Klementin

Opprinnelse

Opprinnelsen til klementinen er omdiskutert. Moderne DNA-analyser tyder på at klementinen er en krysning av mandarin (Citrus reticulata) og  appelsin (Citrus sinensis). Appelsinen er i sin tur igjen en krysning av mandarin og pomelo (Citrus maxima).
En annen historie er at munken Frère Clément (Clément Rodier), en fransk katolsk ordensbror med virke i Algerie, i perioden 1890–1902 skal ha dyrket den første klementinen. Den franske botanikeren Louis Charles Trabut besøkte Rodier i 1902. Han mente klementinen var en krysning mellom mandarin og pomerans (Citrus x aurantium), og foreslo navnet Clementine etter Rodier. Trabut beskrev krysningen vitenskapelig i 1902.
Klementinen er en flattrykt frukt, med tynt oransjefarget skall. Den finnes i mange varianter av klementinen, men det er stort sett bare spesialister som klarer å se forskjell på disse, og alle sortene blir pakket og eksportert som klementiner. De første variantene man fant i Spania heter Marisol og Oroval. Hovedsorten i Marokko har navnet Fina. Den var også den viktigste i Spania tidligere, hvor den har blitt erstattet av Clemenules, som gir frukt med bedre størrelse.

Bruksområde

Klementinen spises ofte alene, og er svært populær rundt juletider. Den kan også presses til saft, den er fin i sauser og sorbeter, samt i fruktsalater og som pynt. Fordi klementinen er søt er det ikke nødvendig å tilsette mye sukker når den brukes i matlaging.

Oppbevaring

Den beste lagringstemperaturen for klementinen er 5-10 °C. Den har god holdbarhet og blir sjelden «dårlig» på fruktfatet.

Næringsinnhold

Klementinen er rik på C-vitamin, men inneholder ikke like mye som f.eks. appelsiner. Den inneholder også noe A-vitamin, Folat og mineraler.

En populær frukt

Klementinen kom til Norge i 1963. Landet importerer ca. 20 000 tonn av sitrusfrukten, og det aller meste av dette rundt juletider. Nordmenn spiser ca. 5 kg per person i året av denne sitrusfrukten. Klementinen blir ofte feilaktig betegnet mandarin.

Klementinsesongen

Spanske, marokkanske, korsikanske og sørafrikanske produsenter har gjort det mulig å få klementiner året rundt. I Norge blir klementinene vanligvis kjøpt fra Spania og Marokko i perioden oktober–februar, men finnes også resten av året. Smaken er likevel best rundt juletider.

Steiner

Klementiner er dyrket frem til å ikke ha steiner. En sort kom fra Marokko og heter «W. Murcott Afourer». Blomster fra slike trær trenger ikke bier til å pollinere dem. Tvert om er biene ikke ønsket, da de kan ta med seg pollen fra andre sitrusfrukter med steiner som mandarin og føre til steiner i klementinene. Men også uten bier kan stein forekomme i noen frukt. I California har dette ført til strid mellom birøkterne og klementindyrkerne. Sistnevnte ønsker en sone rundt sine trær hvor det ikke er lov til å sette opp bikuber. I Spania finnes allerede en slik lovgivning.
Senere har man brukt  ioniserende stråling på grener som da podes på trærne. Det rearangerer kromosomene og fruktene blir sterile - uten steiner også med bier i nærheten. Denne metoden brukes i hele verden. I California prøver man å dyrke frem sorter med tre par kromosomer (triploid) istedenfor vanlige diploide planter for å unngå steinene.
Flertallet av klementindyrkere definerer steinløse klementiner slik: Maksimal 15 frukt per 100 med steiner. Mange klementindyrkere synes det er for strengt.