Tryggve Andersen

Bakgrunn og oppvekst

Andersen ble født på gården Kindli på Ringsaker. Farsslekten var fra Fredrikshald. Faren ble lensmann på Ringsaker og senere fogd. Moren var av den kjente Fougnerslekta fra Gausdal, og en ættegren slo seg ned på garden Kråkvik på Ringsaker. Tryggve Andersens mor var søster av litteraturforskeren Anders Krogvigs far. Begge foreldrene til Tryggve Andersen, og særlig moren, var begavet med fortellerevne, og sønnen må ha hørt godt etter, for han kom senere til å gjøre seg nytte av overleveringene i sitt forfatterskap. Rolf Thesen skriver: «Det har vel skapt ei viss kløyving hos diktaren, det at han hadde sterke røter i både bondekulturen og i embetsmanns- og bykulturen, men tydeleg og ein viss trong til å forsone og sameine desse to kulturane» (Thesen 1955: Diktaren og bygda. Natta og draumen s. 78).
Tryggve Andersen var 9 år gammel da faren ble fogd i Sunnhordland Familien bodde i Tysnes. Sønnen gikk på middelskole i Bergen. Etter 6 år flyttet familien tilbake til Hedemarken og slo seg ned på Hamar. «Gjensynet med barndomstraktene har sannsynligvis utdypet tradisjonssansen og gjort den mer bevisst. Men de hyppige flytningene kan også ha styrket følelsen av rotløshet» (jf. Beyer, Edvard 1966: «Tryggve Andersen – de forkomne sjelers dikter» s. 59-83 i Profiler og problemer).

'Gammel' og 'ny' romantikk

I 1885 ble Tryggve Andersen student etter å ha avlagt examen artium ved Hamar katedralskole hvor Nils Collett Vogt var hans skolekamerat, og ved siden av grundige filologiske studier ved Universitetet i Oslo skrev han lyrikk. Hans Digte, som først utkom 1898, skriver seg fra denne tida. I en tid som var preget av realisme, ville Andersen gjeninnsette poesien i sin rett i litteraturen.
Han interesserte seg tidlig for tysk romantikk med diktere som Novalis, Tieck og Hoffmann, og var fenglet av den mystikk og melankoli han fant hos disse og andre romantiske diktere. Blant nordiske diktere beundret han på den tid Jens Peter Jacobsen (gjerne omtalt som I. P. Jacobsen). Et verk som Jacobsens Fru Marie Grubbe kan ha gitt en viss inspirasjon til Andersens bok I Cancelliraadens Dage. I studietida samlet han om seg ungdom som var interesserte i romantikken og utbredte forestillingene om en ny romantikk. Han la også fram sine tanker i Studentersamfundet.

Stanset akademisk karriere

Tryggve Andersen ble ansett som en lovende egyptolog, men ble utsatt for ondsinnet sladder. Det førte til at han ble bortvist fra universitetet for to år. Han vendte aldri tilbake. Da det ble umulig å forfølge en akademisk karriere, måtte han ta kontorpost, først i Mandal. Her gjorde han forarbeider til det som siden skulle bli Mod Kvæld.

Tre ekteskap

Tryggve Andersen ble første gang gift med Margrethe (Gertha) Schønberg. Hun var lærer på Hamar, men født i Kragerø. Med henne fikk han to gutter. Etter tre års ekteskap ble hun syk av tuberkulose. Også den eldste sønnen fikk sykdommen, og døde før sin mor. Tryggve Andersen pleiet mor og sønn, samtidig som han slet med romanen Mot Kvæld. Den lot han gå som føljetong i Verdens Gang for å skaffe livsopphold til seg og sine mens familien bodde i København. «Han var sykepleier og barnepleier dag og natt og skrev , skrev for livet.» (Christian Gierløff (1942): Tryggve Andersen.) Hustruen hustru døde i 1901. Den andre sønnen overlot han til sin mor mens han i 1902-03 dro ut på en sjøreise for å komme til krefter igjen. Men sjøreisa ble strabasiøs, preget av mangelsykdommer og lengsel etter gutten i Norge. Han førte dagbok under hele reisa.
I 1906 giftet han seg med forfatterinnen Regine Normann. Ekteskapet var til å begynne med lykkelig. I hjemmet deres i Kristiania oppsto det et rikt litterært miljø, og Andersen ble både da og siden oppsøkt av unge dikterspirer som fikk kyndig veiledning som de skulle komme til å uttrykke dyp takknemlighet for. Ektefellene gled imidlertid gradvis fra hverandre. Det viste seg også at han selv hadde utviklet tuberkulose. Samlivet ble formelt oppløst i 1913.
Han giftet seg da med en 25 år yngre tysk forfatterinne og fikk to barn med henne. Han bodde med sin familie på gården Sjo på Gran da han døde i 1920. Ved en skjebnens tilskikkelse døde han i samme hus som A. O. Vinje endte sine dager i 50 år tidligere.