google/wiki40b huggingface dataset:
Borrekorset

«Borrekorset», også omtalt som «Det hellige korset i Borre», er et stort kors fra slutten av 1200-tallet som trolig har stått i Borre kirke, en middelalderkirke like ved Borrehaugene sør for Horten i Vestfold. Korset er tre meter høyt og to meter bredt, lagd i tre og dekorert med utskjæringer som blant annet forestiller Jesus i dødsriket. I middelalderen var Borre kirke én av flere «helligkorskirker» i Norden som ble besøkt av pilegrimer, og det ble påstått at «Borrekorset» hadde helberende krefter. Korset er i dag utstilt på Kulturhistorisk museum i Oslo.

Bakgrunn og beskrivelse

Utskjæringene på korsbjelkene danner ornamentale greiner og blader, omtrent som vinranker, dekor som viser at korset representerer «livets tre». På de medaljongforma endestykkene ytterst på korsarmene er helgenatributtene til evangelistene Johannes (en ørnefigur), Lukas (okse med vinger) og Markus (løve med vinger). På korsfoten nederst er et relieff av en seierende Jesus i limbo («forhelvete») som frelser de rettferdiges sjeler ut av helvetets monstergap. 
Korset har ikke en Kristus-figur som på tradisjonelle krusifikser, og heller ikke naglemerker etter en slik. Spor på midten kan imidlertid bety at korset har hatt påmontert et skrin eller noe liknende der en for eksempel har oppbevart relikvier, hellige gjenstander som ble fjerna ved reformasjonen på slutten av 1530-åra. Det meste av malinga på korset har flassa av, og flere figurer er skadd eller mangler deler. 
Også historia til «Borrekorset» er usikker. Korset, som er for stort til å ha vært et prosesjonskors, har malingsrester som sannsynliggjør at det opprinnelig har vært et triumfkors i «triumfbuen» mellom skipet og koret i kirkerommet. Det kan også ha hatt et eget alter i kirken eller vært et utekors. Noen har dessuten foreslått at «Borrekorset» kan ha stått i en egen kirke som i dag er ukjent, men som hadde et liknende navn, altså i en fjerde kirkebygning i Borre i tillegg til de eldgamle Borre kirke, Løvøy kapell og Nykirke kirke. Gamle stedsnavn sammen med blant annet et dokument fra 1350 der en sogneprest i Tønsberg testamenterer en gave til korset, kan tyde på at «Krossen» viser til en egen kirke. For øvrig valfarta Kalmarunionens dronning Margrethe (1353–1412) til «thet hælge kors i Borræ» i 1405. Korset skal ikke ha blitt nevnt etter omkring år 1600.
«Borrekorset» ble gitt til Universitetets Oldsaksamling i Christiania i 1872 av grev Peder Anker Wedel Jarlsberg (1809–1894) som eide kirken da. Originalen er utstilt i middelaldersalen i Kulturhistorisk museum, mens en kopi fra 1927, donert av Sam Eyde, henger mellom vinduene på sørveggen i den gamle kirken ved Borreparken.
Benagaria

Benagaria er en landsby i Jharkhand i India, nær grensen til West Bengal. Området er i første rekke befolket av stammefolket santaler. I denne landsbyen var det nordmannen Lars Olsen Skrefsrud sammen med dansken Hans Peter Børresen etablerte Ebenezer, den første misjonsstasjonen for Santalmisjonen.
Like ved misjonsstasjonen i Benagaria ble det reist en kirke som kunne romme mer enn 2000 mennesker. Bygningsarkitekt var Hans Peter Børresen. Ebenezer kirke i Benagaria var motiv på et norsk frimerke som utkom i forbindelse med Santalmisjonens 100års-jubileum i 1967. Kirkebygget er fortsatt i bruk av NELC.
KNM «Otra»

Grunnstøting

Kvelden 31. januar 2017 grunnstøtte skipet i fjæresteinene ved inngangen til Skomakerleia ved Saltskår lykt i Sogn. Minesveiperen holdt en fart på 18 knop under hendelsen, og førte til blåmerker og skrubbsår blant mannskapet, samt et sting i hodet som måtte syes.
Det var under øvelse for kandidater til skipssjefskurset at grunnstøtingen skjedde, og seilte derfor periodevis både med og uten radar, og med og uten GPS. Dette er et krav til navigatørene ombord.
Skipet gikk for egen maskin til Haakonsvern, der det ble lagt i tørrdokk for reparasjon.
En undersøkelseskommisjon er satt ned av Sjøforsvaret for å kartlegge årsaker, rapporten er forventet ferdig til sommeren.
Gå over bekken etter vann

Gå over bekken etter vann er et idiom som beskriver å gå langt etter noe som egentlig finnes nært, gjøre noe overflødig eller løse et problem på en unødig tungvint måte.

Ugler til Athen

Å bringe ugler til Athen (γλαῦκας εἰς Ἀθήνας κομίζειν eller γλαῦκ᾿ Ἀθήναζε ἄγειν) er et tilsvarende uttrykk fra Antikkens Hellas. Aristofanes brukte uttrykket i sin satiriske komedie Fuglene, ca. 400 f.Kr. Der skriver han i vers 301 i kommentar til at en ugle flyr forbi: Hvem har tatt med en ugle til Athen?
På den tiden var uglen et symbol på byens beskytter, gudinnen Athene, og det fantes derfor mange av dem der. Det var altså ingen grunn til å bringe ugler til Athen, også fordi de jo selv kunne fløyet dit fortere på egen hånd. Uglene sto for visdom, og uttrykket har derfor også blitt tolket til å bety at det ville være fullstendig fåfengt å forsøke å bringe visdom til byen. Det er likevel mer sannsynlig at det rent faktisk dreide seg om mynter, som på den tiden var preget med ugler på baksiden. Aristofanes skrev at det skulle være unødvendig å bringe med seg mynter til det allerede rike Athen. Han skriver i vers 1106 at Det kommer aldri til å mangle ugler.
Romerske historikere adopterte uttrykket under begrepet ululas Athenas. Latin hadde også uttrykke «ligna in silvam (ferre)» (Bringe tre / ved til skogen) (Horats, Satirer I,10,34).
Forestia

Forestia AS er et selskap som produserer møbelplater, bygningsplater, konstruksjonsplater samt precut I-bjelker. Selskapet inngår i Byggma ASA etter at det ble solgt fra Norske Skog i 2006.
Selskapet har cirka 230 ansatte fordelt på to fabrikker. Hovedadministrasjonen ligger på Braskereidfoss i Våler kommune i Hedmark. I tillegg er det precutavdeling for I-bjelke i Grubhei i Nordland. Braskereidfoss har en Dieffenbacher kontinuerlig platepresse med kapasitet på 350000 m³ pr. år. Ett hovedprodukt er sponplate spesiallaget til IKEAs Billy-hylle.
Erbolaspis

Utseende

En middelsstor, oval, halvblank, rødbrun (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille. Sett fra siden er den jevnt hvelvet. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen hjerteformet, bredest nær dekkvingenes rot, men hos denne arten er utvidelsen forholdsvis smal. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Oversiden er tett og kraftig punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse

Arten er kjent fra Øst-Afrika (Etiopia, Somalia, Kenya og Tanzania).
Glamis Castle

Dronningmorens barndomshjem

Glamis Castle var barndomshjemmet til Elizabeth Bowes-Lyon (1900–2002), som ble dronning av Storbritannia da hennes ektemann i 1936 ble kronet til kong Georg VI, og kjent som «dronningmoren» etter at hennes eldste datter Elizabeth i 1952 ble dronning av Storbritannia. Hennes andre datter, prinsesse Margaret, grevinne av Snowdon, ble født her.

Skotske sedler

Siden 1987 har en illustrasjon av slottet prydet baksiden av ti pund-sedlene utgitt av Royal Bank of Scotland.

Legender knyttet til slottet

Det er flere legender knyttet til slottet, stedet og slekten som bor der. En av de mest kjente er om Glamis-monsteret (engelsk: the monster of Glamis). Det finnes ulike versjoner av hva dette monsteret egentlig er; én dreier seg om et vanskapt barn som skal holde til i et hemmelig rom i slottet, en annen om en vampyr. En rekke andre mystiske hendelser er rapportert fra slottet, også av gjester.
Horizon City (Texas)

Horizon City er en by i El Paso County i Texas i USA. Ved folketellingen i 2010 hadde den 16 735 innbyggere, noe som var 11 502 flere enn de 5 233 innbyggere talt i 2000 Byen er del av El Paso Metropolitan Statistical Area og ligger øst for byen El Paso.
Triumfbuen (roman)

Triumfbuen (originaltittel: Arc de Triomphe) er en roman av den tyske forfatteren Erich Maria Remarque fra 1946. Boka ble utgitt på norsk i 1947.
Handlingen foregår i Paris i 1939, på et tidspunkt da de fleste skjønner at en ny krig er uunngåelig. Hovedpersonen er en tysk kirurg som oppholder seg illegalt i Frankrike, og som for tiden lever i Paris under navnet «Ravic». Hjemme i Tyskland har han vært utsatt for tortur og skarpe forhør fordi han var antatt å sitte inne med opplysninger om jøder og opposisjonelle som han hadde holdt skjult i huset sitt. Han ble satt i konsentrasjonsleir en tid, deretter innlagt på sjukehus, og greide så å flykte herfra til utlandet.
Seinere har han deltatt som lege på republikansk side under den spanske borgerkrigen. Etter Francos seier har han så endt opp i Paris. Franske myndigheter anerkjenner ikke flyktninger fra Tyskland, og «Ravic» lever hele tida under trussel om å bli avslørt og sendt ut av landet. Derfor lever han på Hotel International, som har spesialisert seg på å huse flyktninger av alle slag fra hele Europa. Han livnærer seg ved å utføre vanskelige operasjoner på private klinikker. «Ravic» garanteres full diskresjon – men må finne seg i at oppdragsgiveren får æren og det meste av honoraret. Han fungerer dessuten som privat tilsynslege ved et bordell.
Under en nattevandring i Paris' gater støter han på den unge «Joan Madou», som streifer apatisk og formålsløst omkring midt på natta. Han forstår at han må ta hand om henne, og finner etter hvert ut at hun er på flukt fra et hotellrom der mannen – som hun var i ferd med å skilles fra – ligger død etter et slagtilfelle. «Ravic» tar hand om de praktiske sidene ved dødsfallet, og er fast bestemt på gjøre seg ferdig med saken og glemme «Joan».
Mye mot sin vilje oppdager han at han har begynt å få følelser for «Joan». Han har vært fast bestemt på ikke å knytte seg til noe eller noen, men må etter hvert innse at han er blitt like avhengig av henne som hun av han. De trykkende ytre omstendighetene skal imidlertid snart vise seg å gjøre forholdet komplisert.
Et annet spenningsmoment ligger i gjensynet med Gestapo-mannen «Haake», som var forhørsleder i fengslet i Berlin. Nå oppholder «Haake» seg tidvis i Paris som spion. Skal «Ravic» prøve å få hevn, og hvordan skal det i så fall skje?
Mens forholdet til «Joan» og oppgjøret med «Haake» nærmer seg en løsning, rykker også verdenskrigen nærmere utover sommeren 1939. Romanen slutter den dagen Frankrike erklærer Tyskland krig.
Mellus

Utseende

Små, spinkle insekter (vingespenn vanligvis omtrent 2 mm, opptil 4 mm), kroppen og vingene er mer eller mindre dekket med et hvitt støvlag (finfordelt voks).
Hodet er smalere enne thorax, bredere enn langt, med små fasettøyne. Sugesnabelen er bøyd tilbake under kroppen og når omtrent til midthoftene. Antennene er tynne og består av seks ledd. Vingene er avrundede, store men spinkle, årenettet begrenser seg gjerne til en enkelt gaffel midt i vingen, eventuelt med en lengdeåre i den bakre delen i tillegg. Hannene har store, tang-aktige ytre kjønnsorganer. Nymfene er flate og mer eller mindre ovale, uten synlige antenner, bein eller vingeknopper. De kan ha lange, håraktige vokstråder.

Levevis

Alle artene lever av å suge sevje fra planter. De kan bli svært tallrike og setter da tydelige spor etter seg på plantene. Hvert stikk etterlater seg en lys flekk, slik at hele planten kan blekne når de forekommer i store mengder. Mellusene er vanligvis haplodiploide, det vil si at befruktede egg gir opphav til hunner og ubefruktede egg (med det halve kromosomtallet) til hanner. Noen få arter er parthenogenetiske, det vil si uten kjønnet formering.
Et spesielt trekk ved mellusene er at utviklingen først går gjennom tre ordinære nymfestadier, som er ubevegelige men drikker plantesaft, så et fjerde nymfestadium som ikke tar næring til seg. Dette blir ofte kalt et "puppe"-stadium men det er ikke noen virkelig puppe, siden det ikke skjer noen total omorganisering av kroppsbygning og organer. "Puppe"-stadiet er innkapslet i en kapsel av voks som står igjen etter at det voksne insektet er klekket.

Skadedyr

Flere av artene i denne gruppen er alvorlige skadedyr på ulike planter, særlig veksthusmellus (Trialeurodes vaporariorum) (vanligvis kjent som hvitfly) som kan gjøre stor skade på tomater, agurker, blomster og andre planter som dyrkes i drivhus. Den kan formere seg så lenge det er varmt nok og gå gjennom tallrike generasjoner på et år. En annen art med stor økonomisk betydning er bomullsmellus (Bemisia tabaci), som angriper over 600 ulike plantearter og nå også forekommer i drivhus i Norge. Jordbærmellus (Aleyrodes lonicerae) er et brysomt skadedyr på jordbær. Mellus i drivhus kontrolleres i stor grad ved biologisk bekjempelse ved hjelp av rovmidd eller snyltevepser.
Kromofor

En kromofor er den delen av et molekyl som er ansvarlig for fargen. Fargen oppstår når et molekyl absorberer bestemte bølgelengder av synlig lys og sender eller reflekterer andre. Kromoforen er en region i molekylet hvor energiforskjellen mellom to ulike molekylorbitaler faller innenfor rekkevidden av det synlige spektret. Synlig lys som treffer kromoforen kan dermed bli absorbert ved å eksitere et elektron fra grunntilstanden til en eksitert tilstand.
MonaVie

Kritikk av selskapet

Faglig ekspertise har påpekt at de helsefremmende effektene av MonaVies produkter ikke var vitenskapelig dokumentert og at produktene var sterkt overpriset sammenlignet med tilsvarende produkter i markedet. Grunnleggeren Dallin Larsen har også en fortid fra Dynamic Essentials, et lignende selskap som ble bøtelagt i 2005 for å ha fremsatt villedende påstander om selskapets juice-produkt.
Til tross for MonaVies kraftige vekst var det svært få av selskapets distributører som klarte å etablere en inntekt. Ifølge en undersøkelse gjort av amerikanske Newsweek var det mindre enn 1 % av distributørene som klarte å kvalifisere seg for provisjon, og av disse igjen var det bare 10 % som tjente mer enn 100 $ pr. uke. Dette utløste påstander om at MonaVie var et fordekt pyramidespill.
I 2010 kom distriktsretten i Frankfurt am Main frem til at grunnleggende deler av MonaVies kompensasjonsplan var ulovlig.
Keplerteleskopet

Keplerteleskopet er et NASA-romteleskop som går i bane rundt solen med en omløpstid på 372,5 døgn. Teleskopet tok ikke bilder, men lette etter eksoplaneter som ligner vår egen jord, med særlig fokus på de som ligger i en avstand fra moderstjernen som gir betingelser for liv slik vi kjenner det («beboelig sone»). Planetene ble oppdaget når de passerer foran moderstjernen, og dermed reduserer lysstyrken til stjernen ørlite grann. Teleskopet har fått navn etter den tyske astronomen Johannes Kepler.
Keplerinstrumentets lysåpning har en diameter på 95 centimeter, og skal observere et utvalg på mer enn 100 000 stjerner kontinuerlig gjennom hele levetiden på reisen, som er 3,5 år eller mer. Lysdetektorene til instrumentet har en samlet oppløsing på rundt 95 megapiksler. Prisen for denne letingen er omtrent 4,2 milliarder kroner. Kepler var en del av NASAs Discovery-program. 15. november 2018 ble teleskopets datamaskiner slått av for siste gang, og Kepler-programmet var dermed offisielt avsluttet.

Oppskytning og suksess

Kepler-teleskopet ble skutt ut i verdensrommet fra Cape Canaveral-basen i Florida den 6. mars 2009. Det var en Delta II-rakett som brakte teleskopet ut i verdensrommet, og etter 62 minutters ferd ble teleskopet frigjort fra raketten, 721 kilometer fra Jorda. Kepler har et teleskopkamera og undersøker en avgrenset del av verdensrommet, med om lag 150 000 av de mange milliarder stjernene i vår galakse, og har (mai 2013) funnet om lag 2 700 potensielle eksoplaneter, hvorav minst 850 sikre eksoplaneter i mer enn 700 solsystemer. I april 2013 bekreftet NASA funnene av tre steinplaneter i «beboelig sone» i solsystemene Kepler-62 og Kepler-69.
Kepler-programmet har vært en stor suksess, og NASA bestemte seg derfor for å utvikle og bygge en etterfølger; TESS-teleskopet (Transiting Exoplanet Survey Satellite). TESS ble skutt opp i april 2018. Dette instrumentet skal ha fire vidvinkel-kameraer som skal kunne undersøke store deler av verdensrommet. Det kan undersøke om lag 2 millioner forhåndsdefinerte stjerner, hvorav de 1000 nærmeste røde dvergene.

Avslutning av programmet

30. oktober 2018 kunngjorde NASA at Kepler-programmet skal avsluttes, siden romsonden er tom for drivstoff. Uten drivstoff kan ikke teleskopet gjøre de justeringene som er nødvendig  for å kunne gjøre observasjoner. Siden Keplersonden går i en heliosentrisk bane og ligger "bak" Jorden, er det ikke praktisk gjennomførbart å sende ut sonder for å etterfylle drivstoff. NASA sørget for at datamaskinene ikke skulle våkne opp fra dvale og forsøke å restarte sonden (slik de er programmert til å gjøre i normal drift). 15. november 2018 ble datamaskinene og kommunikasjonsutstyret ombord slått av for siste gang.
Arnfinn Nesset

Drapene

Nesset utdannet seg som sykepleier. I august 1976 ble han ansatt som bestyrer hos Orkdal Sjuke- og Aldersheim, i dag Orkdal helsetun. Det første drapet begikk han 20. mai 1977 da han injiserte en 94 år gammel mann med Curacit. Mot slutten av 1977 ble det avdekket en rekke mistenkelige dødsfall ved sykehjemmet. På det meste ble 60 av dem etterforsket. Nesset var under mistanke, men fortsatte å drepe. I november 1980 ble det oppdaget at han har samlet store mengder med Curacit, et medikament som ikke hører hjemme på et sykehjem. I februar 1981 kontaktet fylkeslegen i Sør-Trøndelag politiet og i mars ble Nesset innkalt til avhør der han begynte å tilstå drap. I avhørene tilsto han totalt 27 drap, men i samråd med sin forsvarer, Alf Nordhus, trakk han alle tilståelsene like før rettssaken og erklærte seg ikke skyldig.

Rettssak

Etter om lag to års etterforskning og en fem måneder lang rettssak i Frostating lagmannsrett ble Nesset i mars 1983 dømt til 21 års fengsel, lovens strengeste straff. Nesset ble dømt for 22 av de 25 drapene han sto tiltalt for å ha utført.
Dommen omfattet også noen tilfeller av underslag og dokumentforfalskning. Påtalemyndighetene hadde ingen klare bevis, men bygget saken på en lang rekke indisier. Ett indisium var innkjøp av store mengder av den åndedrettslammende giften Curacit, angivelig ved hjelp av falske resepter. Noen få milliliter er tilstrekkelig til å ta livet av et menneske. Nesset har benektet straffeskyld hele tiden. Derfor er motivene for drapene heller aldri blitt belyst.
Alf Nordhus og Morten Gunnes var Nessets forsvarere i rettssaken. Olaf Jakhelln var hovedaktor.
Nessets daværende kone søkte om skilsmisse da det ble klart at han sto bak dødsfallene. «– Det kom som et sjokk! Jeg er dypt skuffet over min mann,» sa hun i et intervju med Se og Hør. De har to barn sammen.

Etter dommen

Ti år etter dommen ble Nesset overført til fri soning etter plettfri fengselsvandel. Han hadde da sittet tolv år i fengsel, varetekten inkludert.
I 2004 ble Nesset løslatt, og lever på hemmelig sted i Norge under nytt navn.

Bok og TV-serie

Tidligere Morgenbladet-journalist Simen Sætre ble i 2018 tildelt et treårig stipend av Det faglitterære fond og skal skrive om saken. I mars 2019 ble det kjent at TV 2 var i gang med å lage en dokumentarserie om Nesset.
All I Ever Wanted (Was You)

Melodi Grand Prix

Dette året åpnet NRK for første gang opp for at bidragene kunne framføres på valgfritt språk i den norske finalen. Bakgrunnen for endringen var at NRK ville gjøre konkurransen mer attraktiv for nye låtskrivere. NRK inviterte kjente låtskrivere, blant dem David Eriksen, som leverte «All I Ever Wanted (Was You)» til konkurransen. Sangen var den første ut på scenen i finalen på NRK Marienlyst lørdag 28. februar 1998. 
I avstemningen fikk «All I Ever Wanted (Was You)» fullt hus fra samtlige distrikter i telefonavstemningen, mens ekspertjuryen hadde den på fjerdeplass. Sangen vant uansett klart, foran forhåndsfavoritten Elisabeth Andreassen og «Winds of the Northern Sea». Dermed ble «All I Ever Wanted (Was You)» Norges bidrag til Eurovision Song Contest 1998.

Om sangen

Sangen er et uptempo-nummer, der sangens jeg-person forteller sin kjæreste hvilken forandring hun har gjort i hans liv. Han sammenlikner denne forandringen med ankomsten til en evig sommer og forteller henne at «du vant mitt liv».
Den engelskspråklige versjonen lå to uker på VG-lista i 1998, med en tolvteplass som beste plassering. I den norske finalen ble sangen titulert uten parenteser: «All I Ever Wanted Was You».
Spelaiorrhina

Utseende

Middelsstore (ca. 20 millimeter), bred, matt gulbrune gullbasser. Dekkvingene er gulbrune med en svart stripe langs sømmen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Prosopocoilus tragulus

Utseende

En middelsstor til stor (hannene 27-59 millimeter), kraftig, matt, svart hjortebille, pronotums sider og bakkant og dekkvingene rødbrune eller gulbrune. Store hanner har kraftige, lange, krumme kjever med noen få tenner. Hodet er uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank, svart med mørkrøde kanter. Hodet er grovt og kraftig punktert.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse

Arten er utbredt på Ny-Guinea, Timor og Molukkene.
John de Mandeville

John de Mandeville er et pseudonym for den ukjente forfatteren av en fantasifull reiseskildring, The Travels of Sir John Mandeville. Denne reiseskildringen ble opprinnelig utgitt mellom 1357 og 1371 på anglo-normannisk, men ble snart etter oversatt til engelsk, fransk, latin og andre språk. I boken sies det blant annet at Jorden er rund.
Boken skal ha påvirket blant andre Kristoffer Columbus.
Anisostena

Utseende

Nokså små (4 - 6 millimeter), smale, mørke bladbiller, ofte med metallisk glans, pronotum kan være rødt. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum, noe fortykkede mot spissen, med 11 ledd. Pronotum er avrundet firkantet, svært kraftig punktert, blankt. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale, jevnbrede, med 8 rader av grove punkter og tre opphøyde lengderibber.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Vertsplantene er ulike slags gress.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Amerika, fra Canada i nord til Argentina i sør.
Kongen av Danmark

«Kongen av Danmark» var en vanlig dropssort som ble og blir fremstilt flere steder i Skandinavia.
Dropsene fikk navn etter brystdråper med anis, som kong Christian Vs livlege fremstilte på 1600-tallet. 
Den norske varianten var gjerne sekskantet og brunaktig. Til å begynne med ble dropsene solgt i løsvekt, men leveres nå i ferdigveide poser. 
Dropsene lages fortsatt blant annet hos Dropsfabrikken Metier, i Danmark av Evers og i Sverige av Karamellpojkarna. Dropsfabrikken Metier selger også dropsene i løs vekt. Det er også mulig å få kjøpt ingredienser – men da blir det vanskelig å forme dem.

Navneform

Det svenske navnet på dropsene var tidligere «Kungens av Danmark bröstkarameller», et eksempel på genitivattributt. Denne plasseringen av genitivs-s er ikke lenger vanlig i moderne svensk, og dropsene heter i dag «Kungen av Danmarks bröstkarameller» eller bare «Kungen av Danmark».
Vasaordenen

Vasaordenen (svensk: Kungliga Vasaorden, opprinnelig skrevet Wasaorden) er en svensk ridderorden innstiftet av Kong Gustav III i 1772. Den har ikke blitt utdelt siden den svenske «ordensreformen» trådte i kraft i 1975.
Vasaordenen ble tildelt som belønning for «fortjenester av jordbruk, bergvergsdrift, kunst, handel, industri, håndverk og undervisning, for nyttige skrifter i disse emner og for vel utførte allmene verv og oppdrag.» Vasaordenen bæres i grønt bånd og har fem klasser. I tillegg kommer «Vasatecknet» og «Vasamedaljen» som ble innstiftet i 1895.