Rare Export: A Christmas Tale

Handling

Pietari og Juuso observerer hvordan arbeidere under ledelse av Riley på toppen av Korvanturi ønsker å grave opp Julenissen. Med sprengstoff arbeider de seg fram mot hans grav. Dagen etter er det lille julaften. Pietaris far, Rauno, skal sammen med noen kamerater samle reinsdyr bak en innhegning. De finner levningene etter hundrevis av reinsdyr liggende i snøen. Rauno formoder at de har blitt drept av ulver som har kommet gjennom et hull i grensegjerdet mot Russland. Hullet er imidlertid guttenes verk, men Juuso tvinger Pietari til ikke å fortelle sin far om det. Pietari, som har lest det gamle eventyret om den onde Julenissen, er overbevist om at han er ansvarlig for de døde reinsdyrene. Rauno og de andre gir imidlertid arbeiderne skylden for de døde dyrene og begir seg til Korvanturi for å kreve erstatning. På toppen av fjellet finner de et meget dypt krater, men ingen spor etter arbeiderne.
Rauno har gravd en ulvegrop på eiendommen. På julaftens morgen ser Pietari at noen har tatt åten. Rauno og vennen Piiparinen henter en eldre skjeggete mann opp fra gropa. De tror først at han er død, men han puster. Merkelige ting har begynt å skje i bygda. Potetsekker og varmeovner har blitt stjålet. Senere forsvinner også barna, men ikke Pietari.

Mottakelse

Filmen har mottatt positiv kritikk. Rotten Tomatoes oppgir at 89% av anmelderne har gitt filmen en positiv kritikk basert på 87 anmeldelser med en  gjennomsnittspoengsum på 7/10, noe som gir filmen en «certified fresh» i nettstedets vurderingssystem. Den har en poengsum på 71 av 100 hos Metacritic basert på vurderinger av 18 anmeldere og 19 brukere, noe som gir «Generally Favourable Reviews».
Roger Ebert belønnet filmen med 3 ½ av fire stjerner og kalte den «en ganske briljant kullklump til strømpen din». Han betraktet den som  «Julenissens R-ratede opprinnelseshistorie krysset med Tingen fra en annen verden». Ebert fortsatte: «Bortsett fra det uunngåelige faktum at filmen har Julenissen og reinsdyr, er dette en suveren skrekkfilm, en treffsikker parodi på filmer om døde vesener som blir brakt tilbake til livet. Å, og alle reisdyrene er døde». Han konkluderte med at «dette er en fin film. En original, vågal, omhyggelig konstruert film, som ikke et øyeblikk gir oss et hint om at det er en parodi. Med sin tone, skuespilleri, locationarbeid, musikk og ustanselige stigende spenning er dette en forbilledlig skrekkfilm, bortsett fra den detaljen at [en slik film] vanligvis ikke har undertittelen A Christmas Tale og forteller om skremmende ville julenisser».
Romanforfatter og kritiker Kim Newman gav filmen 4 av 5 stjerner («Utmerket») og roste dens «meget svarte humor og merkelige blanding av revisjonistisk mytologi, grusomme skrekk og autentiske juleånd. Den har et hardbarket utendørspreg, velegnet til å utforske den brutale siden av et barskt mannsliv i et ekstremt klima ... Helander viser også ferdigheter innen spenning i klassisk John Carpenter-stil - scenene med den tilfangetatte Julenissen, et leende vesen som venter på en sjanse til å drepe, er godt streit skrekkmateriale, og de skjeggede monstrenes beleiring er en effektiv klimaks».
Michael Rechtshaffen i The Hollywood Reporter beskriver filmen som «en djevelsk underholdende julefortelling forankret i nordeuropeiske legender og kunnen, komplett med en ikke-så-munter gammel Julenisse som er mer inspirert av Brødrene Grimm enn av Norman Rockwell. Mens den rikelig atmosfæriske pakken har blitt pakket inn i en frisk dose av ironisk satire, er den ikke av den ondsinnete Bad Santa-varianten. Helander, en suksessrik reklamefilmregissør i sin hjemby Helsingfors, blander skarpsindig sammen akkurat de riktige andelene eventyrmirakler og actionfilm-heltegjerninger til en sær miks med en høyst tilfredsstillende virkning».
Jeannette Catsoulis i The New York Times kalte filmen «en ting med iskald skjønnhet og forskrudd lekfullhet ... Barna vil elske den vesle morløse helten og en intrige som er helt sinnssyk; de voksne vil nyte de overdådige hedenske bildene og den gravalvorlige humoren». Den ble belønnet med en New York Times Critics' Pick.
Sheri Linden i The Los Angeles Times roste den «forskrudde sorte humoren i denne iskalde finske fantasien ... Det som vises er en mørk komisk thriller og en ironisk actionhelt-parodi, en merkelig lapskaus av dumdristige helikoptermanøvre og de levende alvenes natt. Fanget opp av et atmosfærisk widescreen-kameraarbeid er dette frosne landskapet i verdens ende (faktisk Norge) spektakulært og spøkelsesaktig».
Anmelder Annika Pham, som skrev for Cineuropa.org, beskrev den som en «Tim Burton-aktig versjon av Julenissens historie» og skrev: «Det iskalde samiske landskapet blir nydelig fanget opp av [sjefsfotograf] Mika Orasmaa og følelsen av et eventyrepos i stor skala blir pakket inn i et feiende musikalsk orkesterarrangement. De skumle elementene (antydet mer enn vist) er tilstrekkelige nok til å holde seere over 13 år i spenning, men kunne ha blitt utdypet ytterligere - sammen med det opprinnelige konseptet - til å gjøre Rare Exports til en tidløs glede i [denne] årstiden».
Collider.coms anmelder Dave Trumbore kalte filmen «et eventyr med mørk humor som passer perfekt på linje med slike anti-juleklassikere som Gremlins og Et førjulsmareritt» og skrev: «Den nåtidige nordiske settingen, som passer så godt for skrekkfilmer i disse dager (La den rette komme inn, Død snø), utgjør en perfekt bakgrunn for Rare Exports: A Christmas Tale, ikke bare stemningsmessig, men også mytologisk sett. Mens Rare Exports: A Christmas Tale ikke har det samme nivå av blodsutgytelser som Død snø eller den emosjonelle innflytelsen til La den rette komme inn (selv om Pietari gjør seg fortjent til farens respekt på slutten), er det et enestående underholdende eventyr som tilføyer et litt velkomment mørke til den ofte sukkersøte tiden som leder fram til julen».