google/wiki40b huggingface dataset:
Valentinus

Valentinus (født ca. 100, død ca. 160) er en av tidlige gnostikerne vi kjenner til, og han er også den mest kjente i denne perioden.
Valentinus var en kristen gnostiker og grunnla en skole i Roma. Ifølge en av oldtidens mest betydningsfulle teologer, Tertullianus, var Valentinus kandidat som biskop i Roma, men da valget falt på en annen skal han ha dratt til Alexandria og fortsatt sitt virke der. Valentinus fikk mange tilhengere av sin fortolkning av den tidlige kristendommen. Senere religionshistorikere og kirkefedre begynte å omtale hans lære som valentianisme.
Valentinerne fikk særlig oppmerksomhet i de kristne tekstene som argumenterte mot gnostisismen, slik som Ireneus av Lyons «Mot Kjetteriet», trolig både fordi det var en tallrik retning, og fordi det var den av de gnostiske tradisjonene som sto nærmest den fremvoksende ortodokse kirkens egen lære. Valentinus og de senere valentinerene regnet seg derimot som en del av kirken og deltok derfor i det alminnelige kirkelige fellesskapet. Samtidig mente de at modenheten til den enkelte avgjorde hvilken evne denne hadde til å ta del i Jesu lære og deres egen fortolkning av denne. De holdt derfor også egne gudstjenester, åpne for dem som ønsket å delta. Her ble det forventet av prestene og diakonene at de skulle gå den enkeltes åndelige modenhet i møte og utlede mysteriene på en måte som kom denne i møte.  På disse samlingene deltok menn og kvinner likestilt og kunne forrette både som diakon, prest og biskop. Dette, foruten den gnostiske læren, er en av Ireneus' hovedanklager om hvorfor valentinerne var kjetterske og i opposisjon til ortodoksiens patriarkat.
Valentinus forfattet hovedsakelig hymner som utledet hans lære. Kun en av disse har overlevd, men hans kristne-gnostiske fortolkning som disse gav uttrykk for ble kilden til det som i dag regnes som øst- og vestvalentinisme, slik den ble videreutledet av hans elever Herakleon og Basilides. Valentinus var mest sannsynlig forfatteren av Sannhetens evangelium.
Valentinus' lære nådde stor utbredelse frem til 400-tallet, da den etterhvert ble systematisk forfulgt og utryddet av den ortodokse kirke.
I dag finnes det flere gnostiske samfunn, også apostoliske kirker som regner seg som valentinske, og etterstreber en gnostisk restaurasjon av denne formen for urkristendom.
Bueno Nacho (Fast-foodkjede)

Naco

En Naco er en kombinasjon av nachos og taco som serveres sammen med tortillachips for ekstra knasing. Ron oppfant Nacoen. På grunn av Nacoens enorme popularitet, mottok Ron en royalty-sjekk på 99 millioner dollar et år etter at han fant den opp; «10 cent per solgte Naco». Noe som tilsier et salg på 1,980,000,000 Nacoer første året. Det er ukjent om Ron fremdeles fikk slike sjekker senere.
I episoden Go Team Go viser det seg at den nye og utbedrede Bueno Nacho-forretningen i Go City hadde sluttet å servere Naco, etter markedsundersøkelser, noe Ron mislikte sterkt.

Chimurito

En Chimurito er en fiktiv kombinasjon av en chimichanga og en burrito. Ron bestiller vanligvis grande size med Diablosaus.

Dr. Drakken

Doktor Drakken ble sjef for Bueno Nacho i filmen Så Dramatisk, og lager Diabloene, en mini-diablo robot (som kan forandres til gigantiske, væpnede roboter) vha et system skapt av James Possible. I slutten av filmen mister Drakken jobben.

Ned

Jobber på Bueno Nacho i Middleton som skiftleder. Han har svært lite dialog, bortsett fra episoden Bueno Nacho og Så Dramatisk
Hans Håkansson

Karriere

Håkansson kom til Malmö FF fra Baltic i 1927, og spilte det meste av sin fotballkarriere i klubben. Håkansson innehar rekorden som den mestscorende spilleren i Malmö FFs historie, og står notert med 341 scoringer på 350 kamper.
Håkansson tilhørte «den 'diskade' generationen», ettersom han spilte for Malmö FF da laget i 1934 ble diskvalifisert for brudd mot amatørbestemmelsene.
Etter tiden i Malmö FF spilte Håkansson for IFK Uddevalla, hvor han også hadde fått seg jobb som journalist.
DS «Tryg»

DS «Tryg» er en dampbåt bygget i 1904 ved Brevigs verft i Fredrikshald.
Båten har hjemmehavn i Tistedal i Østfold og trafikkerer Haldenkanalen i sommersesongen. Båten har vært i privat eie siden 1979.

Historie

DS «Tryg» er en liten dampbåt som ble anskaffet av ingeniør Chr. Skolleborg (1856–1925) på Tangen gård i Tistedal. Tegningen av «Tryg» er datert 15. august 1903 og er signert av Chr. Skolleborg. Båten ble bygget av Brevigs verft i Halden. Den 23. mai 1904 gikk «Tryg» fra Tangen Brygge til Storøya i Femsjøen. Eiendommen Storøya kjøpte Chr. Skolleborg i 1898 og «Tryg» ble stadig benyttet mellom Tangen brygge og Storøya. Båten lå vanligvis ved Tangen brygge, eller Turistbrygga som brygga ble kalt. Tryg ble først og fremst benyttet som lystbåt i Femsjøen, men den ble også benyttet som slepebåt oppover kanalen. Den er blitt sluset gjennom alle slusestedene.
Båten målte l= 35 fot, b= 8 fot og dypgående 2 ¾ fot etter tegningen. Dampmaskinen var en enkel høytrykkmaskin med vertikal kjele. I 1914 ble det montert en Penta motor istedenfor dampaskinen, men allerede i 1919 var den gamle dampmaskinen montert ombord igjen.
«Tryg» ble i 1920-årene overtatt av Sverre Skolleborg (1892–1953), sønn av Chr. Skolleborg. Han overtok også Storøya og brukte Tryg vesentlig i Femsjøen. Sverre Skolleborg monterte senere inn den gamle Penta-motoren, og den var fortsatt drivmotor da Saugbrugsforeningen kjøpte «Tryg» i 1943. Penta-motoren hadde 2 sylindere og det var parafindrift.
I mai 1944 ble «Tryg» slept av DS «Engebret Soot» fra Tistedal til vestre Otteid. Her ble båten satt på en slede og trukket opp i Otteidkanalen og fraktet over til østre Otteid. Båten ble nå tatt ned til Stora Lee, men ble ikke sjøsatt. Det var nødvendig å skifte 4 dårlige plater i skroget. Motoren ble demontert og sendt til Grasmo hvor den ble benyttet som driftsmotor på Buviken kjerrat. Det ble samtidig søkt etter en dampmaskin av passende størrelse. Dette lykkes i og med at man kom over en dampmaskin i Østen nord for Töcksfors. Dampmaskinen sto lagret på land og hadde tidligere vært montert i en båt med treskrog som pussig nok også het «Trygg». Dampmaskinen skal visstnok ha vært bygget ved Eriksberg i Göteborg.
Dampmaskinen ble bygget om til en dobbel høytrykksmaskin av smed Hans Olsen. Kjele fikk man kjøpt i Karlstad og Hans Olsen monterte hele maskineriet og «Tryg» ble satt i drift i Stora Lee med Hans Olsen som skipper. Båten ble benyttet til sleping av tømmer i Otteidviken. «Tryg» ble benyttet til og med 1955 i Stora Lee. Det ble lagt nytt dekk av jernplater i 1955 og samme år ble det montert nytt styrhus som var laget ved Saugbrugsforeningens verksted i Halden. Båten ble fraktet over til Haldenvassdraget igjen og levert i Femsjøen. Her ble det montert ny motor Penta MD-47 og båten ble tatt i bruk i tømmerreservoaret i Femsjøen i 1956. Her har den siden blitt benyttet til i juni 1978. Skipper i Femsjøen har hele tiden vært Johan Sørlie, f12. november 1913.
Skrevet av Tore Paulsen Ness Halden 22. januar 1979.
Dronte

Utryddelse

Det går mange myter om at dronten ble spist av de europeiske sjømennene som kom til øya i det 16. århundre, men verken historiske eller arkeologiske funn støtter disse. Drontekjøtt blir beskrevet som seigt og beskt, men det er mulig at det ble spist under lengre opphold på havet.
Drontens utryddelse skyldtes først og fremst innføringen av nye dyr, som griser, rotter og aper, som plyndret drontene. Dronten hekket på bakken, og var derfor et lett bytte. Dessuten ødela menneskene skogene på øya, som var deres naturlige habitat. Drontoen ble mindre og mindre vanlig, og i løpet av 1660-årene var den antakeligvis svært sjelden. Man antar at dronten døde ut rundt år 1681, omtrent 175 år etter at den første dronten ble oppdaget av mennesket.

Levevis

Selv om dronten var vanlig da mennesket kom til Mauritius og oppdaget den for første gang, vet man relativt lite om dens levevis i dag. Dronten levde av planter, frukt og frø, og spiste store mengder småstein, som har blitt funnet sammen med beinrester, for å hjelpe på fordøyelsen.
San Cristóbal Nexquipayac

San Cristóbal Nexquipayac, vanligvis kalt Nexquipayac, er en landsby i Atenco kommune i Mexico. Den befinner seg nordvest i kommunen, om lag 10 kilometer fra San Salvador Atenco. Nexquipayac er den nest største landsbyen i Atenco, og hadde 6 661 innbyggere i 2010. Landsbyen er prega av landbruk og husdyrhold.
Landsbyen er særlig kjent for karnevalsfeiringa si. Den har også en stor fest 25. juli.
Monsignore

Monsignore («min herre», forkortes Msgr. eller Mgr.) er en tittel/tiltaleform i den romersk-katolske kirke, normalt overfor erkebiskoper og biskoper. Den kan gis som hederstittel til prester som fyller spesielle embeter, eller som på en eller annen måte har utmerket seg i sitt virke. Det finnes tre grader; apostolisk protonotar, pavelig æresprelat og pavelig æreskapellan. Det er paven som utnevner, normalt etter anbefaling fra den stedlige biskop. Bare sekularprester kan få slike titler, de kan ikke gis til ordensprester.
7. januar 2014 ble det bekreftet at tittelen ikke lenger skulle gis ut til sekularprester under 65 år, og at kategoriene «apostolisk protonotar» (to grader) og «pavelig æresprelat» faller bort og at kun den siste kategorien beholdes som «pavelig kapellan».
Under Giant Trees

Under Giant Trees er et minialbum av det danske elektronika/post-rock bandet Efterklang, utgitt i 2007.
Innherred Basketballklubb

Innherred Basketballklubb (IBBK) er en basketballklubb  for Innherred Samkommune. Den ble stiftet 23. mars 2007 av Hjard Rune Jensen, en tidligere basketballspiller i Harstad Basketballklubb og Centrum Basketballklubb i Oslo. Innherred Basketballklubb er én av tre klubber i tidligere Nord-Trøndelag. De andre er Stjørdal Basketballklubb og Steinkjer Basketballklubb
Klubben hadde i 2015/2016 et aktivt herrelag som spilte i 2. divisjon herrer. Trener er Tore A. Solheim og Marius N. Hallem.
Gouwenaerbåen

Gouwenaerbåen er en 10 meter sandgrunne eller rev sørøst for Eggøya, på sørkysten av Jan Mayen. Den har fått sitt navn etter den nederlandske sjøfareren Jacob de Gouwenaer, som var skipssjef på «den Orangienboom» i 1614, da han var den første som hadde oppdaget øya (selv om han ble etterfulgt av en annen nederlandsk ekspedisjon, samt en fransk en samme år). Hans navn var opprinnelig knyttet til Rekvedbukta.
Author's Club First Novel Award

Author's Club First Novel Award er en britisk litterær pris som tildeles den mest lovende debutromanen i løpet av året som er skrevet av en britisk forfatter og utgitt i Storbritannia i det foregående kalenderåret.
Saupstad (Vestvågøy)

Saupstad er ei bygd i Vestvågøy kommune i Nordland. Den ligger mellom fjellet Skrådalstinden og Mærvollspollen.
Det er en jordbruksbygd hvor geit og sau er de viktigste husdyrene. Det er et gårdsysteri og utsalg av økologiske produkter på Saupstad.
Det første vannkraftverk på Vestvågøya ble bygd her, i Saupstadfossen ved Skrådalsvatnet. Saupstadfossen Elektrisitetsverk AS ble opprettet i 1935, og konsesjonen overtatt av Lofotkraft 4. februar 1968. Den første demningen ble bygd i torv og stod i vel ett år før den brøt sammen og flommet ut i fjorden. Et bolighus og fjøs med dyr ble tatt og skylt ut i fjorden. Dyr omkom men heldigvis uten at noen mennesker kom til skade. Ny demning ble bygd i betong. Et lite kraftverk er i drift i dag.
La Soufrière

La Soufrière eller Soufrière Saint Vincent er en 1 220 m høy vulkan nord på øya Saint Vincent i Saint Vincent og Grenadinene i Karibia. Den har en kratersjø.
Vulkanen har hatt store utbrudd i 1718, 1812, 1902, 1971 og 1979.
Ved utbruddet den 6. mai 1902 omkom 1600 mennesker. Store deler av nordenden av øya ble ødelagt. La Soufrière-utbruddet i 1902 ble fulgt av et stort utbrudd på naboøya Martinique.
Flere vulkaner i Karibia har navnet Soufrière (fransk: for «svovelgruve»).
Frankenstein 1970

Historien

«Baron Victor Von Frankenstein» (Boris Karloff) har vanskelige tider. Han ble torturert av nazistene fordi han ikke samarbeidet med dem under den andre verdenskrig og er blitt forkrøplet. Familieformuen begynner å ta slutt, og baronen tvinges til å la et TV-team filme en dokumentar om sine monster-skapende forfedre på slottet i Tyskland. Baronen på sin side har noen egne ideer. Ved å bruke inntektene fra filmingen kjøper han en atomreaktor som han bruker til å skape et monster. Han transplanterer inn butlerens hjerne og bruker det til å drepe TV-teamet for å skaffe flere kroppsdeler.
Drop, Drop Slow Tears

«Drop, Drop Slow Tears» er en engelsk salme. Teksten er et dikt skrevet av Phineas Fletcher. Det ble utgitt i samlingen Poetic Miscellanies i 1633. Melodien ble skrevet av Orlando Gibbons i 1623.

Norsk versjon

Martinussen (eller Marthinussen) har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Fall, tåre fall».
Östra Nöbbelöv

Östra Nöbbelöv er kirkestedet i Östra Nöbbelövs sogn i Simrishamn kommune i Skåne.Stedet er omgitt av en åpen dyrket mark i det mykt kuperte landskapet sørvest for Brantevik og Gislövshammar.
Sørfjorden (Rødøy)

Sørfjorden er en fjordarm av Melfjorden i Rødøy kommune i Nordland. Fjorden er 7 kilometer lang. Den har innløp mellom Snertneset i vest og Hammaren i øst, og går derfra mot sør til innløpet av Gjervalen, som er Sørfjordens fortsettelse mot øst. Den totale lengden på hele fjordarmen er rundt 15 kilometer.
På vestsiden av fjorden ligger bygda Kilboghamn og tettstedet Øresvika. På østsiden av fjorden ligger bygda Sørfjorden med butikk, post i butikk, hurtigbåt- og fergekai samt småbåthavn i området Oldervik.
Fylkesvei 17 går langs vestsiden av fjorden til Kilboghamn, med fergeforbindelse nordover til Jektvika i Værangfjorden. Ferga har anløp i Oldervika i Sørfjorden (Fv431). Fra Kilboghamn går Fv442 nordover langs fjorden til Steinsland.
Sterlitamak

Sterlitamak (russisk: Стерлитама́к) er en by i Republikken Basjkortostan i Russland. Byen ligger på venstre bredd av elva Belaja (ei sideelv til Kama, rundt 130 km sør for Ufa. Innbyggertall: 264 362 (folketelling 2002).
Sterlitamak ble grunnlagt i 1766 som en elvehavn ved Belaja for distribusjon av salt som ble utvunnet i gruver lengre opp i dalen. Den er i dag et viktig senter for kjemisk industri.
Norsk Hjelpepleierforbund

Norsk Hjelpepleierforbund var et norsk fagforbund. Forbundet ble stiftet i 1965 som Hjelpepleierens Landsforening  og var da tilsluttet KFL. I 1975 skiftet forbundet navn til Norsk Hjelpepleierforbund og ble medlem av YS i 1976. I 1995 skiftet forbundet navn til Norsk Helse- og Sosialforbund og gikk i 2003 sammen med Norsk kommuneforbund til det nye Fagforbundet som er et forbund som er tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge.
David Cotterill

Landslaget

Han ble tatt ut i Wales EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Sender Freies Berlin

Kanaler

SFB drev en rekke radio- og TV-kanaler, alene eller sammen med andre vesttyske kringkastingsselskaper. I 2003 drev SFB TV-kanalen SFB1 og i samarbeid med andre kringkastingsselskaper dessuten TV-kanalene Das Erste, Phoenix, KiKA, ARTE og 3sat. SFB drev radiokanalene 88acht, Radio Multikulti, Radio Eins, Inforadio og Radio Kultur.
Schiøtt (slekt)

Schiøtt er en norsk slekt som innvandret til Norge med Nils Schiøtt (død 1824) fra København.

Slektsvåpen

Innvandrerens segl har våpenskjold med i skjoldet en stående naken kvinne med i høyre hånd en armbrøst og i venstre en pil. Som hjelmtegn en harniskkledt arm med en armbrøst. Våpenets heraldiske farger (tinkturer) er ukjente.
Stjørna

Stjørna (tidligere blant annet skrevet Skjørn) er et sogn i Bjugn. Tidligere var sognet en selvstendig kommune i Sør-Trøndelag. Den gamle kommunen ble delt mellom kommunene Bjugn og Rissa.

Historie

Stjørna var fra 1837 en del av Ørland kommune, men fulgte med da Bjugn ble skilt ut fra Ørland som egen kommune i 1853. Stjørna ble egen kommune 1. januar 1899 under navnet Skjørn da Bjugn ble delt i tre kommuner: Bjugn, Nes og Stjørna. Stjørna hadde ved opprettelsen 2 166 innbyggere. Kommunesenter var Sørfjorden, som da offisielt gikk under navnet Husbysjøen ettersom postkontoret befant seg i denne delen av tettstedet.
1. januar 1964 ble Stjørna kommune delt og slått sammen med andre kommuner. Den sørlige delen – Sør-Stjørna – med sine 1 868 innbyggere ble slått sammen med Rissa og det meste av Stadsbygd til den nye kommunen Rissa. Den nordlige delen – Nord-Stjørna – med sine 676 innbyggere ble slått sammen med kommunene Bjugn, Jøssund og Nes til den nye kommunen Bjugn.
Stjørna hadde egen sparebank fra 1886 til 1975. Banken ble stiftet som Skjørn Spare- og Låndeindretning, og skiftet navn til Stjørna Sparebank i 1925. Den fusjonerte med Trondhjems og Strindens Sparebank i 1975, men drev videre under eget navn til en ny fusjon i 1985. Det som etterhvert ble Sparebank 1, besluttet etterhvert å legge ned sin avdeling i Stjørna, og de senere årene har banken blitt holdt i live ved at den hadde sin egen avdeling i en av butikkene i Sørfjorden sine lokaler. Dette siste tiltaket med bankvirksomhet i Stjørna ble avskaffet på slutten av 2000-tallet.

Kultur

Bryggerekka i Råkvåg er et populært kulturminne, og har generert betydelig rorbu- og kulturturisme.
Ramsvik kapell ligger mellom Råkvåg og Husbysjøen i Rissa. Hegvik kirke ligger i Høybakken, Bjugn.
Serberhytta er et bevart minne fra flyktningtrafikk under annen verdenskrig.
Holvassgården en fjellgård som ble drevet til 1956, som også har historier tilknyttet Austrått Gods og flyktningtrafikken over til Sverige under den annen verdenskrig.
Chajing

Den kinesiske bok Chajing (kinesisk: 茶经, pinyin: Chájīng,  teboken, teklassikeren)  er en bok på ti korte kapitler om te. Den ble skrevet i 760 under Tang-dynastiet av Lu Yu 陸羽 (728-804). Den er den mest berømte bok om teen i alle dens aspekter i hele Øst-Asia. Det var det første verket som noensinne ble viet utelukkende til temaet te, og behandler praktisk talt alle aspekter ved tedyrking og tekultur. Den er et viktig kildeverk for kinesisk mat- og drikkekultur.
En moderne kommentert utgave med kinesisk oversettelse utkom i 1981 på det det kinesiske forlaget Yunnan renmin chubanshe i Kunming med tittelen Teboken forklart lett forståelig. Den ble skrevet av Zhang Fangci 张芳赐 og andre.
Ladyzjin kraftverk

Ladyzjin kraftverk er et varmekraftverk i Vinnytsia oblast i det vestre Ukraina, i grensetraktene mot Moldova. Det har en installert produksjonskapasitet på 1800 MW, fordelt på 6 blokker/turbiner. Operatør er Zakhidenergo.
Anlegget ble påbegynt omkring 1968 og stod ferdig i 1971. Brenselkilden er kull, og i noen grad naturgass og olje.
Gunder-metoden

Gunder-metoden er en utregningsmetode som brukes i kombinert. Metoden går ut på at vinneren av det kombinerte hopprennet starter først i langrennet, og poengene i hopp regnes om til sekunder. Dette bestemmer starttidspunktet til løperne. Den som kommer først i mål, er sammenlagtvinner.
Før Gunder-metoden ble innført, brukte man individuell start i det kombinerte langrennet, og regnet ut en sammenlagt poengsum etter at rennet var ferdig. Dette gjorde at det kunne være vanskelig å holde oversikten over stillingen i konkurransen, og det kunne ta tid etter at rennet var ferdig før de endelig utregnede resultatene forelå. Dette var upraktisk både for publikum og for journalister som dekket kombinertrenn, og ødela etter hvert noe av publikumsinteressen for kombinertidretten.
Gunder-metoden er oppkalt etter den norske tidligere kombinertløperen Gunder Gundersen, som imidlertid ikke var den som først lanserte denne arrangementsformen. Metoden ble presentert av journalisten Vera Reff (under pseudonymet Veronica) i en kommentar i Aftenposten i februar 1966, og Gundersen, som da var leder for Teknisk Komité Kombinert i Norges Skiforbund, tente på ideen. Gunder-metoden ble de neste årene prøvd i flere nasjonale og internasjonale renn, blant annet under Svenska Skidspelen i 1968 og 69, og i Holmenkollrennene i 1970.
Det gikk likevel et tiår før denne arrangementsformen ble vanlig. Lahtisspelen tok den i bruk fra 1979, Holmenkollrennene igjen i 1980, og fra 1981 gikk flere og flere arrangører av kombinertrenn over til å bruke denne metoden. Da verdenscupen i kombinert tok til sesongen 1983/84, ble Gunder-metoden brukt i alle renn. Under VM i Oslo i 1982 ble Gunder-metoden brukt i lagkonkurransen, men ikke i det individuelle rennet. Først fra og med VM i 1985 og OL i 1988 ble Gunder-metoden brukt i individuelle renn i internasjonale mesterskap.
Ostwald-prosessen

Ostwald-prosessen eller Ostwald-metoden er en kjemisk prosess, som anvendes til fremstilling av salpetersyre fra ammoniakk. Prosessen ble utviklet av Wilhelm Ostwald og patentert i 1902. Prosessen brukes stadig i dag, og er historisk og praktisk nært forbundet med Haber-Bosch-prosessen, som anvendes til å fremstille råmaterialet ammoniakk.
Lauvøy

Lauvøy eller Nål var i norrøn mytologi mor til tre barn: Byleist, Helblinde og Loke, sistnevnte var en av de merkeligste og samtidig viktigste gudene i de førkristne trosforestillingene i Norden. Far til dem var jotnen Fårbaute («den som slår hardt/farlig»).
Lauvøy er ellers, foruten å være opphavet til Loke, ukjent i den bevarte litteraturen. Det er vanskelig ut fra navnet hennes å slå fast om hun var jotne eller en åsynjer (gudinne). I og med at Loke ble opptatt blant æsene, og i mange myter fungerer som bindeleddet og formidleren mellom de ulike kreftene i det norrøne universet, er det antatt at Loke hadde en fot i begge verdener og var i slekt med både æsene og jotnene.
Vidkun Erlingsson

Ridder Vidkun Erlingsson  (eller Vidkunn, født ca 1255; død 1. mai 1302) var bror av baron Bjarne Erlingsson og i likhet med broren var han sentral i riksrådet både under Eirik II Magnusson og Håkon V Magnusson.

Bakgrunn

Hans far var lensmannen Erling Ivarsson (nevnt i kilder i 1263 og 1264), morens navn er ikke kjent. Vidkunn stammet fra Bjarkø-slekten, som eide store eiendommer. En rekke av Norges viktigste menn i middelalderen nedstammer fra ham. Selv om han ikke var så betydelig som broren Bjarne Erlingsson, var han ikke desto mindre medlem av det høyeste riksaristokrati i siste del av høymiddelalderen. Deres far hadde delitatt i kong Håkon IV  Håkonssons hertokt til Skottland i 1263.

Adelsmann

Vidkun Erlingsson giftet seg den  20. august 1291 med Gyrid Andresdatter (død 1323), datter av baron Andres Gregoriusson (nevnt i kilder i 1273). Hustruen Gyrid hørte til Ståreims-ætten fra Nordfjord og var i slekt med kongehuset. Han trengte en pavelig dispens for ekteskapet, idet han tidligere hadde hatt «usømmelig omgang» med en av Gyrdids kusiner av tredje grad. I søknaden til paven heter det også at ekteskapet skulle gå slutt på fiendskapet mellom deres slekter.
Det eneste kjente barn fra ekteskapet er Erling Vidkunson. Men det anses som mulig at han også hadde en uekte sønn; for Erling betegnet i 1347 Ragna Jonsdatter som en slektning, noe som åpner for slutningen av hennes far kan ha vært Vidkun.
Vidkun nevnes første gang i kildene i 1281, når han føres som vitne i ektepakten av Toxburgh mellom kong Erik og den skotske prinsesse Margrete Aleksandersdotter. Han ble igjen som gissel i Skottland inntil ekteskapet var fullbyrdet. Dette tyder på at han da var ung og uten noen ledende embeder i styringsverket. Men han var allerede ridder. I 1284 for dro han med sin bror Bjarne som kong Eriks sendemenn til Skottland for å fornye fredsavtalen i Perth av 1269. Året etter omtales ghn i en fullmakt yil norske utsendinger til Norge og Fanmark som medlem av det kongelige riksråd.
Han deltok i den offensive politikk overfor Danmark som i 1286 på nytt energisk ble innledet. Målet var å få gjennomdrevet arvekravet til Ingeborg, enken av den avdøde kong Magnus lagabætir, som hadde tilsagt henne Danmark. I 1295 var Vidkunn den sjette i en rekke av tyve garanter for våpenhvilen mellom Norge og Danmark.Han tok også del i hevntoktet mot Danmark i året 1300.
Fra rekkedølgen på urkundevitnene i senere urkunder, der han rykket gradvis fremover, lar seg formode gat han fikk barons tittel. Dersom dette er korrekt, var han av de siste som førte denne tittel. Han var også en av de første som fikk tittelen «ridder». Som rådgiver for kong Erik og senere for kong Håkon spilte Vidkunn en stor politisk rolle på en tid da kongenr rådgiver gruppe begynte å bli institusjonalisert som «kongelig riksråd».
Spjotheia

Spjotheia er en høydedrag i Søgne kommune, Vest-Agder. Med sine 278,0 moh. er toppen det høyeste punktet i kommunen.