google/wiki40b huggingface dataset:
Finnmark fylkes kulturpris

Finnmark fylkes kulturpris deles ut av Finnmark fylkeskommune og ble første gang delt ut i 1988. Prisen skal tildeles noen som har vist «vedvarende evne og vilje til å yte aktiv kulturinnsats ut over det vanlige for kulturen i Finnmark» og «bør fortrinnsvis tildeles enkeltpersoner». Finnmark fylkes kulturpris kan kun gis én gang til samme person. 
Jury for prisen er Hovedutvalget for kultur, næring og samferdsel på fylkestinget og prisen deles vanligvis ut på fylkestinget i oktober. I tillegg til juryen, kan kommunale kulturstyrer, frivillige organisasjoner, kulturinstitusjoner og privatpersoner foreslå kandidater til kulturprisen. Prisen er 30 000 kroner og et kunstverk (per 2014).
Prisen har siden oppstarten blitt tildelt seks foreninger og 25 enkeltpersoner, hvorav prisen har blitt delt fire ganger. Prisen har også ved seks anledninger blitt tildelt idrettsutøvere og -trenere, senest i 2013 til Willy Bangsund.
Sanger av Bjørnstjerne Bjørnson

Sanger av Bjørnstjerne Bjørnson henviser til de dikt av forfatteren Bjørnstjerne Bjørnson (1832-1910) som har blitt tonesatt og fått melodier av en rekke komponister i årenes løp. Flere av disse har blitt svært populære og blitt gitt på musikkalbum ut av mange utøvere. Mange av dem har også kommet i sangbøker og visebøker opp gjennom årene. Blant de som særlig er knyttet til Bjørnsons diktning er Edvard Grieg og Halfdan Kjerulf.
Asbjørn Ribe

Number Seven Deli og Jim Stärk

Han var på slutten av 1990-tallet med i bandet Number Seven Deli, som hadde to store radiohits med «In the Wrong Arms» i 2000 og «I Used to be Scared» i 2002, begge først utgitt på EP, og så på Number Seven Delis debutalbum Falkner Street i 2003. Da forlot han bandet for å jobbe med sin egen musikk, men har medvirket på de to etterfølgende platene på keyboard på de fleste låtene.
Han var med å starte bandet Jim Stärk, som platedebuterte i 2002 med albumet Ten Songs and Hey Hey. Han medvirket også på andrealbumet No Time Wasted i 2003 og på gjennombrudds-EP-en Morning Songs, hvor tittelåta «Morning Song» var en stor radiohit i 2004.

Ornand Altenburg

Etter dette forlot Ribe Jim Stärk for å satse på sin egen solokarriere. Han albumdebuterte som soloartist under sine to mellomnavn Ornand Altenburg med plata Backseat Driver i 2005 i samarbeid med trommeslager Simen Mæhlum og bassist Bjørn Holm. Andre musiker på platen var Håkon Kornstad og Dag Stiberg på saksofon, og Kid Andersen på el-gitar. I 2007 kom oppfølgeren Catfish Row, med samme band, og med Hilde Marie Kjersem på sang, og Annar By på gitar som gjester.

Som Asbjørn Ribe

Så gikk han over til å synge på norsk, og begynte å bruke sine to vanligste navn, og dro i den anledning ut på en sammenhengende konsertturné til alle Aust- og Vest-Agders 30 kommuner i løpet av de 31 dagene i juli 2009. Høsten 2009 kom hans første norskspråklige album som Asbjørn Ribe, Ornand vet hvordan, med samme band, og gitarist Knut Reiersrud som gjest. Låta «Sinna galning» ble A-listet på NRK P1 i lang tid vinteren 2009/2010, og ble av Norsk på norsk i NRK P1 oppsummert til å være blant årets fem beste norskspråklige utgivelser. I 2010 gjentok han sin sammenhengende sommerturné, denne gangen i Telemarks 18 kommuner på 18 dager.
I 2011 satte han sammen en ny trio med trommer og bass, under navnet Asbjørn Ribe Og De, og tok til å gjøre sine konsertopptredener på et eget medbragt akustisk flygel.
Våren 2012 gikk han igjen i studio, denne gangen med medprodusent Rune Berg, trommeslager Olaf Olsen, bassist Bjørn Holm, og med en rekke gjester; korister: Jonas Alaska, Thom Hell, Thomas Aslaksen, Mail-Elise Solberg og Benedikte Kruse. Blåsere: Røshnes Jazzband med flere.
Platen ventes utgitt på SkiPop Records/Altenburg Skivbolag 11. januar 2013.

Andre roller, produsent og gjesteartist

Foruten dette har Asbjørn Ribe spilt live som keyboardist for en rekke artister som Thom Hell, Hilde Marie Kjersem, Helldorado, Last Heat, Lars og Ola Bremnes og Orango. På plate har han spilt med blant andre The Margarets, Hakan Markussen, Rune Berg, Lars Beckstrøm, Longyear, Number Seven Deli, og produsert plater for Elly Marvellous, X-Queen of the Astronauts og Siv Langøy.
De frie kunstene

De frie kunstene eller de syv frie kunstene, på latin septem artes liberales eller bare artes liberales, er et begrep som stammer fra oldtidens fundament for de teologiske studiene. De syv frie kunster var de akademiske fagene som fantes i antikken og i middelalderen frem til renessansen. I enkelte land tales det fortsatt om «de frie kunstene», på engelsk for eksempel som liberal arts, i motsetning til de yrkesinnrettede fagene.
De syv frie kunstene er grammatikk, retorikk, dialektikk, musikk, aritmetikk, geometri og astronomi.
De ble delt i to hovedgrupper: grammatikk, retorikk og dialektikk inngikk i skolens første avdeling, trivium («den trefoldige vei»). Denne avdelingen ble verdsatt spesielt høyt da den var forutsetningen for de videre studiene. Disse var alle sentrert rundt språk og talekunst. Høyest av alt var grammatikken verdsatt.
Den øvre avdelingen, quadrivium («den firfoldige vei»), bestod av de øvrige fagene astronomi, geometri, aritmetikk og musikk. Quadrivium henledes av logikken og omfatter kunnskap som eksisterer uten synsinntrykk. Inndelingen er kjent siden pythagoréerne, men beskrives mest utførlig først av Seneca.
Den tidligere opptakseksamenen ved universiteter i Danmark og Norge, examen artium, betyr «eksamen i (de frie) kunstene». Den akademiske tittelen magister artium betyr «lærer i (de frie) kunstene», og uttrykket brukes også i den nyere tittelen doctor artium. «Artium» er genitiv av artes.
USAs krigsveteranminister

USAs krigsveteransminister (engelsk: Secretary of Veterans Affairs) er et amerikansk føderalt embete i USAs regjering. Krigsveteranministeren er sjef for Krigsveterandepartementet og har ansvar for helse- og sosialtjenester og andre velferdsprogrammer for krigsveteraner og deres familier og etterlatte.
Krigsveteranministeren har sin oppdragsbeskrivelse fra president Abraham Lincolns andre innsettelsestale: «...to care for him who shall have borne the battle, and for his widow and his orphan...»
Ministeren utnevnes av USAs president med godkjenning av Senatet. Alle embetsinnehaverne har så langt selv vært krigsveteraner, selv om dette ikke er en betingelse.
Som sjef for Krigsveterandepartementet, regjeringens største departement etter Forsvarsdepartementet, er krigsveteranministeren den øverste leder for omkring 219 000 ansatte i hundrevis av krigsveteransykehus, klinikker, velferdskontorer og nasjonale gravlunder.
Rock and Roll Music

The Beatles' versjon

The Beatles fremførte «Rock and Roll Music» på konserter fra og med 1959 og til og med august 1966. Den var fast åpningsnummer da de la ut på sine konserter i 1966.
De spilte inn sin studioversjon i Abbey Road Studios 18. oktober 1964. Den dagen fylte låtskriver Chuck Berry 38 år (samme tilfelle skjedde med sangene «Dizzy Miss Lizzy» og «Bad Boy» som ble spilt inn på låtskriver Larry Williams' 30-årsdag året etter). Siden The Beatles hadde spilt «Rock and Roll Music» titt og ofte, trengte de bare å spille inn en tagning uten senere pålegg. John Lennon sang med påført ekko, mens produsent George Martin spilte piano.
Gruppen ga ut sin studioversjon av «Rock and Roll Music» på albumet Beatles for Sale 4. desember 1964 i Storbritannia. I USA ble den utgitt 15. desember 1964 på albumet Beatles '65. I Norge ble «Rock and Roll Music» gitt ut på singel i januar 1965. B-siden var «Eight Days a Week» (som på coveret/plateetikkett ble feilaktig stavet «8 Days A Week»). Platemerket var ND 7438 Odeon og den ble Norges mest solgte singel med The Beatles. Singlen nådde førsteplass på VG-lista i uke 12/13/14 i 1965.
Rock and Roll Music ble også tittelen på et dobbeltalbum som Capitol Records ga ut juni 1976 hvor utvalget av sanger ligger i tittelen.

Andre offentlig utgitte versjoner av «Rock and Roll Music» med The Beatles

25. november 1964 var The Beatles i Playhouse Theatre i London og spilte inn blant annet «Rock and Roll Music» for BBC radio. Opptaket som er uten piano, ble kringkastet 26. desember 1964 og utgitt i 1994 på Live at the BBC. Sangen var bandets vanlige åpningsnummer på den siste verdensturneen i 1966.
En konsertversjon ble utgitt på Anthology 2 i 1996 hvor opptaket stammer i fra Tokyo i Japan; datoen var 30. juni 1966.

Andre cover versjoner

Mange andre artister har laget coverversjon av «Rock and Roll Music»; blant andre Humble Pie, Manic Street Preachers, Bill Haley and His Comets, REO Speedwagon, Mental As Anything, The Beatles, The Beach Boys, Tenpole Tudor og Bryan Adams.
Westminster erkebispedømme

Historie

Westminster erkebispedømme begynte sin historie som det apostoliske vikariat England, grunnlagt i 1622. I 1688 ble dette delt i fire, og den delen som etterhvert ble Westminster fikk navnet London District of England. I 1850 ble det oppgradert til metropolitanerkebispedømme og fikk navnet Westminster. Senere har størsteparten av det opprinnelige området blitt utskilt i nye bispedømmer.
Jöns Bengtsson (Oxenstierna)

Jöns Bengtsson (Oxenstierna) (født ca. 1417, død 15. desember 1467) var erkebiskop 1448–1467, riksforstander sammen med Erik Axelsen (Tott) 1457 og alene 1465–1466.
Da Jöns Bengtsson ble utpekt som erkebiskop i 1448 var han biskop i Uppsala. Han ble vigslet til posisjonen den 30. juni 1448, dagen etter at Karl Knutsson (Bonde) var kronet til konge, og den 1. juli kunne han som erkebiskop selv krone dronningen. Han måtte derimot vente på pave Nicholas Vs bekreftelse til det påfølgende år.
Erkebiskop Jöns Bengtsson var leder av unionspartiet og i 1457 var han sterk nok til at reise seg mot Karl Knutsson, som siden 1452 hadde ført krig mot Christian I av Danmark. Da Karl Knutsson ble fordrevet ble Christian I også konge av Sverige. Danskekongen mistet imidlertid Jöns Bengtsons støtte da denne gjorde opprør mot de høye skattene. Christian I hadde dyp gjeld til utlandet og forsøkte å løse seg fra denne med å utskrive store skatter hvor kirken ikke var unntatt, heller ikke penger innsamlet for å betale utgiftene til et korstog mot tyrkerne. Christian I satte sine tidligere støttespillere i fengsel i 1463. Det førte til et nytt opprør og i 1464 måtte kongen løslate erkebiskopen i et forsøk på å dempe opprøret. Forsøket var forgjeves. Ved Harakers kirke i Uppland slo en bondehær under ledelse av Sten Sture den eldre danskene og svenskene tilbakekalte Karl Knutsson fra hans utenlandseksil
Jöns Bengtsson var medlem av den mektige familien Oxenstierna hvor mange av dens medlemmer var blitt betydelige aktører i det offentlige liv i senmiddelalderens Sverige. Forståelsen av Jöns Bengtssons politiske aktivitet finnes hans sterke ambisjoner, dels for familiens framgang, dels for hans fedreland og dels for den svenske kirke. Det var en sterk dragkamp mellom Oxenstiernafamilien og Bondefamilien, den siste som kongen selv tilhørte, Karl Knutsson. Kongen var støttet av det nasjonale partiet. Jöns Bengtsson mente at adelen og Sveriges ledende menn i tiden før Kalmarunionen hadde sviktet kirken, ikke respektert geistligheten og kirkens eiendommer. I utgangspunktet var Jöns Bengtsson for Kalmarunionen og leder for unionspartiet, men skiftet politisk syn. I en union med Norge, Sverige og Danmark forutså han en sterk begrensing av den svenske adelen, noe som igjen ville bli en svekkelse av den svenske kirken. Logisk sett ble Jöns Bengtsson nasjonalist ut ifra sine bekymringer for kirkens stilling og makt.
Etter at Karl Knutsson var blitt avsatt atter en gang var det erkebiskopen som i realiteten styrte Sverige, men han var ikke i stand til å holde på sin posisjon. De ulike fraksjonene slo seg sammen mot ham og valgte Erik Axelsson (Tott) som regent i 1466 og Jöns Bengtsson ble dermed tvunget til å trekke seg tilbake. Han fant et tilholdssted hos sin venn Magnus Gren på Öland hvor han døde den 15. desember 1467, «fattig og i landflyktighet, angret av ingen, hatet av mange, og fryktet av alle», i henhold til en senere tekst.
Farfaren til riksforstanderen het også Jöns Bengtsson (Oxenstierna), og døde omkring 1399.
Skandale i Bøhmen

Handling

Holmes blir oppsøkt av en maskert herre som presenterer seg som grev Von Kramm, representant for en velstående klient. Holmes avslører imidlertid raskt at han i virkeligheten er Wilhelm Gottsreich Sigismond von Ormstein, storhertug av Cassel-Felstein, arvekonge av Bøhmen. Kongen innrømmer dette, og  river av seg masken. 
Kongen er forlovet med Lothman von Sachsen-Meiningen, en ung skandinavisk prinsesse, men har hatt en tidligere "forbindelse" med en operasangerinne ved navn Irene Adler, opprinnelig fra New Jersey. Om denne forbindelsen blir kjent før bryllupet vil det ikke bli noe kongelig ekteskap, og Adler har truet med å publisere et fotografi med bildet av dem begge på samt et kjærlighetsbrev.
Fotografiet blir beskrevet for Holmes som et kabinettfotografi (vanligvis 108x165mm stort), og til tross for både overfall, bagasjetyveri og innbrudd har det ikke lyktes kongen å stjele det. Kongen gir Holmes £1,000 til dekning av utgifter og engasjerer ham for å få tak i fotografiet i løpet av tre dager. 
Neste morgen drar Holmes ut til frøken Adlers hus forkledd som arbeidsløs stallkar og klarer til å få nyttig informasjon fra stallkarene på den lokale skysstasjonen.
Holmes blir vitne til at Irene Adler og hennes herrevenn Godfrey Norton, en jurist, i all hast begir seg til kirken. Der blir den forkledde Holmes bedt om å være brudgommens forlover da Norton og Adler gifter seg. Hva er det Irene Adler pønsker på, hvordan skal Holmes få tak i bildet?
Dette er noen av spørsmålene Holmes og Watson må finne svar på samtidig som de prøver å stjele gavene fra kongen.
Oppfølger: De Rødhåreds Forbund
Leiesoldat

Eksempler

Væringer fra vikingtida var en type leiesoldater på 900- og 1000-tallet. Mest kjent er oppgavene deres i Miklagard. Sveitsergarden er leietropper som fra slutten av 1400-tallet fram til idag har tjent som livvakter og seremonielle vakter ved enkelte europeiske hoff og i Vatikanstaten. Den franske fremmedlegionen består av kontraktansatte leiesoldater fra hele verden. Academi, tidligere kalt Xe Services LLC, Blackwater USA og Blackwater Wordwide, er en internasjonal organisasjon som består av militært personell fra hele verden. De har blant annet arbeidet i Irak-krigen som sikkerhetsvakter og støtte til den USA-ledede, internasjonale koalisjonen der.
San Pedro (Los Angeles)

San Pedro i delstaten California i USA er en bydel i storbyen Los Angeles (L.A.) med omkring 86 000 innbyggere. Bydelen, som opprinnelig var en fiskerlandsby, er nå viktigste havnedistrikt i L.A. San Pedro ligger på halvøya Palos Verdes. Den norske sjømannskirken i L.A. er lokalisert til San Pedro.
Taichang-keiseren

Bakgrunn

Zhu Changluo (Taichang) var overhodet ikke blitt forberedt på å overta tronen. Hans mor var en av keiserens konkubine. Han ble ignorert av sin far under oppveksten. Faren var fullstendig oppslukt av det luksøriøse og dekadente liv i hofftet, med dets intriger anstifdtet ikke minst av konkubinen Zheng, hvis sønn var den som Wanli-keiseren klart foretrakk. 
De første tyve år av sitt liv gav faren ham ikke engang tittelen prins, selv om han var hans førstefødte. Først i 1601 fikk han denne rang, men det skulle ta tyve år til før han kunne regjere. I 1615 prøvde konkubine Zheng å få kronprinsen myrdet i han eget palass, for slik å sikre sin egen sønns arvefølge. Men komplottet ble oppdaget. Men Wanli-keiseren forskånet Zheng, og stanset all videre etterforskning av hendelsene.

Keiser

Etter Wanli-keiserens død i 1620 besteg Taichang tronen. Ettersom hans regjeringstid bare varte i en måneds tid (28. august 1620 – 26. september 1620), skjedde det ingen reformer av regjering eller finanser. Taichang-keiseren var allerede syk idet han besteg dragetronen, og han døde under mysteriøse omstendigheter. Det oppstod mistanker om at han var blitt forgiftet av konkubine Zhengs håndlangere. To «røde piller» som han ble gitt som medisin ble sagt å ha spilt en viktig rolle. Den siste av poillene tok han ettermiddagen før han ble funnet død i sin seng. 
Ved hans død var ikke engang hans far Wanli-keiseren blitt gravlagt ennå, slik at sørgeperioder måtte utropes for to keisere. Ettersom han døde så raskt, var det heller ikke forberedt noe mausoleum for ham. Løsningen ble at mausoleet for usurpatoren Jingtai ble gjenoppført for ham. 
Etterfølger til Taichang-keiseren ble hans 14-årige sønn, Tianqi-keiseren.
OSO Consult

OSO Consult var et merkantilt rådgivende selskap som ble etablert på Andenes i Nordland fylke i 1971 og var det første merkantile rådgivende selskap innenfor oljesektor i Nord-Norge.

Norminolperioden fra 1971 til 1990

Selskapet ble stiftet av Odd Sigvald Olsen, og var frem til starten av 1990-årene engasjert med merkantile funksjoner for det opprinnelige oljeselskapet Norminol. 
Selskapet var i Norminolperioden i 1980-årene det største privateide merkantile rådgivende selskap i Nord-Norge med over 30 ansatte.

Merkantil rådgiver i fiskerisektoren

Fra 1990 årene var OSO Consult merkantil rådgiver innenfor fiskeribransjen med særlig geografisk fokus på nordområdene.
Micrometopus

Utbredelse

Arten er utbredt i Angola.
Snu deg om

«Snu deg om» er en norsk sang. Melodi og tekst ble skrevet av Bjørn Hellandsjø. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1961, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1961 i Cannes i Frankrike.
Sangen ble først framført på norsk av Nora Brockstedt med lite orkester og så på nytt av Svein Nilsen med stort orkester. Den endte på en andreplass med 64 poeng.

Svenskspråklig versjon

Den svenske tittelen er «Vänd dig om».
Tankersley

Tankersley er et sogn i Barnsley-distriktet i South Yorkshire med om lag 1400 innbyggere.
Fylkesvei 4432

Fylkesvei 4432 går mellom Høyland og Lende i Time kommune. Veien er 2,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 207.
Shinyanga (region)

Næringsliv

Det er variert tradisjonelt jordbruk i området, med mais, bomull og ris som de vanligste avlingene.
Junior Eurovision Song Contest 2018

Vertslandet

Den 15. oktober 2017, over en måned før Junior Eurovision Song Contest 2017 ble avholdt, ble det klart at Hviterussland hadde blitt tildelt vertskapet. Dette etter at konkurransen styregruppe hadde tatt bort en klausul fra regelverket som ga vinnerlandet mulighet til å takke nei til å være vertskap for påfølgende års konkurranse. I stedet ble Den europeiske kringkastingsunion (EBU) sine medlemsland gitt mulighet til å søke om vertskap, og dette gjorde at Hviterussland og BTRC ble tildelt vertskapet da de ble ansett som mest egnet.
Dette var den andre gangen Hviterussland arrangerer Junior Eurovision Song Contest, etter å ha arrangert konkurransen i 2010, samt første gang siden 2012 at konkurransen avholdes i et land som er bestemt på forhånd uavhengig av utfallet av forrige års konkurranse.
Hviterussland kunngjorde 23. november 2017 at de hadde hensikt om å lempe på visumbegrensninger i løpet av november måned for å gjøre det lettere for delegasjoner, presse og fans å delta i konkurransen.

Sted

Da vertslandet ble kunngjort, var det klart at konkurransen skulle holdes i hovedstaden Minsk. 23. november var det klart at konkurransen vil bli avholdt i Minsk Arena. Dette er første gang konkurransen holdes i samme arena to ganger. Den 18. mars 2018 var det også kjent at konkurransen vil bli avholdt 25. november 2018.
Åpningsseremonien finner sted i BelExpo.

Grafisk design

Da konkurransedatoen ble annonsert, ble konkurransens offisielle logo og slagord også vist. #LightUp (Lys opp (#Зажигай på russisk)) er slagordet, og logoen er en morgenstjerne med vertikalt inverterte lydbølger. Inspirasjonen kommer fra deltakernes kunstneriske potensial og kreativitet, noe som gjør scenen til noe magisk, som en himmel full av stjerner.

Programledere

26. oktober 2018 ble Jevgenij Perlin og Zinaida Kupryjanovitsj presentert som programledere for Junior Eurovision Song Contest 2018, sammen med Helena Meraai, som skal rapportere fra artistenes green room under sendingen. Perlin er nyhetsanker og programleder i BRTC, og har vært kommentator for Hviterussland i Eurovision Song Contest siden 2013. Kuprijanovitsj er kjent som artist, og har deltatt to ganger i Hviterusslands nasjonale utvelgelse til Junior Eurovision Song Contest i 2015 og 2016. Meraai er også kjent som artist, og representerte Hviterussland i Junior Eurovision Song Contest i 2017, hvor hun endte på 5.-plass. Det kom også fram at Denis Dudinskij og Anna Kvilorija vil lede åpningsseremonien.
EGX

EGX (tidligere Eurogamer Expo) er en videospillmesse som arrangeres årlig i Storbritannia.

Historie

Den første messen ble holdt på Old Truman Brewery som en del av London Games Festival 2008 og 4000 mennesker var der. I 2009 fant showet sted på Royal Armouries i Leeds og den Old Billingsgate Market i London i slutten av oktober. Arrangementet ble holdt ved Londons Earls Court i de neste 5 år fra 2010 til 2014. Etter at det ble bekreftet at lokalet skulle bli lagt ned, ble det annonsert at EGX ville flytte til Birminghams National Exhibition Centre som en del av en flerårlig avtale.
I 2012 annonsert Eurogamer og Rock, Paper, Shotgun Rezzed, en PC- og indiespillmesse, som er skilt ut fra Eurogamer Expo. Rezzed ble første gang arrangert i Brighton Centre 6.-7. juli 2012. I september 2012 annonsert Eurogamer at Eurogamer Expo ville også være vert for en Rezzed-del.
I oktober 2013 ble Eurogamer Expo omdøpt til EGX London, og Rezzed ble omdøpt EGX Rezzed.
Intracoastal Waterway

Intracoastal Waterway (ICW) er en skipsled på 4 800 kilometer langs Atlanterhavet og Mexicogolfen i USA. 
Leden går fra Boston i Massachusetts, sørover langs Atlanterhavet og rundt sørsiden av Florida, deretter følger den golfkysten til Brownsville i Texas. Noen deler av vannveien består av naturlige innløp, laguner, brakkvannselver, bukter og sund, mens andre er kunstige kanaler. Leden gir en navigerbar og tollfri rute langs kysten, uten de mange farene som følger med reise på det åpne hav.
ICW blir vedlikeholdt av føderale myndigheter og er mange steder forbundet med kanaler og vannveier som går innover i landet. Opprinnelig var ICW tenkt å skulle danne et sammenhengende strekk fra New York til Brownsville, men kanalen som skulle skjære gjennom Florida ble ikke fullført. Skipstrafikken går nå rundt kysten av Florida, og leden er delt i to seksjoner: den nordlige delen langs atlanterhavskysten og den sørlige langs golfkysten.

Atlantic Intracoastal Waterway

Den atlantiske delen av ICW går fra Boston til Key West i Florida. Leden består av flere kunstige kanaler, blant annet Cape Cod-kanalen, Chesapeake & Delaware-kanalen og Albemarle & Chesapeake-kanalen. Minste dybde er 1,9 meter i Dismal Swamp-kanalen i Virginia og Nord-Carolina. Industriområdene nord for Norfolk i Virginia har mye kommersiell skipstrafikk, mens vannveien i sør hovedsakelig er til fritidsbruk.

Gulf Intracoastal Waterway

Golfseksjonen går 1 800 kilometer mellom Brownsville i Texas og Apalacheebukta i Florida. Mye av strekningen ligger skjermet bak barriereøyer, og er omlag 3-4 meter dyp. Vannveien er ikke direkte koblet til den atlantiske delen, unntatt gjennom den grunne Okeechobeekanalen sør i Florida. Mest kommersiell skipstrafikk er det mellom Mobile, New Orleans og Houston. Det er forbindelse til Mississippi-elvesystemet.

Historie

Idéen om ICW stammer fra finansminister Albert Gallatin, som i 1808 foreslo et system av kanaler som skulle koble Boston havn med Brownsville havn. Kongressen avviste den fullstendige planen, men i løpet av de følgende årtier gjennomførte U.S. Army Corps of Engineers en rekke undersøkelser, og konstruksjonen begynte på ulike seksjoner. Private investeringer spilte også en rolle i utviklingen.
Under andre verdenskrig ble den atlantiske rutens betydning stor når det gjaldt å unngå trusselen fra tyske ubåter langs kysten.
The Book of the Damned

The Book of the Damned er en sakprosabok av den amerikanske forfatteren Charles Fort. Den kom ut i 1919. Den handler om uforklarlige fenomener som UFOer, værfenomener, ting som faller fra himmelen, forsvunne personer og mye annet. Den blir sett på som verdens første bok om anomalier. Boka ble gjenutgitt i 1999 på Prometheus books med ISBN 1-57392-683-3.