Julleuchter

Julleuchter (tysk ord, betyr «julelykt») er en angivelig hedensk-germansk, men i virkeligheten en  rekonstruert kultgjenstand benyttet i nyhedensk germanerdyrkelse, som angivelig skal symbolisere vintersolverv. Den spilte en vesentlig rolle i den nazistiske julefeiring og ble benyttet i den germanerglorifiserende SS-kulturen. 
Viktige grunner til det sterke engasjement for utviklingen av nazistisk julefeiring var et ønske om å svekke kristendommens stilling i det tyske folk, muligheten for å introdusere Adolf Hitler i en frelserrolle (til fortrengsel for Jesus), og SS-lederen Heinrich Himmlers personlige interesse for ariosofi.

Før-nazistisk bakgrunn

Første gang slike lykter nevnes i kildene, er i 1888 i det svenske tidsskrift «Runa». Her ble det beskrevet en original som skulle stamme fra 1500-tallret og være funnet i landskapet Halland. Den finnes nå på et museum i Halland. 
Dette ble forbildet til den nye versjon som den völkischtyske historiker Herman Wirth («Die Ura Linda Chronik») fikk laget i Tyskland, og som ble modell for de Julleuchter som SS skulle ta i bruk. Også i norske og i danske museer finner man lignende tårnlykter. Men noen særlig tilknytning til julefesten er inne blitt påvist.

Symbolikk

I nasjonalsosialismens tid var Julleuchter ev vedentlig del av den rekonstruerte «germanske» religion. Symbolikken tjente legimerende for det nasjonalsosialistiske herskerrettskrav: Hjertesymbolet skulle nok oppfattes som livspulsen, og Hagall-runen (yngre futhark) skulle vise til hagl og snø og formidle at fortidens germanske idealer skulle innvirke på og forme nåtiden (haglen står ned alt, men etter at det smelter, vokser det grønne og friske frem).
Slik symboliserer Hagall de energier som oppstod i den fjerne fortid og som atter skal få virke i nåtiden.

Hovedseremoni

I nazitiden i Tyskland, og særlig i SS, skulle vintersollvervseremonien gjennomfores omtrent slik: I en forberedelsesperiode (av regionalt varierende lengde) før vintersolverv blir lysestumper fra det forgangne år (som man skulle ta vare på i særlige beholdere) satt inn i lyktene. Solen, som ennå ikke har snudd, blir symbolisert ved lysprojeksjonen ut av lyktens hjerte- og runevinduer. Lyset må ikke slukne hen.
Den 21. desember blir de brennende lysene satt på toppen av lyktene - solen har snudd. Den ene gamle lysestumpen etter den andre får avløse hverandre på toppen av lykten. Den siste rest av den aller siste blir lagt til side på et eget sted, i påvente av neste vintersolhverv.

Julebruk innen SS

SS-Julleuchter var en spesielt utformet lykt. Den var forsiret med helt særegne runer og germansk symbolikk. Disse lyktene var et fast innslag i SS-kulturen før og rundt jul. Her gikk man med propaganda ekstra intenst inn for å fremme nasjonalsosialistisk Julfest som skulle tre i stedet for kristen julefeiring.

Produksjon

I 1939 produserte fanger ved konsentrasjonsleiren Dachau 52.635 Julleuchter på oppdrag av Porzellanmanufaktur Allach. Slike ble også produsert i andre konsentrasjonsleirer - dokumenter fra konsentrasjonsleiren Neuengamme oppgir for 1943 et produksjonstall på 15.116 .

Bruk i senere tysk høyreekstremisme

I høyreekstreme kretser i Tyskland er bruken av Julleuchter gjenoppstått som kultgjenstand.