google/wiki40b huggingface dataset:
John Locke (Lost)

John Locke er en fiktiv figur som ble spilt av Terry O'Quinn i den amerikanske TV-serien Lost. TV-serien forteller om en gruppe overlevende etter en flystyrt på en øde og mystisk øy i Stillehavet og deres kamp mot «de andre». Seriens rollefigur Locke er fått navn etter den engelske filosofen John Locke fra 1600-tallet. I 2007 vant O'Quinn Emmy-prisen for sin framstilling av Locke i Lost. Locke var en av de faste figurene i serien.
I den første sesongen av Lost framsto Locke som en middelaldrende, mystisk, intellektuell og stoisk figur med en dragning etter å leve i villmarken og hadde en forkjærlighet for jakt og sporing. Han trodde på mystiske og åndelige forklaringer på hvorfor ting skjedde på øya grunnet det mirakelet, ifølge ham selv, som skjedde med ham selv etter flykrasjet. Hans stoisk og mystiske framtoning, foruten at han også sto fram som en trygg farsfigur for en del av de yngre overlevende på øya, var dominerende for hans rolle og grunnlaget for mange av hans forhold og samhandlinger i showet. 
Bakgrunnshistorien til Locke før han havnet på øya var preget av flere hendelser og hadde flere jobber, og fikk en ulykke som ødela ryggen. I den første episoden sitter han lam i en rullestasjon. Etter flykrasjet oppdager han at han mirakuløst kan gå igjen. På mange måter ble ulykken en positiv vending for Locke og han er derfor ikke like negativ og desperat som de andre.
Arhopala

Utseende

Middelsstore stjertvinger med litt kantete vinger og forholdsvis korte stjerter på bakvingene. Oversiden er vanligvis blå, blåfiolett eller grønn, undersiden lysbrun med mørkere brune tverrbånd.

Levevis

Larvene lever på ulike busker og trær, sammen med maur.

Utbredelse

Gruppen er nesten utelukkende utbredt i Sørøst-Asia, men noen få arter går inn i sørøstlige deler av Palearktis.
The Things We Did Last Summer

«The Things We Did Last Summer» er en populær amerikansk sang fra 1946 med melodi av Jule Styne og tekst av Sammy Cahn.
Flere innspillinger har blitt gjort av denne sangen. De best kjente av disse innbefatter versjoner med Frank Sinatra with Axel Stordahl & His Orchestra (Columbia 37089) i 1946, Jo Stafford with Paul Weston and His Orchestra (Capitol 297 i 1946 og Vaughn Monroe and his Orchestra på RCA Victor 29-1972, også i 1946.
Dean Martin spilte inn ulike versjoner på juleplatene A Winter Romance (Capitol ST-1281 (stereo), Capitol S-1281 (mono) fra 1959 og Christmas Album (Reprise RS 6222 (stereo), Reprise R 6222 (mono) fra 1966. Produsent for sistnevnte plate var Jimmy Bowen.
Seth McFarlane fremførte sangen i episoden Love Blanctually av Familien Griffin (The Family Guy).

Norsk versjon

Christen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «En kveld sist sommer». Jan Erik Berntsen har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Nor-Disc NOR 173 i 1968.
Itajutinga

Utseende

En liten, bred, gråbrunt-spraglete trebukk. Antennene er ganske tynne. Pronotum har en kort tann på sidene. Dekkvingene er brede med omtrent rettvinklede "skuldre".

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørøstlige Brasil og Bolivia.
Ellen Blix

Utdanning og yrkesliv

Ellen Blix gikk på sykepleierskolen i Hammerfest, hvor hun fullførte i 1980. Som nyutdannet sykepleier jobbet hun for Palestinakomiteen med solidaritetsarbeid i palestinske flyktningeleirer i Libanon.
I 1986 tok hun jordmorutdanningen i Bergen, og i 2000 tok hun mastergrad i Public Health ved Nordic School of Public Health i Göteborg, hvor hun også disputerte for doktorgraden i Public Health (folkehelse) i 2006.
Fra 1990 til 2008 arbeidet Blix som jordmor i Hammerfest, og senere som førsteamanuensis ved Det helsevitenskapelige fakultet ved Universitetet i Tromsø og som forskningsleder ved Klinisk forskningsavdeling ved Universitetssykehuset Nord-Norge.
I 2014 ble Ellen Blix ansatt som professor ved OsloMet (da HiOA), og ble da Norges første jordmorprofessor. Ansettelsen ble gjort i forbindelse med at jordmorutdanningen ved OsloMet ble omgjort fra en toårig videreutdanning til mastergradsutdanning.
Hortens Sangforening

Hortens Sangforening var et mannskor fra Horten. Koret ble stiftet 1. november 1894, og var aktivt fram til ca 2010.
Hortens Sangforening var det første norske koret som hilste kong Haakon og dronning Maud velkommen til Norge i 1905.
Fiep Westendorp

Biografi

Fiep Westendorp ble født i Zaltbommel i den nederlandske provinsen Gelderland som det midterste av tre barn. Mellom 1932 og 1938 var hun elev ved Koninklijke School voor Kunst, Techniek en Ambacht, det vil si tegneakademiet, i 's-Hertogenbosch. I 1937 ble hennes tegninger utgitt for første gang da hun illustrerte en turistbrosjyre for Zaltbommel.
I 1938 ble hun antatt ved Academie voor Beeldende Kunsten (Kunstakademiet) i Rotterdam. Hennes høyeste ønske var å bli illustratør, men valgte å følge en lærers råd om å lære seg mange ulike teknikker. Hennes veggmaleri av en koloni skarver fra 1939 henger fremdeles i rådssalen i Lekkerkerks rådhus.
Under det tyske bombardementet av Rotterdam sentrum i 1940 gikk Kunstakademiet, med elevenes arbeider, tapt. Etter blant annet å ha bodd hos Jan Campert i Haag fra 1940 til 1943, reiste hun hjem og bodde hos sin familie i Zaltbommel frem til de ble jaget av tyskerne. De bodde på et militært sett strategisk sted. Familien flyttet først til Haaften og senere til Opijnen. Frem til slutten av den andre verdenskrig var hun aktivt med i motstandskampen. Forfalskning av dokumenter og personsbevis var en del av hennes arbeide på rådhuset. Ved siden av dette tegnet hun situasjonstegninger og kart av elven Waals elvebredder.
I 1945 flyttet hun for godt til Amsterdam. Via Adriaan Roland Holst og Simon Carmiggelt, som hun hadde møtt gjennom Jan Campert, kom hun til å levere tegninger og illustrasjoner til Vrij Nederland ̧(«Fritt Nederland») og avisen Het Parool hver uke. Hun illustrerte også romaner for forlaget de Bezige Bij («Den flittige bien»), for eksempel fikk Jane Eyre av Charlotte Brontë og Hans Christian Andersens historie om de røde skoene tegninger fra hennes hånd.
I 1947 begynte vennskapet mellom Westendorp og Annie M.G. Schmidt, de arbeidet begge for het Parool – Schmidt som researcher, Fiep Westendorp som illustratør. Fra 1952 illustrerte hun historiene om Jip og Janneke som ble trykket i Het Parool, og senere illustrerte hun også Totto i Tittuttårnet (ned.: Pluk van de Petteflet). Til hennes arbeider hører også reklametegninger, blant annet for flyselskapet KLM.
Fra 1948 tegnet hun for Mandril, maandblad voor mensen («Mandril, månedsblad for mennesker»), et humoristisk tidsskrift etter forbilde av The New Yorker og i 1956 ble hun bedt om å tegne PR-plakaten for en utstilling av bokillustrasjoner som skulle bli holdt i Stedelijk Museum i Amsterdam, der hun også deltok.
Stiftelsen Collectieve Propaganda voor het Nederlandse Boek («Kollektiv propaganda for den nederlandske boken») belønnet henne i 1997 med en pris de spesielt opprettet for henne, Oeuvre Penseel. Hun hadde ikke tidligere blitt prisbelønt av denne stiftelsen.
3. februar 2004 døde Sofia Maria Westendorp, 87 år gammel, av en luftveisinfeksjon etter et hjerteinfarkt.  Dagen etter kunngjordes hennes utnevnelse ved kongelig dekret til «Offiser i Oranje-Nassau-ordenen» (Officier in de orde van Oranje Nassau). Amsterdams borgermester Job Cohen skulle overrekke henne ordenen 18. februar.
Cape Reichelderfer

Cape Reichelderfer er et avrundet, for det meste isdekket nes 7 km øst for DeBusk Scarp, som ligger på vestsiden av Stefansson Strait på østkysten av Palmer Land. Dette neset ble først sett av sir Hubert Wilkins som utforsket denne kysten under en flytur den 20. desember 1928. Det ble kartlagt på nytt i 1940 av U.S. Antarctic Service (USAs) og feilaktig kalt Cape Rymill på den tiden. Det ble sett på nytt i 1947 av Ronne antarktiske forskingsekspedisjon (RARE) under Finn Rønnes ledelse som navnsatte det etter Francis W. Reichelderfer, som var sjef i U.S. Weather Bureau.
Døden i Venedig

Handling

Den aldrende Gustav von Aschenbach, som er klar over at han har bare kort tid igjen å leve, reiser til Venezia, der han blir bergtatt av den androgyne skjønnheten til en ung polsk gutt kalt Tadzio. En koleraepidemi har nettopp brutt ut, og Aschenbach planlegger å forlate byen igjen, men blir værende på grunn av Tadzio, selv om han aldri får muligheten til å snakke med ham. Til slutt dør Gustav på Lidostranden.

Filmatisering

Verket ble filmet av Luchino Visconti i 1971, med Dirk Bogarde som Gustav von Aschenbach og Björn Andresen som Tadzio, og filmen har fått kultstatus. Dialogen i filmen er sparsom og musikken er stort sett begrenset til adagiettoen i Gustav Mahlers 5. symfoni. Benjamin Britten skrev en opera til en libretto av Myfanwy Piper som hadde première i 1973. I filmen er Gustav von Aschenbach komponist, i boken er han forfatter.
Weltschmerz

Weltschmerz (tysk «verdenssmerte») er et begrep brukt av den tyske forfatteren Jean Paul, og betegner den smertelige følelsen en opplever som forstår at den fysiske virkeligheten aldri kan tilfredsstille sinnets behov, en følelse av egen og av verdens utilstrekkelighet. Denne typen pessimistiske og melankolske verdensanskuelser var vanlige blant en rekke romantiske forfattere, som Lord Byron, Giacomo Leopardi, François-René de Chateaubriand, Alfred de Musset, Nikolaus Lenau og Heinrich Heine.
Brosme

Beskrivelse

Brosma er brun eller gulbrun på ryggen med lysere buk. Unge individer har brede gule tverrbånd. Finnene har en hvit kant ytterst. Den har litt overbitt og tydelig skjeggtråd. Brosma skilles lett fra andre arter ved en lang sammenhengende ryggfinne som er forbundet med den avrundede halefinnen og gattfinnen. Vanlig størrelse er 70 cm lang og 3 kg. Kan bli opptil 130 cm og 20 kg.

Adferd

Brosma liker seg best på hardbunn. Finnes fra 50-1000 m, men mest vanlig fra 200-500 m i dype fjorder og langs kontinentalskråningen. Den lever i små stimer eller enkeltvis. Spiser bunndyr som krepsdyr og mangebørsteormer. Blir kjønnsmoden i 6-10 års alderen. De viktigste gyteområdene er mellom Skottland, Færøyene og Island, der gytingen forgår mellom april og august. En gjennomsnittlig brosmehunn kan legge to millioner egg. Yngelen lever pelagisk til de blir omtrent 5 cm lange og slår seg ned nær bunnen.

Utbredelse

Brosma er vanlig på begge sider av Atlanterhavet. I vest langs kysten av Amerika fra Cape Cod og nordover. I øst fra De britiske øyer og nordover til Barentshavet. I Norge er den vanlig langs hele kysten.

Økonomisk betydning

Brosma er en god matfisk. I Norge forgår fangsten hovedsakelig som line- og garnfiske, men det tas også litt som bifangst i trål.
Fangsten av brosme ved kysten av Amerika har falt dramatisk fra 70-tallet til slutten av 90-tallet.
Yasushi Matsumoto

Karriere

Yasushi Matsumoto startet sin profesjonelle karriere i Urawa Reds i 1988.
Skriveterapi

Skriveterapi er en form for uttrykksterapi som bruker det å skrive og behandle det skrevne ord som terapi. Å skrive ens følelser letter smerter og styrker immunforsvaret. Skriveterapi kan foregå individuelt eller i gruppe, og det kan gis i personlig samarbeid med en terapeut eller eksternt via e-post eller Internett.
Behandlingen gis vanligvis av en terapeut eller rådgiver. En omfattende fiksjon om prosessen er beskrevet i romanen Writing Therapy av Tim Atkinson. Veiledning på avstand er nyttig for dem som foretrekker å være personlig anonyme og ikke klar for å avsløre sine mest private tanker og bekymringer i en ansikt-til-ansikt-situasjon.
Som med de fleste former for terapi, er skriveterapi tilpasset og brukes til å jobbe med et bredt spekter av mentale sykdommer og nevroser, inkludert dødsfall, desertering og misbruk. Mange av disse tiltakene gjennomføres i klasser der klienter skrive på bestemte temaer som er valgt av sin terapeut eller rådgiver. Oppdrag kan omfatte skriftlig usendte brev til utvalgte personer, levende eller døde, etterfulgt av forestilt svar fra mottakeren eller deler av pasientens kropp, eller en dialog for å overvinne en flaske alkohol.
Den opprinnelige og fremdeles vanligste form for selvhjelp gjennom skriving er terapeutisk journalføring, der skribenten samler på tanker og følelser. Hensikten med slik systematisk loggføring er å stanse endeløse tanker som blokkerer normal konsentrasjonsevne.
St. Cecilia Music

Om

St. Cecilia Music utgir utelukkende Unni Wilhelmsens egne produksjoner, og har ikke som intensjon å utvide porteføljen. Selskapet går inn i en stadig voksende rekke av artistbestemte/artisteide plateselskaper, hvor artisten selv går inn og gjør en mer omfattende jobb i forhold til produksjon og salg. 
St. Cecilia Music har ingen fast ansatte.
Jan Gossaert

Liv

Gossaerts signerte enkelte av sine malerier med "Iennin Gossart Mabu [s] e" og senere "Ioannes Malbodius", og ble i 1503 immatrikulert i kunstnerlauget Sint-Lucasgildet i Antwerpen under navnet Jennyn van Hennegouwe. Dette er en god indikasjon på at Gossaert selv, eller i det minste hans foreldre, kom fra Maubeuge-området i grevskapet Hennegouwe. Ellers er lite kjent om hans tidlige liv, heller ikke hvor han fikk sin utdannelse. 
Fra 1503 til 1508 bodde Gossaert i Antwerpen. Han var i Roma  i 1508 og 1509, og er oppført i borgerregisteret i Middelburg, provinsen Zeeland for perioden 1509 til 1517. Gossaert var en av de flamske malerne som introduserte den italienske stilen med mye nakenhet i de historiske allegoriske bildene. Fra 1517 til 1524 kan det dokumenteres at han var ved Duurstede, der han skal ha vært lærer for Jan van Scorel. Fra 1524 var han hoffmaler hos Adolf van Bourgondië i Middelburg.
Gossaert var Lucas van Leydens samtidige, og ble influert av kunstnere som Rogier van der Weyden, som lik Gossaert brukte arkitektur som bakgrunn.
Singapore Sling

Singapore Sling er en cocktail basert på gin, ananasjuice, limejuice, grenadin og Dom Benedictine.
Singapore Sling ble oppfunnet i 1915 av bartender Ngiam Tong Boon ved Long bar i annen etasje ved Raffles Hotel i Singapore. Originaloppskriften ble publisert i artikler om hotellet og var annerledes enn det som i dag serveres som en Singapore Sling. 
Ellers fantes det forskjellige typer av Singapore Sling, de som ble servert rundt om i Singapore og de som ble servert på Raffles Hotell. Originaloppskriften inneholdt gin, kirsebærlikør og Benedictine. Drinken ble ristet og helt opp i et glass og ble toppet med club soda.
Freske Benjamin

Freske Benjamin (orig. Mon oncle Benjamin) er en fransk filmkomedie fra 1969 regissert av Edouard Molinaro. Jacques Brel (Benjamin) og Claude Jade (Manette) har hovedrollene.
Samalayuca II gasskraftverk

Samalayuca II gassraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk i Chihuahua i det nordlige Mexico. Det har en installert produksjonskapasitet på 720 MW, fordelt på 3 like store turbiner i ett anlegg. Anlegget ble påbegynt omkring 1995, og stod ferdig i 1998. Brenselkilden er naturgass. Dette er et av landets mellomstore kraftverk målt etter installert effekt.
Decepción (forskningsstasjon)

Base Decepción er en argentinsk forskningsstasjon i Antarktis, beliggende på Deceptionøya i øygruppen Sør-Shetlandsøyene.
Stasjonen åpnet 25. januar 1948 og ble benyttet på helårsbasis frem til desember 1967, da vulkanutbrudd førte til evakuering av basen. Siden har den bare vært benyttet som sommerbase.
I 1950 fikk stasjonen installert en seismograf, og året etter utstyr for ionosfæriske målinger. I 1993 åpnet et vulkanobservatorium.
Bestumkilen

Bestumkilen er navnet på bukta nordvest for Bygdøy i Oslo. Innerst i bukta munner Hoffselva ut, og Bestumkilen strekker seg ut til øya Killingen ved Bygdøys nordvestre hjørne. Det innerste punktet i Bestumkilen er samtidig det nordligste punkt i Oslofjorden, og således den definitive ende på fjorden. Det lave eidet i nord mellom Frognerkilen og Bestumkilen var sammenhengende sjø fram til middelalderen. Det ble ikke anlagt vei til Bygdøy før landhevingen hadde gjort dette til tørt land en gang på 1600-tallet. En kanalforbindelse mellom de to buktene har vært vurdert både i 1928 og 1937.
Bestumkilen ble også på 1920-tallet brukt som landingsplass og havn for sjøfly.
Bestumkilen er i stor grad utnyttet til lystbåhavn. Men her er også annen virksomhet med tilknytning til sjøen, herunder Bestumkilen Roklubb med sitt klubbhus. Strandsonen innerst i bukta brukes i dag til båtopplag, men dette er foreslått endret av Bydel Ullern i «Mulighetsstudie for Bestumkilen sluttrapport» 22. oktober 2010
Selv om dette altså definitivt er innerst i Oslofjorden, observeres det fra tid til annen forskjellige småhval. I oktober 2006 ble det observert springerdelfin, som kanskje er en noe mer sjelden gjest enn andre delfiner.
MS «Hennøy» (1989)

MS «Hennøy» er et skip bygget i 1989. Det var eid av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane mellom 1993 og 2002.
Seilersko

Seilersko (engelsk: boat shoe eller deck shoe) er en type sko av lær eller kanvas. Skotypen ble opprinnelig brukt til seiling, og sålen er utformet for å gi godt grep på våte seildekk. Det behandlede læret er ment å frastøte vann, og tradisjonelt bæres seilersko uten sokker. Skoen har ofte en mokasinaktig utforming.
Skoen ble utformet av amerikaneren Paul A. Sperry fra New Haven i Connecticut i 1935, etter at han merket seg hunden hans sin evne til å med enkelhet løpe over is uten å skli. Ved hjelp av en kniv eksperimenterte han med å skjære lignende mønstre i sine skosåler, noe som resulterte i en sko ideell for båtliv og en bedrift med navn Sperry Top-Sider. Sperry Top-Sider-sko forblir den dag i dag et populært seilerskomerke, sammen med andre som for eksempel Sebago og Timberland.
Seilersko brukes av seilere slik navnet antyder, mens siden 1970-tallet har de også blitt et vanlig fottøy i kystområder av for eksempel USA, Canada, Argentina, Australia, Kina, Frankrike, Italia, Portugal, Spania og Storbritannia. På 1980-tallet til tidlig 1990-tallet, samt fra tidlig 2000-tallet av, har seilersko blitt båret både hverdagslig og i pyntet sammenheng av både menn og kvinner som sommersko. Tross tradisjon bruker i dag mange skoene med sokker, oftest hvite eller lyse ankelsokker.
Dorris Bowdon

Tidlig liv

Bowdon ble født 27. desember 1914 i Coldwater i Mississippi, som en av til sammen sju søsken. Hun var datter av James og Lillian Bowdon. Hennes far var lege og døde da hun var to år gammel. Bowdon studerte engelsk og tale ved Louisiana State University og vant Miss Memphis 1936. Da en lokal kritiker så henne i en skoleteaterforestilling i 1938, tipset han en talentspeider fra 20th Century Fox om henne. Bowdon reiste til Hollywood og fikk kontrakt med filmselskapet etter en prøvespilling.

Karriere

Bowdon var misfornøyd med å kun få spille småroller i filmer og oppsøkte selv produsenter i håp om å bli tilbudt bedre roller. Hun hadde sin første rolle med replikker i komedien Down on the Farm (1938), en del av Familien Jones-filmserien. Bowdon spilte deretter i den biografiske dramafilmen Den unge Mr. Lincoln (1939) og erstattet Linda Darnell i krigsdramaet Flammende villmark (1939), begge regissert av John Ford. Hennes største suksess som skuespillerinne var i rollen som Rosasharn i dramafilmen Vredens druer (1940), som også ble regissert av Ford. Hun giftet seg med filmens manusforfatter, Nunnally Johnson, samme år som filmen ble utgitt, men han skal ikke ha vært ansvarlig for at hun fikk rollen. Etter å ha spilt i dramafilmen Jennie (1940) og krigsfilmen Natt uten måne (1943), pensjonerte Bowdon seg som skuespillerinne for å fokusere på familielivet.

Privatliv

Bowdon møtte og forelsket seg i manusforfatteren Nunnally Johnson mens han skrev manuset til Vredens druer. De giftet seg i hjemmet til Charles MacArthur og Helen Hayes i Nyack-on-the-Hudson i Nyack i New York 4. februar 1940. Ekteparet fikk to døtre, Christie og Roxana, og sønnen Scott sammen. De bodde i et herskapshus i 625 Mountain Drive i Beverly Hills i California. Det ble designet av arkitekten Paul R. Williams og bygget av O' Neal and Son fra 1937 til 1938. 
Bowdon døde av hjerneslag og hjertesvikt 9. august 2005 på Motion Picture & Television Country House and Hospital i Woodland Hills i California. Hun ble kremert, og en del av asken ble spredd på havet, mens resten ble satt ned i urne sammen med ektemannen på Westwood Village Memorial Park Cemetery i Los Angeles.
Tverrsnittstudie

En tverrsnittstudie er den enkleste formen for kvantitative studier, og består i at man observerer et antall observasjonsenheter på ett og kun ett tidspunkt. Formålet kan være å fastslå utbredelsen av et fenomen eller undersøke mistenkte årsaksfaktorer. Om man ønsker å undersøke generelt utbredelsen av et fenomen kan man gjøre et tilfeldighetsutvalg blant hele populasjonen. Om man ønsker å undersøke nærmere årsaksfaktorer ved et spesielt fenomen kan man gjøre utvalg enten blant enhetene som har vært utsatt for en spesiell påvirkning (den uavhengige variabler) eller blant enhetene som har fått et spesifikt resultat (den avhengige variabler). Man bruker så regresjonsanalyse for å undersøke statistiske sammenhenger med andre variabler innen dette utvalget.

Ulemper

Svakheten med tversnittsstudier er at de ikke kan si noe om årsaks–virkningsforhold, altså hvilken vei årsaksrelasjonene eventuelt går, eller om de ligger nært/fjernt hverandre i tid. Videre vil det alltid være vanskelig å avdekke bakenforliggende variabler som kan skape en spuriøs korrelasjon.
Kjernemelk

Kjernemelk (også kinnemelk og saup) er væsken som blir tilbake når smør skilles fra fløten under kjerning. Kjernemelken er tynn og har en syrlig smak. Kjernemelk kan brukes i bakst, og dessuten i supper og sauser. I forretninger selges ofte kjernemelk som imidlertid ikke er ekte, men er laget av melk som har gjennomgått en prosess med bakterier, altså kulturmelk.
Årets Steppeulv

Steppeulven er en dansk pris, som siden februar 2003 deles ut av Foreningen af Danske Musikkritikere. Foreningen består av en rekke musikkjournalister og kritikere med tilknytning til danske aviser og musikkmagasiner.

Prismottakere

Prisen deles ut årlig, og siden 2004 i 12 forskjellige kategorier.
Norgesmesterskapet i boksing 1916

Norgesmesterskapet i boksing 1916 ble arrangert av Bergens Atletklub 17.–18. desember i Koncert-Palæet i Bergen.
Kongepokalen ble satt opp i mellomvekt A og ble vunnet av Georg Antonius Brustad.
Farmen kjendis (Norge) sesong 1

Farmen kjendis er kjendisversjonen av den norske reality-tv-serien Farmen. Deltakerne skal drive et gårdsbruk slik man gjorde det for 100 år siden, med datidens metoder, arbeidsredskaper og hjelpemidler. Farmen-gården for kjendisversjonen er Storøy gård i Bamble i Telemark. Gaute Grøtta Grav er programleder for serien, som i de originale sesongene. Sesongen ble sendt på TV 2 vinteren 2017.
Svensk Røde Kors

Svensk Røde Kors (Svenska Röda Korset) er den nasjonale Røde Kors-foreningen i Sverige i henhold til Genèvekonvensjonene og en av Sveriges største frivillige organisasjoner. Den består av ca. 1 100 lokalforeninger og har (per 2012) ca. 147 000 medlemmer og over 30 000 frivillige. Anna Carlstedt er president og Ulrika Årehed Kågström er generalsekretær. Kong Carl XVI Gustaf er beskytter for Svensk Røde Kors.