google/wiki40b huggingface dataset:
Dystetromma

Dystetromma er tittelen på en liten vandresagngruppe som handler om at de underjordiske eller huldrefolket deltar i krig. Disse sagnmotivene finnes over hele Europa. I Norge er dette en marginal sagngruppe, sannsynligvis fordi Norge i forhold til rikere land lenger i sør oftest har vært forskånet for krigshandlinger og herjing.
Reidar Th. Christiansen gav denne sagngruppa nr. ML 6040 i sin vandresagnkatalog.
Navnet Dystetromma har gruppen fått fordi et utbredt sagnmotiv forteller at når det kan høres tromming fra gården Dyste på Toten, varsler dette krig. Det er de underjordiske som forbereder seg til krigen. 
Sagn fra krigen mot svenskene i 1807 – 1814 forteller at usynlige underjordiske sto foran de svenske linjene og dyttet børsepipene opp slik at de skjøt over de norske soldatene. Andre forteller at trommingen fikk svenskene til å tro at nordmennene fikk forsterkninger.
«I sjølve kampen vann vi norske støtt, og vi laut vinna vi, for vi hadde hjelp tå Dyst.-kongen. Dyst-kongen er konge over dei underjordiske han, og når det er fare på ferde her i landet, kjem han marsjerande fram under låvebrua på Dyste med herfolket sitt.» sa en av fortellerne til Sigurd Nergaard.
Paul Bremer

Bakgrunn

Bremers far var president for Christian Dior Perfumes Corporation i New York og moren underviste i kunsthistorie ved University of Bridgeport. Bremer ble utdannet ved Yale, Harvard og universitet i Paris på 1960-tallet.

Karriere

Rett etter å ha blitt uteksaminert arbeidet Bremer for ulike myndigheter i blant andre Afghanistan og Malawi. På 1970-tallet arbeidet han for ulike amerikanske myndigheter, både hjemme i USA og internasjonalt blant annet i Kabul og i Oslo. I Oslo var han den amerikanske ambassades Deputy Chief of Mission fra 1976 til 1979.
Han har også arbeidet under Henry Kissinger og Alexander Haig (1981). Utover på 1980-tallet hadde Bremer stillingen som ambassadør i Nederland i perioden 1983 til 1986 og arbeidet for Kissingers internasjonale konsultfirma Kissinger Associates samt forsikringsselskapet Marsh & McLennan Companies, Inc. På 1990-tallet var Bremer ansatt hos ulike amerikanske myndigheter som arbeidet med sikkerhetsspørsmål og ble ofte konsultert av den amerikanske kongressen som ekspert på internasjonal terrorisme. I 2002 ble han også medlem av president Bushs rådgiverstab.
Irak: Som siviladministrator i Irak fikk Paul Bremer mye kritikk rettet mot seg da han den 23. mai 2003 sendte ut en ordre om å oppløse den irakiske hæren. Dette ble av mange sett på for å være en sterk bidragsyter til den kaotiske sikkerhetssituasjonen og det omfattende væpnede opprøret som oppstod i Irak rett etter invasjonen. Selve utnevnelsen av Bremer som leder for USAs sivile administrasjon i Irak ble også kritisert av ulike menneskerettighetsgrupper på grunn av at han var en talsmann for å lette på restriksjonene rundt CIAs samarbeid med individer og grupper som hadde gjort seg kjente med å bryte menneskerettighetene.
Den 14. desember 2004 ble Bremer tildelt Presidentens frihetsmedalje av president Bush. Bremer har gjennom sin diplomatkarriere lært seg å beherske en rekke språk foruten engelsk, som fransk, norsk, persisk og tysk.
I 2006 utga Bremer en selvbiografi kalt My Year in Iraq: The Struggle to Build a Future of Hope, som har blitt beskrevet som «en bortimot fortelling fra dag-til-dag som hefter seg til hva Bremer gjorde og med hvem han handlet sammen med, uten å gi større analyser eller innblikk.» Michiko Kakutani i The New York Times karakteriserte den som «en blanding av snurring og oppriktighet, er delvis et forsøk å utrede en del ‘Jeg fortalte deg så’ til sine kollegaer i administrasjonen, og delvis et forsøk på å spre (eller avskrive) ansvaret (eller skylden) ved å etterspore nøyaktig hvem i Det hvite hus, Pentagon og utenriksdepartementet som signert på eller beordret kritiske beslutninger som ble gjort i hans tjenestetid.»
Eg hadde ein gong ein båt

«Eg hadde ein gong ein båt» er en sang med norsk tekst av Herbjørn Sørebø, først utgitt av Vestlandsduoen (Ivar og Kari Medaas) på singleplaten Metronome J45-745 i 1967 (bakside: «Å, kvi skulle eg gå stad og gifta meg»). Den nådde nr. 9 på VG-lista.
Den norske versjonen er basert på Cornelis Vreeswijks svenske originaltekst «Jag hade en gång en båt» (1966) til melodi av den bahamanske folkesangen «The John B. Sails», gjort kjent som «The Wreck of the John B» (The Weavers 1950, arrangert av Lee Hays) og «Sloop John B» (The Kingston Trio 1958, The Beach Boys 1966).
Mens den vestindiske visen handler om en beryktet båt og dens mannskap, er Vreeswijks tekst et antikrigsbudskap.
«Eg hadde ein gong ein båt» er også innspilt av Nystogs på albumet På vegen att …, (2002) og av Sputnik på albumet Hjemkomsten til Johanne (2011).
Plaza de toros de Santamaría

Plaza de Toros de Santamaría er en tyrefektingsarena i Bogotá. Den befinner seg i San Diego i det administrative distriktet Santa Fe. Arenaen ble bygd i 1931 og har en tilskuerkapasitet på 14 500. Den brukes også til konserter og andre kulturelle aktiviteter.
Langsmed arenaen ligger boligkomplekset Torres del Parque som består av tre høyhus i murstein.
Transperson

Rettskrivning

Språkrådet anbefaler formen transperson (i motsetning til transeperson med ekstra e).

Historie

Svensk og tysk benytter det engelske fremmedordet transgender, men i Norge ønsket man isteden å finne et norsk ord. Man oversatte derfor transgender til transkjønnet. 
23. april 2005 skiftet Landsforeningen for transseksuelle navn til Landsforeningen for transkjønnete og vedtok samtidig at den skal bruke begrepet transkjønnet istedenfor transseksuell fordi det handler om kjønnsidentitet og ikke seksualitet.
Det oppstod dermed behov for å finne et nytt norsk ord som dekker begrepet transgender. Foreningen for Transpersoner Norge (FTP-N) gikk deretter 
i samråd med Språkrådet inn for begrepet transperson. Dette begrepet er siden tatt i bruk av Landsforeningen for lesbiske, homofile, bifile og transpersoner (LLH) og norske myndigheter.

Uenighet

Det er uenighet om hvilke grupper begrepet transperson omfatter. 
Noen personer som gjennomgår kjønnsbekreftende behandling betrakter seg selv kun som kvinner eller menn og identifiserer seg derfor ikke med begrepene transperson eller transseksuell. Dette er Harry Benjamin Ressurssenters (HBRS) offisielle syn.

Rettslig status

Norge er et av få land i verden som har et system med kjønnsbestemt personnummer. Det tredje siste sifferet er partall for kvinner og oddetall for menn. For å eksistere som juridisk individ må man ha enten mannlig eller kvinnelig kjønn. I Norge kan er det ingen krav til medisinsk behandling for å bytte juridisk kjønn.

Vold

Personer er blitt dømt for hatkriminalitet mot transpersoner, hvorav noen av tilfellene har ført til dødsfall. I 2001 brukte Dag Øistein Endsjø uttrykket  «myndighetenes unnfallenhet» blant annet om angrepet på Desiree Hafstad, hvor «hun fikk knust neseskilleveggen og lekkasjer av væske fra hjernehinnen» (...) « fordi noen ikke likte at hun var transseksuell».
Eivind Rindal (fra LHH) sa i Byavisa i 2013 at «Norge er et av de dårligste landene i den vestlige verden på transrettigheter. Mange land i den tredje verden, som Nepal og Thailand, er også bedre enn oss (...) Transpersoner er mer utsatt for psykiske plager, overgrep og hatkriminalitet i samfunnet». I 2014 skrev Agderposten at «80–90 prosent av lesbiske, homofile og transseksuelle melder ikke fra til politiet om hatkriminalitet». 
Amnesty.no sier at «I en undersøkelse foretatt av LHBT-solidaritetsorganisasjonen Lambda Instanbul i 2010 viste at over 89 prosent av de 104 transseksuelle kvinnene som deltok i undersøkelsen sa at de hadde vært offer for fysisk vold i politiets varetekt».
En studie som ble utført av Velferdsforskingsinstituttet NOVA ved Høgskolen i Oslo og Akershus konkluderer med at det er utført for lite internasjonal og nasjonal forskning omkring omfanget av vold mot blant annet transpersoner til at man kan foreta en kvantitativ kartlegging.
California innførte i 2014 et forbud mot å bruke ofres seksuelle orientering eller kjønnsidentitet som en formildende omstendighet i drapssaker som ble ført for retten. Gay Panic- og Trans Panic Defense kalles «homopanikk» og «transpanikk» som forsvar.
Langstreket metallfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 33–38 mm), rødbrunt nattfly. Arten ligner mye på slektningen kortstreket metallfly (Plusia putnami), men skiller seg fra denne ved å være mer smalvinget, og særlig med at den sølvhvite streken nær vingespissen er lengre og smalere. Dessuten ser det ut til at det to artenes utbredelse overlapper lite i Norge. Forkroppen er rødbrun med en høy tverr-kjøl av oppstående, hårlignende skjell, i midten med en timeglass-formet tegning avgrenset av en smal, mørk stripe. Forvingen er rødbrun med gulaktige områder, og fire smale, rødbrune tverrlinjer. Vingeårene er brune og markerte. Midt i vingen er det to sølvhvite flekker som noen ganger er sammenvokste. Ved vingespissen er de fremste tre åremellomrommene brungule, det fjerde har en langstrakt, sølvhvit flekk. Bakvingen er lyst gulbrun med brun bestøvning. Bakkroppen er lyst brungul.

Levevis

Denne arten er knyttet til våte områder som myrer, våtenger og fuktige strandenger. Larvene utvikler seg på ulike sumpplanter som starr (Carex spp.), sverdlilje (Iris pseudacorus) og vassgro (Alisma plantago-aquatica). De overvintrer. Arten har en lang flygetid fra juni til september, sannsynligvis har den i alle fall delvis to generasjoner.

Utbredelse

den er utbredt i Palearktis. I Norge er den nokså vanlig langs kysten fra Aust-Agder til Sør-Trøndelag, men ganske sjelden på Østlandet, det er noen få funn ved Oslofjorden og i Lom i Oppland.
Steinar Thomassen

Steinar Jacob Thomassen (født 7. november 1969) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett.
Thomassen ble uteksaminert fra Universitetet i Oslo i 1996 og fikk møterett for Høyesterett i mai 2009. Han har tidligere arbeidet som politifullmektig ved Østerdal politidistrikt, advokatfullmektig og senere advokat i Advokatfirmaet Storberget AS, samt dommerfullmektig ved Sør-Østerdal tingrett. Han etablerte egen advokatvirksomhet i Tønsberg i 2001. Thomassen var partner i Advokathuset Tønsberg AS frem til 1. januar 2010 da han flyttet sin virksomhet til Advokatfellesskapet Thomassen, Lie & CO.
Netwide assembler

Netwide assembler (NASM) er en assembler og disassembler for Intels x86-arkitektur. Den kan brukes til å skrive 16-biter, 32-biter (IA-32) og 64-biter (x86-64) programmer. NASM er en av de mest populære assemblere for Linux. Den finnes også for andre Unix-lignende systemer, Microsoft Windows og OS X. Tidligere ble den også brukt på MS-DOS og OS/2.
NASM 0.90 ble lansert i oktober 1996. Siste versjon er 2.11.08 fra 21. februar 2015. Den ble opprinnelig utviklet av Simon Tatham med hjelp fra Julian Hall, og blir for tiden utviklet av et team under ledelse av Hans Peter Anvin. NASM er åpen programvare som er tilgjengelig under 2-klausul BSD-lisensen.
Mawlawiya

Mawlawiya (fra persisk مولويه - Molavīyeh) eller Mevlevi (tyrkisk skrivemåte) er en sufi-orden (tariqa) grunnlagt i Konya (dagens Tyrkia) i 1273 av tilhengere av Jalal ad-Din Muhammad Balkhi-Rumi (1207–1273), kjent som Mawlana, «Vår leder» blant tilhengerne.
Mevleviene er kjent for sin rike poetiske og musikalske tradisjon, og særlig for sin seremoni (semâ) med virveldans, hvorfra de fikk tilnavnet «de dansende dervisjer» i Vesten. Virveldansen er en form for meditasjon og utøves til musikk kalt ayin, som utføres av minst én sanger, én fløytespiller (neyzen), én paukist og én cymbalist. UNESCO inkluderte i 2005 seremonien i sin liste over mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.
For å bli opptatt i ordenen, gikk personer tradisjonelt gjennom 1001 dager med tilbaketrukket trening i et mevlevihane, en form for kloster, der de lærte de om etikk, leveregler og tro gjennom praksis med bønn, religiøs musikk, poesi og virveldans. Etter treningen var gjennomført, forble de medlemmer av ordenen, men gikk tilbake til et vanlig liv med familie or arbeid.
Mawlawiya ble i likhet med andre sufi-ordener forbudt i 1925, som følge av sekulariseringspolitikken i den nye tyrkiske republikken. Hovedlosjen deres ble omgjort til museum, men mange medlemmer holdt tradisjoner i live under private samlinger. 30 år senere ble seremoniene tillatt igjen, men kun fremført offentlig. Etter at ytterligere restriksjoner ble lettet på 1990-tallet, har flere grupper arbeidet med å tilbakeføre seremoniene i en original form. Likevel har de spirtuelle og religiøse dimensjonene ved seremoniene i stor grad gått tapt.
Galtefjorden

Galtefjorden (nordsamisk: Gálltavuotna) er en fjord på nordsida av Sørøya i Hasvik kommune i Finnmark. Fjorden er 14 kilometer lang, og går fra innløpet mellom Skarvnæringen i vest og Presten i øst, sørover til bygda Børstrand innerst i fjorden. Det dypeste punktet i fjorden, mellom Innervoksen og Skarvskjer, er 202 meter.
På østsida av fjorden ligger Flatøya, og herfra går Jektefjorden mot nordøst. Galtefjorden har mange bukter og viker. Lengst sør deler fjorden seg i tre mindre fjordarmer. Lengst vest ligger Dønnesfjorden, deretter Børrfjorden som fortsetter rett sørover, og Nordfjorden som går mot sørøst.
Det er bosetning i Dønnesfjorden, som har veiforbindelse til kommunesenteret Hasvik lenger sør på øya, og i den veiløse Børrfjorden. Resten av fjorden er ubebodd.
Solifugae

Utseende

Middelsstore til ganske store (opptil 70 mm), sylindriske, hårete, langbeinte edderkoppdyr. Deres mest påfallende trekk er chelicerene, som er utviklet til store, skarpe, fremoverrettede sakser. Chelicerene er vanligvis lengre enn forkroppen. De har bare ett par øyne som sitter nær hodets fremkant. Pedipalpene er lange og tynne, slik at det ser ut som om dyret har fem par bein. De holdes opp foran dyret som føleorganer, det samme gjør det første beinparet, som er ganske tynne. Beina er temmelig lange og slanke, med tallrike sansehår (trichobothrier). Bakkroppen er avlangt oval, tydelig ledd-delt. De har ikke noen form for halevedheng.

Levevis

Solifugene lever mest i varme og tørre områder. De er nattaktive rovdyr som tilbringer dagen i utgravde huler eller under steiner. De er raske løpere, dog ikke så raske som mytene (se nedenfor) vil ha det til. De har ikke giftkjertler, men de store og skarpe kjevene er likevel fryktinngytende våpen. De store artene bør behandles med respekt da de lett biter gjennom huden på et menneske og sårene dette gir lett kan bli infiserte.

En myteomspunnet gruppe

Disse nattaktive dyrene med de store kjevene har blitt omspunnet med en rekke myter som ikke har noen rot i virkeligheten. Disse bygger dels på innfødte myter i områdene der de holder til, dels er de nykonstruksjoner. Det er riktig at solifugene er raske løpere, men fullstendig feil at de kan oppnå hastigheter på 50 kilometer i timen eller mer over ørkensanden, eller at de gir fra seg skrikende lyder. En annen utbredt myte er at de har et bitt som virker bedøvende, og angriper sovende mennesker og dyr, bedøver dem og river ut kjøttstykker fra dem. Solifugene har ikke noen form for gift. Deres vanlige byttedyr er insekter, det er ikke påvist at de angriper dyr som er større enn disse.
Mussenden Temple

Mussendeen Temple er en liten sirkulær bygning lokalisert på en klippe nær Castlerock i Londonderry, høyt over Atlanterhavet på nordvestkysten av Nord-Irland.
Tempelet ble bygget i 1785 og er en del av godset til Frederick Hervey, 4. jarl av Bristol, Biskop av Derry. Bygget som et bibliotek og modellert etter Vestatempelet i Roma, er tempelet dedikert til minne om Herveys søskenbarn Frideswide Mussenden. Gjennom tiårene har erosjon gjort at klippekanten stadig har krøpet nærmere tempelet. I 1997 gjennomførte The National Trust sikringsarbeid for å stabilisere klippen for å hindre tap av bygningen.
Ingraveringen som går rundt huset leser, «Tis pleasant, safely to behold from shore/ The rolling ship, and hear the tempest roar.», som for øvrig er en sitering tatt fra den greske poeten Lucretius.
Ettersom Mussenden Temple nå, sammen med nærliggende herregården, Downhill Castle, tilhører The National Trust, er tempelet åpnet for allmennheten fra morgen til kvelden. Tempelet i seg selv er åpent på spesielle dager og det er gratis inngang for den som måtte ønske å se tempelet fra innsiden.
I 2007 fikk tempelet tillatelse til å holde vielsesseremonier.
Sukkerdøden

Sukkerdøden er en kriminalroman av Unni Lindell utgitt på Aschehoug høsten 2010. Det er den åttende boka om etterforsker Cato Isaksen.

Plott

Selve boka starter med at Martin Egge, Kripossjefen, blir påkjørt. Han blir fraktet til sykehus i koma, og så dør han på sykehuset. Først trodde alle at han døde av skadene, men det gjorde han altså ikke. Han ble kvalt på sykehuset med en pute. Dermed får Cato Isaksen en ny kjempesak å jobbe med. Denne gangen tar han med seg Marian Dahle, en god venn av den avdøde, på laget. Dette kan selvfølgelig by på utfordringer for etterforskningen.
Etter hvert i boka begynner Cato å irritere seg over Marian. Han ser virkelig ikke på henne som en lagspiller, ettersom ingen vet helt hva hun holder på med. Det eneste Cato vet, er at hun tok til seg en saksmappe hun ikke skulle ha og at hun var på sykehuset hos Martin Egge rett før han ble drept. Kan hun være innblandet i det som har skjedd? Og hva er det egentlig hun holder på med?
Parallelt med etterforskningen følger vi Kari Helene Bieler, en ung og overvektig jente. Hun er også datteren til en av lederne i Undervisningsbygg. Plutselig en dag som hun skulle inn på bakeriet hun var innom nesten daglig, husker hun hva som skjedde med lillebroren som døde for mange år siden. I dødsattesten sto det at det var krybbedød, men det viste seg at han døde av noe helt annet.
Denne gamle saken, og drapet på kripossjefen viser seg etter hvert å ha en sammenheng. En vennegjeng etablert for lenge siden blir også i sentrum av etterforskningen. Hva har egentlig skjedd her? Og hvordan kan disse to sakene ha en sammenheng?
Mot veggen

Handling

Filmen begynner i Hamburg. «Cahit», en 40 år gammel alkoholisert tyrkisk innvandrer, kjører inn i en vegg. Mens han ligger på sykehus blir han kjent med «Sibel», som også har forsøkt å ta sitt liv. «Sibel» er en ung tyrkisk kvinne som gjør opprør mot sine tradisjonelle foreldre. Hun vil leve sitt eget liv, og sier «jeg vil leve, jeg vil danse, jeg vil knulle — og ikke bare med én type». For å oppnå denne uavhengigheten fra sin strenge far og dominante bror ønsker hun å inngå et skinnekteskap. Cahit, som har lagt sitt tyrkiske morsmål til side, reagerer sensitivt på alle spørsmål om sin bakgrunn og tjener til livets opphold ved å samle tomflasker. Han går etter noe tøven med på dette. I begynnelsen ser han udelaktig på mens Sibel etter bryllupet fører et bekymringsløst og løssluppent liv. Men etterhvert blir det klart for ham at han føler mer for Sibel, og at han elsker henne. Hans besettelse for henne går så langt at han i affekt dreper en av Sibels tidligere one-night-stand. I tiden etter blir Sibel, som nå selv har forelsket seg i Cahit, utstøtt av sin familie. Hun lover å vente på Cahit, og reiser til sin kusine i Istanbul. Der bryter hun fullstendig sammen og går under i sin sorg. Da Cahit etter å ha blitt løslatt fra fengselet vil oppsøke henne, har hun fått orden på livet igjen, en ny kjæreste og en datter. Etter to felles dager skilles Sibels og Cahits veier, da Sibel ikke kan eller vil følge Cahit til hans fødeby Mersin.
Brockhampton (musikkgruppe)

2012–2014: ALIVESINCEFOREVER

Brockhampton ble først dannet i 2012 av skolekameratene Ian «Kevin Abstract» Simpson og Ameer Vann, under navnet ALIVESINCEFOREVER. I 2013 utga ALIVESINCEFOREVER sitt debut-EP, «The ASF EP». På denne tiden besto gruppen av Kevin Abstract, Ameer Vann, Dom McLennon og Mic Kurb (senere kjent som Rodney Tenor). I slutten av 2014 ble ALIVESINCEFOREVER oppløst for å starte på nytt som gruppen Brockhampton.

2014–2016: Navnebyttet og All-American Trash

Etter utgivelsen av Kevin Abstract sitt album MTV1987, byttet ALIVESINCEFOREVER navn til BROCKHAMPTON og la til flere nye medlemmer i gruppen, noen av disse nye rekruttene var gjennom Kanye West fan forumet KanyeToThe. I januar 2015, slapp BROCKHAMPTON sin debutsingel «BET I», sammen med en video regissert av gruppemedlemmet Henock «HK» Sileshi og Franklin Mendez. Denne låten og dens video har senere blitt fjernet fra YouTube og Soundcloud, og er kun tilgjengelig på Spotify. Senere det året, den 16. juni slapp BROCKHAMPTON sin andre singel, «HERO». Den samme måneden vant BROCKHAMPTON VFiles Loud konkurransen, og fikk en profesjonell regissert musikkvideo for deres neste singel, «DIRT», sluppet gjennom Fool's Gold Records.
I 2016 slapp BROCKHAMPTON sin debut-mixtape, All-American Trash, gratis.

2017: Saturation trilogien.

I januar 2017, slapp BROCKHAMPTON en ny singel, «CANNON». I Mai 2017, slapp BROCKHAMPTON «FACE», den første singelen til deres debutalbum Saturation. Utover den neste måneden, slapp BROCKHAMPTON flere singler for å promotere albumet, inkludert «HEAT», «GOLD», og «STAR», som alle fulgte med videoer regissert av Kevin Abstract, som også var filmet i deres nabolag i South Central, Los Angeles. Den samme måneden ble det annonsert at BROCKHAMPTON skulle være emne for en kommende Viceland serie kaldt "American Boyband, serien hadde premiere 8. juni. En egen singel utenom albumet ble sluppet den samme dagen. Debutalbumet Saturation ble sluppet den neste dagen, 9. juni, og ble tatt godt imot av kritikere.
Kort tid etter utgivelsen av Saturation, uttalte Kevin Abstract at de allerede holdt på med en oppfølger, Saturation II, som var sagt å skulle slippe i august. 1. august slapp de debutsingelen for Saturation II, med navnet «GUMMY», en uke senere ble singel nummer to med navnet «SWAMP» sluppet. 15. august ble enda en singel, «JUNKY» sluppet, senere denne dagen annonserte de også via twitter at albumet, Saturation II kom ut 25. august 2017.
Tre dager før Saturation II ble sluppet, kom boybandet med singelen "FOLLOW", hvor gruppemedlem Robert "Roberto" Ontenient annonserer at dette er den første singelen for å promotere Saturation III. Saturation var nå offisielt en trilogi, og gruppen ble hedret for å ha sluppet en album-trilogi i løpet av et halvår. Saturation III ble utgitt 15.desember, 2017, etter sangene "BOOGIE" og "RENTAL" ble sluppet på forhånd. Førstevnte kom ut 12.desember og "RENTAL" ble sluppet kvelden før albumet, 14. desember. De to nevnte singlene har musikkvideo på YouTube, mens musikkvideoen til "ZIPPER" ble sluppet eksklusivt på Brockhampton-appen.
Florence Foster Jenkins (film)

Handling

Filmen er basert på en sann historie om Florence Foster Jenkins (Meryl Streep), en arving i New York som eier sin egen musikklubb. Hun forsøker å bli en operasanger med hjelp av ektemannen St. Clair Bayfield (Hugh Grant) og pianisten Cosmé McMoon (Simon Helberg), selv om sangstemmen ikke er mye å skryte av.
Mynttorget

Historikk

Bymuren rundt Gamla stan begynte å miste sin funksjon på 1600-tallet. Den ble derfor revet og omkring plassen der Norreport var, ble det anlagt et nytt torg. På slutten av 1600-tallet, eller muligens noe senere, fikk dette torget navnet Mynttorget etter det nye myntverkshuset, «Kungliga Myntet», som i 1696 ble oppført på Ledamotshusets nåværende plass. I myntverkshuset ble svenske mynter preget fram til 1784. Deretter ble det revet, og på plassen ble det oppført et kongelig kanslihus som stod ferdig i 1790.
På begynnelsen av 1930-tallet ble det gamle kanslihuset revet, og et nytt ble oppført.