google/wiki40b huggingface dataset:
Piratkopiering

Piratkopiering er kopiering av åndsverk uten tillatelse fra opphavsrettshaveren. De resulterende kopiene kalles gjerne piratkopier eller piratutgaver. Lenge var kopiering av manuskripter og trykte tekster den vanligste formen for piratkopiering, men idag er uttrykket forbundet mest med kopiering av musikk, film og merkevarer, enten for salg eller for gratis distribusjon på internett.

Piratkopiering av musikk

Lydkassetten har siden midten av 1970-tallet vært et populært medium for kopiering av musikkopptak, siden kostnadene for kopiering var langt billigere enn å presse plater. Ved CD-ens inntreden var utstyr for kopiering av CD-er dyrt og de brente platene lot seg ikke spille av i alle spillere. CD-brennere ble etterhvert allemannseie, men omtrent samtidig kom muligheten for å laste ned gratis digitale kopier over Internett.
Nesland kirke

Historie

Den gamle Nesland kirke var den eneste stavkirken man kjenner innvielsesåret til. På et stykke av korveggen fantes det en innskrift Anno Domine MCCXLII III nonarum Augusti dedicata est ecclesia ista a domino P. Hamerensi episcopo ad honorem sanctæ crucis et beati Olavi («3. august i det Herrens år 1242 ble denne kirken innviet av P.,  biskop i Hamar til det hellige kors' og den salige Olavs ære». Den nevnte biskopen var biskop Pål av Hamar.
Kirken var ganske liten, og på veggene var det fargerike malerier fra 1713. Oppe på loftet fantes det et gammelt Mariabilde. I middelalderen må Nesland kirke ha vært en våkekirke, hvor menigheten samlet seg hver sankthansnatt for å våke. Denne tradisjonen holdt seg helt til slutten av 1700-tallet. M. B. Landstad beskriver kirken slik: «[den gjorde] et besynderligt indtryk. Hertil bidrog den sparsomme belysning, det trange rum, korets usædvanlige høide over skibet, den paa vægge og loft anbragte sælsomme maling, samt fremfor alt den forestilling, at man befandt sig i de samme, vistnok meget lidet forandrede omgivelser, blandt hvilke fædrene for 600 aar siden sad i andagt forsamlede, og hvor efter al rimelighed den første kristne slegt paa dette sted havde tilbedende bøiet sine knæ for Herren.»
På 1800-tallet var kirken blitt for liten for menigheten, som i 1847 oppførte en ny kirke, og til tross for Landstads protester nedrev den gamle. Grunnen skal ha vært at bøndene ikke ville ha utgifter med å vedlikeholde den. Landstad skrev diktet "Neslandskyrkja", til minne om den gamle stavkirken som i så mange år hadde betydd så mye for folk. Mest kjent av dette diktet i dag er "Kvenne Karis vise". Den er blitt sunget av bygdefolk, og tonesatt av blant annet Eivind Groven. Knut Nystedt har skrevet et korverk på grunnlag av Landstads tekst og en tradisjonell stevtone.
CN Tower

CN Tower er et 554 meter høyt TV-tårn i Toronto og var tidligere verdens høyeste frittstående bygning.
Tårnet er et av byens største landemerker og årlig besøkes det av over to millioner gjester.
I sterk vind er tårnet beregnet til å svaie to meter til siden øverst.
Sjøtraktor (hjulkjøretøy)

Sjøtraktor, bedre kjent under den engelske betegnelsen sea tractor er et motordrevet hjulkjøretøy ment for ferdsel på grunn sjø med passasjerene på en plattform løftet høyt over hjulunderstellet som ruller på sandbunnen. Sjøtraktorene var et populært transportmiddel for reisende som tok ferjebåt til sine reisemål langs den engelske kysten med hoteller og feriesteder, spesielt i 1930-tallet. Med sjøtraktorene kan ferjebåten slippe fra seg passasjerene uten å komme inn på for grunn farvann. I nyere tid er sjøtraktorene ikke lenge så vanlig som før ettersom båter og ferjebåter som kunne gå inn på grunt vann er mer effektivere og komfortabelt.

TV og film

Sjøtraktorer har blitt foreviget med den berømte TV-serien Teletubbiene som gikk på TV-kanalen BBC fra 1997 til 2001.
Burgh Island-sjøtraktoren har også dukket opp som transportmiddel mellom fastlandet og øya i episoden «Solen var vitne»(«Evil Under the Sun») fra året 2001 i TV-kanalen ITVs serien Poirot, en krimserie om den belgiske privatdetektiven Hercule Poirot i 1989 til 2013. Sjøtraktoren fra Burgh Island har også blitt foreviget i filmen Catch Us If You Can produsert av poprockbanden The Dave Clark Five i 1965. I den kjente TV-serien Lovejoy fra TV-kanalen BBC mellom 1986 og 1994 er sjøtraktoren også vist fram i episoden «Somewhere: Over the Rainbow?» (episode 66 av 73).
Dvergsten

Dvergsten er en gård i Gran på Hadeland, sør for Brandbu sentrum.
Navnet kommer ifølge Rygh av Dvergasteinn. Det finnes nemlig en stor sten på gården, og i folketroen hadde dverger bolig i stener. Etter tradisjon på stedet skal stenen være kastet av trollet («dvergen») i Brandbukampen da han ble forstyrret av kirkeklokkene i Tingelstad gamle kirke. Han greide ikke kaste langt nok, og stenen ble liggende der gården ble reist. Stenen ligger fortsatt mellom hovedbygningen og kårbygningen på Dvergsten. Den er antageligvis brutt ut ved Mæna, som ligger omtrent fem kilometer lenger nord.
Gården er en av de største i Gran kommune, og hadde sitt eget gårdskapell i middelalderen. Biskop Jens Nilssøn, som dro forbi her på slutten av 1500-tallet, forteller om en liten stavkirke viet St. Katarina som på det tidspunktet var sterkt forfallent. Det er flere fortidsminner på gården, blant annet flere gravhauger.
Gobir

Gobir var en hausa-bystat i Nigeria. Gobir ble grunnlagt på 1000-tallet og eksisterte til 1808 da den ble innlemmet i Sokotokalifatet.
Klaus von Bismarck

Bakgrunn

Klaus von Bismarck var sønn av godseieren Gottfried von Bismarck (1881–1928), herre til Jarchlin og Kniephof. 15. juli 1939 ble han gift på Gut Pätzig med Ruth-Alice von Wedemeyer, datter av oberstløytnant og herre til Pätzig og Klein-Reetz, Hans von Wedemeyer og Ruth von Kleist-Retzow. Ekteparet hadde syv sønner og en datter. Bismarck var rettmessig arveherre til familiegodsene Jarchlin og Kniephof i Pommern, i familieeie fra 1725. Hans far var grandnevø av statsmannen Otto von Bismarck.

Liv

I sin tidlige ungdom var Bismarck medlem av Bündische Jugend og Stahlhelm, det tysknasjonale folkepartiets paramilitære kamporganisasjon. Etter farens tidlige død var det meningen at han skulle studere landsbruksvitenskap og overta familiegodset. Kort etter at han hadde avtjent verneplikten begynte imidlertid annen verdenskrig, hvor han som reserveoffiser tjenestegjorde som bataljonskommandør med rang som oberstløytnant.
Etter krigen ble han byråd for ungdom i Herford i Nordrhein-Westfalen og grunnla bl.a. et ungdomshus i Vlotho. Senere engasjerte Bismarck seg i den protestantiske kirke, organiserte kirkedager og fremmet dialog mellom arbeidere og arbeidsgivere. 
I 1960 ble den partipolitisk nøytrale Bismarck valgt som protestantisk kandidat til stillingen som kringkastingssjef i Westdeutscher Rundfunk. I sin tid som kringkastingssjef forsøkte Bismarck å holde seg utenfor striden om partienes innflytelse over almenkringkastingen, og konsentrerte seg om programmenes kvalitet.
15. april 1977 ble han president for Goethe-Institut. Han styrket i sin presidentperiode Goethe-Instituts arbeid i Øst-Europa og åpnet avdelinger i bl.a. Warszawa og Kraków.
Klaus von Bismarck skrev erindringsboken Aufbruch aus Pommern (oppbrudd fra Pommern).
Aleksandr Pronkov

Karriere

Pronkov deltok i langrenn og skiskyting ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji. I langrenn vant han gull på 10 km fri teknikk. På langrennssprinten kom han på 4.-plass. I skiskyting kom han på 4.-plass på 12,5 km, 6.-plass på 15 km og 10.-plass på 7,5 km.
Papilio xuthus

Utseende

Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.  Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler).  I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.  
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.  Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.

Levevis

Parringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. 
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.  Larven lever som plantespiser. 
Papilio xuthus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium,  en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Den japansk-ortodokse kirke

Historie

Den russisk-ortodokse tilstedeværelsen i Japan begynte med Nikolaj av Japan, som ble sendt som prest til det russiske konsulatet i Hakodate i 1861. Han omvendte en god del japanere til den kristne tro og grunnla en katedral i Tokyo i 1891. 1906 ble han opphøya til den første erkeeparken av hele Japan. I  det siste året av Nikolajs episkopat (1912) skal det allerede ha vært 33 000 ortodokse kristne i Japan.
Etter oktoberrevolusjonen 1917 mista den japanske kirke kontakt med den russiske morkirka og ble praktisk selvstyrende. Metropolitt Sergij Tikhomirov ble avsatt av den japanske regjeringen i 1940, etter at den hadde vedtatt en lov om at bare japanske statsborgere kunne lede religiøse samfunn. Etter en bispevielse i Harbin (Kina) ble japanskfødte Nikolaj Ono ny metropolitt.
Etter andre verdenskrig tok Amerikas russisk-ortodokse kirke over ansvaret for Japan, siden Russlands kirke fremdeles ikke hadde tilgang til landet. Forholdet mellom kirkene ble ordna av patriark Aleksij I av Moskva i 1970 ved at både den japanske og den amerikanske kirka fikk innrømmet autonomi innenfor den russisk-ortodokse kirke. Fra 1972 har kirka igjen kunne ordinere japanskfødte metropolitter.
Samtidspartiet

Samtidspartiet er et muslimsk orientert politisk parti.

Historie

Partiet ble stiftet i 2009, da som Independent Labour Party. Men etter kort tid ble partiet tvunget til å skifte navn på grunn av at navnet kunne forveksles med Arbeiderpartiet. Navneskiftet skjedde i juni samme år. Partiet stilte til stortingsvalg for første gang ved valget i 2009 i Oslo. Det fikk da 264 stemmer.

Politisk plattform

Partiet er ledet av den norsk-pakistanske Ghuffor Butt, og politiske mål for å senke bensinpriser, bilavgifter og skatter. På grunn av fokuset på å senke skatter og bil-avgifter har partiet blitt kalt et «Frp for innvandrere». Andre mål for partiet er å tillate bruk av hijab i politiet, å opprette muslimske skoler og sykehjem, gjøre familiegjenforening lettere tilgjengelig og statsfinansiere imamer og bygging av moskeer.
Wimme Saari

Biografi

Wimme Saari vokste opp i en reindriftsfamilie, både faren og Wimmes eldre bror var aktive innen reindrift. Foreldrene joiket ikke, men Wimme lærte seg den lokale, nordsamiske måten å joike på ved å lytte til radio og album. Allerede ved 15 års alder komponerte han sin første joik og gjennomførte konserter som trubadur og joiker.
I 1986 ble Saari ansvarlig for arkivmaterialet i den finske kringkastingen YLE (Yleisradio) og i disse arkivene fant han blant annet opptak av sin onkels joiker fra 1963. Som et resultat forsøkte han å eksperimenterte med jazz og joik sammen med andre musikere. Han ga senere uttrykk for at disse musikalske eksperimentene var mislykket, men allikevel en verdifull erfaring.
Erfaringene tok han med seg inn i det langvarige samarbeidet med bandet RinneRadio, og musikerne Tapani Rinne og Jari Kokkonen. Først i 1995 realiserte de Wimme Saaris solodebut Wimme. Albumet fikk prisen Årets Folk album i Finland.

Diskografi

Wimme Saari albumdebuterte som joiker, musiker og komponist på albumet Dance and Visions i 1990 med jazz- og elektronikabandet Rinneradio. Siden fulgte RinneRadio-albumet Joik i 1992. Saari deltok også som vokalist på RinneRadios Unik i 1994.
Arbeidet med utgivelse av joiken «Texas» i 1996 og albumet Gierran i 1997 endte i en felles utgivelse fra Wimme Saari og RinneRadio kalt File Under: Finnish Ambient Techno Chant".
Nyttårsaften

Nyttårsaften, den 31. desember, er årets siste dag og markerer slutten på det gregorianske kalenderåret og begynnelsen på et nytt, som innledes med 1. nyttårsdag. Nyttårsaften falt i 2016 på en lørdag, og faller i 2017 på en søndag.

Europeisk navnetradisjon

I Europa brukes ulike navn på årets siste kveld. Navnene kan til norsk oversettes med bl.a. nyttårsaften, den gamle natt eller Silvester.
Mannsnavnet Silvester (norsk: fra skogene, av latin silva, (skog)) brukes i en rekke europeiske språkområder som navn på årets siste dag. Navnets opprinnelse går tilbake til 1582 da den gregorianske kalender ble omlagt slik at årets siste dag ble flyttet fra 24. desember til 31. desember. Denne dagen var identisk med dødsdagen til pave Sylvester I i 335. Den liturgiske kalender viser fra 813 denne dagen som hans navnedag.

Engelsk, skandinavisk og portugisisk

På engelsk, dansk, svensk, norsk og portugisisk er det vanlig at navnet refererer til det kommende året og man taler om New Year's Eve, nytårsaften, nyårsafton, nyttårsaften og Véspera de Ano-Novo.
I norsk katolsk tradisjon er denne dagen kalt Sylvesteraften eller Sylfestkvelden.

Tysk

I Tyskland er Silvester (skrevet med i) den fremherskende navnebruk. I noen deler av landet kalles dagen også Altjahr (gammeltår), Altjahrsabend (gammeltårskvelden) eller das Alte Jahr.

Kroatisk og slovensk

Silvester brukes også i deler av Kroatia og Slovenia i formen Silvestrovo (Silvesters dag).

Italiensk, fransk, polsk, tsjekkisk og esperanto

Silvester går igjen også på italiensk i notte di San Silvestro, på fransk kalles kvelden Reveillon de la Saint-Sylvestre, på polsk Sylwester, på tsjekkisk Silvestrovské oslavy og på esperanto Silvestro.

Spansk

På spansk kalles kvelden nochevieja (den gamle natt).

Nederlandsk

I nederlandsk tradisjon brukes Oudejaarsavond, Silvester eller Silvesteravond om årets siste kveld.

Feiringen

I vestlige land feires denne dagen gjerne med en fest eller et selskap enten hjemme eller ute, som ofte kulminerer med nedtelling til det nye årets begynnelse ved midnatt, og denne tradisjonen er etterhvert utbredt over hele kloden. Fyrverkeri og sjampanje er vanlige innslag. I Norge er det vanlig å spise blant annet pinnekjøtt, ribbe eller kalkun på nyttårsaften.
Mange steder arrangeres det offentlig fyrverkioppskytning i tillegg til eller som erstatning for privat oppskytning. Steder som Berlin, Chicago, Edinburgh, Los Angeles, London, New York, Paris, Rio de Janeiro, Sydney, Toronto og Tokyo er kjente for sine nyttårsmarkeringer.
Rummelpot eller rumlepot er en dansk-nordtysk skikk, hvor barna på nyttårsaften går sminket og utkledd gjennom byen med en rummelpot (folkemusikkinstrument).
Nyttårsaften er offisiell fridag i enkelte land, som f. eks. Australia, Argentina, Brasil, Frankrike, Mexico, Filippinene og Venezuela.
Innen heksereligionen Wicca er nyttårsaften 31. oktober.
Bunnfall

Bunnfall vil si et fast stoff som synker til bunns i en væske.

I vin

Bunnfall i vin dannes av rester fra produksjonsprosessen, så som drueskall og fargestoffer. Disse vil til å begynne med være oppløst i vinen, men etter lang tids lagring vil de gradvis skilles ut som et sediment og samles nederst i flasken. Dette bunnfallet er ikke skadelig å drikke, men er udelikat og blir som regel fjernet ved dekantering.

I kjemi

Innen kjemi er bunnfall det stoffet som blir avsatt i en fellingsreaksjon, hvor to løsninger blandes og stoffer som er tilstede i hver av dem reagerer og danner en tungt løselig kjemisk forbindelse, som som regel vil synke til bunns i løsningen. For å lette og påskynde sedimenteringsprosessen benyttes ofte sentrifuger.
161 Squadron RAF

No. 161 (Special) Squadron RAF var en skvadron underlagt RAF Bomber Command i Royal Air Force under andre verdenskrig. Skvadronens hovedoppgaver var slipp av utstyr til motstandsbevegelser i det okkuperte Europa, samt slipp og henting av agenter.
161 Squadron ble først planlagt opprettet under første verdenskrig som en bombeflyskvadron, oppsatt med de Havilland DH9A, men planene ble aldri iverksatt. Derfor oppsto skvadronen operativt først i 1942. Den fikk samme oppgaver som 138 Squadron, og overtok også sine første fly fra denne skvadronen. Skvadronen var delt i to flighter (vinger). A-flight brukte lette transportfly av typen Lysander for opphenting av agenter, mens B-flight brukte bombefly for slipp av beholdere og agenter bak fiendens linjer. 
Skvadronen ble oppløst 2. juni 1945.
Now That's What I Call Music! 10

Now That's What I Call Music! 10 er det tiende samlealbumet i den norske Now That's What I Call Music-serien og ble utgitt 24. august 2012.
Clement Attlee

Bakgrunn

Attlee kom fra Putney i London. Han hadde – til forskjell fra de fleste andre labourledere – middelklassebakgrunn. Han gikk på Haileybury and Imperial Service College. Han studerte rettsvitenskap ved Universitetet i Oxfordog ble tidlig sosialt engasjert.
Han ble sosialist etter at han hadde arbeidet med gatebarn i Londons East End. Han ønsket å gjøre noe mer utover gode gjerninger for de fattige han evnet å komme i kontakt med. Dermed forlot han Fabian Society og trådte i 1908 inn i Independent Labour Party. 
Under første verdenskrig var han bl.a. med i slaget om Gallipoli og ved fronten i Frankrike. Han hadde grad av major.

Politiker

I 1922 ble Attlee valgt til Underhuset i valgkretsen Limehouse i Øst-London (senere Whalthamstow West). Han hadde ministerposter i mellomkrigstidens labourregjeringer og ble i 1935 leder for partiet. Under andre verdenskrig var han visestatsminister under Winston Churchill i den nasjonale samlingsregjeringen.

Statsminister

I 1945 ble Attlee statsminister etter Labours seier ved parlamentsvalget. Labourregjeringen innførte den moderne velferdsstaten med en omfattende reform av helse- og sosialvesenet, hvor blant annet Storbritannias offentlige helsevesen National Health Service (NHS) ble grunnlagt. Samtidig ble det gjennomført en omfattende nasjonalisering av store samfunnsområder, som Bank of England, kullgruvene, stålindustrien, elektrisitetsverkene, gassverkene, telefonverket og jernbanen.
Også en stor del av avkoloniseringen av det britiske imperiet fant sted i denne perioden. Nye stater, som India, Pakistan, Burma og Sri Lanka, ble grunnlagt. 
Den kalde krigen oppstod også i Attlees regjeringstid, og her sto Attlee sammen med sin utenriksminister, Ernest Bevin, last og brast med USA og resten av den vestlige verden og var med på å grunnlegge NATO.
Labour gjenvant et knapt flertall i Underhuset i 1950, men tapte i 1951 valget til De konservative, og Attlee måtte gå av. Han ledet Labour inntil 1955, da han trakk seg tilbake.
Attlee ble adlet, forlot Underhuset og inntok et sete i Overhuset, der han var medlem til sin død i 1967.
Italiensk lira

Vatikanstaten

Vatikansk lira var den offisielle myntenheten i Vatikanstaten. Vatikanske lire var verd det samme som den italienske lira på bakgrunn av en overenskomst mellom Italia og Vatikanstaten. Italienske mynter og sedler var gangbar valuta i Vatikanstaten. Spesielle vatikanske mynter ble laget i Roma, Disse var gangbar også i Italia og San Marino
Vatikanstaten skiftet til euro samtidig med Italia. Som med vatikanske lire, har Vatikanstaten sine egne euro-mynter.
Geoffrey Burgon

Biografi

Burgon lærte seg selv å spille trompet for å prøve å komme inn i et jazzband da han gikk på grunnskolen Pewley Grammar School i Guildford. Han begynte på Guildhall School of Music and Drama og tok sikte på å bli en trompetist. Han fant imidlertid ut at han var mer interessert i komposisjon, men levde av å være trompetist fram til han var 30 år, før han ble komponist på heltid.
Da han oppnådde stor suksess med sin komposisjon Requiem ved Three Choirs Festival i 1976, ble hans renomme som komponist stadfestet og han fikk en rekke oppdrag. Han videreførte tradisjonen fra Benjamin Britten og innledet et langt samarbeid med kontratenoren James Bowman.
Burgon hadde stor suksess med komposisjoner for film og TV, og mottok to ganger både BAFTA-priser og Ivor Novello Award (for musikken til BBC-serien Tinker, Tailor, Soldier, Spy og for musikken til Granada-serien Gjensyn med Brideshead.
Han giftet seg i 1963 med Janice Elizabeth Garwood og hadde en sønn og en datter med henne. Ekteskapet ble senere oppløst, og han giftet seg i 1992 med den kanadiske pianisten og sangerinnen Jacqueline Krofchak (kunstnernavn Kroft), og disse hadde en sønn sammen.
Mary Wilson

Etter The Supremes

Wilson fikk store økonomiske problemer da Motown mistet interesse for gruppa i 1970-årene og flere av låtene deres ble store fiaskoer. Wilson gikk solo i 1977 og saksøkte Motown for deres dårlige management. Motown tilbød Wilson en platekontrakt og ble oppfordret til å droppe saken, til tross for at den i dag står som en av de sterkeste sakene mot Motown og selskapets direktør, Berry Gordy. Motown slapp Wilsons album Mary Wilson med singelen «Red Hot», som nådde 85.-plass på Billboard-lista.

Senere karriere

Motown droppet Wilson året etter med dårlig salgstall som grunn, til tross for kontrakten som sa at hun skulle få produsere fire plater over de neste fem årene. Wilson skrev i 1986 sin første biografi, Dreamgirl: My Life As A Supreme, hvor Motown, Berry Gordy og Diana Ross fikk gjennomgå. Boka er i dag en av de mest solgte artistbiografiene. Wilson slapp senere på 1980-tallet singlene «Don't Get Mad, Get Even» og «Ooh Child», og hun var en populær gjest hos blant andre David Letterman og Jay Leno. Hun var en av de store artistene som fikk opptre under Dionne Warwicks «That's What Friends Are For AIDS Concert 1988», sendt live til hele verden. 
Hun hadde på 1980-tallet store problemer med å få opptre i USA, ettersom Motown mente de eide navnet til The Supremes, en sak som de kom til enighet om i 1990. Wilson slapp sitt andre album Walk The Line, som fikk mye omtale i pressen. Plateselskapet CEO Records erklærte seg imidlertid konkurs dagen etter at albumet var utgitt. Wilson valgte dermed å utelukkende fokusere på konserter i Europa, noe hun fremdeles driver med. Hun framfører alt fra jazz til gamle Supremes-låter.
I 1988 ble The Supremes, og dermed Wilson, innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.