google/wiki40b huggingface dataset:
James Dasaolu

Karriere

Dasalou begynte å konkurrere i friidrett i 2006, og forbedret sin personlige rekord på 100 meter fra 10,75 i 2006 til 10,33 i 2007 og 10,26 i 2008. I 2008 vant han 100 meter i det britiske U23-mesterskapet, og nådde semifinalen i det britiske OL-uttaket. 
Han forbedret sine tider videre i 2009, og ved Graziano Della Valle-stevnet i Italia kom han på 2.-plass med ny personlig rekord på 10,15 sekunder, bak Aikines Aryeetey. Han kom også på 2.-plass ved Papaflessia-stevnet i Hellas, denne gangen slått av Dwain Chambers, og han vant European Athletic Association-stevnet i Genève. Hans bestenotering ble 10,09 sekunder i 2009. 
I 2010 debuterte han som senior, da han ble tatt ut til EM i friidrett 2010 i Barcelona, etter at han kom på 2.-plass ved det britiske mesterskapet, som også var uttakningskonkurransen UK Trials, bak Dwain Chambers. Han presterte imidlertid ikke opp i mot sitt beste i EM, og ble slått ut i semifinalen med tiden 10,31. Han kom på 3.-plass ved Aviva Olympic Trials & UK Championships, og ble dermed tatt ut til å løpe 100 meter ved Sommer-OL 2012. Der ble slått ut i semifinalen, der han løp på 10,18. 
Ved EM i friidrett innendørs 2013 sølv han sølv på 60 meter, etter at han løp inn på 6,48, som var ny personlig rekord. Dette var samme tid som franske Jimmy Vicaut, som tok gullet. Han kvalifiserte seg til finalen på 100 meter ved VM i friidrett 2013, med tiden 9,97 i semifinalen. I finalen løp han på 10,21, og kom på 8.-plass. 
Dasaolu startet 2014-sesongen med sterke tider innendørs. Han løp 60 meter på 6,50 ved Glasgow International, og 15. februar satte han ny personlig rekord med tiden 6,47 ved Sainsbury's Indoor Grand Prix. Han fikk en liten skade i låret i finalen, og måtte derfor stå over VM i friidrett innendørs 2014. Han deltok ved EM i friidrett 2014, der han vant 100 meter med tiden 10,07. Han vant også 100 meter ved Verdenscupen i friidrett 2014 i Marrakech. 
Han ble slått ut i innledningsheatet ved VM i friidrett 2015, der han løp på 10,13, som var 23. beste tid.
Ondskapen (film)

Handling

Filmen følger Jan Guillous alter ego Erik Ponti. Ponti er en ung gutt som vokser opp med en voldelig stefar og et tøft skolemiljø. Etter flere voldsepisoder blir han sendt på kostskole av foreldrene. Skolen viser seg å være minst like voldelig som den tidligere skolen, men her er ondskapen mer systematisk, kamuflert og forsterket gjennom et hierarkisk system der de yngste elevene er nederst på rangstigen mens sisteårsstudenter er øverst. Erik får raskt en erkefiende på skolen, Otto Silverhielm, en eldre elev som ved sin alder nå har fått rett til å terrorisere mindre elever ved å mishandle dem fysisk og psykisk hvis de bryter «reglene». Erik motsetter seg med en gang urettferdighetene på skolen, og får dermed merke konsekvensene på kroppen. Den intelligente vennen til Erik, Pierre Tanguy (Henrik Lundström), fikk tidligere være i fred fordi han var svak og feit, men når han holder med Erik blir også han ydmyket og mishandlet, eksempelvis ved at han blir tvunget til å sloss eller at kameratene får en bøtte med avføring kastet inn i rommet om natten. 
I løpet av filmen eskalerer volden og ondskapen både fra Otto Silverhielms gjeng og fra Erik selv, og et hovedtema blir om Erik skal fortsette på samme måte han har gjort før ved å ta igjen og skade andre (og dermed bli selve ondskapen selv), eller om han skal distansere seg fra det hatet han har lært av faren og den tøffe virkeligheten han lever i.
Et annet aspekt er mobbingen. Erik er et barn av ondskap og har i lang tid svart med samme mynt på skolen. Når han får muligheten til å starte på nytt, er det interessant å se hvor mye han klarer å utstå. Han vil virkelig ta avstand fra mobberne og deres ondskap. Spørsmålet som filmen stiller, er om du ikke på ett eller annet vis må ta igjen for å få slutt på mobbingen. Er det ikke sånn at de som mobber vil fortsette? Det ligger vel i mobbingens natur at noen skal unngjelde, noen skal få svi og at det iboende hatet i mobberne må få et utløp. Eller er det feil? Kan vi i stedet få slutt på mobbing gjennom ei ikkevolds-linje? Dette opplever vi gjennom parallell-handlinga i hjemmet og på skolen.

Mottakelse

Boken Ondskan ble en av Sveriges mest populære ungdomsbøker noensinne, og filmen fikk også gode seertall (962 152 totale kinobesøk i Sverige ifølge imdb.com). Allikevel ble det en del kontroverser rundt sannheten av historien. Jan Guillou hevder selv i intervjuer at alt i boka og det meste i filmen er 100% sant, selv om flere klassekamerater og moren hans har kritisert historien for å være overdrevent voldelig og ekstrem. Riktignok ble kostskolen Guillou gikk på; Solbacka, lagt ned i virkeligheten like etter at Jan Guillou hadde tipset journalister om forholdene der, men mange var uenige i at forholdene var så ille som i boken\filmen.
Lemon People

Lemon People (レモンピープル Remon Pīpuru) var en «sexploitation»-hentaimangatidsskrift gitt ut av Kubo Shoten fra februar 1982 til november 1998.
Lemon People var den lengstgående lolitamangatidsskriftet i Japan.
Cantharis decipiens

Utbredelse

Cantharis decipiens finnes i Europa og Nord-Afrika. Finnes i Norge, den er ikke vanlig.

Utseende

Cantharis decipiens er 6-8 mm lang. Hodet er lyst, men mørkt i bakhodet. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennene er lyse og mørkere mot spissen. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) er lyst med en tydelig midtflekk og har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er avrundet avsatt, men ikke utstående. Beina er lyse, men kan ha mørkere parti. Leggene på bakbeina er bare svakt krummet inn mot kroppen. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen. Behåringen er spredt og lett oppstående og består av både korte og lengre hår. Buken er nær helt svart.

Levevis

Cantharis decipiens finnes på blomster, trær og busker i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).
Cantharis decipiens tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Umigozabune

Umigozabune var de japanske shogunenes private reiseskip i Edo-perioden fra 1603 til 1868. Oftest var de største fartøyene i Tokugawa-shogunatets regjeringstid umigozabuner, ettersom det ikke var tillatt å bygge skip større enn 500 koku.
Ett av disse umigozabune-skipene, som ble kalt «Tenchi Maru», var lakkert i sinoberrødt og dekorert med beslag av metall som en ren maktdemonstrasjon av shogunatet i Japan. Det første skipet hadde opprinnelig vært et stort krigsskip av typen o atakabune som ble sjøsatt av Kuki Yoshitaka i 1591 som Toyotomi Hideyoshis flaggskip under navnet «Nihon Maru». Dette skipet, som kom i kamp med de koreanske skilpaddeskipene under krigen med Korea i 1592, ble bevart fram til 1856 som en gozabune med et utseende som minnet om et flytende slott.
Catherine Cameron

Karriere

Cameron har arbeidet med fotografi som kunstnerisk uttrykk siden 1999. Hennes verk har vært utstilt i USA, Argentina, Kina, Russland, Polen, Frankrike, Italia, Litauen, Japan og Norge. Hun er representert i samlingene til Museum of Fine Arts (Houston) og Centro internazionale di fotografia Scavi Scaligeri i Verona, Italia. Private samlinger, som Joan Morgenstern og Chris Rauschenberg, har kjøpt hennes verk. Hun er medlem av Norske Billedkunstnere.
Før hun begynte med fotografi, arbeidet Cameron som sykepleier med kreftpasienter. Hun er nå bosatt i Skottland.
Ørneredet (supporterklubb)

Ørneredet (kalt redet) er Ørn-Hortens uavhengige supportere. 
Ørneredet har de siste årene bestått mellom 30 – 200 medlemmer, i alle aldersgrupper.
Ørneredets hovedoppgave er å støtte Ørn-Horten, noe som de har bedrevet med i snart 25 år.
Støtten og kjærligheten for laget, utøves ved sang, bengalske lys og med ekstrem flaggbruk.
Styret til Ørneredet består av fire medlemmer, som jobber kun på frivillig basis.

Historien

Ørneredet ble stiftet i 1982 av fire unge menn i 16-17 årsalderen, som satt sammen i en kjeller og var redd for at Ørn-Hortens første kamp for sesongen skulle avlyses. Kvelden før seriestart det året datt det nemlig ned snø i Horten.
Den kvelden ble Ørneredet stiftet. Det gjør Ørneredet til landets eldste supporterklubb med supporterprofil (øl og fotball). Det eksisterte supporterklubber i norsk fotball før den tid også, men deres formål var i stor grad å støtte klubben økonomisk gjennom lotterier og basarer.
Rundt midten av nittitallet slet Ørn-Horten med å holde seg i 2. divisjon, men når milleniumskiftet nærmet seg ble resultatene bedre, medlemstallet økte og noen av grunnleggerne med Ray Olaussen i spissen, ble forespurt om å være med i styre og stell igjen. De samme fire som stiftet Ørneredet finnes fortsatt den dag i dag som betalende medlemmer i supporterklubben.
Girsu

Girsu var hovedstad i den sumeriske bystaten Lagasj. Byen lå cirka 25 kilometer fra Lagasj. Det ligger et sted som nå er kjent som Tell Telloh.
Fyrstene av det såkalte andre Lagasj-dynasti styrte herfra. Til disse fyrster hører Gudea som har etterlatt seg utallige statuer og lange innskrifter. Byens hovedgud het Ningirsu, som rett og slett betyr «Girsus herre». Girsu var sammen med nabobyen Lagasj en viktig bystat.
Francesco Usper

Francesco Usper (døpenavn Francesco Spongia  eller Sponga; født 1. november 1561 i Rovigno; død i 24. februar 1641 i Venezia) var en italiensk komponist og organist.

Liv og virke

Francesco Usper kom fra en istrisk adelsslekt. Han slo seg ned i Venezia før 1586 og studerte med den betydningsfulle venetianske komponisten Andrea Gabrieli.  Usper tilbrakte størstedelen av livet i byen. 
I 1595 dediserte han sitt første trykte verk Ricercari, et arie francesi… til den venetianske patrisieren Ludovico Usper, og tok deretter hans familienavn. Året etter ble Francesco Usper organist ved Scuola Grande di San Giovanni Evangelista og i 1623 ble han utnevnt til førsteorganist i Markuskirken. 
Han ble åpenbart en temmelig kjent komponist og samarbeidet med Claudio Monteverdi og Giovanni Battista Grillo om å skrive et rekviem (tapt). Han regnes som den første komponisten som tok i bruk Concerto grosso-teknikken, dette gjorde han i sin første sinfonia, Compositioni Armonice (1619). Selv om han evnet å ta til seg de nye instrumentalteknikkene tidlig på 1600-tallet, tenderer musikken hans mot det konservative.
Nevøen Gabriele Sponga var en komponist med en viss betydning for tidlig fiolinmusikk (triosonate).
Levitasjon

Levitasjon (fra latin levitas, «letthet») er en måte å få gjenstander til å sveve stabilt uten å være i noen form for fysisk kontakt med noe annet objekt, samtidig som det er utsatt for gravitasjonskrefter. I parapsykologi er levitasjon en form for psykokinese (telekinese), det vil si bevegelse av gjenstander ved overnaturlig, sjelelig påvirkning uten fysisk kontakt, av personer. Det er da gjerne spiritistiske medier som leviterer (svever) som del av en oppvisning.

Paranormal levitasjon

Den «ekte» levitasjonen innebærer en tilsynelatende oppheving av tyngdekraften uten bruk av fysisk energi. Fenomenet er beskrevet i religioner, parapsykologi, spiritisme og magi.
De fleste religioner omtaler levitasjon som en vanlig evne hos hellige kvinner og menn. Dette omfatter for eksempel fakirer og personer i transendental meditasjon.
Også innen spiritismen forekom angivelig levitasjon. Den mest kjente utøveren innen denne bransjen var antagelig skotten Daniel Dunglas Home (1833–1886). Han ble aldri avslørt for fusk, men opptrådte vanligvis som hedersgjest i fornemme selskaper. Illusjonisten Milbourne Christopher har påvist hvordan Home kan ha utført levitasjonen. «Ekte» levitasjon er aldri vitenskapelig bevist. De troende har heller ikke fremlagt noen vitenskapelig akseptert teori for hvordan det er mulig å oppheve tyngdekraften.
Levitasjon er ellers et vanlig triks blant tryllekunstnere og illusjonister, der objekter eller mennesker tilsynelatende svever i luften.

Levitasjon i fysikk

Innen teknologi brukes begrepet om teknikker som får objekter til å sveve uten mekanisk kontakt med andre objekter. Eksempler er magnetisk levitasjon (forkortet maglev og også kalt diamagnetisme) og akustisk levitasjon, der magnetfelt eller lydbølger får objekter, for eksempel svevetog, til å sveve ved å utøve en motsatt kraft som tilsvarer tyngdekraften.
Kita

Kita (北区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler. Kita betyr "nord", og henviser til bydelens beliggenhet i Tokyo. Området grenser til disse bydelene: Adachi, Arakawa, Itabashi, Bunkyo og Toshima.
Kita-ku ble grunnlagt 15. mars, 1947.
Norges ambassade i Seoul

Norges ambassade i Seoul er Norges diplomatiske representasjon til Sør-Korea. 
Ambassaden ligger i bydelen Jung-gu i 13. etasje i Jeong-dong Building, og ble åpnet i juni 1980. Før dette var det Norges ambassade i Tokyo som var sideakkredittert til å håndtere Sør-Korea. Det finnes i tillegg et norsk honorært konsulat i Busan.
Ambassaden ble i september 2004 akkreditert til også omfatte Nord-Korea, mens det fra diplomatiske forbindelser ble opprettet i 1973 til 2004 var ambassaden i Beijing som var sideakkreditert til Nord-Korea.
Bakugan Battle Brawlers

Bakugan Battle Brawlers er en japansk animert tegnefilmserie produsert av TMS Entertainment og Japan Vistec, første gang vist på TV Tokyo i 2007. Bakugan er en sammensetning av de japanske ordene «Baku» (å eksplodere) og «gan» (sfære/kule) I Norge har serien blitt sendt på Cartoon Network og TV 2. Serien har 52 episoder som handler om at det en dag begynte å falle kort ned fra himmelen, og de ble plukket opp av barn over hele verden. Kortene viste forskjellige figurer, forskjellige miljøer og forskjellige krefter. Barna skapte et populært kampspill uten å vite at disse kortene faktisk representerte en alternativ verden ved navn Vestroia. Det handler også om redningen av Vestroia og slåsskjempene som har Bakugane.
Andre sesong av serien bærer undertittelen New Vestroia, mens det planlegges en tredje sesong med den engelske tittelen Gundalian Invaders. Hovedpersonene heter Dan, Shun, Runo, Maskerade, Julie, Alice, Marucho, Drago og Naga.

Bakugan kuler/spill

I sammenheng med serien har Sega og Spin Master lansert et strategispill basert på metallkort og magnetiske kuler tilsvarende de som figurerer sentralt i serien. Bakugan er monsterlignende actionfigurer som kan slås sammen til små kuler. Kulene er magnetiske og slår seg ut når de kommer i nærheten av et metallkort. Når man spiller ruller man en kule ut på brettet, og hvis man er dyktig, får man den til å slå seg ut på et kort der motstanderen har en actionfigur med dårligere score.
=Østfold

=Østfold (Tidligere =Fredrikstad (også kjent som Erlik Fredrikstad)) er et gatemagasin i Fredrikstad, Sarpsborg og resten av Østfold. Magasinet kommer ut månedlig og er et talerør for sosialt utstøtte, fattige, rusmisbrukere og andre vanskeligstilte. Magasinet så dagens lys 8. juni 2009 og selger om lag 6000 eksemplarer hver måned. Idéen er at vanskeligstilte skal selge magasinet, og halvparten av utsalgsprisen beholdes av selgeren. Et eventuelt driftsoverskudd vil også komme selgerne til gode.
Utgiver er Stiftelsen Erlik, som også gir ut gatemagasinene =Oslo, =Drammen & Buskerud og =Vestfold.
Ansvarlig redaktør er Anlov P. Mathiesen.
Coenoryctoderus robustus

Utseende

En stor (ca. 40 millimeter), nokså kraftig, blankt svart hornbille. Hannene mangler horn men kan kjennes på at fotleddene og særlig klørne på frambeina er kraftig forstørret. Hodet har en skovlformet "snute". Oversiden er spredt punktert, punktene på dekkvingene danner delvis rader.

Levevis

Lite ser ut til å være kjent om biologien til denne slekten.

Utbredelse

Arten er utbredt på Salomonøyene.
Cyclommatus incognitus

Utseende

En middelsstor (hannene opptil 46 millimeter), matt rødbrunlig hjortbille. Arten er nokså variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har lange, jevnt buede mandibler, disse har en innoverrettet tann nær midten, på yttersiden med en skarp rand. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet har ikke sidekjøler, men er tett og kraftig punktert på sidene. Pronotum er omtrent dobbelt så bredt som langt, og utvider seg forover. Dekkvingene er matte uten synlig punktering. Beina er slanke.  Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, tofarget med mørk forkropp og brunrøde dekkvinger, i motsetning til hannen er kroppen tydelig punktert.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vest-Malaysia (Kedah, Perak, Pahang) og på Sumatra inkludert Mentawaiøyene.
Melanchthonhaus Wittenberg

Historie

Philipp Melanchthon som var Martin Luthers gode venn og støttespiller, ble i 1518 ansatt som professor i Wittenberg. Da han i 1536 truet med å forlate Wittenberg for godt, oppførte kurfyrste Johann Fredrik I av Sachsen og universitetet det nye treetasjes huset i den store hagen, og Melanchton valgte da å bli i byen. Katharina Krapp som Melanchthon giftet seg med 25. november 1520, hadde brakt tomten med seg inn i ekteskapet.
Fra 1954 er huset et museum og fra 1996 som ett av minnesmerkene over Martin Luther, oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.
Egg (mat)

Egg har vært en del av menneskers diett så langt tilbake det kan spores. I dag produseres egg for konsum i landbruket der man holder fugler, særlig høns, og samler inn eggene. Eggproduksjon strekker seg fra småskala lokalproduksjon der en bonde har et hønsehus og en håndfull høns i bakhagen, til store industrielle anlegg der tusenvis av høns legger egg.
Egg anses som en god kilde til protein og kolin, og regnes på grunn av dette som kjøtt i matpyramiden.

Egg fra andre tamfugler

Egg fra andre arter enn høns brukes også som mat, særlig fra tamfugler som tamgås og tamand. De små eggene fra vaktel regnes som en delikatesse.
Etter hvert som strutsefarming har blitt vanligere, har man også begynt produksjon av strutseegg. Eggene har ikke bare en næringsverdi, men også de sterke og vakre skallene kan omsettes og ha en verdi i seg selv.

Egg fra eggsanking og fangst

En nordnorsk spesialitet er måsegg. Disse samles inn fra villfugl, og regnes ikke med i eggproduksjon. Likeledes brukes rogn fra en del fiskearter som kaviar, tilsvarende er eggene den eneste biten av kråkeboller som spises som menneskeføde.

Historie

Fugleegg har vært viktige i menneskenes kosthold siden førhistorisk tid, både i jaktsamfunn og i nyere kulturer hvor fugler har blitt temmet. I Teben i Egypt er det, i Haremhabs grav, bygd rundt 1420 f.Kr., en beskrivelse av en mann som bærer boller med strutseegg og andre store egg, antakelig fra pelikanen, som offer til ofringene. I Romerriket ble egg konservert på ulike måter, og måltidene startet ofte med en eggerett. Romerne knuste skallet i tallerkenene sine for å forhindre onde ånder i å gjemme seg der. I middelalderen ble egg forbudt i fastetiden, siden de var så næringsrike. Det er mulig at ordet majones ble avledet av moyeu, det middelalderske franske ordet for eggeplommen, i betydningen senter eller midtpunkt.
Egg blandet med sure fruktjuicer var populært i Frankrike i det 17. århundre; dette kan ha vært forløperen til sitronkrem.
I løpet av det 19. århundre ble det utviklet industri rundt tørket egg, før man begynte med frysing av egg. I 1878 startet et selskap i St. Louis i Missouri å omdanne eggeplommer og eggehvitte til en lysebrun, mellignende substans ved en tørkeprosess. I løpet av andre verdenskrig ble produksjon av tørkede egg utvidet, til bruk av USAs styrker og deres allierte.
Eggekartongen ble oppfunnet av Joseph Coyle i Smithers i British Columbia, for å løse en uenighet rundt knuste egg. De første eggekartongene ble laget av papir.

Kulturell betydning

En populær påsketradisjon i enkelte deler av verden er dekorering av utblåste eller hardkokte egg, vanligvis med maling, men også ofte ved spraying. Voksne gjemmer eggene for at barn skal finne dem, i en aktivitet kalt påskeeggjakt. En lignende tradisjon med egg-maling finnes i de områdene i verden som er påvirket av den persiske kulturen. Før vårjevndøgn i den persiske nyttårstradisjonen (kalt norouz) dekorerer hvert familiemedlem et hardkokt egg og legger dem sammen i en bolle.
Munkerekka

Munkerekka er et tettbebygd område i Færder kommune. Det strekker seg langs den nordvestlige kysten til Nøtterøy, fra Kaldnes i nord til Vestskogen i sør. Munkerekkveien er hovedveien gjennom området. Sør i Munkerekka ligger Munkholmen.
Munkerekka omfatter to grunnkretser: Munkerekka nord (866 innbyggere) og Munkerekka sør (387 innbyggere). Til sammen har altså Munkerekka 1253 innbyggere (2010). Munkerekka nord omfatter også Ramdal.
Friidrett under Reykjavík International Games 2017

Friidrett under Reykjavík International Games 2017 var et internasjonalt friidrettsstevne som ble arrangert 4. februar 2017, i Laugardalshöll i Laugardalur i Reykjavík på Island. 
Reykjavík International Games er en del av Euromeetings.
Walckenaeria mitrata

Utseende

Walckenaeria mitrata er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Boden kommune

Administrativ historikk

Det opprinnelige sognet Överluleå brøt i 1831 ut fra Nederluleå. Når kommunalreformen fra 1862 trådte i kraft ble sognet innretta som Överluleå landskommune. I 1892 brøt Ederfors landskommune ut fra Överluleå, og i 1896 ble den raskt voksende garnisonsbyen Boden et municipalsamhälle innen Överluleå landskommune. I 1919 brøt Boden ut for å danne Bodens stad. Kommunalreformen i 1952 påvirka ikke området. I 1967 ble Överluleå gjenforent med byen, og kommunen fortsatte under navnet Bodens stad; Gunnarsbyns församling fra Råneå landskommune ble også innlemma i kommunen. I 1971 ble Boden kommune slik den er i dag danna, da Edefors landskommune ble slått sammen med Bodens stad.

Urtid

Fornminnet i Alträsk utafor Boden har sammen med andre i Jokkmokk, Vuollerim og Överkalix lagt grunn for den nye forståelsen av den norrländske urtida. Boplassvollene i Alträsk har blitt datert til å være 7000 år gamle.

Yngre jernalder

I Heden har det blitt gjort funn fra kommunikasjon (handel o.l.) med sørlige Sverige i den yngre jernalderen på 1000-tallet. I Heden-området ble også kommunens første kirke bygd, men denne ligger nå i ruiner.

Middelalderen

Første gang Boden (som Bodebyn) ble nevnt skriftlig var i et riksskatteinnkrevingsskrift fra 1539.

Moderne historie

Överluleå kirke ble bygd i 1827, og sentrum ble dermed flytta fra Heden til Bodträsket.
Siden slutten av 1800-tallet har både Stambanan genom övre Norrland (Stockholm–Haparanda) og Malmbanan (Luleå–Narvik) gått gjennom kommunen.
På begynnelsen av 1900-tallet begynte man å etablere fort og garnison (Bodens fästning) i byen for å beskytte dens viktige stilling. Den største risikoen ble ansett å være angrep østfra, fra Russland. Fram til 1990-årene var arbeidsmarkedet i kommunen prega av arbeidet i garnisonen, samt garnisonssjukehuset som ble bygd i nærheten av kasernene. På 90-tallet ble sjukehuset flytta til Södre Sunderbyn i Luleå kommune.
Magne Oftedal

Familie

Han var av Oftedal (slekt), sønn av materialforvalter Sven S. Oftedal (1882–1956) og Dorthea Nygaard. Magne var gift med oversetteren Eli Oftedal (1921–).