Margarete Gröwel

Tidlige år

Margarete Gröwel ble født i Hamburg. Hun var utdannet lærer og underviste ved en katolsk skole for gutter i byens St. Georg-område. Etter at de katolske skoler i Hamburg ble nedlagt i 1934 registrerte hun seg som som student ved Universitetet i Hamburg, hvor hun studerte Filologi, Historie, Etnologi og Filosofi. Hun hadde fremgang med sine studier og i 1937 fikk en doktorgrad, med etnografen-antropolog Georg Thilenius som hennes veileder. Hennes avhandling omhandlet problemer i forhold til utdanning av barn av «indiansk» (amerikanske urfolk) hærkomst i USA. Etter å ha tatt de nødvendige ytterligere eksamener jobbet hun ved en lærerhøyskole og ved en videregående skole i Hamburg.

Offentlig tjeneste

Som en ung kvinne under Weimar-årene var Gröwel engasjert i veldedige og kvinners sosiale velferdsforeninger. Hun var også politisk engasjert, ble med i det katolske senterpartiet i 1921 eller 1924. En innflytelsesrik politisk mentor var Hedvig Fuchs. i årene før 1933 var hun aktiv i Hamburg, i Foreningen for tyske kulturelle forhold i utlandet («Verein für Deutsche Kulturbeziehungen im Ausland» / VDA), Windhorst League («Windthorstbund») og den katolske tyske lærerinneforeningen («Verein der katholischen deutschen Lehrerinnen» / VKDL). I 1939 byttet hun fra VKDL til den nasjonalsosialistiske lærerforeningen («Nasjonalsosialistiske Lehrerbund» / NSLB). (Selv om medlemskap i NSLB ikke var obligatorisk, det hadde ved dette tidspunktet blitt i praksis den eneste tillatte foreningen som representerer lærere.)
Aktiv deltakelse i kvasi-politiske foreninger under Weimar-årene tydeligvis plasserte Margarete Gröwel på en liste over potensielle offentlige mål. Det mislykkede attentat mot Hitler ble etterfulgt av en massearrestering av personer som var identifisert som anti-nazistiske. Den overveldende majoriteten av de som er arrestert i hva som kom til å bli kjent som "Aktion Gitter" hadde vært aktive som medlemmer eller tilhengere av det kommunistiske eller sosialdemokratiske partiet under Weimar-årene. En håndfull hadde ikke. Det er ingen indikasjon fra kilder som tilsier at Gröwel noen gang var en kommunist eller sosialist (ei heller nazist), men i løpet av august 1944 ble hun som en av omtrent fem tusen mennesker arrestert. Hun ble tatt til en konsentrasjonsleir i Fuhlsbüttel på nordsiden av byens sentrum. Imidlertid ble hun løslatt 29. august 1944.

Etterkrigstidens politikk

Krigen tok slutt i mai 1945 og Hamburg havner i den Britiske okkupasjonenssonen (etter mai 1949 en del av den Forbundsrepublikken Tyskland (Vest-Tyskland)). Det var en utbredt oppfatning at det var svikt i de tradisjonelle politiske partiene i å vise en samlet front som hadde muliggjort populistiske politikere til å ta makten i 1933, og den Kristne Demokratiske Union (CDU) ble opprettet i 1945, som for å omfavne hele paletten av sentriste og moderate høyreorienterte politiske tradisjoner. I Hamburg var Margarete Gröwel en av medgrunnleggerne. Hun ble nestleder (samt leder for kvinnekomiteen) i det nye partiet i den britiske sonen. På partiets første nasjonale konferanse, som ble avholdt i Goslar i 1950, ble hun valgt til medlem av partiets nasjonale ledergruppe.
Lokalt, i den tidlige etterkrigstiden tok hun jobb på biblioteket knyttet til Museum für Völkerkunde Hamburg, der hennes tidligere veileder Georg Thilenius hadde vært direktør i tre tiår frem til 1935. Hun var politisk aktiv lokalt som medlem av bystyret, og som leder i byens kulturelle kommisjonen tett involvert i forhandlingene om kulturelle forhold med Ascan Klée Gobert og Gerd Bucerius.

Etter den politiske perioden

I 1953 giftet hun seg med den østerrikske ingeniøren Maximilian Sztollar, hvorpå hennes navn ble Margareta Sztollar-Gröwel. Dette falt sammen med avslutningen av hennes direkte politisk engasjement, og hun tjenestegjode ved det vesttyske konsulære kontor i Houston i Texas og var den første kvinne til noensinne å gjøre dette. Hun jobbet for å utvikle de kommersielle forbindelsene mellom Vest-Tyskland og det sørlige USA. Etter sin retur fra Houston hun tok på seg den samme funksjonen nærmere hjemmet, i Liège i Belgia, der hun tjenestegjorde mellom 1962 og 1964.