Georgias historie

Forhistorisk tid

De eldste kjente spor av hominider i området som idag utgjør Georgia, går tilbake til omtrent 1.8 millioner år siden. En oppdagelse i 1991, etterfulgt av utgravninger i Dmanisi i den sørøstlige delen av landet i 1999 og 2001 førte til oppdagelsen av to skaller tilhørende Homo georgicus. 
Senere levninger fra Acheuléenkulturen, moustérienkulturen og paleolitikum er kjent fra tallrike huler og åpne steder i Georgia. Den tidligste jordbruks-bosetningen fra neolittisk tid er datert til mellom 6,000 og 5,000 f.Kr.
Tallrike tell-bosetninger av «Sulaveri-Somutepe-typen» fra det 6. årtusen f.Kr. er blitt utgravd siden 1960-tallet. På 1970-tallet ble det i regionen Imiris-gora, i det østlige Georgia, utgravd en rekke bosteder, karbondatert til det 5. årtusen f.Kr. deriblant hus med gallerier. De var sirkulære eller ovale, og deres særpreg var den sentrale hvelv-pilaren og det sentrale ildstedet. Disse bygningene utviklet seg senere til hus av Darbazi-typen.
I kobberalderen i det 4. og 3. årtusen f.Kr. var Kaukasus og Anatolia hjemstedet til Kura-Araxes kulturen, som i det 2. årtusen f.Kr. ble erstattet av trialetikulturen. Arkeologiske utgravninger har avdekket bosetninger i Beshtasheni og Ozni, daterte til mellom det 4. og det 3. årtusen f.Kr. Gravhauger i provinsen Trialeti, ved Tsalka i det østlige Georgia, er karbondaterte til det 2. årtusen f.Kr.

De gamle kongedømmene Kolchis og Iberia

I det 13. århundre f.Kr. vokste det frem en stammeunion mellom svanisk-talende og zan-talende kartvelere langs kysten av Svartehavet. Denne unionen er kjent som kongedømmet Kolchis.
Blant urartuene ble de kalt henholdsvis Qulha, Kolkha og Kilkhi.
Kolchis omfattet landområder som er en del av både nåtidens Tyrkia og Georgia. I sørvest grenset det mot Pontos, i nordvest mot elven Corax (muligens Bzybi i dagens Abkhasia) i nord mot den kaukasiske fjellkjede, i øst mot Kaukasisk Iberia og i sør mot Armenia.
Antikkens Hellas hadde nære forbindelser med folkene i området. Mellom 1000 f.kr. og 550 f.Kr. etablerte grekerne en rekke handels-kolonier langs kystområdet, deriblant Naessus, Pitiys, Dioscurias, Guenos, Phasis (idag Poti), Apsaros og Rhizos (idag Rize i Tyrkia). Mange grekere bosatte seg i Kolchis.
Den Kolchiske stammeunion omtales og beskrives av en rekke forfattere i antikkens Hellas, deriblant Aiskhylos, Pindar, Arrianos, Klaudios Ptolemaios og Plinius den eldre. I gresk mytologi var Kolchis hjemlandet til aietene og medeia. Det var Jasons og argonautenes reisemål, i deres leting etter det gyldne skinn, såvel som det mulige hjemlandet til amasonene.
Blant grekerne hadde dette riket ord på seg for å være i besittelse av ubeskrivelige rikdommer. På 1960-tallet fant arkeologer byanlegg med byporter, vakttårn og templer fra de første århundrer av vår tidsregning. 
Disse stammene var så forskjellige i språk og utseende fra statene omkring, at andre gamle nasjoner utviklet forskjellige teorier om deres opphav. Herodot hevdet at kolchianerne, egypterne og etiopiere var de første som praktiserte omskjæring. Han skrev at kolchianerne selv hevdet å nedstamme fra restene av hæren til farao Senusret III (1878–1841 f.kr.). Apollonius av Rhodes hevdet at egypterne i Kolchis bevarte som deres arveklenodium en rekke tavler av tre, hvor havene og reiserutene var inngraverte med stor nøyaktighet. Det finnes imidlertid ingen arkeologiske funn som bekrefter deres egyptiske opphav.
Iberia omfattet blant annet landet Kartlis. Iberia ble ifølge georgiske historikere et sterkt rike på 200-tallet f.Kr.

Kristningen av Georgia

Omkring 330 e.Kr. ble landet ifølge tradisjonen kristnet av en bortført kvinne, St. Nino.

Samlingen av den georgiske stat

Siden ble landet liggende i mellom Det bysantinske rike og Persia. Området Lazica (som blant annet omfattet fortidens Kolchis) kom under bysantinernes kontroll, mens Iberia til tider var under persisk innflytelse.