google/wiki40b huggingface dataset:
Claes Lagergren

Liv og virke

Han konverterte til katolisismen i 1880 og tjenestegjorde som pavelig kabinettskammerherre. I 1889 ble han tildelt tittelen marki i arvelig utvidet primogenitur. Han kjøpte godset Tyresö med Tyresö slott i 1892, som han fikk bygget om av arkitekten Isak Gustaf Clason med nyskapt 1600-tallspreg i en nasjonalromantisk ånd. Deler av godset, Brevik, Tyresö, ble bygget ut som villaområde for velstående stockholmere. Etter hans død donerte enken i hans andre ekteskap, Mary Moore, slottet og slottsområdet til Nordiska museet, mens resten av godset ble oppdelt og frasolgt til bebyggelse.
Han var to ganger gift med amerikanske kvinner som begge var arvinger til betydelige formuer, første gang med Caroline Alice Maria Beatrice Claudia Russell (1854–1919) den 6. mai 1891 i Roma. Paret fikk tre sønner; Claes Leo Lagergren (1892–1961), marki, pavelig kabinettskammarherre, Johan Lagergren (1898–1975), greve, pavelig kabinettskammarherre, og Carl Lagergren (1899–1931), greve, løytnant.
De yngre sønnene Johan og Carl fikk gjennom adelsbrev 3. juni 1904 begge tittelen greve i vanlig primogenitur. I Sverige er slekten med i Ointroducerad adels förening, der marki- og greveslekten (etterkommere etter Johan) regnes som separate slekter.
Marie Nordstrøm

Biografi

Marie Helene Pedersen var datter av dikselmann Hans Pedersen Mæland og Marte Oline f. Gabrielsen.
Hun giftet seg i 1893 med matros Axel Wilhelm Nordstrøm, som hun skiltes fra etter noen få år, og giftet seg senere på nytt med boktrykker Mens Klyve. Sammen med Mens Klyve utga hun Odda Tidende. Hun var også i en periode forretningsfører for avisa Sosialisten i Ålesund.
Hun og Mens Klyve flyttet fra Ålesund til Oslo i 1916 da Marie fikk vervet som sekretær for Arbeiderpartiets kvinneforbund, som var den lønnede stillingen som daglig leder for Kvinneforbundets kontor. Dette innebar også redaktøransvar for magasinet Arbeiderkvinnen.
Som aktiv i arbeiderbevegelsen og kvinnebevegelsen hadde hun en rekke sentrale verv, og var også en aktiv samfunnsdebattant som hyppig skrev innlegg i ulike aviser og tidsskrift. Hun engasjerte seg i en rekke temaer, blant annet kvinnens deltakelse i mannens fagforeningsmøter, trygge boliger for arbeiderfamilier, hvit slavehandel, kvinners rettsvern m.m.

Litterært virke

Debutboka Udholdende Kjærlighed som ble utgitt i 1896 er en kronologisk fortelling om en ung kvinnes liv i Bergen, som vel så mye er en skildring av hverdagslivet på sent 1800-tall som en kjærlighetsfortelling. Boka virker å være selvbiografisk, hvor hovedpersonen Ragna er Marie selv, og sjømannen Frithjof er Maries ektemann Axel Wilhelm Nordstrøm. Udholdende Kjærlighed omtales i Åse Hiorth Lerviks bok om kjærlighet som tema hos kvinnelige forfattere som en fortelling om  “en mann som viser seg uverdig kvinnens kjærlighet, og følelsene hennes for ham forsvinner”. At Marie Nordstrøm Klyve var forfatteren Ragna Hansen virker ikke å være allment kjent før det ble skrevet om av Mogens Haaland i Bergens Tidende i 1986.
Boka Aurora: breve fra 1917 er den skjønnlitterære boka av Marie Nordstrøm Klyve som fikk mest offentlig oppmerksomhet. Boka er en fiktiv fortelling om Aurora Thor, som skriver brev til sin fraværende mann. Tema er mannens brutalitet i ekteskapet, tradisjonelle kjønnsrollemønstre og hovedpersonens kamp for skilsmisse. Den fikk en rekke gode anmeldelser, og ble i Glommendalens Social-Demokrat rost for “dens klarsyn og dens væld av friske, radikale tanker” og “et flammende sverd” for kvinner som kjemper mot fornedrelse i ekteskapet , samtidig som den fra annet hold fikk kritikk for å være for triviell og for at hovedpersonen “plundrer væk om de mest uvæsentlige ting”.
Hun skal også ha gitt ut de to bøkene De to venninner og Brytninger, samt en rekke noveller med handling lagt til Bergen.
I motsetning til de fleste andre kvinnelige forfattere og skribenter i samme periode var Marie Nordstrøm Klyve fra arbeiderklassebakgrunn, noe som både preger miljøene hun skriver fra og tema.
Os og Fusaposten

Os & Fusaposten er en lokalavis som blir utgitt i Os i Hordaland siden 1987. Avisen kommer ut hver onsdag og lørdag, og tar mål av seg å dekke kommunene Os og Fusa. Den har i all hovedsak stoff på nynorsk.
Redaktør og daglig leder er Christian Fr. Stabell.
Rhythm Inside

Eurovision Song Contest 2015

3. oktober 2014 offentliggjorde den franskspråklige kringkasteren Radio Télévision Belge de la Communauté Française (RTFB) at de internt hadde valgt ut Loïc Nottet til å representere landet i Wien. 10. mars 2015 ble låten sluppet.
«Rhythm Inside» deltok i den første semifinalen, som fant sted 19. mai i Wiener Stadthalle i Wien. Belgia var land nummer tre til å fremføre sin låt. Det belgiske bidraget kom på andreplass med 149 poeng og var ett av ti som kvalifiserte seg fra første semifinale til finalen 22. mai.
Under finalen ble låten fremført som nummer 13, og den endte til slutt på fjerdeplass i finalen med 217 poeng. Dette var Belgias beste resultat på tolv år.
Kong Haakon VII's regjeringsjubileum 1945

Kong Haakon VII's regjeringsjubileum 1945 er en norsk dokumentarfilm fra 1945 med manus av Vilhelm Bjørset.
Dokumentarfilmen tar for seg hele Kong Haakons regjeringsperiode fra 1905 frem til 1945 og viser en rekke forskjellelige enkeltopptak. Filmen begynner med opptak av den unge prinsen i sitt hjem i København, fortsetter med ankomsten til Norge og har så en detaljrik dekning av kroningsferden i 1906.
Andre ting som vises er den nye kongefamiliens første tilstedeværelse ved Holmenkollrennene og kongefamiliens Nordlandsreise med 
Fridtjof Nansen.
Filmen viser besøk av kong Edward VII i 1908 og av den avgåtte amerikanske presidenten Theodore Rooseveltt i 1910, på besøk for å holde sin nobeltale etter å ha mottatt Nobels fredspris i 1906. Den viser også hjemkomsten av Bjørnstjerne Bjørnsons båre fra Paris i 1910 og bisettelsen i Trefoldighetskirken og Vår Frelsers gravlund.
Den viser opptak av markeringen av 100-årsjubileumet for Grunnloven i 1914 og 125-årsjubileet i 1939 med feiring på Eidsvold.
Filmen viser opptak av avreise til statsoverhodemøte i Stockholm i 1939 i forbindelse med den første vinterkrigen i Finland.
Den har også opptak fra 9. april 1940, samt omfattende dekning av kongens tid i Storbritannia under krigen. Blant annet vises norsk statsråd i London, julefeiringen 1944 og det er opptak av kongen som taler fra London.
Filmen avsluttes med at Haakon VII ankommer Norge med krysseren «Nordfolk» og jubelferden som deretter følger i Oslo. Alfred Maurstad leser Arnulf Øverlands dikt «Til Kongen».
Filmen ble satt opp på norske kinoer høsten 1945 og ble en stor suksess. Deretter ble den ikke vist mer og deler av innholdet ble regnet som tapt. Originalopptaket ble imidlertid funnet igjen og restaurert av Nasjonalbibliotekets lyd- og bildearkiv i Mo i Rana i forkant av 100-årsjubileumet for unionsoppløsningen i 1905. Den ble utgitt som DVD i 2005.
Rundatjønn

Rundatjønn er en innsjø på Bortelid i Åseral kommune. Det er et populært fiskevatn med grei parkeringsplass til bilen. Det er også satt ut benker og bord her, så man kan nyte nistemat på turen. Stedet er, som Kløyvstøl på Ljosland, tilrettelagt for at rullestolbrukere kan fiske her.
Stange Sportsklubb

Fotball

Fotballaget spiller i 5.divisjon og spiller kampene sine på Stange idrettspark, hvor tilskuerrekorden er over 1 700. Den ble satt mot Vålerenga 10. mai 2006 i første runde i NM 2006.

Svømming

Klubben var tilogmed 2017 også medlem av særforbundet Norges Svømmeforbund, gjennom Hedmark Svømmekrets da svømmegruppen gikk ut av sportsklubben.
Michael Somare

Bakgrunn

Somare fikk skolegang og arbeidet som lærer før han ble radiojournalist. I 1965 flyttet han til Port Moresby for å utdanne seg ved Administrative College. Han ble med i en krets som ønsket selvstendighet fra Australia og i 1967 ble Papua New Guinea Union (Pangu) startet.
Somare ble første gang valgt til parlamentet for provinsen East Sepik i 1968.

Tre ganger statsminister

Somare ble førsteminister da Papua Ny-Guinea fikk selvstyre i 1973. Da landet ble en selvstendig stat 16. desember 1975, ble Somare den første statsministeren. Han hadde regjeringsmakten til 1980.
En ny statsministerperiode fulgte fra 1982 til 1985. I årene fra 1988 til 1992 var han utenriksminister.
Den 5. august 2002 ble han valgt til statsminister på nytt. I 2007 vant han gjenvalg. Han trakk seg i 2011 på grunn av sviktende helse, men forsøkte senere samme år å få tilbake statsministerposten fra Peter O'Neill, noe som ledet til en politisk og konstitusjonell krise, mytteri blant landets militære, og en tilstand med to statsministre før Somare til slutt vek for O'Neill.
I 2012 ble han guvernør for East Sepik, et verv han hadde til han i 2017 trakk seg tilbake fra det politiske liv.

Utmerkelser

Somare er innehaver av Logohu-ordenen, Papua Ny-Guineas fremste orden.
I 1976 ble han utnevnt til medlem av Det kongelige råd i Storbritannia. Utnevnelse til Order of the Companions of Honour fulgte i 1978. Somare ble i 1990 utnevnt til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.
Somare har også mottatt Fiji-ordenen.
Bug (film)

Filmmusikk

Musikken i filmen er komponert av Brian Tyler. Filmens soundtrack inneholder sanger fra artister som for eksempel Chris Cornell, best kjent som vokalist i Soundgarden og senere Audioslave, Scott Weiland, tidligere vokalist i Stone Temple Pilots og nå Velvet Revolver, Serj Tankian, som er vokalist i gruppen System of a Down. Soundtracket blir utgitt i USA den 22. mai 2007.
Innocenzo Cibo

Innocenzo Cibo ellere Cybo (født 25. august 1491 i Firenze; døde 23. september 1550 i Roma) var en italiensk kardinal.

Bakgrunn

Innocenzo Cibo var sønn av Franceschetto Cybo og Maddalena di Lorenzo de 'Medici og dermed barnebarn av både pave Innocens VIII og Lorenzo il Magnifico. Faren Francesco (Franceschetto) Cibo var nemlig uekte sønn av  Giovanni Battista Cibo, som ble pave Innocens VIII (1484–1492), og hadde ytterligere fem barn: Lorenzo, Caterina, Ippolita, Giovanni Battista og Pietro.

Kardinal

Etter oppseding ved Medicienes hoff ble han av sin onkel Leo X elevert til kardinal. I 1517 ble han kardinaldiakon sv Santa Maria in Domnica. I 1520 ble han erkebiskop av Genova og pavelig legat i Bologna. Sitt dødsår i 1550 vekslet han kardinaldiakonat til Santa Maria in Via Lata.
Kardinal Cibo anmasset seg mange bispetitler: Saint Andrews i Skottland, Marseille, Aléria (Korsika), Mariana og Ventimiglia. Kort før Sacco di Roma i 1517 søkte han tilflukt hos sin svigerinne Ricciarda Malaspina i Massa Carrara, som også var hans elskerinne og mor til hans barn. De var uekte, men ble senere naturalisert.
Kardinal Cibno hadde en viktig rolle ved kroningen av keiser Karl V i Bologna i 1530. 
En rapport til det venezianske senat skrevet 18. juli 1531 av Antonio Sorano, republikkens ambassadør i Roma, gir en vurdering av kardinal Cibo. Han fastslår at  Cibo ikke var en personer egnet for de store statsaffærer og heller ikke var noen dyp tenker; han hengav seg for umiddelbart til verdslige nytelser og noe lidderlighet. Han rapporterte at pave Klemens ikke søkte kardinalens råd i starsanliggender.
To år senere fikk han av en annen Medici, pave Klemens VII, i oppdrag å regjere hertugdømmet Firenze under hertug Alessandro de' Medicis fravær. 
På konklavet etter Klemens VIIs død forsøktee han å bli pave, men det ble i stedet pave Paul III; deretter trakk han seg tilbake til Firenze. Men her forverret hans relasjoner til hertug Cosimo I de’ Medicis seg, og han dro i 1540 derfor atter til Massa Carrara.
I Roma var hans residens Palazzo Altemps. Han deltok i konklavet som valgte Julius III. Få måneder døde kardinalen; han etterlot seg fire barn.
Alexander Bening

Alexander Bening (født c. 1444, død 1519 i Brugge), også Sanders Bening,var en miniatyrmaler av Gent-Brugge-skolen.
Bening kom fra en familie av sør-nederlandske illuminatorer. Han giftet seg med Kathelijn van der Goes (sannsynlig en søster eller niese av maleren Hugo van der Goes). Bening hadde to sønner: Simon og Paul Bening.
Intet dokumentert arbeid av Alexander Bening alene er blitt bevart. I 1469 ble han medlem av Sankt Lukas-lauget. Sanders og hans familie bodde i Gent, men i 1486 ble han også medlem av St. Johannes- og St. Lukas-lauget i Brugge, der medlemmene konsentrerte seg om bokproduksjon.
Álex Quiñónez

Karriere

Quiñónez vant både 100 meter og 200 meter ved det Iberoamerikanske mesterskapet i friidrett 2012 i Venezuela, og deltok på stafettlaget som fikk bronse på 4 x 100 meter stafett. På 200 meter satte han ny nasjonal rekord, med 20,34, og ble kvalifisert til sommer-OL 2012 i London.
Han forbedret den ecuadorianske rekorden på 200 meter til 20,28 i innledningsheatet ved sommer-OL 2012.
Drost

Drost var en embedsmann i middelalderen som i de nordiske land, i Slesvig hertugdømme og i flere tyske land, var den øverste av kongens rådgivere, og noen ganger også hans stedfortreder. Drosten kunne kontrollere regnskaper og avsi dommer på hans vegne.
I Danmark opphørte embedet ved Henning Podebusks død omkring 1388, og ble under Erik av Pommern i Danmark-Norge erstattet av Rikshovmesterembedet på 1400-tallet.
I Sverige eksisterte droster fra slutten av 1200-tallet, men embedet ble ikke mer permanent før i andre halvdel av 1500-tallet, og var på 1600-tallet det høyeste embedet i rang av de fem høye Riksembedsmenn. Da Magnus Gabriel De la Gardie ble avsatt fra posten i 1684, ble embedet avskaffet i Sverige. Det gjenoppstod en kort periode fra 1787 til 1809, da Carl Axel Wachtmeister ble utnevnt til embedet.
Arbeiderpartiets kvindeforbund

Arbeiderpartiets kvindeforbund ble stiftet 29. desember 1901, av seks foreninger med 250 - 300 medlemmer i alt. Forbundet eksisterte som en egen organisasjon fram til 1923, og hadde på det meste mer enn 3000 medlemmer og rundt hundre foreninger.
Ved stiftelsen var medlemmene fordelt på Arbeiderpartiets Kvindeforening, Kvindelige fyrstikkarbeideres forening, Nydalens kvindelige arbeiderforening, Maskinstrikkernes forbund, Syerskernes forening og Vask- og rengjøringskvindernes forening. Det var først og fremst Arbeiderparti-kvinnene som var pådrivere, og det nye forbundet ble tilsluttet DNA.
Forbundets mål var blant annet å «virke for kvindernes sociale og politisk frigjørelse, samt at værne om og fremme kvindernes faglige og økonomiske interesser i alle maader».
De første årene var forbundet nærmeste en Kristiania-organisasjon, men fra 1909 utviklet det seg til et landsomfattende kvinneforbund. Dette året åpnet forbundet eget kontor, ansatte forretningsfører og begynte å utgi det månedlige bladet Kvinden, i 1919 omdøpt til Arbeiderkvinden.
De store stridighetene i Arbeiderpartiet før og etter 1920 fikk også følger for partiets kvinneforbund.
På landsmøtet i 1920 sluttet forbundet seg med 84 mot 37 stemmer til Arbeiderparti-flertallet, noe som blant annet innebar aksept av de såkalte Moskvatesene. Etter landsmøtet brøt 20 foreninger ut, og sluttet senere opp om det nye Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti som ble stiftet året etter. Tross avskallingen hadde forbundet ved utgangen av 1921 hele 90 foreninger og om lag 3000 medlemmer.
I 1922 fattet imidlertid det Komintern-tilsluttede DNA vedtak om å avvikle ordningen med kollektivt medlemskap og kun akseptere individuelle medlemmer. Da ble det også reist spørsmål ved partiets kvinneorganisering. Året etter besluttet Kvindeforbundets landsmøte enstemmig å avvikle det selvstendige kvinneforbundet.
Kvinneforeningene ble beholdt, men det sentrale kvinnearbeidet skulle nå ledes av et sekretariat direkte under partiets sentralstyre.
Du og jeg og vi 2 - 3 - 4

Du og jeg og vi 2 - 3 - 4 er en norsk trio som spiller musikk for barn. Trioen består av musikerne Julie Falkevik Tungevåg (Falkevik, Erlend Ropstad, Ine Hoem, Synne Sanden, Astrid Ekern m.fl) , Ellen Brekken (Hedvig Mollestad trio, Falkevik, MAAR, Caldonia jazzband, Lise Hvoslef m.fl) og Elisabeth Mørland Nesset (Phone Joan, Hanne Kolstø, Adam Douglas, Marianne Kjærsund m.fl)
Bandet ble startet i 2015 og gav ut sitt første album Krokodille i baksetet på plateselskapet Curling Legs i 2017. Trioen har siden starten spilt for rundt 15 000 barn og voksne og er kjent for låter som  «Fjerteprompeboogie», «Rottepunk» og «Du kan bli det du vil».
Adiathella spinosa

Utseende

Rødbrun fargede saksedyr med lange, trådformede antenner. Lengden på hanndyr er 26-27 mm, mens den er 18-19 mm for hunndyr. Tangen på bakkroppsspissen er kraftig. De kan kjennes på at det andre fotleddet har et utskudd på undersiden som går under det tredje leddet.

Levevis

Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde og men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.

Utbredelse

Arten finnes på Salomonøyene.
Alf (Tyskland)

Alf er en landsby som ligger ved bredden av elven Mosel i den tyske delstaten Rheinland-Pfalz. Den ligger ved Mosels venstre bredd, ved munningen av den lille sideelven Alfbach, rett overfor det noe større tettstedet Bullay på høyre bredd.
Landsbyen ligger ca. 10 km i luftlinje sør for byen Cochem, i nordenden av vindistriktene, og hadde 956 innbyggere ved inngangen til 2003.
Navnet Alf skriver seg fra den romerske bosetningen Albis, som ble omtalt første gang rundt år 50 f.Kr. På en høyde over landsbyen ligger borgen Burg Arras, som ble grunnlagt i det 12. århundre.
Den største arbeidsgiveren i Alf og i regionen er det finske emballasjekonsernet Huhtamaki.
Richard Hughes (musiker)

Biografi

Hughes gikk på skolen Tonbridge School hvor han møtte og ble venner med Tim Rice-Oxley og Dominic Scott. I en alder av 17 år begynte han å spille trommer og sammen med Scott og Rice-Oxley dannet et lite band i 1975. Senere kom den nåværende vokalisten Tom Chaplin med i gruppa, noe Hughes var opprinnelig uenig i og uttalte senere at «Ideen om å gi noen som allerede var den høyeste personen du visste en mikrofon var ikke noe som jeg var spesielt interessert i.»
Hughes begynte deretter på universitet ved University College London hvor han tok en grad i geografi. Han fikk jobb som sekretær i BBC for å ha noe å leve av mens gruppa øvde i en leilighet i Upper Clapton Road i London. Han var også lærer for en kort tid.
Etter å ha turnert sammen med U2 i 2005 endret han sin trommestil etter at Larry Mullen Jr. informerte ham om at han ville ødelegge ryggen om han fortsatte å spille på sin daværende måte.
Thomas Fincke

Liv og virke

Thomas Fincke var sønn av Anna Thorsmede og rådmann Jacob Fincke, en velutdannet mann og elev av Philipp Melanchthon. Etter fullført skolegang på Flensborg skole begynte Thomas Fincke på universitetet i Strasbourg  i 1577. Her studerte han i fem år, med blant andre Johannes Sturm og Conrad Dasypodius som lærere. Deretter hadde han i løpet av et år korte opphold ved universitetene i Heidelberg, Jena, Wittenberg og Leipzig. I løpet av denne tiden studerte han matematikk, retorikk og andre filosofiske emner.
Etter et opphold på hjemstedet, vendte han seg til Universitetet i Basel der han publiserte Geometriae rotundi libri XIV (1583), som ble et utbredt og anerkjent verk. Det var i denne boken han introduserte navnene på de trigonometriske funksjonene tangens og secans.
Nå fulgte medisinske studier i Padova, Pisa, Firenze og andre steder. I 1587 ble han utnevnt til livlege for hertug Philip av Slesvig-Holsten-Gottorp på Gottorp slott. Hertugen døde allerede i 1590 og Fincke fikk i 1591 et professorat i matematikk ved Københavns Universitet. I 1602 ble han retorikkprofessor og året etter professor i medisin. Dette professoratet hadde han livet ut og lengre enn noen annen; riktignok holdt han ikke forelesninger etter 1641.
Den danske legen og naturvitenskapsmannen Ole Worm var gift med Finckes datter Dorothea.
Østerriksk nasjonalsosialisme

Østerriksk nasjonalsosialisme var en pan-germansk bevegelse i Østerrike som ble utformet i begynnelsen av 1900-tallet. Bevegelsen fikk en konkretisering den 15. november 1903 da Det tyske arbeiderpartiet (forkortet DAP) ble etablert med sete i den lille byen Aussig i Østerrike.

Partiets opprinnelse og utvikling

Allerede i 1893 ble Deutschnationaler Arbeiterbund (Tysknasjonalt arbeiderforbud) dannet. Dette var en gruppering av arbeidere, lærlinger og unionister fra jernbanene, gruvene og tekstilindustrien som holdt oppe nasjonalsosialisme som et resultat av konflikter med ikke-tyskspråklige deler av arbeidsstokken spesielt innenfor jernbanesystemene. I 1899 sammenkalte lederen til en kongress i Eger og kunngjorde et program i 25 punkter.
En lignende konvensjon ble innkalt i Saar i april 1902 med tittelen «Organisering av arbeidskraft i Østerrike». I 1903 ble partiet reorganisert under navnet «Tysk arbeiderparti i Østerrike». På en kommende partikongress ble det igjen foreslått å omdøpe til «Nasjonalsosialistisk arbeiderparti», eller «Tysksosiale arbeiderparti», men forslaget ble blokkert fordi opposisjonen ikke ønsket å etterligne navnet til «Tsjekkisk nasjonalsosialistisk parti».
På en partikongress i mai 1918 endret det østerriksk-tyske arbeiderpartiet i Østerrike-Ungarn navn til Deutsche Nationalsozialistische Arbeiterpartei (DNSAP) og ble det første politiske parti som senere kom til å øve innflytelse på den senere tyske nazismen. Fire år etter ble partiet fraksjonert bl.a. til «Südet-tysk nasjonalsosialistisk parti». Etter 1926 ble de fleste tidligere DNSAP-medlemmer støttespillere til det tyske NSDAP ledet av Adolf Hitler og var et av hovedelementene som ledet til det nazistvennlige kupp i 1938 og som frambrakte anschluss med Tyskland.
Hôpital Lariboisière

Hôpital Lariboisière, er en sykehusbygning i Paris, Frankrike. 
Det er en del av Assistance publique - Hôpitaux de Paris og et undervisningssykehus i Université Paris-Diderot, et av Europas største sykehus.
Det ble opprettet i 1854.
Eksakt løsning

Eksaktverdier eller eksakte verdier er matematiske størrelser som er angitt helt presist, fremfor ved en tilnærming gitt ved desimaltall. Hensikten med det er å angi verdien helt nøyaktig. Eksaktverdier som ikke tilsvarer heltall uttrykkes ofte ved hjelp av brøker, rotuttrykk, som kjente konstanter eller ved andre funksjoner, som for eksempel , , π eller . 
Ved å bruke eksaktverdier unngår man å miste presisjon, og man kan bruke verdiene videre i andre beregninger uten å ta hensyn til eventuelle unøyaktigheter.

Eksempler på eksakte løsninger

Begrepet lar seg best forklare med eksempler, med moteksempler.
Vie

Vie er en bydel i Førde by, og er med over 1200 innbyggere den mest folkerike bydelen. Bydelen har hatt en kraftig økning i folketallet i perioden 2001–2008, det har i dette tidsrommet vært mye boligbygging i området.
Bydelen ligger plassert øst i byen, mellom elvene Anga og Jølstra. Det er broforbindelse over begge elvene inn til Vie. Rett øst for Vie ligger fjellet Viefjellet, med byggefeltet Vieåsen nedenfor.
På Vie finnes dagligvarebutikk og barnehage. Firda Billag driver bybuss i bydelen. Den største arbeidsplassen i Førde, Førde sentralsjukehus ligger plassert på Vie. Høgskulen i Sogn og Fjordane har utdanning innen helsefag og ingeniørfag plassert i nærheten av sentralsjukehuset.