google/wiki40b huggingface dataset:
Hallgeir Furnes

Bakgrunn

Han vokste opp i Bruvik og Mjølkeråen i Åsane, hvor hans foreldre var lærere. 
Han fikk eksamen fra Notodden Lærerskole i 1929 og hadde flere lærerstillinger rundt om i landet i en tid hvor det var overflod av lærere: Øymark, Eidsvåg, Hjartdal og Meland. Han tok tilleggsutdanning ved Statens Sløyd- og Tegnelærerskole i 1939 og ved Norges lærerhøgskole i 1949.

Ullensaker

I 1941 kom han til Ullensaker, hvor han ble aktivt med i motstandsbevegelsen. Mens han tidligere hadde vært politisk engasjert for Venstre, var det ikke noe lokallag for det partiet i Ullensaker, så han engasjerte seg i Arbeiderpartiet og kom inn i kommunestyret ved første valg etter krigen. Selv om han ikke hadde erfaring fra kommunestyre fra før, ble han valgt til varaordfører, et verv han hadde fra 1946 til 1951. Da ordføreren ble syk, overtok han selv som ordfører, og var det i åtte år, fra 1952 til 1959. Etter hvert ble han rektor og siden skoleinspektør i kommunen.

Skoledirektør

I 1961 ble Furnes skoledirektør i Sogn og Fjordane, og i 1963 flyttet han til Kristiansand for å bli skoledirektør i Vest-Agder. Denne jobben hadde han til han gikk av med pensjon i 1978. I seks av disse årene var han også fungerende fylkesskolesjef og formann i Kristiansand bibliotekstyre. Han var også med i Forsøksrådet for skoleverket. I 1979 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull. 
Som pensjonist forble han bosatt i Kristiansand.
Syntetismen

Syntetisme i billedkunsten er å skape en syntese av sine uttrykk av den ytre og indre virkelighet. De skulle uttrykke de opprinnelige og barnlige følelsene som bretagnerne (mennesker fra Bretagne, Frankrike) hadde. Det som karakteriserer syntetismen var store rene fargeflater og kraftige sorte konturer. Og fargene som ble brukt skulle ikke fortelle om den ytre natur men om den indre opplevelsen.
Paul Gauguin blir forbundet med denne ismen. Han klarte å gi syntetismen et fortettet og meningsfullt uttrykk. Han ville bli som menneskene han malte, han ville at kunst og liv skulle bli ett. Han flyttet fra kultur og sivilisasjon til områder i Stillehavet som han betraktet som urørt.
Oncideropsidini

Utseende

Middelsstore, gråbrune trebukker. Hannens antenner er tynne og betydelig lengre enn kroppen.

Utbredelse

Slekten Phelipara er utbredt i Sørøst-Asia.
Molde Blitz Speed Rocknroll

Molde Blitz Speed Rocknroll er et musikkalbum med Bannlyst, utgitt den 15. september 2011.
Sainthia

Demografi

Ifølge den nasjonale folketellingen i 2001 hadde Sainthia en befolkning på 39 244. Menn utgjorde 51 % av befolkningen og kvinner 49 %. Sainthia hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 66 %, altså høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 73 % av mennene kunne lese, mens kun 59 % kunne det samme. 11 % av byens befolkning var barn under seks år.
Davis Cup 2018

Davis Cup 2018 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2018 som fant sted i flere forskjellige steder fra 2. februar til 25. november 2018. Det ble konkurrert for nasjonslag, og finalen gikk i Villeneuve-d'Ascq i Frankrike mellom Frankrike og Kroatia.
Fredrikke Marie Qvam

Bakgrunn

Hun vokste opp på By i Steinkjer, og ble gift med Ole Anton Qvam i 1865. Etter bryllupet flyttet de til Gjævran gård ved Steinkjer. Qvam mistet flere av sine barn på grunn av tuberkulose; hennes sterke sosiale engasjement har blitt sagt å delvis være et resultat av dette.

Karriere

I 1896 stiftet hun Norske Kvinners Sanitetsforening, og satt som formann til 1933. Hun arbeidet for full stemmerett, etablerte i 1898 Landskvindestemmeretsforeningen sammen med Gina Krog, og satt i perioden 1899 til 1903, som formann i Norsk Kvinnesaksforening. Fra 1904 var hun stifter og deretter nestformann i Norske Kvinders Nasjonalråd.
Qvam var sentral i forløpet til kvinneoppropet som støttet unionsoppløsningen i 1905, og hadde betydelig kontakt gjennom sin manns politikernettverk i Venstre. Måten hun nådde frem til ulike kvinnegrupper på, har blitt kalt «husmorlinjen», og i tidsskriftet Samtiden ble hun i 1915 benevnt «Korridorenes Dronning». En av hennes taktikker var å kontakte fruer som var gift med landets ledende menn, for derved å få en sterkest mulig indirekte innflytelse.

Ettermæle

Fredrikkeprisen, som deles ut av Norske Kvinners Sanitetsforening, er oppkalt etter henne.
Hun har også fått en gate i Oslo oppkalt etter seg, Fredrikke Qvams gate ved Gamle Aker kirke.
Liègeøya

Liègeøya er en øy i Antarktis, beliggende i Det antarktiske arkipel utenfor vestkysten av Antarktishalvøya. Den er 14 kilometer lang og fem kilometer bred og ligger nordøst for Brabant Island
Østkysten av øya ble kartlagt i januar 1898 av Belgica-ekspedisjonen under Adrien de Gerlache, som navnga den etter provinsen Liège i Belgia.
Gibboryctes

Utseende

Store og brede, svarte biller. Hannen har et langt, ugrenet, krumt horn på hodet, som er bredt og trekantet, pronotum er bredt uthulet foran men har ingen tenner eller horn langs kanten av gropa. Kjevene (mandiblene) stikker tydelig fram foran. Forleggen (protibia) har fire tenner på utsiden. Som vanlig hos hornbiller mangler hunnen hornet som hannen har.

Levevis

Ingenting er kjent om biologien til disse billene, som tilsynelatende er ganske sjeldne. De voksne er trolig nattaktive.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika, én art når nord til Panama.
H. T. Webster

Liv og karrière

Webster ble født i Parkersburg i Vest-Virginia i 1885, men vokste opp i den lille byen Tomahawk i Wisconsin med rundt 3000 innbyggere hvor hans far var en apoteker. Han begynte å tegne da han var i syvårsalderen, da han var tolv år gikk han over fra sigaretter til sigarer, og det samme året solgte han sin første serie for fem dollar til magasinet Recreation.
Han studerte tegning fra et brevkurs da han var 15 år og to år senere forlot han videregående skole og Tomahawk for å studere i Chicagos tegneskole Frank Holmes School of Illustration. Her hadde også Harry Hershfield fått grunnleggende utdannelse, men dessverre stengte skolen kun noen uker etter at Webster hadde begynt, noe som endte hans formelle tegneutdannelse. Med liten suksess som frilanstegner begynte Webster å tegne for avisen Denver Republican, hoppet over til konkurrenten Denver Post hvor han fikk 15 dollar i uka for tegne sportstegninger.
Senere dro han tilbake til Chicago hvor han i tre år tegnet politiske tegninger for Chicago Inter-Ocean som blant annet førte til at en politiker foreslo å innføre en lov som forbød lite smigrende tegninger. Etter å ha tegnet to år for The Cincinnati Post hadde han spart nok til å tilbringe et år på reise verden over. Da han kom tilbake fra Kina begynte han å jobbe for avisen New-York Tribune i 1912. Fire år senere, den 2. august 1916 giftet han seg med Ethel Worts, kun to uker etter at han hadde møtt henne.
Titlene på Websters tegneserier reflekterte ulike situasjoner, eksempelvis Our Boyhood Ambitions («Våre barndoms ambisjoner») og Bridge («Broen»). I 1924 gikk han over til avisen New York World hvor han tegnet The Timid Soul («Den forsagt sjel») med den forsagte figuren Caspar Milquetoast, navnet er sammensatt fra en frokostblanding, melk og toast (soll). Webster beskrev ham som «mannen som snakker lavt og blir slått med en stor stokk». En del moderne amerikanske ordbøker definerer begrepet «Milquetoast» som «en meget sky eller tilbaketrukket person».
I 1927 trente Webster sin venstre hånd i tre måneder etter å ha fått et vanskelig tilfelle av leddgikt (arthritis) som påvirket og svekket hans høyre hånd. I 1931 gikk New York World inn, men det samme året utga forlaget Simon & Schuster en samling med opptrykk av The Timid Soul. Han begynte da for New York Herald-Tribune hvor han begynte å tegne den lengre søndagsutgaven av The Timid Soul, og tegnet andre figurer i ukedagene: Caspar Milquetoast søndag og mandag. Ungdommelige lykke i The Thrill That Comes Once in a Lifetime, og det motsatte i Life's Darkest Moment, ble utgitt lørdag og tirsdag. På onsdag drev serien The Unseen Audience satiriske spark mot radioprogrammer. Hver torsdag ble How to Torture Your Husband (or Wife) publisert og hver ukedag ble avsluttet på fredag med Bridge.
I løpet av 1940-tallet levde Webster i Shippan Point i Stamford, Connecticut. Hans assistent, Herb Roth, tok over alt tegnearbeidet da Webster døde i 1952, men det varte ikke lenge da Roth selv døde året etter. Den siste av nye tegninger ble trykket i New York Herald Tribune den 4. april 1953.
Solordenen

Solordenen (spansk: Orden El Sol del Perú) er en peruansk orden. Den ble etablert i 1921, men fører sin historie tilbake til 1821. Solordenen er Perus fremste orden. Den tildeles peruanere så vel som utlendinger for sivile og militære fortjenester.

Bakgrunn

Ordenen ble opprinnelig innstiftet 8. oktober 1821 som Solens orden av general José de San Martín etter at han erobret Lima og ble benyttet for å hedre innsats i kampen mot Spania. Ordenen ble opphevet i 1825, men fornyet 14. april 1921 under president Augusto B. Leguía y Salcedo. Anledningen var landets hundreårsjubileum som selvstendig stat.
Ordenen rangerer som nummer en av Perus ordener, foran Ordenen for utmerkede tjenester.

Insignier

Ordenstegnet for Solordenen består av en stjerne med atten stråler. Stjernen er i gull. Midtmedaljongen har Perus riksvåpen som motiv og er omgitt av en rødemaljert bord med innskriften «ORDEN DEL SOL DEL PERÚ» og årstallet «1821» på et hvitt felt. Medaljongen er omgitt av en laurbærkrans. Kransen er i gull for offiserer, i grønn emalje for høyere grader. Ordenstegnet er opphengt i båndet i en grønnemaøjert krans.
Ordensstjernen er en større versjon av ordenstegnet.
Ordensbåndet er purpurfarget.

Tildeling

Solordenen tildeles for sivile og militære fortjenester og kan tildeles både peruanske og utenlandske statsborgere.
Ordenens øverste klasse kan også tildeles med kjede og diamanter, en hedersbevisning som er reservert for utenlandske statsoverhoder.
Holsnøy

Holsnøy (eller Holsnøyni) er ei øy i Meland kommune, Hordaland. Den har et areal på 89,14 km². Øya er kommunens største og utgjør hoveddelen av kommunens areal. Det er bruforbindelse sørøst på øya over Flatøy til Lindåshalvøya og Bergenshalvøya. 
Frekhaug, som er kommunens administrasjonssenter, er øyas største tettsted. Høyeste punkt er Eldsfjellet med 324 moh og det største vannet er Storavatnet.
Under andre verdenskrig ble det anlagt et tysk kystbatteri på Holsnøy. Batteriet, Marine Küsten Batterie Skjellanger 5/504, ble oppsatt med tre 15 cm kanoner med skuddvidde 19 000 m, i september 1940.
Forskningspolitikk

Forskningspolitikk er et norsk fagblad, et uavhengig organ for fagbasert analyse og debatt om forskning, høyere utdanning og innovasjon. Målgruppen er lesere med interesse for forsknings- og innovasjonspolitikk. Bladet utgis av Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning. Første utgave kom i august 1978.
Den trykte utgaven kommer ut fire ganger i året og distribueres gratis til dem som ønsker det. Per 2018 er opplaget rundt 7000 eksemplarer. Nettutgaven oppdateres også mellom de trykte utgavene.
Forskningspolitikk utgis med støtte fra Norges forskningsråd. Forskningspolitikk er medlem av Fagpressen og redigeres i tråd med Redaktørplakaten. Redaktør er Per Koch.
Deggendorf

Deggendorf er en by i distriktet Niederbayern i den tyske delstaten Bayern, og ligger ved foten av Bayerischer Wald. Byen er forvaltningssentrum for landkretsen av samme navn. Den har et areal på 77,21 km², og har 31 421 innbyggere (2006).
Deggendorf ligger ved Donau, vel 70 km nedstrøms for Regensburg, ca. 60 km oppstrøms for Passau, og like ved sideelven Isars munning.

Historie

Deggendorf er første gang omtalt i en kunngjøring av kong Henrik II vedrørende klosteret Niedermünster i Regensburg. Byen fikk tidlig strategisk betydning, ut fra sin beliggenhet ved et gammelt vadested i Donau. De slektene som har hersket i Bayern gjennom historien la derfor alltid vekt på å hevde sitt nærvær i byen. Deggendorf oppnådde bystatus mellom 1316 og 1320 og begynte da for alvor å tiltrekke seg mer av handelsvirksomheten fra det nærmeste omlandet.
På 1330-tallet ble byens jødiske samfunn utradert som følge av en pogrom.
Under trettiårskrigen, i årene 1633-34, døde 2/3 av befolkningen i Deggendorf av pest. Under de spanske og østerrikske arvefølgekrigene ble deler av byen satt i brann og ødelagt. I de påfølgende tiårene gjenoppsto byen, i den barokke stil som den fortsatt er preget av, særlig symbolisert ved det karakteristiske, høye kirketårnet Grabkirchenturm, oppført i 1722.
Jalousie (Tango Tzigane)

«Jalousie (Tango Tzigane)» er en komposisjon av den danske komponisten, Jacob Gade. Den ble skrevet i 1925 og ble snart populær over hele verden.

Bakgrunn

Stykket ble komponiert på Tibirke Mølle, hvor Gade hadde en feriebolig. Den ble først fremført av et 24-manns orkester på den betydningsfulle kinoen, Palads Theatre, i København, og dirigert av Gade 14. september 1925.
Gade var hoveddirigent for kinoorkesteret på den tiden. Melodien ble brukt som en del av akkompagnementet under den danske premieren av stumfilmen, Don Q, Zorros sønn (Don Q, Son of Zorro).

Publisering

Melodien ble publisert i 1925 av Gade og Warny i Danmark, så det påfølgende år i New York og Paris. Radiosendinger og bruken av den i filmer i 1930-årene spredte stykkets popularitet. I 1938 ble den første innspillingen gjort av the Boston Pops Orchestra, dirigert av Arthur Fiedler for Victor. Mange andre innspillinger fulgte, ofte med forskjellige arrangementer, eller med sang.
Peter Kreuders orkester spilte den inn i Berlin 16. november 1937. «Jalousie» («Tango Tzigane») ble utgitt på 78-platene Telefunken A-2369 i Tyskland samt Telefunken T-8135 og Telefunken T-8219 i Norge.
Vera Bloom har skrevet en engelskspråklig tekst med tittelen «Jealousy». Frankie Laine with Paul Weston & his Orchestra, Carl Fischer: Piano, spilte inn sangen. Den ble utgitt på singlen Columbia 4-39585 i 1951.

Norsk versjon

Øistein Frantzen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Sjalusi».

Musikk

Verket består av to temaer: Det første, «et temperamentsfull tema i D-moll», etterfulgt av en «lyrisk seksjon i D-dur», som begge har en typisk tangorytme. Selv om det ble Gades mest populære og suksessfulle verk, skrev han flere tangoer, slik som «Romanesca, Tango» i 1933.
Diners, Drive-Ins and Dives

Diners, Drive-Ins and Dives er et amerikansk matprogram som har gått på Food Network siden 2007. Programmet blir ledet av Guy Fieri. Programkonseptet er en «road trip» hvor Fieri kjører omkring i Nord-Amerika i en rød Chevrolet Camaro og prøver forskjellige mer eller mindre enkle spisesteder og restauranter (diners, drive-in-restauranter og «dive bars»). Programserien hadde premiere 23. april 2007, men begynte opprinnelig som en TV-spesial 6. november 2006.
Den blå lotus

Den blå lotus (orig. Le Lotus bleu) er et tegneseriealbum som omhandler journalisten Tintin. Forfatter og illustratør er den belgiske tegneserieskaperen Hergé. Serien ble publisert i avisen Le Petit Vingtième før den ble samlet og utgitt som album i 1936.

Historien

Den blå lotus er det femte albumet om Tintin og er fortsettelsen på albumet Faraos sigarer. Albumet omhandler den unge journalistens kamp mot narkotikabander i Kina under den japanske okkupasjonen. Den blå lotus er også navnet på en opiumsbule i Shanghais internasjonale konsesjonsområde som er sentral i historien. Tintins erkefiende Rastapopoulos dukker også opp i handlingen som hjernen bak opiumskartellet sammen med den japanske forretningsmannen Mitsuhirato.

Kunstnerisk og politisk perspektiv

Albumet representerer et vendepunkt i Hergés kunstneriske karriere, for i motsetning til albumene Tintin i Kongo og Tintin i Amerika som ga et lite korrekt og tildels rasistisk bilde av urbefolkningen, la han denne gangen ned mye arbeid i å fremstille fiktive personer og hendelser så korrekte som mulig i forhold til kultur og samtid. Han samarbeidet tett med den unge kinesiske studentem Tchang Thong-Yen, som også ble en god venn og modell for en av historiens hovedpersoner med samme navn. Tchang ble i løpet av albumet den nærmeste vennen Tintin hadde fått på dette punktet i serien.
Den kritiske skildringen av den japanske okkupasjonsmakten vakte stor oppmerksomhet og japanske diplomater klagde utgivelsen inn for det belgiske utenriksdepartement i Brussel. Tilsvarende vakte utgivelsen stor begeistring i Kina, da den brøt med mange av de europeiske mytene og fordommene om det kinesiske folkets levemåte og tradisjon.
José de San Martín

Bakgrunn

San Martín ble født som sønn av en spansk offiser. Han ble utdannet ved en militærskole i Madrid. Han kjempet deretter i den spanske armé mot Portugal, i Afrika og mot Napoleon Bonaparte. I 1812 sluttet han i den spanske hær og reiste hjem til Argentina.

Opprørsleder

I hjemlandet sluttet han seg til opprørerne. San Martín kjempet sammen med general José Zavala i slaget ved San Lorenzo i den argentinske frihetskrig den 3. februar 1813. Han ble general etter slaget. 
Senere reiste han til Peru for å hjelpe arméen der mot Spania. Etter det møtte han Bernardo O'Higgins og hjalp ham i den chilenske frihetskrig og befridde Santiago de Chile 17. mars 1818.
Den 26. juli og 27. juli 1822 møtte han Simón Bolívar i Guayaquil bak stengte dører og uten vitner, der de planla fremtiden for Latin-Amerika. Her mislyktes det første forsøk på å skape en enhetlig politikk det på søramerikanske kontinent med det mål å bekjempe den utenlandske dominansen.
Den 3. august 1821, rett etter selvstendighetserklæringen den 28. juli, ble for en overgangsperiode protektoratet Peru opprettet. San Martín ble utnevnt til protektor, en post han hadde til den 20. september 1822. Den 8. oktober 1821 var den permanente konstitusjonen midlertidig i gang og den 17. desember 1822 ble den stadfestet. Den peruanske republikk hadde tatt form.
I 1824, etter sin hustru Remedios de Escaladas død, reiste han til Frankrike med datteren Mercedes, og der levde han resten av sitt liv i Boulogne-sur-Mer.
Doxocopa

Utseende

Store, kraftige sommerfugler med trekantede forvinger. Kroppen er stor og kraftig. Hos hannene er vingenes overside er blålig metallskimrende med hvite flekker. Hunnene er brune med hvite og gule tverrbånd.

Levevis

Larvene går blant annet på nesletre (Celtis spp., hampfamilien).
De voksne sommerfuglene holder seg mest oppe i trekronene, der hannene forsvarer territorier. Særlig hunnene kommer sjelden ned til marknivå. Artene lever i regnskog og tåkeskog, i alle fall opp til 1800 meter over havet. De drikker gjerne mineralrikt vann fra leire og blir også tiltrukket til svette og urin.
Hunnene etterligner giftige sommerfugler i slekten Adelpha (Limenitidinae).

Utbredelse

Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen og finnes over det meste av Sør-Amerika.
Pester Lloyd

Pester Lloyd er en tyskspråklig ukeavis som utkommer i Budapest i Ungarn.
Avisen ble grunnlagt i 1854 av jødiske kjøpmenn, og utkom frem til 1945 som dagsavis. Frem til 1918 var den den ledende tyskspråklige avisen i Ungarn. Under den sovjetiske okkupasjonen utkom den ikke lenger, men etter slutten på den kalde krigen ble den i 1994 gjenopprettet som ukeavis,
Fra 1999 har bilaget Budapester Rundschau (lokalavis for Budapest) fulgt med avisen, og siden 2004 også Wiener Lloyd, som behandler østerrikske temaer.
Avisen utkommer i et opplag på inntil 30 000.
Blant avisens tidligere skribenter kan nevnes Theodor Herzl, Max Nordau, Thomas Mann, Stefan Zweig, Joseph Roth, Alfred Polgar, Franz Molnár, Dezső Kosztolányi, Franz Molnár, Egon Erwin Kisch, Bertha von Suttner, Franz Werfel og Felix Salten. Fra 1994 har bl.a. György Konrád, István Eörsi, László Földényi og Péter Esterházy skrevet for avisen.
Xiaochang

Xiaochang (kinesisk: 孝昌县; pinyin: Xiàochāng Xiàn) er et fylke i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Xiaogan.
Fylket hadde 628 316 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstadene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.
Auriolus

Utseende

Middelsstore, kontrastrikt fargede trebukker. Pronotum er tønneformet. Dekkvingene er parallellsidige. Auriolus presidentalis har tegninger i brunt eller rødbrunt og skinnende hvitt.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest-Afrika (Sierra Leone, Benin, Elfenbeinskysten).
Tromsdalen

Tromsdalen er en av bydelene i Tromsø. Bydelen er forbundet med Tromsøya med den 1016 meter lange  Tromsøbrua, (Tromsdalen - sentrum av Tromsø), og den 3500 meter lange Tromsøysundtunnelen, (Tomasjord - Breivika). Brua ble ferdig 1960, og tunnelen ble åpnet 1994. Tromsdalen grenser mot Tomasjord i nord og Solligården i sør. Bydelen har fått navn etter dalen som ligger i området. Tromsdalen er et dalføre som leder fra Tromsdalstinden ned til Tromsøysundet og Tromsøya (Tromsø).
Tettstedet Tromsdalen, som også inkluderer bydelene Tomasjord, Lunheim og Kroken i nord og Solligården i sør, hadde 16 958 innbyggere pr. 2018. Delområdet Tromsdalen, som omfatter grunnkretsene Dalen, Otium, Lilleaksla, Bellevue og Hungeren, hadde 5 051 innbyggere i 2015.

Kultur

Forfatteren John Giæver er nært knyttet til Tromsdalen. Han har skrevet et vakkert minne om dalen og Tromsdalselva i novellen "Min barndoms elv". Forfatteren Lars Berg bosatte seg i Tromsdalen etter krigen. Han etablerte Tromsøysund framhaldsskole i 1945, og skrev alle sine etterkrigsromaner her. Han stiftet Hålogaland teater. Humoristen og forfatteren Arthur Arntzen er født og oppvokst i Tromsdalen. Her debuterte han på scenen med sin Oluf, og for den lokalkjente er Raillkattlia et kjent sted ved Lillebrua som går over Tromsdalselva. Lyrikeren Helge Stangnes har bodd og hatt sitt virke i Tromsdalen i et halvt århundre. Viseduoen Tobben og Ero (Torbjørn Willassen og Jan Ero Olsen) kommer også fra dalen. De ga ut flere plater med egne melodier til dikt av forfattere som Arnulf Øverland og Knut Hamsun. Deres karriere var kort, men hektisk. De samarbeidet blant annet med Cornelis Vreeswijk. Deres visekunst fikk stor betydning, ikke minst som inspirasjon for andre. Blant de som lot seg inspirere var Tromsdalsguttene Jørn Hoel og Steinar Albrigtsen. De har gitt ut flere plater, både som duoen Jørn & Steinar og hver for seg. Visesangerne Bente Reibo (Nordnorsk visegruppe) og Turid Pedersen (Nøkken) er fra Tromsdalen.
Canobolas

Utseende

Små til middelsstore (3,5 - 6 millimeter), bredt ovale, blanke, mørkt rødbrune til svarte bladbiller, noen ganger med svak, metallisk glans. Antennene er tynne, omtrent halvparten så lange som kroppen, det innerste leddet er rundt og tykt. Pronotum og dekkvinger danner en kontinuerlig kurve. Dekkvingene har fine punkstriper.

Levevis

Artene lever i skog, både lavtliggende og litt høyereliggende (opp til 1100 meter over havet eller mer). Billene har ofte blitt funnet i gresstuer.

Utbredelse

Arten er utbredt i Australia (Western Australia, New South Wales).
Thermopolis (Wyoming)

Thermopolis, arapaho: Xonoú'oo', er en by i den sentrale del av delstaten Wyoming i USA, og administrativt sete og største by i Hot Springs County. Nyen hadde 3 009 innbyggere ved 2010 års folketelling.
Byen ligger på vestre bredd av Bighorn River i Hot Springs State Park og er kjent for sine varme kilder, som er fritt tilgjengelige for allmenheten. Navnet Thermopolis betyr den varme byen på gresk. Byen er også som hjemsted for Wyoming Dinosaur Center, som har Amerikas eneste archaeopteryxfossil.
Gjennom byen passerer U.S. Route 20.
Forstaden East Thermopolis på østre bredd av Bighorn River utgjør administrativt en selvstendig by.
Hvitskulderbrednebb

Utbredelse

Den forekommer i Brunei, Indonesia, Kambodsja, Laos, Malaysia, Myanmar, Singapore, Thailand og Vietnam.
EM i turn for menn 1987

Det 17. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Moskva i Sovjetunionen i 1987.
I kjærlighetens navn

Bevaringsstatus

Filmen regnes som tapt.