Howard Staunton

Liv og virke

Det som er kjent om Stauntons oppvekst og ungdom, stammer fra ham selv. Dåpspapirene er ikke funnet og foreldrene er ukjente, men sannsynligvis var han uekte sønn av grev Frederick Howard av Carlisle. Selv hevdet Staunton at han var født i Westmorland og at farens navn var William. Staunton var fattig under oppveksten og fikk ingen offisiell utdanning. Han påsto at han hadde vært skuespiller og spilt Lorenzo i Kjøpmannen i Venezia mot den kjente engelske skuespilleren Edmund Kean som Shylock.

Shakespeare-ekspert

Rundt midten av 1850-årene skrev Staunton en kontrakt med Routledge om å redigere en kommentert utgave av Shakespeares tekster. Verket The Globe Illustrated Shakespeare: The Complete Works Annotated ble gitt ut fra 1857 til 1860 og fikk god kritikk da det kom ut, men blant moderne Shakespeareforskere har Stauntons verk et tvilsomt ry. 
Staunton publiserte mange artikler om Shakespeare i 1864 og 1865. Hans siste bok var Great Schools of England, publisert i 1865. Han arbeidet på enda en sjakkbok da han i en alder av 64 år døde sittende ved skrivebordet i biblioteket sitt. Stauntons siste bok, Chess: Theory and Practice ble publisert posthumt i 1876 og var redigert av R.B. Wormald.

Ettermæle

Det er hengt opp en minneplakett i Stauntons bopel i Landsdowne Road nr 117, London W11. Graven på Kensal Green Cemetery i London var lenge umerket, men i 1997 reiste The Staunton Society en minnestein påført en inngravert springer på graven.
I 1852 skrev Staunton en bok med tittelen The Chess Tournament om den internasjonale turneringen i London 1851. På tittelsida står «By H. Staunton, Esq., author of The Handbook of Chess, Chess-players Companion, &c.&c.&c». I sin egen kopi føyde den i 1853 15/16 år gamle Paul Morphy til «and some devilish bad games». Staunton var anerkjent som verdens fremste sjakkspiller i perioden 1843 til 1851, men ble deretter mer kjent for sin innsats i å gjøre England til sjakkens hovedstad. Morphy anerkjente i 1874 Staunton som teoretiker og analytiker, men ikke som spiller. 
Bobby Fischer skrev i 1964 at Staunton var en av de ti største spillerne i historien. Han forklarte det med at «Staunton var den mest dypsindige åpningsanalytikeren noen sinne. Han var mer teoretiker enn spiller, men ikke desto mindre var han den sterkeste spilleren på sin tid… I tillegg forsto han alle de posisjonelle konseptene som moderne spillere holder kjær, og på denne måten – med Steinitz – må han betraktes som den første moderne spilleren.» Staunton var langt forut for sin tid ved å spille i en stil som i 1920-årene ble kjent som «den hypermoderne skolen». Engelsk åpning, 1. c4, fikk sitt navn på grunn av at Staunton ofte brukte den i perioden 1840-50.

Staunton sjakkbrikker

I 1849 fikk Nathaniel Cook registrert et nytt brikkedesign som firmaet John Jaques of London fikk produksjonsrettighetene til og som de solgte med et hefte skrevet av Staunton. Han reklamerte for det nye sjakksettet i sin sjakkspalte i Illustrated London News og fikk provisjon av salget. Det attraktive brikkedesignet ble svært populært og Stauntondesignet har siden blitt FIDEs internasjonale brikkestandard.

Partier

Staunton-Horwitz, match, London 1851 1.c4 e6 2.Nc3 f5 3.g3 Nf6 4.Bg2 c6 5.d3 Na6 6.a3 Be7 7.e3 O-O 8.Nge2 Nc7 9.O-O d5 10.b3 Qe8 11.Bb2 Qf7 12.Rc1 Bd7 13.e4 fxe4 14.dxe4 Rad8 15.e5 Nfe8 16.f4 dxc4 17.bxc4 Bc5+ 18.Kh1 Be3 19.Rb1 g6? (en umotivert svekkelse som Staunton utnytter gjennom resten av partiet) 20.Qb3 Bc8 21.Ne4 Bb6 22.Rbd1 Na6 23.Qc3 Rxd1 24.Rxd1 Nc5 25.Nd6 Qc7 26.Qc2 Ng7 27.g4 Qe7 28.Bd4 Qc7 29.a4 Na6 30.c5 Ba5 31.Qb3 b6 32.Ne4 bxc5 33.Nf6+ Kh8 34.Qh3 Ne8 35.Ba1 Nxf6 36.exf6 Kg8 37.Be5 Qb7 38.Be4 Qf7 39.Ng1! (går for e5 eller g5 for å bryte blokaden av hvits bonde på f6) Bd8 40.g5 Bb7 41.Nf3 Re8 42.Bd6 Bxf6 43.gxf6 Qxf6 44.Ng5 Qg7 45.Be5 Qe7 46.Bxg6 1-0