google/wiki40b huggingface dataset:
Wuppertal svevebane

Wuppertal svevebane (tysk: Wuppertaler Schwebebahn) er en hengebane i Wuppertal, Tyskland, der jernbanevognene henger under skinnen. Banen er designet av Eugen Langen og banens offisielle navn er Einschienige Hängebahn System Eugen Langen. Banen ble bygget i 1900, åpnet i 1901 og er fremdeles i bruk som en del av byens transportsystem. Den er verdens eldste énskinnebane.
Hengebanen har en rute på 13,3 km. Ti kilometer av banen henger omtrent 12 m over elven Wupper mellom Oberbarmen og Sonnborner Straße, og 3,3 km går 8 m over bygatene mellom Sonnborner Straße og Vohwinkel. Banen krysser motorveien A46. Hele turen tar omtrent 30 minutter. Svevebanen opereres av Wuppertaler Stadtwerke (WSW) som en del av Verkehrsverbund Rhein-Ruhr (VRR). I 2003 hadde strekningen 23 millioner passasjerer. Det er gjennomsnittlig 75000 reisende pr. dag på hverdager.

Historie

Wuppertal svevebane hadde en modell. I 1824 presenterte Henry Palmer fra England et jernbanesystem forskjellig fra alle tidligere konstruksjoner. Det besto av en liten bane der hengende vogner ble dradd av hester.
Friedrich Harkort, en berømt tysk industrileder og politiker, elsket idéen. Han fikk bygget en prøvebane i Elberfeld i 1826. Bystyret ble interessert, først og fremst for å kunne transportere kull, men planene om en bane ble ikke iverksatt.
Den hengende jernbanen som til slutt ble bygget ble planlagt og testet av ingeniøren Carl Eugen Langen i Köln på 1880-tallet. Byggingen av den nåværende Wuppertal Schwebebahn begynte i 1898. Vilhelm II av Tyskland deltok på en prøvetur i oktober 1900 i Keiservognen (Kaiserwagen). Denne vognen brukes fortsatt ved spesielle anledninger.
Banen åpnet offisielt i 1901, mens den siste strekningen åpnet i 1903. Kostnaden kom på 16 millioner goldmark, og det ble brukt 19200 tonn stål. Under andre verdenskrig ble banen betydelig skadet, men klarte å åpne igjen så tidlig som i 1946. Modernisering av banen har pågått fra 1997.
IT- og Telestyrelsen

IT- og Telestyrelsen var et dansk direktorat under Ministeriet for Videnskab, Teknologi og Udvikling.
Direktoratet ble dannet ved en sammenslåing av Telestyrelsen og Statens Information i 2002. Hovedoppgaven for direktoratet var å ivareta det offentliges utvikling på IT- og teleområdet, liksom direktoratet utarbeidet de overordnede regler for befolkningens forsyning av IT- og teleydelser.
IT- og Telestyrelsen hadde også til oppgave å sikre et konkurransepreget marked, så man hadde adgang til en tilgjengelig, effektiv, sikker og billig digital infrastruktur.
I samarbeide med ministeriets departement var det dessuten direktoratets oppgave å ivareta Danmarks interesser på IT- og
teleområdet i diverse internasjonale organisasjoner og under internasjonale forhandlinger.
Direktoratet hadde ca. 300 ansatte og var beliggende på Østerbro i København.
Etter folketingsvalget i 2011 ble IT- og Telestyrelsen delt, slik at direktoratet i realiteten ble nedlagt. Direktoratets ansvarsområder ble fordelt på Erhvervs- og Vækstministeriet, Forsvarsministeriet, Finansministeriet og Økonomi- og Indenrigsministeriet.
Hilaira herniosa

Utseende

Hilaira herniosa er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Sirdalsvisen

«Sirdalsvisen» er en emigrantvise, samlet inn av Alf Prøysen til visespalten i «Magasinet for alle» på 1950-tallet. På enkelte skillingstrykk står det at den synges til melodien Farvel du moder Norge. Denne er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972.

Teksten

1.I Sirdal ut i Norge der er jeg barnefødt,

der er jeg konfirmeret der ble jeg også døpt,

der svant mine barndomsdage så blidt og rolig hen

det var i ett paradis mitt eget kjære hjem.
2.Jeg vokste opp i daler dei glade dager svant

så kom jeg til at undres jeg ingen moder fant,

nei hun ble fra meg tagen jeg neppe tre år var

en stille sorg for henne jeg siden båret har.
3.Min moders plass erstattes ein annen kom igjen,

ein lygn jeg ville seia hvis hun var ond og slem.

Nei hun var alltid modig og stedse god mot meg

det er den rene sannhet kvar svara får for seg.
4.Snart svant dei glade dage som jeg i hjemmet nøt

men så kom ynglingdager og kampen for mitt brød.

Jeg måtte ut å tjene som visstnok mange gjør

men lønnen var så liten jeg den ei seie tør.
5.Ein tanke seg mon tenda ut i min unge barm,

jeg ville prøve lykken ut i et fremmed land.

Jeg avskjed tok fra hjemmet mens tårer randt på kinn

på oseanets bølger at pløya som ein vind.
6.Snart reisen blei til ende og den gjekk nokså bra

så sto jeg her aleine ut i Amerika.

Hva er vel her at gjøre for mine hender små

den tanke i meg gyste O Gud hvor skal det gå.
7.Men lykken var meg gunstig og snart arbeid jeg fikk

så var jeg vel fornøyet og tiden hurtig gikk.

Så var jeg i Amerika i henved syv års tid

så dro jeg hjem til Norge mitt fødeland så blid.
8.Der fant jeg meg ein pike vi knytte vennskaps bånd

og mang en deilig aften vi vandret hånd i hånd.

Vi svor hinannen troskap vi holdt hinannen kjær

og nu så kan jeg seia vi mann og kone er.
9.Jeg atter måtte reise bort til Amerika

med mange tunge tanker jeg skiltes hjemmefra.

Fra sysken fra foreldre, og fra min kone kjær

og mange barndomsvenner som jeg i tanken bær.
10.En hilsen hjem jeg sendte til alle og enhver

mitt navn de visstnok kjenner det skal ei skrives her.

Lev vel da kamerater det ynskes av ein venn

så håper jeg til høsten vi sees skal igjen.
Christen Magelssen

Liv

Magelssen var sønn av sogneprest i Åfjord Hans Gynter Magelssen (d. 1886) og Drude Cathrine Haar Daae (1815–88), en søster av Ludvig Kristensen Daa. Som ung var han først sjømann, før han begynte å lage gallionsfigurer i et engelsk verksted. Da han kom tilbake til Norge bestemte han seg for å bli billedhugger, og dro i 1866 til København med statsstipend. Her fikk han undervisning av den danske billedhuggeren Herman Wilhelm Bissen i tre år. I denne perioden utførte han sitt første større arbeid, «Sjømand, som genser sit Fædrelands Kyst».
I de neste årene bodde Magelssen i Kristiania, før han dro til Roma i 1871. Her bodde han i ti år, til å begynne med med statsstipend, og ble kjent med andre nordmenn som var i Italia på samme tid: Ole Bull, Bjørnstjerne Bjørnson, Jonas Lie og Henrik Ibsen. I Roma-perioden laget han blant annet kolossalstatuen «Meleager», som ble utstilt på verdensutstillingen i Paris i 1878. I 1880-årene vendte han tilbake til Norge, og bodde først i Bergen, siden i Kristiania.
Magelssen levde til han ble nesten 100 år gammel. Han var gift med den italienske boktrykkerdatteren Adele Elvira Salandri (f. 1857).
Stuart Williams

Karriere

Han spilte for de engelske klubbene West Bromwich Albion og Southampton. Han spilte også 43 landskamper for Wales, og var med i Wales' tropp til VM 1958 i Sverige.
Han var trener for Viking i 1974. Williams døde den 5. november 2013 i en alder av 83 år.
Arve (elv)

Arve er ei elv i departementet Haute-Savoie i Frankrike og kantonen Genève i Sveits. Den er ei sideelv til Rhône, og er cirka 100 kilometer lang. 
Elva starter i Alpene, nær den sveitsiske grensen, hvor den får vann fra mange isbreer i Chamonix-dalen (mest fra Mer de Glace) før den renner mot nordvest, og noen få kilometer inn i Sveits før samløpet med Rhône i Genève.
Arve renner gjennom følgende byer: Chamonix, Sallanches, Cluses, Bonneville, Annemasse, og Genève.
Fylkesvei 6178

Fylkesveg 6178 går mellom Halsanausta og Innreitan i Halsa kommune. Veien er 3,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv351.
Kristine Skjeslien

Oppvekst

Skjeslien vokste opp på Gjøvik i en stor familie med 7 søsken, 3 søstre og 4 brødre, på Gjøvikjordet. Hun utdannet seg til lærer og fikk et kall om å reise ut som misjonær. Hun reiste til Mandsjuria i Kina. Søsteren Olga (Sandved) (1917–2008) reiste også ut som misjonær, til Etiopia og giftet seg med Johannes Sandved. Søster nummer tre, Helga (Madslangrud) (1915–2008), ble i Norge der hun utdannet seg til diakon og giftet seg med Nils Rikard Madslangrud (1919–2010).

I Kina

Kinamisjonsforbundet som ble grunnlagt i 1891 sendte misjonærer til Kina og Kristine Skjeslien var en av dem. Da organisasjonen måtte forlate Kina etter andre verdenskrig, skiftet organisasjonen navn til Norsk Luthersk Misjonssamband.
I boka Hjem fra Kina forteller Skjeslien om den dramatiske hjemreisen fra Manchuria i 1946 etter åtte harde år i Kina. Misjonærene hadde lenge vært adskilt fra både familie, venner og misjonsledelsen hjemme i Norge. Skjeslien fikk i 1946 klarsignal for oppbrudd med de andre misjonærene. På samme tid var Kina i krig med Japan og 26. februar 1946 startet hjemreisen ut av isolasjonen i Kina. Det ble en lang strabasiøs togreise gjennom kalde Sibir og misjonærene var plassert i godsvogner sammen med russiske soldater. De hadde også følge av en fangetransport av forviste til Sibir som var med toget et stykke. De norske misjonærene måtte fornye visum hele seks ganger på turen gjennom det gamle Sovjetsamveldet. Det var også flere tragiske dødsfall under togreisen. I Sibir fikk Kristine og de andre bytte til et tog med 3. klasses vogn der de hadde trebenker som køye. Denne reisen tok 43 døgn før de nådde Norge og Oslo Østbanestasjon på palmesøndag, 13. april 1946.

I Etiopia

I 1949 dro Skjeslien til Etiopia. Her hadde Norsk Luthersk Misjonssamband måttet gi opp misjonstasjonen de hadde i østlige Etiopia. De ønsket å etablere misjonstasjon med skole og sykehus i byene Dilla og Yirga Alem og etter audiens hos Haile Selassie I av Etiopia ble det godkjent. I 1950 var Skjeslien med på å starte en skole med 12 studenter fra Etiopia og hun underviste der.

I Norge

Etter å ha vært misjonær i Kina og Etiopia i en rekke år slo Skjeslien seg til ro i Norge og hun bosatte seg i Oslo. Fra 1956 til 1957 utmerket hun seg som redaktør i magasinet Blåveisen, gitt ut av Norsk Luthersk Misjonssamband. Idag heter magasinet Blink. Skjeslien begynte på 1960-tallet å skrive bøker og debutromanen Morgenrøden kom i 1964. Så fulgte Du er min sol i 1965 og Hjem til slutt i 1974. I 1985 kom boka I samtale med Arna Vågen, om Kinamisjonæren Arna Vågen som ble over hundre år og i 1988 var Skjeslien medforfatter på Jorunn Hamres bok Fra trollkvinne til evangelist som handlet om den kjente Etiopiske trollkvinnen Sue Bengere, som var gift med en trollmann og ble evangelist. Hennes siste utgivelse, Regnbuen, Guds signatur i mitt misjonærliv kom i 1989.
Skjeslien giftet seg aldri, men hun tok til seg en gutt som ble funnet forlatt som spedbarn i Etiopia. Han ble adoptert og tatt med til Norge hvor han vokste opp hos Kristine. 
Hun døde i Oslo i 1990, og ble gravlagt på Grefsen kirkegård.
Burnley FC

Historie

De fleste som fikk i gang klubben i 1881 spilte tidligere rugby. Derfor ble det stort sett spilt rugby det første året, og laget hadde navnet Burnley Rovers. I mai 1882 ble det bestemt at de skulle spille fotball og at navnet skulle være Burnley Football Club. Dette året begynte de å spille på den nåværende banen Turf Moor etter å ha brukt Calder Vale som arena i 1881.
De vant sitt siste ligamesterskap i 1960. Klubben rykket ned fra toppdivisjonen i 1976 og var ikke tilbake blant de beste før sesongen 2009/10.  I perioden 2010-2014 har Burnley spilt i Football League Championship.
Tradisjonsrike Burnley var farlig nær ved å bli historiske på negativ måte – ved å bli første klubb som rykket ut av Football League på åttitallet, men berget seg med et nødskrik. Suksessen til Burnley i nyere tid må tilskrives Stan Ternent, som var manager i klubben fra 1998 til 2004. Ternent snudde raskt en klubb som kjempet mot nedrykk til kjellerdivisjonen til en kandidat til playoff i Division One. Blant nøkkelspillerne som var med på denne snuoperasjonen, finner vi navn som backen Mitchell Thomas, playmakeren Paul Cook, midtstopperen Steve Davis og målmaskinen fra Ternents tid i Hull; Andy Payton. I tillegg fikk man en høyreving av høyt format i Glen Little, som en tid også ble nevnt i landslagsdiskusjonen, samt fart i karrieren til venstrevingen Graham Branch, som i dag er eneste "gjenlevende" fra generasjonen som var med å spille Burnley opp i det som nå går under navnet the Championship.
Den 25. mai 2009 rykket Burnley opp til Premier League for første gang, og første gang de kommer til å spille i den øverste divisjonen siden 1976. Eventyret varte ikke så lenge og de rykket ned til Championship samme sesong. Mange mente at daværende manager Owen Coyle sin avgjørelse om å bytte klubb midt i sesongen var en instrumental grunn til nedrykket.
De påfølgende årene i Championship fikk både Brian Laws og Eddie Howe fikk prøvd seg, men det var Sean Dyche som var arkitekten bak the Clarets direkte opprykk i 2013/14-sesongen. Noe som ga mye mediaomtale ettersom laget hadde den minste troppen og blant de minste økonomiske ressursene.
Eventyret i Premier League var kortvarig og ved sesongslutt var Burnley under nedrykkstreken.
Vindelsvermer

Utseende

En stor (vingespenn 94 – 120 mm) og kraftig svermer med spoleformet kropp og smale vinger. Hodet er stort og bredt, sugesnabelen er ca. 75 mm lang, dvs. lengre enn selve insektet. Antennene er snaut halvparten så lange som forvingene. Brystet er grått med hvite sider, bakkroppens overside har en grå midtstripe, på sidene av denne har hvert ledd, regnet forfra, en smal, hvit tverrstripe, så en bred, rosa stripe og bakerst en svart stripe som er litt smalere enn den rosa. De kraftige forvingene er spisse og gråspraglete. Bakvingene er grå med et svakt, rosa skjær, med mørkegrå tverrbånd. Larven er ganske mørk og brokete farget. Puppen utmerker seg ved at sugesnabelen henger fritt fra kroppen.

Levevis

Larvene lever på vindel (Convolvulus), søtpotet (Ipomoea) og beslektede planter. De voksne sommerfuglene er svært dyktige flygere som henger på svirrende vinger foran dype blomster og stikker sin meget lange sugesnabel ned til nektaren. De er utholdende flygere og kan trolig foreta vandringer på flere tusen kilometer.
FAT i Linux

Linuxkjernen støtter flere drivere for filsystemet File Allocation Table (FAT). Disse er vanligvis kjent gjennom navnene i kommandoen mount, som kaller spesifikke drivere i kjernen i form av msdos, vfat, and umsdos.
Sinfonieorchester der Bayerischen Rundfunk

Sinfonieorchester des Bayerischen Rundfunks (Det bayerske kringkastingsorkester) er et orkester i München som ble etablert i 1949 som orkester for Bayerischer Rundfunk. Det er et av de tre viktigste orkestrene i München, sammen med Münchner Philharmoniker og Bayerisches Staatsorchester.
Orkesteret ble opprettet på grunnlag av et tidligere radioorkester, og medlemmene fra dette utgjorde stammen i det nye orkesteret.
Orkesterets sjefdirigentene har siden 2003 vært den tidligere dirigenten ved Oslo-Filharmonien, Mariss Jansons. Hans kontrakt løp i utgangspunktet fram til og med august 2015. Kontrakten ble senere forlenget til 2021.
Orkesteret mottok i 2006 Grammy Award for beste orkesterframføring, for dets innspilling av Dmitrij Sjostakovitsjs symfoni Nr. 13 b-moll, op. 113 «Babi Jar».
Orkesteret er rangert som det sjette beste i Europa i en undersøkelse utført for Le Monde de la Musique, og som det sjette beste i verden av magasinet The Gramophone i 2008.
Dogma (film)

Handling

To falne engler, Bartleby og Loki, som er dømt til å leve i Wisconsin i all tid, blir sendt et avisutklipp av demonen Azrael om at en katolsk kirke i New Jersey. Denne kirken har lovet syndsforlatelse til alle som oppsøker den i et forsøk på å øke populariteten til katolisismen. Hvis de oppsøker kirken, vil de bli tilgitt og kan dermed komme inn i himmelen. Dette gjør at Gud ikke lenger bestemmer, og dermed vil verden gå under.
Guds Stemme, engelen Metatron, viser seg for abortklinikkarbeideren Bethany og forteller at hun er Maria og Josefs siste etterkommer, og dermed Jesus' siste slektning, og at hun på grunn av dette har blitt valgt til å stoppe Bartleby og Loki. Hun får hjelp av Rufus, den trettende apostel som har blitt skrevet ut av Bibelen fordi han er svart; Serendipity, en muse som har blitt menneske med skrivesperre; og de to profetene Jay og Silent Bob.
Temaet i filmen er at moderne mennesker har mistet troen på Gud, og faren for at troen skal bli blandet med regler om hvordan man skal tro.
Cystisk fibrose

Historie og statistikk

Cystisk fibrose ble første gang beskrevet som en sykdom sent på 1930-tallet av Dorothy Hansine Andersen. Det er den vanligste genetiske sykdommen blant folk med europeiske forfedre. Om lag 1 av 25 personer av europeisk opphav er bærer av en cystisk fibrose-mutasjon — de har ett vanlig gen og ett CF-gen. Siden cystisk fibrose er et recessivt gen, må en person ha begge CF-genutgavene for å få symptomer som 1 av 2500 barn får. Folk fra steder der kolera ikke er et problem, viser en lavere forekomst av CF. Genetisk rådgivning og genetisk testing er anbefalt for familier som kan være bærere av cystisk fibrose.
Myndighetene har opprettet et kompetansesenter for cystisk fibrose, Norsk senter for cystisk fibrose, som ligger ved Oslo universitetssykehus.

Symptomer og diagnose

Cystisk fibrose karakteriseres som en multiorgansykdom som skyldes mutasjoner som gir feil i salt- og vanntransporten i kroppens celler. Denne feilen fører blant annet til seigt slim i lungene som igjen skaper grobunn for infeksjoner. Sykdommen karakteriseres av at personen har kronisk, men varierende grad av hoste, med seigt slim fra bronkiene. Andre symptomer på sykdommen er tung pust og tette bihuler .

Forekomst

Hvert år fødes det mellom åtte og ti barn med CF i Norge, og det er nå over 300 personer som har sykdommen (2013). 

Diverse

Det fins også andre typer fibroser, f.eks. ‘epiretinal fibrose’. Etymologisk kommer ordet fra latin fibra, “trevl”.
Grunnvannet

Grunnvannet er en liten innsjø i friområdet Folkeparken i Harstad. Det har lenge vært og er fortsatt et populært vann til bading.
Stenurella

Utseende

Nokså små, slanke, svarte trebukker, dekkvingene gjerne mer eller mindre rødlige. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er mer eller mindre klokkeformet, dekkvingene avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene nokså slanke.

Levevis

De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Nivellia-artene lever gjerne i døde greiner av løvtrær, blant annet gråor. Utviklingen tar gjerne to år. Ingen angriper levende planter. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse

Slekten er utbredt over det meste av Europa og videre østover til det vestlige Kina (Xinjiang).
Pseudagrilus

Utseende

Små (6-10 millimeter), avlange, fargerike praktbiller, gjerne røde, grønne eller blå. Oversiden er tett punktert. Lårene på bakbeina er oppsvulmede.

Levevis

De kraftige baklårene rommer muskler som gjør at disse billene hopper godt.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika og Arabia.
Lynyrd Skynyrd

Historie

Lynyrd Skynyrd ble startet av vokalist Ronnie Van Zant og besto av en rekke skolekamerater, blant andre Allen Collins og Gary Rossington. De spilte i starten sammen under flere navn som «My Backyard» og «Noble Five». Andre navn de benyttet var «Conqueror Worm», «Sons of Satan», «the Wildcats» og til slutt «One Percent» som de beholdt frem til 1970. Ikke lenge etter ble Billy Powell, Bob Burns og Leon Wilkeson med, og navnet ble endret til Lynyrd Skynyrd. Navnet stammer fra Rossington og Burns' strenge gymlærer, som het Leonard Skinner.
Bandet spilte sammen i noen år uten videre stor suksess, før de i 1973 skrev kontrakt med MCA. Det første albumet, (pronounced 'lĕh-'nérd 'skin-'nérd), ble etterfulgt av en turné hvor de spilte som oppvarmingsband for The Who. De slo ikke virkelig igjennom før de slapp sitt andre album, Second Helping. Dette kom i 1974 og inneholdt blant annet «Sweet Home Alabama». Etter Second Helping slapp de et par middelmådige plater, før de i 1976 slapp live-albumet One More From the Road, som sendte bandet opp på listene igjen.
17 oktober 1977 ble Street Survivors sluppet. Bare tre dager etter var bandet på vei til en spillejobb i Baton Rouge, Louisiana, da flyet deres krasjet utenfor Gillburg, Mississippi. Ronnie Van Zant, Steve Gaines, Steves søster Cassie Gaines og bandets manager Dean Kilpatrick omkom. Krasjen førte til at Street Survivors ble en stor suksess, med de overlevende bandmedlemmene bestemte seg for å legge ned bandet.
I 1987 ble Lynyrd Skynyrd gjenforent, denne gang med Ronnie Van Zants yngste bror Johnny Van Zant som vokalist. Bandet fortsatte å turnere gjennom 1990-tallet med en stadig forandring i bandmedlemmer.
Tongwei

Tongwei (kinesisk: 通渭县; pinyin:  Tōngwèi Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Dingxi.
I 1999 hadde fylket et folketall på 443 057 innbyggere.
İlkay Gündoğan

Landslaget

Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina.
Han ble tatt ut i Tysklands tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Royal Ordnance L30

L30 er en 120 mm riflet kanon beregnet for bruk i tårnet på stridsvogner. Den er produsert av Royal Ordnance i Storbritannia, en del av British Aerospace. L30 har en spesielt hard indre overflate av krom for å beskytte materialet i kanonen og gi prosjektilene en glattere overflate på veien ut.
L30 er i bruk på stridsvognen Challenger 2.