Landingsrunde

Crosswind

Når seilflyene skal lande, flyr de ofte tvers over midten av rullebanen i ca.200 meters høyde for å se om det er klart på banen. Dette kalles «crosswind». Etter crosswind svinges 90 grader inn på downwind. Småflyene betegner crosswind som en linje ut for enden av rullebanen og på tvers av den, slik at det blir en lang downwind.

Downwind

«Downwind» er en tenkt linje parallell med rullebanen. For småfly er den 1000 fot høyere enn rullebanen og 1000 fot til siden for rullebanen. For seilfly er den 200 meter høyere enn rullebanen og 200 meter til siden for rullebanen. For større fly som flyr landingsrunde, benyttes oftest 1500 fot høyde over rullebanen.
Venstre downwind er på den siden som gir to 90 graders venstresvinger etterpå for å lande på rullebanen. Høyre downwind er på den andre siden av rullebanen og gir to høyre 90 graders svinger for å lande på rullebanen.
Vanligvis brukes downwind også på norsk, men enkelte steder i litteraturen er det kalt medvindslegg. 
På flyradioen melder flygeren nesten alltid når flyet er på downwind. Eksempel på en slik melding er: «Reinsvoll, Lima November Alfa Golf Tango på venstre downwind tre fire». Det betyr en melding til trafikken ved Reinsvoll flyplass at LN-AGT skal lande på rullebanen i nordvestlig retning (kurs ca. 340 grader) og er nå parallelt med rullebanen i motsatt retning. En slik melding gir nøyaktig beskjed til andre flygere om hvor flyet er og hva flygeren planlegger å gjøre.

Key point

På downwind er det et punkt som betegnes «key point». Det er der flyet er rett ut til siden for enden av rullebanen der flyet skal lande. På det stedet reduseres farten, og flyet starter den siste nedstigningen.

Base

Fra «key point» fortsetter downwind til enden av rullebanen ligger omtrent 45 grader bakover til siden for flyet. Der svinges 90 grader, og flyet begynner på en linje som kalles «base» både på engelsk og norsk. Etter eksempelet på radiomelding over kan det meldes:  «Reinsvoll, Lima Golf Tango på venstre base tre fire.»

Finale

Når flyet nærmer seg den forlengede linjen av rullebanen tas den siste 90 grader svingen slik at flyet får retning rett mot rullebanen på den forlengede linjen. Da er flyet på engelsk: «final» eller på norsk: «finalen». Radiomeldingen blir: «Reinsvoll, Lima Golf Tango på finale tre fire.» Da skal magnetkompasset vise i nærheten av 340 grader.
Ved øvelsesflyging med småfly vil det å fly landingsrunder bety at flyet tar av og klatrer rett fram før det svinger 90 grader til venstre på en kort crosswind før ny 90 grader sving til venstre inn på downwind, forbi keypoint, til ny 90grader sving til venstre inn på en kort base og deretter ny 90 grader venstresving inn på finale for å lande. 
Ved gjentatte landingsrunder kan flygeren gi full kraft på motoren like etterat hjulene triller, så flyet tar av igjen og tar en ny landingsrunde. Landing med påfølgende avgang kalles «touch and go». Slike landingsrunder er en god øvelse for mange prosedyrer innen flyging, med å ta av, klatre, svinge i stigning, innstilling av flyet i «cruise» før glidning, svinger under glidning, justering for å lande på riktig sted under intens hastighetskontroll før landing på rullebanen.
Stadig gjentatte like landingsrunder like etterhverandre på en flyplass med boliger i nærheten kan være en prøvelse for naboene. Derfor et det viktig at flygemønsteret varieres.

Innflygingsrutiner

Når småfly skal lande på en ubetjent flyplass er det viktig å se at det ikke er hindringer på rullebanen, og det er viktig å se på vindpølsene for å være sikker på vindretningen. På kontrollerte plasser med flygeleder i tårnet eller på plass med flygeinformasjonstjeneste eller en bakkeradio, kan det være aktuelt å lande rett inn mot rullebanen uten å fly over for å inspisere først. For alle flyplasser med rutetrafikk er det bestemte innflygings og utflygingsprosedyrer for å redusere støybelastningen for naboene. Disse prosedyrene inkluderer som regel ikke en vanlig landingsrunde.