Eurovision Song Contest 1965

Sendingen

Etter seieren med «Non ho l'età» i 1964, var Italia for første gang vertskap for Eurovision Song Contest. Den italienske kringkasteren la konkurransen til sitt eget studiokompleks i Napoli, sør i Italia. Sverige var tilbake etter artiststreiken året før, og Irland debuterte i konkurransen. Dermed deltok 18 nasjoner, noe som var ny rekord.
For første gang ble konkurransen også kringkastet til Øst-Europa gjennom EBUs østeuropeiske søsterorganisasjon, Intervision.
Startrekkefølgen ble avgjort ved loddtrekning, og Nederland startet, mens Sveits avsluttet. Norge fikk startnummer syv. 
For første gang sang et land ikke på sitt nasjonalspråk, da den svenske operasangeren Ingvar Wixell fremførte «Annorstädes vals» på engelsk – under tittelen «Absent Friend». Det var ingen regler som forbød å synge på et annet språk, men hendelsen gjorde at EBU innførte en språkregel før konkurransen året etter. Heretter måtte alle land synge på et av sine offisielle språk.

Norges bidrag

Norge deltok for sjette gang, og for første gang med Kirsti Sparboe. Hun ble valgt som Norges representant etter at låten «Karusell» vant den norske finalen i februar. Den norske vinneren ble for første gang kåret av seerne og lytterne gjennom en postkortavstemning. 
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 1965
Med til Napoli var Øivind Bergh tilbake som norsk dirigent, mens Erik Diesen kommenterte den norske sendingen. Sverre Christophersen leste de norske stemmene fra studio på NRK Marienlyst i Oslo.
Norge ble til slutt nummer 13 av 18, sammen med Portugal. «Karusell» fikk bare 1 poeng i avstemningen, fra Østerrike.

Avstemningen

Etter at alle land hadde fremført sine sanger, var det en fem minutters pause før avstemningen. Pauseunderholderen var den italienske operasangeren Mario Del Monaco som sang «'O paese d' 'o sole» og «O sole mio» i tradisjonell napolitansk stil. Deretter introduserte programleder Renata Mauro EBUs oppsynsmann for avstemningen, Miroslav Vilček. 
Som året før hadde hvert land hadde en jury på ti medlemmer. Hvert medlem hadde tre stemmer som kunne fordeles etter eget ønske – men ikke til sangen fra sitt eget land. Landet som fikk flest stemmer fra de ti jurymedlemmene, ble tildelt 5 poeng. Andreplassen fikk 3 poeng, mens tredjeplassen fikk 1 poeng fra juryen. Dersom bare to land fikk stemmer fra jurymedlemmene, fikk favoritten 6 poeng og andreplassen 3 poeng. Dersom alle jurymedlemmene ga alle sine stemmer til ett og samme land, fikk dette landet 9 poeng fra juryen. Samtlige av Belgias jurymedlemmer stemte kun på Storbritannia og Italia, og derfor ga Belgia 6 poeng til Storbritannia og 3 poeng til Italia. 
Luxembourg tok ledelsen fra start og beholdt ledelsen resten av avstemningen. Bare Storbritannia var i nærheten av å true vinneren, men endte til slutt på sin femte andreplass. Fire land delte også dette året sisteplassen uten poeng: Spania, Tyskland, Belgia og Finland.

Vinnersangen var skrevet av kontroversielle Serge Gainsbourg, men ble en stor kommersiell hit etter seieren, og den toppet VG-lista i Norge som den første Eurovision-vinneren til da. Sangen ble også nominert som én av de 14 beste sangene i Eurovision Song Contest gjennom tidene i jubileumsprogrammet Congratulations: 50 Years of the Eurovision Song Contest, avholdt i oktober 2005.
Utdypende artikkel: Poupée de cire, poupée de son