google/wiki40b huggingface dataset:
Matiarseeqqap Atuarfia

Matiarseeqqap Atuarfia («Matiarseeqqap skole») er folkeskolen i bygda Kullorsuaq, som er den nordligste bygda i Upernavik kommune, nordvest på Grønland.
Navnet betyr «Lille Matias' Skole», og refererer til en av de første lærerne i bygda, som het Matias. Skolen hadde 97 elever og 13 lærere i skoleåret 2006/07. Bygningsmassen ble utbygd og renovert i 1991, og består av til sammen 6 bygninger. Det største lokalet er også bygdas forsamlingshus. Skolen er også i ferd med å bygges ut, dette er forventet ferdig til 2008.
Hamearis lucina

Utseende

Hamearis lucina har mørk brun vingeoverside, med lysere gul-orange flekker. Vingeundersiden er lysere, brun-orange med lyse hvite og mørkere brunlige flekker. Den kan minne litt om en av flikvingene.

Levevis

Hamearis lucina lever i åpen edelløvskog. Hunnen velger Marianøkleblom (Primula veris), som vertsplante. Hun legger egg bare på planter som vokser i grensen til steder med skygge. Eggene legges i små grupper på 2-4 egg. 
Larveutviklingen tar 4-6 uker. Puppen overvintrer.
Hamearis lucina tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt, begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Parque Tarango

Parque Tarango er en økologisk park i bydelen Álvaro Obregón sørvest i Mexico by. Den har et areal på 16 hektar og har en avlang form. En stor del av parken er skog.
Bietia

Levevis

Disse billene lever på bakken.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Kina.
FNs Internasjonale Barneår

FNs Internasjonale Barneår ble markert over hele verden i 1979.
Det var UNESCO – FNs organisasjon for utdanning, vitenskap, kultur og kommunikasjon – som erklærte at i året 1979 skulle barns rettigheter vies særlig oppmerksomhet. Den 1. januar 1979 undertegnet FNs generalsekretær Kurt Waldheim denne erklæringen og markerte dermed starten på den verdensomspennende kampanjen som skulle pågå gjennom hele året.
2. divisjon fotball for menn 2003

Opp- og nedrykk

Vinneren i hver avdeling rykket opp til 1. divisjon, mens de tre siste lagene i hver avdeling rykket ned til 3. divisjon.
Opprykk: Pors Grenland, Kongsvinger, Vard Haugesund og Tromsdalen
Hønefoss hjelpefengsel

Historie

Etter at Hønefoss fikk bystatus i 1852 gikk det ikke lenge før behovet for et fengsel meldte seg. Regjeringen hadde alt i 1842 vedtatt å bygge en rekke nye fengsler i Norge. I 1859 var planene kommet så langt at det ble besluttet at tre av disse skulle legges til Buskerud. Ett på Nesbyen i Hallingdal, ett i Hokksund og ett i Hønefoss. Arkitekt Henrik Thrap-Meyer (1833–1910), som også har tegnet Victoria terrasse i Oslo, fikk oppgaven med å utforme det nye fengselet. Tomten ble innkjøpt for 400 spesidaler og byggingen kom i gang i 1863. Fengselet åpnet den 22. januar 1864 og hadde da plass for 17 innsatte fordelt på 12 celler. I tillegg disponerte politiet 2 celler.

Bygningsmassen

Fengselets hovedbygning består av en lav halvannenetasjes trebygning med sadeltak i såkalt senempirestil, med innslag av sveitserstil. Opprinnelig var taket utstyrt med arker, men disse ble fjernet (trolig sent på 1950-tallet). Trolig består hele første etasje av panelkledt tømmer, mens andre etasje kanskje er bindingsverk. Hovedbygget er kledt utvendig med stående skyggepanel. Vinduene i første etasje er krysspostvinduer av senempiretype. Geriktene er av klassisk type. Hovedinngangen består av en to-fløyet dør med et stående glassfelt i hver og et horisontalt glassfelt over. Inngangen var overbygget med skråtak oppført i sveitserstil. Opprinnelig var fengselet okerfarget, men i 1913 ble de originale fargene overmalt i hvitt og grått.
Fengselet ble etter hvert for lite. Dette gikk i første rekke ut over politiets to celler. Derfor ble fengselet utvidet med et nytt tilbygg, som sto klart den 4. mai 1932. Tilbygget inneholdt nye tre celler som politiet skulle disponere, noe de også gjorde fram til 1956. Da fikk de nye celler i bygget hvor det selv holdt til.

Annet

Da Hønefoss hjelpefengsel ble nedlagt mot slutten av 1995, var det ni celler i bruk og femten ansatte. Fra årsskiftet 1995/1996 var det slutt, selv om det nye fengselet fortsatt ikke var ferdig. Ringerike fengsel, som startet som et kretsfengsel, tok over: Dit kom den første innsatte den 17. februar 1997. For gamle Hønefoss hjelpefengsel skulle det imidlertid etter hvert bli nye oppgaver, om enn ikke som fengsel lenger.
Ringerike kommune overtok eiendommen etter Staten alt i 1995. Kommunen solgte det videre til et nylig etablert selskap kalt Hønefoss Fengselshage AS i 1999, men med klare føringer om hva bygningsmassen heretter kunne brukes til. Det ble tidlig klart at denne måtte kunne komme alle tilgode. I forbindelse med Hønefoss bys 150-årsjubileum i 2002, kjøpte Ringerikes Sparebank eiendommen og gjorde den om til en stiftelse, Ringerikes Sparebanks Kulturstiftelse. Banken ønsket å gjøre det gamle fengselet til en folkegave. 
Innenfor gjerdet til fengselet er det nå et trivelig parkområde. Den gamle luftegården har uteservering om sommeren. Her holdes det også konserter i sommersesongen. Bygningene ble restaurert, og deler av det gamle fengselet brukes som utstillingsgalleri og konsertlokale. I dag inneholder «Fengselet», som det nå heter, også kafé.
Da han døde i 2007 hadde den colombianske kunstneren Guillermo Silva Sanz de Santamaría utstilling i Fengselet.
Acanthops parva

Utseende

Arten er middelsstore og slanke knelere. De kjennes lettest på at forbeina er påfallende lange (minst så lange som mellom- og bakbein). Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Fasettøynene er mer eller mindre utstående, ofte spisse. Pronotum er mye lengre enn bredt. Forbeina er kraftige, lårene likevel mindre fortykket enn hos de fleste andre knelere. Forlårene- og -leggene har pigger på undersiden og griper mot hverandre for å holde byttet fast, som vanlig hos knelere. Forleggen har en krum, skarp spisstorn. Mellom- og bakbeina kan ha utvidete lår og legger, men føttene er slanke. Vingene er ganske variable og kan være reduserte. Forvingene er vanligvis hornaktige, av ulike form.

Utbredelse

Acanthops parva finnes på Brasil.
Spineugrapheus

Levevis

Larvene inne i små greiner og kvister.

Utbredelse

Artene lever på Madagaskar.
Closing Time (Doctor Who)

Handling

I sine siste dager besøker Doktoren Craig Owens (James Corden), men mystiske hendelser fører til et møte med Cybermennene.

Produksjon

Forfatter Gareth Roberts sa i et intervju at han vurderte å hente fram karakteren Craig når James Corden ble valgt og han fikk se utførelsen. Han sa "det føltes allerede som om han var en av "Who" familien". Det var også en ide om å hente fram Cybermen, fordi det ikke var noen andre gamle monstre i serien, og han tenkte "det skulle være en følelse av en historie om Doktorens siste kamp for å redde Jorda før han dro avgårde for å møte sin død".
Charles Percier

Liv og virke

Percier anses sammen med Pierre Francois Leonard Fontaine å ha skapt empirestilen, en nyklassisisme som var fundamentert på studier av arkeologiske levninger og funn. Percier studerte under Antoine-François Peyre og mottok i 1786 Prix de Rome. Sammen med Fontaine besøkte han Det franske akademi i Roma og kunne på stedet studere den romerske antikken.
Etter hjemkomsten til Paris ved midten av 1790-tallet ble de Frankrikes fremste innrednings- och møbelarkitekter og fikk mengder av bestillinger. I 1801 utnevte Napoleon I Fontaine til statlig arkitekt, en tjeneste han kom til å dele med Percier til og med 1804. De var ansvarige for å innrede palasser i Fontainebleau, Strasbourg og Versailles. De omgestaltet Rue de Rivoli og Rue de la Paix i Paris til paradegater med representative enhetlige fasader med arkader i grunnetasjene.
Som deres mest framstående verk pleier man å fremheve Arc de Triomphe du Carrousel (1806-1807) som står ved Louvre. Triumfbuen er inspirert av Septimius Severus' triumfbue i Roma (Septimius Severus-buen).
Percier og Fontaine utgav ut hefter med tegninger som ble spredt over hele Europa, soe som i sin tur bidro til å spre empirestilen, mest er Recueil de décorations intérieures (1812).
De to arkitektene levde sammen, formodeltlig i et parforhold.
I korps (USA)

I korps (I Corps) er et korps i den amerikanske hæren, med hovedkvarter på Fort Lewis i Washington. Korpset har sin historie helt tilbake til den amerikanske borgerkrigen og ble opprettet i mars 1862 som en del av den føderale unionshæren.
Microlinyphia pusilla

Utseende

Microlinyphia pusilla er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Microlinyphia pusilla er predatore og bygger små teppelignende fangstnett, disse har flere «etasjer» med tallrike silketråder som går på kryss og tvers. Edderkoppen henger vaktsomt, oppned (med buken opp), litt høyt i fangsnettet. De er hurtige edderkopper og tar straks et eventuelt byttedyr. Om de blir forstyrret klatrer eller slipper de seg ned fra nettet.
Kjønnsmodne hanner bygger sjeldent fangstnett, men vandrer vanligvis rundt på leting etter en hunn. De lever vanligvis ikke lenge etter en parring.
Pselaphelia

Utseende

Middelsstore (vingespenn 50-75 millimeter), gulbrune påfuglspinnere med nokså spinkel kropp og store, brede vinger. Forvingen er litt tilspisset men ikke sigformet. Begge vingepar har en mørkbrun, smal tverrstripe, forvingen har gjerne i tillegg en kraftigere stripe som går ut fra vingeroten og møter tverrstripen. Vanligvis har begge vingepar små øyeflekker i midten, og 2-3 tynne, bølgete tverrbånd.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika.
Hemma av Gurk

Barndom

Hun ble født som grevinne av Zeltschach og i slekt med Luitpolding-dynastiet som styrte Bayern, og i forlengelse av det av keiser Henrik II. Hun ble oppdratt i Bamberg av keiserinne Kunigunde av Luxemburg.

Virke

Hemma giftet seg tidlig med grev Wilhelm av Friesach og Sanngau. De hadde to sønner, Hartwig og Wilhelm. Både Wilhelm, Hartwig og Wilhelm ble drept senest i 1036.
Etter etktemannens (og sønnenes) død var Hemma blitt en av sin tids rikeste fruer. Arven etter bestemoren og ektemannen omfattet store besittelser i Gurk- og Metnitzdelene, rundt Friesach og Völkermarkt i Kärnten, i Friaul, i Obersteiermark i Enns-, Palten-, Liesing-dal og ved Pyhrnpass, i Untersteiermark i Sanntal (rundt Cilli og Weitenstein) og mellom elvene Savinja, Save og Sotla, og i Unterkrain mellom Save og Krka.
Hemma ville grunnlegge to klostre. Gods for grunnleggelsen av det ene klosteret, i Ennstal, overdro hun yil erkebiskopen i Salzburg, Baldwin. Først tretti år senere ble imidlertid klosteret grunnlagt - Stift Admont (1074), grunnlagt av erkebiskop Gebhard som eget kloster i Salzburg.
Hemma selv grunnla ifølge urkunde av 1043 et kvinnekloster i Gurk. Det var et adelig Damenstift uten fast ordensregel. At Hemme salv senere trådte inn her som legsøster er riktignok ikke bevist ut fra kildene, men det er ikke usannsynlig at denne overleveringen stemmer. Hemmas dødsdag, 29. juni, nevned i dødebøkene i  Admont, Ossiach og Gurk. Dødsåret er ikke nevnt, men er beregnet å sannsynligvis være 1045.
Hemma grunnla også en rekke kirker. Med sikkerhet gjelder det kirkene i Gurk, Grafendorf ved Friesach, Lieding, Glödnitz, St. Radegund am Hohenfeld, Lorenzenberg bei Micheldorf, St. Georgen am Weinberg, St. Margarethen bei Töllerberg og St. Lambert/Lamprecht på Lamprechtskogel nær Waisenberg. Hun tilskrives også kirkegrunnleggelser i Pisweg, St. Georgen bei Straßburg, Kraßnitz, St. Peter und Paul in Hart im Glantal og Wieting (Kärnten). Sntallet er forbløffende; før Hemmas tid er det bare dokumentert rundt 20 kirker i hele Kärnten.
Hemma av Gurks formue ble forvaltet slik at Gurk bispedømme ble til som resultat av hennes gavmildhet. Hun ble lagt i krypten i domkirken i Gurk i 1174, og har ligget der siden.
Hun ble saligkåret den 21. november 1287 og helliggjort den 5. januar 1938 av pave Pius XI. 
Hemma av Gurk blir også anerkjent i Slovenia og Steiermark, og pilgrimreiser til Gurk, som det var slutt på under konfliker på 1900-tallet, er tatt opp igjen.
ISO 3166-2:KI

ISO 3166-2:KI er Kiribatis del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Kiribati er det definert koder for tre øygrupper. Inndelinga er geografisk, da Kiribati ikke har noen administrative inndelinger.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er KI, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Kiribati. Andre del er en bokstav.
Opera Comique (Oslo)

Opera Comique var Norges første permanente operakompani. Kompaniet var i drift fra 1918 til 1921.

Miljøet

I 1918 var det allerede et etablerte miljø for forlystelser i Stortingsgata. Området hadde bla. Musikk, Brødrene Hals (Stortingsgata 22-24, 1880); Total, Tivoli (Stortingsgata 20, 1890); Teater, Nationaltheatret (Stortingsgata 15, 1899); Servering, Theatercaféen ( Stortingsgata 24, 1900); Revy, Chat Noir (Klingenberggata 5, 1912); Kino, Kinematograf-Teatret (Stortingsgata 12, 1904), Bio-Kino (Stortingsgata 14, 1911), Kosmorama (Stortingsgata 4, 1910), Boulevard (Stortingsgata 10)

Bygget

Stortingsgata 16 ble byggemeldt i 1917, som forretningsbygg med scene. Et stort engasjement førte frem til at det ble bestemt, siden Oslo mangler en opera, så skal scenen i Stortingsgaten 16 være en opera. Bygget sto ferdig i 1918, etter tegninger fra Henry Coll.

Scenen

Åpningsforestillingen sto 30. november 1918. Benno Singer, direktøren på Tivoli, hadde tatt ansvar for opprettelsen av scenen, etter at det ble klart. Etableringen av en permanent opera i Oslo ga norske operasangere en mulighet til å utvikle seg på hjemmebane, og blant andre Kirsten Flagstad (1895–1962) opptrådte her.
Kunstnerisk leder i disse tre årene var den ungarske tenor Alexander Varnay (1889–1924) som var far til operasangeren Astrid Varnay (1918–2006). Også hans kone, koloratursopranen Maria Yavor (1889-1976) var med.
Den norske maler Jens Wang (1859–1926) stod for dekorasjonene. Orkesteret bestod av 36 mann, et kor på 40 og ballett på 20 medlemmer.

Nedleggelse

Det opprinnelige engasjementet for opprettelsen av en opera viste seg å ikke være nok til å drifte en hel scene, så i 1921 gikk det konkurs og la ned. Virksomheten fortsatte som scene for operetter og revy, under nytt navn, Casino.

Arv

I løpet av to og et halvt års drift hadde Opera Comique 26 premierer. Det var bl.a. gjestespill med Die Walküre med tyske sangere. Og ellers Tannhäuser, bl.a. Otello med Slezak, Die Zauberflöte, Evangeligemanden, Un Ballo in Maschera, La Juive, Tosca, Die Entfürung aus dem Serail, La Fanciulla del West, Rigoletto, Bruderovet av Schjeldrup, Pagliacci, Cavaleria Rusticana, Samson et Dalila, Den solgte brud, Don Pasquale, Norma.
Jakten på fjellets hemmelighet

Handling

Susan Stevenson og hennes bror Arthur Weisser går av et fly i Ny-Guinea for å lete etter Susans mann. Her møter de Dr. Edward Foster, og de tre drar inn i jungelen sammen, hvor de blir vitne til flere grusomheter. Målet deres blir etter hvert å finne et sagnomsust og hellig fjell som er bosted for en primitiv stamme av kannibaler. Snart jaktes de på av blodtørstige kannibaler, og de fatter særlig interesse for Susan, som de tror er en gudinne.

Om filmen

Den ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble i 1987 lansert på video av Panorama under tittelen Jakten på fjellets hemmelighet. Denne versjonen var betydelig kortere enn originalen (i følge videocoveret 1 time og 20 minutter). En britisk utekstet versjon med tittelen Prisoner of the Cannibal God, utgitt av Houshin i 1980, var tilgjengelig på det norske videomarkedet på begynnelsen av 1980-tallet.
Bergerlinna

Bergerlinna er navnet på bruksbanen som gikk fra Dal stasjon til Berger Bruk ved Hurdalssjøen. 
Banen ble ferdigstilt til Hovedbanens åpning i 1854. Trekkraften var hester. Skinnene ble lagt på langsgående stokker, samme metode som også hovedbanen ble bygget med, men som der ble skiftet ut på 1860-tallet. Bergerlinna beholdt denne sportypen hele tiden, og det er fremdeles mulig å finne igjen stokkene på enkelte deler av traseen i dag. I 1895 ble banen nedlagt. 
På Berger ved Hurdalssjøen var det både sagbruk og glassverk. Begge deler er i dag revet og arealene dyrket opp. Traseen til Bergerlinna ligger likevel igjen som en overgrodd skjæring i landskapet mellom jordene nærmest Hurdalssjøen, mens den nederste delen mot Dal er gjort om til grusveg.
Rhinthon

Utseende

Middelsstore (vingespenn gjerne 30-40 millimeter), brunlige smygere. Forvingene er nokså lange og spisse. Vingene har noen store, hvite flekker. Kroppen og vingenes rot kan være kledt med blågrønt metalliske skjell.

Levevis

De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Mexico til Ecuador, også på noen av øyene i Karibia. Streifdyr kan forekomme så lang nord som Texas.
Popular Front for the Liberation of Oman

Popular Front for the Liberation of Oman (Arabisk: الجبهة الشعبية لتحرير عُمان – al-Jabha al-Sha'abiya li-Tahrīr 'Uman, PFLO) var en marxistisk og nasjonalistisk revolusjonær arabisk bevegelse i Oman. Organisasjonen ble opprettet i 1962 for å bekjempe det omanske sultanatet, og begynte sin væpnede kamp tre år senere. Organisasjonen led til slutt et militært nederlag etter at Iran intervenerte under Dhofar-opprøret, som innen 1975 var blitt slått ned. Siden har organisasjonen fungert som et politisk parti, og heter idag People's Democratic Front of Oman (al-Jabhah al-Sha'abiyah al-Dimuqratiyah al-'Umaniyah, PDFO).
Løksuppe

Løksuppe (fransk: Soupe á l'oignon eller Soupe d’oignons aux Halles etter et sted i Paris, Hallene), er en fransk klassisk matrett som begynte som en rett for fattige, men som med årene har vokst i anseelse og som er blitt noe som de fleste knytter helt spesielt til Frankrike. Det finnes mange forskjellige varianter og vis å tilberede suppen på på, men de felles grunnleggende ingrediensene er brød, buljong og løk. Suppen er enkel og rask å lage og fortæres oftest til hverdags eller som en forrett. Den er populær i Frankrike, Europa i alminnelighet og i USA.

Fransk løksuppe

Den franske versjonen av løksuppe serveres med en brødskive flytende i tallerkenen, i blant ostegratinert. Vel så vanlig er at brødet er i form av krutonger. Oppskriftene foreskriver ofte at løken må kokes langsomt så den blir karamellisert, og at det skal tilsettes brandy eller sherry til slutt.

Historie

Suppen er opprinnelig fra Frankrike. Ifølge en kulinarisk legende er suppens opphav  en restaurant nær markedet «Belly av Paris» og var fremst til for de fattige idet løken var en grønnsak som samtidig gav energi og tok knekken på bakterier samtidig som den var billig. En annen historie er at suppen skal ha blitt oppfunnet av kong Ludvig XIV av Frankrike etter at han hadde tilbragt en natt i en jaktstue der produktene løk, olje og champagne var de eneste tilgjengelige; av det gjorde han løksuppe.
Teater Øst

Teater Øst er en frittstående teatergruppe med base i Oslo.

Oppstart og medlemmer

Teater Øst ble stiftet i 2009 av Jalil alAbody og Svend Erichsen.
Navotas

Navotas (offisielt City of Navotas) er en by på øya Luzon i Filippinene. Den ligger i Metro Manila og hadde 249 463 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Byen er inndelt i 14 smådistrikt, barangayer, samtlige er tettstedsdistrikter.
Sagard

Sagard er en kommune i Vorpommern-Rügen - distriktet, i Mecklenburg-Vorpommern, Tyskland.

Historie

Sagard er først nevnt i 1250 som Zagard. Navnet på kommunen Sagard kommer fra savisk og betyr noe sånt som palisade eller befestet bosetning. Dette viser til en slavisk borgmur fra det 12. århundre som tidligere lå her, men den er siden blitt jevnet med jorden.
Rundt 1750 ble spiren for et kursted lagt her, og i 1795 etablerte pastor Heinrich Christoph von Willich og hans bror, legen dr. Moritz von Willich, et kurbad. Badeanlegget varte frem til ca 1830. I dag er den historiske Brunnenaue Park (Historische Parkanlage Brunnenaue) som  minner om det tidligere idylliske spapark med sine promenader, fontener og badehus.
Saint-Fargeau (Paris Metro)

Saint-Fargeau er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 3bis.
Korpiklaani

Medlemmer

Under navnet Shaman var Jonne Järvelä det eneste faste medlemmet
Grasfamilien

Gras til mat, fôr og grøntanlegg

Grasplantene har vært benyttet fra førhistorisk tid og har blitt brukt som mat til mennesker i form av korn, og som fôr til husdyr. Fra gras til mat er det det modne frøet (kornet) som er den viktige delen av planta. Kornet ble sådd om våren, i våronna, og høstet om høsten, i skuronna.
Fra gras til fôr er det bladene og stenglene som utgjør den viktige delen av avlinga. Gras til fôr beites direkte eller høstes flere ganger i sesongen (slåttonn) og konserveres enten ved tørking til høy eller ensileres som silofôr i tårnsilo, plansilo eller rundballer.
Operasjonsgruppesjef

Operasjonsgruppesjef (ofte forkortet opsgruppesjef) er leder for en luftvings flyoperasjoner. Posisjonen innehas typisk av en oberstløytnant.
Rollen som operasjonsgruppesjef (Wing Commander (Flying) eller Wing Leader) oppsto i Royal Air Force under andre verdenskrig, da overordnede jagerflygere, som regel med grad av wing commander eller oberstløytnant, fikk ansvar for koordinering av operasjoner som involverte flere skvadroner. I begynnelsen var det tre skvadroner, seinere kunne det bli opptil fem i en slik ving. Tidligere var slike operasjoner blitt ledet av eldste eller mest erfarne sjef i skvadronene som var involvert. 
Opsgruppesjefer fikk lov til å merke flyene med initialene sine.