Agnar Mykle

Oppvekst og utdanning

Agnar Mykle vokste opp i Trøndelag, og tok utdanning i økonomi ved Norges Handelshøyskole i Bergen hvor han utmerket seg som en meget dyktig student. Senere bodde han det meste av livet i Asker.

Romaner

Mykle slo for alvor gjennom med sin andre roman Lasso rundt fru Luna i 1954. Romanen handler om livet til en ung mann som flytter fra sine foreldre i Trøndelag og tar seg jobb nord i landet. Her gjør han sterke erfaringer med både kvinner og den nord-norske kultur. Boken ble kritikerrost og oppnådde gode salgstall, men samtidig lot en del seg provosere av det erotiske aspektet ved historien.  En ny sedelighetsdebatt var i gang. Det hele toppet seg imidlertid med oppfølgerromanen Sangen om den røde rubin som kom ut to år senere. Boka ble politianmeldt på grunn av dristige seksualskildringer. En omfattende rettsprosess førte først til at boka ble konfiskert og forbudt i 1957. En anke førte saken til Høyesterett, der forlag og forfatter ble frikjent. Rettssaken er i ettertid blitt stående som et bilde av 1950-tallets puritanske rettsvesen og samfunn, og utgjør dermed et viktig kapittel i Norges historie.
I Danmark ble Sangen om den røde rubin filmatisert. Kritikerne slaktet filmen, men publikum fylte kinosalene. Rollen som «Embla» ble spilt av Ghita Nørby, i Norge senere kjent blant annet fra TV-seriene Matador og Ørnen. Mykle var i høyeste grad misfornøyd med filmen, og truet Danmark med «åndelig krig».
I sine fire romaner er det den unge mannens sinn Mykle utforsker. Hovedpersonen er i en situasjon der han orienterer seg bort fra de småborgerlige verdiene som preget oppveksten, samtidig som han ennå ikke har etablert et sikkert fotfeste i livet. Særlig står forholdet til kvinnene i fokus. Hovedpersonen i Lasso rundt fru Luna og Sangen om den røde rubin, Ask Burlefot, er dypt splittet i sitt syn på kvinner.
Mykles skrivestil var meget digressiv og detaljskildrende. Mykle hadde sin kanskje største inspirasjonskilde og litterært slektskap i den amerikanske forfatteren Thomas Wolfe. Annen litteratur som Mykle satte høyt, var blant annet den russiske forfatteren Fjodor Dostojevskij og fransk 1800-tallslitteratur. Han var også begeistret for den britiske forfatteren John Collier.

Dramatikk

I 2015 utga Vidarforlaget et tobindsverk om og med forfatteren Agnar Mykles dramatikk, utgitt i anledning at det var 100 år siden Mykles fødsel. Verket var redigert av Anne Helgesen, som også hadde forfattet kommentartekster til verkene. Av Mykles 13 dramatiske tekster var 10 dukkespill for barn.

Dukketeater

Mykle var også en pionér som utøvende kunstner innen norsk dukketeater. Sammen med sin kone Jane Mykle etablerte han Norsk Dukketeater i 1949, og de to skrev viktige lærebøker innen dette emnet. Det var lenge en utbredt oppfatning, også blant norske figurteaterkunstnere, at det Agnar og Jane Mykle som introduserte dukketeateret i Norge. Anne Helgesen har imidlertid påvist i sin doktorgradsavhandling at dette ikke stemmer, ettersom det har blitt spilt dukketeater rundt om i Norge i mange århundrer.
I 1968 sendte NRK Fjernsynet en serie barneprogrammer under fellesvignetten Kosekroken. I denne serien inngikk dukketeaterforestillinger som ekteparet Agnar og Jane Mykle var ansvarlige for.
Agnar Mykles sønn Arne Bust Mykle (1937–2015) og svigerdatter Bjørg Mykle arbeidet også selv med dukketeater, blant annet barne-tv-serien om Pompel og Pilt fra 1969. De to overtok etter hvert driften av Agnar og Jane Mykles eget dukketeater.  
I 2007 arrangerte Sverresborg Trøndelag Folkemuseum en utstilling som viste Agnar og Jane Mykles innsats for figurteateret. Utstillingen var kuratert av Arne Bust Mykle og Bjørg Mykle.
I 2015 utga Vidarforlaget et tobindsverk om og med forfatteren Agnar Mykles dramatikk, utgitt i anledning at det var 100 år siden Mykles fødsel. Verket var redigert av Anne Helgesen, som også hadde forfattet kommentartekster til verkene. Av Mykles 13 dramatiske tekster var 10 dukkespill for barn.