google/wiki40b huggingface dataset:
Akira Toriyama

Bakgrunn

Etter avsluttet skolegang begynte Toriyama å arbeide som grafiker på et reklamebyrå hvor han fikk utnyttet sitt talent og utviklet seg som serieskaper.

Tegner

Få år senere ga det store tegneseriemagasinet Shonen Jump ham en stor sjanse: Han ble ansatt som tegner og i desember 1978 fikk han utgitt sine første tegneserier. Magasinets lesere likte Toriyamas tegninger så godt at han fikk tegne sin egen store fortsettelsesserie, Dr. Slump. Serien startet i januar 1980 og fortsatte frem til 1984. Dr. Slump ble senere utgitt i en rekke bøker og som tegnefilm.
Toriyamas største suksess så langt er uten tvil Dragon Ball. Serien gikk 11 år i Shonen Jump og er senere utkommet i 42 bind og bearbeidet til TV-serie, kino, videofilm og et stort antall spill. Serien har også fått en rekke andre avledede produkter med alt fra actionfigurer til softis. I tegnerens hjemland hylles han som en av tidenes mest suksessrike tegneserietegnere. I 1993 besøkte mer enn 3,5 millioner personer en Toriyama-utstilling som ble vist i en rekke japanske byer. Han er også den eneste japanske tegneseriekunstner som er beæret med å få sine verk utstilt på Nasjonalmuseet for moderne kunst i Tokyo.
Sammen med medarbeiderne i sitt tegnestudio, har Toriyama laget etterfølgerne Dragon Ball Z og Dragon Ball GT. De har også laget en fortsettelse på Dr. Slump i tillegg til mange andre kortere tegneserier. Toriyama har også medvirket i den grafiske utformingen av videospill som Dragon Quest og Tobal.
Til tross for sin store suksess er Akira Toriyama en ganske sky og tilbakeholden mann. Han trives bedre med å bo på landet enn i hektisk storby, og lar seg svært sjelden intervjue. Når han skal koble av driver han visstnok med modellbygging, videospill og legger ut på lange motorsykkelturer.
Akkurat som den gamle filminstruktøren Alfred Hitchcock medvirket i små biroller i sine filmer, dukker Akira Toriyama opp nå og da i sine tegneserier. Han er da forkledd som en robot.
Norges Skaal

«Norges Skaal», bedre kjent under sin førstelinje «For Norge, Kiempers Fødeland», er en drikkevise av student, senere biskop, Johan Nordahl Brun (1745–1816). Visen ble skrevet i 1771.
Innholdet ble oppfattet som opprørsk mot kongemakten i helstaten Danmark-Norge i så stor grad at den ble beslaglagt da den ble forsøkt trykt i 1772.
Først i 1782 ble sangen etter mangt å dømme trykt og utgitt første gang, i Trondhjem. Daværende rektor ved katedralskolen oppfattet forfatteren, Nordahl Brun, som en rebell, og forsøkte å kjøpe opp alle eksemplarene for å hindre spredning. Senere diktet Brun sangen om og gjorde den til et uttrykk for kongetroskap. Han skrev for eksempel linjer som disse: «Nej den skal ej i Norge boe / Som ej er Ven og Konge troe», men denne omskrevende versjonen har ikke overlevd til i dag.

Status som nasjonalsang først på 1800-tallet

«Norges Skaal» ble tidlig populær, og mange kunne den utenat. Den ble ofte sunget i selskaper. Under nasjonsbyggingsperioden på 1800-tallet fikk den en uoffisiell status som Norges nasjonalsang; Henrik Wergeland kalte sangen «en norsk marseillaise», og brukte versemålet i flere tekster som kunne synges til samme melodi; blant annet fedrelandssangene «Det er min Sjel en frydfuld Trang» og «Vi ere en Nation vi med». Sistnevnte er den første norske fedrelandssang skrevet med tanke på barn. Teksten legges i barnemunn og fører en slags 'dialog' med Bruns vise. Barna synger om fedreland og frihet, og understreker at de slett ikke er kjemper, kun «en Alen lange». Til gjengjeld er de mange, ja, utgjør en egen nasjon som elsker sitt vakre fedreland og vil ta vare på dets frihet. Som nasjonalsang ble Norges Skaal avløst av Henrik Anker Bjerregaards «Sønner af Norge», også kalt Norges «kronede nasjonalsang», inntil folket selv tok Bjørnsons «Ja, vi elsker» til sitt hjerte og gjorde den til Norges nasjonalsang.
Markus Zusak

Biografi

Zusak ble født i Sydney, Australia, som yngst i en søskenflokk på fire. Hans far var en østerriksk husmaler og moren tysk. Under oppveksten skal Zusak ha blitt fortalt historier om det nasjonalsosialistiske Tyskland og bombingen av München, hvor hans mor bodde. Det var disse fortellingene som skal ha inspirert ham til å skrive Boktyven.
Zusak arbeidet både som engelsklærer og som vaktmester før han fikk sitt store gjennombrudd med bøkene The Messenger og The Book Thief. Han debuterte i 1999 med ungdomsromanen The Underdog.
For sine bøker, da især Boktyven, har Zusak i ettertid høstet stor anerkjennelse og mottatt flere litterære priser.
Den siste actionhelten

Handling

13-årige Danny er en lidenskapelig kinogjenger, og hans favoritt er actionhelten Jack Slater – Los Angeles tøffeste politimann. Han er både hardtslående og hurtigskytende – men eksisterer bare på film. Da Danny får tilbud om å se den siste Jack Slater-filmen før alle andre, slår han selvfølgelig til. Det spesielle denne gangen er at han har fått en magisk kinobillett som billettøren en gang fikk av selveste Houdini. Mens Danny nyter filmen, kastes han plutselig inn i baksetet på Jack Slaters bil, midt i en forrykende biljakt. Nå er han blitt fanget i en voldsom actionfilm, i et univers hvor han skal hjelpe selveste Jack Slater med å overvinne alle forbryterne, samtidig som han må prøve å komme tilbake til sin egen verden med livet i behold

Om filmen

Filmen inneholdet mye hardrockmusikk fra 1990- og 1980-tallet. Blant annet AC/DC, Megadeth, Alice in Chains, Def Leppard og Aerosmith.
Filmen ble nominert til hele seks Razzie Award, blant annet «verste film» og «verste regi». Den ble også nominert til syv Saturn Award, blant annet i kategoriene «beste fantasy film», «beste regi» og «beste mannlige hovedrolle». Det kan ellers nevnes at Austin O'Brien ble nominert til en Young Artist Award.
Rindalisme

Rindalisme var en bevegelse i Danmark fra midten av 1960-tallet som stod for offentlig motstand mot statsstøtte til kunstnere, og da særlig moderne abstrakt kunst. Bevegelsen ble oppkalt etter sin grunnlegger Peter Rindal, som var medlem av det danske Fremskridtspartiet.
Gustav Lachmann

Siste år

I 1926 trakk Lachmann seg fra Albatros for å begynne i Ishikawajima Aircraft Works i Tokyo som teknisk rådgiver. Han forlot Ishikawajima i 1929 for å ta en stilling hos Handley Page i Storbritannia som ingeniør, ansvarlig for utvikling av slats. I 1932 ble han utnevnt til sjefkonstruktør ved Handley Page med ansvar for å utvikle Harrow og Hampden fly. I 1936 satte han opp en egen forskningsavdeling for å arbeide med haleløse fly, Handley Page H.S. 75.
Lachmann ble sett på med mistenksomhet av den britiske kontra-etterretningen, MI5 som en mulig spion. Ved utbruddet av andre verdenskrig ble Lachmann sendt til Quebec på SS «Dutchess of York» som en fiendtlig fremmed og også internert på Isle of Man, men etter press fra sine arbeidsgivere han fikk han til slutt lov av myndighetene til å fortsette sitt arbeid
for Handley-Page i Lingfield Prison .
I 1949 ble han britisk statsborger. Han arbeide hos Handley-Page for resten av sin karriere, og til slutt ble han leder for forskningen til 5 måneder før sin død i Chorleywood, Hertfordsh  i 1966.
Taegwan

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby) og 22 ri (landsby).
Gånghester

Gånghester er et tettsted i Borås kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 526 innbyggere.
Kvernafjorden

Kvernafjorden er en liten fjord nord for Flatøy i kommunene Lindås og Meland like vest for Knarvik. Fjorden ligger mellom Radfjorden, som er en del av samme fjordsystem, og Haglsundet, som går sørover til der Salhusfjorden møter Osterfjorden. Fjorden strekker seg 3,5 kilometer nordvestover til en linje mellom Radtangen på Radøy i nord og Skarpeneset i sør. Like øst for dette ligger Alverstraumen som går nordover til Alversund.
E39 krysser Haglsundet over den vel 600 meter lange Haglsundbrua.
Frank Rijkaard

Klubbkarriere

Frank Rijkaard debuterte som profesjonell spiller for Ajax i sesongen 1980–81, og scoret allerede i sin første kamp. I 1982 vant han sitt første mesterskap med Ajax, som forsvarte tittelen året etter. I 1987, i det som ville ha vært Rijkaards fjerde år under legenden Johan Cruijff som hovedtrener, stormet Rijkaard ut av treningsfeltet og lovet at han aldri mer ville spille for Cruyff. Etter et år i den spanske klubben Real Zaragoza gikk han til den italienske klubben AC Milan.
I løpet av fem sesonger i Italia opplevde Rijkaard stor suksess. Sammen med landsmennene Marco van Basten og Ruud Gullit vant Milan serievinnercupen to ganger og Serie A to ganger. Etter fem utrolige sesonger gikk Rijkaard tilbake til Ajax. I sine to siste sesonger som spiller ble han nederlandsk mester to ganger, og han avsluttet karrieren ved å vinne Champions League-finalen mot AC Milan.

Internasjonal karriere

Rijkaard debuterte på Nederlands landslag i 1981, sammen med barndomsvennen Ruud Gullit. Høydepunktet i landslagskarrieren var mesterskapstittelen i EM 1988. Han spilte i alt 73 landskamper og scoret 10 mål. Han spilte sin siste kamp for Nederland i 3-2-tapet for Brasil i kvartfinalen i VM 1994.

Trenerkarriere

Trenerkarrieren fikk en brå start, uten erfaring fikk han jobben som nederlandsk landslagssjef i 1998. Målet var å vinne EM 2000, som Nederland og Belgia var vertskap for. Etter tapet for Italia i semifinalen sa Rijkaard opp jobben.
Han begynte å trene Sparta Rotterdam, men etter en sesong rykket klubben ned for første gang i historien.
Rijkaard trente FC Barcelona fra 2003-2008, og vant bl.a to seriemesterskap og Champions League en gang. 5. juni 2009 ble han ansatt som trener i tyrkiske Galatasaray
Expo Tel Aviv

Historie

Kompleksets historie strekker seg til bake til 1933, da den første Orient Fair ble holdt i 1933, like ved Tel Aviv havn. Ideen til messen oppsto i 1932, og messen skulle vise frem de teknisk-industrielle prestasjonene til det jødiske samfunnet før opprettelsen av staten Israel.
Etter den første messen i 1933 ble det bygget et permanent messeområde i den nordlige enden av Dizengoff-gaten ved elven Yarkons bredd. Nye messer ble arrangert i 1934 og 1936, og hovedarkitekten bak var Aryeh Elhanani. En flyvende kampel ble Levant Fairs offisielle logo. Richard Kaufmann sto for planen av paviljongen, mens andre arkitekter var Arieh Sharon og Joseph Neufeld. Messepaviljongene ble tegnet i internasjonal stil.
I 1959 ble utstillingsområdet flyttet til sin nåværende plassering på Rokach Boulevard 101, like ved Yarkon park og Universitetet i Tel Aviv. Det nye området ble åpnet med en utstilling som markerte Tel Avivs 50-årsjubileum. I 1983 åpnet et konferansesenter på området, og høsten 2003 ble Paviljong 1 åpnet. Paviljongen har 20 000 kvadratmeter med utstillingsareal, og er det største av sitt slag i Israel.
I 2010 ble den runde paviljongen revet. På samme sted startet i stedet byggingen av et nytt konferansesenter, kalt Paviljong 2 (Bitan 2). Senteret har nærmere 10 000 sitteplasser og ble åpnet i januar 2015. Den nye paviljongen var vertskap for EM i judo 2018 og for Eurovision Song Contest 2019 i mai 2019.
Sentret het en periode Tel Aviv Convention Center (hebraisk: מרכז הירידים - תל אביב), før det skiftet til sitt nåværende navn i 2018.
Blue Note Jazz Club

Blue Note Jazz Club er en internasjonal kjede av jazzklubber. Den originale klubben i New York har vært hjem til en rekke kjente jazzartister, som Dizzy Gillespie, Tony Bennett, George Benson, Ray Charles, Natalie Cole og Oscar Peterson. Konseptet spredte seg etterhvert til Asia og omfatter nå fire klubber i Japan og én i Sør-Korea. Det finnes også en Blue Note i Milano i Italia, og tidligere en Blue Note på Aladdin Casino i Las Vegas (nå nedlagt).
Perunalaatikko

Potatislåda (på finsk: perunalaatikko) er vanlig forekommende på det finske julebordet. Den består av søt potetmos som er fløtestekt i ovn. Potatislåda spises gjerne sammen med den salte juleskinken (jamfør den søte julemusten som mange skandinaver drikker til julematen).
Bragefeltet

Bragefeltet er et produksjonsfelt for olje og gass som ligger i blokkene 30/6, 31/4 og 31/7 i Nordsjøen med Wintershall som operatør.

Utbyggingen

De første funnene på Bragefeltet ble gjort i 1980. Bragefeltet er utbygd med en plattform som ligger 13km øst for Osebergfeltet på 136 meters vanndyp. Understellet på Brageplattformen er en stålplattform, og har har integrerte bolig-, prosess- og borefasiliteter på dekket. Understellet ble bygger av Aker Verdal og dekket av Kværner Egersund. Vekten av understellet er ca. 13 000 tonn og dekksvekten ca. 19 000 tonn. Plattformen ble installert, og produksjonene startet i 1993.
Feltutbyggingen kostet 17,9 milliarder NOK.

Produksjonen

Produksjonen startet 23. september 1993.
Feltet hadde på det meste en produksjon på 120 000 fat i døgnet i 1998, og i 2009 i størrelsesorden 25 000 fat olje per døgn. 
Oljen eksporteres via Oseberg feltsenter til Stureterminalen via Oseberg transportsystem (OTS). Gass fra Bragefeltet eksporteres via Statpipe-rørledningen til Tyskland.
Anlegget ble opprinnelig dimensjonert for 20 år, men har siden fått samtykke fra Petroleumstilsynet til å drive til 2030.
Kepa Arrizabalaga

Landslaget

Han ble tatt ut i Spanias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Skjebne

Skjebne eller lagnad refererer til en forutbestemt rekke av hendelser. Det kan være å forstå som en forutbestemt framtid, enten det er generelt eller for et enkeltindivid. Skjebne er en sammenheng eller et konsept som baserer seg på en tro eller en overbevisning om at det er en bestemt naturlig orden i universet.

Ulike forståelser av skjebne

Skjebne kan være forestilt som bestemt av det guddommelig (eksempelvis det kristne konseptet av forutbestemmelse: Predestinasjonslæren) eller av menneskelig vilje (eksempelvis det amerikanske konseptet manifestert skjebne (engelsk Manifest Destiny).
En følelse av forutbestemmelse i dens eldste menneskelige vesen kan visualiseres i soldatens fatalistiske oppfatning av «en kule med ditt navn på seg», eller det øyeblikk når ditt nummer «kommer opp», eller en kjærlighet som var «ment å være». Den menneskelige følelse av at det må være en skjult hensikt til det tilfeldige lotteri som styrer utvelgelsen av Thesevs til bli blant de ungdommer som blir ofret til Minotauros. For antikkens grekere var skjebnen noe abstrakt, som uttrykte en formløs nødvendighet som både guder som mennesker kjempet forgjeves mot. Individers forsøk på reise seg mot den ble oppfattet som overmot (hybris) som ble straffet med rettferdig hevn (Nemesis).
Skjebne kan bli sett på som enten en bestemt kjede av hendelser som er uunngåelig og uforanderlig, eller at individer velger sin egen skjebne ved å velge ulike veger gjennom livet.

Skjebneforståelse i kulturen

Mange greske legender og fortellinger lærer det unyttige i å utmanøvrere en ubarmhjertig skjebne som har blitt korrekt spådd eller forutbestemt. Denne formen for ironi er viktig i den greske tragedie som i tragedien kong Ødipus eller i Duque de Rivas’ skuespill som Giuseppe Verdi omformet til operaen La Forza del Destino (Skjebnens kraft) eller Thornton Wilders Broen San Luis Rey, eller i Macbeths ukloke utnyttelse av kunnskapen om sin egen skjebne som til tross for alle hans handlinger ikke hindret en forferdelig skjebne.
I den norrøne sagalitteraturen er det ofte en drøm forut som spår en forferdelig hendelse og disse drømmene synes å komme til de som allerede har særlig grunn til å frykte for sin skjebne. Det som er spådd om det som skal skje, det vil også skje, men skjebnen for de gamle nordmenn er mer fatalistisk enn deterministisk. Når den først er gitt kan man møte den med løftet hode ved å leve opp til sagaens etiske ideal: døden er endelig, men ettermælet lever evig.
Andre kjente eksempler omfatter Thomas Hardys roman av Tess av D'urbervillene hvor Tess er forutbestemt for en ynkelig død som hun blir konfrontert med i slutten av romanen. Skjebne er også et tilbakevendende tema i bøkene til Hermann Hesse, også hans allegoriske Siddhartha fra 1922 og hans hovedverk Glassperlespillet fra 1943. Fellestemaet i disse verkene er en hovedperson som ikke kan unnslippe sin skjebne om den er blitt forseglet, uansett hvor hardt de forsøker. Skjebne er også en viktig poeng i handlingsgangen i TV-serien Lost.
Petrine Sonne

Teater

Petrine Sonne debuterte på Folketeatret i København i 1892. Deretter virket hun ved Casino, Frederiksberg Teater, Det Ny Teater og igjen på Folketeatret fra 1927 til sin død.

Film

I 1907 debuterte hun på film som heks i Fyrtøjet. Hun var med i flere Fy og Bi-filmer, og rakk i alt å medvirke i flere enn 50 stumfilmer. Heretter spilte hun i nesten 40 lydfilmer, ofte i mindre roller med komisk islett. Hun var kjent for små lune og elskelige roller som morlille eller gammeljomfru med hang til sladder. 
Petrine Sonne var gift med kunstmaler Carl Harry William Sonne (1875–1963) og ble mor til kunstmaler Per Sonne (1906–1996).
Soongsøstrene

Soongsøstrene (tradisjonell kinesisk: 宋家姐妹, pinyin: Sòngjiā Jiěmèi, eller 宋氏三姐妹) var tre hakkakvinner som, sammen med sine ektemenn, var blant Kinas mest fremstående politiske skikkelser i første del av 1900-tallet. De spilte hver for seg viktige roller ved den innflytelse de hadde over sine ektemenn, og dette og deres egne handlinger var med på å endre den kinesiske histories kurs.
Faren var metodistforstanderen Charlie Soong, som ble en fremgangsrik bankmann og publisist. Moren var Ni Kwei-tseng. De hadde tre brødre som alle ble høye embedsmenn i Republikken Kina. En av dem var T. V. Soong.

Historie

Det som skilte dem, var den holdning de inntok til de to rivaliserende partier Kuomintang (KMT) og det kinesiske kommunistparti (KKP). I 1930-årene var Soong Ai-ling og hennes søster Mei-ling Kinas to rikeste kvinner. Begge støttet Kuomintang, mens Soong Ching-ling senere støttet kommunistene.
I 1937, da den annen sino-japanske krig brøt ut, kom de alle tre sammen etter ti års adskillelse og samarbeidet om å forene KMT og KKP mot den keiserlige japanske hær. Soong Ai-ling konsentrerte seg om sosialt arbeid som det å hjelpe sårede soldater, flyktninger og foreldreløse barn. Hun donerte ambulanser og lastebiler til hæren i Shanghai og til flyvåpenet, samt mange læruniformer.
Da japanerne okkuperte Nanjing og Wuhan flyttet de tre søstrene til Hongkong. I 1940 dro de inn til Chongqing og grunnla The Chinese Industrial Association, som hjalp folk til arbeid. Søstrene besøkte stadig skoler, hospitaler, barnehjem og bomberom, og hjalp krigsrammede overalt på deres vei. Selv om de to partiene ikke forente sine krefter i de kritiske 1940-årene, gikk søstrene i bresjen for å finansiere og hjelpe fedrelandet.

Film

Soongsøstrenes historie er gjengitt i Mabel Cheungs prisbelønnede film fra 1997: 宋家皇朝, Sòngjiā Huángcháo, – The Soong Sisters).
Piotr Leciejewski

Sogndal

Leciejewski kom til norsk fotball i 2008 da han signerte for Sogndal. Han spilte totalt 80 kamper for Sogndal fordelt på tre sesonger. Etter gode prestasjoner i 2010 var klubber som Chelsea, Molde og Lillestrøm interessert i å hente polakken.

SK Brann

Som del av en byttehandel med Sogndal, der Cato Hansen og Kenneth Udjus gikk motsatt vei, signerte Leciejewski for SK Brann 5. januar 2011. Allerede i november 2010 var avtalen mellom de to klubbene ferdigforhandlet, men Hansen og Udjus ble ikke enige med Sogndal om lønn før to måneder senere.
Debuten for Brann kom 25. april 2011 i en kamp mot Molde i Eliteserien der Leciejewski slapp inn tre baklengsmål. Leciejewski ble kåret til Årets Brann-spiller i 2012 og 2013.
I 2014 signerte Leciejewski en forlengelse av kontrakten som strekker seg til 2017. Leciejewski ble kåret til «Årets målvakt» i Tippeligaen 2016.
Statsbegravelse

Statsbegravelse er en begravelse i offentlig regi, vanligvis forbeholdt statssjefer og andre personer av stor nasjonal betydning. Ofte ledsages en statsbegravelse av en offentlig sørgedag eller andre former for æresbevisninger.

Norge

I Norge er statsbegravelser stort sett forbeholdt medlemmer av kongehuset. Andre betydningsfulle personer kan få begravelsen bekostet av staten, men det er da ikke en begravelse i offentlig regi.
Thābit ibn Qurra

Biografi

Thabit og hans studenter levde i det som på den tid var en av verdens mest intellektuelt stimulerende byer, og kanskje den aller største, Bagdad. Han var tilknyttet Visdommens hus der, og beskjeftiget seg med matematikk, astronomi, astrologi, magi, mekanikk, medisin og filosofi. Senere i livet ble han begunstiget av abbasidenes kalif al-Mu'tadid (regjerte 892–902). Thabit ble kalifens personlige venn og hoffmann.
Etter Thabit var det største sabiske navn Abu Abdallah Mohammad ibn Jabir Al-Battani.

Oversettelser

Thabits morsmål var gammelsyrisk, som var den østlige dialekt av arameisk slik den ble talt i området rundt Edessa. Han behersket også flytende gresk og arabisk. Han oversatte fra gresk til arabisk tekster av Apollonius, Arkimedes, Euklid og Ptolemeus. Han reviderte Hunayn ibn Ishaqs gamle oversettelse av Euklids «Elementene». Han reviderte også den nestoriansk-kristne vismannen Hunayns oversettelse av Ptolemeus' Almagest og oversatte Ptolemeus' Geografi. Thabits oversettelse av et verk av Arkimedes som gav konstruksjonen av et regelbundet heptagon ble gjenoppdaget på 1900-tallet, etter at originalen var gått tapt.

Astronomi

Den middelalderske astronomiske teori om jevndøgnenes trepidasjon attribueres ofte til Thabit. Men det er blitt påvist at det egentlig var beskrevet av Theon av Alexandria i hans kommentarer tul Ptolemeus' Hendige tabeller. Ifølge Kopernikus hadde Thabit fastlagt det sideriske år til 365 dager, 6 timer, 9 minutter og 12 sekunder (en feil på 2 sekunder). Kopernikus baserte denne påstand på en latinsk tekst attribuert til Thabit. Thabit publiserte sine observasjoner om solen.

Matematikk

I matematikken oppdaget Thabit lignelsen som fastlegger vennskapstall. Han skrev også en tallteori, og utvidet fagets nytte ved å beskrive forholdet mellom geometriske kvantiteter, et skritt antikkens grekere aldri hadde tatt. Ved dette påvirket Thabit matematikkens retning.
Han er kjent for å ha beregnet løsningen til et sjakkbrettproblem ved bruk av den eksponentiell serie.
Han beskrev også Pythagoras' læresetning.

Fysikk

Innen fysikken avviste Thabit de peripatetiske og aristoteliske oppfatninger om en «naturlig plass» for hvert av elementene. han gikk i stedet inn for en bevegelsesteori ser både synkende og stigende bevegelser er forårsaket av vekt, og at universets orden er resultatet av to konkurrerende attraksjoner (jadhb). Den ene skulle være «mellom de sublunare og celestiale elementer» og den andre «mellom alle deler av hvert element hvert for seg».

Etterkommere

Thabits etterkommere var også betydelige lærde. Sønnen Sinan ibn Thabit var lege og førte tilsyn med alle offentlige hospitaler i Bagdad. Barnebarnet Ibrahim ibn Sinan ibn Thabit er kjent for sine beregninger for mer korrekt oppsetting av solur.

Månekrater

Månekrateret Thebit er oppkalt etter Thabit ibn Qurra.
Ptychodesthes alternata

Utseende

En middelsstor (15-18 millimeter), litt bred, blankt purpurfarget eller grønn gullbasse. Hannen har ingen påfallende utvekster på hodet. Kroppen er ganske jevnbred. Dekkvingene har tre brede, opphøyde lengdelister. Pronotum har en lysere kant.

Levevis

Arten lever i tropisk skog.

Utbredelse

Arten er utbredt i Mosambik og Zimbabwe.
Pseudoparanaspia

Utseende

Middelsstore, slanke, svarte trebukker, dekkvingene gjerne mer eller mindre gulbrune. Antennene er litt kraftige, noe kortere enn kroppen. Pronotum er trapesformet med en smal, innsnørt "hals", dekkvingene er nesten jevnbrede. Beina er nokså lange og slanke.

Levevis

Larvene utvikler seg trolig i død ved, men det synes ikke finnes noe sikker informasjon om dette. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Thailand, Laos, Vest-Malaysia, Sumatra og Borneo.