google/wiki40b huggingface dataset:
Recklinghausen

Historie

Recklinghausen ble først nevnt i år 1017 som Richoldinchuson. Siden 1150 har byen vært sentrum i det såkalte Vest Recklinghausen, et forvaltings- og domstolsområde for hele regionen. Vest Recklinghausen hørte til kurfyrstedømmet Köln frem til 1802. I 1236 fikk Recklinghausen fullstendige byrettigheter.
Mellom 1514 og 1706 ble det brent hekser i byen. Forfølgelsen av heksene hadde sitt høydepunkt i 1580-1581 og 1588-1589.
Etter at kurfyrstedømmet Köln ble avskaffet kom Recklinghausen til hertugdømmet Arenberg, i 1811 til storhertugdømmet Berg og i 1814 til den prøyssiske sivilstyresmakten mellom Weser og Rhinen. I 1815 ble byen en del av provinsen Westfalen i Preussen.
I 1949 ble Recklinghausen en storby, det vil si at byen fikk mer enn 100 000 innbyggere. I 1975 ble Recklinghausen sete i kreisen Recklinghausen.
Groningens flagg

Beskrivelse

Flagget ble fastlagt av provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 17. februar 1950: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget har fire kvadranter, skilt av et grønt kors med sølvfargede (hvite) kanter. Øvre venstre hjørne og nedre høyre hjørne er røde, øvre høyre hjørne og nedre venstre er blå.
Hemisodorcus montivagus

Utseende

En middelsstor til stor (hannen 29-58 millimeter), ganske matt, svart, nokså slank hjortebille, hannens kjever kraftige og rundede, i midten med én kraftig, oppoverrettet tann. Hunnen er mye mindre og blankere enn hannen, uten forstørrede kjever.

Utbredelse

Arten lever i Japan, Øst-Sibir, Korea og det nordlige Kina.
Navnegård

Navnegård eller navnegard er det opprinnelige gårdsnavnet fra før gården ble oppdelt i gårds- og bruksenheter. Navnegård brukes om to eller flere gårdsnummer.
Zeugophorella

Utseende

Nokså små (ca. 5 millimeter), avlange, gule eller svarte trebladbiller. Oversiden er tydelig punktert og fint hårete. Antennene er forholdsvis lange og kraftige. Beina er ikke påfallende fortykkede.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Ny-Guinea.

Levevis

Trebladbillene er planteetere. Larvene minerer i blad, de norske artene er knyttet til osp, foøvrig kan artene i denne slekten finnes på en rekke ulike plantefamilier..
Bergen mannskor

Bergen Mannskor ble stiftet 31. august 1998. Siden stiftelsen har koret deltatt i konkurranser og arrangement i både inn -og utland; Sør-Afrika (2002), USA (2000, 2012), Skottland og Orknøyene(2008), Wien (2012), Malta(2015). Koret har gitt ut 2 cd-plater; "Naar fjordene blaaner" og "Julestemning"(2008). Deltagelse i korkonkurransen Syng For Oss der de også i 2010 gikk helt til topps. Feirer i 2018 20-årsjubileum med festkonsert i Universitetets aula 2. juni.
Koret består pr. 2018 av 37 sangere. De 37 sangerne er fordelt på stemmene 1. tenor, 2. tenor, 1. bass og 2. bass. Dirigent for koret er Jon Flydal Blickfeldt. 
Koret har øvingssted på U. Pihl videregående skole hver mandag. Fra høsten 2018 vil øvingsstedet være Tertnes Videregående skole.
Diotima fra Mantineia

Diotima fra Mantineia (gammelgresk: Διοτίμα; latin: Diotīma) var en filosof og prestinne som spiller en sentral rolle i Platons Symposion.

Identitet

På 1500-tallet ble det foreslått at Platon baserte karakteren Diotima på Aspasia fra Milet, som var en fremtrende intellektuell i Platons samtid. Aspasia opptrer imidlertid under sitt eget navn i dialogen Menexenus. Fordi det bl.a. finnes antikke kilder som omtaler Diotima som en virkelig person, har det i nyere tid blitt argumentert for at hun var en reell historisk skikkelse.

Betydning i Platons Symposion

Symposion skildrer et drikkegilde i Athen, hvor deltagerne holder hver sin tale til kjærlighetsguden Eros. Sokrates sier at hans bidrag vil gjenfortelle talen om kjærlighet som han hørte fra Diotima i sin ungdom:
"Hva jeg i sin tid fikk vite om Eros av en kvinne, Diotima, fra Mantineia, – (vis var hun, denne kvinnen, i så mangt, ja, den gang athenerne oftret foran presten, fikk hun sykdommen utsatt i ti år) – det vil jeg nå forsøke å meddele dere. For det var hun som belærte meg om kjærligheten."
Årlifoss kraftverk

Historie

Årlifoss er det første kraftverket Skagerak Kraft (den gang Skienfjordens Kommunale Kraftselskap) bygde. Arkitekt Olaf Nordhagen tegnet det første anlegget, og de samme tegningene dannet også utgangspunktet for Hauen transformatorstasjon på Borgestad, som ble satt i drift i 1918.
Årlifoss kraftverk ble satt i drift i 1915. Det ble ombygget i 1989, og en helt ny kraftstasjon ble bygget på østsiden av elven. Dammens flomkapasitet ble utvidet i 2002.
Fylkesvei 2548

Fylkesvei 2548 går mellom Einstad og Reistad i Gausdal kommune. Veien er 4,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv339.
Kirkebakken (Møtested ved kirken)

Historie

I tidligere tider hadde den også en sentral betydning i det offentlige liv.  Kirkebakken ble da brukt til opplesing av offentlige kunngjøringer og der nyheter ble utvekslet i bygda.
Det var også her som oftest gapestokken for offentlig avstraffelse var plassert. Gapestokken ble avskaffet ved lov i 1848, og lysning fra kirkebakken i 1920.
Folk kom jo til kirken med hest, så en stall hørte også ofte med, noen få kirkestaller er det fremdeles intakt. 
Noen steder var kirkebakken også ekserserplass med telthus for våpen og uniformer.Dette skyldtes at fra 1640-årene var den norske hær organisert på den måten at enkelte gårder skulle stille med og utruste en soldat. Han hadde plikt til å møte i kirken hver søndag, etter kirketid var det eksersis og våpenøvelser på kirkebakken. Kravet til soldaten var at han skulle være minst 22 år og 155 cm høy.

Dagens kirkebakke

Den er nå samlingsplass for de kirkesøkende før og etter de kirkelige handlinger, både i glede og sorg.
I vårt moderne samfunn settes det i dag også spesielle krav til kirkebakken. Området må tilrettelegges for dagens krav og standarder, både til transport og tilgjengelighet for blant annet funksjonshemmede.
Som et samlingspunkt er kirkebakken i dag ikke lenger like viktig som før, men er viktig for mange av dagens kirkegjengere.
Yahya Ibn Adi

Abū Zakarīyā’ Yaḥyá ibn ʿAdī («Johannes, far av Sakarias, sønn av Adi»), kjent som Yahya ibn Adi (født i 893 i Tikrit, død i 974) var en syrisk jakobittisk kristen filosof, teolog og oversetter som skrev på arabisk.

Bakgrunn

Yahya ibn Adi kom fra Tikrit (nå i Irak) fra en arabisert kristen familie. I Bagdad studerte han filosofi og medisin under Abu Bishr Matta ibn Yunus, som også underviste Al-Farabi.

Betydning

Han oversatte en rekke greske filosofiske arbeider til arabisk, for det meste fra allerede eksisterende oversatte versjoner på syrisk. Blant disse oversettelsene var Platos Laws; Aristoteles Sophistical Refutations (fra en syrisk oversettelse av  Theophilus ac Edessa) og Topics (fra en oversettelse av Hunayn ibn Ishaq); og Theophrastus' metafysikk.
Han utarbeidet dessuten en rekke filosofiske og teologiske traktater; av særlig betydning var Tahdhib al-akhlaq og Maqala fi at-tawhid. Han underviste mange kristne og muslimske studenter, blant dem Ibn Miskawayh, Ibn al-Khammar og Ibn Zura.
Han døde i 974 og er begravet i den syriske St. Tomas' kirke i Bagdad.
Dovre nasjonalpark

Geografi, landskap, geologi

Mesteparten av Dovre nasjonalpark ligger over tregrensa. Landskapet er formet av bresmeltinga, med smeltevannsløp, dødisgroper og eskere. Rundt de høyeste toppene har landskapet et nærmest arktisk preg, med spor etter permafrost. Falketind (1684 moh) og Halvfarhøe (1689 moh) er de høyeste fjelltoppene. I parken finner vi noen av de sørligste palsmyrene i Norge.
Næringsrike bergarter som grønnstein og svart fyllitt har skapt vilkår for et rikt plante- og dyreliv i parken.

Flora og fauna

Det gunstige jordsmonnet har gjort Dovre nasjonalpark til et kjerneområde for norske fjellplanter. Nasjonalparken har de eneste sørnorske fjellforekomstene av finnmarksrørkvein og store mengder stivsildre og grynsildre. Andre arter er issoleie, dovrevalmue og dovreløvetann. 
Dovre, inklusive de to tilstøtende nasjonalparkene, er et av leveområdene for den siste resten av den opprinnelige villreinstammen i Europa. Området har en sårbar bestand av jerv, og noe fjellrev. Karakteristiske fuglearter er boltit, fjellerke, kongeørn og jaktfalk.

Kulturminner

Nasjonalparken er et kjerneområde for arkeologiske kulturminner fra forhistorisk villreinjakt. Her finnes hele fangstsystemer med ledegjerder, oppmurte og jordgravde fangstgroper, bogesteller og steinbuer.

Forvaltning og bruk av området

Informasjon om parken gis fra nasjonalparksenter-nettverket iNasjonalparker, som har informasjonssentre i Dombås, Folldal og fire andre steder. Nettverket dekker også Rondane og Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalparker.
Turisthytta Grimsdalshytta, som eies av Den norske turistforening, ligger sørøst i parken.
Norges nordligste byer

Denne artikkelen inneholder lister over norges nordligste byer og tettsteder.
Andrei Cătălin Băleanu

Skuespiller

Stare de fapt («Sakens stilling», regi Stere Gulea, 1996)
Orlando Peçanha de Carvalho

Landslagsspill

Midtstopperen Orlando debuterte på det brasilianske landslaget i 1958. Han var blant de elleve utvalgte som 29. juni 1958 sørget for at Brasil vant sitt første VM-tittel i fotball da det ble 5–2-seier på Råsunda stadion i Stockholm over vertnasjonen Sverige. Orlando fikk ikke plass i VM-troppen i 1962, ettersom han da ikke spilte for et brasiliansk klubblag. Han deltok i de to første VM-kampene under mesterskapet i England i 1966. 1–3-tapet mot Ungarn ble hans 30. og siste i den gule landslagstrøya, uten å ha skåret et eneste mål.

Klubbspill

Orlando spilte for São Paulo-klubben Vasco da Gama fra 1953 til 1960. Han reiste til Argentina og spilte for Boca Juniors i tiden 1961–1965, hvor han var med på å bli seriemester to ganger. I 1965 dro han tilbake til hjemlandet og spilte for Santos frem til 1969. Her ble han klubbkamerat med legendariske Pelé og de lykkes med å bli seriemester allerede i 1965. Etter en kort tid i Vasco da Gama la Orlando opp i 1970.
Mangfoldsåret 2008

Mangfoldsåret 2008 er den norske regjeringens markering av at for fremtiden skal kulturlivet i Norge i større grad enn i dag gjenspeile kulturelt mangfold. Norge er i dag et land preget av et stort etnisk, kulturelt, språklig og religiøst mangfold. Mangfoldåret presenteres som et samlet grep om den statlige, regionale og lokale innsatsen for å fremme kulturelt mangfold som en vesentlig dimensjon i kulturpolitikken. Det omfatter hele kulturfeltet, fra frie grupper til de tradisjonelle institusjonene. 
Et sekretariat med tre ansatte er etablert av Kulturdepartementet. Nasjonalkoordinator for Mangfoldsåret er Bente Guro Møller, som tidligere har vært leder for Interkulturelt museum i Oslo.
Tusen aktiviteter registrert på nettsiden www.kulturmangfold.no, hvor aktørene selv legger inn sine planer.
36.2 millioner kroner er bevilget til Mangfoldsåret 2008.
De store institusjonene får ikke tilført ekstra midler, da det blir forventet at mangfoldet blir innarbeidet i deres vanlige måte å arbeide på. 
I Sverige har man nettopp gjennomført Mångkulturåret 2006. Norge kan dra stor nytte av erfaringer fra dette arbeidet.
Tomelilla

Tomelilla er et tettsted i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Det er Tomelilla kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 6 444 innbyggere.
Rognaldsvåg

Dialekt

Lydopptak av dialekt fra Rognaldsvåg: 
Mann fra Rognaldsvåg, stedsnavn nevnes ikke
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Mann fra Rognaldsvåg, stedsnavn nevnes
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.
Tillite Spur

Tillite Spur er en liten, bratt fjellframspring i Marie Byrd Land. Den er seks kilometer lang, og heller ned fra det sørlige Wisconsin Plateau mellom Red Spur og Polygon Spur og ender ved østsiden av Olentangybreen. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) fra landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1960-64. Navnet ble foreslått av John H. Mercer, en geolog i US Antarctic Research Program (USARP) i området i 1964-65, fordi bergarten tillitt ligger over granittklippene på framspringet.
Xining

Xining eller på tibetansk Silung eller Ziling (forenklet kinesisk: 西宁, tradisjonell kinesisk: 西寧, tibetansk: ཟི་ནིང་; pinyin: Xīníng, Wylie: Zi-ning) er en kinesisk by på prefekturnivå som er hovedstad i provinsen Qinghai i det vestlige Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2004) til 783 000, men hele prefekturet har 1,11 millioner innbyggere. Byen er et handelssentrum i Tibet, blant annet for den innbringende handelen med larvesopp.

Historie

Byen ble grunnlagt på 200-tallet f.Kr., da Han-dynastiet etablerte en garnison her. Opp gjennom århundrene ble stedet i perioder behersket av kineserne, tidvis av tributtstater eller av folk som lå i konflikt med Kina. 
Byen regnes som del av den tibetanske kulturregion og tidligere provins Amdo. 
Byen hadde i 1940-årene ca. 50 000 innbyggere, men er siden vokst til millionby. 
Rundt 90 km utenfor Xining er en arbeidsleir der man under kulturrevolusjonen holdt innesperret overhodet for et lamaistisk kloster og 200 bonser. De utførte tvangsarbeid i en fabrikk for bildeler.

Xiningjordskjelvet 1927

Den 23. mai 1927 ble Xining rammet av et jordskjelv som målte 7,6 på Richters skala. Det omkom 41.000 mennesker, og landforskyvningene var store.

Samferdsel

Kinas riksvei 109 løper gjennom området. Den knytter Beijing sammen med Lhasa i Tibet. Den løper vestover fra Beijing via Datong, Yinchuan, Lanzhou og Xining til Golmud før den vender sørvestover mot Lhasa.
Kinas riksvei 214 fører fra Xining til Jinghong i Yunnan. 
Kinas riksvei 227 fører fra Xining til Zhangye i provinsen Gansu.
Kinas riksvei 315 begynner i Xining og fører til Kashgar (Kashi) i Xinjiang.
Herman Ek

Herman Ek er en roman av den norske forfatteren Hans E. Kinck. Romanen ble først utgitt i to bind: Sus – den yngstes ungdom (1896) og Hugormen (1898); og senere utgitt samlet under tittelen Herman Ek i 1923.
Romanens handling er lagt til Setesdalen, og romanen skildrer kulturkonflikten mellom embetsstanden og bøndene, personifisert i hovedpersonen Herman Eks livsvei og psykologiske brytninger.
Kinck så selv romanen som idédiktning, som et bilde mellom den gamle og den nye tid. Litteraturhistorikeren Rolf Nyboe Nettum mener imidlertid, i Norges litteraturhistorie (1975) at «Den sosiale konflikt speiler nok tiden, men er for individualisert til å kunne fengsle. Det er som psykologisk roman Hugormen får tak på leseren»

Handling

Herman, som har lånt sitt navn fra en person i Hans Jægers roman Fra Kristiania-Bohemen, er sønn av en sakfører av embetsmannsklassen, og en skipperdatter. Konflikten mellom foreldrene – faren dannet og vennlig; moren utemmet, stivsindig og sjalu på sønnen – setter bestemmende og ødeleggende preg på Hermans karakter. Hans oppvekst splittes mellom farens høykultur, bøndenes frie liv preget av en skremmende villskap og et forvirrende studentliv i Kristiania. Han vender hjem til dalen, gifter seg med bondejenta Margit og slår seg opp som brukseier. Hans opprinnelige tillit til bøndene svikter, og ekteskapet går i stykker når Margit står på bøndenes side. Herman blir deretter Hugormen i romanens tittel og «hevner seg» på bygda ved å introdusere industrialisering og omfattende skogsdrifter som ødelegger det opprinnelige kultur- og naturmiljøet.
Kvastfinnefisker

Blåfisken

Blåfisken (Latimeria chalumnae) lever nær havbunnen ved Komorene.
Lokale fiskere har lenge kjent til arten som en sjelden bifangst.
Men for vitenskapen ble den først kjent da et eksemplar ble fanget utenfor Sør-Afrikas østkyst i 1938 og oppdaget av en zoolog på det lokale fiskemarkedet.
Den ble raskt identifisert som en kvastfinnefisk og ble beskrevet i 1939 som Latimeria chalumnae.
(Navnet henviser til oppdageren, Marjorie Courtenay-Latimer, og elven Chalumna, som munner i nærheten av fangststedet.)

Latimeria menadoensis

I 1998 ble det oppdaget et nytt eksemplar ved den indonesiske øya Sulawesi.
Denne ligner meget på blåfisken i både kroppsbygning og levevis.
Likevel ble den i 1999 beskrevet som en ny art, Latimeria menadoensis, fordi den avviker i noen små trekk (f.eks. er den brun) og fordi havstrømningene i Det indiske hav ikke gjør det sannsynlig at det fins kontakt mellom populasjonene ved Komorene og Indonesia.
Genetiske analyser har vist at artene har skilt lag for mellom to og fem millioner år siden.
Stavanger katolske ungdomsforening

Stavanger Katolske Ungdomsforening (SKUF) er en ungdomsforening tilknyttet St. Svithun katolske menighet i Stavanger. Medlemmene er katolske ungdommer i alderen 15 til 25 år. 
SKUF er tilknyttet Norges Unge Katolikker (NUK), og ungdommer fra St. Svithuns menighet deltar regelmessig på sentrale arrangementer som leirer, kurs og møter. Regionalt arrangeres det Vestlandstreff et par ganger i året. Det er de katolske menigheter i Bergen, Haugesund og Stavanger som veksler på å ha slike Vestlandstreff for ungdommer. I St. Svithuns menighet deltar ungdommene aktivt i ungdomsmesser, arrangerer årlig adventsaksjon til inntekt for et formål i den tredje verden, og har samlinger i helger eller på en enkelt møtedag.
Semmenelva

Semmenelva (offisielt navn) eller Kvennelva (gammelt lokalnavn) er ei lita elv som dannes ved utløpet av Nordre Semmentjern (193 moh.), på vestsiden i Ytre Ådal. Elva får tilsig fra flere bekker i området, samt via en kort kanal fra Søndre Semmentjern (193,5 moh.). Den renner ut i Ådalselva (Begnavassdraget) like sør for Skollerudelva.
Ocoyoacac

Ocoyoacac er en kommune i den meksikanske delstaten México. Den hadde 61 805 innbyggere i 2010. Kommunens areal er på 402,52 km². Den grenser til Det føderale distriktet i øst, og utgjør en del av storbyområdet ZMCM.
NM i troppsgymnastikk 2018 for junior (TeamGym)

NM i troppsgymnastikk 2018 i TeamGym for junior blir arrangert 7. og 8. april 2018, i Holmen Turnhall på Nesbru i Asker. Arrangør er Holmen Tropp og Turn.
I konkurranseformen TeamGym konkurrerer lagene i frittstående, tumbling og trampett sammenlagt, i motsetning til nasjonale klasser, der det konkurreres i hvert enkelt apparat.
Det ble konkurrert i klassene herrer, kvinner og mix.
Chalepides

Utseende

Middelsstore (10-15 millimeter), glatte, blankt svarte skarabider. De mangler horn eller knøler på hodet, kroppsformen er jevnt oval og de kan overflatisk minne om vannlevende biller som vannkalver eller vannkjær. På undersiden har de en del stive hår, oversiden er helt naken. Bein og antenner er temmelig korte.

Levevis

I alle fall noen av artene har et halv-akvatisk levevis og lever på vannplanter, blant annet det problematiske ugresset vannhyasint (Eichhornia crassipes).

Utbredelse

Artene er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
1. divisjon bandy for herrer 1993/94

1. divisjon bandy for herrer 1993/94 var det nest øverste nivået i norsk bandy sesongen 1993/94. Vinnerlaget Strømsgodset rykket opp til eliteserien.
Betsiamites

Betsiamites (eller Bersimis) er ei elv i Côte-Nord-distriktet i Québec, Canada. Elva er 386 km lang og renner sørøstover ut i Atlanterhavet via St. Lawrence-bukta ved Innu-bosetningen Betsiamites et par mil sørvest for Outardes' munning.
Det er 2 vannkraftverk i elva: Bersimis 1-demningen og Bersimis 2-demningen.
Turboprop

Turboprop betegner en turbinmotor hvor den produserte energien tas ut i form av dreiemoment til en propell i stedet for som skyvekraft. Dreiemomentet tas enten ut direkte fra gassturbinen som i tillegg til kompressoren også driver en girboks som igjen driver en propell. Senere turbopropmotorer tar ut dreiemomentet via en friturbin som sitter rett bak gassturbinen. Kraftoverføringen til propellen skjer på tilsvarende måte. Girboksen sitter som en integret del av motorinstallasjonen og bidrar til at propellen roterer med optimal hastighet.
Fly som har slike motorer betegnes ofte som turbopropfly, og er i alminnelig bruk i passasjerflyging og militær luftfart.
Eksempler på fly med turboprop er: Twin Otter,Bombardier Dash 8, ATR 42, ATR 72, BAe Jetstream 31, Embraer EMB-120 Brasilia, Saab 340, Lockheed P-3 Orion og Lockheed Martin C-130 Hercules
Vibeke Larsen

Sametingsrådet Larsen

Larsen ble i desember 2016 valgt til sametingspresident. Rådet hun dannet besto av Arbeiderpartiet, Árja og Høyre. Fra desember 2016 til 28. januar 2017 besto rådet av president Vibeke Larsen (Ap), Ronny Wilhelmsen som visepresident (Ap), Mariann Wollmann Magga (Ap), Lars Filip Paulsen (H), Inger Eline Eriksen Fjellgren (Árja).
Fra 28. januar 2017 til plenum i mars besto rådet av president Vibeke Larsen (uavhengig), Mariann Wollmann Magga (AP), Lars Filip Paulsen (H) og Inger Eline Eriksen Fjellgren (Árja).
Fra plenumsmøte i mars 2017 besto rådet av president Vibeke Larsen (uavhengig), visepresident Lars Filip Paulsen (H), Mariann Wollmann Magga (AP), Per Mathis Oskal (AP) og Inger Eline Eriksen Fjellgren (Árja).

Šiella

Da Vibeke Larsen ble valgt til sametingspresident, gikk Helga Pedersen av som sametingspresidentkandidat for Arbeiderpartiet til sametingsvalget i 2017. Arbeiderpartiet måtte deretter nominere en ny presidentkandidat for Sametingsvalget 2017. På det ekstraordinære nomiasjonsmøtet 28. januar 2017 fikk Ronny Wilhelmsen 21 stemmer, og Vibeke Larsen fikk 17 stemmer i andre runde. Wilhelmsen ble deretter presidentkandidat. 
Vibeke Larsen gikk ut av Arbeiderpartiet, og ble uavhengig på sametinget. Hun dannet et nytt samisk sosialdemokratiskt parti som heter Šiella. Partiet stiller i seks valgkretser.
Semjon Dezjnjov

Semjon Dezjnjov (russisk: Семён Ива́нович Дежнёв – Semjon Ivanovitsj Dezjnjov), født 7. mars 1605 i Velikij Ustjug i Vologda oblast, død 1673 i Moskva, var en russisk kosakk og oppdagelsesreisende. Han utforsket store deler av det østre Sibir og ble i 1648 den første som seite gjennom stredet mellom Alaska og Sibir, 80 år før Vitus Bering, som senere ga stredet sitt navn Beringstredet.

Tidlig liv

Lite er kjent om Dezjnjovs liv. Han ble født i byen Velikij Ustjug i det nordvestre Russland og begynte rundt 1630 som skatteindriver i statlig tjeneste. Han bega seg til Sibir hvor han arbeidet bl.a. rundt byene Tobolsk og Jenisejsk, før han havnet i Jakutsk rundt 1638. Herfra reiste han rundt i traktene ved elvene Indigirka, Lena og Jana og så langt øst som Kolyma.
I juni 1647 foretog han sammen med pelshandleren Fedot Aleksejev en reise fra Kolyma til Anadyr, men isforholdene gjorde at de måtte avbryte ekspedisjonen.

Ekspedisjonen 1648

Den 20. juni 1648 startet en ny ekspedisjon mot området. 90 mann i sju små båter (av typen «kotsj») forlot byen Nizjnekolymsk med kurs østover, og de nådde munningen av Kolyma i juli. Herifra fortsatte man mot øst langs Tsjuktsjerhalvøyas kyst og rundet deretter Nordøstkapp og seilte videre mot sydvest til Diomedesøyene.
Deretter ble ekspedisjonen dramatisk. Rundt oktober forsvant Aleksejevs gruppe sporløst til havs under en storm, og Dezjnjovs gruppe forliste ved fastlandskysten og ble tvunget til å overvintre ved Anadyrelva som de nådde frem til i desember.
Våren 1649 fortsatte ekspedisjonen oppover elva og grunnla handelsplassen Anadyrsk ostrog nær det nåværende Markovo. Lengre oppover elva støtte de deretter på Mikhail Stadutsjin og Semjon Motoras ekspedisjon, som hadde tatt veien over land fra Jakutsk.
Rapporten om de nye oppdagelsene og den 3200 kilometer langa ekspedisjonen havnet imidlertid i et arkiv i Jakutsk og nådde aldri fram til St. Petersburg.

Senere liv

Dezjnjov og Motora ble værende og fortsatte å utforske området frem til 1659, før de vendte tilbake mot Jakutsk og kom frem dit våren 1661.
Deretter foretok Dezjnjov 1662 en reise til Moskva for å levere en last av pelser og kassakister og vende tilbake til Jakutsk 1664. I Moskva ble han utnevnt til kosakkhøvding.
1670 får han på nytt oppdraget å reise til Moskva med en verdifull last og han ankom dit i 1672.
1673 dør den nå sykelige Dezjnjov i Moskva.

Ettermæle

Først i 1736 gjenfant den tyske historikeren Gerhard Müller Dezjnjovs opptegnelser i et arkiv i Jakutsk.
I 1898 ble Nordøstkapp omdøpt til Kapp Dezjnjov av tsar Nikolai II i forbindelse med 250-års jubileet for Dezjnjovs reise.