google/wiki40b huggingface dataset:
Osita Henry Chikere

Viking FK

Chikere signerte for klubben sommeren 2013. Spilleren fikk sin debut i Tippeligaen mot Sogndal Fotball 24. august 2013. Første mål kom borte mot Haugesund FK i ligaens 18. runde sesongen etter. Chikere var januar 2015 på prøvespill hos FC Sheriff Tiraspol, uten at det resulterte i kontrakt. 
 2015-sesongen startet med svært begrenset spilletid for Chikere, og 2. august 2015 ble spilleren og Viking FK enig om å avbryte kontrakten.

Sogndal Fotball

6. august 2015 ble Chikere presentert som sogndal spiller på klubbens hjemmesider. Kontrakten hadde en varighet ut 2015-sesongen. Det ble imidlertid ingen forlengelse av kontrakten for Chikere. Spilleren fikk kun 8 kamper for klubben som rykket opp til Tippeligaen, derav én fra start.

Eastern Suburbs AFC

1. oktober 2016 undertegnet Chikere en kontrakt med klubben Eastern Suburbs AFC på New Zealand.
NM i hopp uten tilløp 1919

NM i hopp uten tilløp 1919 var en del av NM i friidrett 1919.
Mesterskapet ble arrangert i Kristiania 2. april. Arrangør var Kristiania IF.
Maryam Mirzakhani

Karriere

Som ungdom ble Mirzakhani innrullert på en statsdrevet spesialskole for særdeles begavede elever i sin fødeby. Ved den internasjonale matematikkolympiaden vant hun gullmedaljer i 1994 og 1995 for hjemlandet. I 1981 fikk hun ansettelse som professor i matematikk ved Stanford-universitetet.
Hun tok bachelorgrad ved Teherans Sharif-universitetet for teknologi i 1999 og doktorgrad ved Harvard i 2004.
I 2014 mottok hun som første iraner og første kvinne noensinne Fieldsmedaljen, som ble innstiftet i 1936, og er regnet blant de viktigste utmerkelsene for matematikere.
Selevkos IV Filopator

Økonomiske vanskeligheter

Det riket Selevkos IV arvet besto av Syria (som da også omfattet Kilikia i nord og Judea i sør), Mesopotamia, Babylonia, Media og Persia.
Selevkos var forhindret av økonomiske vanskeligheter til å utøve en ambisiøs politikk, skapt delvis ved store utgifter i krigen som hans far hadde drevet og ved at han måtte betale krigserstatning til Romerriket. Han forsøkte først og fremst ved hjelp av diplomatiske virkemidler å styrke riket. I 178 f.Kr. giftet han bort sin datter Laodike V til Perseus, konge av Makedonia. Det ble vurdert av Eumenes II av Pergamon som en antiromersk handling. For å berolige romerne sendte Selevkos sin sønn Demetrios som gissel til Roma. Til gjengjeld kunne hans bror Antiokos IV Epifanes reise tilbake til hjemlandet.

Jerusalem

I et forsøk for på å samle inn penger for å betale romerne, sendte han en gang rundt i 175 f.Kr. sin minister og rikskansler  Heliodoros til Jerusalem, jødenes hellige sted, for å ta tempelskattene. Andre Makkabeerbok forteller at Heliodoros gikk inn i tempelet i Jerusalem, men måtte snu da tre åndelige vesener, som siden har blitt tolket som engler, manifesterte seg selv som mennesker. I Israel Museum i Jerusalem finnes det en gresk inskripsjon på en stele som er datert til 178 f.Kr. hvor det nevnes at Selevkos utpekte Heliodoros som hans visekonge med ansvar for templene i Judea. Mens denne delen av inskripsjonen kommer fra handel med oldtidsgjenstander, ble det i 2005 funnet ytterligere et fragment fra den samme inskripsjonen i kjelleren av et hellenistisk hus i Maresha i Sjefela.
Uansett hva som var den egentlige årsaken til at Heliodoros åpenbart ikke fikk med seg jødenes religiøse skatter, etter han var kommet tilbake fra Judea, deltok Heliodoros i en sammensvergelse mot kongen. Den 3. september 175 f.Kr. ble Selevkos IV Filopator myrdet av Heliodoros, og ministeren tok deretter tronen i eget navn.

Myrdet

Den virkelige arvingen til riket, Demetrios I av Soter, Selevkos’ sønn, oppholdt seg på samme tid som gissel i Roma, og kongedømmet ble isteden tatt av den yngre broren til Demetrios I, Antiokos IV Epifanes. Han klarte å fortrenge Heliodoros og en liten sønn av Selevkos, også kalt for Antiokos. Sistnevnte var i navnet overhodet av Selevkideriket i noen få år inntil Antiokos IV Epifanes fikk ham drept i 170 f.Kr. Det er indikasjoner at Antiokos IV Epifanes også giftet seg med Selevkos’ enke Laodike V.
Alpine County

Historie

Alpine County ble opprettet i 1864 av deler fra fylkene Amador, El Dorado, Calaveras og Tuolumne.
Dobro

Dobro er et varemerke eiet av Gibson Guitar Corporation og en variant av et amerikansk strengeinstrument skapt av det slovakisk-amerikanske brødreparet Dopyera i 1928. Det er et av instrumentene i resonatorgitarfamilien, og er laget for å være en gitar som låter sterkt. Den innebygde resonatoren sørger for at man får høyt volum, og dermed kunne bli hørt i band med blås og trommer. Dette var før den elektriske gitarens tid, og musikk ble spilt akustisk. Den ble umiddelbart populær innenfor Hawaii-musikken, og ble senere tatt opp spesielt i country- og bluegrassmiljøene. Innen bluegrass var Buck Graves tidlig ute. Han spilte dobro med Flatt & Scruggs fra 1956 til gruppen ble oppløst i 1969.
Dobroen er formet som en vanlig gitar, og finnes i to utgaver; round neck som man spiller som en vanlig gitar, og square neck, som man legger vannrett i fanget, og spilles med stål. Den har 6 strenger, og innebygd resonator (cone) som virker som en akustisk høyttaler.
Kjente utøvere av instrumentet fra tidlige dager er for eksempel Mike Auldridge, Josh Graves, Brother Oswald og Tutt Taylor. I våre dager er den kanskje mest kjente utøveren på verdensbasis Jerry Douglas, som også har spilt dobro med Øystein Sunde. Instrumentet finnes i en mengde ensembler som spiller amerikansk tradisjonsmusikk, i et spenn fra Dixie Chicks, via Union Station (Alison Krauss' bluegrassgruppe) til Blue Highway, for å nevne noen.
Her hjemme har instrumentet fått et oppsving sammen med den gryende interessen for akustisk musikk. Bluegrassband som Hemisfair og Ila Auto, for ikke å forglemme Øystein Sundes «Meget i Sløyd» er blant de fremste innenfor sjangeren.
Balldrakten

«Balldrakten» er tittelen på en skillingsvise. Den kan minne litt om en annen vise, «Anna på søndagskolen». Den stammer trolig fra midten av 1800-tallet, og teksten har opp igjennom årene vært mye brukt i søndagsskolen. Noen kilder utelukker ikke at sangen opprinnelig kommer fra England.
Fylkesvei 3930

Fylkesvei 3930 går mellom Reiarsdal og Ropstad i Vennesla kommune. Veien er 2,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 56.
Vlčice

Hrádeček

Hrádeček er landsby og Katastralgemeinde, av kommunen Vlčice. Václav Havel kjøpte et landsted her på 1960-tallet, han bodde der i 1974 og 1975 (når han arbeidet i det nærliggende Trutnov-bryggeriet) og han døde der i 2011.
Give Me Love (Give Me Peace on Earth)

Coverversjoner

Sangen ble fremført i en spansk versjon av Verónica Castro i 1975.
Den brasilianske sangerinnen Marisa Monte covret den på livealbumet, A Great Noise, utgitt 1997 (i hennes versjon er en liten del av Janis Joplins «Me and Bobby McGee» inkludert).
Steve Wood og Daniel May komponerte musikken til dokumentarfilmen Everest  fra 1997. Hvor de brukte noen av Harrisons sanger. «Give Me Love (Give Me Peace On Earth)» ble brukt under delen som heter «The Journey Begins».
Jeff Lynne fremførte denne sangen under Concert for George i 2002.
Dave Davies, fra The Kinks, spilte inn en versjon på albumet Kinked, fra 2006. (selv om hans versjon var blitt utgitt tidligere på hyllestalbumet Songs from the Material World - a Tribute to George Harrison, i 2003).
Sangen ble også covret til tider av Elliott Smith under sine konserter.
Ron Sexsmith fremførte denne sangen live i Crane Lane Theatre, Cork. 
Sting, Elton John og James Taylor fremførte sangen den 13. april 2002, under Rainforest Benefit Concert i Carnegie Hall i New York City
Pseudochactidae

Utseende

Gulbrune skorpioner med middels kraftige klør og hale.

Levevis

Pseudochactas ovchinnikovi lever i savannelignende områder, mens Troglokhammouanus steineri bare er kjent fra én hule.

Farlige arter

Ingenting er kjent om giftigheten til disse meget sjeldne skorpionene.

Utbredelse

Pseudochactas ovchinnikovi er kjent fra Tadsjikistan og Usbekistan, mens Troglokhammouanus steineri  er funnet i Laos.
Pedinorrhina watkinsiana

Utseende

En middelsstor (ca. 30 millimeter), litt flat, bronseaktig metallisk farget gullbasse, dekkvingene med en smal, gul tverrstripe.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sentral-Afrika (Kamerun, Uganda)
Kleophradesmaleren

«Kleophradesmaleren» er det navn som er gitt til en navnløs antikk vasemaler fra Athen som var virksom en gang mellom 505 f.Kr. og 475 f.Kr., og hans arbeid er betraktet som blant det fineste innenfor rødfigurstilen.
Betegnelsen, i mangelen av navn, ble gitt til ham i 1910 av klassisisten John Beazley som identifiserte arbeidene til denne kunstneren på en kopp fra keramikeren Kleophrades, nå i Paris. Ingen av vasemalerens verker er signert, men en tid trodde man at hans navn var Epiktetos da en signert pelike ved Berlin Antikenmuseen ble tilskrevet ham. Denne vasen har to inskripsjoner som sier «Epiktetos gjorde meg», og ettersom det var en samtidig vasemaler ved dette navnet med et klart annen stil som var kjent for å ha arbeidet i Athen ble Kleophradesmaleren en periode referert til som «Epiktetos II» i akademisk litteratur. I 1981 kunne John Boardman slå fast at signaturen på vasen var en moderne forfalskning, og Kleophradesmaleren vendte tilbake til anonymiteten.
I tillegg til 113 beholdere i rødfigurstilen, har Beazley også tilskrevet ham 21 svartfigurvaser. Siden da har ytterligere 22 rødfigurvaser blitt tilskrevet ham, både av Beazley og andre forskere, men noen av disse er fortsatt diskutable. De fleste av Kleophradesmalerens verker er store beholdere, pyxis og amfora, men han malte også på en rekke ulike typer keramikk. Hans tidligste verker minner sterk om Euthymides, en av pionerene i rødfigurstilen, i en slik grad at det er opplagt at han må ha vært denne malerens elev.
Kleophradesmalerens stil er priset såvel for sin håndverksmessige kvalitet, som for dens spreke, robuste og velproporsjonerte figurer som han avbildet. Hans innflytelse har blitt sett i verkene til «Støvelmaleren» og «Troilosmaleren». I tilfelle av den sistnevnte har de to kunstnerne dekorert vaser som øyensynlig er produsert fra samme keramikkverksted på grovt sett samme tid, noe som kan bety at de begge arbeidet i det samme verkstedet.
Göran Malmqvist

Liv og virke

Malmqvist ble født i Jönköping, men tilbragte barndommen i Kullabygden i Höganäs kommun i Skåne og ungdomstiden i  Västergötland. Han studerte ved högre allmänna läroverket i Borås, før han i 1945 begynte å studere latin og gresk ved Uppsala universitet med tanke på å bli lektor i klassiske språk.
I studietiden kom Malmqvist til å fatte interesse for kinesisken gjennom Lin Yutangs Kunsten å nyte livet. Etter kontakt med sinologen og professoren Bernhard Karlgren flyttet Malmqvist høsten 1946 til Stockholm for å studere kinesisk ved Stockholms högskola.
Med stipend fra Rockefellerstiftelsen reiste Malmqvist i 1948 med lastefartøy via Hongkong til Shanghai, for videre studiereiser i landet. Han tilbragte en stor del av tiden i et buddistisk kloster i Sichuan, der han studerte dialektuttale. I samband med den kommunistiske maktovertagelsen i 1949 forlot han klosteret og tok seg i 1950 ut av Kina via Hongkong. Han vendte tilbake til Stockholm for å avlegge lisensiateksamen der.
Malmqvists akademiske karriere var lenge internasjonalt orientert. Med unntak av årene 1956–1958, da han var kulturattasjé i Beijing, arbeidet Malmqvist først i et lektorat i kinesisk ved University of London (1953–1955) og deretter som dosent (1959–1961) og professor (1961–1965) i kinesisk ved Australian National University i Canberra. Etterhvert ble han dosent også ved Stockholms universitet (1962) og først i 1965 vendte han tilbake til Stockholm for der å inneha et professorat i sinologi, særskilt det nykinesiske språk. Han ble professor emeritus ved samme universitet i 1990.

Akademiske hovedinteresser

Malmqvists innledende oversettergjerning var fremst innrettet mot lyrikk fra Tang-dynastiets tid. Han oversatte senere både eldre og nyere kinesisk litteratur, deriblant middelalderromanene Fortellinger fra myrlandet og Reisen mot Vest samt verker av nobelpristakeren Gao Xingjian og poeten Bei Dao.
Han har forfattet en introduksjon til kinesisk språklære, lærebøker i fonetikk og grammatikk samt samlingsverk om kinesisk litteratur gjennom årtusenene. Mot slutten av sin gjerning fokuserte han på klassisk kinesisk filologi, syntaks og semantikk.
Malmqvist ble valgt inn som medlem av Svenska Akademien den 11. april 1985 på stol nr. 5 og inntrådte den 20. desember samme år.
Røysekollen

Røysekollen er et høydedrag i grensetraktene i Aurskog-Høland mot Fet kommune i Akershus. Toppen har en høyde på 375,9 moh.
Johannes Tinctoris

Liv

Johannes Tinctoris' far, Martin le Taintenier, var en høyere embetsmann. Sønnen fikk sannsynligvis musikkutdannelse i Nivelles. 
Det tidligste dokumentariske belegg som finnes om Tinctoris er en betaling datert 11. juli 1460 som han fikk for fire måneders tjeneste som «petit vicaire» ved Ancienne cathédrale Notre-Dame de Cambrai. I Cambrai kom han ganske sikkert i kontakt med  Guillaume Dufay, som var «maître des petits vicaires» ved katedralen på samme tid. I 1462/63 var han blitt succentor ved Cathédrale Sainte-Croix d'Orléans, og 1. april 1463 beskrev han seg selv som choralium pedagogus. På denne tida var han også innskrevet som student ved ved stedets universitet.
Etterhvert opparbeidet han seg et betydelig ry, og ble rundt 1472 ansatt ved hoffet til kong Ferdinand I i Napoli, deretter bodde han stort sett i Italia. Det er for det meste uklart hva han foretok seg etter 1492.
Tinctoris' dødsdato er ukjent, men sannsynligvis døde han i første halvdel av 1511, siden Peter de Coninck den 12. oktober 1511 fikk et prebende i St. Gertrude i Nivelles som var blitt ledig etter Ianne Tinctoris, og slike prebender var sjelden ledig mer enn seks måneder.

Virke

Tinctoris publiserte mange bind med musikklitteratur. Han var ikke særlig original, og lånte mye fra eldre forfattere som Boëthius, Isidor av Sevilla og andre, men de svært detaljerte opptegnelsene over sin tids komponisters teknikk og framgangsmåte gjør likevel at stoffet er nyttig. Videre skrev han den første ordboka over musikkuttrykk (Diffinitorium musices), en bok over de gregorianske kirketoneartenes karakteristika, en avhandling over proporsjoner og tre bøker om kontrapunkt som gir en god oversikt over stemmeføring og  harmoni i overgangstiden mellom Dufay og Josquin. Tinctoris' skrifter påvirket komponister og musikkteoretikere i resten av renessansen.
Lite av musikken til Tinctoris er bevart, men det som finnes viser en forkjærlighet for kompleks, jevnt flytende polyfoni. Tessituraen er uvanlig lav, til tider ned i bassregisteret til C to oktaver under enstrøken C. Slik sett viser han en interessant likhet med Johannes Ockeghem.

Verk

Tinctoris skrev messer, motetter og noen få chansons.
Slinningsbålet

Slinningsbålet er et sankthansbål som årlig blir laget på Slinningsodden i Ålesund for å så bli brent på sankthansaften. Bålet bygges hovedsakelig av paller, kasser og tønner.
Tradisjonen med bålet er gammel og strekker seg hundrevis av år tilbake og på den tida var det flere store sankthansbål som befant seg blant annet rundt omkring i Ålesund. Bålet bygges normalt av 30-40 ungdommer i alderen 13 til 20 år. Den høyeste utgaven som er laget er 2016-bålet som målte 47,396 meter høyt og ble ny verdensrekord. Slinningsbålet ble presentert i NRK-dokumentaren «Det siste bålet» (2008), produsert og regissert av Dag Lausund.
I 2010 ble det gjort et rekordforsøk på verdens høyeste håndbygde bål, men rekorden ble ikke godkjent av Guinness selv om den offisielle målingen sto til 40,45m. Seks år etterpå, i 2016, ble det atter en gang forsøkt å ta rekorden en gang for alle. Etter seks måneder med planlegging og tre måneder med arbeid døgnet rundt så sto endelig rekorden målt til 47,396m - avrundet til 47,4m. Bålet ble i slutten av 2016 endelig godkjent som verdensrekord av Guinness, og vil dukke opp i rekordboken fra og med 2018-utgaven.
Gem County

Historie

Fylket ble grunnlagt 15. mars 1915 og har fått sitt navn etter statens kallenavn "Gem State".
David Coverdale

Karriere

Han var vokalist i The Government og Fabulosa Brothers samtidig med at han arbeidet i en klesbutikk som het Gentry i Redcar. Som vokalist i The Government hadde han vært oppvarmer for Deep Purple ved en anledning. Da Deep Purple annonserte etter ny vokalist, sendte han en demo og imponerte Deep Purple-medlemmene med sin dype blues-stemme, og fikk jobben. 
Opprinnelig var meningen at han skulle dele vokalist-oppgaven sammen med bassist Glenn Hughes, noe hans første album med Deep Purple, Burn, gir uttrykk for. Men snart ble det klart at Coverdale var mer enn god nok som vokalist på egen hånd. På hans Deep Purple-album nummer to, Stormbringer fra 1975, har han helt klart full kontroll på det vokale, dog med enkelte innslag fra Hughes.
Deep Purple ga i 1976 ut Come Taste the Band sammen med den nye gitaristen i bandet, Tommy Bolin, og etter den påfølgende katastrofale turneen, valgte Coverdale å forlate bandet. Først spilte han inn to solo-album, Whitesnake i 1976 og Northwinds i 1977, før han i 1978 startet bandet Whitesnake. Det tok ikke lang tid før bandet var en suksess i Europa, men det kunne virke som om USA ikke brydde seg nevneverdig. Whitesnake var i starten et energisk blues-basert hard rock-band og ga ut sju album i løpet av de første fire årene.
USA begynte å få smaken for Whitesnake først i 1984 med albumet Slide It In, mens det neste albumet, 1987 (utgitt i 1987), gjorde bandet til superstjerner også på den andre siden av Atlanterhavet. Nå var musikkstilen blitt blankpolert og tilpasset det amerikanske markedet, men den «gamle» fansen i Europa var ikke så begeistret for dette og kalte musikken for «puddel-rock». Den nye fansen elsket glam metal-stilen til bandet.
I tiden mellom 1991 og 1993 samarbeidet han med Jimmy Page, gitaristen fra Led Zeppelin, og resultatet ble albumet Coverdale/Page. Nå var Coverdale tilbake til den blues-baserte hardrocken igjen, og denne gangen ble musikken godt mottatt i både USA og Europa. Whitesnake ble lagt på is og dukket ikke opp igjen før i 2002 da Coverdale samlet sammen gamle musikervenner og la ut på turné. Etter dette har han satt sammen et nytt Whitesnake, som senest i 2008 turnerte i Europa.
Ratchaprasong

Ratchaprasong (også Rajaprasong, Rajprasong eller Ratprasong, thai: ราชประสงค์, uttale: râːt.t͡ɕʰā.prā.sǒŋ) er et veikryss og et handleområde i Pathum Wan-distriktet i Bangkok, ved siden av Siam-distriktet. Området ligger ved Bangkok skytrains Chit Lom stasjon og i krysset mellom veiene Phloen Chit, Rama I og Ratchadamri. Området huser mange kjøpesentre og hoteller.
Cacoius

Utseende

Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med kraftige punktrader.

Levevis

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse

Arten er utbredt i Indonesia (Borneo).
Fylkesvei 4254

Fylkesvei 4254 går mellom Skåland og Hellemork i Lund kommune. Veien er 7,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 2.
Istid 3: Dinosaurene kommer

Handling

Når istiden er over får Sid, Manny, Diego, Ellie, Scrat og Scratte en ny bekymring: De har blitt besøkt av dinosaurer. I møtet med dinosaurene får de hjelp fra den gale, enøyde røyskatten Buckminster, kalt «Buck».
Rognsundet

Rognsundkofta

Rognsundet har også en egen samedrakt som er kalt Rognsundkofta, eller på nordsamisk Čoalmmenuorri gákti.
Norges Bueskytterforbund

Norges Bueskytterforbund (NBF) er et forbund for bueskyttere. Foreningens formål er å fremme bueskytteridretten i Norge og representere idretten internasjonalt. De har i likhet med andre idrettsforbund kontor i Sognveien 75, 0855 Oslo i Ullevål stadionanlegget. Norges Bueskytterforbund er medlem av Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité (NIF), World Archery Federation (WA) og Den europeiske bueskytterunion (WAE). Norges første bueskytterklubb var Oslo Bueskyttere stiftet i 1930. Forbundet ble stiftet 5. oktober 1948. I 1961 ble det arrangert VM på Bislet, Oslo. I 2017 var det 107 bueskytterklubber tilknyttet NBF. Det skytes i tre klasser: Compound, Recurve (Olympisk) og Trad (Instinkt og Langbue). Tradm som ble innført i 2006, tillater ikke siktemidler. Forbundets generalsekretær heter Morten Wilman, et verv han har innehatt i en årrekke, han er også en aktet internasjonal dommer på toppnivå. Norge har så langt tatt et individuelt gull av Per Ivar Pahlm fra Bergen som ble verdensmester i Italia i 2015. Siden 2006 har buemiljøet innen trad vært svært populært, særlig jakt, felt og skyting på 3D figurer i skogen.
Slaget ved Cape Esperance

Opptakten

Natten 11. oktober sendte den japanske marinen i området ved Salomonøyene forsterkninger og forsyninger til styrkene sine på Guadalcanal. Blant styrkene var de to moderskip for sjøfly «Nisshin» & «Chitose», og de seks jagerne «Asagumo», «Natsugumo», «Yamagumo», «Shirayuki», Murakumo, og Akizuki, alle under kommando av kontreadmiral Takatsugu Jojima. På samme tid, men i en annen operasjon, angrep de tre tunge krysserne «Aoba», «Kinugasa» og «Furutaka» og de to jagere «Fubuki» og «Hatsuyuki», alle under kommando av kontreadmiral Aritomo Gotō, den allierte flyplassen Henderson Field på Guadalcanal. Målet med angrepet var å ødelegge installasjonene på flyplassen og eventuelle fly som befant seg der.

Slaget

Rett før midnatt avskar kontreadmiral Norman Scott med de fire kryssere «San Francisco», «Boise», «Salt Lake City» og «Helena» og de fem jagerne «Farenholt», «Duncan», «Buchanan», «McCalla» og «Laffey» Gotōs styrke da det nærmet seg Savo Island. Japanerne ble overrasket og mistet krysseren «Furutaka» og jageren «Fubuki». Ytterligere en krysser ble påført omfattende skader. Gotō ble dødelig såret. Den japanske angrepstyrken ble tvunget til retrett. Samtidig klarte forsyningskonvoien til Jojima å laste av suksessfullt på Guadalcanal uten å bli oppdaget, og startet på returen. Senere på morgenen 12. oktober tok fire japanske jagere av fra konvoien og satte kursen mot Gotōs styrke for å assistere retretten. To av disse ble senket av fly fra Henderson Field. Amerikanerne mistet jageren «Duncan» og en annen jager samt en krysser ble hardt skadet i slaget.

Betydning

Selv om US Navy kom seirende ut av slaget, hadde det lite umiddelbar strategisk betydning. Kun to netter senere angrep to japanske slagskip Henderson Field, og flybasen ble nesten totalt ødelagt, og flere forsterkninger ble også satt i land på øya.
Aksessorisk pigment

Aksessorisk pigment er et hjelpepigment i fotosyntesen. Hjelpepigmentet fanger opp lys og overfører det til klorofyll a, f.eks. klorofyll b, som blant annet finnes i eukaryotiske planter og i blågrønnbakterier.