blender og destillatør der er Jon Bertelsen. Det Norske Brenneri overtok etter Ole Puntervold januar 2014.  Det Norske Brenneri lager en rekke akevitter hvorav Arvesølvet aquavit er den mest solgte. Atlungstad Brenneri åpnet produksjonen igjen i 2014 etter at lokalene hadde vært stengt i mange år.  Den første akevitten derfra ble tappet på flasker som Nes Jubileumsakevitt i august 2014.  Egge Gård i Lier i Buskerud har gitt ut flere akevitter de siste årene.  Det samme har Ægir Brenneri i Flåm, ellers mest kjent for sin produksjon av øl. I tillegg har det de siste årene dukket opp flere destillerier som produserer akevitt, gin og vodka som Aurora Spirit, Sve Gard, Oslo Håndverksdestilleri og Kimerud.

I dag

I løpet av de siste 15 - 20 årene har nesten 300 forskjellige akevitter vært produsert i Norge.  Samtlige går via Vinmonopolet, men det er ikke alle som er i «fritt salg» da spesialpartier produseres for firmaer og foreninger.  Høsten 2018 er det godt over 200 norske akevitter i salg på Vinmonopolet og noe i underkant av 30 akevitter fra Sverige, Danmark, Finland, Færøyene, Tyskland, Polen og Frankrike.  Det produseres akevitt også i en del andre land, bl.a. USA, Island og Grønland.
De fleste bruker forskjellige oppskrifter (resepturer), forskjellig lagringstid, og forskjellige krydderblandinger. Løiten Linie, Gammel Opland, Lysholm Linie og Simers Taffel regnes som de fire klassiske. Gilde Non Plus Ultra har blitt sammenlignet med konjakk på grunn av egenskapene den har fått gjennom tolv års fatlagring. Norsk akevitt har sin egen venneforening, Norske Akevitters Venner, som i 2018 haddevel 8000 medlemmer. Norske entusiaster feirer den 13. april som «Akevittens dag».