google/wiki40b huggingface dataset:
A-gjengen

A-gjengen er en av flere gjenger tilknyttet Oslos underverden. Gjengen ble startet på slutten av 1980-årene eller begynnelsen av 1990-årene av utbrytere fra gjengen Young Guns. Gjengen er kjent for flere lovbrudd knyttet til salg av narkotika, torpedovirksommhet, drap og vold. Shahid Rasool, som antas å ha vært leder for gjengen, ble fengslet i 1997, og løslatt i 2010.

Gjengkonflikter

A-gjengen kriget med B-gjengen i ti år helt til de inngikk våpenhvile med hverandre. B-gjengen nektet å megle med Young Guns fordi de mente at Young Guns var årsaken til hele A og B konflikten. Etter fredsmeglingen mellom A og B-Gjengen, ble Young Guns fryst ut av det kriminelle miljøet.

Skudd på Gardermoen

I 2003 ble daværende fungerende leder Arshad Mahmood skutt i hodet ved avgangshallen på Gardermoen, men overlevde.

Skyting på Aker Brygge

Gjengen var involvert i en skyteepisode på Aker Brygge, 20. august, 2006. Denne episoden har fra eksperthold blitt tolket som et tegn på en mulig akutt opptrapping av konflikten mellom Young Guns og B-gjengen fordi et av ofrene som ble skutt i beina var en høytstående leder i Young Guns som tidligere ikke har vært innblandet i slike hendelser.

Politisk tilknytning

Da den pakistanske presidenten Pervez Musharraf besøkte Oslo i januar 2006, deltok han på et festmøte med rundt tusen gjester, spesielt invitert av den pakistanske ambassade i Oslo. Blant disse var det 4-5 medlemmer av Young Guns og A-gjengen.
Cao Cao

Cao Cao (kinesisk: 曹操; pinyin: Cáo Cāo; Wade-Giles: Ts'ao² Ts'ao¹, født 155 i dagens Qiao i Bozhou i provinsen Anhui i Kina, død 15. mars 220 i Luoyang) var krigsherre og den siste kansler av Han-dynastiet som kom til makten i slutten av Han-dynastiet i det gamle Kina.

Diktning

Cao Cao var også en dyktig dikter, likesom sine sønner Cao Pi og Cao Zhi, og han fremmet også andre diktere, som for eksempel Xu Gan. Av Cao Caos verker er det bare noen få som er blitt overlevert frem til moderne tid. Hans vers er upretensiøse men dype, og bidro til å gi samtidens og ettertidens dikning et nytt preg, som til slutt skulle sette sitt preg på diktningen i Tang-dynastiet og lang tid etter. Cao Cao, Cao Pi og Cao Zhi er sammen kjent som «de tre Cao». De tre Caos diktning, sammen med andre dikteres, ble kjent som Jian'an-stil, som skulle influerer på Tang og senere diktning. 
Cao Cao skrev også vers i den eldre «fire-tegn-per-linje»-måten som var karakteristisk for Shijing.
Øen

Øen er navnet på gårdsnummer 38 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger i dalføret Råheimsdalen i Viksdalen og grenser mot Vallestad i nordøst, Råheim i vest og Tuften i sørvest. Eiendommen går på tvers av hele dalføret fra Storefjellet på sørsiden til Venevassegga på nordsiden.

Historisk

Første bruker registrert på Øen finnes i 1563. I 1590 er gården delt i to, senere i skatteliste fra 1613 står det oppført tre brukere. Neste forandring er i 1626, da er Øen blitt delt i fire bortimot jevnstore bruk. Disse blir senere brukene 1, 8, 9 og 10.
Oppdelingene på siste halvdel av 1800-tallet skyldtes en stor folkeøkning. I 1801 er det registrert 30 personer på gården, lite endring frem til 1825, i 1835 har tallet økt til 50. Denne økningen førte til at det ble dannet husmannsplasser i tilknytning til gården.

Vannkraft

Vannkraft fra Vallestadfossen har spilt en viktig rolle for Øengården. I matrikkelforarbeidet i 1723 står Øen oppført med 2 kvernhus i fossen. Kvernene ble også leid ut til brukene på Råheim, dette ga en ekstrainntekt til brukene på Øen. Under andre verdenskrig ble det satt opp en bygdemølle, denne ble brukt av folk fra Viksdalen og Haukedalen.
Foruten kverner ble vannkraften også benyttet til slipesteiner. Det er to store slipesteinsdammer i elven, slipesteinene var i bruk til 1960-tallet].
Bruk 6/7 på Øen ble de som benyttet vannkraften mest, de satte opp en sirkelsag, sagen var i bruk til 1930-tallet. Sagen ble senere bygd opp for så å bli revet igjen til fordel for vannkraftverk.
I 1947 ble det bygd vannkraftverk i fossen, det leverte nok strøm til eieren og ca. 1 kW til bruk 1 på Vallestad. Kraftverket ble bygd ut flere ganger med større turbiner. Etter at bruket ble kjøpt av eier på bruk 1, Vallestad, ble det bygd et nytt minikraftverk i fossen.
Filippinsk

Historie

Den første filippinske nasjonalforsamlingen opprettet 13. november 1937 det Nasjonale språkinstitutt, som hadde som oppgave å finne fram til et nasjonalspråk. De valgte å basere dette på det dominerende språket i landet, tagalog. Faktisk var (og er) det flere filippinere som har cebuano som førstespråk, men tagalog har alltid stått sterkere som fellesspråk særlig fordi det tales i hovedstadsområdet. I 1961 fikk språket navnet pilipino, som senere ble endret til filipino. I 1973 ble det formelt introdusert for befolkningen.
I den filippinske grunnloven av 1987 ble språket anerkjent som nasjonalspråk og definert som offentlig språk sammen med engelsk.

Alfabet

Filippinsk bruker et modifisert latinsk alfabet. Da språket ble utviklet, innførte Lope K. Santos abakada, et alfabet bestående av 20 bokstaver hvor ingen lyder blir duplisert og hver bokstav representerer bare én lyd. De 20 bokstavene er a b k d e g h i l m n ng o p r s t u w y. Svakheten med abakada er at det bare dekket lydene i tagalog, og ettersom det nye språket også skulle inneholde elementer fra andre filippinske språk, måtte alfabetet utvides.
Det ble dermed innført et utvidet alfabet i 1976, som består av 31 bokstaver. Dette er de 26 bokstavene i det engelske alfabetet, de 4 spanske bokstavene ñ, ll, rr og ch, og bokstaven ng, som representerer en nasal lyd fra tagalog – denne var dekket av abakada, men man ønsket å regne det som én bokstav. Før filippinsk ble offisielt språk i 1987 fjernet man de spanske bokstavene rr, ll og ch, slik at alfabetet som brukes nå har 28 bokstaver.
Cristoforo Borrus

Bakgrunn

Han kom fra en høyere familiebakgrunn i Milano. Han ble medlem av jesuittordenen den 16. september 1601, og ble sendt ut som misjonær.

Misjonær i Indokina

I 1616 ble han sendt fra Macao sammen med jesuittpateren Marquez som en av de aller første misjonærer i Cochinkina (nå det sørlige Vietnam). Her virket han til 1622, og var kjent da som pater Bruno.
Vel tilbake i Europa underviste han i matematikk ved Universitetet i Coimbra. I 1632 gikk han over til cistercienserordenen, og tok navnet Onofrio, og døde samme år. 
Hans viktigste verk, Relatione della nuova missione delli P.P. della Compagnia di Gesù al Regno della Cocincina utkom i Roma i 1631 og ble oversatt til fransk, nederlandsk, latin, tysk og engelsk. Det ble også medtatt i Churchills Collection of Voyages (1704), og i  Sprengel og Forsters Neue Beitrage zur Volker und Länderkunde (1793). Verket ble ansett som en av de beste informasjonskilder om Cochinkina på grunn av den detaljerte beskrivelsen av landets geografiske, politiske og kirkelige forhold.

Forsker

Han foretok også observasjoner om kompassets magnetiske variasjoner. Ifølge pater Kircher (1641) tegnet han opp et draft over Atlanterhavet og Indiahavet der han markerte de steder der kompassnålen pekte samme retning som meridianen. Hvis dette medfører riktighet, var han tidligere ute i så måte enn Edmund Halley. 
Borrus gir selv en forklaring av draftet i et dokument som oppbevares ved Det kongelige akademi i Lisboa. I et annet manuskript, nå i Evora, Tratada da arte de navegar pelo Cristovao Bruno, som dreier seg om det samme ene, kommer han med forslag, ifølge Allatius (1633), om en ny metode å beregne longitudene til sjøs. og til hvordan sjøkart kan forbedres. Filipp II av Spania kalte ham en gang fra Coimbra til Madrid for å bli bedre kjent med hans nautiske studier og oppfinnelser. 
Han skrev også verket Doctrina de Tribus Coelis, Aereo, Sydereo et Empeireo, og noen reiseskildringer for Kongregasjonen for troens utbredelse.
De røde lanterner

De røde lanterner var en marginal gruppe boksere i provinsen Zhili i Kina år 1900. Gruppen var særpreget idet den utelukkende bestor av unge kvinner. Ellers var de forskjellige gruppene innen bokserbevegelsen mannlige, i de grader at de fryktet et kvinnelig nærvær. De trodde at kvinner under visse omstendigheter ville tappe dem for kraft slik at de ikke lenger var usårlige og overvinnelige.
De røde lanterner var sammensat av grupper av tenåringsjenter og unge ugifte kvinner. De beretninger som går ut på at de til tider deltok i angrep mot kristne kinesere, utlendinger eller mot findtlige troppestyrker under bokseropprøret, er relativt få, og ansees som usannsynlige. Derimot var de ved besvergelser og andre magiske øvelser engasjert i å overføre magisk kraft til de kjempende (mannlige) boksergrupper.
Medlemmene av De røde lanterner var kledt i rødt fra topp til tå, med drakter, lommetørkler og bandolærerer i rødt, i tillegg til at de ofte bar med seg en rød lanterne. Deres indre kommandostruktur var likesom boksernes (Eldre søsterdisippel og sekundær søsterdisippel), og de møttes ved egne templer i byene og ved kampringer på landsbygda. 
De var mest synlige i Tianjin (den gang i Zhili, og gvnernørens residensby), der det sommeren 1900 var harde angrep mot kirker, kristnes hjem, kristne borgere og etterhvert også mot de utenlandske konsesjonsområder som ble beleiret i mange uker. Også tropper fra Åttenasjonsalliansen var involvert i stridighetene.
Focus (band)

Musikk

Focus er et av de mest kjente og mest innflytelsesrike rockebandene fra Nederland. De har blandet jazz, rock, blues-improvisasjoner, klassisk musikalske strukturer og pop-melodier inn til en kraftfull og lett gjenkjennelig musikk.
Manpupuner fjellformasjoner

Manpupuner fjellformasjoner (også kjent som de syv sterke menn, eller søylene i Komirepublikken) er en samling med 7 gigantiske stenpillarer nord i Uralfjellene i den russiske delrepublikken Komi. Stensøylene er mellom 30 til 42 meter høye og står på en åskam.
Manpupunene blir ansett som en av Russland «syv undere» og er et populært besøksmål.
Bockstensmannen

Bockstensmannen er et svensk moselik bestående av et mannsskjelett fra middelalderen med hår og klær. Levningene ble funnet i 1936 i Bockstensmyr i Rolfstorp, Varberg kommune i Hallands län. Funnet var det første kjente moseliket som har fått påler slått gjennom kroppen. Mannen hadde blitt drept og festet med påler i myra, sannsynligvis for å hindre ham fra å «gå igjen». Bockstensmnannen er et av de bedre bevarte arkeologiske funn i Europa fra denne perioden, og er i dag utstilt på Varbergs museum.

Funnomstendighetene

Bockstensmannen ble funnet av den da ellveårige Thure G. Johansson rundt Sankthanstider i 1936 i Bockstens myr, ved foreldrenes gård med samme navn. Myra ligger på den svenske vestkysten, cirka 25 km øst for Varberg. Den ligger i gangavstand fra Åkulla Friluftsgård ved veien mellom Åkulla og Svartrå. Veien var engang varbergbygdas «hovedvei» mot nordøst og del av Via Regia.

Datering av funnet

Dateringen av funnet baseres på flere ulike kilder. Bockstensmannens drakt, skjelett og eikepålen er C14-datert til tidsperioden 1350-1390 e.Kr. Drakthistoriker Eva Anderssons analyse av klærne daterer ham til 1340 – 1370, hvilket gjør at Bockstensmannen bør ha dødd en gang mellom 1350 og 1370.
Vi som ikke har opplevd krigen

Vi som ikke har opplevd krigen er et musikkalbum med Folk & Røvere, utgitt i 1996. Albumet lå 2 uker på VG-lista og endte med 38.-plass som beste plassering.
Frederik Wilhelm Bugge

Bakgrunn

Frederik Wilhelm Bugge var sønnesønn av biskop Peder Olivarius Bugge og sønn av pedagog og ordfører i Trondheim Frederik Moltke Bugge. Han var gift med Edvardine Magdalene Margrethe Daae, datter av sogneprest og ordfører Jens Kobro Daae i Haram. Deres sønn, født i Haram på Sunnmøre, var Fredrik Moltke Bugge, jurist og ordfører i Oslo.
Bugge ble teologisk kandidat i 1862 og var universitetsstipendiat fra 1863 til 1866.

Prest og biskop

Han ble i 1866 sokneprest i Holmestrand. Fra 1870 til 1894 var han professor i teologi ved Universitetet i Oslo, hvor nytestamentlig eksegese var hans fag. Hans omfattende forfattervirksomhet faller også overveiende innenfor dette området. Hans hovedverk er en rekke oversettelser av Det nye testamente. De var skrevet med tanke på en større leserkrets og hadde en sammenhengende fremstilling av skriftenes innhold og tankegang med historisk-kritiske innledninger og kommentarer. Alle fikk en betydelig utbredelse i flere opplag og ble også oversatt til andre språk. Han laget også en rekke forarbeider og utkast til en ny norsk oversettelse av Det nye testamentets bøker. 
Fra 1876 til 1877 var han redaktør av Luthersk Kirketidende sammen med J. C. Heuch. De ble betraktet som for høykirkelige og måtte slutte i dette vervet, men fra 1877 til 1890 var han redaktør av Luthersk Ugeskrift. I den sammenheng deltok han mye i den kirkelige diskusjon og hevdet i den en til alle sider polemiserende konservatisme. 
Fra januar 1894 til sin død var han biskop i Kristiania bispedømme. I 1894 ble han hedret med æresdoktorgrad i teologi ved København Universitet.

Politiker

Bugge var fra 1881 til 1886 medlem av Kristianisa bystyre. Fra 1883 til 1885 var han også en av representant for Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger på Stortinget for Høyre.
Trollsåsbakken

Trollsåsbakken var en hoppbakke i Kodal. Den ble revet 6. januar 2007. Den hadde et K-punkt på 32 meter, og bakkerekorden var på 44 meter.
Saltend gasskraftverk

Saltend gasskraftverk er et varmekraftverk i Yorkshire i England, Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW, fordelt på 3 x 400 MW blokker med gassturbiner og kogenerasjon. Det er kjemisk industri i nærområdet.
Brenselkilden er naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 1996–2000 av Alstom. Operatør er selskapet International Power og Calpine Corp.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 3 577 320 tonn, litt under 2007-nivået men langt mer enn kvotemålet.
Fjellet (Bergen)

Fjellet er et strøk i Bergen i bydelen Bergenhus.
Det grenser mot Stølen langs Nikolaikirkealmenningen, Forstandersmauet og Nedre Blekeveien, mot Eidemarken langs Øvre Blekeveien, mot Skansen langs Søndre Blekeveien, Blekebakken, Brattlien og langs oppsiden av bebyggelsen på Leitets vestside, mot Kalfaret ved Forskjønnelsen, mot Marken langs nedsiden av bebyggelsen på Leitets østside og langs Sankt Jørgens gate, Skivebakken og Møllesmauet, mot Vågsbunnen langs Kong Oscars gate og Lille Øvregate, og mot Bryggen langs Øvregaten tilbake til Nikolaikirkealmenningen.
Strøket het tidligere Bjerget. Området er sterkt kupert, og omafter mest trehus og brostensbelagte gater og noe villabebyggelse i sør. Christi Krybbe skole, Bergen Domkirke, Bergen katedralskole, Latinskolen, og Fløibanens nedre stasjon ligger i området. Det lokale buekorpset heter Fjeldets Bataljon.
Strøket omfattes av grunnkretsen Domkirken som hadde 590 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 0,09 km². I tillegg omfatter strøket deler av grunnkretsene Torget, Vetrlidsalmenning, Steinkjelleren og Skansen.
Rassemblement Démocratique pour le Rwanda

Rassemblement Démocratique pour le Rwanda (RDR), også kjent under navnet Rassemblement pour la Démocratique retur er et uregistrert politisk parti i Rwanda. Et av deres uttalte mål er å etablere en demokratisk og fri rwandisk republikk.
RDR ble etablert den 3. april 1995 av en gruppe rwandiske flyktninger i Mugunga, Øst-regionen i det daværende Zaire, nå Den demokratiske republikken Kongo.
Opprettelsen av RDR var en reaksjon etter utfallet av den rwandiske borgerkrigen og den resulterende flyktningkrisen i denne regionen. I august 1994, hadde over to millioner rwandiske flyktninger flyktet til nabolandene noe som skapte en ekstrem humanitær krise. Inne i Rwanda, sto den internt fordrevne befolkningen i fare for en omfattende hungersnød. I flyktningleirene, var en hutu ekstremistisk gruppe ansvarlig for folkemord på tutsier blant sivile flyktninger, noe som gjør det humanitære hjelpearbeidet betraktelig mer komplekst.
RDR sitt hovedoppdrag har mange ganger uttalt de epresenterer interessen til de sivile flyktningene og forhandle tilbake til deres hjemland i fred og verdighet. Det langsiktige målet med RDR var helst fra begynnelsen å etablere et ekte og stabilt demokrati i Rwanda for å bryte den flere tiår gamle syklusen av vold mellom hutu ekstremister og tutsi-ekstremister, en syklus der de fleste ofrene var uskyldige sivile på begge sider.
Śarīra

Śarīra er i buddhismen den generiske benevnelsen på relikvier, selv om det ellers refererer til en perle eller krystallignende kjedeformede objekter som også blir funnet i den kremerte asken til buddhistiske spirituelle mestere. Relikvier etter Buddha blir kalt dhātu i Mahāyāna mahāparanirvāna sūtraen. Śarīra hevdes å emanere velsignelser hos dem som er forbundet med dem. I den himalayiske buddhistiske tradisjon sies det også at de beskytter mot onde ånder.
Platysphinx

Utseende

Store (vingespenn 100-135 millimeter), langvingede, lyst brunlige eller grønnlige svermere.
Et godt kjennetegn er at bakvingen har en oval, svart flekk ved roten.

Levevis

Larvene lever på busker og trær i erteblomstfamilien.

Utbredelse

Artene er utbredt i tropisk Afrika.
Konvensjonsgården

Konvensjonsgården er vanlig betegnelse på den gamle administrasjonsbygningen for Moss Jernverk i Moss. Bygningen ble påbegynt i 1756 av Erik Anker, men ble først ferdigstilt under Jess Anker i 1778. I samtiden var bygningen kjent også for sin fine barokkhave og vannkaskader.
I 1814 var bygningen hovedkvarter for den norske regjeringen under krigen med Sverige og Mossekonvensjonen ble fremforhandlet og undertegnet av nordmennene der, derav navnet Konvensjonsgården. Svenskenes hovedkvarter var i Gamlebyen i Fredrikstad, der kronprins Karl Johan undertegnet på vegne av svenskekongen.
Gå på!

Gå på! (Gaa paa!) er en roman fra 1882 av den norske forfatteren Jonas Lie. 
Handlingen tar utgangspunkt i den fiktive vestlandsbygda Åfjorden, og er en tematisering av forholdet mellom stagnasjon og utviklingsoptimisme. Hovedpersonen Rejer Jansen Juhl vokster opp i et stagnert bygdemiljø, og møter motgang da han forsøker å utvikling nye næringsveier i bygda. Gjennom motgang, lutring, en sjøreise, og ekteskapet til Sara modnes han, vender hjem, og bidrar til en lykkelig fremtid for bygda.
Kristadelfianere

Bakgrunn

Den viktigste personen i samfunnets tidligste tid var John Thomas. Han ble født i 1805 i London. Hans familie var religiøs, og hans egne religiøse søken fikk ham til å undersøke forskjellige religiøse lærer. Som ung legestudent skrev han flere bøker hvor han fremholdt tanken om en tilværelse etter døden hvor legemet og sjelen skilles ad. I 1830-årene arbeidet han på et skip. Da skipet en gang kom ut for et stort uvær, lovte han at hvis han kom trygt i land skulle han gjøre alt for å gjøre Guds vilje. Skipet kom trygt i land, og dette ble et vendepunkt for ham. Han drog til Cincinnati i Ohio, hvor han ble kjent med Cambellittene og sluttet seg til dem, men han forlot dem igjen. Siden begynte han å utgi litteratur hvor han fremholdt nye tanker. I 1847 begynte han å danne en egen menighet. Siden reiste han rundt både i Statene og Storbritannia for å forkynne. Han døde til slutt i New Jersey i 1871, og ble gravlagt i Brooklyn. 
Etter hans død var en skotsk kristadelfianer, Robert Roberts en viktig foregangsmann. I hans tid ble samfunnet ytterligere styrket og vant tilhengere på begge sider av Atlanterhavet, og i Australia. Roberts skrev boken Christendom Astray i 1884. 1911 gitt ut en Norsk oversettelse Kristendom på avveie.
Calathus erratus

Utbredelse

Calathus erratus finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende

Calathus erratus er 8,5-12 mm lang og en generelt litt smale løpebiller med lange slanke bein. Oversiden er ganske flat, mens buksiden er mer rund. Den er mørk brunlig svart på farge. Hunnen er mattere enn hannen som av og til kan ha en svak metallisk glans. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Kloen (kloleddet) ytterst på beina har fine tenner på innsiden. Dekkvingene to børstepunkt i det tredje rillemellomrom. Brystskjoldets bakhjørner litt nedtrykt, med tydelige bakhjørnevinkler, ikke avrundet. Antenner og bein er lyse, gul-røde. Den ligner Calathus ambiguus, men den har en mer sørlig utbredelse (sjelden i Norden). C. ambiguus er dessuten noe lysere på farge.

Levevis

Calathus erratus lever på tørre lokaliteter, vanligvis sandholdig mark med sparsom vegetasjon. Larvene lever som predatore.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Huitzilopochtli

Huitzilopochtli var – på samme måte som Topiltzin Quetzalcoatl – en mektig «menneskegud» (hombre-diós) i aztekisk mytologi.
Han var aztekisk verne- og krigsgud, og skal ha vært den som ledet dem fra det mytiske urhjemmet Aztlán til deres nye by Tenochtitlan. Vitnesbyrd om hans verk vises i sydkammeret i Templo Mayor.
På nahuatl betyr navnet hans «den venstre kolibri» eller «kolobri fra syd». På aztekernes kart var syd og venstre samme retning, og det var der man kunne finne paradiset. Han var sønn av jordgudinnen Coatlicue.
Friskoleloven (Norge)

Religiøst grunnlag

Av religiøse skoler er det kun kristne og muslimske skoler som hittil har blitt godkjent. Fra november 2013 åpnet Kunnskapsdepartementet for at også sekulære livssynsskoler kan godkjennes på "religiøst grunnlag", etter at Likestillings- og diskrimineringsombudet slo fast at Humanistskolen hadde blitt utsatt for ulovlig diskriminering da Kunnskapsdepartementet i 2012 på prinsipielt grunnlag nektet å godkjenne skolen.

Anerkjent pedagogisk retning

Kun skoler basert på montessoripedagogikk og steinerpedagogikk har hittil blitt godkjent.
Laktose

Laktose, melkesukker, er et karbohydrat og en sukkerart som finnes i melk, men det smaker ikke like søtt som sukrose. Laktose er oppbygget av et glukosemolekyl og et galaktosemolekyl. Melk blir sur når melkesyrebakterier omdanner laktose til melkesyre.
En del mennesker er ikke i stand til å fordøye melk på grunn av laktoseintoleranse. Hos spedbarn var dette tidligere dødelig, men i dag kan de alvorligste følgene avverges ved alternativ diett og legetilsyn,
Kolbeinsvik

Kolbeinsvik er ei bygd i Austevoll i Hordaland. Grunnkretsen Kolbeinsvik hadde i 2001 en befolkning på 481 mennesker. Bygden ligger på vestsiden av Huftarøy, sør for Rostøy.
Iterasjon

Iterasjon (fra latin av iteratus, perfektum partisipp av iterare, «ta opp igjen») er en betegnelse for det å utføre noe flere ganger, gjentakelse. I jus henvises det til tilbakefall til forbrytelse av tidligere straffet person. Innenfor dataprosessering er iterasjoner nøkkelen i all moderne programvareutvikling hvor det å repetere en prosess har det formål å nærme seg et mål eller et resultat. Hver repetisjon av prosessen kalles også en repetisjon, og brukes som utgangspunkt for den neste iterasjonen.

Matematikk

Iterasjon i matematikk kan referere til det å evaluere («regne ut») en funksjon gjentatte ganger, hvor den beregnede verdien av funksjonen brukes som argument («innputt») for neste evaluering av samme funksjon.  Iterasjon av tilsynelatende enkle funksjoner kan føre til kompleks oppførsel.  Dette studeres i kaosteori eller dynamiske systemer.   
En annen bruk av iterasjon i matematikk er i iterative metoder som brukes for å finne tilnærmede løsninger til ligninger.
Et eksempel er Newtons metode.

Informatikk

Iterasjon i informatikk er gjentagelsen av en blokk med setninger i et dataprogram.