Sigri Welhaven

Biografi

Welhaven ble født inn i en familie med nære relasjoner til sentrale personer i norsk kulturliv. Faren, Hjalmar Welhaven (1850–1922) var nest eldste sønn av dikteren Johan Sebastian Cammermeyer Welhaven (1807–1873) og hans danske kone Josephine Angelica Bidoulac (1812–1866). Johan Sebastian Welhavens far, Johan Ernst Welhaven (1775–1828), var prest, blant annet ved St. Jørgen i Bergen, som var kirke og hospital for de spedalske i distriktet. Hjalmar Welhaven var utdannet arkitekt, og tegnet fortrinnsvis trebygninger og arbeiderboliger i Kristiania. Han er likevel mest kjent for huset til Fridtjof Nansen, Polhøgda (1900–02) på Fornebu, utført i stein. I 1883 ble han slottsforvalter for Oscar II. Moren til Welhaven var Margrethe Backer (1851–1940). Hun og hennes tre eldre søstre var kulturelt interessert.  Harriet Backer (1845–1932) var nest eldst, og regnes blant Norges største malere. I søskenflokken finner vi også pianisten og komponisten Agathe Backer (1847-1907, gift Agathe Grøndahl), som har et stort navn i norsk musikkhistorie. Inga Agathe (1842–1915) var eldst, og en dyktig sanger. Margrethe Backer var, som sin søster Harriet, interessert i malerkunst. Hun fikk utdannelse hos Vilhelm Kyhn i København samt Bergsliens malerskole i Kristiania.

Utdannelse

Sigri Welhaven studerte først kort tid ved Den Kongelige Tegne- og Kunstskole i Christiania (senere Statens Kunst- og Håndverkskole) hos Lars Utne, og deretter på Statens Kunstakademi hos Gunnar Utsond. Sigri Welhavens tidlige skulptur er blant andre påvirket av Auguste Rodin. Hun debuterte på Statens Høstutstilling 1 1911 med en byste av krigskorrespondent Benjamin Wegner Nørregaard.

Verker

Eksempler på hennes arbeider er statuen Angreren som står i Moss. Av andre offentlige arbeider kan nevnes Wergeland på Veslebrunen på Eidsvoll, bysten av Halvdan Koht som står i Vitenskapsakademiet i Oslo, og av Kaja Norena (tilhører Den Norske Opera). Andre kunstverk som kan sees i det offentlige rom er Skilpaddefontenen, som står i Torshovparken i Oslo, Gutten på delfinen som står på Amaldus Nielsens plass (Vestkanttorvet), en byste av komponisten Thorvald Lammers som står i Oslo Bymuseum og en Kristusfigur i Ris kirke i Oslo. Welhaven fikk fast utstillerrett ved Salon d'automne i Paris, etter å ha deltatt der med en byste av fauvistmaleren Othon Friesz på 1920-tallet.
Sigri Welhaven bodde i Paris fra 1917 til 1939, her studerte hun med billedhuggeren og grafikeren Charles Despiau og markerte seg i byens internasjonale billedhuggermiljø. Hun arbeidet med torsoer og portretter, og utviklet et selvstendig og stilsikkert, forenklet uttrykk. Parallelt med skulpturene i bronse arbeidet hun med fajanse etter en gammel fransk metode, hvor uttrykket var mer frodig og lekent enn i bronsearbeidene. Hun var gift tre ganger, først med maleren Jean Heiberg, med ham hadde hun en sønn, arkitekt Helge Welhaven Heiberg (1915–1980), deretter med Peter Krag, med ham fikk hun datteren Ingrid Therese Krag, og til sist med Carl Schou. Hennes kunst kan være registrert med etternavnene Heiberg, Krag eller Schou, men alltid med mellomnavnet Welhaven. Hun bodde senere sammen med billedhuggeren Arne Vinje Gunnerud. Hun hadde et fruktbart kunstnerisk samarbeid med flere av sine ektemenn og med sin samboer.