google/wiki40b huggingface dataset:
Det offentlige fattigvesen for bergstaden Kongsberg

Det offentlige (statlige) fattigvesen for bergstaden Kongsberg var en ekstraordinær ordning for Kongsberg som ble etablert 6. november 1806 på grunn av den sosiale nøden ved nedleggelsen av Kongsberg Sølvverk i 1805. (Kgl. res. 31.10.1806). Ellers i landet var fattigforsorgen stort sett en kommunal oppgave. I Kongsberg hadde Sølvverket tidligere tatt seg av de fattige. Ved kgl. res 3.8.1815 ble det bestemt at det offentlige fattigvesenet skulle deles i et offentlig og et såkalt privat (kommunalt) fattigvesen. Til det offentlige fattigvesenet tilhørte bl.a. alle oppsagte bergmenn med familier. I begynnelsen var utgiftene til det offentlige fattigvesenet mye større enn til kommunens, men etterhvert var det kommunen som overtok størsteparten av utgiftene. På kommunestyremøte i Kongsberg den 20. juni 1902 vedtok kommunen å overta tilsynet med og forsørgelsen av det statlige fattigvesenet. Året etter ble den nyeste delen av arkivet overført til Kongsberg private (kommunale) fattigvesen fra det offentlige fattigvesenets direksjon. Utgiftene til fattige med hjemstavn i det offentlige fattigvesenet ble refundert av staten i etterkant av utleggene. 
§ 1 i planen for fattigvesenet, trykt i 1807, lød slik:  
"Det er Fattigvæsenets Øiemed at antage sig alle Trængende, som ikke have, og ikke selv kunne forskaffe sig nødtørftig Underholdning, samt at sørge for saa meget mueligt, at de Gamle og Svaage blant disse nyde Almisse: at de Arbeidsføre gives Arbeide naar de ere villige til at erhverve, men derimod afvendes fra Ledigang og sættes i Nødvendighed til at arbeide, naar de hellere betle, end lovligen erhverve: at de Syge helbredes: at de Unge anføres til Kundskab, Sædelighed og Arbeidsomhed, alt paa det at den offentlige og private Godgjørenheds milde Gave retteligen kunne anvendes, virkelig Trang afhjelpes eller forekommes, Betlerie aldeles afskaffes, og svage eller uvante Arbeidskræfter styrkes og anvendes til Gavn for den som har dem, og til Nytte for det Almindelige."
Gabler (selskap)

Pensjon

NRK brukte rådgivere fra Gabler i prosessen i å opprette innskuddsbasert pensjonsordning.
Baruch Samuel Blumberg

Bakgrunn

Blumberg vokste opp i Brooklyn. Han var sønn av Ida (Simonoff) og Meyer Blumberg, en advokat. Hans første skolegang var ved den jødisk-ortodokse Yeshivah of Flatbush, der han lærte seg å skrive og tale hebraisk, og å studere Bebelen og jødiske tekster på originalspråket.
Hans medisinske universitetsudsannelse var i Usa men ble avsluttet med doktorgrad i 1957 ved Balliol College i Oxford i England.

Forskning

Blumberg har identifisert flere farlige virus som f. eks. Hepatitt B-virus og han utviklet en vaksine for dette. 
Blumberg har vært medlem av Fox Chase Cancer Center som holder til i Philadelphia siden 1964 og har holdt graden universitetsprofessor i medisin og antropologi ved University of Pennsylvania siden 1977. Samtidig satt han som Master of Balliol College mellom 1989 og 1994. Fra 1999 til 2002 var han også direktør for NASA Astrobiology Institute ved Ames Research Center, California Moffett Field. 
Hans datter Jane Blumberg har giftet seg med generaldirektøren i BBC Mark Thompson.
Det gylne kompasset (film)

Handling

Filmen handler om Lyra, en foreldreløs jente som bor i en fantastisk verden med flere univers. Da Lyras venn blir kidnappet, reiser hun langt nord for å redde ham og for å gjøre onkelen hennes glad igjen.

Kritikk

Før filmen hadde premiere ble den kritisert fra sekulære organisasjoner og fans av Den mørke materien for å bagatelisere de religiøse elementene fra romanene, samtidig som noen religiøse organisasjoner kritiserte den for å inneholde antikatolske og ateistiske ting.
Heddy Astrup

Rekonvalesenthjem

Hun stiftet i 1931 en lokal forening for barnehjelp, som etterhvert ble Oslo Røde Kors Barnehjelp.
Hun tok initiativet til  «Tomtebo», en svenskegave for trengende barn i et krigsherjet land (innviet på Modum 1944). Hun var Røde Kors' representant og første formann da «Samordningskomiteen for åndssvakearbeide» ble etablert i 1951. Hun ga mange bidrag til åndssvakehjemmet på Bakkebø utenfor Egersund, blant annet alle bursdagspengene sine til 50-årsdagen (300 000 kroner). Dette muliggjorde også byggingen  av Bakkebø kirke (innviet 1960). Astrup satt også som formann for Norsk Folkemuseums venner, et verv overtatt av Jens Gedde Dahl.

«Også vi kan»

Astrup ledet komiteen som frembrakte den første fellesutstilling av arbeider utført av handikappete barn, «Også vi kan» i Elkemhuset ved Frognerparken (1965), tilrettelagt av Annelise Knudtzon. Hun var også med de 80 deltakerne, som fikk  tur til Rhodos med Astrid, fru Ferner. Konseptet Helsereiser til Rhodos ble fortsatt i 1966, utvidet i 1967 til tre steder (Rhodos,  Cavtat og Benidorm) og fem steder i 1969. 
Foreningen «Også vi kan» åpnet i 1975 «Casas Heddy» på Lanzarote, et feriested for norske funksjonshemmede. 
Senteret fikk umiddelbare problemer da pasientene ikke fikk refusjon for sine utgifter fra
trygdesystemet. Ester Henriksson var senterets første daglige leder. Per Brun som var sousjef (NK) på Highland Hotel, Geilo  ble anmodet av Håkon Ringdal i  Oslo Røde Kors om å ta over ledelsen i 1977 og ble der til 1979. Han ble efterfulgt av Jan Olav Walding.
Vardal

Vardal er et sogn i Gjøvik og en tidligere selvstendig kommune i Oppland, opprettet som Vardal formannskapsdistrikt i 1837. 1. januar 1964 ble Vardal, Biri, Gjøvik og Snertingdal kommuner slått sammen til den nye Gjøvik kommune. Vardal hadde da omtrent 9 500 innbyggere.
Vardal formannskapsdistrikt bygde på det gamle Vardal prestegjeld, som oppsto alt i middelalderen. Hovedkirka i dette prestegjeldet sto ved gården Haug i øvre del av Vardal. Annekset Hunn lå nærmere den senere kjøpstaden Gjøvik. Også gården Bråstad var kirkested i middelalderen.

Politisk historie

Vardal var fram til ca. 1900 ei utpreget bondebygd, og dette ble gjenspeilet i de politiske maktforholdene. I 1902 tok Arbeiderdemokratene over ordførervervet, og i en tjueårsperiode var dette det dominerende partiet i Vardal. I 1928 mistet det makten til Arbeiderpartiet. Med unntak av okkupasjonsårene beholdt Arbeiderpartiet ordføreren fram til Vardal gikk inn i Gjøvik kommune.

Bygde- og innbyggernavnet

Bygdenavnet Vardal kan en via skriftlige kilder følge tilbake til 1300-tallet. Rygh setter navnet Vardalr i sammenheng med et elvenavn, sannsynligvis et eldre navn på Vesleelva (Mustadelva). Etter sammenslåingen med Gjøvik har navnet Vardal fått en snevrere geografisk basis. I dag er det hovedsakelig området rundt Vardal (Haug) kirke (Haugsbygda) som regnes som Vardal. En person fra Vardal kalles en vardøling.
Luiz Gonzaga-demningen

Luiz Gonzaga-demningen (portugisisk: Usina Hidrelétrica Luiz Gonzaga; tidligere Itaparica-demningen) er en demning og et vannkraftverk i elven São Francisco i det nordøstre Brasil. Anlegget ligger på grensen mellom delstatene Pernambuco og Bahia, og ligger rett ovenfor Pãulo Afonso IV-demningen. Det er et av fem større vannkraftverk i elva.
Den ble planlagt av statsselskapet Eletrobras på 1970-tallet, og stod ferdig i 1993 etter fjorten års bygging med flere opphold. I alt 40 000 mennesker ble flyttet som følge av utbyggingen, og Verdensbanken kritiserte en rekke forhold rundt denne flyttingen. Installert effekt for vannkraftproduksjon er 1 500 MW.
Hua (Anyang)

Hua (kinesisk: 滑县; pinyin: Huá Xiàn) er et fylke i byprefekturet Anyang i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det hadde i 1999 en befolkning på 1 184 763 innbyggere.

Kulturminner

Mingfutempelets pagode (Mingfu si ta, 明福寺塔) ble i 2001 tilføyd Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Relikvarium

Relikvarium, relikvieskrin, relikviegjemme, er en beholder for relikvier som oppfattes som viktige i en religion. Innen kristendommen kan slike være fra en kristen helgen, eller være en gjenstand med tilknytning til Jesus. I buddhismen kan den ha tilknytting til Buddha eller lignende.
Fra 600-tallet av skulle enhver kristen kirkebygning ha et relikvarium.
Crudaria

Utseende

Små (vingespenn 20-34 millimeter) dagsommerfugler. Bakvingen ender i en kort, tynn stjert ved bakhjørnet. Oversiden er ensfarget gråbrun, undersiden lyst gråbrun med hvite og noen få svarte flekker.

Levevis

Larvene utvikler seg på unge skudd av akasier (Acacia spp.) og slekten Zygophyllum (Zygophyllaceae).

Utbredelse

Denne slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Al-Idrisi

Liv og virke

Muhammad al-Idrisi ble født i Sabtah, den gang tilhørende det almoravidiske riket, dagens Ceuta i Spania. Han tilbrakte mye av sitt tidlig liv ved å reise gjennom Nord-Afrika og Al-Andalus (muslimske Spania på denne tiden) og det synes som om han skaffet seg detaljert informasjon om begge regioner. Han besøkte Anatolia da han var knapt 16 år gamme. Han studert i Córdoba. Hans reiser tok ham til mange deler av Europa, blant annet Portugal, Pyreneene, kysten av Frankrike mot Atlanterhavet, Ungarn og Jórvík (York i England). På grunn av konfliktene og uroen i Al-Andalus slo al-Idrisi seg ned på Sicilia hvor normannere hadde veltet det muslimske styret.
Al-Idrisi framstilte et det mest nøyaktige kartet i førmoderne tid ved å benytte seg av kunnskapen om Afrika, Indiahavet, og den fjerne Østen som han hadde samlet fra muslimske handelsmenn og reisende, og nedtegnet islamske kart som ble oppdatert med informasjon fra normanniske sjøreiser. Det tjenestegjorde som en konkret illustrasjon for hans Kitab nuzhat al-mushtaq, (latin: Opus Geographicum). Tittelen kan bli oversatt som «En omvei for mennesket som lengter å reise til fjerne steder».
Tabula Rogeriana (bokstavelig «Boken til Roger» på latin) ble tegnet av al-Idrisi i 1154 for den normanniske kong Roger II av Sicilia, etter at han hadde oppholdt seg 18 år ved hans hoff, og hvor han arbeidet med kommentarer og illustrasjoner på kartet. Kartet, med forklaringer skrevet på arabisk, viste det eurasiske kontinent i sin helhet, kun den nordlige delen av det afrikanske kontinent, og manglet detaljer om den sørlige delen av Afrika og sørøstlige Asia. For kong Roger II ble det innskrevet på en stor disk av solid sølv, hele to meter i diameter. Det forble det mest nøyaktige kart for de neste tre århundrer.
En andre, utvidet utgave ble produsert i 1161 med den spesielle tittelen Menneskehetens hage og sjelenes forlystelse, men alle kopiene av denne utgaven har gått tapt. En forkortet utgave av denne versjonen, kalt Gledenes hage – men vanligvis referert til som Lille Idrisi – ble utgitt i 1192.
Al-Idrisi beskrev i 1154 blant annet produksjon av pasta på Sicilia:  i byen «Trabia» laget de «en matvare av mel formet som snorer», og produksjonen var så stor at varene ble eksportert til europeiske og nordafrikanske byer.
En forkortet versjon av den arabiske teksten ble utgitt i Roma i 1592 med tittelen De geographia universali eller Kitāb Nuzhat al-mushtāq fī dhikr al-amṣār wa-al-aqṭār wa-al-buldān wa-al-juzur wa-al-madā’ in wa-al-āfāq. Det kan oversettes som «Rekreasjon av den ønskelige i redegjørelsen av byer, regioner, land, øyer, byer, og fjerne land.» Dette var en av de første arabiske bøker som ble trykket. Den første oversettelsen fra arabisk var til latin. En forkortet utgave ble utgitt i Paris i 1619 under tittelen Geographia nubiensis. Ikke før på begynnelsen av 1970 ble en kritisk utgave av den fullstendig arabiske teksten utgitt.
Adrian av Canterbury

Adrian (antagelig død 9. januar 710 i Egypt) var en utvalgt erkebiskop av Canterbury som avslo embedet og ikke tiltrådte.

Bakgrunn

Hadrian (Adrian) ble født en gang i den første halvdel av 600-tallet ca. 750 kilometer vestenfor Nilen i det som den gang var i det greskspråklige bysantinske rike. I en alder av omkring ti år måtte han flykte fra de invaderende arabere til Napoli.
Senere begynte han et munkeliv i et kloster på øya Nisida. Der lærte han seg latin og fikk teologisk, pastoral og liturgisk utdannelse. Etter få år ble han utnevnt til klosterets abbed.

Hos keiser og pave

På denne tid ble han kjent med keiser Konstans II av østromerriket. I 663 kom Konstans til Napoli mens hans militære styrker forsøkte å gjenerobre hele den italienske halvøy. Keiser Konstans gjorde flere ganger bruk av Adrian som sin sendemann. Da Konstans en gang besøkte Roma presenerte han abbed Adrian for den daværende pave, Vitalian. Paven ble åpenbart begeistret og tok ham til sin rådgiver.

Erkebispestolen i Canterbury

Tre år etter tilbød paven ham å sende ham til England som erkebiskop av Canterbury. Hadrian avslo imidlertid tilbudet og viste til munken Andreas, som bodde i et nabokloster. Men også Andreas takket nei; han mente at hjan var alt for gammel til å påta seg noe slikt. Da pave Vitalian så på nytt henvendte seg til Hadrian med tilbudet, viste Hadrian til Theodor av Tarsus som en egnet kandidat. Theodor gikk til slutt med på dette, men på betingelse at Hadrian ledsaget ham og ble hans rådgiver i Canterbury.
Hadrian og Theodor brøt ikke opp samtidig på sine reiser til England. Theodor kunne reise allerede i 669 med skip til England. Hadrian ble imidlertid heftet av den frankiske husmester Ebroin; han holdt ham tilbake i den tro at Hadrian hadde et politisk oppdrag som ikke var frankerne tilpass. Hadrian ankom således ikke Canterbury før i 670.
Hadrian ble ved sin ankomst i 670 gjort til abbed for benediktinerklosteret St. Peter og Paul's i Canterbury.
Han døde den 9. januar 710.
Trønder-trøkk med Arnsteins

Trønder-trøkk med Arnsteins er et musikkalbum utgitt av Arnsteins i 1998. Dette er dansebandets hittil siste plateutgivelse.
Franz Mehring

Liv og virke

Franz Mehring var sønn av Carl Wilhelm Mehring, en tidligere og høyere embetsmann innen skattevesenet, og Henriette Mehring, født Schulze. Han gikk på gymnaset i Greifenberg og studerte fra 1866 til 1868 klassisk filologi ved Universität Leipzig, og fra 28. november 1868 til tvangseksmatrikulasjon 12. juli 1870 ved Friedrich-Wilhelms-Universität zu Berlin. Han promoverte  9. august 1882 ved Universität Leipzig til dr. phil. med arbeidet Die deutsche Sozialdemokratie. Ihre Geschichte und ihre Lehre.
Mehring var opprinnelig borgerlig demokrat og medarbeider i frisinnede aviser. Han tilsluttet seg sosialdemokratiet, men gikk senere for en tid tilbake til  liberal anskuelse for så omsider å definitivt gå inn for sosialismen. Han ble medlem av Tysklands sosialdemokratiske parti i 1891, der han var aktiv innen partiets venstreopposisjon og senere Spartakusforbundet. I 1917 var han også med på å danne utbryterpartiet USPD. Fra 1917 til 1918 var han medlem av Preussens parlament.
Mehring skrev i 1877 fra borgerlig frisinnet synspunkt en skarpt kritisk historikk over det tyske sosialdemokratiet, og senere som moderatsosialist en utførligere slik, Geschichte der deutschen Sozialdemokratie (4 bd, 1897). Mehring skrev en bok om Gustav II Adolf med en marxistisk analyse av trettiårskrigen. Han ytret en radikal antisemittisme som hadde meget til felles med det slag som også Otto Glagau og Wilhelm Marr stod for. 
Mehring hadde sympati med bolsjevikenes virksomhet i Russland og var positiv til oktoberrevolusjonen der. 
I 1918, etter lange forsinkelser på grunn av den militære sensur, utkom hans Karl Marx-biografi. Den ble en klassiker for tidens marxister, og var dedisert til hans med-spartakist Clara Zetkin. Boken ble etterhvert oversatt til en rekke språk, som russisk (1920), dansk (1922), ungarsk (1925), japansk (1930), spansk (1932) og engelsk (1935).
Han var allerede ved dårlig helse da hans venner og kamerater Rosa Luxemburg og Karl Liebknecht ble drept i januar 1919. Drapene gikk hardt inn på ham, og han døde knappe to uker etter.
Alt som fantes utgitt av ham ble brent av nasjonalsosialister under bokbålene rundt om i Nazityskland i 1933.
Yankov Gap

Yankov Gap (Jankova Sedlovina) er et isdekt skard mellom Melnik Ridge og Bowles Ridge aust på Livingston Island i Sør-Shetlandsøyane i Antarktis. Skardet har en høyde på 575 moh og strekker seg én km fra nord til sør fra Samokov Knoll i Melnik Ridge til Asparuh Peak i Bowles Ridge. Yankov Gap er en del av isskillet mellom Kaliakrabreen i vest og Strumabreen i øst.
Skardet ble først krysset av bulgararane Ljubomir Ivanov og Doytsjin Vasilev fra Camp Academia den 28. desember 2004. Det er kalt opp etter Jordan Jankov, en radiotekniker ved St. Kliment Ohridski-basen flere sesonger fra 1994.
Skardet ligger 1,99 km nordvest for Pirdop Gate, 1,78 km øst-nordøst for Omurtag Pass og 4,76 km sørøst for Elhovo Gap.
Medianfiguren

Historie

Skulpturen ble bestilt fra Moritz Geiss sinkstøperi i Berlin av Universitetet i Oslos arkitekt, Christian Heinrich Grosch. Den 25. oktober 1853 var statuen plassert på gavlen til Domus Media. Dette er trolig hvor navnet kommer fra.
I 1998 ble Medianfiguren restaurert ved Akerselva på Torshov. Den ene hånden til statuen var blitt reparert ved en tidligere anledning, og som en del av reparasjonen var den blitt fylt med bly. Dette førte til at hånden falt av på nytt. Ved denne anledning falt også vingene til statuen av, da boltene som holdt de på plass var rustet. 
22. mars 2018 var statuen igjen på restaurering, denne gangen på grunn av slitasje av vær og vind. Restaureringen skjedde ved Nationalmuseet i Danmark.
Maskinsetter

Maskinsetter er yrkesbetegnelsen for en typograf som produserer typografisk sats på en settemaskin.
De første norske maskinsetterne ble opplært ved Typographfabrikken i Berlin som levere de første settemaskinene til norske trykkerier fra 1898. Den 11. november 1899 ble Maskinsetternes klub stiftet i Kristiania og det ble fra starten av arbeidet for at maskinsettere skulle ha høyere lønn og kortere arbeidstid enn håndsettere. Videre at det ikke skulle arbeides på akkord på settemaskiner.
Yrket maskinsetter forsvant med utfasingen av settemaskinene fra trykkeriene som i hovedsak var fullført på 1970- og 1980-tallet.
Giouvetsi

Giouvetsi (gresk: γιουβέτσι) er en ovnsbakt gresk kjøttrett som lages enten med kylling-, lam- eller storfekjøtt. Lammekjøtt er vanligst. Oppskriften krever en del forberedelse og lang tilberedelsestid. Retten er en variant av en fellesarv fra det sørøsteuropeiske kjøkken, annetsteds kalt đuveč eller güveç.
Ingredienser er kjøttet, pasta (tradisjonelt kritharaki eller hilopites), og tomatsaus som vanligvis krydres med allehånde, kanel eller laurbærblad. Andre vanlige ingredienser er forskjellige sorter løker, hvitløk, kjøttbuljong og rødvin samt ost å servere ved siden av.
Canadahagtorn

Hybrider og varianter

Varianten Hekkhagtorn (Crataegus flabellata var. grayana) skilles fra canadahagtorn ved at det er hele 20 støvbærere, med røde knapper ytterst i stedet for gule. Tornene er også noe kortere. Den kommer opprinnelig fra sørlige Nord-Amerika.
Canadahagtorn danner ikke kjente hybrider med andre hagtornarter i Norden.
Fylkesvei 3616

Fylkesvei 3616 går mellom Molland og Støle i Grimstad kommune. Veien er 2,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 41.
Somaliland

Demografi

Innbyggertallet er beregnet å ligge mellom 4.9 og 5 millioner. Hovedstaden Hargeisa har anslagsvis mellom 1 000 000 og 1 200 000 innbyggere. Beregningene er usikre fordi det ikke foreligger noen pålitelig folketelling.

Historie

Det tidligere  Britiske Somaliland protektoratet fikk selvstedighet 26. juni 1960, og dannet union med den tidligere Italiensk Somaliland på samme dag som den italiensk Somaliland fikk sitt selvstendighet 1. juli 1960. Det nye landet fikk navnet Somali Republic. 18. mai 1991 erklærte Somaliland seg uavhengig etter at regjeringen i Somalia brøt sammen og borgerkrig brøt ut.
Masafumi Hara

Japans herrelandslag

Masafumi Hara spilte 5 landskamper for Japans herrelandslag.
Konglepalmer

Karaktertrekk

I oppbygningen ligner konglepalmene på både palmer og bregner. Plantene kan vokse i tropene, men også på sand eller på fjell i bergsprekker. De er de eneste frøplanter, i tillegg til Ginkgo, med sædceller som har beholdt bevegeligheten. Noen av artene produserer et neurotoksin som kalles Beta-methylamino L-alanine.
Flere av artene, for eksempel «sagopalme», brukes som hage- og stueplanter. Mange av artene vokser langsomt og er hardføre.

Utvikling

Dagens om lag 300 arter er bare en beskjeden rest etter det som i perm utgjorde en stor plantegruppe:
Man antar at det en gang i tiden fantes 300 000 arter av konglepalmer. Det er 11 teoretiske slekter og underfamilier, men bare 4 slekter regnes med i praktisk botanikk.
Den første til å beskrive gruppen var Johann Georg Christian Lehmann i 1834. Dennis Stevenson (1990) har vært den ledende systematiker for klassifisering av gruppen. Inndelingen i slekter og familier er relativt lite eksakt, og utforskningen av artene er bare i sin begynnelse.
Konglepalmene (Cycadaceae) er nordlige og hadde sitt utgangspunkt i Leurasia; de vokser særlig i Kina. Familien Stangeriaceae (etter Dr. William Stanger, 1812–1854) stammer trolig fra Gondwana og er sørlige med forekomster i Afrika og Australia og fossiler fra jura i Argentina. Dens slekt Bowenia har to levende og to fossile arter, alle i Australia. Slekten Zamia har fossile dokumentasjoner fra trias til eocen og vokser i dag kun i Amerika, fra nord til sør på kontinentet. En rekke arter i denne familien, ikke minst av typen Ceratozamia, er rødlistet og utrydningstruede.
Krister Örnfjäder

I riksdagen

Örnfjäder sitter i næringskomiteen, samt er vara i justiskomiteen, trafikkomiteen og i utenrikskomiteen. Örnfjäder er også nestleder i Riksdagens svenske delegasjon til Den interparlamentariske union (IPU).
Foreninga for radikalt bokmål

Foreninga for radikalt bokmål ble stifta 28. april 2019. Organisasjonen jobber for å fremme bruken av radikalt bokmål.
Tempel–Swift–LINEARs komet

Tempel–Swift–LINEARs komet er en periodisk komet. Kometen ble første gang oppdaget av Ernst Tempel 27. november 1869. Denne gangen ble kometen bare fulgt i 39 dager, og derfor kunne ingen sikker omløpsbane bestemmes. Den ble oppdaget på nytt 11. oktober 1880 av Lewis A. Swift. Etter noen måneder innså man at den beveget seg på samme måte som Tempels. Omløpstiden ble fastslått til 5,5 år, noe som gjorde at hver annen fremtreden ville være vanskelig å observere.
Kometen ble neste gang observert i 1891–92. I 1897 kom kometen nær Jupiter og banen ble endret. Derfor drøyde det til 1908 før kometen ble observert igjen. I 1911 og 1923 kom kometen igjen nære Jupiter, og omløpstiden ble 6 år og hver perihelpassasje ville være vanskelig å observere.
Nye forsøk på å finne kometen ble gjennomført i 1949–50, 1963, 1976, 1989 og 1995–96 uten å lykkes på grunn av at omløpsbanen var blitt forandret av flere årsaker enn bare påvirkning fra andre himmellegemer. 7. desember 2001 oppdaget Lincoln Near-Earth Asteroid Research et objekt som viste seg å være den forsvinne kometen.