google/wiki40b huggingface dataset:
Sulpicius Severus

Liv og virke

Bortimot alt det som er kjent om Severus' liv kommer fra hentydninger i hans egne skrifter, fra en del avsnitt i brevene til hans venn Paulinus, biskop av Nola, og fra en kort biografi av historikeren Gennadius av Massilia.
Sulpicius Severus ble født i en aristokratisk familie i regionen Aquitaine i dagens Frankrike. Han fikk en utmerket utdannelse, og fylt med samtidens kultur, preget av latinsk skrift og lære. Han studerte rettsvitenskap og ble anerkjent som en veltalende advokat; hans kunnskap om romersk rett er reflektert i deler av hans skrifter. Han giftet seg med datteren til en velstående konsulfamilie, men hun døde ung og de fikk ingen barn.
På denne tiden ble Severus preget av læren til Martin, biskop av Tours, som krevde at han ga sin rikdom til kristne fattige og dedikere sine krefter til Gud. Severus var utsett for en administrativ karriere, men etter det tidlige dødsfallet til hans hustru tok han livet sitt opp til ny vurdering, og ble klostermunk. Hans kirkelige karriere gikk aldri høyere enn presbryter (kirkeforstander). Hans ordinasjon ble utført av Gennadius, men ingen detaljer om hans geistlige karriere har blitt formidlet.
Sulpicius skrev en verdenskrønike, Chronicorum Libri duo or Historia sacra, som strekker seg fra skapelsen av verden og fram til år 403, men utelater historiske hendelser som er nedtegnet i Det nye testamentet. Verket er en viktig kilde til informasjon om den interne kristne striden med arianisme, spesielt i henhold til forhold i Gallia. Boken er en kilde hovedsakelig av betydning for historien om Priscillianus' lære, leder av en asketisk bevegelse i Spania som også nådde til Gallia. Boken var en lærebok og ble benyttet som i skoleverket i Europa for et og halvt århundre etter at den ble trykt i 1556.
Mer populær i middelalderen var Severus' helgenbiografi over den hellige Martin av Tours. Den bidro i stor grad til å etablere omdømmet til miraklene til helgenen. Boken er ingen egentlig biografi, men heller en katalog av mirakler, fortalt i all enkelhet ved den absolutte tro. Kraften til gjøre mirakuløse tegn er antatt å være i direkte proporsjon av helligheten. Det er av Severus verdsatt mer som et bevis på hellighet, hvilket han er overbevist om kan kun skje gjennom et liv i isolasjon fra verden.
I den første av sine dialoger, modellert etter Cicero, gir han en tiltalende beskrivelse på livet til de som har gitt klosterløftet og trukket seg tilbake i eremittisk ensomhet i Egypts ørkener. Den andre dialogen er et stort tillegg, og gir mer informasjon om Martins liv som biskop.
Tore Martin Søbak Gundersen

Karriere

Søbak Gundersen ble norgesmester for junior i 2005, og tok i tillegg et sølv i mesterskapet. To år senere tok han to NM-sølv under Junior-NM 2007, først for Hedmark Skikrets' 1.-lag i stafetten på Gåsbu og senere i individuell sprint på Nybygda.
I mellomtiden var han en del av den norske troppen til Junior-VM 2007, hvor han kom helt til finalen, men falt og endte sist på en 6.-plass.
14. mars 2010 debuterte Søbak Gundersen i verdenscupen i langrenn under sprinten i Holmenkollen, men det var først 20. februar 2011 i Drammen at han klarte å ta seg videre fra prologen, ble nr. 12 og tok sine første og hittil eneste verdenscuppoeng.
Folkekommune

En folkekommune (kinesisk: 人民公社, pinyin: Rénmín gōngshè) var i Folkerepublikken Kina i perioden fra 1958 til 1982-85 det høyeste av tre administrative nivåer i landlige områder. Folkekommunene var de største kollektivistiske enheter på landet og ble videre inndelt i arbeidsbrigader og arbeidslag. Folkekommunene hadde styrende, politiske og økonomiske funksjoner.  Senere ble folkekommunene erstattet av landskommuner.

Historie

Folkekommunen ble født under «det store spranget», da Mao Zedong hadde en visjon om at Kina på kort tid skulle overtreffe Storbritannia og USA hva gjeldt produksjon av stål. Mao ville også mobilisere bønder til enorme vannprosjekter under vintrenes ikke så arbeidsintensive perioder for dermed å kunne øke landsbruksproduksjonen. 
Hver folkekommune var en kombinasjon av jordbrukskollektiver, de mindre på mellom 4 000-5 000 hushold og de større på inntil 20 000 hushold.
Folkekommunen ble offisiell politikk i 1958 etter at Mao Zedong hadde besøkt en uoffisiell kommune i Henan. Den ble beskrevet som ett av «bannerne» i det som fikk navnet de tre røde banneres politikk.

Tilblivelse

For å sette denne radikale planen ut i livet bruke Mao anti-høyre-kampanjen for å bringe politiske motstandere til taushet. Slik møtte han så godt som ingen opposisjon da han til slutt fikk gjennomført folkekommunen. Ved hjelp av en rekke propagandakampanjer fikk Mao til å begynne med støtte fra bøndene.
Folkekommunene ble dannet for å støtte opp om «det store spranget»-kampanjen og var selv en uløselig del av denne politikken.

Livet i folkekommunene

I kommunene ble alt delt på. Private kjøkken skulle være overflødige, og alt som hadde vært i slike kjøkken – bord, stoler, kokekar og annet kjøkkenutstyr ble gitt som bidrag til folkekommunens kjøkken. Privat matlaging ble forbudt og erstattet med kommunal fellesbespisning. 
Alt som opprinnelig hadde tilhørt de enkelt hushold, som private dyr, kornlagre og annen mat ble også tilført kommunen. Folkekommunen bestemte over bruken. Alle jordbruksaktiviteter ble fordelt av de sentrale kadre hver morgen. Noen steder ble også penger forbudt. Det tradisjonelle familieliv ble  avskaffet, det ble opprettet kommunale småbarnsstuer og aldershjem, og folk fikk ikke lov til å spise med sine familiemedlemmer. Dette skyldtes til en viss grad Maos forakt for den tradisjonelle kinesiske familie.
Det ble utviklet et poengsystem for å beregne belønninger, og de som hadde overgjennomsnittlige ytelser kunne bli valgbare for pengebelønninger eller få «poeng» som kunne byttes i ekstra matvarer.
Lycia

Levevis

Disse artene finnes først og fremst i kalde områder, i nordområdene og i fjellområder lenger sør. Hannene flyr om våren, ofte ganske tidlig. Hunnen sitter for det meste i ro, også hos de artene der de kan fly. Disse artene blir sjelden tallrike og er ikke regnet som skadedyr.
Languriomiccolamia

Utseende

En liten, blank, rød og svart trebukk. Hode, pronotum, antenner og bein er røde, dekkvingene svarte. Kroppen er kledt med lange, oppstående, mørke hår.

Utbredelse

Slekten er utbredt på Borneo og i Vest-Malaysia.
Tirsdag

Tirsdag er den andre dagen i arbeidsuka, mellom mandag og onsdag, ifølge ISO 8601, den internasjonale standarden for skrivemåte og utveksling av data om dato og tid.
I enkelte land, deriblant USA, regnes tirsdag som den tredje dagen i uka. Det samme var tilfelle i Norge fram til 1973 da kalenderen begynte å følge arbeidsuka med mandag som første dag i uka og søndag som siste dag. Også i henhold til hebraisk og muslimsk kalender er tirsdag den tredje ukedagen. Navnet for tirsdag på arabisk, gresk, hebraisk og portugisisk er «tredje dag».
Tirsdag har fått navnet sitt fra den norrøne krigsguden Ty, også skrevet Tyr. I den romerske kalenderen ble tirsdagen kalt Mārtis diēs på latin, «(romerske krigsguden) Mars dag», som ble til det det norrøne Týs-dagr. Tilsvarende kalles dagen tysdag på nynorsk, tisdag på svensk og Tuesday på engelsk.
Stakkestad

Stakkestad er område som ligger nord for Førre. Navnet Stakkestad kommer fra en gård, og har gitt navn til området. Stakkestad grenser mot Førre i sør, kommunene Haugesund i vest, og Sveio kommune i nord. Øst for Stakkestad ligger området Våg.
Navnet Stakke/ Stakk kan ha forbindelse med det norrøne stakkr som betyr høystakk eller kan være betegnelse på et skjørtelignende klesplagg der opprinnelse ordet er skinn .
Stakkestad er i dag mest kjent for Stakkastadvatnet som er hovedvannkilden for Haugesund kommune og Tysvær kommune. Området er også kjent for Valhest. Valhest er det høyeste stedet i Tysvær, og er yndet turmål for skoleelever og andre turgåere.
Ordføreren i Tysvær i dag er Harald Stakkestad som er født og oppvokst på Stakkestad gård.
Rogne kirke

Tidligere kirke

Før åttekantkirken ble reist sto det en liten tømret korskirke på stedet. Røe anslår grunnflaten til omkring 100 m² og at de lengste tømmerstokken var i overkant av 6 m mens de korte var 4 m. Han antar at den var sammenføyd  med såkalt sinklafting. Den var oppført i 1780 (trolig innviet 9. november). Den hadde «stort og høyt» tårn (takrytter) med klokker midt over krysset. Korskirken var av laftet tømmer som ikke var bordkledde, verken innvendig eller utvendig, innvendig var stokkene tildels uhøvlet. Kirkerommet hadde flat himling. Noe treverk i den nåværende kirken stammer trolig fra korskirken. Før korskirken sto det en stavkirke på stedet, oppført omkring 1270. Korskirken skal ha stått på et lite egnet sted med bratt og fuktig grunn, og stiftsdireksjonen ga i 1848 løyve til å rive og flytte kirken til et bedre sted. Stavkirken er nevnt første gang i 1327 og ble trolig revet da tømmerbygget ble oppført i 1780. Stavkirken er omtalt i 1750 som en "Rejse-Bygning". Stavkirken sto opprinnelig på Stadal lenger sør (bekreftet ved arkeologiske undersøkelser), senere ble den flyttet til Rogne. Det var en langkirke med smalere kor som tilbygg orientert mot øst. Konstruksjonen var vanlig stavverk med staver, sviller og innfelte veggplanker. Ved en inspeksjon i 1740 hadde bygget behov for reparasjoner på grunn av råte og sig. I 1665 fikk stavkirken vinduer, blant annet for å gi lys til prekestolen. Stavkirken hadde trolig klokker i en takrytter.
Sleipe-Simon

Sleipe-Simon er en fiktiv skikkelse i Walt Disney-universet. Han var Skrues erkefiende i Klondike og opptrådte i Skrue McDucks liv og levnet. Han ble først lansert i Carl Barks-historien "Gøy i Alaska", der han og Skrue treffes igjen. Sleipe-Simon var en skurk. I «Klondike-tiden» drev han casino, og Skrue skyldte Sleipe-Simon penger på den tiden.
Petsjengaklosteret

Petsjengaklosteret (russisk: Печенгский монастырь, finsk: Petsamon luostari) var i mange århundre verdens nordligste kloster. Det ble grunnlagt i 1533, på stedet hvor elva Petsjenga munner ut i Petsjengafjorden, 135 km vest for nåtidens Murmansk, av den hellige Trifon, en munk fra Novgorod. 
Inspirert av eksempelet fra Solovki-klosteret ønsket Trifon å omvende de lokale skoltesamene til kristendommen, og å vise hvordan troen kunne blomstre selv i de mest ugjestmilde land. Hans eksempel ble fulgt av mange andre russiske munker, og i 1572 var det rundt 50 munker og 200 legbrødre ved Petsjengaklosteret.
Seks år etter St. Trifons død i 1583 ble klostreret, som var bygget i tre, plyndret og brent ned av svenskene. Angrepet krevde livet til 51 munker og 65 legbrødre, og det avsluttet historien om Trifons kloster i Petsjenga. Det svenske hevnraidet ble utført av en finsk bondehøvding, Pekka Antinpoika Vesainen, 25. desember 1589, og var en del av den den nordiske tjuefemårskrigen fra 1570 til 1595.
I 1591 beordret tsar Fjodor I at klosteret skulle gjenopprettes i nærheten av Kola, men det nye klosteret brant ned i 1619. Selv om det nye Petsjengaklosteret etterhvert ble flyttet til selve byen, så var det så tynt befolket at Den hellige synode i 1764 bestemte at det skulle oppløses. 
Som følge av at den russiske koloniseringen av Kolahalvøya skjøt fart på slutten av 1800-tallet, ble Petsjengaklosteret gjenopprettet på sin opprinnelige beliggenhet 1886. Før den russiske revolusjon bestod det av det øvre klosteret, til minne om gravene til Trifon og de 116 martyrene fra angrepet i 1589, og det nye nedre klosteret, med utsikt over Petsjengafjorden. 
Det stauropegiske klosteret fortsatte å blomstre etter at Petsjenga ble en del av Finland i 1920. Ved slutten av fortsettelseskrigen i 1944 ble Petsamo tilbakeført til Sovjetunionen. Munkene ble ble evakuert til Valamo nye kloster sør i Finland, hvor de beholdt sin autonomi til 1984, da den siste av dem døde i en alder av 110. Selv om klosterbygningene ble ødelagt under krigen, besluttet den russisk-ortodokse kirke i 1997 at klosteret skulle gjenopprettes.
Schreiteria

Utseende

Nokså små, brune trebukker. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sidekanter uten pigger. Dekkvingene har kraftig punktering og tre lave lengderibber.

Utbredelse

Slekten har en spredt forekomst, én av artene lever i Colombia og den andre i det nordlige Argentina.
Rosignano Marittimo

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:
Rosignano Marittimo, Rosignano Solvay, Castiglioncello, Vada, Castelnuovo della Misericordia, Gabbro og Nibbiaia.
Særlig Castiglioncello og Vada er populære feriesteder.
Hormathus

Utseende

Nokså små, blanke, avlange trebukker, svarte, pronotum kan være gulrødt. Antennene er omtrent så lange som kroppen, leddene tre til fem er kraftig fortykkede. Pronotum er mye lengre enn bredt, sylindrisk uten pigger langs kanten. Dekkvingene er parallellsidige, kan ha et hvitt tverrbånd. Beina er middels lange, lårene litt klubbeformede.

Utbredelse

Slekten forekommer på Cuba og Hispaniola.
Aaron Copland

Bakgrunn

Copland ble født og vokste opp i rommene over foreldrenes butikk i Brooklyn, New York. Før faren emigrerte fra Litauen til USA hadde han mens han var i England anglifisert navnet fra Kaplan til Copland.
Copland fikk aldri noen oppmuntring hjemmefra i musikalsk retning, men da han var femten hadde han bestemt seg for å bli komponist. Han fikk timer hos Leopold Wolfsohn, Rubin Goldmark som også hadde undervist George Gershwin og Nadia Boulanger ved det amerikanske konservatoriet ved Fontainebleau School of Music i Paris i årene fra 1921 til 1924. Han oppnådde da å bli tildelt Guggenheim-stipend både i 1925 og 1926.
Copland støttet det amerikanske kommunistpartiet (Communist Party of the United States of America-CPUSA) og deres kandidat Earl Browder ved presidentvalget i 1936 (som Franklin D. Roosevelt vant suverent). Men hans støtte til den gang til det kommunistiske partiet førte til at han ble etterforsket av FBI under Mccarthyismen på 1950-tallet og ble som så mange andre i den amerikanske underholdningsindustrien svartelistet. Under innsettelsen av Eisenhower som president i 1953, var det planlagt at Coplands komposisjon A Lincoln Portrait skulle spilles, men dette ble strøket av programmet. Senere samme år ble Copland innkalt til høring i Kongressen hvor han vitnet på at han aldri hadde vært kommunist selv. Sjokkert over anklagene, holdt mange i det amerikanske musikkmiljøet fram nettopp Coplands musikk som et eksempel på amerikansk patriotisk musikk, særlig hans komposisjoner under andre verdenskrig. Høringene opphørte i 1955 og anklagene mot Copland kunne aldri bevises.
Copland hadde stor innflytelse på vennen Leonard Bernsteins arbeid som dirigent, og Bernstein er ansett som en av de beste dirigentene av Coplands musikk. Den britiske progrockgruppen Emerson, Lake & Palmer hadde stor suksess med innspilling av to av Coplands stykker: Fanfare for the Common Man og Hoe-Down.
Ved siden av å komponere, arbeidet Copland også som lærer og foreleser, og han skrev en rekke bøker og artikler, arbeidet som dirigent, i hovedsak for sine egne arbeider. Han hadde en rekke studenter som senere har blitt kjente komponister, blant dem Knut Nystedt og finnen Einojuhani Rautavaara. I årene 1940-1965 ledet han komposisjonsavdelingen ved Tanglewood.
Copland døde av respirasjonssvikt på Phelps Memorial Hospital i New York.

Musikalsk stil

Coplands musikk kan sies å være i balanse mellom såkalt moderne musikk og amerikansk folkemusikk, med åpne langsomt skiftende harmonier. Musikken kan tolkes som en beskrivelse av det åpne, vidstrakte amerikanske landskapet. Hans orkestrering inkluderer bruk av slagverk, polyrytme, taktskifte og flerstemte akkorder. 
Han har komponert balletter, konserter for piano, en konsert for klarinett bestilt av Benny Goodman og en del filmmusikk. Blant hans mest kjente verker Appalachian Spring og Fanfare for the Common Man, begge komponert under andre verdenskrig og den siste som en hyldest til den felles, nasjonale innsatsen. I 1945 vant han Pulitzerprisen i musikk for balletten Appalachian Spring.
Golem

Golem (hebraisk: גולם‎) er i jødisk mytologi og middelaldersk folketro et levende, menneskeliknende vesen laget av et dødt materiale, ofte leire. Golem betegner også et foster i Bibelens salme 139,16, en ukultivert person i Mishna, og en uformet masse i jødisk mystikk, kabbala.  Navnet kommer sannsynligvis fra ordet gelem som betyr «råmateriale».

Kunstig menneske i europeisk jødedom

De tidligste historiene om golemer kommer fra tidlig jødedom. De ble skapt av hellige mennesker som ville prøve å komme nærmest mulig Gud og oppnå noe av hans makt og klokskap. Dette innebar blant annet evnen og muligheten til å skape liv. Likevel ville vesnene en hellig person skapte, bare bli som en skygge sammenlignet med Guds skaperverk. En grunnleggende svakhet ved golemene var for eksempel at de ikke kunne snakke. Å ha en golem som tjener ble ansett som det sikreste tegnet på hellighet og klokskap, og opp gjennom middelalderen er det mange historier om golemer som tilhørte framtredende rabbier. 
Med tiden ble golemen tillagt flere egenskaper. I mange historier er golemen utstyrt med magiske eller religiøse innskrifter som holder den i live. Eksempler på dette er å skrive Guds navn i pannen eller på en leirtavle under golemens tunge, eller å skrive ordet emet («sannhet») i pannen. Ved å stryke ut første bokstav og slik endre emet til met («død») kunne man ødelegge eller deaktivere golemen.

Golemen fra Praha

Særlig kjent er golemen fra Praha som ifølge folkelige anekdoter skal ha blitt skapt av Judah Loew ben Bezalel (1525-1609), en jødisk mystiker og ledende rabbiner i byen. Dette var et vesen formet av leire og gjort levende ved hjelp av mystiske krefter og esoterisk kunnskap slik Gud skapte Adam. Legenden, som først kom på trykk bortimot 200 år etter at Loew døde, hevder at han skapte golemen for forsvare jødene i Praha-gettoen fra antisemittiske angrep, særlig påstander om blodkrenkelser (påstanden om at jøder stjal kristne barn for å bruke barnas blod i ikke-kristne ritualer). Ifølge jødisk folkeminne skal golem ha vokst, blitt stadig mer voldelig, drept ikke-jøder og spredt frykt. En annen historie forteller om en golem som ble forelsket, men som ble et fryktelig uhyre da kjærligheten ble avvist. Varianter av denne fortellingen beskriver hvordan golemen til sist vendte seg mot sin skaper og også angrep jøder.

Golem i kunst og populærkultur

Det mest kjente eksemplet på bruk av skikkelsen innen litteraturen er boka Golem skrevet av Gustav Meyrink i 1914. Figuren er ellers behandlet i mange bøker, filmer og kunstverk, og har inspirert forestillinger og fortellinger om tilsvarende monstre skapt av mennesker. Av filmversjoner kan nevnes den tyske stumfilmen Der Golem, wie er in die Welt kam fra 1920. Det er en ekspresjonistisk skrekkfilm med regissøren og manusforfatteren  en Paul Wegener i tittelrollen.
Taurrhina bertolonii

Utseende

En middelsstor (ca. 25-35 millimeter), avlang, grønn og hvit gullbasse, pronotum noen ganger litt rødlig. Hannen har en forlenget, skovlformet, skinnende hvit panne, bakhodet med er par framoverbøyde kroker. Pronotum er grønt med hvite sidekanter, dekkvingene hvite med grønn sømstripe og fre små, svarte flekker.

Utbredelse

Arten er utbredt i Tanzania.
Jan Christiansen (fotballspiller)

Biografi

Jan Christiansen kom til Trondheim i 1965 som student på Norges tekniske høgskole. Han hadde på dette tidspunktet tidligere spilt for Enebakk og Lillestrøm. Fra 1966 spilte Christiansen fast som midtbanespiller på Rosenborg. I sesongene 1967–1975 spilte Christiansen 160 kamper og scoret 25 mål i 1. divisjon (tilsvarer eliteserien) og vant serien tre ganger og cupen én gang. Han spilte 14 europacupkamper og scoret tre mål. Christiansen var kaptein både på Rosenborg og på landslaget. Han spilte 13 landskamper. 
Christiansen var spillende trener for Rosenborg i 1975 og for Røros IL i 1976.
Isabellabrakksvale

Beskrivelse

Isabellabrakksvale blir cirka 21–24 cm lang og veier omkring 54–75 g. Fjærdrakten er hovedsakelig kanelbrun, med innslag av sort på vingene, stjerten og i buken, lys rosabrunt på halsen og brystet, samt hvit i gumpen, mens nebbet er karakteristisk nedoverkrummet og de undere ekstremitetene forholdsvis lange.

Utbredelse og habitat

Arten er endemisk for Australasia (Northern Territory og Queensland) og trives i relativt nakne områder med sort jord med sparsom vegetasjon av gress (mest vanlig i Queensland), rødjord rygger, grus- og åpne sletter med sandstein og jernholdig stein og grus bevokst av kratt, langs bredden av innsjøer, laguner og elver. Den oppholder seg sjelden langt fra vann. På Ny-Guinea i høyder fra havnivået og opp til cirka 2 000 moh. Ellers er den utbredt nordvestover til de østre indonesiske øygruppene, så langs som til Sumatra.

Atferd

Fuglene eter mest gresshopper, biller, øyenstikkere, termitter og andre større insekter, men også litt edderkopper, skolopendere og frø. Maten fanges typisk på bakken, men den kan også fange byttedyr under flukt. Arten er hurtig til bens på bakken, men den kan også av og til hopp opp i luften for å fange insekter. Isabellabrakksvaler har behov for å drikke ofte.
Arten trekker sørover for å hekke (spesielt i regnfulle sesonger), og nordover for å overvintre. Disse forflyttingene er påvirket av været (regn). Den regnes imidlertid som standfugl i et nordvestlig til sørøstlige belte av den nordlige delen av Australia.

Taksonomi

Isabellabrakksvale tilhører gruppen med brakksvaler (i motsetning til løpere), som av og til blir delt inn i underfamilien Glareolinae eller tribuset Glareolini, men ingen av disse inndelingene støttes av HBW Alive og er derfor heller ikke tatt med i treet under.
Arten blir av noen inkludert som en basal art i slekten Glareola, basert på forskning gjort i forbindelse med en doktoravhandling av Cohen (2011). Den er også forsøkt plassert i sin egen underfamilie; Stiltiinae, men i begge tilfeller avventes videre forskning.
Noen anser at slekten Stiltia kan være et mellomstadium, mellom Cursorius (løpere) og Glareola (brakksvaler).
Sandnessjøen Idrettslag

Fotball

På seniornivå spiller Sandnessjøen IL Fotball i 4. divisjon. Laget har på 90-tallet spilt i 2. divisjon.

Meritter

Tapende finalist i Nord-Norgesmesterskap i fotball i 1932 (1-4 for Harstad Idrettslag).
Corel Linux

Corel Linux, også kalt Corel LinuxOS er en tidligere Linux-distribusjon som var basert på Debian. Den ble utviklet av Corel Corporation. Betatestingen begynte 21. september 1999, og første versjon ble lansert 15. november 1999. Den konkurrerte hovedsakelig med Windows 98, Windows 2000 og Mac OS 9. Siste versjon var Second Edition, som ble lansert 15. august 2000. Corel Corporation fjernet likevel ikke hjemmeside Open Source Development før i mars 2002.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet KDE, og var tilgjengelig i utgaver for x86-32.
Adolf Bartels

Liv og virke

Adolf Bartels virket som lyriker, skuespiller- og romanforfatter og litteraturkritiker. Hans litteraturhistoriske arbeider, ikke minst Geschichte der deutschen Literatur og Einführung in die Weltliteratur, var kjennetegnet av sitt sterkt tysknasjonalistiske, rasistiske og fremforalt antisemittiske preg.
Bartels var, sammen med Friedrich Lienhard, en ledende skikkelse innen Heimatkunst som kan ses som en forløper til Nazitysklands Blut und Boden-litteratur. Etter første verdenskrig var han fortsatt ledende innen völkische Bewegung. Han var sterkt engasjert for nazismens idéer og ble på sin 80-årsdag æresmedlem i NSDAP.
Christoph von Beetzen

Adelskap

Christoph von Beetzen ble adlet av Keiser Karl VI i 1734 i henhold til Den tysk-romerske riksadelsloven. Han fikk dermed et riksadelskap med alle de rettigheter som der er vanlig. Adelsbrevet er arvelig for alle etterkommere av Christoph von Beetzen, både ut ifra den kvinnelige og den mannlige slektslinje. Den vanlige oppfatningen av dette er at den adeliges døtre er også adelige, mens adelskapet ikke blir arvet av døtrenes etterkommere.
I adelsbrevet fremgår det at Christoph Beetz' militære karriere lagt til grunn, der han deltok i flere slag/kriger fra 1690 til 1746. I tillegg var hans forfedres bragder vesentlig for adelsbrevet. Christoph Beetz kom fra en slekt med riddere i fire generasjoner på både mors- og farssiden. I svensk slektskalender fra 1918 fremgår blant annet følgende: «Beetz von Beetzen. Gammel slekt fra Den svenske Pommern som tidligere het Beetz.