Spinning Jenny

Spinning Jenny var den første spinnemaskinen (multispinnende spinnerokk) som kunne brukes industrielt. Maskinen kunne spinne like mye tråd som 25 spinnere ved rokken. Den ble funnet opp i 1764 av veveren og snekkeren James Hargreaves fra Stanhill, Oswaldtwistle i Lancashire i nærheten av Manchester. Redskapet reduserte mengden av spinnearbeid som var nødvendig for å produsere garn ved at  én arbeider kunne framstille åtte eller flere spoler på en gang. Det økte til 120 etter hvert som teknologien ble forbedret. En forutsetning var tilgang på forgarn, et halvfabrikata som består av svakt spunnet karede fibre, noe som økte arbeidsinnsatsen før spinning.
«Spinning Jenny», som var det populære navnet på innretningen, ble en av de viktigste oppfinnelsene i den industrielle revolusjonen, og hjalp tekstilindustrien å vokse.

Navnet Spinning Jenny

En vanlig myte om oppfinnelsen av spinnemaskinen er at Hargreaves datter eller kone, veltet sin egen rokk. Rokken fortsatte å fungere selv om spindelen nå sto loddrett. Hargreaves fastslo at det ikke fantes noen grunn til at spindelen måtte være vannrett, og han plasserte nå flere loddrette spindler ved siden av hverandre i en rekke. Det blir ofte hevdet at Spinning Jennys navn henger sammen med denne myten, men det er en romantisk myte. Kirkebøkene viser at Hargreaves hadde flere døtre, men ingen av dem, og heller ikke hans kone, het Jenny. En sannsynligere teori er at ordet engine (= maskin) på folkemunne etter hvert hadde utviklet seg ved lydlikhet til Jenny.

Oppfinnelsen

I Hargreaves første modell skal han ha brukt åtte spindler ved siden av hverandre. I senere spinnemaskiner etter samme prinsipp skal det ha befunnet seg opp mot 120 spindler. Hargreaves skal ha forsøkt å ta patent på en utgave med 16 spindler i 1770,
Hargreaves holdt maskinen hemmelig for en del tid, men framstilte et antall for sin egen voksende industri. Prisen på garn falt, noe som gjorde det store antallet arbeidere i Blackburn rasende. Til sist brøt de seg inn i huset hans og knuste maskinene hans, og tvang ham til å flykte til Nottingham i 1768. Det var et senter for produksjon av ullvarer, og strikket silke, bomull og ull. Der satte han opp sin butikk med sine maskiner i all hemmelighet for en mann ved navn Shipley og med assistanse fra en snekker ved navn Thomas James. De etablerte seg i tekstilforretningen i Mill Street. Den 12. juli 1770 tok han ut patent no. 962 på sin oppfinnelse, Spinning Jenny — en maskin for å spinne, trekke og tvinne ull. Ved denne tiden var det et antall i Lancashire som benyttet kopier av maskinen, og Hargreaves sendte beskjed at han ville reise sak mot dem. Fabrikantene møtes og tilbød Hargreaves £3000. Han krevde først £7000, og kom ned på £4000, men deretter falt hans sak sammen da det ble klart at han hadde solgt flere maskiner i fortiden.
Spinning jennyene ble en suksess ettersom den holdt mer enn en garnrull, framstilte mer garn på kortere tid og senket kostnadene. Maskinen ville ikke ha vært en suksess om ikke flyveskyttelen hadde blitt oppfunnet på samme tid. Det skjedde i 1733 av John Kay. Denne ble installert i tekstilfabrikkene. Spinning jennyene fortsatte å være i vanlig bruk i bomullsindustrien fram til rundt 1810. Den ble erstattet av Samuel Cromptons «spinning mule».
Antallet jennyer spredte seg raskt i England. De var installert i mange byer over hele nordvestlige England på 1770-tallet  og 1780-tallet. En historiker i Manchester nevnte i 1783 at de første tolv maskinene var etter sigende «en god forretning». Ved 1788 ble det rapportert at det var 20 070 jennyer i England.