google/wiki40b huggingface dataset:
Skiføre

Skiføre (norrønt: skíðfǿri) er et uttrykk for farbarhet med ski på et snødekke. 
Det dannes et tynt vannsjikt mellom snøen og skisålen på grunn av trykk og friksjon som smelter snøoverflaten. Vannskiktet trenges unna i frasparket, noe som fører til at skisålen fester seg til snøen. For at at skiene skal gli lett fremover skal man kunne sparke fra og få framdrift uten å glippe.
Nyfalt snø og noen få minusgrader gir såkalt «silkeføre». Holder snøen lavere temperatur, vil vannsjiktet mellom ski og snø bli så tynt at gliden blir dårlig. Hvert snøfnugg er lett med små partikler og påvirkes av vinden. Snøen blir trå. Også våt nysnø påvirker snøen slik at gliden blir dårligere.  Vannsjiktet blir for tykt og skiene «suger». Kram løssnø fører til at snøen fester seg til skiene (skiene «kladder»). Ved temperaturer nær 0 °C, forandres snøens vanninnhold raskt, noe som gir vanskelige føreførhold.  Vanskelige skiføreforhold oppstår også hvis snølaget er for tynt.
Skismøring benyttes for å gi bedre glid, feste eller begge deler, avhengig av skiføre.  Det finnes mange ulike typer skismøring.
Cannondale Bicycle Corporation

Historikk

Selskapet ble etablert i 1971 av Joe Montgomery. Navnet Cannondale er tatt fra jernbanestasjonen Cannondale Metro North i Wilton, Connecticut.
Opprinnelig produserte det ryggsekker og bagger for camping og senere for tilhengere for tursykler. Cannondale var en pioner på utvikling av aluminium for bruk i sykkelrammer, og i dag produserer Cannondale mange typer sykler i kvalitetssegmenter, de fleste av dem laget i aluminium fremfor stål, titan og karbon. Selskapet har administrativt hovedsete i Bethel, Connecticut, og frem til 2000-tallet produserte selskapet sykkelrammer i Bedford, Pennsylvania i USA.
På slutten av 1990-tallet forsøkte Cannondale seg i motorsportbransjen, og startet produksjon av offroad-motorsykler og ATV-er. Man klarte imidlertid ikke å holde kostnadene nede, og i 2003 gikk Cannondale konkurs. Motorsport-avdelingen ble solgt og sykkelavdelingen ble kjøpt av PE-selskapet Pegasus Capital Advisors.
I februar 2008 ble Cannondale kjøpt av Dorel Industries, et kanadisk børsnotert konglomeratet og eier av andre merkenavn innen sykkel som GT, Huffy og Schwinn. I april 2009 ble det klart at all produksjon for Cannondale flyttes til Taiwan. Dette har ikke blitt udelt godt mottatt hos den harde kjernen av syklister som har et forhold til dette uramerikanske sykkelmerket.
Siden 2007 har Cannondale vært delsponsor og sykkelleverandør til det italienske sykkellaget Liquigas.
Cannondales designavdeling ble fra 2006 ledet av den norske industridesigneren Torgny Fjeldskaar. Han har siden begynt som designer i BMW.
Rosenhoff

Rosenhoff, i eldre navn også skrevet Rosenhof, er et boligstrøk i Bydel Grünerløkka Oslo, altså som del av de tradisjonelle arbeiderstrøkene på Østkanten i byen. Rosenhoff ligger nordvest for Carl Berner (strøket omkring Carl Berners plass), nord for Rodeløkka, sør og øst for parkområdet Torshovdalen og vest for Sinsenbyen. Strøket som er bygd på grunnen til den tidligere løkken Rosenhoff, er trekantformet, og avgrenses av Mailundveien i nordvest, Rosenhoffsgata i sør, og Trondheimsveien i øst. Trikken går også gjennom denne delen av Trondheimsveien, og Sinsenlinjen har et trikkestopp på nettopp Rosenhoff holdeplass.
På sørsida av Rosenhoffgata ligger blant annet Rodeløkkens kolonihager, på nordsida de to storslagne leiegårdskompleksene Rosenhof kvartal 1 (oppført 1914–18; arkitekter Christian Morgenstierne og Arne Eide) og Rosenhof kvartal 3 (oppført noen år seinere).
I 2009 bodde det 1505 personer på Rosenhoff. Boligene ble bygd ut av kommunen etter en brann og et vedtak i 1913 og var tiltenkt å romme 1200 personer i en- og to-romsleiligheter med kjøkken og fellestoaletter på gangen. Sentralt i strøket ligger Rosenhof skole som åpnet i 1917 og ble nedlagt i 1968. Lokalene ble da tatt i bruk som barnehage og siden senter for norskundervisning for fremmedspråklige under navnet Oslo Voksenopplæring Rosenhof. Området har også hatt industri, blant annet trykkerivirksomhet. Rosenhoff Idrettslag ble stiftet 1931, men driver i dag bare Rosenhoff Hockey som ble dannet i 1953.
Onryō

Onryō (怨霊) er i japansk mytologi hevnfulle spøkelser. Onryō er som oftest jenter eller unge kvinner som beveger seg sakte og i spasmer. Men mannlige onryō finnes også i fortellinger og vektlegger ofte ære mer. Det sies at disse åndene blir til når en person blir myrdet på en veldig ondskapsfull måte eller har blitt sviktet, men kan også ha dødd av selvmord. Når onryō viser seg frem ser de ut slik som de gjordet da de døde. Onryō kan blant annet prøve på å la offrene deres lide så lenge som mulig før de dreper dem og besøker dem gjerne over flere år. De kan også kaste forbannelser på mennesker og plasser de besøker. Det er typisk for denne type spøkelser å ikke skille mellom skyldige og uskyldige ofre, i tillegg til å ikke bli lett tilfredstilt. 
I motsetning til mange andre yūrei typer har de tedens til å aldri komme over hevnfølelsen sin og forbannelsene de kaster vil ikke alltid forsvinne selv om spøkelset har forlatt plassen. De fleste spøkelsestypene i japansk mytologi pleier bare å hjemsøke enkelt personer og plasser en kort periode før de kan returnere til graven sin og hvile i fred. Ofte er kjærlighet som blir om til sterk sjalusi det som driver dem i stedet for hevn og hat i seg selv.

Underholdning

Fortellingen om spøkelset Oiwa som ble mishandlet av den grådige ektemannen sin er en av de mest kjente onryō-fortellingene i Japan. Fortellingen har blitt nevnt i både filmer, bøker, japansk teater (kabuki) og ukiyo-e (japansk bildekunst). En av filmene het «Yotsuya Kaidan». Det finnes ulike versjoner av fortellingen og i de fleste fortellingene handler det om Oiwa som er gift med en mann som blir lei av henne og er utro. Han prøver å bli kvitt henne for å kunne gifte seg med en annen kvinne og forgifter henne. Giften gjør ansiktet hennes vansiret. Etter Oiwa dør hjemsøker hun den tidligere ektemannen sin som hevn. Om hun blir drept direkte eller indirekte av mannen varierer i de ulike versjonene av fortellingen.
Almesjuke

Biologi

Sjukdommen forårsakes av to arter av almesjukesoppene Ophiostoma ulmi og Ophiostoma novo-ulmi. Soppen spres fra tre til tre av arter av barkebillen almesplintborer, Scolytus, men spres også ved menneskelig virksomhet som tømmertransport og redskap som har vært brukt på sjuke trær. Både unge og gamle trær angripes.

Utbredelse

Alm over det meste av Nord-Amerika og Europa er angrepet. Sjukdommen ble oppdaga første gang i Norge langs jernbanelinja i nærheten av Oslo. I dag er sjukdommen utbredt på Østlandet fra Grenland og Fredrikstad til Romerike. Den er også påvist på Ringerike og nylig ved Kristiansand.
Det er å frykte at almesjuke sprer seg til hele det området der almesplintboreren finnes, dvs. på Sørlandet og Vestlandet til Sognefjorden.

Bekjempelse

Det finnes ingen kjent behandling av sjuke trær. Strategien i dag er å hogge ned og brenne angrepne trær ved yttergrensene for utbredelsesområdet, og unngå transport av almevirke fra Østlandet til områder som ikke har sjukdommen.
Orexita

Utseende

Middelsstore, bredt ovale, blanke, gulgrønne til svarte skjoldbiller, ofte kontrastrikt tegnede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval til nesten sirkelrund. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Oversiden er fint og ganske jevnt punktert.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Afrolepis

Utseende

Middelsstore, rødbrune oldenborrer.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika (Kongo, Elfenbenskysten, Kamerun).
UNEP/GRID-Arendal

GRID-Arendal er et informasjonssenter om internasjonale miljøproblemer som ligger i Arendal.
Senteret ble etablert i 1989. Bak opprettelsen står Verdenskommisjonen for miljø og utvikling, UNEP (FNs miljøprogram) og Norges regjering.
GRID-Arendals formål er å øke kunnskap om miljøspørsmål slik at positive endringer kan skje. Senterets visjon er et samfunn som forstår og verdsetter det miljøet som det er avhengig av.
Filip Rygg

Bakgrunn

Filip Rygg ble født i Danmark, bodde senere i Sverige, Sveits, Nederland og Oslo før han kom med familien sin til Bergen i 1995. Nå bor han på Espeland i bydelen Arna i Bergen. Rygg tok mediefag på Bergen Handelsgymnasium. Rygg tok ex.phil., ex.fac. og et emne i politikk og forvaltning ved Universitetet i Bergen i 2002. Rygg har også studert politisk islam ved VID vitenskapelige høgskole.

Politisk karriere

Filip Rygg startet sin politiske karriere som fylkesleder for Hordaland KrFU i 2001. Han var leder for fylkeslaget frem til 2003, da han ble valgt inn i sentralstyret til KrFU på landsplan. Ved fylkestingvalget samme år ble han valgt inn som representant for KrF i Hordaland fylkesting.
I august 2004 overtok han for Per Inge Vannebo som politisk rådgiver for byutviklingsbyråd Lisbeth Iversen (KrF). Han jobbet som politisk rådgiver til valgperiodens slutt i 2007. 
Før kommunestyrevalget 2007 ble han nominert til Bergen KrFs ordførerkandidat. Etter valget dannet KrF byråd sammen med Høyre og Frp. Rygg ble da utnevnt som kommunalråd og leder for Bergen KrF bystyregruppe, samt at han ble nestleder i komité for miljø og byutvikling. 
I november 2008 valgte nominasjonsmøtet i Hordaland KrF Filip Rygg som sin andrekandidat for stortingsvalget 2009. Ved valget i september 2009 fikk KrF 7,2 prosent oppslutning i Hordaland og én representant mindre enn ved forrige periode. Rygg er i dag vara for Laila Dåvøy som er alene om å representere Hordaland KrF i denne stortingsperioden. 
Den 1. oktober 2009 ble Rygg utnevnt til byråd for barnehager og skoler i Bergen. 
I april 2010 møtte han for første gang på Stortinget som vararepresentant for Kristelig Folkeparti i Laila Dåvøys fravær. På Stortinget stilte han flere spørsmål i spørretimen, og la også frem et forslag på ni punkter for å halvere aborttallene i Norge innen 2013.
Filip Rygg har i flere år profilert seg selv som en aktiv bruker av sosiale medier. I 2009 ble han kåret til Norges tredje beste politiske blogger av nettstedet Kommentar.no. I en kåring av politikere i Hordalands bruk av sosiale medier i Bergens Tidende høsten 2010 fikk Rygg topplassering sammen med Erna Solberg og Audun Lysbakken.
Agyness Deyn

Modellkarriere

I mai 2007 var Agyness på coveret av amerikanske Vogue sammen med Coco Rocha, Chanel Iman, Caroline Trentini, Doutzen Kroes, Raquel Zimmermann, Sasha Pivovarova, Jessica Stam, Hilary Rhoda,  og Lily Donaldson som den nye generasjonen med supermodeller.
Hun har også vært på coveret av italienske Vogue, britiske Vogue, i-D Magazine, POP, Spur, Time Style & Design samt en rekke andre.
Agyness har vært med i kampanjer for Burberry, Giorgio Armani, Armani Jeans, Mulberry, Galliano By John Galliano, Blugirl, Anna Sui og mange andre. Hun er også ansiktet til parfymen Burberry The Beat, og Jean Paul Gautliers parfyme Ma Dame.
Golden Gate

Golden Gate er sundet som forbinder San Francisco-bukta med Stillehavet.
Golden Gate-broen, som ble bygget i 1937, forbinder San Francisco med Marin County.
Sundet ble navngitt av oppdageren John C. Frémont, som kalte det opp etter Det gylne horn ved Bosporos.
Torgkvartalet kjøpesenter

Torgkvartalet kjøpesenter ligger midt i Stjørdal sentrum i Trøndelag. Senteret ble åpnet i november 1991 og senere utvidet i 1998 og 2006. Det er totalt 55 butikker på kjøpesenteret inkludert syv serveringssteder. Kjøpesenteret har ca. 350 ansatte. I tillegg til å ha tre etasjer med butikker, finnes det også to øvrige plan. Der finnes blant annet senterkontoret, lokalavisen Stjørdalens Blad og andre virksomheter. Torgkvartalet eies og drives av Vennatrø Eiendom.
Givi Chokheli

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Sovjetunionen. Han ble europamester i fotball i 1960.
Kaspar Förster den yngre

Kaspar Förster (døpt 28. februar 1616 i Danzig; død 2. februar 1673 i Olivia ved Oliva) var en tysk sanger, kapellmester og komponist.

Liv

Kaspar Förster den yngre var sønn av kapellmesteren Kaspar Förster og fikk sin første musikkundervisning av ham. Sine første opptredener som musiker hadde han som korgutt i Mariakirka i Gdańsk. Han fikk ytterlige musikkutdanning hos Marco Scacchi i Warszawa og fra 1636 i Italia. I 1638 ble han sanger og dirigent ved hoffkapellet i Warszawa. Han tilbrakte en del tid i Italia der han studerte med Giacomo Carissimi inntil kong Frederik III kalte ham til København for å gjenoppbygge hoffkapellet. I 1655 tvang krigen mot Sverige ham tilbake til Danzig der han i tre år var kapellmester ved Mariakirka. Johann Mattheson karakteriserte ham som en «pryd for Danzigs musikk» I 1657 gikk Förster i tjeneste i Venezia og deltok i krigen mot tyrkerne. Fra 1660/1661 bodde han igjen i København og ledet hoffkapellet i ti år. Etter en kort tid i Hamburg pensjonerte han seg og slo seg ned i Olivia ved Danzig.
Nabil Ghilas

Landslaget

Den 9. juni 2013 debuterte han for det algirske landslaget i en VM-kvalifiseringskamp mot Benin. Han ble tatt ut i den algirske VM-troppen til fotball-VM i Brasil 2014.
Katsuhiro Kusaki

Japans herrelandslag

Katsuhiro Kusaki spilte to landskamper for Japans herrelandslag.
Durhamkatedralen

Durhamkatedralen (The Cathedral Church of Christ, Blessed Mary the Virgin and St Cuthbert of Durham) er en katedral i Durham i England. Katedralen ble påbegynt i 1093, og er bygget i stein.
Kirken er 120m lang, og dermed blant de største middelalderkirkene i Europa.

Galileakapellet

Galileakapellet har navnet fordi prosesjonen ved slutten av søndagsmessen endte her. Prosesjonen symboliserte Jesu Kristus tilbakekomst til Galilea etter oppstandelsen. 
Galileakapellet er også kirkens såkalte kvinnekapell (engelsk Lady Chapel), og er viet til jomfru Maria. Vanligvis er kvinnekapellene i England plassert bak koret i øst. I Durham var imidlertid fundamentene usikre her, og veggene begynte å gå i stykker, 
I kapellet er det kalkmalerier fra 1300-tallet. Ved siden av alteret finnes et kalkmaleri av en biskop som bærer en bispestav. Noen tror det kan symbolisere sankt Cuthbert av Lindisfarne.

Annen bruk

Kapittelhuset ble brukt under innspillingen av Harry Potter-filmene, og var da et klasserom.
Nicholas Colasanto

Andre verdenskrig

Colasanto var en dekorert krigsveteran fra Andre verdenskrig. Han tjenestegjorde i United States Navy fra 1943 til 1945 og ble dekorert med World War II Victory Medal, European-African-Middle Eastern Campaign Medal, og Honorable Service Lapel Button.

Karriere

Colasanto ble tilsluttet et teaterlag i Phoenix, Arizona like etter at han som 28 åring hadde sett Henry Fonda i aksjon på Broadway. Han flyttet så til New York City hvor han hadde roller i flere teaterstykker samt reklameoppdrag for TV. Han TV-debuterte i 1959 da han medvirket i to episoder av den direkte-sendte dramaserien Playhouse 90. I 1965 flyttet han til Hollywood og fikk gjesteopptredener i Tv-serier som blant annet The Man from U.N.C.L.E. (1966), The Fugitive (1966), Run for Your Life (1965–67), Mission: Impossible (1967), The Streets of San Francisco (1973), Kojak (1973) og Baretta (1975).
Colasanto filmdebuterte i 1968 via en birolle i kriminaldramaet The Counterfeit Killer. Han har etter det hatt notable roller i kjente filmer som Fat City (1972), Alfred Hitchcocks Family Plot (1976) og Den rasende oksen (1980). Sistnevnte var hans siste opptreden i en spillefilm.

Cheers

Colasantos karriere nådde nye høyder da han i 1982 fikk rollen som Ernie 'Coach' Pantusso i den prisbelønnede amerikanske komiserien Cheers. Colasantro medvirket i serien til han døde i 1985, på et tidspunkt da serien var på sitt mest populære. Rollen førte til at han ble en internasjonalt kjent skuespiller.

Regi

Colasanto hadde også regioppdrag for TV, og en kan i den forbindelse nevne kjente serier  som blant annet Garrison's Gorillas (1967–68), Hawaii Five-O (1969–70), Bonanza (1972), The Streets of San Francisco (1975), CHiPs (1977) og Starsky and Hutch (1978). En kan også nevne at han i 1974 hadde regi på Columbo-episoden Swan Song.

Priser og Nominasjoner

Colasanto ble for sin rolle i Cheers nominert til Emmy-prisen tre ganger. I 1985 vant han en Q Award av organisasjonen Viewers For Quality Television for sin rolle i Cheers.

Personlige forhold

Colasanto ble i 1972 gift med Charlene Jennings, men de ble skilt samme år.
Colasanto døde av hjerterelaterte problemer like etter at han hadde spilt inn episode 22 ("Cheerio, Cheers") av sesong 3 (1985).
Colasanto snakket flytende italiensk.
Armanaz

Armanaz (arabisk أرمناز) er en by nordvest i Syria i Idlib guvernement, 20 kilometer nordvest for Idlib nær grensen til Tyrkia. Av steder i nærheten finner en Salqin, Harem og Kafr Takharim i nord og Idlib, Ma'arrat Misrin og Saraqib i sørøst. Ifølge Syrias statistiske sentralbyrå hadde Armanaz et folketall på 10 296 i 2004. Byen er det administrative sentret i Aramanaz nahiyah, som består av tolv landsbyer med et samlet folketall på 27 267. Armanaz er kjent for sin glassindustri. Den er også kjent for olivenlundene, olivenolje og keramikk.
I ukene etter kampene sommeren 2012 under den syriske borgerkrigen erobret opprørere Armanaz fra den syriske hæren den 20. juni.

Historie

Navnet «Armanaz» er av før-semittisk opprinnelse. Ifølge historikeren Carl Joham Lamm indikerer antikke kilder at Armanaz ble grunnlagt av glassarbeidere fra en by nær Tyr (dagens Libanon) med det samme navn.
I 1098 ble seldsjukker-herskeren i Antiokia, Yaghi-Siyan drept i Armanaz som da var eiendommen til Maarrat Misrin mens han rømte fra byen etter at Antiokia var blitt erobret av korstogfarere. Under Ajjubide-dynastiet tidlig på 1200-tallet skrev den syriske geografen Yaqut al-Hamawi at landsbyen Armanaz var «en eldgammel og liten by, rundt fem legioner stor. Her lager de keramikk og drikkekar, rød på farge og med en særdeles søtlig lukt.»
I middelalderen nevnte den muslimske historikeren Izz al-Din ibn Shaddad al-Halabi Armanaz som en av 22 forlatte eller ødelagte festninger i Aleppo-området, trolig ødelagt under mongolinvasjonene av Syria midt på 1200-tallet og ikke bygd opp igjen da mamelukkene fikk makten i området.
Under det antifranske opprøret ledet av Ibrahim Hananu i 1919 beskyldte og skattla soldatene til Hananu i Armanaz både landeiere, kvegeiere og bønder for å støtte opprøret. Fra Armanaz strakte makten til Hananu seg til Harem, Jisr al-Shughur, Kafr Takharim og Idlib med samme skattlegging og styre i disse kommunene.
Bordun

Bordun eller borduntone er en uendret tone, som klinger med i – og understøtter – en melodis forløp.
Virkningen oppnås f eks med en resonansstreng (på strykeinstrumenter) eller en basspipe på en skotsk sekkepipe. Et kjent eksempel på dette i klassisk musikkhistorie er Wagners bruk av borduntone i innledningen av Rhingullet.
Bordun er også betegnelsen på en dyp orgelstemme, et gedacktregister.
Mørvika fort

Mørvika fort Zug 6/980 var et tysk kystbatteri ved utløpet av Singlefjorden, i Halden kommune, Østfold. Fortet var underlagt HKB 6/980 Torgauten fort. Mørvika var bestykket med to stk. 10,5 cm K331 (f) kanoner plassert i kasematter etter Regelbau R671. Anlegget var klart i september 1944.
I 1965 – 1966 ble det anlagt Decca 974 varslingsradar og to stk. 150 cm lyskastere. to stk 20 mm Oerlikon luftvernkanoner. Disse ble senere byttet ut med 12,7 mm maskingevær.
1960 – 1994 De opprinnelige kanonene ble byttet ut med 2 stk 10,5 cm SKC/32 kanoner oppsatt i de gamle stillingene. I 1980 fikk disse koniske skjold.
Siste oppgradering av Mørvika fort var i 1985. I 1995 opphørte all militær aktivitet, og Forsvaret sa opp festekontrakten med grunneier. Inngangene til de underjordiske deler av anlegget er i dag støpt igjen og området er igjen blitt et hytteområde.
Walter Becker

Samarbeide med Donald Fagen

Becker ble god venn med Donald Fagen da de begge gikk på Bard College i New York i slutten av 1960-årene. Begge var en kort tid med i Jay & The Americans til de ble låtskrivere for plateselskapet ABC Records i Los Angeles i begynnelsen av 1970-årene. Før det hadde de skrevet et antall låter i Brill Building i New York. 
Sommeren 1972 startet Becker sammen med Fagen og andre musikere gruppen Steely Dan, som de hadde stor suksess med fram til 1980. 1981 avbrøt Becker og Fagen sitt samarbeid, men startet Steely Dan igjen i midten av 1990-årene.

Til Hawaii

Deretter flyttet Becker til Hawaii og etablerte seg som produsent for flere amerikanske artister. Han produserte også Fagens soloalbum og debuterte selv som soloartist i 1994. 
Han døde av en aggressiv variant av spiserørskreft bare fire måneder etter at den ble oppdaget.
Zeugophora

Utseende

Nokså små, avlange, blanke, gule eller røde trebladbiller, gjerne med svarte dekkvinger som gjerne har metallisk glans. Oversiden er tydelig punktert men uten påfallende hår. Antennene er forholdsvis lange. Beina er ikke påfallende fortykkede.

Utbredelse

Slekten finnes i alle verdensdeler.

Levevis

Trebladbillene er planteetere. Larvene minerer i blad, de norske artene er knyttet til osp, foøvrig kan artene i denne slekten finnes på en rekke ulike plantefamilier..
Vibrandsøy

Vibrandsøy ligger vest i Haugesund kommune ute i den nordre innseilingen til den travle skipsleden gjennom Karmsundet.

Geografi

Vibrandsøy ligger like vest for den tettbygde byøyen Hasseløy og adskilt fra denne av Vibrandsøysundet som er biled for skipstrafikken. Selv om Vibrandsøysundet er smalt er Vibrandsøy ikke landfast og her finnes ingen veier for biler. Vest for Vibrandsøy ligger Karmsundet og nordspissen av Karmøy med Vikjå og Storøy. Det som samlet omtales som Vibrandsøy er i egentlig en rekke mindre øyer som er delvis knyttet sammen av utfyllinger og småbruer. Disse er fra sør Vibrandsøy, Åkerøy, Varøy, Gardsøy og Sørhaugøy lengst nord. Sørspissen på Vibrandøy som ligger inne i Karmsundet heter Møllerodden. Omtrent all bebyggelse ligger på Vibrandsøy i sør. Dette er industribygninger på Møllerodden, større sjøhus inn mot Vibrandsøysundet og byen i øst og våningshus og skolehus på markene midt på øyen og rundt den lune viken Søre Løvågen i øst. Vibrandsøy og Åkerøy er helt fylt sammen med steinfyllinger og dekket av jorder og beitemark. Vest for Åkerøy og forbundet med denne med bro ligger Trollholmen kloss i skipsleden. Nord for Åkerøy ligger skogkledde Varøy. Inne i bassenget som dannes vest for Varøy og de to naboøyene ligger badeplassen Matlaug. Nordover Varøy og Gardsøy erstattes kulturlandskap og skog av fjellknauser og forblåst kystlandskap. Sørhaugøy lengst nord ligger ute i det åpne havstykket Slettå nord for Haugesund. Den er adskilt fra Gardsøy med et smalt sund og har ikke broforbindelse til de øvrige øyene. På Sørhaugøy ligger Sørhaugøy fyr, -som på folkemunne kalles Tonjer fyr ( Tonjer er en holme like nord for Sørhaugøy). Den karakteristiske, kirkelignende fyrbygningen ble nedlagt i 1952 og erstattet av elektrisk lykt.

Historie

Vibrandsøy inngikk i tidligere Torvastad kommune på Karmøy, men i forbindelse med en større kommunesammenslåing 1. januar 1965 der Torvastad og de øvrige kommunene på Karmøy ble slått sammen til én, større kommune, ble Vibrandsøy krets med 70 innbyggere overført til Haugesund kommune.