Polygraf

Ulike typer tester

Gjenkjennelsestester brukes for eksempel om dersom et pengebeløp har forsvunnet, men av alle mistenkte i saken er det kun den/de skyldige som vet hvor mye penger som ble tatt. Vedkommende kan da bli spurt serier med spørsmål om hvilket beløp som ble borte. Dersom korrekt beløp konsekvent slår ut på testen i flere serier med spørsmål, anser man sannsynligheten som svært høy for at man har identifisert en person som har kjennskap som kun den skyldige kan ha.
I andre typer gjenkjennelsestester kan man bruke testene ved å peke ut geografiske områder på et kart, og der reaksjonene er kraftigst bytter man ut kartet med et kart kun for det anvgrensede området - helt til man har identifisert et overkommelig geografisk område. Denne typen testen kan brukes til å finne ut hvor narkolangere har gjemt bort narkotika eller penger, eller til å finne ut hvor en person kan ha gjemt et lik.
Risikoevalueringstester brukes oftest i forbindelse med bakgrunnssjekk ved rekruttering, gjerne i kombinasjon med en eller flere løgntester.

Nøyaktighet

Polygraftesters nøyaktighet varierer med hvilke testformat som anvendes. Det finnes flere testformat med lav nøyaktighet, men åtte testformat har i dag gjennomsnittlig nøyaktighet over 90% i tester hvor man kun tester for ett tema i samme test. Disse metodikkene er
Federal You-Phase 90,4%
Event Specific ZCT 92,1%
Integrated Zone Comparison Technique 99,4%
MQTZCT 99,4%
Utah ZCT DLT 90,2%
Utah ZCT Combined 93,0%
Utah ZCT CPC-RCMP Series A 93,9%
Integrated Zone Comparison Technique og MQTZCT er definert som "outlier results" av American Polygraph Association. Disse to teknikkene er mer omfattende enn de andre, omfavner flere problemområder i testsituasjonen, og har strengere krav til gjennomføring og analyse.
For såkalte screeningtester er det litt annerledes. I screeningtster tester man for flere tema i samme test, og det finnes per i dag lite forskning av god kvalitet som kan underbygge at denne typen tester virker. De få studiene som er gjort på screeningtester indikerer likevel nøyaktighet opp mot 93%. Screeningtester kombineres ofte med en såkalt single issue test, hvor utslag i en screeningtest følges opp med en single issue test for det spesifikke temaet som ga utslag i screeningtesten.
Det finnes flere brukte og godkjente analysemetoder. Eldre metoder har blitt kritisert for å være lite objektive, hvor tolkning av hva som anses som en liten reaksjon, middels stor reaksjon og stor reaksjon ble vurdert ulikt av polygrafistene. Dette medførte også at diagrammer fra polygraftester ble gitt ulikt resultat av forskjellige polygrafister. Et slikt eksempel er spionasjesaken mot Aldrich Ames, som ble sendt gjennom polygraftestene, selv om noen spørsmål viste at han løy. Polygrafisten trodde ikke på resultatet.
Den analysemetodikken som er forsket mest på i validerte studier er Empirical Scoring System ESS. Studiene på ESS inkluderer mer enn 5000 analyser av spørsmål, utført av mer enn 140 erfarne og uerfarne polygrafister. ESS er en analysemtode som innebærer små avvik mellom ulike polygrafister på grunn av simple regler.
Andre ofte brukte analysemetodikker er the Objective Scoring System (v. 1, 2, 3), Utah, 3-point scale, 7-point scale og Horizontal Scoring System (HSS).
Polygraftester kan kun brukes til å teste konkrete historiske hendelser, og egner seg godt til å fremprovosere tilståelser. Subjektive spørsmål kan ikke vurderes nøyaktighet på, slik som "Elsker du din mann?" "Synes du hun er flottere enn din kone?". Det samme gjelder hypotetiske spørsmål, som "Dersom du hadde blittmed han hjem, ville du hatt samleie med han da?"
Ved alle polygraftester oppnås en "score" eller poengsum. Dess høyere poengsum i retning troverdighet, dess lavere statistisk sannsynlighet for at testresultatet er feil. Det samme gjelder score i retning løgn. Tester med lav score gis status som "inconclusive", som betyr at polygrafisten ikke konkluderer om kandidaten er troverdig på spørsmålene eller ikke. Grensen for når en test anses som Inconclusive, er som oftest satt som standard til 95% eller lavere. Denne grensen kalles "cutscore". Cutscore kan endres etter ønske og behov. Tester med høy score i enten negativ eller positiv retning har statistisk sett svært lav feilrate. Testresultat med lavere enn 1% forventet feilrate er ikke uvanlig.

Anvendelsesområder

Ifølge American Polygraph Association utføres det i USA ca to tre millioner polygraftester årlig. En stor del av disse testene utføres av polygrafister i offentlig tjeneste.

Politiet

De fleste politidistrikt i USA bruker polygraftester som en del av etterforskningsmetodikken. Spesielt gjelder dette i forsvinningssaker, der man bruker testene for å sortere mest og minst sannsynlige retninger man bør fokusere ressursene tidlig i etterforskningen.

Påtalemyndigheter

Noen påtalemyndigheter har et stående tilbud om polygraftest i visse typer saker, hvor personer mistenkt for straffbare forhold selv kan be om å få avlegge en polygraftest av embetets polygrafister. Bestått test kan medføre at det ikke blir reist tiltale.

Fengselsvesenet

Dommer Clarence E Partee introduserte polygraftesting av dømte seksualforbrytere i Illinois, 1966, da han krevde at seks sexforbrytere skulle avlegge årlige polygraftester som en av betingelsene for permisjon og prøveløslatelse.
Testing av innsatte seksualforbrytere økte i omfang og utbredelse, men ble lenge kritisert for å mangle vitenskapelig støtte. På tross av at det forelå lite forskning som underbygget testenes effektivitet i denne sammenhengen, fortsatte utbredelsen på grunn av positive tilbakemeldinger fra behandlere og hjelpeapparatet. Polygraftester ble etter hvert også inkludert som rutine ved prøveløslatelse for andre grupper innsatte. I 2010 brukte mer enn 70% av jurisdictions polygraftester på dømte overgripere (McGrath et. al, 2010), og det er villet sentral politikk at flere kvalifiserte polygrafister skal utdannes for å dekke hele landet.
I England og til dels i USA, har man de siste årene gjennomført flere store studier som har gått over flere år med polygraftester på både voksne og unge insatte. Samtlige studier dokumenterer at polygraftester gir ca dobbelt så mange innrømmelser og tilståelser som de beste metodikkene fengselsvesenet bruker i dag.
Polygraftestene brukes primært som en del av risikovurderingen i forhold til om vedkommende skal gis permisjon eller løslates/prøveløslates, men også for å kontrollere om den innsatte har fulgt sikringsbestemmelsene vedkommende er underlagt under frigang.

Rettsvesenet

Rettsvesenet utfører ikke polygraftester, og kun et fåtall tester blir hvert år akseptert som bevis alene. Derimot er det svært vanlig at polygrafister innkalles som vitne i saker der de blir bedt om å redegjøre for forklaringer og tilståelser som er gitt i sammenheng med polygraftester.

Bakgrunnssjekk ved ansettelser i USA

Det utføres anslagsvis mer enn 70 000 polygraftester årlig av ansatte og blivende ansatte i federale myndigheter i USA hvert år. Over 40 000 av dem blir utført av etater under Pentagon. Hovedsakelig gjennomføres bakgrunnssjekk i forbindelse med ansettelsesprosesser og etterforskning av lovbrudd.

Sikkerhetsklarering

I stillinger som krever sikkerhetsklarering kan amerikanske myndigheter kreve at en person skal avlegge polygraftest for å kunne klareres for stillingen. Likevel er det ikke alle som polygraftestes. Polygraftesten utføres som siste ledd i en sikkerhetsklarering, slik man kjenner den i Norge. Polygrafister oppdager forhold som medfører at kandidatene ikke får sikkerhetsklarering i 10-20% av sakene.

Geografisk anvendelsesområde

Polygraftester brukes i dag av myndigheter i minst 64 land, herunder USA, England, Wales, Finland, Sør-Afrika, Canada, Colombia, og Mexico, samt de fleste asiatiske land. Flere land i Midtøsten har utdannet polygrafister til bruk i politiet. Kina skal utdanne minst 9 000 politioffiserer som skal kunne betjene polygraftester. Russland er i gang med å utdanne mange tusen polygrafister som skal jobbe i politiet og bekjempe korrupsjon. I Afrika er utbredelsen fremdeles noe uoversiktlig, men utbredelsen er sterkt økende, og flere afrikanske land har begynt å bruke polygraftesting gjennom å utdanne eget personell, eller innleie av polygrafister fra omkringliggende land ved spesielle behov.