Dativ

Dativ i germanske språk

Blant de germanske språkene finner man dativ som produktiv kasus i islandsk, færøysk og tysk. Dativ fins også i enkelte norske dialekter, men i moderne norsk ansees bruken av dativ som rester fra norrønt. I svensk fins dativ i älvdalsk, jemtsk og i norr- og västerbottniska (bondska).

Norsk

Dativ fantes i norrønt, og enkelte skandinaviske dialekter har holdt på denne kasusen. Normert bokmål og nynorsk har imidlertid bare rester av dativ i en del faste uttrykk, som for eksempel i søvne, i live, i tide, av gårde, (ta noen) av dage, av gårde, gå mann av huse, i hende og i svime.
Det er også ofte visse preposisjoner som kan styre bruken av dativ. Derfor har dativsuttrykkene i moderne norsk som oftest en preposisjon foran seg. Det finnes også visse stedsnavn med rester fra dativ, blant annet Lom.
Ordet fordi kommer opprinnelig av to ord: for (norrønt fyrir) og di (norrønt þvi). Di er dativ av det, så det man egentlig sier er for det.

Hedemarksdialekten ved Hamar-området

Dativ er forholdsvis lite utbredt blant de unge i Hamar-området i dag, men kan likevel forkomme. For eksempel uttrykket Hu Stine går i dusja i hedemarksdialekten dativ, mens Hu Stine går i dusjen uttrykker akkusativ. Setningen i dativ betyr at Stine for øyeblikket befinner seg i dusjen og at hun går rundt der inne. Setningen i akkusativ betyr at Stine er på vei mot dusjen, men ikke inne ennå.
Et liknende eksempel er Hæn Ola går ned på vægen, som med en -en-endelse i hankjønnsord som uttrykker akkusativ. Siden denne setningen står i akkusativ og betyr det at Ola er på vei ned mot vegen. Hæn Ola går nedpå væga derimot uttrykker dativ og at Ola allerede er nede på vegen og går langsetter den.

Fra valdresdialekten

Dativsformene i valdresdialekten er gradvis i ferd med å bli borte. Det finnes fortsatt voksne som benytter dativ mer eller mindre konsekvent, men det blir færre og færre av dem. Det er dativ ved preposisjon som er mest i bruk i dag, for eksempel /e ɛ på stø:le/ («Jeg er på Stølen nå» (dativ)) og /e ˘raise på stø:ln/ («Jeg reiser til Stølen» (akkusativ))
Ellers brukes dativ for å markere indirekte objekt: /e ga  o Hans ai bo: k/ (Jeg gav [han - dativ] Hans ei bok).
Dativ ved verb og adjektiv forekommer også. Dativ ved adjektiv er den sjeldnere av de to.

Fra nordmørsdialekten

Som i valdresdialekten, er dativsformene i gradvis i ferd med å bli borte. Dativen står sterkest hos de eldre. I indre strøk, eksempelvis Surnadal til Eidsøra, er det fortsatt vanlig å bruke dativ i dagligtale. I Kristiansund og på Sunndalsøra har bruk av dativ forsvunnet. Kystnære tettsteder som for eksempel Smøla mangler også dativ. Det er dativendinger på substantiv ved tillstandsindikerende preposisjoner, samt indirekte objekt men ikke konsekvent.
Dativformen di av det brukes også. Denne formen må ikke forveksles med di, som markerer direkte objekt av dere.
Bøyingsmessig er flertallsformene de mest homogene. Der er endinga å uavhengig av kjønn. I entall er det mer variasjon. Sterke hankjønn får endinga -a, for eksempel E e på gara (dativ), som betyr «Jeg er på Gården» (ordet gården står i dativ) og E sjer 'na gar'n (akkusativ), som betyr «Jeg ser på denne gården».
Svake hankjønn og intetkjønn bøyes likt, og ender på -å, for eksempel E e i hagå (dativ), som betyr «Jeg er i hagen», mens E sjer haganj (akkusativ), betyr «Jeg ser hagen».
Hunkjønn entall får -en i dativ, for eksempel E vea i elven (dativ), som betyr «Jeg vadet i elva», mens «E minnjes elva (akkusativ) betyr «Jeg husker elva».

Dativ i finsk

Finsk har ikke et eget dativ kasus, istedenfor fyller allativ rollen som dativ vanligvis ville tatt opp. For eksempel He Lahjoittivat kaikki rahansa köyhille (på norsk: «De donerte alle pengene sine til de fattige»).

Dativ i ungarsk

I ungarsk blir dativ (Részes eset) hovedsakelig brukt for å markere indirekte objekt, for eksempel: Dánielnek adtam ezt a könyvet (på norsk: «Jeg ga denne boken til Daniel.»)
Dativ i ungarsk har to suffikser: -nak og -nek, hvilken som blir brukt blir bestemt av vokalharmonien i ungarsk.
I eiendomskonstruksjoner brukes også -nak og -nek endingene, men ikke for å markere dativ, men heller for å markere eiendomsforholdet.