google/wiki40b huggingface dataset:
Aachenkatedralen

Historie

Katedralen har fått sitt nåværende utseende gjennom mer enn ett årtusen med bygging. Den eldste del er slottskapellet med den oktogone domen, som senere ble utvidet til katedralen slik vi ser den idag. Kapellet var ved oppføringen den største offentlige bygningen nord for alpene. Arkitekturen har innslag av klassiske, bysantinske og tysk-franske elementer.
Kroningshallen (Aula Regia) er oppført på 1300-tallet og regnes som en del av det originale anlegget. Hallen er idag en del av rådhuset.
Byen Aachens viktigste periode startet ved Karl den stores overtakelse av byen i 768. Aachen ble snart residens (pfalz) for keiseren i varme perioder på våren. Kirken var deretter fra 936 til 1531 kroningskirke for 30 konger i det tysk-romerske riket.
Karl den store ble kanonisert to hundre år etter sin død. For å klare den enorme tilstrømmingen av pilegrimer ble det i 1414, etter 60 års byggetid, innviet en stor korhall. Korhallen er formet som et stort glasskapell i forlengelse av oktogonen.
I katedralen vises sakrale mesterverk av senklassisistisk, karolingisk, ottoniansk og staufiansk stil, og blant disse finner vi noen unike som «Lothairs kors», «Bysten av Karl den store» og «Persephone sarcohagus».
Karl den stores grav ble i år 1000 åpnet av Otto III da graven ble funnet. En senere historie, fortalt av Otho av Lomello, forteller at kroppen ble funnet i oppsiktsvekkende god stand, sittende på marmortronen, kledd i sin keiserlige drakt, med kronen på hodet, evangeliet liggende åpen i fanget og septer i hånden. Et stort maleri der Otto og andre adelige betrakter den døde keiseren ble malt på veggen i det store rommet i rådhuset, og da graven ble åpnet igjen i 1165, denne gang av keiser Fredrik I Barbarossa, ble levningene plassert i en skulpturert sarkofag av parisisk marmor. Levningene fikk ligge i sarkofagen fram til år 1215 da Fredrik II plasserte dem i en kiste av gull og sølv.
Cupido (blåvinger)

Utseende

Cupido er en gruppe med små blåvinger med skjøre vinger. Hos Cupido i snever forstand er vingenes overside er gjerne mørk brunlig med spredte, metallglinsende skjell, det er forholdsvis liten forskjell mellom kjønnene. Underslekten Everes ligner mer på andre blåvinger med blå hanner og brunlige hunner. Vingeundersiden er lysgrå med svak eller omtrent manglende tegning (mønster), gjerne noen små, svarte flekker. Fasettøynene er nakne og mangler fine hår mellom fasettene slik som hos enkelte andre blåvinger. 
Noen få arter i slekten har antydning til «stjert», slik som hos gruppen stjertvinger.

Levevis

Arten har larver som lever på lave urter i erteblomstfamilien, særlig slekten Oxytropis.

Utbredelse

Slekten har sin hovedutbredelse fra Sør-Europa østover til Sentral-Asia.
Dessuten finnes det to arter i Nord-Amerika og én i Sørøst-Asia og Australia.

Navnet

Det latinske navnet, Cupido er navnet på kjærlighetens gud (eros). Samtidig er det det eldste navnet på hele gruppen av blåvinger.
Christoph Ernst Friedrich Weyse

Kulturkanonen

Otte Morgensange, Syv Aftensange og  Den signede dag med fryd vi ser er tatt opp i den danske Kulturkanonen.
Håndball-VM 1961 for menn

Håndball-VM 1961 for menn ble spilt i Vest-Tyskland i perioden 1. – 12. mars 1961. Romania ble verdensmester foran Tsjekkoslovakia og Sverige. Virgil Hnat fra Romania ble kåret til turneringens beste spiller.
Pommes noisette

Pommes noisette er en klassisk rett fra det franske kjøkken bestående av poteter som er kuttet i små kuler og sautert i smør eller kuler av potetmos som er frityrkokt i olje. Retten brukes som regel som tilbehør.
Betegnelsen pommes noisette er datert tilbake til 1887.
Stillhet

Stillhet er et totalt eller relativt fravær av lyd. Begrepet skildrer det motsatte av bråk. Omgivelser hvor lydnivået ikke overstiger 20 decibel betraktes som stillhet.
I mange kulturer benytter mennesker seg av stillhet for vise sin respekt for noe, eksempelvis sorg. Et minutts stillhet blir stundom holdt ved en minnemarkering etter en ulykke eller ved begravelser av offentlige personer.
En utstrakt gestus for å markere eller mane til stillhet eller taushet er sette en finger vertikalt framfor leppene. Mindre alvorlig kan man signalisere det samme ved å føre tommel og pekefinger langs leppene for å mime at munnen er stengt med glidelås.
Målt etter støyplageindeksen (SPI) står industri, bygge- og anleggsvirksomhet, flytrafikk og togtrafikk hver for 5% av den totale støyplagen.
Shenoute

Shenoute (ca 347-466) var en koptisk kirkeleder. Han var arkimandritt (abbed) ved Det hvite klosteret i Øvre Egypt, regnes som helgen av den koptisk-ortodokse kirke, og var en produktiv forfatter; mer enn 100 kodekser er bevart med hans tekster.
Tre av hans tekster («Hvem taler gjennom profeten?», «Og det skjedde en dag» og «Jeg er forbløffet») er oversatt til norsk i antologien Koptiske skrifter, 2012.
Serixiomenesia

Levevis

Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.

Utbredelse

Arten lever i Vest-Malaysia.
Venus fra Willendorf

Venus fra Willendorf, også kjent som Kvinnen fra Willendorf, er en 11,1 cm høy statuett formet som en kvinne. Figuren ble oppdaget av arkeologen Josef Szombathy under utgraving av et paleolittisk funnsted nær byen Willendorf i Wachau-dalen i Østerrike i 1908. Den er skåret ut i oolitisk kalkstein som ikke finnes i området, og har vært fargelagt med rød oker.
Skulpturen ble laget for ca. 29 500 år siden. Lite er kjent om hvordan figuren er laget og til hvilket formål.
Figuren er ikke noen realistisk framstilling, men har overdimensjonerte bryster, mage og kjønnslepper, mens armer og ben er små. Hodet er dekket av fletter eller et hodeplagg og mangler ansikt. Det spekuleres derfor i om det dreier seg om en universell morsskikkelse eller kvinnelig guddom. 
Navnet er imidlertid blitt hengende. Det er senere funnet en rekke lignende statuetter som blir klassifisert som «venusfigurer».
Vekveselva

Geografi

Elven er 12,8 km lang, drenerer et nedbørsfelt på 29,4 km² og har sitt utspring i Botnen sør for Brattskarven, 1 578 moh.. Vekveselva renner først 2,9 km med et fall på 6,5 % sørvestover. Videre flyter den i en stor bue mot sør, 4,4 km gjennom et slakt hellende fjellområde (3 %). På sin vei i dette området passerer den flere små tjern og myrområder og tar opp et større bekkesystem like nord for Kutjønna (1 150 moh.). Den eksterne tilførselen av vann ellers, er et titalls mindre bekker. 
Ned fjellsiden, gjennom et trangt dalføre, går Vekveselva i fosser og stryk til landskapet åpner seg i hoveddalføret Oppdal. Derfra er terrenget mindre dramatisk men en del stryk forekommer. Vekveselva renner ut i Driva like ved Nåhølan ca. 6 km vest for veikrysset E6 – Rv70.

Landskap

Vekveselva kommer fra Trollheimens østlige del, den minst dramatiske delen av fjellmassivet. Det høyereliggende landskapet rundt elven består av fjellområder vekslende mellom runde koller, åser og dalbotner hvor elven faller 300 m på 7 km. De siste 5,8 km er fallhøyden over 600 m.
VM i skiskyting 2016 – Mixed stafett

VM i skiskyting 2016 Mix-Stafett går av stabelen torsdag 3. mars kl 15.30 i Holmenkollen. Først går 2 kvinner hver sin etappe på 6 km, så går 2 menn hver sin etappe på 7,5 km. Det er 2 skytinger på alle etapper. Ved bom har hver utøver inntill 3 ekstra skudd på hver skyting. Står det fortsatt blinker igjen må utøveren gå like mange strafferunder som det står blinker igjen.
Prospheres

Utseende

Middelsstore, noe brede praktbiller. Hode og pronotum kan være gørnnlig metalliske, dekkvingene svarte med oransje flekker. Dekkvingene har fine lengdefurer.

Levevis

Larvene utvikler seg i død ved av kransgraner (Araucaria), også av og til i innførte bartrær. Artene lever i regnskog.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia inkludert Norfolk Island.
Oppstue

Oppstue "uppstuggu" er en vanlig bygningstype i Oppdal.
Oppstue er et rom som ligger over de  øvrige rom og er røstet på tvers. Høyden er slik at gesimsen på oppstua går klar av mønet på hovedtaket.  Rommet har gitt navn til bygningstypen med slikt rom.
Digitaltmuseum.no beskriver at oppstua vanligvis var et klesloft, men på mindre plasser uten eget bur kunne maten lagres i oppstua sammen med kleskistene.
Idag bygges en del hus og hytter med oppstue hvor oppstuen har oppholdsrom som soverom, loftsstue eller lignende.  Tidliger lå oftest oppstuen på enden av huset, mens mange nyere oppstuer ligger symetrisk midt på huset.
Kalsoy

Geografi

Øyas navn kommer fra færøysk kallur («mann») og oy («øy»), og svarer dermed til naboøya Kunoy, «Kvinneøya». Navnene kommer fra henholdsvis Kallurin og Konan, som er de to øyenes nordligste klipper. Deler av Kallurin har imidlertid rast ut i havet for lenge siden. 
De fire bygdene på Kalsoy er Trøllanes, Mikladalur, Húsar og Syðradalur. Den femte bygda på Kalsoy, Blankskáli, har vært forlatt siden 1816, og ligger på sørøstkysten. 
Vestkysten er bratt og utilgjengelig, og består delvis av fuglefjell. Av ville landpattedyr på øya finner man hare, men verken Mus (slekt)mus eller rotte, til tross for at sistnevnte finnes på alle naboøyene.
Trøllanes og Mikladalur dannet Mikladals kommuna inntil 1. januar 2005, da denne ble innlemmet i Klaksvíkar kommuna. De to sørligste bygdene, Húsar og Syðradalur, som faktisk ligger nærmere Klaksvík enn de to nordligste, danner fortsatt Húsa kommuna.

Politikk

Kommunestyret i Húsa kommuna har tre medlemmer, og ved siste kommunestyrevalg ble alle valgt som uavhengige uten noen valglister. Ved samme valg ble det ikke valgt inn noen Kalsoy valgt inn i kommunestyret i Klaksvíkar kommuna. Etter reformen hvor de gamle valgkretsene, deriblant Norðoyar, falt bort fra og med lagtingsvalget 2008, ble også øyas innflytelse på riksplan svekket.
De siste årene har imidlertid den tidligere borgermesteren i Húsa kommuna, Bjørn Kalsø (SB), gjort seg gjeldende som fiskeriminister 2004–2008 og lagtingsmedlem fra 2008. Ved lagtingsvalget 2008 gav over 30 % sin stemme til Kalsø i stemmelokalet i Húsar, mens i Mikladalur stemte man helst i retning av politikere fra Klaksvík.

Historie

Bygdene Mikladalur og Húsar er begge første gang nevnt skriftlig i Hundebrevet fra slutten av 1300-tallet. Senere ble Blankskáli og Trøllanes nevnt i 1584, men grunnet de særdeles gode forholdene for korndyrking i Blankskáli er det antatt at denne er øyas eldste bygd. Syðradalur skal ha vært bebodd på 1600-tallet, men ble senere avfolket av uviss grunn.
Det sies at det ble utkjempet et slag mellom Sverre Sigurdssons sønn, Erling, og Inge Bårdssons menn i Mikladalur. Bakgrunnen for dette skal ha vært Erlings forsøk på å underlegge seg Færøyene, og Inge Bårdsson motsatte seg dette og benyttet samtidig anledningen til å innkreve skatt på øyene. I slaget i Mikladalur gikk Erling av med seieren, men led senere nederlag ved Skálafjørður.
I 1801 bodde det 29 personer i Blankskáli, men bygda ble rammet av et ras i 1809. Til tross for at det ikke gjorde stor skade, bestemte samtlige av bygdas innbyggere seg for å flytte. Derfor ble Syðradalur igjen bosatt fra 1812, og innen 1816 var Blankskáli helt fraflyttet.
Guthorm Kavli

Liv og virke

Kavli var utdannet arkitekt ved NTH. Den 9. april 1940 meldte han seg for major Hans Reidar Holtermann som opprettet styrke på Øyanmoen i Stjørdal og var med å forsvare Hegra festning mellom 10. april og 5. mai - der også hans bror Wilhelm Kavli deltok. Etter et kort fangenskap drev han både skjult og åpent motstandsarbeid mot tyskerne, blant annet som medlem av styret i Studentersamfundet i Trondheim. I september 1941 vedtok styret ut fra situasjonen å dra i landflyktighet. Kavli som hadde vært medlem dro også til Sverige, via Rørosbanen og på ski over grensa. Sammen med han var blant annet Finn Lied og P A M Mellbye. I Sverige begynte han å studere kunsthistorie ved Uppsala universitet. 
I desember 1941 var Kavli med ombord på skøyten «Eric» i et forsøk på å nå Storbritannia. Båten var beregnet for 20 mann hadde 97 nordmenn ombord. De havnet i storm i fire dager før de fikk søkt havn i Sverige. Forfatter Paal Brekke var med og skildret båtturen med romanen På flukt. I mai 1942 nådde Kavli Skottland med fly og gikk inn i den norske brigaden i Skottland styrkene som var ledet av oberst Holtermann - samme mann som ledet Kavli og resten av styrken, i forsvaret av Hegra våren 1940.
Kavli ble kaptein i 1944. Han var med i gruppen Monuments, Fine Arts, and Archives (MFAA) ved den allierte overkommandoen 1944-45 og med i de allierte styrkene på kontinentet i 1945. Etter den tyske kapitulasjonen var Kavli med på å oppspore stjålne kulturverdier i Europa.
Kavli arbeidet ved arkitektkontor 1946-49, var underbestyrer ved Kunstindustrimuseet i Oslo 1951-61, og var slottsforvalter ved Oslo slott 1962-87. Han ble dr. techn. fra NTH i 1967.

Utmerkelser og æresbevisninger

Kavli ble tildelt Deltagermedaljen og Storbritannias France and Germany Star for innsatsen under andre verdenskrig. I 1957 ble han ridder av den belgiske Kroneorden for sin innsats for norsk-belgisk kulturutveksling. Han ble også tildelt Dannebrogordenen og Æreslegionen. Han var kommandør av St. Olavs Orden «for fortjenstfullt virke i H. M. Kongens tjeneste». I forbindelse med dronning Elizabeth IIs statsbesøk i Norge i 1981 ble Kavli utnevnt til kommandør (CVO) av Royal Victorian Order.
«Monuments Men», som Kavli tjenestegjorde i under andre verdenskrig, ble i 2014 kollektivt hedret med Kongressens gullmedalje av USAs kongress.
Epichalcoplethis

Utseende

Middelsstore (15-19 millimeter), avlangt-ovale, gjerne metallisk fargede praktskarabider. Dekkvingene har punktstriper. Lårene på bakbeina er svakt sammentrykte uten pigger i spissen.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Guatemala i nord til Argentina i sør.
CARIFTA Games 2015

Austin Sealy Award

Austin Sealy Award deles ut i hvert mesterskap, til en utøver som utmerker seg resultatmessig. Mary Fraser fra Barbados vant denne utmerkelsen i 2015, hun vant tre gullmedaljer; 800 meter og 1500 meter i U18-klassen, og 3000 meter i åpen klasse (junior og ungdom).
Jonere

Jonere er navnet på en av de fire gamle hovedstammer eller phyla, som var forbundet med hverandre gjennom bruken av den joniske dialekten som tilhørte det greske språk.
De tre andre var akaierne, dorerne og aeolerne. Jonerene bodde dels på halvøya Attika, i bystaten Athen, og dels bodde de på flere av øyene i det greske arkipel og langs Lilleasias vestkyst. De var kjent under fellesbetegnelsen grekere.

Historie

Ifølge halvt historiske, greske legender, ble Jonia kolonisert i det 6. århundre f. Kr. av flyktninger fra det greske fastlandet som ble drevet ut av dorisk invasjon i heltetiden og etterlot Attika som den eneste europeiske utposten for det joniske folkeslag. Atenerne på halvøya Attica var de eneste jonerne på det greske fastlandet.
Den midtre delen av den gresk-talende vestkysten i Lilleasia ble kalt «jonisk» og innbyggerne overstrålte de øvrige lilleasiatiske grekere, de sydligere dorerne og de nordlige aeolerne, i den grad at de øvrige folk i Lilleasia brukte betegnelsen «joner» (assyrisk «yamanni») om alle grekere. Dette er fremdeles i en viss grad tilfelle. Hellas og greker er på armensk «Hunastan» og «huyn», på arabisk Yūnān og «yūnāniyy» og på hebraisk «Yāwān» og «yəwānī» (og i den bibelen kalt «javan»).

Vitenskap

Byene Milet og Efesos ble i løpet av det 6. århundre f. Kr. sentrum for en revolusjon i holdningen til den tradisjonelle måten å betrakte naturen på. I stedet for å forklare naturfenomen ved å ty til tradisjonelle myter, ble det kulturelle klimaet slik at man begynte å lage hypoteser om naturen som var baserte på ideer fra både personlig erfaring og dypere refleksjon. Disse mennene – Thales og hans etterfølgere – ble kalt fysiologi, «de som diskuterte naturen».
De var skeptiske til religiøse forklaringer på naturfenomener. Isteden søkte de rent mekaniske og fysiske forklaringer. De er blitt tillagt en helt sentral betydning for utviklingen av den 'vitenskapelige innstillingen' i studiet av naturen.

Etymologi

Etymologien til ordet joner er høyst usikker. Dets mykenske, greske rekonstruksjon er Iawoner, et navn som synes å ha vært i alminnelig bruk, dvs. at Atenerne, Kianere, Kalkidere osv. var mer lokale navn som ble tatt i bruk av de opprinnelig Iwaoner. De fleste avledninger har som utgangspunkt at de utviklet seg til gresk fra tidligere navn, enten indoeuropeisk eller pelasgisk (før-gresk).

Mytologi

Etter mytene nedstammet jonerne fra helten Jon, Xuthos sønn, sønn av Hellen (den mytiske stamfar til alle grekere, og hadde sønnene Aeolus og Dorus). Grekerne på de Egeiske øyene var imidlertid nesten utelukkende jonere – med unntak av aeolerne på øya Lesbos (Mitilini) og dorerne på Rodos og øyene imellom Det doriske hexapolis. De nordlige kystene i Egeerhavet, i Trakia, var også hjemsted for greske kolonister av jonisk avstamming. Den franske byen Marseille ble grunnlagt av jonere fra Fokea i Jonia.
Håndjern

Håndjern er sammenkjedede metallenker som brukes til å lenke hendene sammen.
Mest alminnelige er håndjern hos politiet, som bruker håndjernene til å pasifisere eller kontrollere anholdte. De kan likeledes brukes av andre som har bruk for å pasifisere folk – for eksempel fengselsbetjenter, vektere, ordensvakter, militærpoliti eller flyselskaper.
Alminneligvis består håndjern av to metallenker som har en låsemekanisme, så de kun kan strammes, men ikke løsnes (uten nøkkel). På den måten kan man stramme dem like nøyaktig så mye som det er nødvendig for at man ikke kan komme fri, og de passer på alle størrelser håndledd.
For det meste brukes håndjernene til å lenke hendene sammen bak på ryggen, men kan også brukes til å lenke hendene sammen foran – eller lenke dem fast til noe.
En særlig variant er buntebånd, som også ofte henregnes under betegnelsen håndjern, selv om de teknisk sett ikke er håndjern. De har samme egenskaper som metallhåndjern – de kan strammes så mye som det er nødvendig, men ikke løsnes. De brukes ofte av politiet ved anholdelser av større mengder (for eksempel ved demonstrasjoner og uroligheter) og også til tider av de andre forannevnte grupper. De kan dog alminneligvis kun brukes én gang, men har den store fordel at de ikke veier så mye.
Håndjern brukes ikke bare av politiet. Den brukes også av tryllekunstnere som for eksempel Harry Houdini. Tryllekunstnerne utfører triks der de skal få av seg håndjernene, noen ganger på tid.
Albert I av Belgia

Bakgrunn

Albert var sønn av prins Philippe, greve av Flandern som var en yngre bror til kong Leopold II, og hans hustru prinsesse Marie av Hohenzollern-Sigmaringen. Ved sin fødsel var han den fjerde i arverekken til å overta etter Leopold II. Kronprins Leopold døde i 1869, og da Alberts eldre bror prins Baudouin også døde i 1891, ble han arveprins til den belgiske kronen. Etter farens død i 1905 var han direkte tronarving.

Konge

Han ble den tredje konge av Belgia den 23. desember 1909, da hans onkel kong Leopold II døde. I begynnelsen av første verdenskrig lyktes det Albert I å holde de tyske troppene tilbake lenge nok særlig ved det langvarige forsvaret av Antwerpen til at Storbritannia og Frankrike kunne forberede det som ble Marneslaget (6. september–9. september 1914). Under krigen var Belgias territorium til nesten 99 % okkupert, og underlagt en hard tysk okkupasjonspolitikk. Kong Albert kjempet videre, og engasjerte restene av sin hær i fortsatt kamp mot tyskerne i Frankrike også belgisk ikke-okkupert område bak Yser-fronten. Da han vendte tilbake til Brussel ble han feiret som nasjonalhelt.
Albert I var interessert i fjellklatring. Denne interessen ble vakt i 1901 av et foredrag av sekretæren til stifteren av Solvayhytten på Matterhorn. I 1907 klarte Albert og hustruen Elisabeth sammen med fjellførerne Martin Schocher og Benedikt Supersaxo å bli førstebestigere opp nordøstruten på Piz Caral (3421 m). I 1908 kunne han med tre ledsagere bestige Matterhorn (4478 m) via Hörnligrat. Etter sin kroning foretok han krevende klatringer i  Dolomittene, for eksempel sørveggen opp til Marmolata (3343 ) og den 14. bestigning opp Preußwand på østsiden av Campanile Basso (2883 m) sammen med Tita Piaz. Han fikk tilnavnet «fjellenes konge»

Dødsulykke

Albert I døde under fjellklatring på fjellet Marche-les-Dames i Ardennene i nærheten av Namur. Han hadde festet en krok på en kjempestor steinblokk som så veltet ned over ham, forteller en som var med på turen. Det skjedde sent på dagen, som det siste de gjorde før de skulle hjem. Han døde på stedet, idet han falt tolv meter ned med hodet først.
Ved siden av den offisielle dødsårsaken oppstod raskt andre hypoteser, som et attentat  eller selvmord. Den offentlige utredning nevner en utypisk funnposisjon og at en blodig enkeltstein ble funnet  to til tre meter fra den døde.
Bibasis

Utseende

Nokså store (vingespenn ca. 45 millimeter), kraftige, smalvingede smygere, på farge mer eller mindre ensfarget brune.

Levevis

Larvene lever på planter i slektene Kalopanax (familien Araliaceae) og Combretum (familien Combretaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Kusj (bibelsk person)

Kusj var ifølge Bibelen en sønn av Ham. Han regnes blant annet som stamfar til folk i det nordlige Afrika. Han var også faren til Nimrod. Ifølge 1. Mosebok kapittel 10 het de andre sønnene hans Seba, Havila, Sabta, Raema og Sabteka.
Gabardin

Gabardin er et tettvevd, fintrådet tekstil som tradisjonelt har blitt framstilt av ull eller bomull, men nå også av blandinger av fibrer. Stoffet er diagonalvevd med steil, tydelig diagonaleffekt, det vil si tette, skrå relieffstriper. Gabaradin har tett varp og forholdsvis få vefttråder. Den framstilles som regel med kamgarns varp og veft, men både varpen og veften kan variere. Stoffet blir ofte impregnert og brukt til yttertøy som kåper, frakker og sportsklær.
Tekstilet ble «oppfunnet» av Thomas Burberry i 1880. Ordet skal komme fra det gammelfranske galvardine eller gallevardine, som betyr «vid kappe».
Rød snø (festival)

Sted

Rød snø ble holdt oppå parkeringshuset ved siden av Amfi Meyer i Mo i Rana sentrum. Ettersom mars er midt på vinteren i Mo i Rana, monterte arrangørene et telt  som kunne romme 2000 mennesker på taket av parkeringshuset. Det ble tatt i bruk varmeovner for å holde romtemperatur og festivalsjef Christian Lorentsen fortalte at det ble brukt om lag 20 tusen liter med diesel i løpet av de to dagene festivalen ble holdt. Underetasjen av parkeringshuset ble brukt som backstage for artistene og deres hjelpere, samt sekretariattjenester.

Fasiliteter

Maten som ble solgt var levert av lokale bedrifter, som for eksempel Lovund Kokken, som holder til i Lurøy kommune.
Scenen var plassert på den ene kortsiden av teltet. På den ene langsiden var det satt opp barer der en kunne få kjøpe mat og drikke. På den andre kortsiden var det satt opp en rekke festival-toaletter.

Besøkstall

Rød snø-festivalen hadde gode besøkstall med tanke på at kapasiteten var på 2000 mennesker. Til sammen var det rundt 3700 solgte billetter. Arrangørene meddelte at det på festivalens første dag, fredag 7. mars, var 1900 mennesker. På lørdag 8. mars var om lag 1800 mennesker som deltok.

Artister

Med Rød snø-festivalen prøver arrangørene å nå ut til så mange folk som mulig, derfor var artistutvalget i 2014 en miks av de forskjellig sjangrene rock, pop, indie-pop, indie-rock, hiphop med flere. Alle artistene, med unntak av én, var fra Norge. Det var også DJ-er som spilte musikk på slutten av begge dagene festivalen ble arrangert.
Ahmed Sékou Touré

Utmerkelser

Touré ble i 2004 posthumt utnevnt til den sørafrikanske Ordenen O. R. Tambos følgesvenner.