google/wiki40b huggingface dataset:
Georg Philip Müller

Georg Philip Müller (født før 1684, død ca. 1706) var en dansk ingeniøroffiser og arkitektkyndig.
Müller gjorde tjeneste i fortifikasjonsetaten og utførte mange tegneoppgaver.
Han utarbeidet et prosjekt til Garnisonskirken ca. 1696 og disse tegningene ble senere lagt til grunn da man bygget kirken i 1703–1706.
Tilskrevne prosjekter; Kastelskirken i København (1692) og et «casino» (teater) på Kongens Nytorv.
Verneplan II for vassdrag

Verneplan II for vassdrag er den andre av fire  verneplaner for vassdrag. Sperstadutvalget, som også utredet den første verneplanen, fortsatte dette arbeidet. Dette resulterte i at Stortinget i 1980 vedtok varig vern av 51 nye vassdragsobjekter og at 133 vassdrag ble vernet midlertidig fram til 1985 sammen med de 51 fra «Verneplan I».

Vernede vassdrag

Under følger en fylkesvis liste over vassdrag som ble vernet under Verneplan II for vassdrag.
Trigonopterygidae

Utseende

Grønne eller brunlige gresshopper som ligner døde blader. Hodet er langstrakt og kjegleformet, antennene omtrent så lange som hodet, temmelig tykke. Fasettøynene er ovale og litt utstående. Forvingene er svært brede og gjør at dyret får et trekantet omriss sett fra siden. De har markert årenett som forsterker likheten med blader. Bakbeina er moderat kraftige hoppebein.

Levevis

Trigonopterygidae lever på bakken mellom døde blader, som de ligner mye på.

Utbredelse

Denne familien finnes bare i Asia, de fleste av artene lever på Borneo.
SIG Sauer SSG 2000

Bruk

Skarpskytterriflen SSG 2000 ble utviklet som et felles samarbeid mellom daværende sveitisiske SIG Arms og tyske J.P. Sauer & Sohn. Riflen har vært tilbudt siden 1989 og er fortsatt i produksjon.

Beskrivelse

SSG 2000 er utviklet fra Sauer 80/90 baneriflen. Hevearmen er roterende, mens sluttstykket er ikke-roterende. Når hevearmen roteres for å lukke mekanismen blir seks låsklakker drevet ut av bakdelen av sluttstykket for å låse mot låskassen. Løpet er kaldhamret og er påmontert flammedemper.
SSG2000 var kamret fra fabrikk for .223 Rem, .308 Win, 7.5×55mm og .300 Win Mag.
Teine

En teine er et redskap som brukes til fiske etter krabbe, hummer og kreps. Også ål ble fanget i teiner, som i tidligere tider var i trespon flettet i flaskeform. Det består av en sylinder eller kasse av sprinkelverk, med åpninger kolver hvor krepsdyra kan komme seg inn, men ikke så lett ut igjen. I tillegg er der en luke hvor en kan ta ut fangsten og legge inn agn, samt synkemiddel (stein eller sementlodd).
Teinene ble sluppet ned på steder en visste der var krabbe eller hummer, festet til et grastau med en trebit(fle) som overflatemarkør, i dag benyttes en beholder med luft eller en blåse. Fleet var merket med eiers bumerke for å unngå forviklinger.
I eldre tider ble teinene laget av treverk, mens en i dag kjøper fabrikkproduserte i nylon og plast. Alle teiner (hummer, krabbe, kreps) skal etter dagens regler være merket med fullt navn og eieridentifikasjon, av hensyn til særbestemmelsene som gjelder for dette fisket, det er også begrensninger på hummerfiske i forhold til årstider.
Fritidsfiskeres krabbeteiner skal ha minst to fluktåpninger med 80 mm diameter, slik at man minimerer risikoen for å fange hummer. På hummerteiner skal diameteren på fluktåpningene være 60 mm, slik at hummer under minstemålet kan gå ut av teinen av seg selv.
HTC HD2

HTC HD2, også kjent som HTC T8585 eller HTC «Leo» er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som blir produsert av HTC. Den ble lansert i oktober 2009.
HD2 er en etterfølger av HTC Touch HD, og er den første windowsbaserte mobiltelefonen som har brukergrensesnittet HTC Sense. Den har en 4,3 tommers kapasitiv berøringsskjerm med multitouch. Telefonen er videre kjent for å ha et stort utviklermiljø som ennå(Februar 2013) er aktivt. Det kan, pga. innsatsen til dette miljøet, kjøre følgende operativsystem på mobilen hvis man modifiserer den: Ubuntu (skrivebordsutgave), Windows mobile (originalt og modifiserte versjoner), MeGoo, Android(mange forskjellige varianter fra 1.6 til 4.2 Jelly Bean), og versjonene av Windows Phone 7.
Leuretra

Utseende

En middelsstor (ca. 15 millimeter), blank, brun oldenborre. "Snuten" (clypeus) er halvsirkelformet. Antennene består av 9 korte ledd med en tre-leddet klubbe.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Peru.
Hagehårmygg

Utseende

En middelsstor (lengde vanligvis 7 – 10 mm) hårmygg. Den ligner markusflue (Bibio marci) men kan skilles fra denne på at hannen har hvite hår langs sidene av bakkroppen, og på hunnens farge, dessuten er den jamtover mindre. Antennene har ti ledd. Hannen har svart kropp og svarte bein, forkroppen er kledt med svarte hår, mens hårene på siden av bakkroppen er lange og hvite. Vingene er melkehvite, de fremste vingeårene er svarte. Hunnen er klart rød på oversiden av forkroppen og vanligvis på hele bakkroppen. Hodet, sidene på forkroppen, scutellum og beina er svarte. Vingene er brunlige eller gråaktige. Hunnen har en blanding av hvite og svarte kroppshår. Larven er rødbrun.

Levevis

Som andre hårmygg lever larvene i tette klynger i bakken. Hagehårmyggens larver ser ut til å spise ganske mye levende plantemateriale i tillegg til dødt, og kan derfor gjøre betydelig skade på korn, gressplener, ulike grønnsaker og andre hageplanter, og treplanter i planteskoler. Arten gjør bare skade om bestandene er svært store, noe som bare har forekommet i enkelte perioder. De voksne myggene flyr i mai – juni i Nord-Europa, tidligere lenger sør.

Utbredelse

Arten finnes over det meste av Europa, unntatt i lengst nord, og i Nord-Afrika og Midtøsten. Den er den vanligste hårmyggarten i Israel og Tyrkia, noe som tyder på at den tåler tørt klima ganske godt. Den forekommer nord til Skåne, der den imidlertid er sjelden. Den ble tidligere regnet som en norsk art, men dette var basert på en feilbestemmelse.
Hekser kan ikke gråte

Hekser kan ikke gråte er en roman av Margit Sandemo fra 1975. Originalens tittel er Häxor kan inte gråta. Romanen gikk som føljetong både i Allers og Norsk Ukeblad, før den ble utgitt som bok nr 27 i serien «Margit Sandemos beste føljetonger» i 1985.
I romanhistorien får Allan Wide i oppdrag av politiet å reise ut til bygda Hedom utenfor Göteborg, for å oppspore en mulig arving etter en avdød millionær. I tillegg til denne oppgaven, får han i oppdrag å finne ut hvem som sender Isabell Frank hat- og terrorbrev, og som har ført damen inn i psykose. Isabell er alenemor til 16-årige Matti, og hun blir med Allan til sin hjembygd Hedom, hvor hun er hatet og baksnakket, og hvor bygdefolket kaller henne for heks. Allan og Isabell fremstår som gift, for å lokke frem terrorbrevskriveren. Trådene nøstes opp, og Allan og Isabell blir nærmere og nærmere hverandre også følelsesmessig, og historien avsluttes lykkelig med ekteskap og alle misforståelser oppklart.
Kirsten Flagstads pris

Kirsten Flagstads pris deles ut til fremragende norske sangere av Flagstadselskapet. Flagstadselskapet ble stiftet av Torstein Gunnarson og Øystein Gaukstad i forbindelse med Kirsten Flagstads 80-årsdag i 1975, for å spre kunnskap om Kirsten Flagstads kunst og holde hennes navn levende.
Victoria terrasse (Oslo)

Victoria terrasse etter krigen

Den 3. januar 1955 brant det i deler av bygningen, og flere arkiver gikk tapt. 
Utenriksdepartementet bygde et nytt bygg på bombetomta øst for den gamle fra 1961 til 1963. Denne delen av bygningsmassen ble rehabilitert i 2002.
Lyda Verstegen

Lyda Verstegen er en nederlandsk advokat og feminist, som er president i International Alliance of Women (IAW) og organisasjonens sjefsrepresentant til FN. Hun ble valgt til president på kongressen i Sør-Afrika i 2010. Hun har tidligere vært leder for Vrouwenbelangen i Nederland, og har jobbet i Sosialdepartementet i Nederland. Hun er gift med diplomaten Floor Kist.
Kill and Kill Again

Handling

En vitenskapsmann oppdager at et biprodukt av en forskning han bedriver får folk til å lystre alle ordre. Når dette blir kjent, blir han kidnappet av den maktsyke millionæren Marduk (Michael Mayer) som vil erobre hele verden, og som tvinger professoren til å hjelpe ham med å realisere sine forkvaklede visjoner. I sin lille, private by hersker han med jernhånd over sine undersåtter som består av unge og sterke idrettsmenn og -kvinner som han ved hjelp av stoffet klarer å kontrollere. Vitenskapsmannens datter (Anneline Kriel) oppsøker karatekjemperen Steve (James Ryan) for å be om hjelp. Han går med på å hjelpe henne og samler venner med ekspertise innen karate for å befri hennes far, samt stoppe den gale Marduk. Det hele utviklert seg til en kamp på liv og død der Steve og hans venner må kjempe i en karateturnering med livet som innsats.

Om filmen

En lavbudsjettfilm med klart B-preg. Filmen har tydelig hentet inspirasjon fra Enter the Dragon til den avsluttende karateturneringen. Den inneholder dog noen imponerende kampscener som gjør at den skiller seg noe ut fra mengden av karatefilmer fra 1980-tallet.
Kill and Kill Again er en oppfølger til Kill or be Killed (1980). Også denne med James Ryan i hovedrollen.

Norge

Filmen gikk rett på video i Norge og ble utgitt av OVC i 1983/84.
LiMux

LiMux – The IT evolution er en tidligere tysk Linux-distribusjon som var basert på Ubuntu. Den inngår i byen München sitt prosjekt med å migrere fra Microsoft Windows og andre proprietære produkter til fri og åpen programvare. Prosjektet var først basert på Debian, men versjon 3 (2010) var basert på Ubuntu 8.10.
Prosjektet ble fullført i 2013; det innebar migreringen av 15,000 personlige datamaskiner og bærbare datamaskiner til fri programvare. Prosjektet baserte seg opprinnelig på Openoffice.org, men gikk senere over til LibreOffice. Byen rapporterer å ha spart 11,7 millioner euro på prosjektet.
Første versjon ble lansert i 2006. Siste versjon er 5.0 fra november 2014.
Våpen, pest og stål

Våpen, pest og stål – Menneskenes historie gjennom 13 000 år (engelsk Guns, Germs, and Steel: The Fates of Human Societies) er en miljøhistorisk sakprosabok fra 1997 av Jared Diamond. I 1998 vant den Pulitzerprisen og Aventis-prisen for beste vitenskapsbok. I 2005 ble det spilt inn en dokumentarserie produsert av National Geographic Society som var basert på boka. Boka kom i norsk oversettelse av i 2011 av Mie Hidle i 2011 med et forord av Thomas Hylland Eriksen.
Boka gir en forklaring på hvordan vestlig sivilisasjon (rettere sagt eurasiske sivilisasjoner, som inkluderer Nord-Afrika) kom til å erobre og dominere andre sivilisasjoner. Diamond er sterkt kritiskt til forsøk på å forklare vestens hegemoni med rasemessig, intellektuell eller moralsk overlegenhet. Forfatteren argumenterte for at forskjellene i utviklingstakt kunne forklares gjennom faktorer som miljømessige og geografiske forskjeller som favoriserte eurasere gjennom at de blant annet utviklet motstandsdyktighet mot infeksjonssykdommer.
Røed gård

Røed gård er en gammel herregård på søndre Jeløy i Østfold. Bygningene på gården er nesten 300 år gamle.

Historie

Røed gårds historie er kjent fra middelalderen. Den gangen var det Clemenskirken som eide gården. Norges første rammeloft er beskrevet og blir nevnt første gang på Røed ved Alby gård i 1389. (A-Takstol) Hovedhuset er etter sigende bygget av trelasthandleren Just Treschow i 1723. Huset har fortsatt samme utseende. Fries Schwenzen satt i verk tilbygg og forbedringer i jugendstil ca. 1900.
Mange eiere har senere satt sitt preg på eiendommen med vekslende hell. Stuene i hovedbygningen er innredet i barokk, rokokko, Biedemeier, empire og jugendstil. I en av stuene er det takdekorasjoner, utført i fransk regencestil fra 1720-årene.
Eiendommen bar preg av stort forfall da ekteparet Ruth og Knut Torer Mamen kjøpte Røed gård i 1975. De har restaurert gårdens hus og hage gjennom mange år.

Rosehagen

Mellom stabburet og kårboligen er det anlagt en rosehave, med over 400 forskjellige rosearter.

Landskapsvernområde

Eiendommen er en av 9 gårder i et unikt landskapsvernområde som er mye brukt til rekreasjonsområde for lokalbefolkningen og besøkende til Jeløy. I gangavstand finner man også Galleri F15 og Hotell Refsnes Gods.
Catorthontus

Utseende

En nokså liten, brungul trebukk med svarte tegninger. Dekkvingene er kraftig innsmalnende på innersiden slik at det blir en kileformet glipe mellom dem i midten. Antennene er forholdsvis korte. Hodet er gulaktig med en svart stripe mellom fasettøynene og en trekantet, svart flekk i bakhodet. Pronotum er rundet, med to svarte tverrbånd som på hver side av midten er utvidet bakover som trekantede flekker. Dekkvingene har tynne, mørke skråstreker, ved roten med en avøang, blank knøl på hver side midt mellom scutellum og "skulderen".

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil og Ecuador.
RadArt

RadArt er en nettverksorganisasjon for frie scenekunstnere. Organisasjonens medlemmer representerer scenekunstfeltet med en stor radius, både geografisk og kunstnerisk. Prosjekt Radart er et samarbeid mellom RadArt og Tromsø kommune, ved Rådstua Teaterhus.

The wild North

Det frie scenekunstfeltet en voksende underskog. Scenekunstnere kommer til byen, tilbake til byen, med bakgrunn og virke fra store deler av verden og fra ulike fagfelt og sjangere. Som organisasjon for det frie scenekunstmiljøet i Tromsø, stimulerer RadArt disse ressursene. Dette vil Tromsø kommune være med på. På initiativ fra RadArt lages det nå et pilotprosjekt i samarbeid med Tromsø kommune. På oppstartmøtet for dette sa kultursjef Kåre Sørensen:
«Æ har sedd mange spennanes folk komme tel den her byen førr å glæde oss me impulsa fra alle værdenshjørna. Men så førsvinn de jo ette ei stund og det står ingenting igjen. Nu e æ jo så gammel at æ snart ska daue, og da hadde det vært fint om det stod nokka igjen ette mæ.»
RadArt gir medlemmene mulighet til å delta i en organisasjon med hele sitt kunstneriske virke som ressurs. Dette er verktøykassa til RadArts virksomhet.
Breuningiana

Utseende

En middelsstor trebukk, kontrastrikt tegnet i brunsvart, oker og hvitt. Antennene er omtrent så lange som kroppen, nokså kraftige, tilspissede ytterst. Hodet er omtrent så bredt som pronotum, lyst med mørke flekker i midten og bak antennefestene. Pronotum er nesten rektangulært, litt innsnevret bakerst, lyst med sju brunsvarte flekker. Dekkvingene er parallellsidige, kontrastrikt tegnede, påfallende er hvite skråstriper som avgrenser et rombisk felt i vingenes bakre to tredjedeler, midt inne i denne mørke romben er det et par hvite flekker som til sammen danner en halvmåne.

Levevis

Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Macrodorcas cuongi

Utseende

En middelsstor (hannen 30-45 millimeter), slank, blankt rødbrun hjortebille, dekkvingene med en mørk stripe langs sømmen, midtfeltet på pronotum og kjevenes spiss er også mørkere og det er en mørk flekk over hvert kjevefeste. Hannen har lange, slanke kjever med tenner bare i spissen, disse danner en sagtakket kam med en litt større tann i hver ende. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene. Hunnen er mindre og mørkere på farge, uten forstørrede kjever, kroppen ganske blank.

Levevis

Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

Utbredelse

Arten er kjent fra Vietnam.
San Javier (kommune)

Geografi

San Javier grenser i nord mot Arroyo Nañez/Núñez og Arroyo Negro, i sør mot Ruta 25 og Arroyo Román Grande, og i vest mot Uruguay.

Historie

San Javier ble grunnlagt i mars 2013.

Regjeringen

Ordføreren (alcalde) i kommunen er Aníbal Daniel Facchin (Partido Nacional).
Den donauske slette i Bulgaria

Den donauske slette (bulgarsk Дунавска равнина, Dunavska ravnina) utgjør den nordlige delen av Bulgaria, og ligger mellom Balkanfjellene i sør og Donau i nord. Den strekker seg fra elven Timok i vest til Svartehavet i øst. Sletten har et areal på 31 523 km², er rundt 500 km lang, og mellom 20 og 120 km bred.
Selv om den blir omtalt som en slette er landskapet forholdsvis åslendt med mange platå og elvedaler. Klimaet er kontinentalt og blir noe påvirket av Svartehavet i øst. Nedbørsmengdene varierer mellom 450 og 650 mm i året. Viktige elver utenom Donau er Timok, Lom, Ogosta, Iskăr, Vit, Osam, Jantra og Rusenski Lom.
Av store byer i regionen finner man Varna, Ruse, Pleven, Dobritsj, Sjumen, Veliko Tarnovo, Vratsa, Vidin, Montana, Silistra, Targovisjte og Razgrad.
Ama Ata Aidoo

Bakgrunn

Aidoo var født som datter av en fanti-høvding fra Abeadzi Kyiakor. Hun gikk på Wesley High School i Cape Coast og studerte deretter ved Legon, landets universitet, der hun studerte anglistikk fra 1961 til 1964. Ved universitetet var hun aktivt medlem av teatergruppen og deltok på fordfatter-workshop. 
Mellom 1964 og 1967 underviste Aidoo selv ved Legon.

Forfatterskap

Aidoo har gitt ut noveller, blant annet No Sweetness Here (1970), lyrikk, blant annet Someone Talking to Sometime (1985) og An Angry Letter in January and Other Poems (1992), og romaner, blant annet Our Sister Killjoy (1977), der hun viser sin evne til å kombinere lyriske og episke drag. Dessuten er hun en betydelig dramatiker. De mest kjente skuespillene er The Dilemma of a Ghost (1965) og Anowa (1970), som er oppført en rekke steder både i Afrika og på andre kontinenter. Aidoo har også skrevet for barn, for eksempel The Eagle and the Chicken (1986).
Aidoo har i flere sammenhenger framhevet betydningen av kvinnelige erfaringer for kultur og utvikling i Afrika. I 1991 kom romanen Changes - A Love Story (på norsk som Forandringer : en kjærlighetshistorie, 1993), der hun tar opp emner som sjalusi og voldtekt innen ekteskapet og gir en overbevisende skildring av forskjellen mellom kvinnelige og mannlige perspektiv på kulturkonfliktene. Aidoo har både i sitt litterære og politiske virke framstått som en sterk talskvinne for sosial rettferdighet og kvinnenes rettigheter i det afrikanske samfunnet. Dette kommer blant annet til uttrykk i novellesamlingen The Girl Who Can and Other Stories (1999). Hun var også redaktør for antologien African Love Stories (2006) (på svensk Kärlek x 21 – Afrikanska noveller (2010)), der 21 kvinnelige afrikanske forfattere er representert.

Aidoo som politiker

Fra 1982 til 1983 var hun undervisningsminister i Jerry Rawlings' regjering. Hun gjorde sitt beste for å gjøre skolegang tilgjengelig for alle ghanesere, men måtte tidlig innse at hun ikke klarte å oppnå dette mål. Allerede etter 18 måneder nedla hun sitt embede.
Senlis

Historie

Senlis var først en gallo-romersk bosetning. Monarkene i det tidlige franske dynastiet bodde her nær skogen Forêt de Chantilly og rådyra der. De bygde et slott over den gamle romerske bosetningen. I 987 kalte erkebiskopen av Reims, Adalberon, sammen en forsamlning og ba dem velge Hugo Capet som konge av Frankrike. Monarkene i Frankrike forlot derimot snart byen og holdt seg heller i Compiègne og Fontainebleau. Byen fikk nytt liv på 1100-tallet og det ble bygget festningsvoller, men det gikk så sakte nedover med byen igjen. I dag trekker byen til seg turister på grunn av sin lange historie og bånd til monarkiet.
Alpehumle

Kjennetegn

Brystet til alpehumle er svart, mens det aller meste av bakkroppen er rustrødt, ofte i det gulaktige og kan virke falmet.

Størrelse

Alpehumle er en stor humle etter norske forhold. Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.
 
Radial cellen: 5,02 mm (4,70-5,25 mm)

Bolet

Bolene er heller små eller av middels størrelse og mer eller mindre underjordiske. Humlen er en pocket-maker. Vi har ikke mange kjente bolfunn i Norge.

Utbredelse

Vi finner alpehumle i fjellstrøkene i Sør-Norge, mens etter som vi kommer nordover i Nord-Norge krabber den ned til kysten og helt ut på øyene i skjærgården.
Tottanfjella

Tottanfjella er et fjellparti som utgjør den sørvestre delen av Heimefrontfjella i Dronning Maud Land. Fjellpartiet har en utstrekning på 37 kilometer og ble observert og fotografert fra fly i januar 1952 under Maudheimekspedisjonen.
Tottanfjella er navngitt etter forsyningsskipet «Tottan» som ble benyttet under etableringen og etterforsyningen av Royal Societys base, Halley Research Station, på Brunt isbrem under IGY 1955-58. I løpet av sesongen 1957-58 ble «Tottan» også benyttet til å losse forsyninger ved Norway Station.
Østasiatisk madhyamaka

Østasiatisk Madhyamaka refererer til de buddhistiske tradisjoner i Øst-Asia som er avleggere av den indiske filosofiske skolen Madhyamaka. Innen kinesisk buddhisme ble disse ofte referert til som sān lùn zōng (三論宗) eller «de tre avhandlingers skole», i japansk buddhisme kjent som Sanron-shū, selv om moderne orientalister betrakter dem som uavhengige skoler. Madhyamikatekstene ble første gang oversatt til kinesisk i det 5. århundre av den buddhistiske munken Kumārajīva.
Elisabeth Sophie Gyldenløve

Elisabeth Sophie Gyldenløve (Elisabeth Sophie Christiansdatter; født 1633, død 20. januar 1654) var datter av Christian IV og Vibeke Kruse.
Hun ble trolovet med Claus von Ahlefeldt da hun var 10 år gammelog giftet seg med han i juni 1648. Paret fikk et barn i 1650; Christine Sophie Amalie von Ahlefeldt.
Elisabeth Sophie Gyldenløve døde 21 år gammel og ble begravet i Sankt Nikolai kirke i Kiel 16. mars 1654.
Musikk i Skolen

Musikk i Skolen (MiS) er en norsk musikkorganisasjoner. De er en åpen medlemsorganisasjon for pedagoger, barnehager, skoler,, grupper og institusjoner  som jobber for å styrke barn og unges læringsarenaer med praktiskestetiske virkemidler. Organisasjonen er en del av Samarbeidsforum for estetiske fag (SEF), og er støttet av Kunnskapsdepartementet. Organisasjonen gir innspill til kultur- og utdanningspolitiske initiativ og vedtak, og gir høringssvar om skolens fag- og handlingsplaner.
Organisasjonens hovedformål er å gi barn og unge mulighet for å utøve og oppleve kulturelle aktiviteter både på skolen og i fritiden uavhengig av foresattes økonomi. MiS jobber politisk for å styrke musikkens og kulturens plass i samfunnet generelt, med hovedfokus på barn og unges oppvekstmiljø. Organisasjonen jobber også for å øke kulturfaglig kompetanse i nærmiljøet – både innenfor og utenfor skolen.
Organisasjonen arrangerer studieturer, konferanser og nasjonale fagsamlinger som Musikklærernes dag, og Afterwork/pedagogisk kafé, og holder kurs, seminarer, og større arrangementer som Skolenes sangdag. De er operatør for Syngende skole, har utviklet og driver Sangbanken, og nettressursbanken Musikkpaletten. Denne oppdateres jevnlig med nye undervisningsopplegg i tillegg til at MiS har sine egne utgivelser i serien «Musikk i Skolen inspirerer». Alt for målgruppen 1. - 10.trinn.
MiS sender ut nyhetsbrev 4-5 ganger pr år til medlemmer og andre interesserte.

Historie

MiS ble startet som en interesseorganisasjon av og for musikklærere i 1956, den gang under navnet Landslaget Musikk i Skolen.
I 2017 ble Musikklærerprisen etablert, og den deles årlig ut etter nominasjoner fra hele landet.