Indias kommunistparti (Maoistene)

Ideologi

IKP (maoistene) hevder at den indiske staten er «styrt av et samarbeid mellom imperialister, kompradorborgere og føydalherrer». Ifølge South Asia Terrorism Portal fulgte de to fraksjonene i partiet noe ulike retninger av kommunismen før sammenslåingen, skjønt «begge organisasjonene deler syn på 'tilintetgjøring av klassefiender' og på ekstrem vold som middel for å oppnå organisatoriske mål». Gruppen for folkekrig (PWG) inntok et marxist-leninistisk standpunkt, mens Maoistisk kommunistisk senter i India (MCCI) inntok et maoistisk standpunkt. Etter sammenslåingen annonserte sekretæren for PWG i Andhra Pradesh at det nydannede IKP (maoistene) kom til å følge marxismen-leninismen-maoismen som dets «ideologiske basis som styrende for dets tenkning på alle aktivitetsområder». Innbefattet i den maoistiske ideologien er en forpliktelse til «langvarig væpnet kamp» for å undergrave og å gripe makten fra staten. På arbeidernes kampdag 2014 utga også Ganapathy og Ajith (sekretær for IKP (ml) Naxalbari) en felles uttalelse hvor de fastslo at «det forente partiet vil [fortsatt] ha marxismen-leninismen-maoismen som dets styrende ideologi».
Partiets ideologi er nærmere beskrevet i deres partiprogram. I programmet fordømmer maoistene globalisering som en krig mot folk, utført av markedsfundamentalister og kastesystemet som en form for sosial undertrykking. IKP (maoistene) hevder at folkekrigen de fører er en strategisk tilnærming utviklet av Mao Zedong under det kinesiske kommunistpartiets geriljakrig-fase. Deres mål er å innsette et folkestyre gjennom nydemokratisk revolusjon.

Organisasjon

IKP (maoistene)s nåværende generalsekretær, er Muppala Lakshmana Rao, som går under aliaset «Ganapathy». Partistrukturen består av de regionale byråene, som overser to eller tre delstater hver, delstatskomiteene, sone-komiteene, distriktskomiteene og «dalam»-ene (militærtroppene). Jan Myrdal framhever at IKP (maoistene) også organiserer tilstelninger som «Ledertrenings-programmet», for å holde seg i live under de voldsomme angrepene fra staten.

Politbyrået

Ut fra kommunistpartiets retningslinjer er politbyrået det høyeste beslutningsorganet i IKP (maoistene). To av de mest framtredende politbyrå-medlemmene i IKP (maoistene), skal angivelig være Prashant Bose alias «Kishan-da» og Karakam Sudarshan alias «Anand». Sudhakar alias «Kiran» er et annet antatt medlem av IKPs politbyrå.

Sentralkommiteen

IKP (maoistene)s sentralkomité følger politbyråets kommando, og informerer videre til sine medlemmer. I 2010 uttalte Anand til indiske medier at av 45 sentralkomité-medlemmer, har den indiske regjeringen fengslet åtte og drept 22 medlemmer. Anuradha Ghandy alias «Avanti», som døde 12. april 2008, var et fremstående sentralkomité-medlem i IKP (maoistene). Tre andre kadre og sentralkomité-medlemmer, er Kadari Satyanarayan Reddy alias «Kosa», Thippiri Tirupathi alias «Devuji» og Mallujola Venugopal alias «Bhupati». Andre sentralkomité-medlemmer som per september 2011 enten har blitt tatt til fange eller blitt drept av indiske væpnede styrker, er Moti Lal Soren, Vishnu, Varanasi Subramanyam, Shobha, Jhantu Mukherjee, Vijay Kumar Arya, Ravi Sharma, Chandramouli, Patel Sudhakar Reddy' og Narmada Akka.

Divisjon for publisering

IKP (maoistene) har en «divisjon for publisering». I tillegg til frivillig arbeid som politbyrå-medlem, arbeider Sudhakar alias «Kiran» også for publiserings-divisjonen.

Militærkommisjonene

Det viktigste væpnede organet til IKP (maoistene), er den Sentrale militærkommisjonen (CMC), som er nedsatt av sentralkomiteen. I tillegg til CMC har partiet også opprettet militærkommisjoner på delstatnivå. CMC antas å ledes av Nambala Keshava Rao alias «Basavaraj».

Medisinske enheter

Maoistene har hatt faste medisinske enheter i flere av distriktene i Bastar, og driver også en rekke mobile medisinske enheter. I boken Hello Bastar, skriver forfatter Rahul Pandita:
«Også på helserelaterte felter utfyller maoistene store huller som staten har etterlatt. De mobile medisinske enhetene deres strekker seg over store avstander for å tilby grunnleggende helsehjelp til urfolk... Forskjellige opplæringsleire med fokus på preventive tiltak mot sykdommer som diaré og malaria, holdes jevnlig. Grasrot-legene i de medisinske troppene kan gi vaksiner, identifisere en rekke sykdommer utfra symptomer, samt behandle mindre omfattende skader. Enkelte kan til og med utføre enkle blodtester for å fastslå diagnose. Dette er et betydelig fortrinn i slike områder.»
Videre reiser de medisinske tjeneste-troppene til IKP (maoistene) fra landsby til landsby og tilbyr medisinsk grunnutdanning til utvalgte unge stammefolk, som gjør dem i stand til å identifisere ofte forekommende sykdommer ufra typiske indikasjoner, og slik at de kan gi vaksiner til pasientene.

Frontorganisasjoner

Blant partiets frontorganisasjoner, er Radikal ungdomsliga, Rythu Coolie Sangham, Radikale studenters forening, Singareni Karmika Samakya, Viplava Karmika Samakhya, Porattam kerala, Ayyankali pada Kerala, Njattuvela Kerala, All-Indias revolusjonære studenters føderasjon, Krantikari Adivasi Mahila Sangathan (Revolusjonære kasteløses kvinneorganisasjon), og Chetna Natya Manch.

Anslått styrke

De militære fløyene til de grunnleggende partiorganisasjonene – det vil si Folkets frigjøringsgeriljahær (den militære fløyen til MCCI) og Folkets geriljahær (den militære fløyen til PWG) – har også gjennomgått sammenslåing. Navnet på den felles militære organisasjon er Folkets frigjøringsgeriljahær (PLGA), og er delt inn i tre enheter – basistroppene, reservetroppene og hovedtroppene. Alle PLGA-medlemmene er frivillige, og mottar ingen lønn. Under hans opphold i geriljasonene bemerket Jan Myrdal at kvinnelige kadre i IKP (maoistene) utgjorde omlag 40 prosent av PLGA, og at de besatt en rekke toppstillinger. Per 2014 ble det anslått at 60 prosent av de maoistiske kadrene er kvinner, og at kvinnelige kommandører leder 20 av 27 divisjoner i geriljasonene.
Ifølge anslag gjort av P. V. Ramana, fra Observer Research Foundation i Delhi, bestod naxalittenes styrker per 2006 av rundt 9.000-10.000 soldater, med omlag 6.500 skytevåpen. Mens enkelte rapporter senere år har antydet medlemsnedgang og tilbaketrekking fra eksempelvis Dandakaranya-skogene, hvor PLGA tradisjonelt har hatt høy grad av nærvær og aktivitet, har andre rapporter hevdet at PLGAs styrker har vokst, og omgruppert seg til andre områder. Folkemilitsen, typisk væpnet med macheter og pil og buer, og som antas yte logistisk bistand til PLGA, er anslått å bestå av rundt 38.000 medlemmer.

Politisk styring

Maoistenes organisatoriske prinsipper er skisset ut på grunnlag av erfaringer særlig fra revolusjonen i Kina og vietnamkrigen. IKP (maoistene) har organisert Dandakaranya i ti divisjoner, hver av dem bestående av tre områdekomiteer, og hvor hver av områdekomiteene er satt sammen av flere Janatana Sarkars (folkeregjeringer). Partiet stadfester at en Janatana Sarkar etableres gjennom en valgprosedyre som typisk involverer en gruppe landsbyer, og med ni departementer: jordbruk, handel og industri, økonomi, justis, forsvar, helse, offentlig formidling, utdanning og kultur, og jungel. Gjennom Janatana Sarkar gis utdanning opp til grunnskolenivå innen fagene matematikk, samfunnsvitenskap, politikk og hindi. Undervisningen foregår typisk med utgangspunkt i lærebøker skrevet på gondi – ofte omtalt som naxalittenes "lingua franca" – samt video-visning med vitenskap og historie som tema.
Organisasjonen har avholdt folkedomstoler i områder hvor maoistene har de facto kontroll. Maoistene har videre avviklet myndighetsinstitusjoner under deres de facto jurisdiksjon. De har organisert en rekke store streiker og bandh-aksjoner, og skal ved flere anledninger ha sprengt og sabotert jernbanelinjer, samt angrepet skolebygninger brukt til å avholde valg. Enkelte kritikere har videre anklaget maoistene for å motarbeide modernisering og utvikling i områdene de kontrollerer.

Militær strategi og taktikk

IKP (maoistene) avviser all samhandling med det de kaller det herskende borgerlige demokratiet, og fokuserer på å erobre politisk makt gjennom langvarig væpnet kamp basert på geriljakrigføring. Denne strategien innebærer å bygge opp baser i rurale og avsidesliggende områder, for i første omgang å omforme disse til geriljasoner, dernest til helt frigjorte soner, i tillegg til stadig tettere innsirkling av de større byene.
Det militære materielle maoistene benytter seg av, som framkommet av en rekke beslag, inkluderer RDX- og Gelignit-sprengstoff, detonatorer, hjemmelagde våpen, INSAS-rifler, AK-47-rifler, halvautomatiske rifler, samt hjemmelaget sprengstoff. Maoistene har fordømt beskyldninger om at de innfører våpen fra Kina, Myanmar og Bangladesh. Om dette uttaler Ganapathy at «våre våpen er i hovedsak laget i landet. Alle de moderne våpnene vi har, er hovedsakelig tatt fra myndighetenes væpnede styrker når vi angriper dem».
Generalsekretær for IKP (maoistene) sier de kontinuerlig retter appeller til lavere rangert personell innen paramilitæret og politistyrkene om å ikke angripe dem, men heller slutte seg til folkemassene og rette våpnene mot de som etter maoistenes syn utgjør den virkelige fienden. Videre hevder de at «kun når myndighetenes styrker kommer for å angripe oss [maoistene] med våpen i hånd, angriper vi dem i selvforsvar». I Jharkhand har politiet også registrert plakater en rekke steder med påskriften: «Politimenn, avstå fra den grønne jakten, forsøk å bli de fattiges venner. Politisoldater, adlyd ikke ordrene til de øverste lederne, bli heller med i folkehæren.»

Indiske myndigheter og Salwa Judum

Partiet anses av indisk regjering som en alvorlig sikkerhetstrussel, og regjeringen arbeider systematisk for å motarbeide partiet. I 2005 ble det avdekket at delstaten Chhattisgarh sponset en anti-maoistisk gruppe kalt Salwa Judum. En gruppe som ifølge BBC skal ha blitt støttet også av den indiske regjeringen, og som blant annet har blitt kritisert for å ha «begått grusomheter og overgrep mot kvinner», bruk av barnesoldater, brenning av levende mennesker, samt plyndring av eiendom og ødeleggelse av hjem.
Anklagene ble først avvist av en sannhetskommisjon ledet av National Human Rights Commission of India, etter oppnevnelse av indisk høyesterett. Imidlertid har det fremkommet at Salwa Judum-leire har blitt bevoktet av polititjenestemenn, paramilitære styrker, samt barnesoldater gitt den offisielle tittelen "special police officer" (SPO). 5. juli 2011 erklærte indisk høyesterett Salwa Judum som ulovlig og grunnlovsstridig, og beordret Chhattisgarh-myndighetene om å inndra alle skytevåpen gitt til Salwa Judum-militsen, samt all ammunisjon og utstyr. Videre ga retten også myndighetene ordre om å undersøke alle påståtte kriminelle handlinger begått av Salwa Judum. Dette ble imidlertid ikke etterkommet av Chhattisgarh-myndighetene. August 2013 ba høyesterett delstats-myndighetene om forklaring på «hvorfor deres svikt i å utføre beordringen av juli 2011 om å oppløse SPOene, ikke anses som forrakt for retten».
Politimyndighetene i Chhattisgarh skal fra deres side ha forsvart bruken av barnesoldater med at «SPOene har blitt vervet først etter konsultasjon med sentralmyndighetene, og spiller en viktig rolle i operasjonene mot maoistene».

Myndighetenes paramilitære offensiv mot IKP (maoistene)

De indiske myndighetenes paramilitære og statlige styrkers «fulloffensiv» mot IKP (maoistene), har av indiske medier blitt kalt «operation green hunt». Ifølge Daily Mail hadde indiske myndigheter i løpet av juli 2012 utstasjonert rundt 100.000 paramilitære soldater for anti-maoistiske operasjoner, personell hentet fra den Sentrale reservepolitistyrken (CRPF), Grensesikkerhetsstyrken (BSF), det Indo-tibetanske grensepolitiet (ITBP), Kommandobataljonen for resolutt aksjon (COBRA), og vurderer videre å «klone» ytterligere politistyrker på modell av de såkalte "Greyhounds"-styrkene i Andhra Pradesh og innrullere disse i de pågående operasjoner mot maoistene i ytterligere fem distrikter – i Chhattisgarh, Jharkhand, Bihar, Maharashtra og Orissa. Gjennom 2013 og 2014 har indiske myndigheter økt omfanget av de paramilitære styrkene betydelig, både i Bastar, Odisha, Jharkhand og Chhattishgarh. Antall personell fra Statens væpnede politistyrker involvert i såkalte «kontra-maoistiske operasjoner» langs den røde korridoren anslås til rundt 200.000.
I 2011 oppga den indiske hæren at de har trent opp det paramilitære personellet som slåss mot maoistene, skjønt de benektet å ha noen rolle i de offensive operasjonene, samtidig har maoistene fra deres side gått imot hærens utstasjonering langs den røde korridoren. 30. mai 2013 erklærte generalløyntnanten for det indiske luftforsvaret at de indiske styrkene hadde besluttet å ta i bruk en enhet med MI-17V5-helikoptre, ved siden av MI-17-helikoptrene som allerede var gjort operative, for å «gi full støtte til anti-naxal-operasjoner». August 2014 uttalte indias innenriksminister at de «sender» 2.000 soldater fra Indiske reservebataljoner (IRB) i Nagaland for å angripe maoistene i Bastar.