Foreldrefiendtlighetssyndrom

Foreldrefiendtlighetssyndrom (forkortet FFS ) er et begrep skapt av Richard A. Gardner i 1980 for beskrive en lidelse der et barn uten god grunn fremmedgjøres fra, og ofte nedvurderer og fornærmer en av foreldrene.  Dette skjer helt eller delvis som følge av indoktrinering fra den andre forelderen, og vanligvis som en del av en barnefordelingstvist.
På engelsk kalles det PAS –  Parental Alienation Syndrome. «Foreldrefiendtlighetssyndrom». Foreldrefiendtlighetssyndrom er en spesifikk form for psykologisk barnemishandling, som er oppført i DSM-5,  diagnostikk og statistisk håndbok av American Psychiatric Association (APA), under diagnostisk kode V 995.51 "psykisk barnemishandling". Foreldrefientlighet er også anerkjent av Verdens Helseorganisasjon som en personlighetsforstyrrelse.

Beskrivelse

Foreldrefiendtlighetssyndrom er et begrep skapt av barnepsykiater Richard A. Gardner basert på hans kliniske erfaringer siden tidlig på 1980-tallet. At en eller begge foreldrene forsøker å skille barnet fra den andre forelderen som straff eller deler av en skilsmisse er ikke uvanlig ved konfliktfylte samlivsbrudd, og det skjer i 11-15% av skilsmisser med barn.  Det har blitt beskrevet i hvert fall siden 1940-tallet, men Gardner var den første til å definere det som et syndrom.
I en artikkel i 1985 definerte han FFS som en lidelse som oppstår først og fremst i sammenheng med en barnefordelingstvist. Dens primære manifestasjon er barnets innsats for å nedvurdere en forelder uten noen god grunn. Lidelsen skyldes bevisst eller ubevisst indoktrinering fra den fremmedgjørende forelderen, som ofte skaper et negativ bilde av den andre ved å snakke nedsettende om, legge skyld på, eller komme med beskyldninger mot den andre, og ofte ved å hindre samvær.  Dette kan være svært skadelig for både barnet og den fremmedgjorte forelderen, og er å regne som et traumatiserende overgrep mot barnet.
FFS ble opprinnelig utviklet som en forklaring på økningen i antall rapporter om barnemishandling i 1980. Gardner mente at foreldre (mor i 90% av tilfellene) rettet falske beskyldninger (om vold, barnemishandling og noen ganger  seksuelle overgrep) mot den andre forelderen for å hindre ytterligere samvær og kontakt.

Symptomer

Gardner beskrev FFS som at barnet er opptatt med kritikk og nedgradering av en forelder, og nevner åtte symptomer som vises i barnet. Disse inkluderer aktiv nedvurdering av og hat mot fremmedgjort forelder; svake, absurde eller fjollete rasjonaliseringer for nedvurderingen og hatet; mangel på vanlig ambivalens om fremmedgjort forelder; sterke påstander om at beslutningen om å avvise forelderen er deres alene; refleksiv støtte til den favoriserte forelderen i konflikten; mangel på skyldfølelse over behandlingen av fremmedgjort forelder; bruk av lånte scenarier og setninger fra favorisert forelder; nedvurdering av fremmedgjort forelder og i tillegg ofte forelderens utvidede familie og venner.
Barnet nekter ofte samvær med den fremmedgjorte forelderen, og i alvorlige tilfeller kan barnet true med å rømme eller begå selvmord hvis samværet gjennomføres.

Behandling

Gardner anbefalte intervensjon i moderate og alvorlige tilfeller. Barnet gis psykologisk behandling og den indoktrinerende forelder gis veiledning og pålegg om å endre atferd. Hvis bedring ikke skjer eller ikke er ventet å skje bør hovedomsorgen overføres til den fremmedgjorte forelder etter en periode med overgangshjem og behandling av barnet.