google/wiki40b huggingface dataset:
Programmeringsspråket C

Programmeringsspråket C (engelsk tittel: The C Programming Language) er en bok om programmering i programmeringsspråket C. Boken er skrevet av Brian Kernighan og Dennis Ritchie. Kernighan var den første som laget et opplæringskurs i C. Ritchie var den som opprinnelig konstruerte og implementerte språket. Han var også delaktig i utviklingen av operativsystemet UNIX, som er skrevet i programmeringsspråket C. Boken var svært viktig for videreutviklingen og populariseringen av programmeringsspråket, og blir fortsatt lest og brukt idag. Ettersom en av forfatterne også var språkets opphavsmann, blir boken betraktet som den autorative referansen til C.
Den første utgaven ble publisert i 1978. Forfatterne kom sammen for å skrive boken i sammenheng med den tidlige utviklingen av språket ved AT&T Bell Laboratories. Den versjonen av C som er beskrevet i denne boken, er noen ganger blitt referert til som K&R C eller Kernighan & Ritchie C. Benevnelsen K&R C er ofte blitt brukt for å skille den opprinnelige C fra senere proprietære syntaksutvidelser og varianter, og også for å skille den fra den standardiserte versjonen kjent som ANSI C.
I 1988 utkom andre utgave av boken. Den var utvidet med oppdateringer fra den nye ANSI C-standarden, deriblant inkludering av referansemateriale i standard biblioteker. Andre utgave har blitt oversatt til 27 språk.
ANSI C, som ble standardisert i 1988, har senere gått gjennom flere revisjoner. Den siste er  ISO/IEC 9899:1999, også kjent som C99, som ble adoptert som en ANSI-standard i mars 2000. Ingen ny utgave av boken har likevel blitt utgitt (per 2011) for å dekke de nyeste standardene.
Zenochloris

Utseende

Middelsstoer, avlange, svarte trebukker, oftest med grønn metallglans. Antennene er noe kraftige, omtrent halvparten så lange som kroppen hos hunnene og betydelig lengre enn kroppen hos hannene. Pronotum er rundet, omtrent like langt som bredt. Dekkvingene er nesten jevnbrede. Beina er middels lange og tynne. Bakkroppen er rødlig eller rødoransje.

Levevis

De voksne billene besøker gjerne blomster, og er dagaktive. De er aktive flygere.

Utbredelse

Artene er utbredt fra Mexico i nord til Panama i sør.
SS «Scharnhorst»

Bygging

DeSchiMAG i Bremen bygget «Scharnhorst» og hennes søsterskip  «Gneisenau» for NDL, og ferdigstilte dem i 1935. Blohm + Voss i Hamburg bygget et tredje søsterskip, «Potsdam».
«Scharnhorst» ble brukt som testplattform for nye høytrykks- og høytemperaturs damp-tanker, ettersom den tyske krigsmarinen ønsket å evaluere maskineriet før de bestilte det til sine nye slagskip. «Gneisenau» hadde konvensjonelle reduksjonsgir fra turbinene til propellakslingen, men «Scharnhorst» og «Potsdam» hadde turboelektrisk overføring. «Scharnhorst» hadde doble AEG turbogeneratorer som forsynte to elektriske motorer på propellakslingen.

Ruter

De tre søsterskipene tjenestegjorde på NDLs ekspressruter mellom Bremen og Det fjerne østen. Med en fart på 21 knop (39 km/t) var de blant de raskeste skipene på en slik rute.
Etter krigsutbruddet i Europa 1939 ble «Scharnhorst» sittende fast i Japan. I 1942 anskaffet den keiserlige japanske flåten Scharnhost og bygget henne om til eskortehangarskipet «Shin'yō». Hun ble senket i Gulehavet 17. november 1944 av den amerikanske ubåten «Spadefish».
Lagos del Norte

Transport

Ruta 27 Mario Heber (km. 7.5) forbinder Lagos del Norte med andre byer i Rivera-departementet.
Brachinus crepitans

Utbredelse

Brachinus crepitans finnes lengre sør i Europa, nord til Finland. Den er funnet i både Sverige og Danmark, men ikke i Norge.

Utseende

Brachinus crepitans er mellom 9-15 millimeter lang. Den har en matt svart farge på dekkvingene. Dekkvingene har en svak antydning til lengdestriper (riller) og litt av bakkroppen stikker fram bak dekkvingene. Kjevene, halsskjoldet, hodet og beina har en mer orange-rød farge. Følehornene er også orange, men særlig, tredje og fjerde følehornsledd, har noen mørkere flekker.

Levevis

Brachinus crepitans finnes i tilknytning til åpne solrike lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Når billen trues av for eksempel maur, blander den hydrogenperoksid og resorcinol fra to separate kjertler i et analkammer. Enzymer i kammerveggen får hydrogenperoksiden til å dekomponere voldsomt til vann og oksigen. Reaksjonen varmer opp blandingen til kokepunktet og trykket sender den delvis fordampede blandingen ut av en dyseformet analåpning med et hørbart «piff». Resorcinol virker irriterende på øyne og luftveier, og i noen tilfeller vil kombinasjonen av varmen og dette stoffet være nok til å drepe fienden.
Convers Group

Convers Group, eller Konversgroup, er et konsern hvis hovedsakelige innretting er banker og finansinstitusjoner i Øst-Europa og Storbritannia. Konsernet, som styres fra London, eies av Vladimir Antonov og hans far Alexander Antonov.
Thorsminde

Thorsminde (eller Torsminde) ligger i det nordlige Vestjylland i Danmark og er en fiskeriby med 404 fastboende innbyggere (2011). Den ligger omtrent midt på landtangen som skiller Nissum Fjord og Nordsjøen. Byen ligger i Sønder Nissum Sogn og er en del av Holstebro kommune i Region Midtjylland. Tidligere tilhørte Thorsminde Ulfborg-Vemb kommune.
Compsocephalus horsfieldianus

Utseende

En middelsstor til ganske stor (gjerne ca. 23-43 millimeter) og bred, litt matt, ganske variabelt farget gullbasse. Den kan være grønnlig, brunlig eller rødaktig. Hannen har et kraftig, gaffelformet utspring i pannen, dessuten gjerne et tilsvarende fremspring fra hodets bakre del og et par korte horn lenger bak på hodet. Pronotum er temmelig hvelvet, mer enn det er vanlig hos gullbasser, sett ovenfra nærmest firkantet. Beina er kraftige, forleggene (protibiae) med noen skarpe pigger.

Utbredelse

Arten lever i Etiopia og Eritrea.
Graphics Core Next

Graphics Core Next (GCN) er et instruksjonssett og en serie mikroarkitekturer som er utviklet av Advanced Micro Devices (AMD), og som benyttes i deres grafikkprosessorer. Mikroarkitekturen er etterfølgeren til TerraScale. Det første produktet med GCN ble lansert i 2011.
GCN er en RISC SIMD-arkitektur, mens TeraScale er en VLIW SIMD-arkitektur. GCN krever betraktelig flere transistorer enn TeraScale, men er raskere på GPGPU-utregninger. GCN implementerer HyperZ.
Valdepeñas DO

Historie

Vinproduksjonen i Valdepeñas går tilbake til romerne og før dem ibererne. I den mauriske perioden hadde Valdepeñas en egen konsesjon for vinframstilling fra kalifatet i Toledo, og ble dermed et viktig senter for vinproduksjon. Etter at maurerne forsvant, kom et veldig oppsving i etterspørsel og produksjon, og vin fra Valdepeñas fant vegen bl.a. til markedet i Madrid.
Gjæringa skjedde i enorme keramikk-krukker på opptil 1 600 l, som gjerne var halvt nedgravd i bakken for å holde temperaturen nede. I vintermånedene inntraff en naturlig bunnfelling som gjorde filtrering og ytterligere klaring unødvendig.
I 1861 kom jernbanen som bandt Valdepeñas til kysten og muliggjorde en kraftig økning i produksjonen, med oversjøisk eksport bl.a. til Filippinene og Sør-Amerika. I 1895 begynte vintoget («Tren del vino») å frakte Valdepeñas-vin til Madrid.
I 1911 ble området hardt angrepet av phylloxera, men produsentene klarte å redde næringa ved å begynne å pode nye druesorter (særlig Airén) på phylloxeraresistente stokker fra Amerika. Krisa tvang de ulike produsentene til å samarbeide; et regionalt reguleringsråd ble danna, og i 1932 fikk Valdepeñas status som offisielt Denominación de Origen.

Klima

Klimaet er ytterst kontinentalt med svært varme somre og kjølige vintre, og kan klassifiseres som halvtørt. Temperaturene når 40°C og sommeren og kan falle til -10°C om vinteren. Tørke om sommeren og frost om vinteren er vanlig. Nedbøren er sparsom og kommer gjerne som kraftige byger vår og høst. Særlig om våren forekommer haglbyger og sterk vind.

Jordsmonn

Jorda har lavt innhold av organisk materiale, høgt kalkinnhold og er tørketålende. I overflata har jordsmonnet en dyprød farge og mye småstein. Det dannes ofte en hard skorpe som må brytes opp for å hjelpe rotutviklinga.

Druesorter

Autoriserte hvite sorter er: Airén, Macabeo, Chardonnay, Verdejo, Sauvignon Blanc og Muskatell. Autoriserte røde sorter er: Tempranillo, Garnacha, Cabernet Sauvignon, Merlot, Syrah og Petit Verdot
Den tørketålende sorten Airén fikk stor utbredelse etter Phylloxera-angrepene i 1911. I seinere år ser en en overgang til andre sorter, men fortsatt dyrkes det Airén på nær 2/3 av arealet. Tempranillo (eller Cencibel som den kalles lokalt) er den tradisjonelle sorten for rødviner. Innslaget av Cabernet Sauvignon  og Garnacha er økende.
Vinstokkene plantes på rekke av hensyn til en høyt mekanisert produksjon.

Viner

Hovedproduksjonen er unge røde, hvite og roséviner som er ment å drikkes innen ett år, men det produseres også noen Crianzas, Reservas og Gran reserves.
Bengt Romare

Biografi

Romare ble uteksaminert fra Norra latinläroverket i Stockholm i 1920 og studerte videre ved den kongelige tekniske høyskolen. Etter avsluttet skolegang arbeidet han for Lars Israel Wahlman i 1926–1927, deretter for Hakon Ahlberg i 1928. Den siste han var ansatt hos før han startet for seg selv var arkitekt Sven Ivar Lind i Paris i årene 1928 til 1930. Fra 1931 til 1933 drev han et eget arkitektkontor, og i 1934 kom Georg Scherman inn i bedriften. Romare var dessuten Tjänstgörande arkitekt utom stat ved Byggnadsstyrelsen fra 1933 av, og var i 1942 byarkitekt i Sigtuna ved Stockholm.
Stilen hans var på midten av 1900-tallet mer strengt klassisistisk eller modernistisk enn nasjonalromantisk, selv om den ofte var inspirert av historiske bygg. Typisk for bygg fra hans kontor var mørk mursten, røde eller brunrøde i fargen. Av og til kunne deler av dem bli kledd med hvit murpuss som for eksempel Abrahamsbergskirken og Burträsks kirke. Gjennombruddet fikk han med Historiska museet, som han designet sammen med Georg Scherman. De leverte det første forslaget til i 1930. De siste tegningene ble levert i 1936, mens museumsbygningene ble oppført i årene 1934 til 1939.
Etter historisk museum fulgte Västerbottens museum i 1943 og de store murstenskirkene i Burträsk (1949) og Hofors (1962). Disse to kirkene siterer middelalderkirkene på ulikt vis; Burträsk kirkes proporsjoner og hvelvformer tilsvarer en middelalderkirke på landsbygden – men de er dobbelt så store. Over midtskipet og korsarmene er enkle og doble stjerne- og korshvelv plassert. Kirken er 40 meter lang med et 18 meter bredt midtskip. Den største innvendige takhøyden er på 13 meter. Videre er tre-tallet viktig: Tre dører fører inn til kirken, og hver av korsarmene har tre vinduer (som for eksempel også Engelbrektskyrkan har). I koret er Lennart Segerstråles maleri rammet inn av tre felt med samme form og størrelse som vinduene i korsarmene.
Hofors kirke er mer modernistisk, selv om den tar opp gotikkens måte å strekke seg mot høyden på i kombinasjon med en apside. Som Burträsk har også Hofors tre inngangsdører. Abrahamsbergskirken fra 1955 er mindre enn de to andre og kledd i hvit murpuss, mens Skellefteå tingsrätt fra samme år utnytter murstenens muligheter når det gjelder formgivning av fasader. I løpet av 1950 og -60-tallet var han delaktig i restaurasjon av kirker, som for eksempel kirkene i Råneå og Gellivare.
Neurellipes

Utseende

Ganske små (vingespenn 20-25 millimeter), mørke sommerfugler. Hannenes overside er mørkbrun med oransje eller blåaktige flekker på forvingen.

Levevis

Artene lever i skog.

Utbredelse

Denne slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Rue Galande

Rue Galande er en gate i Paris i det 5. arrondissement. Den ble åpnet i 1202 og er oppkalt etter en inngjerdet vingård ved navn Galande.
Rue Galande begynner ved Rue des Anglais 2 og slutter ved Rue Saint-Jacques 1. Blant severdighetene er kirken Saint-Julien-le-Pauvre samt restene etter kirken Saint-Blaise-Saint-Louis.
Neophrissoma

Utseende

Middelsstore (20-25 millimeter), svært kraftige, knudrete, gråbrune trebukker.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Afrika.
Lyngseidet

Stedet

Lyngseidet har en rekke butikker som: Coop Extra, Vinmonopol, klesbutikk, sportsbutikk med ulike varer. Gavebutikk + klesbutikk. Viro Tre as/byggeforhandler. WWW.ROSS.AS.  SPAR dagligvarehandel med salatbar og varmdisk.  I tillegg har Lyngseidet en rekke cafeer` og spisesteder.  MECA bilverksted finner også sted.
I tillegg til daglivarehandelser har Lyngseidet en del bedrifter og industri som: Lyngen Plast as og Lyngen Rør. 
På Lyngseidet ligger Lyngen kirke fra 1770-tallet. En kilometer sør for Lyngseidet ligger Solhov folkehøgskole. Bygningen ble oppført i 1924 og er Nord-Norges største trebygning. Folkehøgskolen ble nedlagt i 1987. Mens Eidebakken barne- og ungdomsskole på Lyngseidet ble renovert i 2010/2011, ble Solhov brukt som barne- og ungdomsskole.
Fra Lyngseidet går fylkesvei 91 nordvestover mot Svensby ved Ullsfjorden. Fylkesvei 868 går sørover til Oteren i Storfjord. Det går også fylkesvei nordover til Årøybukt og Koppangen. Over fjorden Lyngen går ferge (del av fylkesvei 91) til Olderdalen i Kåfjord. Like ved ferjeleiet står skulpturen Gollis, en 9,4 meter høy julenisse i plast.
3. september 2010 gikk det et kvikkleireskred ved Lyngseidet. En person ble reddet ut av et hus som fløt på sjøen.
Biscoe Bay

Biscoe Bay er ei bukt på sørvestkysten av Anvers Island like nord for Biscoe Point i Det antarktiske arkipel i Antarktis. Den ble først kartlagt i 1898 av Belgica-ekspedisjonen (1897–1899) under Adrien de Gerlaches ledelse og navngitt Baie de Biscoe etter den britiske sjøfareren John Biscoe. Det var trolig her Biscoe gikk i land i februar 1832 og annekterte det han antok var en del av det antarktiske fastlandet.
Bukta ble kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) fra Arthur Harbour i 1955.
Sognsvannsbekken

Sognsvannsbekken er ei elv i Oslo. Den starter som Pinabekken, som renner ut fra Store Åklungen. Bekken tar opp flere mindre bekker fra vest og munner ut i Sognsvann fra nordvest. Herfra fortsetter den som Sognsvannsbekken, og renner sørover gjennom strøkene Gaustad og Vinderen. Ved Frøen løper den sammen med Gaustadbekken, og etter samløpet kalles den Frognerelva.
Nord for Ring 3 er Sognsvannsbekken grensen mellom Bydel Nordre Aker og Bydel Vestre Aker. Mellom Ring 3 i nord og Rasmus Winderens vei i sør er den grensen mellom strøkene Vinderen i vest og Gaustadbekkdalen i øst.
Bømlo-nytt

Bømlo-nytt er en lokalavis som blir utgitt i Bømlo i Hordaland. Bømlo-nytt tar sikte på å være lokalavis for Bømlo kommune og gis ut hver mandag, onsdag og fredag. Avisa redigeres på nynorsk.
Ansvarlig redaktør er Randi Olsen, som overtok etter Stein-Erik Ovesen 6. juni 2011.
Lucario

Spilla

I Pokémon Diamond og Pearl og Platinum har kampgymlederen Maylene en Lucario som spilleren må klare å slå. Cynthia, den siste i pokémonligaen, har også en Lucario.
Lucario er en av de mest brukte pokémonene i spilling mellom mennesker. Dette skyldes at den har mange gode angrep, ganske bra fordeling av statene sine, og at den har en god type som gjør den lett å sende inn.
Lucario er også en opplåsbar spillbar figur i spillet Super Smash Bros. Brawl. I dette spillet får den mer kraft jo mer skada den blir.

Animeen

Gymlederen Maylene har som sagt en Lucario, som kjempet mot Ashs Staravia, Chimchar og Buizel. Det blei uavgjort mellom Lucario og Buizel.
Den har også vært med i den åttende Pokémonfilmen, som heter Pokémon: Lucario and the Mystery of Mew. I denne filmen var det en Lucario som var en av hovedpersonene.
Nydalen stasjon

The Tunnel of Light

Nydalen stasjon hadde i mange år rulletrapper med lys-, lyd- og musikkeffekter. Dette kunstverket ble «The Tunnel of Light». I tilknytning til trappene var det montert mer enn 1 800 lysrør og 44 høyttalere. Disse ble påvirket av sensorer som reagerte på folk som benytter trappene. Repertoaret av lyd og lys fulgte årstidene. 
Arkitekt Kristin Jarmund har designet stasjonen og hadde ideen til kunstverket. Lyssystemet er utviklet av Per Åge Lyså (Intravision system), Bjarne Kvinnsland har komponert musikken, og Yngve Sandboe har programmert lyd og lys sammen. Forfatteren Beate Grimsrud har lest inn egne tekster og dette er integrert i lydbildet.
Utformingen av stasjonen med «The Tunnel of Light» ble nominert til Mies van der Rohe-prisen.
På grunn av de mange tekniske utfordringene valgte Sporveien å avvikle dette i 2016.

Nye rulletrapper og arbeider

I 2015 begynte arbeidene på å oppgradere rulletrappene og plattformene på stasjonen. Fordi «The Tunnel of Light» ikke lenger virket var behovet for ny rulletrapp tilstede, og den eksisterende ble oppgradert med kunst i taket av kunstneren Ole Jørgen Næss.
Stasjonen har nå tre rulletrapper, nye plattformsdekk og ble gjenåpnet helt 1. juli 2016.
Ryatunnelen

Tunnelens økonomi

Utbygginga var forventa å koste rundt 250 millioner kroner, og vil finansieres ved hjelp av statlige midler, bompenger, bortfallet av fergetilskudd og RDA-midler. Bompengeperioden er beregnet til 19 år (til 2030).
Per Arne Ferner

Karriere

Ferner er utdannet ved Rytmisk Musikkonservatorium i København. Hans første album Peninsulator (2010) ble beskrevet som "en gledelig berg-og-dalbane av ungdommelig, sprudlende energi" (mine oversettelser) av kritiker Jakob Baekgaard i dee internationale jazzmagasinet AllAboutJazz.com, og videre: "Fylt med selvtillit og glede, transformerer Flux sine eklektoniske tildragelser til melodiske eksplosjoner der virvlende dans av fløyte møter kantetheten til strenger og moderne rytmer. Forbered deg på å bli sugd inn av turbulensen til bandets lyer i fremtiden."
Ferner startet duoen Ferner/Juliusson i 2008, sammen med Per Gunnar Juliusson, som var medstudent i København. Når de vant den norske prisen JazzIntro i 2010, uttalte Karin Krog, Norges jazzdronning og medlem av JazzIntro juryen at "dette er en duo som med humor og sjarm, viser et stort potensial gjennom elegant samspill og varme", ikke dårlig ros fra en av de virkelig store Jazzstjerner. Deres musikk finner inspirasjon fra ulike musikalske retninger, stiler og idealer. De søker en bred appell med en melodisk, personlig og åpent uttrykk, og de liker å arbeide i feltet av spenningen mellom struktur og frihet, både improvisatorisk og kompositorisk. Referansene spenner fra folkemusikk og 1900-talls klassisk musikk, til fri improvisasjon og jazz. Men mest av alt gir deres estetiske referanser assosiasjoner til mange av 1970-tallets ECM-utgivelser med Ralph Towner, John Abercrombie og Jan Garbarek, så vel som Pat Metheny. Deres første album Undertowed ble utgitt i 2012. Andre reaksjoner på albumet var: "Disse gutta er bare fantastiske!" – John Kellman, redaktør av All About Jazz, og "Den Jazzintro vinnende duoen Ferner/Juliusson, med Per Arne Ferner på gitar og Per Gunnar Juliusson på piano, har bevist for oss at de er de beste innen dette formatet siden Bill Evans og Jim Hall sitt album Undercurrent." – Journalist Roald Helgheim i Dagsavisen, for å nevne to.
Mac OS X v10.2

Markedsføring

Jaguar var den første Mac OS X-utgave der operativsystemets kodenavn ble brukt både i markedsføringen og som det offisielle navnet på operativsystemet. Men dette navnet ble ikke brukt i Storbritannia som en følge av en avtale om ikke-bruk med bilfabrikanten Jaguar. Nå refereres alle Mac OX X-utgaver med sitt kodenavn i tillegg til versjonsnummer.
Macrodorcas (Epidorcus) tarsalis

Utseende

En middelsstor (hannen 25-39 millimeter), slank, matt mørkbrun hjortebille. Hannen har lange, slanke, nokså rette kjever med uregelmessige tenner, noen ganger sagtakkede. Pronotum er rundet.

Levevis

Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Myanmar i vest til Java i øst.
Taedong (Sør-Pyongan)

Administrativ inndeling

Fylket er delt inn i en ŭp (småby), ett rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 21 ri (landsby).
Hesjbon

Hesjbon (hebraisk: חשבון, arabisk: حشبون, latin: Esebus, i betydning «festning»)  var en oldtidsby lokalisert øst for Jordanelven i det som i dag er Jordan, men historisk sett som lå innenfor områdene til ammonittene og israelittene. Det er antatt å ha vært lokalisert ved hva som i dag er en ruin kalt Hisban eller Hesbân, rundt 20 km sørvest for Amman i Jordan.

Historiske omtaler

Navnet opptrer ofte hos den jødisk-romerske historikeren Josefus som Esbonitis eller Sebonitis. I henhold til Josefus var Hesjbon underlagt Judea siden makkabeeren Alexander Jannaios (106-79 f.Kr.) erobret byen. Herodes den store skal også ha hatt overherredømme av byen og etablerte en borg her.
Etter det store opprør (første jødisk-romerske krig 68-70 e.Kr.) ble landet invadert av en stamme som Plinius den eldre kaller for Arabes Esbonitae, «arabere fra (H)esebon». Restaurert under navnet Esboús eller Esboúta, er byen nevnt sammen med andre byer i den romerske provinsen Arabia Petraea av geografen Klaudios Ptolemaios.
Under bysantinsk herredømme, som kjent fra kirkehistorikeren Eusebius' Onomasticon, vokste den til en by av betydning i provinsen Arabia. Georgius Cyprius viser til den i Descriptio orbis Romani på 600-tallet og det var Hesjbon som milepælene langs den romerske vegen til Jeriko ble nummerert.
Ved begynnelsen av den arabiske dominansen var Hesjbon fortsatt den fremste byen i Belka, et område som tilsvarer det gamle kongedømmet til Sehon. Det synes ikke som om den noen gang ble tatt av korsfarerne.
Det er antatt at byen var lokalisert ved ruinen som kalles Hisban eller Hesbân, rundt 20 km sørvest for Amman, i nord mot Mâdaba, på en av de høyeste toppene av fjellene i Moab. Levninger av et stort reservoar er lokalisert øst for stedet og nedenfor byen er det en vannkilde.

Arkeologiske utgravninger

I 1968 ble det gjort arkeologiske utgravninger ved stedet Tell Hesban, finansiert av Andrews University og ledet av en amerikansk institutsjon for orientalsk forskning (ASOR). Hesjbon-ekspedisjonen fortsatte med utgravninger ut 1976. Mangelen på bevis for at stedet hadde vært bosatt i bronsealderen førte til konklusjonen at dette ikke var Sihons Hesjbon, men levninger fra antikken bekreftet at det var byen Esbus fra romersk tid. Arkeologiske undersøkelser tatt opp igjen i 1996 under ny prosjektledelse og varte fram til sommeren 2010.
To kirker fra bysantinsk tid har blitt avdekket og begge kirkene har imponerende levninger av mosaikkgulv. Av særlig interesse er nilotiske mosaikk fra presbyteriet i nordkirken hvor det skapt et motiv av en turteldue sittende på et rede av en innbilt blomst.
Stephen Appiah

Klubbkarriere

Han ble født i Accra, og startet sin tidlige karriere i den lokale klubben Hearts of Oak i 1995, da han var 15 år. I 1997 flyttet den ivrige midtbanespilleren til Italia for å spille for den Italienske Serie A-klubben Udinese Calcio. Han spilte 3 sesonger for klubben, og han forandret seg fra å være en spiss til å bli en midtbanespiller. I februar 1998 fikk han sitt store gjennombrudd i kampen mot US Lecce.
Chadae av Goguryeo

Bakgrunn

Ifølge Samguk Sagi var han yngere bror av den forrige kongen, Taejo den store. Det ble sagt om han at han var modig, men brutal.
I sin brors regjeringstid motstod Chadae angrep fra Han-Kina og styrket på den måten sin stilling i hoffet. Etter å ha drept alle motstandere, inkludert U Bo og Go Bok-jang fikk han trona fra Taejo, etter at han trolig måtte abdisere.

Konge

Chadae konsoliderte rikets makt. I hans tredje år som konge beordret han Taejos to sønner drept, tvang en av sine brødre til å begå selvmord, og forfulgte hans yngste bror Baekgo (senere kong Sindae).
Etter flere naturkatastrofer og opprør blant befolkningen ble han drept av hans egen minister, Myeongnim Dap-bu, skriver Samguk Sagi. Samguk Yusa, mener den kommende kongen, Sindae drepte både Chaedae og Taejo.