Det suser i sivet

Bakgrunn

Boken har sin bakgrunn i fortellinger som Grahame fortalte til sin eneste sønn, Alastair (1900–20). Det begynte opprinnelig som godnatteventyr for Alastair, og ble ytterligere utviklet gjennom brev fra faren når de var fra hverandre. Disse brevene la vekt på Paddas del av historien. Den bestemte, stae vesen Grahame så i sønnen Alastair (i familien kalt «Mouse») brukte han som inspirasjon til den brautende Padda.
I 1907 ble novellen «Bertie's Escapade» trykt i barnebladet Merry Thought; her antydes flere tema i den kommende boken. Boken var ferdig i desember 1907, men fant først ingen forlegger. Methuen lot seg omsider overtale til å utgi den. Boken fikk raskt drahjelp av at den amerikanske presidenten Theodore Roosevelt uttalte seg rosende om den; han skrev i 1909 et brev til Grahame at han hadde «read it and reread it, and have come to accept the characters as old friends.»
Litteraturhistorikere ser det som et uavklart spørsmål hvorvidt boken er en barnebok, eller en bok for voksne om dyr.
Tematisk kan boken oppfattes som en «beskrivelse av den ikke helt smertefrie overgangen fra viktoriatidens landlige idyll til den edwardianske epokens sans for teknologiske nyvinninger». Flokken av opprørske røyskatter fra den ville skogen som okkuperer Paddeborg (Toad Hall), kan sees som representanter for en framvoksende arbeiderklasse og gryende klassekamp.

Innhold

Boken beskrives som en sammensmeltning av to eller tre separate lag med historier. Peter Hunt peker på tre lag: først Muldvarpens historie; han flytter fra en hvitsnipp-proletært liv i forstaden til å bli inkludert i gruppen av landlig beboende frie gentlemen av øvre middelklasse. Deretter er det den farseaktige historien om den barnslige, nyrike Paddas eventyr og fadeser. Mellom disse to fortellingene er det lagt inn noen langsommere kapitler med nyhedenske, prerafaelittiske utflukter: «The Piper at the Gates of Dawn», «Dulce Domum» og «Wayfarers All».
Andre peker på en todeling mellom meditative og spenningsdrevne kapitler: boken «er kjent for sitt regelmessige tempobytte. I tillegg til at tematikken veksler mellom drømmen om å reise og bofasthetens idyll, er flesteparten av kapitlene annen hver handlingstette, annenhver reflekterende og beskrivende.»; og «the reader discovers two tales, interwoven. There are, famously, the adventures of Mole, Ratty, Badger and Toad with the canary-coloured caravan, the succession of motor cars, and the climactic battle for Toad Hall. At the same time, there are Grahame's lyrical explorations of home life, river life and childhood itself. In most theatrical adaptations of Grahame's book, these lyrical elements are ruthlessly subordinated to the demands of the plot.»
Historien begynner en vår, og går gjennom en sommer, en vinter og neste sommer. Det åpner med at Mold Varp blir kjent med Rotta, og introduseres til livet på elva. Senere blir Mold Varp introdusert til Padda og møter etterhvert også Grevling. Padda følger stadig nye interesser: først skaffer han seg en sigøynervogn, trukket av en hest. Deretter går han over til automobiler. Vennene forsøker å overtale Padda til å oppgi interessen for biler, og går så langt som til å sperre ham inne på Paddeborg. Padda rømmer, stjeler en bil, og blir dømt til 20 år i fengsel. Padda rømmer fra fengselet med hjelp fra fangevokterens datter, og etter en serie dramatiske episoder kommer han hjem til Paddeborg. Her må vennene slåss mot en gruppe røyskatter som har okkupert stedet. De lykkes, og avslutter med en fest.
De fire hovedpersonene har ulike roller. Moldvarp er et forsiktig og uerfarent barn; Rotta er en trygg, lojal og selvsikker storebror-figur, Padda er et bortskjemt og selvopptatt barn, mens Grevling, med sin distanserte verdighet, er en typisk voksen-rolle. Bokens appell til barn kan forklares med fascinasjon for Paddas rolle som rastløst og opprørsk barn, eller som trickster; eller også med vekslingen mellom trusler og trygghet.
Flere har pekt på at Paddas eventyr kan oppfattes som en parodi på Odysseen, noe som understrekes av at det siste kapitlet i boken heter «The Return of Ulysses».

Etterliv

Boken ble først utgitt uten illustrasjoner, men har kommet i en mengde versjoner siden. Over 90 illustratører har arbeidet med boken, blant andre Paul Bransom (1913), E.H. Shepard (1931), Arthur Rackham (1940), Tasha Tudor (1966), Michael Hague (1980), Val Biro (1983), John Burningham (1983), Michael Avery (2005), Scott McKowen (2005) og Robert Ingpen (2007).
Stykket settes også regelmessig opp som teaterstykke og musikkteater. Den første dramatiseringen var A.A. Milnes Toad of Toad hall (1929).
Den britiske forfatteren Jan Needle har i romanen Wild wood (1981) nyskrevet Det suser i sivet fra et arbeiderklasseperspektiv.
Boken har blitt filmet flere ganger; som animasjonsfilm, realfilm og som TV-serie; det har også gitt opphav til videospill og dannet grunnlag for leketøy. Walt Disney lagde en tegnefilm av boken som den ene av to deler i The Adventures of Ichabod and Mr. Toad (1949). Den engelske TV-serien Det suser i sivet var en dukkefilm på 52 episoder som ble produsert for Thames Television og første gang sendt 1984-1987.
Boken er oversatt til norsk to ganger; først av Zinken Hopp i 1949, deretter av Bjørn Herrman i 2012. Herrman fikk Bastianprisen for sin oversettelse.
Franskmannen Michel Plessix laget i 1996 en tegneserieversjon av boken.
Et kapittel i boken, «The Piper at the Gates of Dawn», ga navn til rockegruppa Pink Floyds første album fra 1967.
I 2003 ble The Wind in the Willows ført opp på 16.-plass i BBCs publikumsavstemning The Big Read, om «de mest elskede romaner».