google/wiki40b huggingface dataset:
Jacques Gernet

Bakgrunn

Jacques Gernet var sønn av hellenisten Louis Gernet.
Han fikk graden licence de lettres classiques (i gammelfilologi) i Alger i 1942. Han måtte avbryte studiene under annen verdenskrig og var soldat fra 1942 til 1945.

Sinolog

I 1947 ervervet han diplom i kinesisk fra École nationale des langues orientales vivantes og i 1948 fra École pratique des hautes études (EPHE).
Gernet ble så medlem av École française d'Extrême-Orient før han ble forsker ved Centre national de la recherche scientifique og stipendiat for den japanske avisen Yomiuri Shimbun.
Fra 1955 til 1976 arbeidet han som forskningsleder (directeur d'études) ved EPHE, VI. seksjon, hvortil hører École des Hautes Études en Sciences Sociales. I 1956 tokk han doktorgraden. Han samtidig med dette fra 1957 ved Faculté des lettres i Sorbonne, så som maître de conférences og fra 1959 som professor. I 1968 grunnla han Unité d'enseignement et de recherche des Langues et civilisations de l'Asie orientale (Universitetet Paris-VII), som han lededt frem til 1973.
Han ble også innvalgt i Collège de France. Fra 1975 til 1992 innehadde han lærestolen for Kinas sosial- og åndshistorie.
Den 8. juni 1979 ble han valgt inn som medlem av Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. 
Gernet var medlem av Æreslegionen og kommandør av Ordre des Palmes académiques.
Under Algeriekrigen var Gernet i 1960 en av undertegnerne av De 121s manifest, som oppfordret franske soldater til å nekte å tjenestegjøre.
Gidon Kremer

Liv og virke

Gidon Kremers bestefar og far var fiolinister og musikkpedagoger, så han fikk musikkundervisning allerede som barn. I 1954 begynte han på konservatoriet i Riga og fikk undervisning av Voldemar Sturesteps. I 1965 ble Kremer elev av David Ojstrakh ved konservatoriet i Moskva.
I 1981 grunnla Kremer Kammermusikfest Lockenhaus som arrangeres hver sommer, fra 1992 under navnet Kremerata Musica. I 1997 stiftet han strykeorkesteret Kremerata Baltica som består av unge musikere fra de baltiske statene. Samme år ble han utnevnt til Yehudi Menuhins etterfølger som kunstnerisk leder ved festivalen i Gstaad. Fra 2002 har han vært kunstnerisk leder ved festivalen les muséiques i Basel og er dessuten kunstnerisk rådgiver ved Kronberg-akademiet. Fra 2004 arrangerer han med  Kremerata Baltica en festival i den latviske byen Sigulda som går av stabelen rundt månedsskiftet juni/juli.
Kremer har spilt med de mest betydningsfulle orkestre og dirigenter (Leonard Bernstein, Herbert von Karajan, Christoph Eschenbach, Nikolaus Harnoncourt, Lorin Maazel, Riccardo Muti, Zubin Mehta, James Levine, Valery Gergiev, Claudio Abbado og Sir Neville Marriner, og spilt inn over 100 CD-er for  Melodija, Teldec, BIS Records, Nonesuch, Sony, ECM og Deutsche Grammophon. Blant hans kammermusikalske medmusikanter finner man blant andre Martha Argerich, Oleg Maisenberg, Eduard Brunner, Kim Kashkashian, Isabelle van Keulen, Waleri  Afanasjew og Tabea Zimmermann. Fra 1994 har han samarbeidet med Per Arne Glorvigen.
Han spiller tallrike samtidsverk og har uroppført Sofija Gubajdulinas Offertorium, Arvo Pärts Tabula Rasa for to fioliner og Stabat Mater, Michael Nymans første fiolinkonsert. Bortsett fra de klassiske komponistene står verk av Alfred Schnittke, Giya Kancheli, Valentin Silvestrov, Luigi Nono, Aribert Reimann, Pēteris Vasks, Kaija Saariaho og John Adams på programmet hans. I 1990-årene arbeidet han i stor utstrekning med Astor Piazzollas komposisjoner.
Kremer har gitt ut flere bøker: i 1993 Kindheitssplitter, i 1997 Obertöne og i 2003 Zwischen Welten. Bøkene tar opp både selvbiografiske og kunstneriske temaer.
Brit Solli

Utdannelse og karriere

Solli avla magistergraden i nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo i 1988. Hun var ansatt som førstekonsulent og senere rådgiver hos Riksantikvaren 1988 -1989. I perioden 1990 -1993 var Solli universitetsstipendiat ved Universitetets Oldsaksamling, UiO. 
Solli disputerte i 1994 for dr.art. graden med avhandlingen Narratives of Veøy. An Investigation into the Poetics and Scientifics of Archaeology. Avhandlingen omhandler grunnlagsteoretiske problemer i arkeologi eksemplifisert ved en studie omkring det middelalderske kjøpstedet på Veøya i Romsdal. Drøfting av problemstillinger omkring arkeologiens poetikk og kildekritikk, samt inkommensurabiliteten mellom de folkloristiske fortellinger og de arkeologiske fortellinger utgått fra Veøy står sentralt i avhandlingen.
Fra januar 1994 – april 1996 var Solli ansatt hos Riksantikvaren, fra mai 1995 som Riksantikvarens FoU-rådgiver. Fra april – oktober 1996 var Solli førsteamanuensis ved Vitenskapsmuseet, NTNU.  I perioden november 1996 – august 2005 var hun førsteamanuensis/professor ved Institutt for arkeologi ved Universitetet i Tromsø. Hun har hatt professorkompetanse siden 2002. 
Solli ledet i perioden 1999 – 2002 utgravninger av et langhus fra middelalderen på Borg i Lofoten. Utgravningene viste at tradisjonen med å bygge langhus med en bærende konstruksjon av jordgravde stolper også eksisterte langt utover i middelalderen. Solli gjenopptok undersøkelser på Veøya i 2006 der det ble gravd frem rester etter et kaianlegg i Nordvågen datert til høymiddelalderen. I 2011 ble det foretatt geofysiske undersøkelser på Veøya. 
Solli har siden 2009 samarbeidet med arkeologer i Oppland fylkeskommune og Vitenskapsmuseet ved NTNU om sikringen av – og forskning omkring - gjenstander knyttet til forhistorisk reinsjakt som, på grunn av klimaendringene, smelter frem fra snøfonner i høyfjellet. 
Sollis vitenskapelige publikasjoner omhandler et bredt tematisk spekter: Arkeologiens idéhistorie, kulturteori, kulturminnevern, religionsarkeologi, overgangen fra hedendom til kristendom i Norge, tidlige urbaniseringsprosesser, utveksling og handel, kulturarv og klimaendringer.
Trondheim katedralskole

Historikk

Før skolen fikk sin nåværende beliggenhet, kjenner en fra historiske kilder til fem ulike steder hvor skolen har holdt hus.
Den eldste delen av dagens skole er Harsdorff-bygningen (Munkegata 8), som sto ferdig i 1786 og ble reist for midler testamentert av Thomas Angells stiftelser. Bygningen er tegnet av Caspar Fredrik Harsdorff, som var en av sin tids ledende arkitekter i København. Den skal være den første skolebygning i landet som er bygd med midtkorridor. Festsalen i andre etasje har to marmorrelieffer av Bertel Thorvaldsen. Bygningen ble fredet i 1983.
På 1920- og 30-tallet gjennomgikk skolen en større utvidelse, med bygninger tegnet av Carl J. Moe. Den nyeste fløyen – mot Erling Skakkes gate – er tegnet av Knut Bergersen og ble tatt i bruk på 1960-tallet.
Skolen feiret 700-årsjubileum i 1917, 800-årsjubileum i 1952 og 950-årsjubileum i 1980 – denne rikholdigheten på jubileer kommer av en ganske stor usikkerhet i kildematerialet på når skolen egentlig ble stiftet. Men etter lange debatter og diskusjoner er dette nå klart.

Skolen i dag

Trondheim katedralskole tilbyr tre studieforberedende studieprogrammer: studiespesialiserende utdanningsprogram, utdanningsprogram for musikk, dans og drama og utdanningsprogram for medier og kommunikasjon. Elever fra musikklinjen utgjør katedralskolens kammerorkester, som holder konserter og spiller ved skolearrangementer. Skolen er den eneste i Trondheim som tilbyr latin som studieretningsfag. Skolen har også en egen avdeling for International Baccalaureate. I tillegg har skolen en internasjonal linje, der studieløpet er lagt opp slik at elevene tar det første og det tredje skoleåret på Trondheim katedralskole, mens de får tatt sitt andre skoleår i Norfolk i England. Rektor er Hilde Hov. Skoleavisen heter Kattastrofe og har vært til siden 1960-tallet. Dessuten har skolen sin egen skolemiljøgruppe og Amnestyungdomsgruppe som jevnlig aksjonerer.
Trondheim katedralskole ble pusset opp i perioden 2008 - 2011, det ble brukt ca. 120 millioner på å ruste opp klasserom, bytte ut ventilasjonsanlegg og montere heis.
Skolen bestyrer tre legater som kan søkes av nåværende eller tidligere elever: Hildur Amdals legat for kvinnelige studenter innenfor engelsk språk, kultur og litteratur; Peder Olivarius Eggens legat for teologistudenter; og Asbjørn Byes legat for trengende elever ved skolen.

Skolens devise

Skolens devise er det latinske «per ardua ad astra» – gjennom motstand/arbeid til stjernene.
Mujahedin

Mujahedin i Afghanistan

Den mest kjente, og fryktede, mujahedinen var de forskjellige løselig allierte motstandsgruppene som kjempet mot den sovjetiske invasjonen av Afghanistan mellom 1979 og 1989, og som så kjempet mot hverandre i den følgende borgerkrigen. Disse ble først og fremst finansiert, væpnet og opplært av USA (under presidentene Jimmy Carter og Ronald Reagan), Pakistan og Saudi-Arabia. Reagan henviste til disse mujahedin som «frihetsforkjempere... som forsvarer prinsippene om uavhengighet og frihet som danner grunnlaget for global sikkerhet og stabilitet.» I vestlig populærkultur er mujahedinen framstilt positivt i filmene I skuddlinjen og Rambo III. 
Afghanistans motstandsbevegelse oppstod i kaos og i begynnelsen ble den finansiert lokalt av regionale krigsherrer. Etterhvert som krigføringen ble mer sofistikert, økte støtten og koordinasjon mellom regionene tiltok. Til slutt ble det inngått en allianse mellom syv mujahedingrupperinger, som dannet den politiske blokken Islamic Unity of Afghanistan Mujahedin.
Etter at Sovjetunionen trakk seg ut av Afghanistan i 1989, ble Mujahedin delt i to løselig allierte fraksjoner, Nordalliansen og Taliban, som deretter kjempet seg imellom om kontrollen i Afghanistan. 
En av mujahedinene fra Nord-Alliansen, Hamid Karzai, ble satt inn som leder av den første interim-administrasjonen i 2001, ble satt inn som president i interim-regjeringen i 2002, og valgt ved Afghanstans første offisielle frie valg i 2004.
Olympisk rekordhistorikk på 1500 m hurtigløp

Olympisk rekordhistorikk på 1 500 m hurtigløp. Øvelsen kom på programmet for damer i 1960, mens det for herrer har vært med helt fra begynnelsen i 1924.
Oslo-viser

Oslo-viser er et musikkalbum med Steinar Ofsdal, Kari Svendsen, Lars Klevstrand og Kjetil Skaslien, utgitt i 2000. Sangene på albumet var fra forestillingen «Tigerbalsam», der artistene fremførte viser fra Oslos revy- og visehistorie.
Peter Martin Anker (diplomat)

Bakgrunn

Han var sønn av legen Peter Martin Anker (1872–1903) og Marie Reimers (1871–1958) og tilhørte slekten Anker. Han var oldebarn av Peter Martin Anker, barnebarn av Herman Anker, nevø av Katti Anker Møller (og hennes ektemann Kai Møller) og Ella Anker, grandnevø av Nils Anker, Christian August Anker og Dikka Møller, fetter til Øyvind Anker, Synnøve Anker Aurdal og Tove Mohr, og onkel til Peter Martin Anker. I 1931 giftet han seg med Harriet Celine Wedel Jarlsberg, datter av hoffsjef Peder Anker Wedel-Jarlsberg og barnebarn av Einar Westye Egeberg.

Karriere

Peter Martin Anker fullførte gymnaset i 1921, avla cand.jur. i 1926 og ble ansatt i Utenriksdepartementet i 1927. Han var attaché ved den norske legasjonen i Paris før han returnerte til Norge i 1929. Han arbeidet for Folkeforbundet før andre verdenskrig, hvor han ble ansatt som sekretær i 1931. Han var sekretær i observatørkomiteen i Alexandretta fra 1936 til 1937, det som senere ble Republikken Hatay.
Under andre verdenskrig var han i Genève og arbeidet for norske krigsfanger i Tyskland, blant annet for besetningsmedlemmene fra Kvarstadbåtene. Han representerte også Norge i det internasjonale Røde Kors, fra 1942 til 1946. Anker arbeidet i De forente nasjoner fra 1946 til 1948, blant annet som sekretær for FNs granskningskommisjon i Samoa i 1947. Han var deretter ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet fra 1948 til 1951, og han var også rådgiver for Norges delegasjon til De forente nasjoner.
Han var Norges ambassadør til Sveits og Østerrike fra 1951 til 1955 og i 1955 ble han utnevnt til norsk ambassadør til Vest-Tyskland. Stillingen dekket også Tsjekkoslovakia og Ungarn. I 1958 ble han norsk ambassadør til Østerrike, en stilling som tidligere hadde blitt dekket av ambassadøren i Sveits. Han ble ambassadør til Hellas i 1960, hvorpå han etterfulgte Ivar Lunde som norsk ambassadør til Tyrkia i 1962. Stillingen dekket også Irak, og fra 1965 Kuwait. Fra 1966 til 1973 var han norsk ambassadør til Egypt/Den forente arabiske republikk. Denne stasjoneringen dekket også Sudan og Etiopia fra 1967, Libanon fra 1968 og Jordan fra 1969.
Peter Martin Anker mottok St. Olavs Orden i 1952, han ble også tildelt den franske Æreslegionen og Georg IIs storkors, Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden og det østerrikske Ærestegnet for fortjenester. Han døde i 1977 og ble begravet på Vestre gravlund.
Trikkevisa (1942)

«Trikkevisa» (med de kjente ordene «Bare døtt på!») er ei norsk revyvise, skrevet av Finn Bø og Bias Bernhoft. Melodien i versene er hentet fra den komiske operaen Villars dragoner av franskmannen Aimé Maillart, mens melodien i refrenget er «Škoda lásky» av Jaromír Vejvoda, i Norge kjent som «Hvor er min kone?»
Arvid Nilssen fremførte sangen i revyen Det lyder som et eventyr (1942) i rollen som trikkekonduktøren Nikken i full uniform. Nilssen fremførte den også i et TV-program på NRK i 1960-årene.
Finn Bø har utgitt sangteksten i sin bok «Jeg tar mig den frihet» fra 1946.
Bandet Skrujern har også spilt inn sangen. Den ble utgitt på CD-platen Folkets verktøy (Oh Yeah! RAM21) i 2000.
Lars Skytøen

Virke

Skytøen hadde utdannelse som elektrisk sveiser fra Kaldnes Mekaniske Verksted i Tønsberg. I 1965 ble han ansatt i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund og i 1976 ble han valgt til leder i forbundet. Skytøen var industriminister fra 1979 til 1981 i Odvar Nordlis regjering. Han var med og stiftet Norsk bedriftsidrettsforbund og var formann der i perioden fra 1966 til 1968.
Han var mest kjent for Landsorganisasjonen i Norges (LO) kamp for kortere arbeidstid i 1986. Norsk Arbeidsgiverforening (NAF) varslet lockout for over 100 000 medlemmer av LO. Da slo Lars Skytøen neven så hardt i bordet at arbeidsgiverforeningen ga etter. Resultatet ble ikke bare at LO fikk gjennom sitt krav, men også at NAF ble påført et så alvorlig nederlag at organisasjonens leder Pål Kraby måtte forlate sin stilling.
Trollrock

Trollrock er en musikkfestival på Beitostølen i Øystre Slidre kommune i Oppland fylke. Festivalen ble etablert i 2011 og blir arrangert på skistadion på vintersportsstedet Beitostølen. Konseptet rundt festivalen er populærmusikk i tradisjonelle omgivelser. Festivalsjef er Atle Dalen og bookingsjef er Trond Rogne.
Foreningen Trollrock ble stiftet desember 2010 på tuftene av kultfestivalen Høpp i Føssn. Høpp i Føssn ble arrangert ti ganger i tidsrommet 1999-2008 og bestod av lokale band fra Valdres med hoveddel fra Øystre Slidre. Initiativtakerne ønsket å arrangere en større festival og i 2011 ble dette en realitet på Beitostølen under navnet Trollrock. Høpp i Føssn ble arrangert i en hoppbakke, mens Trollrock blir arrangert på skistadion. På programmet står fortsatt de lokale storhetene, men det er også viet plass til nasjonale artister. Med mange svenske, norske og europeiske artister på programmet, er Trollrock allerede en festival med over 3000 besøkende hver dag under festivalen.
And I Love Her

Historie

Paul McCartney skrev overraskende få låter i første halvdel av 1964, og grunnen kan ha vært at han var helt oppslukt i sin nye kjæreste, Jane Asher. Hun inspirerte ham til å lage noen av de fineste og mest romantiske ballader i Beatles-katalogen. 
«And I Love Her» var den første av disse – en melodi fremført i et smakfullt, akustisk arrangement med gitarer som hadde mer til felles med Andrés Segovia enn Chuck Berry. Det tok imidlertid tre dager å komme frem til det arrangementet som passet sangen best. Første forsøk, 25. februar, ble gjort med full besetning – kassegitar, elektrisk gitar, bass og trommer.
Denne versjonen, som kan høres på Anthology 1, skaper en totalt annerledes stemning, spesielt i solopartiet, hvor George Harrisons innsats på en 12-strengers Rickenbacker utmerker seg. Versjonen mangler varme og subtilitet sammenlignet med det mer kjente resultatet som ble utgitt, men opptaket er likevel en viktig «reservedel» i Beatles-katalogen. Elektriske gitarer og dominerende trommer klarer ikke å overdøve den sterke melodien til McCartney. 
Dagen etter denne halvelektriske innspillingen byttet Ringo Starr trommesettet ut med bongotrommer, og George hentet frem en nylongstrengsgitar, men det var først på den tredje dagen at bandet klarte å finne den rette stemningen.

Stil

Likheten mellom «And I Love Her» og «Till There Was You» var stor, og slett ikke tilfeldig. Paul sang dem begge, og viste med denne komposisjonen at han var i stand til å skrive ballader så gode som noen. Han hadde den samme evnen som Lennon (og senere Harrison) til å «signere» sangene sine med detaljer som skilte dem fra andres komposisjoner. På «And I Love Her» var det strofen i slutten av hvert vers som skilte seg ut – den ble hengende igjen i luften som om den ventet på ledsagende linje,
slik sangeren ventet på sin elskede. En annen detalj som skapte variasjon, var at solopartiet ble flyttet en halvtone til G Moll. Igjen fulgte George vokalmelodien slavisk på gitaren, men i motsetning til forsøket på «I Should Have Known Better», fungerte det denne gangen perfekt.

Senere tid

«And I Love Her» ble tidlig en av de mest tolkede Beatles-låter, men det tok nesten 30 år før komponisten våget å gjøre en soloversjon. Den var selvskreven på repertoaret da Paul McCartney laget sin Unplugged (The Official Bootleg) i 1991, men de som forventet seg ren plankekjøring av en gammel favoritt, fikk seg en positiv overraskelse: McCartney tonet tempoet ned til det halve av originalen og skapte en nesten sakral stemning i duett med Hamish Stuart. De gamle mestrene tok innersvingen da man minst ventet det.
Plectopsebium

Utseende

Middelsstore, blanke, kontrastrikt fargede trebukker. Antennene er under halvparten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet firkantet. Dekkvingene er forkortede, redusert til små, rundede skjell, gule på farge, og dekker ikke bakkroppen, de røykfargede flygevingene (bakvingene) stikker ut bak dekkvingene og gjør at disse billene overflatisk minner om veps. Beina er slanke.

Utbredelse

Artene er utbredt i det sentrale og sørlige Afrika, fra Uganda i nord til Swaziland i sør.
Seksualmoral

Seksualmoral er det settet av moralske normer som gjelder for den seksuelle atferd mellom mennesker. 
Seksualmoralen henger nøye sammen med øvrige normer og regler som gjelder i samfunnet, både religiøse, juridiske og etiske. 
Når synet på seksualitet og samliv veksler, fører det til endringer både i seksualmoralen og lovverket.
Forandringene i siste del av 1900-tallet og især på 1970-tallet var først og fremst et økt antall personer med førekteskapelige forbindelser, lavere alder for første samleie, økning i antall utenomekteskapelige forbindelser, flere aborter, mer bruk av prevensjon, større åpenhet overfor seksuelle spørsmål, friere salg av pornografi, større toleranse for alternative livsstiler, seksualvaner og samlivsformer og større frihet for kvinner til å ta seksuelle initiativ.
Forandringene avstedkom tilsammen en slik omvelting i synet på kjønnsliv og seksualvaner at det kan beskrives som en seksuell revolusjon av et slag som blant annet Wilhelm Reich mente var nødvendig for menneskenes åndelige og personlige frigjøring.
Diastocera

Utseende

En ganske stor, mattsvart trebukk. Dekkvingenes midtre del er teglrød.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sentral- og Vest-Afrika.
Ferjesambandet Garnes–Haus

Garnes-Haus var et ferjesamband mellom Garnes i Bergen kommune og Haus i Osterøy kommune fra 1937 til 1997. Sambandet ble lagt ned da Osterøybrua åpnet i oktober 1997.
Sambandet ble drevet av Johann Ådland Partrederi i Haus fra 1937 til 1969, da Indre Nordhordland Dampbåtlag tok over ruta frem til 1973. Fra 1974 gikk IND inn i Bergen-Nordhordland Rutelag, som drev ruta frem til den ble lagt ned.
Brakstadmetoden

Brakstadmetoden er en alternativ behandlingsform utviklet av muskelterapeuten Magne Brakstad.
Brakstad var opprinnelig utdannet idrettsmassør, men hentet inspirasjon til sin behandlingsmetodikk i Tyskland. Ifølge Brakstad selv skal han ha behandlet 70 000 pasienter fra sin klinikk i Knarvik nord for Bergen. Brakstad døde i 2016 på Filippinene.
Metoden bygger på en hypotese om at kroppens lymfesystem ikke fungerer optimalt og dermed ikke får renset kroppen for avfallsstoffer. Behandlingen skal angivelig sette i gang denne funksjonen igjen, og har visse likheter med lymfedrenasje. Behandlingen kan være meget smertefull.
Det er særlig blant idrettsutøvere metoden har fått utbredelse. I 2007 sto fotballkeeper Eirik Østgaard frem og mente at Brakstadmetoden hadde reddet karrieren hans. Østgaard har senere startet opp som behandler selv basert på samme metode.
Det foreligger ikke vitenskapelig dokumentasjon på at metoden har noen effekt i forhold til å gi raskere rehabilitering etter skader.
Fylkesvei 1042

Fylkesvei 1042 går mellom Vang og Aslaksrud i Skiptvet kommune. Veien er 2,3 km lang og heter Stokkebekkveien.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 263.
Erik Eriksenstretet

Erik Eriksenstretet er et havstykke som ligger mellom Nordaustlandet og Kong Karls Land på Svalbard. Erik Eriksenstretet er avgrenset i vest mellom Malmgrenodden på Svenskøya og den østlige delen av Bråsvellbreen på Nordaustlandet. I øst er Erik Eriksenstretet avgrenset mellom Kapp Brühl på Abeløya og Italiaodden på Nordaustlandet
Sørvest for Erik Eriksenstretet ligger Olgastretet. Erik Eriksenstretet er om lag 250 meter dypt.
Erik Eriksenstretet har sitt navn etter den norske skipperen Erik Eriksen (1820–88), som oppdaget Kong Karls Land i 1853 og var den første til å gå i land seks år senere, 27. juli 1859. Erik Eriksen fant opp og designet granatharpunen for bruk i hvalfangst. Svend Foyn fikk senere patentert og industrialisert granatharpunen.
Memphis Express

Historie

Memphis Express var det tredje laget som ble annonsert av AAF, den 4. mai 2018. Den 10. mai ble Mike Singletary annonsert som lagets head coach.
Den 30. juli 2018 annonserte AAF at laget hadde skrevet kontrakt med sine første 29 spillere. Den 20. september annonserte ligaen navnene og logoene for de fire lagene i ligaens eastern conference, inkludert navnet Memphis Express. Navnet er en referanse til byens signifikans som et knutepunkt for transport, og logoen har et fly i seg. (FedEx CEO Frederick W. Smith hadde tidligere vært eieren av Memphis Mad Dogs på 1990-tallet; ettersom at AAF aldri kom til det planlagte punktet hvor eierskap av franchisene skulle overføres fra ligaen til investorer hadde Smith ingenting å gjøre med Express, til tross for bruken av navnet og imaget.)
Lagets ferdigstilte spillerstall ble annonsert den 30. januar 2019.
Lagets første kamp ble spilt borte mot Birmingham Iron i Legion Field den 10 februar 2019, og endte i et shutouttap med resultate 0-26. Deres første hjemmekamp var et 20-18 nederlag mot Arizona Hotshots i andre uke. Memphis fikk sin første seier 2. mars 2019 da de slo San Diego Fleet 26–23 i Liberty Bowl Memorial Stadium.
Den 16. mars 2019, like etter at Express tapte 22–9 mot Salt Lake Stallions, annonserte laget at de hadde skrevet kontrakt med quarterback Johnny Manziel, tidligere vinner av Heisman Trophy.
Den 2. april 2019 ble ligaens fotballoperasjoner suspendert, og 4. april annonserte ligaen at alle spillere hadde blitt frigitt fra kontraktene. Ligaen søkte om "Chapter 7" den 17. april 2019.

Media

I tillegg til ligaens dekning på NFL Network, CBS Sports Network, TNT og B/R Life, blir Memphis Express sine kamper sendt direkte på lokalradio på KWNW (101,9 Kiss FM), en iHeartRadio-kanal.