Braathens SAFE Flight 139

Braathens SAFE Flight 139 var en flykapring som fant sted i Norge den 21. juni 1985. Hendelsen skjedde ombord på en Boeing 737-205 tilhørende Braathens SAFE som var på en planlagt tur fra Trondheim lufthavn, Værnes til Oslo lufthavn, Fornebu. Flykapreren var Stein Arvid Huseby, som var full under det meste av hendelsen. Det var den første flykapringen som skjedde i Norge. Kapringen resulterte ikke i noen dødsfall eller skader. Huseby ble dømt til tre års fengsel og fem års sikring.
Huseby var bevæpnet med en luftpistol som han benyttet til å true kabinpersonalet og instruerte kapteinen til å fortsette til den planlagte destinasjonen, Fornebu. Han påstod (uriktig) at han hadde plassert eksplosiver ombord. Hans krav var å gjøre en politisk uttalelse og snakke med statsminister Kåre Willoch og justisminister Mona Røkke. Flymaskinen landet klokken 15:30 på Fornebu og ble omringet av politiet. Etter en time slapp Huseby fri 70 gisler mot at flymaskinen ble flyttet nærmere terminalbygningen. 30 minutter senere slapp Huseby fri de resterende passasjerene. Han drakk i løpet av hele hendelsen og klokken 17:30, etter at han hadde konsumert flyets hele beholdning av øl, overga han våpenet i bytte mot mer øl. Flyet ble øyeblikkelig stormet og Huseby ble arrestert.

Kapring

Kapringen skjedde ombord på Braathens SAFE Flight 139 på vei fra Trondheim lufthavn, Værnes til Oslo lufthavn, Fornebu. Flymaskinen var en Boeing 737-205, ved navn Harald Gille (oppkalt etter kong Harald IV Magnusson Gille) med registrering LN-SUG. Dagen før kapringen ble Huseby uteksaminert fra videregående skole hvor han studerte helse og sosialarbeid. Morgenen etter uteksamineringen  kjøpte han en Gamo Falcon  luftpistol i Trondheim, fra en forretning i Olav Tryggvasons gt. Våpenet var i hans håndbagasje når han gikk ombord i flyet på Trondheim lufthavn, Værnes, hvor det ikke var noen sikkerhetskontroll på den tiden. Han valgte et sete bak i flymaskinen. Mens de var i luften viste kapreren luftpistolen til en flyvertinne og ba henne informere kapteinen at han ønsket kontroll over flymaskinen, men at alt annet skulle fortsette som planlangt. Flyvertinnen og senere kapreren benyttet intercom for å kommunisere med piloten. Politiet ble informert om hendelsen via trafikkontrollen 15:05.  En passasjer fikk tatt et bilde av kaprer, og det ble trykt i Adresseavisen dagen etter.
Flyet landet på Fornebu klokken 15:30, 15 minutter etter planen. Flyet parkerte på en plass 700 meter fra terminalen. Det ble øyeblikkelig omringet av politiets beredskapstropp, samt tjenestemenn fra Asker og Bærum politidistrikt. To spesialtrente polititjenestemenn ble plassert i kontrolltårnet, hvor de forhandlet med Huseby. Fornebu ble stengt, og all trafikk ble omdirigert til Gardermoen. Passasjerene ble ikke informert om hendelsen før flymaskinen var omringet av politiet. Kapreren informerte passasjerene og besetningen feilaktig at han hadde plassert eksplosiver på toalettene, men at ingen ville bli skadet hvis de samarbeidet. Huseby var kledd i en dress med solbriller. Passasjerene ombord beskrev hans fremtoning som rolig.. Under hele hendelsen ba Huseby gjentatte ganger om øl, som han drakk.
Husebys krav var å få snakke med statsminister Kåre Willoch og justisminister Mona Røkke, begge fra  Høyre. Han ønsket også å holde en pressekonferanse på Fornebu. Huseby var utilfreds med den behandling han hadde fått etter at han forlot fengselet. Han krevde å få garantier for bedre behandling og økonomisk sikkerhet fra myndighetene. Politiet forhandlet med Huseby med hjelp av en psykolog. En time etter landingen ble 70 passasjerer sluppet ut av flyet. Den første gruppen var passasjerer som hadde påstått å ha overganger til andre flyvninger. I bytte ble flymaskinen flyttet nærmere terminalbygningen hvor de ble forhørt av politiet. De resterende passasjerene ble sluppet ut 30 minutter senere. Kun fem besetningsmedlemmer ble igjen.
En venn av Huseby assisterte politiet i forhandlingene. Klokken 18:30 var flyet tomt for øl og Huseby gikk med på å kaste våpenet ut av et vindu i bytte mot mer øl. Dette ble levert av en politimann i sivil. Flymaskinen ble deretter øyeblikkelig stormet av beredskapstroppen som arresterte Huseby. Ingen ble skadet under flykapringen.

Etterspill

Stein Arvid Huseby, opprinnelig fra Karmøy, var den gang 24 år gammel. Han var akkurat uteksaminert fra en kristen videregående skole i Trondheim. Han hadde tidligere blitt dømt fem ganger for voldelige lovbrudd, inkludert væpnet ran av en drosje og for å ha truet en lensmann med hagle. Han ble slått og mishandlet av sin far, og startet å drikke som 13.-åring. Han mistet jobben som sjømann på grunn av fyll, og ble i en alder av 19 lagt inn på en psykiatrisk institusjon i 1980. I 1983 begynte han på en kristen skole og klarte å holde seg borte fra alkohol i to år, men startet opp igjen like før hendelsen. Han uttalte at han var redd for å miste sine venner på grunn av alkoholmisbruket.
I løpet av rettssaken uttalte Huseby at han ønsket hjelp fra samfunnet og oppmerksomhet rundt sin sak. Han uttalte dog at han angret på at han gjorde dette ved å utføre en flykapring. Han uttalte at alt han ønsket å gjøre var å sende en melding til justisministeren og statsministeren om at han trengte hjelp og at han ikke hadde som mål at passasjerene skulle få vite om hans trusler. Huseby sa at flykapringen var en spontan handling og at han planla å utføre et væpnet ran og ta gisler på Hotel Scandinavia i Oslo. Hans forsvarsadvokat argumenterte at Huseby ikke utførte en flykapring i lovens forstand, men hadde i stedet tatt gisler, som ville resultere i en lavere straffeutmåling. De rettsoppnevnte psykologene uttalte at Huseby hadde hatt en vanskelig oppvekst og at var blitt definert som alkoholiker i en alder av 17 år. De betraktet ham for å ha underutviklede evner til å ta rasjonelle beslutninger og svak psykisk helse. De uttalte også at han utførte kriminelle handlinger for å på grunn av sitt dårlige selvbilde. Den 29. mai 1986 ble Huseby funnet skyldig i flykapring i Eidsivating lagmannsrett. Han ble dømt til tre års fengsel og fem års sikring.