Nepal Kamyunishta Parti (Ekda Kendra)

Forhistorie

Utgangspunktet for NKP (EK) var NKP (Chautho Mahadhiveshan) (parentesen betyr fjerde landsmøte). Stifta i 1974 og med Mohan Bikram Singh og Nirmal Lama i ledelsen som et parti som bygde på marxismen-leninismen Mao Zedongs Tenkning og forberedte en væpna arbeider- og bonderevolusjon, blei NKP (CM) 1970-tallets største og viktigste kommunistparti i Nepal.
Partiet blei svekka av en serie splittelser på 1980-tallet. I 1983 blei Singh kasta ut av Nirmal Lama (i følge andre gikk han ut etter eget valg), tok med seg en stor del av medlemmene og stifta NKP (Masal). Blant de som fulgte Singh, var Prachanda og Baburam Bhattarai. I 1985 sprakk majoriteten ut av Singhs NKP (Masal), og stifta et nytt parti med et svært likt navn: NKP (Mashal). Prachanda var med over i det nye partiet, og blei etter ei tid partisekretær der.
1980-tallet slutta med den store demokratirevolusjonen (Jana Andolan) mot det kongelige diktaturet. Denne tida førte også til en serie sammenslåinger i den oppsplitta nepalske kommunistiske bevegelsen.
NKP (Chautho Mahadhiveshan), nå leda av Nirmal Lama, gikk høsten 1989 inn i et forbund av 7 i hovedsak moderate kommunistpartier, som blei kjent som ULF. ULF spilte sammen med Nepals Kongressparti ei dominerende rolle i demokratiopprøret i 1990. De sto for ei relativt moderat linje, og gjorde viktige politiske kompromisser med kongen ved avslutninga av opprøret.
NKP (Mashal), nå leda av Prachanda, NKP (Masal), leda av Mohan Bikram Singh, og noen mindre grupper, laga den revolusjonære fronten Samyukta Rashtriya Janaandolan som kritiserte ULF og Kongressen fra venstre.
Etter at demokratiopprøret var over, sprakk begge disse frontene. De ledende partiene i ULF forsøkte først å få til et valforbund med Kongresspartiet. Da det ikke gikk, stifta de i januar 1991 det nye, moderate kommunistpartiet NKP (Ekikrit Marksbadi ra Leninbadi) også kjent som UML.
Prachandas NKP (Mashal) ville delta i valget i 1991. Singh var derimot prinsipielt mot å delta i valget. Ei mindre gruppe, leda av Baburam Bhattarai, var uenig med Singh, brøyt ut og laga sitt eget NKP (Masal).

NKP (Ekda Kendra) stiftes

I november 1990 slo flere partier og grupper seg sammen til det nye partiet NKP (Ekda Kendra).
De viktigste var Prachandas NKP (Maskal) og Nirmal Lamas NKP (Chautho Mahadhiveshan). Mindre grupper var NKP (Janamukhi) og Proletarians Workers Organisation leda av Ruplal Bishvakarma.
Baburam Bhattarais splittgruppe fra Singhs NKP (Masal) gikk ifølge noen kilder med i det nye partiet fra denne kongressen. Men andre hevder at splittelsen i NKP(Masal) først skjedde i mars 2001 og Bhattarais NKP(Masal) gikk inn i NKP(EKM) kort tid etterpå.
Den viktigste av disse partiene var Prachandas Mashal. Det nye partiet vedtok at det bygde på marxismen-leninismen og maoismen, ei formulering som NKP (Mashal) hadde begynt å bruke i 1986. Prachanda blei også generalsekretær.
Partiet vedtok at det skulle forberede et væpna opprør for å gjennomføre en nydemokratisk revolusjon. Valgdeltakelse skulle bare ha til hensikt å fremme det revolusjonære arbeidet og forberede revolusjonen.
Det var derfor naturlig at partiet fungerte illegalt og under jorda. Prachanda, som hadde jobbet illegalt under diktaturet og opprøret våren 1990, sto heller ikke nå offentlig fram.
For å delta i valget stifta partiet en egen masseorganisasjon eller valgfront, Samyukta Janamorcha Nepal (forkorta SJM), med Baburam Bhattarai som leder. Han blei dermed i praksis også den mest kjente offentlige talspersonen for det nye partiet.

NKP (Ekda Kendra) fram til mai 1994

Valget i 1991 blei en stor framgang for partiet. SJM fikk 9 representanter, og blei 3. største parti i parlamentet. Det var også det eneste av de større partiene som hadde et flertall av representanter fra nasjonale minoriteter.
I 1991 og 1992 sto NKP (Ekda Kendra) i spissen for store demonstrasjoner i Kathmandu og andre storbyer, ofte sammen med Singhs NKP (Masal). I flere tilfeller skøyt politiet, og mange blei drept.
Nepals Kongressparti, som danna regjering aleine etter valget, blei en skuffelse for mange som hadde venta store reformer etter demokratiopprøret, som jordreform, store framganger når det gjaldt kvinnefrigjøring og frigjøring for lavkaster, økte rettigheter for nasjonale minoriteter osv. Tvert imot hadde Kongressen lagt seg på en forsiktig, moderat politikk som tok med seg mye fra de siste åra av det kongelige diktaturet. Mange monarkistiske politikere fra grunn- og mellomplanet under diktaturet hadde også gått inn i Kongresspartiet. Dette skapte økende misnøye blant store masser som hadde venta mer av revolusjonen.
Kongresspartiet vant lokalvalga i 1992. SJM gjorde det godt i den vestlige delstaten Rolpa, der partiet var i stand til å ta over lokalregjeringnene i mesteparten av delstaten, og i en del naboområder. Kongresspartiets antidemokratiske innenriksminister og lokale partiapparat, der det nå satt mange gamle monarkister fra diktaturets tid, svarte med harde forfølgelser mot lokale kommunister og fattigbønder.
Prachandas og B. Bhattarais fløy i NKP (Ekda Kendra) oppfatta dette som at situasjonen holdt på å modnes for å starte revolusjonen.

NKP (Ekda Kendra) sprekker i mai 1994

I mai 1994 sprakk NKP(Ekda Kendra) i to partier, som begge gjorde krav på navnet.
Det virker klart at majoriteten av partimedlemmene fulgte fløya til Prachanda og Baburam Bhattarai.
Ei minoritetsfløy fulgte Nirmal Lama. Blant dem var bl.a. Ruplal Bishvakarma.
Bruddet skyldtes uenighet om tida var inne for å starte det begge fløyer kalte folkekrigen. Prachanda/Bhattarais fløy mente at det nå var på tide å sette farten opp og starte konkrete forberedelser. Nirmal Lamas fløy mente at tida ikke var inne.
Bruddet i partiet blei fulgt av et brudd i Samyukta Janamorcha Nepal, som nå også blei splitta i to organisasjoner som begge gjorde krav på samme navn.
Her fulgte 6 av de 9 representantene Nirmal Lamas fløy, som blei kjent som SJM (Vidya) (etter navnet på Lama-fløyas nye leder for sitt SJM, Niranjan Govinda Vidya).
Prachanda-fløya blei fra nå av kjent som SJM (Bhattarai), og beholdt 3 representanter, inklusive de fra Rolpa.

NKP (Ekda Kendra) (Prachanda) blir NKP (Maobadi)

Nepals maoistparti rekner bruddet i mai 1994 som sin stiftelsesdato. Men Prachandas og Baburam Bhattarais fløy fortsatte å bruke navnet NKP (Ekda Kendra) fram til mars 1995.
Partiet fortsatte etter splittelsen å kjempe for at deres valgfront Samyukta Janamorcha Nepal skulle ha rett til å stille opp til valget i 1994.
Da en domstol ga denne retten til Lama-fløyas SJM (Vidya), erklærte Prachanda-fløya at den ikke mer ville stille til valg.
(Etter dette fortsatte maoistenes SJM som en front for tilhengere av opprøret, fram til organisasjonen formelt blei nedlagt i februar 2000 og erstatta av de såkalte folkekomiteene.)
(Det har vært diskutert om opprøret i 1996 kunne ha blitt unngått, dersom Bhattarais SJM hadde fått retten til å stille til valg i 1994. En høyesterettsdom i 1997 sa faktisk at den skulle hatt retten til navnet i valget, uten at det hadde praktisk betydning. Men ettersom partisplittelsen i mai 1994 skyldtes uenighet om opprør på kort sikt, virker dette ikke sannsynlig.)
Prachandas NKP (Ekda Kendra) intensiverte nå forberedelsene til å starte folkekrigen, bl.a. på grunnplanet i Rolpa og andre utkantdistrikter der det sto sterkt.
Det skjedde en omfattende utskifting av medlemmer, der eldre medlemmer som ikke var klare til å bli med på et opprør på landsbygda gikk ut, mens unge folk, særlig med bakgrunn som fattigbønder, lavkaster og politiske minoriteter, blei rekruttert.
På partiets 3. plenum i mars 1995 blei det vedtatt å starte opprøret. Partiet skifta også formelt navn til NKP (Maobadi). Det partiet kalte folkekrigen starta 13. februar 1966.
(For historie etter dette, se artikkel om Nepals Kommunistiske Parti (maoistisk).

NKP (Ekda Kendra) (Nirmal Lama) 1994 til 2002

Nirmal Lamas fløy av NKP (Ekda Kendra) stilte til parlamentsvalget i 1994 gjennom sin del av valgorganisasjonen, Samyukta Janamorcha Nepal (Vidya). Men til tross for at 6 av 9 representanter fra valget 3 år før fulgte Lama, blei resultatet dårlig. SJM (Vidya) fikk under 1/3 av stemmene som SJM fikk i 1991, og ingen representanter.
Dette viste at et flertall av både medlemmer, aktivister og velgere hadde fulgt Baburam Bhattarais fløy. Lamas NKP (Ekda Kendra) og SJM var redusert til et blant mange andre ikke-representerte parlamentariske småpartier.
Ved valget i 1999 fikk partiet et mindre parlamentarisk comeback. Det stilte færre kandidater og mista 1/4 av stemmetallet, men fikk valgt inn 1 representant.
I de kommende 3 åra, før kong Gyanendra oppløste parlamentet høsten 2002, tok partiet omtrent samme parlamentariske stantpunkter som de to andre kommunistiske småpartiene Rashtriya Jana Morcha (valgfronten til NKP (Masal)), og Nepal Mazdoor Kizan Party. Disse partiene stemte mot innskrenkninger i det parlamentariske demokratiet, opptrapping av krigen, osv. mens de andre partiene i parlamentet (inklusive det store, moderate kommunistpartiet UML) stort sett stemte for.
Nirmal Lama døde i 2000. Det er vel grunn til å tro at det rydda veien for at partiet slo seg sammen med partiet til hans gamle fiende, Mohan Bikram Singhs NKP (Masal).
I samme periode innleda NKP(Maobadi) en sjarmoffensiv for å vinne over partiet. Maoistene kalte NKP(EK) «et marxist-leninistisk parti», og det partiet som sto dem nærmest i nepalsk politikk. (Singhs NKP(Masal) blei i motsetning til det kalt «revisjonistisk».
NKP (EK) valgte likevel Singh og Masal. I juli 2002 blei partiene forent. Det nye partiet fikk et navn som var slått sammen av de to gamle partinavna: NKP (Ekda Kendra Masal).
De to partienes valgfronter blei slått sammen til Janamorcha Nepal.