google/wiki40b huggingface dataset:
Socialist Workers Party (USA)

Socialist Workers Party er et kommunistisk, tidligere trotskistisk parti i USA. 
SWP ble grunnlagt i 1938 av den amerikanske kommunisten James P. Cannon ved hjelp av den russiske revolusjonslederen Lev Trotskij. Partiet hadde sine røtter i organisasjonen Communist League of America (CLA) som oppstod i 1928 da en gruppe som støttet Trotskij i den ideologiske striden mot Josef Stalin ble ekskludert fra Communist Party USA. 
SWP forsvarte den russiske revolusjon og Karl Marx', Lenins og Trotskijs politikk, men tok avstand fra og fordømte stalinismen i Sovjetunionen. SWP ble en av de ledende kreftene innen den fjerde internasjonale også om man formelt ikke kunne være medlem i internasjonalen på grunn av amerikansk lovgivning.
Under de kalde krigsårene ble politikken til SWP endret. Solidaritetsarbeidet for den cubanske revolusjon ble et dominerende arbeidsfelt og kom til å forandre partiets politikk bort fra trotskismen.
Socialist Workers Party er aktive også i dag og den nåværende partilederen heter Jack Barnes. Partiet har forlaget Pathfinder og gir ut avisen The Militant. Ideologiske ledestjerner for partiet er blant andre Fidel Castro og Malcolm X.
Verdens ytterpunkter

Dette er en liste over verdens ytterpunkter, punkter som er lengre oppe, nede, nord, sør, øst eller vest enn noen andre punkter i verden.

Sentrum

Jordens sentrum ligger tusenvis av kilometer under jordens overflate. Men tar vi utgangspunkt i lengde- og breddegrader kan vi kanskje si at krysningspunktet mellom nullmeridianen og ekvator er jordens midtpunkt. Dette punktet ligger i Atlanterhavet, omtrent 614 km sør for Ghana i Afrika.
Miami Vice

Om serien

Miami Vice regnes som en av de mest innflytelsesrike serier noensinne, både når det gjelder filmteknisk stil, mote og populærkultur generelt. Serien har blant annet blitt beskrevet som en «blanding av hardkokt politidrama, stilfull trendskaper og pastellfarget moteshow». Den regnes blant de fremste ikoner fra 1980-tallet.
I 2006 kom en filmversjon bygd på TV-serien med Colin Farrell som Sonny Crockett og Jamie Foxx som Rico Tubbs
Q (magasin)

Q er et britisk musikkmagasin som kommer ut en gang i måneden. Det ble startet av Mark Ellen og David Hepworth i 1986 med inspirasjon fra Rolling Stone og med undertittelen «The modern guide to music and more». Magasinet inneholder en stor anmeldelsesdel der det vurderer nye musikkutgivelser, gjenutgivelser, samleplater og konserter. Det anmelder også film, radio og TV.
Opprinnelig hadde en tenkt å kalle bladet Cue, som viser til å sette i gang en plate, men siden ordet også kan vise til en biljardkø, og lett kunne forveksles med et blad om dette spillet, valgte en i stedet å bruke bokstaven Q som tittel. Denne bokstaven er på engelsk homofon med cue. Bokstaven alene hadde også den fordelen at den skilte seg ut fra andre tidsskrift i bladhylla.
Dirch Passer

Bakgrunn

Etter realeksamen skrev Passer inn seg på J. Lauritzens Søfartsskole, men hoppet av utdannelsen for å studere drama vid Frederiksbergske teatres Elevskole.

Karriere

Dirch Passer fikk først oppmerksomhet i Fiffer-revyene i slutten av 1940-årene. I årene 1955–1962 opptrådte han i komikerduoen Kellerdirk Bros sammen med Kjeld Petersen, og dette bidro til å befeste hans posisjon som en av Danmarks mest populære revystjerner. Dirch Passer medvirket også i en lang rekke danske filmer.
Hans eneste seriøse rolle på teatret var i 1961, hvor Passer spilte den tilbakestående Lenny i Mus og mænd av John Steinbeck overfor Ove Sprogøe. Dessverre var Passers image som komiker så grunnfestet at folk brast i latter så snart han viste seg på scenen uten tanke for at det dreide seg om en tragisk rolle. Dette tok Passer seg meget nær av. Forestillingen stoppet etter elleve forestillinger.
Straks etter Kjeld Petersens død som 41-årig trakk Passer seg fra teater- og revyscenen i fem år. I disse år innspilte han i stedet en rekke filmer av svingende kvalitet.
I 1967 stod Passer igjen på scenen i Cirkusrevyen, hvor han til sin egen overraskelse fikk ny og voksende suksess. Han fortsatte i Cirkusrevyen i syv år. Fra denne periode kan især makkerskapet med Preben Kaas fremheves.
Passer ble 4. mars 1950 gift med skuespillerkollegaen Sigrid Horne-Rasmussen. Paret fikk en datter. I mai 1956 ble de separert, og i 1959 fikk de innvilget skilsmisse. Etter et forhold med sangerinnen Inge Østergaard ble han sammen med skuespillerinnen Judy Gringer, som han møtte på ABC Teatret. De levde i samboerskap til 1963. Samme år flyttet Passer sammen med reklametegneren Hanne Bjerre Pedersen. De fikk en datter i 1966 og giftet seg i 1970. Også dette ekteskapet endte i skilsmisse, i 1976. Passer flyttet samme år sammen med Bente Askjær.
I 1976 og 1977 var han det store trekkplaster i Holstebrorevyen.
Den 3. september 1980 opptrådte Passer på Tivolirevyen, mens samboeren satt i sufflørboksen. Under forestillingen falt han om, og han ble erklært død kort tid etter. Kvelden før hadde han hatt et illebefinnende på scenen, og da han falt om siste gang, trodde publikum først at det var en spøk av den typen Dirch Passer gjerne kom med. Da han døde, hadde Passer levd med et enormt arbeidspress i flere år, og hadde også et stort alkoholkonsum.
Passers to søstre Kirsten og Marchen er også skuespillere.
Terje Mikkelsen

Turnéer

Mikkelsen dirigerer også jevnlig St. Petersburg Filharmoniske Orkester og Moskva Radio og TV-orkester og har vært gjestedirigent for bl.a. Warsaw Philharmonic, Köln Radioorkester (WDR), Hamburg Radioorkester (NDR), Rotterdam Filharmoniske Orkester, Belgisk Radioorkester, BBC Welsh Symphony Orchestra, BBC Concert Orchestra, China National Symphony Orchestra, Vietnam National Symphony Orchestra, Thailand Philharmonic Orchestra, München Radioorkester og Philharmonia Hungarica. Han har ledet en rekke turnéer med både sine faste orkestre og andre. Med Tchaikovsky Symphony Orchestra ga han i 2008 to konserter i Disney Hall,  Los Angeles, samt 15 i England og 2 på Festspillene i Nord-Norge i 2010. I Spania har han dirigert over 100 konserter med bl.a. Thuringen Philharmonie, Latvia Nasjonale Symfoniorkester, Shanghai Symfoniorkester, Jena Filharmoniske orkester, München Radioorkester, Academy of St. Martin in the Fields, Ukraina Nasjonale symfoniorkester og Norrlandsoperaen. Med det Tsjekkiske Nasjonalorkesteret besøkte han Storbritannia i 2011  og med Russian State Symphony Orchestra (Jevgenij Svetlanov Orchestra) Sør-Amerika i 2015 . 
Han har også gjort en rekke produksjoner mot jazz, rock (som Keith Emerson Three Fates Project), film (som Andreaskorset, Suffløsen og Den siste kontrakten) og underholdningsmusikk også for radio og TV. Med Keith Emerson, gitaristen Marc Bonilla og BBC Concert Orchestra hadde han en fremføring av Three Fates Project i Barciban Hall i London i juli 2015.
Tropisk klima

Tropisk klima er ifølge Köppens system for klimaklassifikasjon et ikke-tørt klima hvor alle 12 måneder i året har en middeltemperatur som overstiger 18 °C.
Tropisk klima deles opp i tre kategorier: tropisk regnskogklima, tropisk monsunklima og savanneklima.
Tropene er den del av jordkloden der klimaet i alminnelighet er tropisk. Det defineres som det området som ligger mellom vendekretsene med ekvator som midtlinje. Dette området omfatter alle deler av jorden der solen står i senit minst én gang hvert år.
Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930

Utførelse

Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905-1930 er utformet i sølv og har en diameter på 33 mm. På avers har Haakon VIIs portrett sammen med innskriften «HAAKON • VII • NORGES • KONGE •». Revers prydes av kongens monogram. Medaljen ble utført av myntgravør Ivar Throndsen. Medaljen er utstyrt med kongekrone og er opphengt i et rødt medaljebåndet. På medaljebåndet er det festet en sølvspenne med årstallene «1905–1930».
Senere ble Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905-1955, Kong Haakon VIIs minnemedalje og Kong Haakon VIIs 100-årsmedalje gitt samme utforming som Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930, men disse ble utstyrt med båndspenner med en særlig innskrift for hver anledning.

Tildeling

Medaljen ble tildelt 397 personer.
Dinghai

Dinghai (forenklet kinesisk: 定海区, pinyin: Dìnghǎi Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhoushan i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.
Arealet er på 1444 km² og folketallet 360.000.
Welcome to My World (sang)

«Welcome to My World» er en amerikansk popuærmusikk-standardsang, skrevet  av Ray Winkler og John Hathcock. Den har blitt innspilt av mange artister. Den mest berømte versjonen var med countrysangeren Jim Reeves, og den ble tatt med på hans LP-album A Touch of Velvet (1962). 
Reeves' versjon, i den da rådende Nashville Sound-stilen, ble utgitt på single i begynnelsen av 1964.
«Welcome to My World» er en tradisjonell kjærlighetssang. Broen innbefatter tekst hentet fra Mattheusevangeliet 7:7-8 («Knock and the door will open; seek and you will find; ask and you'll be given ...» ,(Bergprekenen).

Norsk tekst

Den norske tittelen er «Takk for at du kom»

Listeplasseringer

Den klatret på andreplassen på Billboard Hot Country Singles-listen våren 1964 og ble også sporadisk spilt på radiostasjoner. Den lå på en andreplass på Billboard Bubbling Under Hot 100-listen.
Bonderomantikk

Bonderomantikk er et musikkalbum med Anne Nørdsti, utgitt den 24. oktober 2005.
Ujoli

Ujoli er medlemsbladet til Fagforbundet Ungdom, som er Fagforbundets ungdomsorganisasjon. Selve ordet er fra swahili og betyr solidaritet. Ansvarlig redaktør er Linn Hemmingsen.
EarthBound

Handling

Spillet starter en natt i Onnet, en liten by i Eageland. I et hus bor en 13 år gammel gutt ved navnet Ness som sover i sengen sin. Men han våkner etter at et metoritt har landet i bakketoppen i nærheten. Da Ness går opp bakken for å sjekke, blokkerer politiet veien, så går han hjem igjen.
Senere blir Ness vekket av banking på døren. Det viser seg å være Pokey, som forteller at hans bror Picky har forsvunnet, han ber Ness bli med for å finne ham. Ness tar også med seg hunden King som blir med begge mot meteoren, men King løper vekk underveis.
Øverst på bakken finner de Picky, som sov bak en busk. Han våkner og blir med Ness og de andre.
Men da de skulle gå ned, hører Pokey en summing. Og når et lys kommer fra metoritten hører Ness den også. Da lyset forsvinner, kommer en bie som kan snakke. Den forteller Ness at den heter Buzz Buzz og er fra ti år i fremtiden, da hele verden er blitt ødelagt av en romvesen som heter Giygas. De eneste som kan beseire Giygas er tre gutter og en jente.
Walt Disney Concert Hall

Walt Disney Concert Hall er et konserthus i sentrum av Los Angeles i California. Bygningen har 2265 plasser, og huser Los Angeles Philharmonic og Los Angeles Master Chorale.
Byggeprosjektet ble satt i gang i 1987, etter en donasjon på femti millioner dollar fra Lillian Disney, enken etter Walt Disney. Byggeprosessen ble preget av stadige budsjettsprekker og tidsoverskridelser, og da bygget ble innviet i oktober 2003 var den totale kostnaden kommet opp i 274 millioner dollar. Bygningen ble tegnet av Frank Gehry.
Lundereidelva

Lundereidelva er en elvestrekning i Kragerø kommune i Telemark. Den gikk opprinnelig fra utløpet av Toke ved Merkebekk (på grensa til Drangedal), via Dalsfoss, og ned til Svenumvannet, som er en del av Farsjø. Den delen av elva som ligger over Dalsfoss er oppdemt og ligger nå på samme høyde som Toke. Elva er 5,7 kilometer lang, hvorav strekningen fra Dalsfoss til Svenumvannet utgjør 1,1 kilometer.
Elva er en del av Kragerøvassdragets utløp fra Toke til Kilsfjorden ved Kragerø by.
TUIfly Nordic

Historie

Selskapet ble opprinnelig grunnlagt i 1985 for å ta seg av charterturene til Transwede Airways. I 1996 ble charter-delen av selskapet overtatt av den svenske turoperatøren Fritidsresor og rebrandet til Blue Scandinavia. Da Britannia Airways fikk kontroll over selskapet i 1998 som følge av Thomson Groups overtagelse av Fritidsresor, endret selskapet igjen navn; denne gang til Britannia AB som senere ble til Britannia Nordic. 
I 2000 overtok Preussag (senere TUI) Thomson Group. 
I november 2005 innførte selskapt merkenavnet Thomsonfly og deretter, i mai 2006, TUIfly Nordic
Den 13mai 2015 kunngjorde TUI Group, at alle selskapets 5 flyselskaper vil bytte navn til TUI Airlines (men beholde egne AOC) og denne prosessen er ventet ferdig innen 2018.
Mick Harris

Biografi

Harris' platedebut var som Napalm Deaths andre trommeslager, og han ble med i gruppen etter at grunnleggeren Miles «The Rat» Ratledge forlot bandet i november 1985. Hans første live-opptreden med bandet var 18. januar 1986, da de åpnet for Amebix. Harris var den eneste bandmedlemmet som forble i den urolige gruppen gjennom mange endringer i besetningen, men han forlot dem til slutt i 1991, like etter turnéen for Harmony Corruption. Mens han var i Napalm Death spilte Harris også trommer for Doom og Extreme Noise Terror, og deltok i et sideprosjekt med Mitch Harris kalt Defecation, som laget én plate, Purity Dilution, gjennom Nuclear Blast.
Etter å ha sluttet i Napalm Death startet Harris bandet Scorn sammen med Napalm Deaths opprinnelige bassist og vokalist Nic Bullen. Scorn utga flere godt mottatte album og EPer tidlig på 1990-tallet, og dannet en unik fusjon av eksperimentell heavy metal, elektronisk musikk, og mørk dub-musikk. Bullen forlot Scorn i 1995, men Harris fortsatte å gi ut album under Scorn-navnet, og utforsket mørke og minimalistiske dub/trip hop-territorier, med fokus på ekstremt lave bassfrekvenser på høyt volum. Harris' arbeid forvarslet mange aspekter ved dubstep-moten midt på 2000-tallet.
Harris var involvert i mange andre prosjekter i tillegg til Scorn, blant annet Lull (hans rytmeløse mørke ambient-prosjekt) og Painkiller, og har samarbeidet med John Zorn, James Plotkin, Justin Broadrick, Bill Laswell, Mark Spybey og mange andre. Harris laget også en rekke drum and bass-utgivelser under navnet Quoit, og drev sitt eget eksperimentelle drum and bass-plateselskap, Possible, fra 1996-1998. Hed Nod, en sub-label av Disques Hushush, var eksklusivt tilegnet en serie av Harris' solo-sessions fra 1999-2001.
Fat Man

«Fat Man» var kallenavnet på atombomben som ble sprengt over Nagasaki klokken 11.02 9. august 1945 under andre verdenskrig. Bomben hadde en sprengstyrke på 88 Terajoule (tilsvarende 21 kilotonn TNT) . «Fat Man» ble detonert på en høyde av 550 m over byen og ble sluppet fra en B-29 bomberfly Bockscar, navigert av major Charles Sweeney. Den resulterte i 39 000 drepte, 25 000 skadde og at 39 % av alle bygningene i byen ble jevnet med jorden.
Nagasakibomben benyttet en kjerne av plutonium. Plutoniumet var på størrelse med en grapefrukt og denne var så bygget inn i en «lagkake» av linseformede sprenglegemer.
Hensikten med dette var å skape et så stort trykk fra sprenglegemene at plutoniumkjernen kollapset inn i seg selv, imploderte, og dermed startet kjedereaksjonen. På grunnlag av dette ble det kalt en «implosjonsbombe» og i ettertid har denne vært brukt som mal for det som i dag blir regnet som en nominell atombombe.
Sankebarn

Sankebarn var foreldreløse, fattige eller trengende barn som ble tatt inn og oppfostret av familier i det skandinaviske romanifolk, uten at båndene til barnets biologiske familie nødvendigvis ble brutt. Ifølge skikk og bruk hos norske og svenske tatere, skulle sankebarn oppdras med samme omsorg og kjærlighet som egne barn. De ble regnet som en del av sankeforeldrenes familie, og hadde krav på lik og rettferdig behandling i søskenflokken, men de ble ikke alltid adoptert gjennom offentlig rettsvesen, og skulle ofte helst gjenforenes med sin biologiske familie om og når de biologiske foreldrene var i stand til å ta hånd om egne barn igjen. Barn fra vanskeligstilte romanifamilier kunne tas inn som sankebarn hos sine egne slektninger, som besteforeldre, onkler og tanter, eller foreldrenes søskenbarn. Det forekom også at romanifamilier tok seg av fattige eller foreldreløse sankebarn fra fastboende familier i det norske og/eller svenske storsamfunnet.
Den legendariske taterhøvdingen Stor-Johan og hans kone, Lena Ulrikke Stålberg, tok til seg 7-8 sankebarn (de fleste var barn av slektninger) i tillegg til at de oppfostret 10 egne barn.
NM i svømming langbane 1980

NM i svømming langbane 1980 ble arrangert i Tøyenbadet i Oslo 31. juli - 3. august 1980.
Schous Bryggeri

Schous Bryggeri hadde sin opprinnelse i et bryggeri som Johannes Thrane grunnla rundt 1800. Jørgen Young eide bryggeriet en periode før det ble kjøpt av Christian Julius Schou i 1837. Youngs bryggeri lå opprinnelig i Fjerdingen og ble etter Schous overtagelse drevet her og flere forskjellige steder i Christiania. I 1873 ble virksomheten lagt til et nybygd anlegg på Schousløkken i Trondheimsveien 2. 
Da Schou døde i 1874 ble virksomheten fortsatt av sønnen Halvor Schou. Han hadde arbeidet for bryggeriet i flere år,  men rettet etterhvert sin interesse mer mot Hjula Væverier. Etter ham overtok sønnen, Christian Julius Schou, senere med svogeren Einar Westye Egeberg i den daglige ledelsen. I 1898 ble bryggeriet solgt ut av familien, til Hugo Wetlesen og Hans von der Planitz. Wetlesen var bryggeriets administrative direktør,  von der Planitz teknisk direktør.
Schous Bryggeri overtok Christiania Bryggeri i 1916 og Foss Bryggeri i 1917. Samme år tok Mogens Kristian August Oppegaard over som bryggeriets leder etter von der Planitz. I årene 1932 til 1967 var Egil Offenberg administrerende direktør for selskapet.
I 1962 gikk Schous Bryggeri sammen med Frydenlund Bryggerier til De sammensluttede bryggerier. Selskapene fusjonerte i 1977 med navnet Frydenlund Schous Bryggeri. I 1978 ble selskapet overtatt av Nora Industrier som også eide Ringnes Bryggeri og Nora Mineralvann. Schous Bryggeri var landets eldste eksisterende bryggeri da virksomheten ble avviklet 1981.

Senere bruk

Kvartalet som bryggeriet lå i er i større grad vernet av byantikvaren, og dette har sørget for en god bevaring av store deler av det originale bryggeriet. Kvartalet domineres av store industribygg fra forrige århundre i teglstein, kombinert med nyere moderne lokaler. Frem til 2005 var  Handelshøyskolen BI en av de største leietagerne, med blant annet Norges Markedshøyskole sentralt plassert i kvartalet. Flere kommunale virksomheter har hatt og har fremdeles sine kontorlokaler i kvartalet, deriblant Vann- og avløpsetaten, og Eiendoms- og byfornyelsesetaten. Trondheimsveien 2 eies av KLP.  Schouskjelleren Mikrobryggeri holder fra 2010 til i kjelleren .
MD.45

MD.45 var et punk/heavy metal-band fra San Francisco, California. 
Bandet ble startet som et sideprosjekt av Dave Mustaine i 1996, etter å ha gått lei av Megadeth. Bandet rakk bare å gi ut en singel, Day The Music Died, og ett album, The Craving (1996), før det ble oppløst.
Navnet MD.45 kommer av Dave Mustaine baklengs som blir MD og Lee Ving som blir LV. LV baklengs blir VL, som er det romerske tallet for 45. Når man legger sammen dette blir det MD.45.
Da bandet skulle gi ut den remixede versjonen av The Craving i 2004 fikk de ikke tak i Lee Ving, så Dave Mustaine måtte synge sangene inn på nytt selv.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Lagsprint menn

Den 3. offisielle Verdenscupen i hurtigløp på skøyter – Lagsprint menn (engelsk: ISU World Cup Speed Skating 2017/2018 – Team Sprint Men) ble arrangert vintersesongen 2017/18.
Det er tre løpere på hvert lag. Første løper gir seg etter første runde, neste løper gir seg etter andre runde mens tredje løper går alle tre rundene.
Guillaume Philibert Duhesme

Liv og virke

Duhesme studerte jus. Men han gikk i krigstjeneste ved revolusjonskrigenes utbrudd, og utviste ved flere anledninger en ukuelig tapperhet og evne til å oppildne sine soldater. 
I 1792 ble han oberst for et frikorps under Charles-François Dumouriez, og bygde det opp for egne midler. 
Som kommandant i Roermond holdt han stillingen ved Herstal, en viktig innfallsport til Nederland, og brant broen over Leau etter nederlaget ved Neerwinden den 18, mars 1793. Han krysset deretter elven Schelde, og under slaget ved Villeneuve fikk han samlet det flyktende infanteri (6. juli), en bragd som han ble forfremmet til  brigadegeneral for.
Han bidrog også vesentlig til seieren i slaget ved Fleurus den 26. juli 1794, beleiret Maastricht under general Jean-Baptiste Kléber, og ble forfremmet til divisjonsgeneral. 
Han kjempet i Vendée i 1795, og senere ved Rhinen, der han førte sine styrker over elven den 20. april 1797 nedenfor Kehl.

Italia

I 1798 fikk han en kommando i  Italia under Championnet, deltok i beleiringen av Napoli og tok kontrollen over Calabria og Apulia.
I 1800 anførte Duhesme et av den Napoléonske reservehærs korps under Marengo-felttoget. Til å begynne med omfattet korpset Louis Boudets og Louis Henri Loisons divisjoner. Etter et strålende felttog som omfattet erobringen av Milano og andre byer, ble korpset utvidet til å omfatte Loisons, Lorges og Lapoypes divisjoner. Mens Napoleon kjempet mot Michael von Melas' østerrikske hær ved Marengo, forsvarte Duhesmes korps Posletten.

Spania

Han utmerket seg under erobringen av Barcelona. Etter at han lurte den spanske guvernør til å la en konvoi av syke franskmenn passere, sprang hans fullt armerte grenaderer opp fra bårene og erobret borgen der. Senere forsvarte han byen med fremgang mot spanjolenes blokade. I 1810, etter at marskalk Augereau beskyldte ham for å ha tillatt plyndring og andre overtredelser, falt han i unåde hos Napoléon I, og ble tilbakekalt. 
I år 1814 kom han atter i nåde og kjempet med distinksjon under felttoget i Frankrike, hyllet samme år Ludvig XVIII som konge.

DE hundre dagene

Han gikk under de hundre dagene atter i Napoléons tjeneste. Napoleon utnevnte ham til Pair de France, og utnevnte ham til kommandant for den unge garde. Duhesme deltok i slaget ved Ligny den 16. juni 1815, og ved slaget ved Waterloo to dager etter, der han ble såret og kort etter hugd ned av braunschweigske husarer. 
Duhesme har forfattet et arbeide om det lette infanteri.
Selous Scouts

Selous Scouts var et spesialstyrkeregiment av den rhodesiske hæren som opererte fra 1973 og frem til innføringen av flertallsstyre og landets uavhengighet som Zimbabwe i 1980. De ble navngitt etter den britiske oppdageren Frederick Courteney Selous (1851–1917), og deres motto var pamwe chete, som oversatt fra shona betyr «alle sammen», «bare sammen» eller «fremover sammen». Konsesjonsbrevet til Selous Scouts lød «den hemmelige elimineringen av terrorister/terrorisme både innenfor og utenfor landet».
Bo Jonsson (Grip)

Bo Jonsson (Grip) (født i begynnelsen av 1335, død 20. august 1386, var en svensk adelsmann, riksråd, riksforstander og dermed i sin samtid en av de mektigste personene i Sverige, nest etter først kong Magnus Eriksson og senere kong Albrekt av Mecklenburg. Hans foreldre var Jon Tomasson (Grip) og Ingeborg Bosdotter (Natt och Dag). Han ga navnet til Gripsholms slott, hvor han opprinnelig bygget en borg og oppførte slik det første anlegget.
Familienavnet Grip er svensk for griff, og et våpenskjold med sort griff mot gullbakgrunn skal stamme fra ham, og er siden blitt Södermanlands våpen. Familien var en del av den svenske uradel og var kjent siden 1296. Han hadde gode relasjoner til Vadstena kloster, og ble begravet i klosterkirken da han døde.
Han var den største jordeieren i Sverige etter kongen, og omfattet 1/3 av Sveriges territorium, og han sikret seg hele Finland i 1374. Dette ga ham kontroll over Åbo slott, Tavastehus slott og Viborgs slott i Finland, og Kalmar slott og Nyköpingshus i tillegg til Gripsholm i Sverige. Mye av disse eiendommene skaffet ham ved å låne ut fra den rike familieformuen til kong Magnus Eriksson, og når kongen ikke kunne betale, overtok han eiendommene som pant. Han skal ha eid mer enn 1 500 gårder i 350 sogn.
Han hadde meget stor politisk innflytelse i Sverige i årtier, og var sentral bak avsettelsen av kong Magnus Eriksson, og innsettelsen av Albrekt av Mecklenburg.
Phanaeta

Utseende

Middelsstore, avlangt ovale, halvmatte bladbiller, gjerne brunrøde til svarte på farge. Kroppen er ganske hvelvet sett fra siden, dekkvingene med tydelige punktrader.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.