google/wiki40b huggingface dataset:
Curtiss F6C Hawk

Varianter

F6C-1 – Fem F6C-1 ble levert til U.S. Navy fra september 1925. Denne modellen var stort sett identisk med P-1, men kunne påmonteres flottører. To F6C-1 ble senere oppgradert til samme standard som F6C-2.
F6C-2 – Denne versjonen ble levert til U.S. Navy fra november 1925, og skilte seg fra F6C-1 ved en forsterkning av skroget og andre endringer nødvendig for bruk på hangarskip. I alt seks F6C-2 ble bygget, inkludert to ombygde F6C-1.
F6C-3 – 35 F6C-3 ble levert til U.S. Navy fra oktober 1926, og to F6C-1 ble i tillegg oppgradert til F6C-3 standard. Denne versjonen tilsvarte P-1A, men brukte én 7,62 mm mitraljøse og én 12,7 mm mitraljøse som standard bestykning.
F6C-4 – 31 F6C-4 ble levert til U.S. Navy fra februar 1927, utstyrt med Pratt & Whitney R-1340 Wasp 9-sylindrede luftavkjølte stjernemotorer etter at U.S. Navy hadde bestemt seg for å kun bruke stjernemotorer av vedlikeholdshensyn.
Rune Sundby (album)

Rune Sundby er et musikkalbum med Rune Sundby, utgitt i 1976. Dette er hans eneste album som soloartist.
Periboeum

Utseende

Middelsstore, slanke, rødbrunlige trebukker, av og til med gule flekker. Antennenene er betydelig lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, i alle fall de indre leddene med en pigg i spissen. Pronotum er sekskantet, hvelvet med en liten tann på hver sider. Dekkvingene er avsmalnende bakover og ender i en tann. Beina er påfallende lange, lårene litt klubbeformede.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Panama i nord til Argentina i sør.
Pablo Escobar

Bakgrunn

Pablo Escobar begynte sin kriminelle løpebane som biltyv i hjembyen Medellín. Han stjal biler, plukket dem fra hverandre og solgte dem som deler. I tillegg solgte han cigaretter til små bedrifter, samtidig som han fraktet kokain rundt om i Colombia. Slik introduserte han seg for narkotikamiljøet i Colombia.

Narkotika

Han gikk deretter over til kokainsalg og begynte byggingen av sitt narkotikaimperium.
I 1976, da han var 26 år, giftet han seg med den 15 år gamle María Victoria, og sammen fikk de to barn.
For en del av sine enorme inntekter kjøpte han en eksklusiv hacienda, en privat dyrehage, fly og biler. Han støttet flere husprosjekt, bygde flere kirker og sponset flere fotballag, og på den måten ble han populær blant den fattige befolkningen. Pablo Escobar var en nådeløs person, og hans motto var «Plata o plomo», som betyr «sølv (penger) eller bly», noe som medførte at enten godtok man en bestikkelse, ellers ble man skutt.

Jakten på Pablo Escobar

Lenge var Pablo Escobar Colombias eget problem, de amerikanske myndighetene brydde seg lite om ham. Men da Escobars hær bombet et passasjerfly, der hensikten var å myrde presidentkandidaten César Gaviria, reagerte de amerikanske myndighetene. Det viste seg at Gaviria ikke var på flyet, men det var derimot to amerikanske statsborgere. USA og Colombia startet dermed jakten på Pablo Escobar sammen.
Han overga seg til myndighetene i 1991. Escobars krav var at han skulle få bygge sitt eget fengsel (La Catedral), noe han gjorde. Han skulle også bestemme vakter og medfanger selv. Myndighetene måtte holde seg 3 km unna fengselet for at avtalen skulle gjelde. Det gikk bra fram til 1992, men når myndighetene fikk mistanke om at han hadde drept to fra sitt eget kartell i fengselet, så bestemte de seg for å ta seg inn i fengselet og flytte Escobar til et føderalt fengsel. Da myndighetene slo til mot fengselet klarte Escobar å rømme, og forsvant i jungelen. 
Ved hjelp av overvåking og avlytting forsøkte man å finne hans gjemmested i Medellín. Oberst Hugo Martínez hadde ansvaret for operasjonen, som ble fullført etter at colombianske myndigheter sporet en samtale fra Escobars mobiltelefon. Ved pågripelsen forsøkte Escobar å flykte, men han ble skutt og drept på et hustak.
Sønnen mener at faren hans tok sitt eget liv når han skjønte at det ikke gikk an å rømme fra myndighetene. Dette mener han på grunn av at Pablo hadde fortalt ham at om han ble presset opp i et hjørne så skulle han skyte seg i høyre øre, da det var en sikker død. Pablo ble truffet av tre skudd, der det dødelige skuddet viste seg og være ved høyre øre. Mottoet til Pablo Escobar var "Heller en grav i Colombia enn en celle i USA". 
Etter at Escobar ble drept smuldret Medellínkartellet opp, og kokainmarkedet ble etter hvert dominert av det rivaliserende Calikartellet, men også dets ledere ble drept av myndighetene på midten av 1990-tallet.

I andre media

Det er kommet flere bøker og filmer om kokainkongen Pablo Escobar, blant annet TV-serien Narcos som har kommet som 3 sesonger på Netflix i 2015, 2016 og 2017. Det finnes også en annen TV-serie om Escobar, den Caracol-produserte TV-serien Escobar, el Patrón del Mal.
Fumiaki Nakamura

Karriere

Fumiaki Nakamura startet sin profesjonelle karriere i Mito HollyHock i 2000.
800 meter

800 meter er en løpsøvelse innenfor friidrett, og er den korteste distansen innen mellomdistanseløp. Øvelsen går over to runder rundt løpebanen. De første hundre meterne går i delte baner gjennom svingen, deretter løpes distansen i samlet felt. Øvelsen har vært med i De olympiske leker (OL) helt siden starten i 1896.
For kvinner kom øvelsen med i OL første gang i Amsterdam 1928. Den gangen ble synet av utslitte kvinner for sjokkerende, og 800 meter for kvinner ble derfor tatt av programmet. Fra 1954 kom øvelsen med i EM i friidrett. I OL i Roma 1960 kom  øvelsen på nytt inn på det olympiske programmet, og den har vært der siden. Frem til EM 1969 og OL 1972 var 800 meter den lengste løpsdistansen for kvinner i mesterskap. Distansen inngår i damenes sjukamp som siste øvelse.
Norge har vunnet to olympiske medaljer på 800 meter. Audun Boysen vant bronse i Melbourne i 1956, og Vebjørn Rodal vant gull i Atlanta i 1996.
.22 Short

Historie

Patronen stammer ifra den amerikanske borgerkrigen, og ble først brukt i en Smith & Wesson pistol som ble introdusert i 1857, og den ble patentert i 1860. Patronen er en av de eldste som fremdeles blir produsert idag.

Bruk

.22 Short blir ofte brukt som billig lite støyende patron for trening og rekreasjon, selv om .22 Long Rifle er en mer populær patron til samme bruk. Den brukes i den Olympiske øvelsen 25 m pistol, 50 m pistol og tidligere også til 25 m silhuettpistol
Sin City: A Dame to Kill For

A Dame to Kill For

Dwight McCarthy (Josh Brolin) blir kontaktet av sin tidligere elsker, [Ava Lord]] (Eva Green), som søker hans hjelp for å kunne flykte fra sin voldelige ektefelle, milliardæren Damien Lord (Marton Csokas). Dwight oppdager imidlertid at Avas planer ikke var så uskyldige som de opprinnelig så ut.

Just Another Saturday Night

Nøyaktig den sammen natten hvor politimannen John Hartigan (Bruce Willis) møter stripperen Nancy (Jessica Alba) i That Yellow Bastard, våkner libertineren Marv (Mickey Rourke) opp fra koma på en motorvei, omringet av døde, unge menn. Han husker ikke hvordan han havnet her.

The Long Bad Night (ny fortelling)

Den arrogante gambleren Johnny (Joseph Gordon-Levitt) planlegger i det skjulte å knuse den største skurken i Sin City, i vedkommendes eget spill. Han vinner imidlertid over feil person, hvilket ikke gjør ting lettere. Langs veien møter han en ung stripper kalt Marcy (Julia Garner).

Fortsettelse av That Yellow Bastard

Mot slutten av That Yellow Bastard tar Hartigan (Bruce Willis) selvmord for å sette en stopper for Roark-dynastiets vendetta mot ham og Nancy (Jessica Alba). Det nye kapittelet, fullført etter den første filmen, tar for seg Nancys forsøk på å klare seg etter døden på sitt livs store kjærlighet.
Polycestinae

Utseende

Små til middelsstore, vanligvis matte praktbiller. Disse artene har gjerne ikke metalliske farger, men ofte lyse tegninger.
Noen av artene er kledt med lange, oppstående hår.

Levevis

De voksne billene besøker gjerne blomster.
Norwalk Harbor kraftverk

Norwalk Harbor kraftverk er et varmekraftverk i Fairfield County, i delstaten Connecticut i det nordøstre USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 343 MW fordelt på 1 + 2 turbiner med effekt på hhv 12 eller 163 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet NRG Norwalk Harbor Co. 
Det stod ferdig utbygd i 1966. Brenselkilden er hovedsakelig fyringsolje.
Absolute Music 29

Absolute Music 29 er det 29. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt 31. desember 1999.
Quinoloner

Historikk

De tidligste medlemmer av denne klassen som nalidixinsyre har lenge vært tilgjengelig for behandling av urinveisinfeksjoner, men har begrenset terapeutisk nytte, fordi det fort oppstår resistens mot medikamentet.
Moderne medikamenter som er derivert fra 1,8-naphthyridine (nalidixinsyre) er fluorinert i 4 posisjonen og har derimot en bred antimikrobiell aktivitet.
Hundeidvik

Hundeidvik er en bygd i Sykkylven kommune i Møre og Romsdal fylke. Stedet ligger  i Hjørundfjorden som ogsp var egen kommune (Hjørundfjord Herad) .
Stedet har i dag ca. 400 innbyggere og er kanskje mest kjent for hjørnesteinsbedriften Formfin med ca 30ansatte,  dei produserer møbler. Hundeidvik hadde på 1960-tallet også et stort musikkorps på over 50 medlemmer og en stor, aktiv langrennsgruppe. Hundeidvik har barneskole opp på Utgård.  Den kristne  privatskulen ble etablert i 2011 da Hundeidvik barneskole ble nedlagt; der går det i dag 42 elever fordelt på 7 klassetrinn.
Bygda har blitt kjent for Hundeidvik Fotballfestival, en fotballturnering for barn. Andre aktiviteter er fotball, ungdomsgrupper, bueskyting, møtekvelder og turområder. 
Fra Hundeidvik er det 12 km til Aure. Der det  også er overnattningsmuligheter på Aursnes Hotel.

Reiseliv

Det ligger flere utleiehytter nede langs Hjørundfjorden i Hundeidvik. Bygda ligger i hjertet av Sunnmørsalpene og egner seg som en base for fjellturer, naturopplevelser og fjordturer. Fra fergekaia går det ferge over fjorden til Festøy i Ørsta.
Đakovo

Đakovo er en by i det østlige Kroatia, med et innbyggertall (pr. 2007) på ca. 30.000. Byen ligger i området Slavonia.
Byen er særlig kjent for sin store katedral og for det statlige stutteriet Đakovo der man før opp lipizzanerhester. Katedralen i Đakovo er en av de største i Kroatia.

Historie

Đakovo nevnes første gang i en kilde fra 1239, som gave fra fyrst Koloman av Halicz (sønn av kong Andreas II av Ungarn) til den bosniske katolske biskop Ponsa, slik at han og hans etterfølgere biskoper av Vrhbosna (Bosnia) ble herskere av Đakovo. Đakovo er i dag et viktig bispesete for det katolske erkebispedømme Đakovo-Osijek. Byen omtalres opp gjennom historien ved mange navnevarianter: Dyaco, Dyacou, Deako, Dyakon, Dyakov, Jakova  og Diakovár.
Året 1506 betraktes som ået for bygrunnleggelse på stedet.
I 1536 okkuperte osmanene byen og hersket over den i nesten 150 år. Den het da Jakova. Mange katolske kirker ble ødelant og det ble bygd moskéer. Den mest kjente av dem er Ibrahim-Pasja-moskéen, som etter at tyrkerne trakk seg ut ble omgjort til kirke. I 1690 vendte biskopen tilbake til byen, ogg gjenoppbyggingen tok til.
Dagens St. Peters-katedral i Djakovo (Strossmayer-katedralen) ble bygd i neoromansk stil. Biskop Josip Juraj Strossmayer var 51 år gammel fa han satte i gang arbeidene i 1866. Byggearbeidene tok 16 år (til 1882), og det ble benyttet rød teglstein, og steiner fra Istria, Ungarn, Østerrike, Italia og Frankrike. Malerne Maximilian og Ludwig Seitz utsmykket katedralens indre. 
Utnevnelsen av Strossmayer til biskop i 1849 fikk enorm betydning for byens utvikling. Han benyttet bispedømmets inntekter fra dets landsgods til å etablere et stadig mer innbringende og mønsterdannende jordbruk. Dette muliggjorde ikke bare byggingen av katedralen, men at biskopen kunne utvikle den alminnelige industri og velferd i byen, noe som reflekteres på dets utseende med mange tilknyttede bygninger.
Også andre biskoper har etterlatt seg mange spor etter sitt virke. Biskop Patačić hadde i 1706 hjenopprettet stutteriet for lipizzanerhester, og biskop Mandić etablerte Slavonias og Baranjas første høyere utdannelsesinstitusjon, presteseminaret. Đakovo var også midtpunkt for det forente erkebispedømme for Bosnia, Đakovo og Syrmia, og omfattet med dette store deler av Bosnia og hele det norsøstlige kroatiske landskap. 
Under annen verdenskrig lå KZ Đakovo her, en konsentrasjonsleir.
Gran Turismo 4

Spillmoduser

GT4 har to forskjellige spillmoduser, A-Spec og B-Spec. A-spec er den vanlige modusen, hvor man kjører en bil selv. Når man kjører i A-spec får man B-spec-poeng, som brukes til å forbedre B-specmodusen. B-Spec er den andre spillmodusen, i denne delen kjører spillet for deg, mens spilleren setter på hvor aggressivt spillet skal kjøre for deg.
Olympiabakken (St. Moritz)

Historie

Den første større hoppbakken i St. Moritz var Julierschanze (Julierbakken), som ble bygd i 1905 med K-punkt ca. 20 meter og senere utbygd til K40. Den ble brukt fram til slutten av 1950-tallet, men er i dag en ruin. I 1926/27 ble den nye Olympiabakken bygd i St. Moritz Bad. Bakken ble offisielt åpnet 20. januar 1927. De neste tiårene ble den utbygd flere ganger. Bakkens beliggenhet rundt 1800 meter over havet gjør at den får snø tidlig om høsten, og dette gjorde at den ble brukt av flere landslag til trening foran sesongstart. De senere årene ble bakken brukt i kontinentalcupen og FIS-cupen/FIS-renn i spesielt hopp. Det siste verdenscuprennet i hopp i bakken ble holdt i 1992, eneste (doble) verdenscuprenn i kombinert i 2000.
Olympiabakken hadde fast renn i den sveitsiske hoppuka, som ble arrangert fra 1951 til 1992. I mange år var også julerennet i Olympiabakken 26. desember en tradisjon, de siste årene som en del av kontinentalcupen. Men med årene forfalt bakken mer og mer, og ved utgangen av 2006 utløp bakkens internasjonale FIS-sertifikat. Det 95. julerennet i 2006 ble avlyst på grunn av snømangel.
I 2013 stemte befolkingen i St. Moritz ja til at hoppanlegget med Olympiabakken og flere mindre hoppbakker skal fornyes. Den nye Olympiabakken skal stå ferdig i løpet av 2015, og tradisjonen med julerenn skal etter planen tas opp igjen jula 2015.
Det første delvis anerkjente (men uoffisielle) internasjonale rennet i skihopping for kvinner i moderne tid ble arrangert i Olympiabakken i forbindelse med junior-VM 22. januar 1998. Rennet hadde 17 deltakere fra 7 forskjellige land.
Anatol Heintz

Oppvekst og utdanning

Han var født i Petrograd, nåværende St. Petersburg i Russland. Under den russiske revolusjon flyktet han som ung mann til Norge med familien. Han tok en eks.art. i 1916, embetseksamen (realfag) i 1926, det året han ble tilsatt som konservator ved Paleontologisk museum på Tøyen. Heintz var i mange år leder for museet, og var ansvarlig for å bygge opp utstillingene. Han var en av pionerene i den paleontologiske utforskningen av Svalbard, og skrev en rekke vitenskapelige og populærvitenskapelige artikler og skolebøker.

Forskning og samfunnsdebatt

En del fossilfunn ble gjort langs nordkysten i 1910 og 1912, og sommeren 1939 utforsket en britisk-norsk-svensk ekspedisjon Dicksonfjordens of Woodfjordens devonske geologi og fossile fauna, anført av den svenske forskeren Erik A Stensiö, og med Heintz som leder for det norske forskningslaget.
I 1940 ble han konstituert professor i paleontologi ved Matematisk-naturvitenskapelig fakultet ved Universitetet i Oslo og flyttet over til det daværende Paleontologisk museum på Tøyen senere sammen år. Anatol Heintz gikk av med pensjon i 1966.
På 1950-tallet var han en aktiv deltager i samfunnsdebatten omkring evolusjon og religion, hvor han markerte seg som en sterk forkjemper for rasjonalitet og motstander av antroposofi.

Privatliv

Han var sønn av geofysiker Jevgenij (Eugen) Alfredovitsj Heintz (1869–1918) og Olga Fjodorovna Hoffmann (1871–1958). Faren var sekretær ved det meteorologiske institutt i St. Petersburg. I 1928 giftet Anatol seg med Mary Solnørdal (1901–91). Datteren Natascha Heintz (født 1930 i New York City) fortsatte hans arbeider ved museet.
Helge Morset

Andre verdenskrig

Helge Morset var bror til Ola Morset, Oddmund Morset, Reidar Morset, Tormod Morset, Einar Morset og Trond Morset. Natt til 1. mars 1943 måtte han og resten av familien flykte fra heimgården Kleset i Selbu, fordi både Rinnanbanden og Statspolitiet i Selbu var ute etter dem, særlig etter broren Tormod som drev utstrakt kurervirksomhet med rute mellom Trondheim og Sverige via Selbu. 
Helge rømte sammen med faren Peder og broren Oddmund, men da de kom til Heggensetra ved Østrungen i Selbu, ble de hentet inn av tyske skitropper. Ifølge Per Hanssons bok «Og tok de enn vårt liv», var det avgjort på forhånd at Oddmund skulle redde seg unna først. Oddmund kom seg ut av hytta, og Peder løp «i en slags siksak» som avledet ildgivning mot Oddmund. Helge ble skutt i venstre underarm av «en salve fra en maskinpistol» da han skulle hoppe ut gjennom en vinduskarm. 
Peder og Helge ble tatt til fange, og Oddmund ble skutt og drept. Peder og Helge ble ført til «en større sportshytte» hvor de ble holdt i «mer enn tretti timer», skriver Per Hansson. De ble så sendt til Trondheim. Helge ble sendt til sykehus, hvor den ene armen ble amputert, og så videre til Røde Kors. Han ble også tatt med til  avhør på Misjonshotellet, der han var så avkreftet at han besvimte under forhørene. Helge Morset ble så satt i Vollan kretsfengsel i Trondheim. De andre fangene greide å organisere et møte mellom Helge og faren Peder, som også satt fengslet på Vollan. Etter at faren ble henrettet på Kristiansten festning den 19. mai 1943, ble Helge overført fra Vollan til Falstad. Høsten 1943 ble han sendt til Grini fangeleir, hvor han satt fram til april 1945.
Etter krigen var Helge Morset en av mange som vitnet i rettssaken mot Rinnanbanden.

Foregangsmann for skolegang for funksjonshemmede

Da Helge Morset ble ansatt som lærer ved Emma Hjorths Hjem i 1961, hadde han lite å hjelpe seg med. Alt manglet, både skolebygning, reglement og undervisningsplaner. I 1962/63 utarbeidet han reglement for lærere ved institusjonsskoler, behovsanalyser som grunnlag for skoletilbud og undervisningsplaner. Dette var grunnlaget for de første offisielle undervisningsplaner for elever i institusjonsskoler. Senere satte Morset igang forsøk med videregående opplæring, noe som lå til grunn for lovbestemmelse om rett til videregående opplæring for funksjonshemmede.
Tidlig i 1970-årene startet han forsøk med ettervern for utviklingshemmede. Beboere ved Emma Hjorths Hjem fikk bo i egne treningsleiligheter utenfor institusjonen og fikk arbeid. Han tok også initiativ til å opprette en vernet bedrift for utviklingshemmede. Han var drivkraften bak opprettelsen av Peder Morset folkehøgskole i Selbu hvor funksjonshemmede og funksjonsfriske bor og får undervisning sammen.
Perigracilia

Utseende

Ganske små, spinkle, blanke, gulbrune trebukker. Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt. Dekkvingene er nokså tynne og myke, jevnbrede, rundede i spissen. Beina har fortykkede lår.

Utbredelse

Artene lever i USA (Arizona) og Mexico (Baja California).
Aust-Telemark

Aust-Telemark er et distrikt som utgjør den østlige delen av øvre Telemark fylke, som i dag omfatter de seks kommunene Bø, Hjartdal, Nome, Notodden, Sauherad og Tinn. Distriktet har et samlet areal på 4 769 km² med 37 059 innbyggere (1. januar 2015). De to byene i området er Rjukan og Notodden. Høyeste punkt er Gaustatoppen i Tinn 1 883 moh.
Aust-Telemark er i historisk forstand den østlige delen av den større regionen Øvre Telemark og ble tidligere kalt Øvre Telemark østfjelske (ofte bare forkortet «østfjelske»). De nøyaktige forvaltningsmessige og kirkelige grensene mellom østfjelske og vestfjelske (Vest-Telemark) har variert noe. Midt-Telemark (Bø, Nome og Sauherad) regnes i dag også som del av Aust-Telemark og ligger også i dagens Øvre Telemark prosti, men var historisk del av Nedre Telemark både forvaltningsmessig og kirkelig.

Byer

Notodden fikk bystatus som kjøpstad i 1912. Rjukan fikk sin bystatus gjennom kommunestyrevedtak i 1996.

Stortingsvalgene 1906-1918

Øst-Telemarken var en valgkrets i Bratsberg amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Øst-Telemarken valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Øst-Telemarken bestod av herredene Bø, Saude/Sauherad, Hitterdal/Heddal, Tinn, Hovin, Gransherred/Gransherad, Hjartdal og Seljord med rundt 25 000 innbyggere og 13 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Diecinueve de Abril

Transport

Ruta 9 forbinder Diecinueve de Abril med  Canelones og Chuy.
Russland og vi

Russland og vi er en bok skrevet av Vidkun Quisling. Teksten ble først utgitt som en artikkelserie i avisen Tidens Tegn høsten 1930, før den ble utgitt i bokform i julen samme år.

Tematikk

Boken omhandler det sovjetiske samfunnet i tiden etter den russiske revolusjonen, og Quislings antikommunistiske grunnsyn stod sentralt. I Russland og vi advarte han mot en tilsvarende revolusjon i Arbeiderpartiets eller NKPs regi i Norge, noe Quisling mente ville føre til et samfunn i kaos med titusenvis av døde.
Quisling-biograf Oddvar Høidal skriver at Russland og vi «styrket [Quislings] økende renommé som bolsjevismens svorne fiende i Norge». Høidal skriver videre at på tross av at det var noe hold i Quislings kritikk av Sovjet-systemet foresøkte han ikke på noen måte å være objektiv, «for ham gjaldt det å male Sovjetunionen så svart som mulig».
Historiker Hans Fredrik Dahl beskriver Russland og vi som «en eiendommelig tekst, utvilsomt et av de merkeligste intellektuelle dokumenter fra norsk mellomkrigstid». Dahl regner Quislings beskrivelser av jordbrukspolitikk og forholdene på den russiske landsbygda som gode, og skriver at «[Quislings] kritikk faller ledig og lesverdig». Samtidig trekker Dahl frem de rasebiologiske forklaringsmodellene brukt i boken, der Quisling anser revolusjonen som finsk-slaviske, asiatiske og orientalske folks angrep på et aristokrati «av vesentlig nordisk opprinnelse».

Oversettelser til andre språk

Høsten 1931 kom Russland og vi ut på engelsk med tittelen Russia and Ourselves. Den ble utgitt på den anerkjente forlaget Hodder & Stoughton, sannsynligvis på grunn av at forlegger Hodders norske kone kjente en venninne av Quisling. Boken ble også utgitt på spansk som Politica de Oriente y Occidente i 1935, etter å ha bli oversatt av en beundrer. 
Det var tidlig også snakk om en tysk utgave, men dette ble ikke noe av før NS-forlaget Blix utgav den som Russland und wir i okkupasjonstiden i 1942, i Eberhard Günther Kerns oversettelse. I den tyske utgaven var teksten noe omarbeidet, og den pro-britiske innstillingen i originalutgaven var tonet ned. Det ble også lagt inn flere antisemittiske formuleringer, og når fremtidens Russland ble diskutert i sluttkapittelet var tidligere formuleringer om at landet måtte bygges opp igjen på amerikansk og engelsk kapital erstattet med formuleringer om at det måtte skje «ved skandinavisk og tysk arbeidshjelp».