google/wiki40b huggingface dataset:
Ancognatha ustulata

Utseende

En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank hornbille. Pronotum og dekkvinger er gulbrune med mer eller mindre utbredte, mørke midtpartier, ofte er mesteparten av overflaten mørk. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, som vanlig hos Cyclocephalini kan hannen kjennes på at den har utvidete forføtter og særlig påfallende store klør på forbeina. Undersiden er tett kledt med korte, gule hår. Hodet har en avrundet "snute".

Levevis

De fleste av artene lever i høyereliggende områder. De kommer gjerne til lys om natten. Forøvrig er lite kjent om biologien deres.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Mexico i nord til Ecuador i sør.
Wunda

Wunda er et stort krater på overflaten av Uranus-månen Umbriel. Krateret er 131 km i diameter og ligger nær Umbriels ekvator. Krateret er oppkalt etter Wunda, en mørk ånd i aboriginsk mytologi.
Wunda har en fremtredende albedoformasjon på bunnen, med en form som en ring av lyst materiale og minst 10 km i radialbredde. Grunnen til at denne er så lys, i motsetning til den ellers så mørke overflaten på Umbriel, er ukjent.
Prosessindustri

Typer av prosessindustri

Prosessindustrien omfatter blant annet bedrifter innen metall-, miljøteknologi-, papir- og farmasøytisk industri. Prosessindustrien foredler vann, skog, mineraler,  olje og  gass.
En kjemisk prosess er en kjemisk reaksjon i industriell skala.

Prosessindustri i Norge

Prosessindustrien står for halvparten av eksporten fra Fastlands-Norge. Etter funn av olje og gass i Nordsjøen har petrokjemisk industri fått en kraftig vekst.
Ullandhaugtårnet

Ullandhaugtårnet er et telekommunikasjonstårn og landemerke på Ullandhaug i Stavanger. Tårnet ble bygget i 1964 av det daværende Televerket og er 64 meter høyt. Selve toppen av Ullandhaug er en stein som ligger 138,95 moh. ved siden av selve tårnet. Steinen er vel en meter høy slik at toppen av tårnet rager 202 meter over havet, hvilket gjør masten til Stavangers høyeste punkt medregnet byggverk. Tårnet drives nå av Telenor. Det går trapp et par etasjer opp fra bakkeplan til et utsiktsplatå som er åpent for almenheten. Det er en liten kafé på utsiktsplatået som er åpen fra klokken 12:00 til 15:00 på søndag i månedene februar-juni og august-desember.

Historie

I 1896 ble Haraldstårnet bygget til minne om slaget i Hafrsfjord på plassen der Ullandhaugtårnet ligger i dag. En del av tårnet ble ødelagt under 2. verdenskrig, og resten ble revet i 1963. I 1964 bygde Televerket Ullandhaugtårnet ved restene.
I november 2001  fikk daværende ordfører i Stavanger et brev fra ei fem år gammel jente. Ordføreren tok kontakt med Telenor, som likte ideen og satte den ut i livet. Den 7. desember samme år ble julelysene tent for første gang. Lysene tennes 1. desember hvert år og varer hele julen.
Bowling under Asialekene 1978

Bowling under Asialekene 1978. Bowling var en av sportene under de åttende Asialekene som ble arrangert i perioden 9. til 20. desember 1978 i Bangkok i Thailand. Det var første gangen som bowling var med på progammet i Asialekene. Det var i alt ti turneringer, fem for menn og fem for damer.
Morgan Uceny

Karriere nasjonalt

Uceny løp opprinnelig 800 meter, og spesialiserte seg på dette da hun gikk ved Cornell University, der hun ble NCAA All-American fire ganger. Hun vant 800 meter ved Eastern College Athletic Conference i 2006, og hun vant Boston Indoor Games i 2008. 
Hun ble USA-mester på 1500 meter i 2011(4:03,91) og 2012 (4:04,59). Innendørs fikk hun gull på 1500 meter i 2010, og bronse på 800 meter i 2008. Den 1. juli 2012 vant hun også USAs uttakningskonkurranse til sommer-OL 2012, og ble med det kvalifisert til OL i denne øvelsen, sammen Shannon Rowbury og Jenny Simpson.

Karriere internasjonalt

Hun deltok ved Panamerikanske leker 2007, men ble der slått ut i semifinalen på 800 meter. 
I 2011 fikk hun sitt internasjonale gjennombrudd, da hun vant Diamond League 2011 sammenlagt, etter tre seire i enkeltstevner (Lausanne, Birmingham og Brussel). Hun deltok også ved VM i friidrett 2011, der hun kom på 10.-plass i finalen med tiden 4:19,71.
Heilongjiang

Historie

Det er i forhold til sørligere deler av Kina relativt lite man vet om dette området i de eldste tider; det lå langt fra noen sivilisasjon med utviklet skriftspråk, og de arkeologiske funn har ikke vært rike. Fra kinesiske kilder lærer man at dagens Heilongjiang i de tidligste tider ble bebodd av folk som xianbei-, malgal- og khitanfolkene. De østlige deler av Heilongjiang var understilt kongedømmet Balhae fra 600-tallet til 900-tallet. Jursjenerne (Jin-dynastiet), som etterhvert skulle reggjere over meget av det nordlige Kina, hadde sine føtter innen Heilongjiangområdet.
Under mandsjuenes Qing-dynasti falt den vestre delen av Heilongjiang under tilsynsområdet for generalen av Heilongjiang, hvis maktområde ifølge Nertsjinsktraktaten strakte seg helt nord til Stanovojfjellene; det østlige Heilongjiang lå under generalen av Jilin, hvis myndighet strakk seg øst helt ut til Japanhavet. Disse områdene dypt inne i Mandsjuria var lukket for tilvandring av han-kinesere.
I 1858 og 1860 ble Qing-Kina tvunget til å avstå alle sine områder hinsides elvene Amur og Ussuri til Russland, noe som avskar Kina fra tilgangen til Japanhavet og gav Heilongjiang sin nåværende nordgrense. Samtidig åpnet regjeringen for hankinesiske migranter, noe som raskt skulle endre områdets demografi og kultur. For tidlig på 1900-tallet var hankineserne den helt dominerende folkegruppen der. 
I 1932 ble hele området del av den japanske marionettstaten Manchukuo.
Etter japanernes nederlag i 1945 rykket sovjetiske styrker inn i Mandsjuria og overlot kontrollen over landsdelen til de kinesiske kommunistene. Harbin ble den første storbyen som de kinesiske kommunistene kontrollerte. Herfra klarte de å trenge Kuomintang tilbake på hele det kinesiske fastlandet og vinne den kinesiske borgerkrigen. 
Fra sent i 1945 og fremover var provinsen Heilongjiang offisielt kun den vestlige delen av delen nåværende provinsen, og hovedstaden var Qiqihar. De østligere områdene utgjorde provinsen Hejiang, med hovedsete i Jiamusi, og provinsen Songjiang, med hovedsete i Harbin. I 1954 ble de tre provinsene slått sammen.
Under kulturrevolusjonen ble Heilongjiang utvidet til å omfatte også Hulunbuir og noen andre områder som inntil da tilhørte den autonome region Indre Mongolia. Dette ble senere for det meste reversert.
Markfluer

Utseende

Små (vanligvis 2-4 mm), sølvgrå fluer, som oftest gjenkjennelige på fargen alene selv om det også finnes fluer med denne fargen i andre familier. Brystet (thorax) er ganske bredt, bredere enn det er høyt, med kraftige, mørke børster. Som oftest er det helt dekket av sølvgrå bestøvning. Bakkroppen er noe flattrykt, og har gjerne noen områder uten sølvgrå bestøvning som skiller seg ut som mørke flekker eller tverrbånd. Beina er nokså korte og slanke. 
Vingene er middels store og klare. Et karakteristisk trekk er at det to fremste lengdeårene (subcosta og R1) forløper helt parallelt mot vingefremkanten (costa), gjerne med en knekk, og området mellom dem er formørket i det ytterste stykket. De to bakerste lange årene danner en tydelig, trekantet celle.
Hodet er stort med en bred panne og store fasettøyne. Noen arter har lange, kraftige børster på hodet, andre bare fine hår. Hodeformen kan være avrundet, eller pannen er flat slik at hodet ser trekantet ut i profil. Antennene er tre-leddete, den tredje leddet kan være avrundet eller trukket ut til en spiss. Antennebørsten (arista) sitter festet i den indre halvdelen av det tredje leddet og har et eller to korte, hårløse ledd før den går over i en lang, fint hårete børste. Kinnbørste (vibrissa) mangler, og munndelene er lite påfallende. 
Larvene er av vanlig fluetype (maggot), pølseformede og tilspisset i hodeenden. På det bakerste leddet sitter to åndehull (spirakler) på opphøyde vorter som ender i noen få, små, fingeraktige utvekster.

Levevis

Alle markfluene ser ut til å være knyttet til nebbmunner av gruppene bladlus, skjoldlus og plantesugere. Markfluene besøker ikke blomster men kan spise honningdugg fra bladlus og kan også "melke" bladlusene slik som maurene gjør. 
Larvene er rovdyr som spiser disse insektene, og også de voksne fluene kan spise av dem. Larvene til noen arter (Bl.a. i slekten Leucopis) kryper rundt på vegetasjonen og spiser bladlus, andre lever i galler produsert av byttedyret. De artene som lever av bladlus har utviklet et bevegelsesmønster med kjappe sprinter og brå retningsendringer for å unngå aggressive maur som beskytter bladluskoloniene.
Markfluene blir sjelden innsamlet med standard innsamlingsteknikker for insekter, trolig fordi de nesten hele tiden holder seg i nærheten av byttedyrene. Dette er trolig årsaken til at så få arter er registrert fra Norge.

Nyttedyr

Markfluene er rovdyr som er naturlige fiender og lever av insekter som kan gjøre betydelig skade på planter. Derfor er de å regne som nyttedyr, og noen få arter har blitt brukt i biologisk bekjemping av skadedyr i jord- og skogbruk.
Klokker i måneskinn

Handling

Fire menn samles til bridgeaften, men snart kommer samtalen inn på mystiske hendelser, tankeoverføring, okkulte fenomener - og ikke minst alle klokkene som oppfører seg så merkelig i måneskinn. De fire består av en forfatter, en direktør og en journalist som i løpet av kvelden forteller hver sin historie om overnaturlige opplevelser de mener å ha vært utsatt for. Fjerdemann er vitenskapsmann og mener at alt slikt har sin naturlige forklaring. Han prøver å analysere historiene til de andre for å overbevise dem om at det var naturlige årsaker som lå bak deres opplevelser.

Forfatterens historie

Forfatteren engasjerer en ung kvinnelig skuespiller til å spille hovedrollen i hans skuespill. Det er basert på et virkelig drama som inntraff for 150 år siden, da ei ung og vakker sosietetsfrue forsvant sporløst etter å ha lekt en selskapslek som gikk ut på å gjøre seg usynlig. Ingen har klart å løse mysteriet før forfatteren, den kvinnelige skuespilleren og en mannlig skuespiller reiser ut til fruens gamle hjem. I løpet av to uhyggelige døgn oppdager de at den kvinnelige skuespilleren identifiserer seg med den døde fruen og aner løsningen på mysteriet.

Direktørens historie

Direktøren opplever en krise i ekteskapet. Han har blitt helt forhekset av konas kusine og er plaget av skyldfølelse, men kan likevel ikke komme ut av forholdet. Det hender imidlertid mystiske ting, forårsaket av dukken til direktørens datter. Den har magisk kraft og kan blant annet danse på månestråler.

Journalistens historie

Journalisten opplevde noe svært merkelig da han bestemte seg for å oppklare et gammelt skipsforlis. Losen hadde styrt rett på et farlig skjær og ble dømt og fratatt sin los-bevilling trass i at han hadde sett fyrblinkene som skulle lede dem utenom. Journalisten har noen underlige drømmer og mener at onde krefter stod bak forliset. Journalisten drar til losens hjemby, hvor han opplever flere mystiske ting.

Om filmen

Både VG, Arbeiderbladet og Aftenposten gav den terningkast fire.
Tatsuhiko Kubo

Japans herrelandslag

Tatsuhiko Kubo spilte 32 landskamper for Japans herrelandslag.
Personennamendatei

Personennamendatei (PND) er en personfortegnelse som framfor alt brukes til oppslag om litteratur i biblioteker. Registeret vedlikeholdes av Deutsche Nationalbibliothek (DNB) og Österreichischer Bibliothekenverbund (obv) i samarbeid.
For hver av personene i registeret finnes et datasett med navn og evt pseudonym, fødsels-, evt dødsdato og yrke som er er knyttet til en unik identifikator, PND-nummeret.
Oppføringene skal sikre at det er lett å finne personopplysninger i Deutsche Nationalbibliografie, biblioteker, arkiver og museer i hele det tyske språkområdet; uten PND-nummeret ville navnelikhet og skrivevarianter gjøre navnesøk problematisk. PND består av omtrent 3.3 millioner datasett.
Eksempelvis har datasettet til Fridtjof Nansen PND-nummer 118586378 og finnes i Deutsche Nationalbibliotheks katalog under PND-Datasett Fridtjof Nansen.
Choi Kwang-hyouk

Bakgrunn

Chois funksjonshemming skyldes en ulykke i Nord-Korea i 2000, der han måtte amputere venstre fot etter at han falt av et tog. Han måtte livnære seg selv fra han var åtte år gammel, fordi familien var fattig, men fikk hjelp av en onkel til å rømme til Sør-Korea. Han ble gjenforent med faren, men han endte på barnehjem, og senere i kommunal bolig for nordkoreanske avhoppere. Han fikk etterhvert egen bolig, og ble gjenforent med moren gjennom et TV-program. Han begynte med kjelkehockey i 2014, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2016.

Idrettskarriere

Choi deltok i VM i kjelkehockey 2017, der Sør-Korea fikk bronse, etter at de slo Norge 3-2 i bronsefinalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.
Stakevåpen

Stakevåpen er en fellesbetegnelse for våpen som består av to hoveddeler; et skaft, som oftest av tre, og en spiss eller et blad av metall.
Det er mange forskjellige utforminger og forskjellige navn på våpen av denne typen, noen av dem er spyd, pike, våpenøks, hellebard og morgenstjerne.
Fanejunker

Fanejunker (fra tysk Fahnenjunker) var den høyeste underoffisersgrad i Norge frem til 1930. Den ble normalt tildelt kommandersersjanter etter 5 års tjeneste som en «hedersgrad», og ble anvendt i infanteriet, ingeniørvåpenet, saniteten og flyvåpenet. I kavaleriet var tilsvarende betegnelse standartjunker, fordi fane heter standart i kavaleriet. I artilleriet er betegnelsen stykkjunker. 
Fanejunker var den øverste underoffisersgraden, og den kan muligens sammenlignes med den britiske Regimental Sergeant Major.
Helt særegent for denne graden var at man bar offisersuniform som offiserene, med offisers epåletter uten stjerner. 
Tilsvarende på gardeluen: Offiserskokarde, sølvdusk og bred sølvtresse, men ingen andre tresser (slitekanter). Paradehatten antas å ha vært uten tresser, med offisers silkekokarde, og kanskje strutsefjær, som offiserene bar i stedet for hestehår (og senere med bøffelhår).
Fanejunkere var det tilsynelatende 1-3 av per bataljon, og trolig oftest i femtiårsalderen og eldre. 
Fanejunkergraden ble avskaffet i forbindelse med ny hærordning.
Ferjesambandet Kongsnes–Nordeide

Ferjesambandet Kongsnes–Nordeide, senere Kongsnes–Måren–Nordeide, gikk mellom kommunene Balestrand og Høyanger, som en del av riksvei 55 på nordsiden av Sognefjorden. Ferjeruten ble lagt ned i 1982, da Høyangertunnelen ble åpnet.
Ruten startet i februar 1970, og var et spesielt viktig samband mellom øst og vest i Sogn og Fjordane om vinteren, da veien over Gaularfjellet kunne være stengt. Med lang overfartstid var det etter hvert behov for to ferjer i sambandet. Fra 1971 gikk en ferge i ruten også turer i ferjesambandet Nordeide–Svartemyr. Senere fikk den veiløse bygden Måren et daglig stopp i ruten.
Absolute VG-lista 1980

Absolute VG-lista 1980 er et samlealbum som inneholder flere av de største hit-låtene i musikkåret 1980. 
Albumet kom ut 19. november 2007.
True Blood (Sesong 3)

Den tredje sesongen av TV-serien True Blood hadde premiere den 13. juni 2010 og består av 12 episoder. Den følger løst handlingen i den tredje romanen av The Southern Vampire Mysteries, Club Dead – (De dødes klubb)

Produksjon

Den 20. januar 2010 slapp HBO en teaser trailer hvor de annonserte at den tredje sesongen med True Blood var i produksjon, med sikte på sendestart sommeren 2010. Den inneholdt bilder av flasker med TruBlood som ble fabrikkert på et samlebånd.

Produksjonsteam

Alan Ball er hovedprodusent også for tredje sesong. Michael Lehmann, som regisserte fem episoder i siste del av andre sesong, skal også regissere tre episoder for denne sesongen. Forfatterne Alexander Woo og Raelle Tucker har også denne gangen bidratt med å forfatte episoder.

Handling

Den tredje sesongen følger løst handlingen i den tredje romanen Club Dead, hvor Sookie får hjelp av varulven Alcide i Mississippi med å finne Bill, som har blitt kidnappet og er holdt fanget av en mektig gjeng vampyrer.

Roller

Anna Paquin, Stephen Moyer, Ryan Kwanten, Sam Trammell, Rutina Wesley og Alexander Skarsgård vill alle returnere i sine respektive roller i den tredje sesongen. I tillegg vil, Kristin Bauer, som spiller vampyren Pam, få en mer utvidet rolle, og er nå med som fast rolleinnehaver i serien. 
Etter å ha søkt lenge, ble det annonsert at Joe Manganiello hadde fått rollen som varulven Alcide Herveaux. Han ble senere fulgt av Brit Morgan som fikk rollen som Debbie Pelt og Cooper Huckabee som Sam Merlotte's lenge savnede far. Alfre Woodard skal spille rollen som Lafayette's mor og Southland skuespiller Kevin Alejandro som Jesus, morens pleier og potensiell kjæreste for Lafayette. Denis O'Hare skal spille Russel Edgington, Vampyr Kongen av Mississippi, mens den newzealandske skuespilleren Grant Bowler skal spille lederen av en motorsykkel gjeng bestående av varulver og Theo Alexander skal spille Edgington's partner Talbot. Allan Hyde har bekreftet at han vil returnere i rollen som Godric, som vil bestå i form av tilbakeblikk (han døde i sesong 2.)

Episoder

Se: Liste over True Blood-episoder
Hertugdømmet Bayern

Begynnelsen

Rundt 555 begynte bayerne å bli et hertugdømme som formell vasall under frankerne, men med stor selvstendighet. Det kan ha vært Teodebert I som sto bak valget av den første offisielt kjente keiseren, Garibald I. Garibald var del av den mektige  burgundiske agilulfinger-familien. Dermed hadde han kontroll over den nye stammen med bayere samtidig som han var på god fot med Burgund.
Den frankiske kongen Dagobert I (629-39) prøvde å få Bayern til å kjempe med ham med Samos rike, men det gikk i liten grad, og på 640-tallet erklærte Bayern sin selvstendighet. Dermed ble området delt mellom sønner av de ledende hertugene, og forble delt fram til omternt 719. I denne perioden og et par århundrer senere ble de kristnet av irske og skotske munker. I 788 ble området lagt direkte under Frankerne under Karl den store. 
I 907 ble Bayern, som allerede opplevde mange angrep fra madjarene, totalt ødelagt, og i den anledning utnevnte Arnulf I av Bayern seg til hertug, beseiret en liten gruppe madjarer og inngikk en avtale med dem som gjorde at de ikke ble angrepet. For å tjene penger til de mange kampene, beslagla han kirkens gods, og fikk tilnavnet Arnulf den onde av kirken. 
I motsetning til tradisjonell arvefølgelov, valgte Arnulf I ikke å dele opp Bayern. I stedet gikk alt til hans eldste sønn Eberhard. Han valgte selv å bryte med Det tysk-romerske rike, noe Keiser Otto ikke tok særlig pent. I tillegg hadde Eberhard problemer med sine brødre, som ikke fikk noe av farsarven. Brødrene svekket hverandre i krig, og Otto beseiret de alle tre relativt lett. Han satte inn deres onkel, Berthold (også omtalt som Bertulf). Berhold vant over ungarerne i 943, og hadde dermed forsvart riket godt. Imidlertid døde han kort tid etter. I stedet for å overlate Bayern til Bertholds sønn, lot han heller sin egen bror, som var gift med datteren av den siste sterke hertugen av Bayern, Arnulf, ta over. Henrik I slet med at Ottos sønn gjorde opprør og at ungarerne angrep store områder i Bayern. Med hjelp av Otto fikk han jaget begge ut og kontrollert området. Henrik Is sønn, Henrik II, utnyttet at Otto I var død til å gjennomføre et opprør mot hans arvtaker Otto II der han erklærte Bayern selvstendig. Dette gikk grusomt for Henrik II, som ble jaget fra området. Etter at Otto II selv døde, fikk han nåde av Otto III. Imidlertid var Hertugdømmet Kärnten skilt ut av Bayern.
Ivan Franko

Bakgrunn og virke

Ivan Franko var sønn av en landsbysmed. I tiden på gymnaset ble Franko først med i en russofil studentforening, men forlot den ikke lenge etter for å slutte seg til populistene i Halytsjyna. Som student var han tilhenger av samtidens sosialistiske ideer, og han studerte Karl Marx og Friedrich Engels' skrifter. Senere gikk han imidlertid til skarpt angrep mot marxismen. Ivan Franko utviklet seg til å bli en progressiv demokrat. Denne utviklingen gjenspeiles i hans omfattende journalistiske produksjon.
Franko studerte klassisk og slavisk filologi i Lemberg og Wien, men på grunn av sin politiske virksomhet ble han utestengt fra en akademisk karriere og fengslet gjentatte ganger. Hans litterære produksjon er svært omfattende.
I 1876 ble Lesysjyna tsjeljad og Dva pryjateli (To venner) utgitt i den litterære almanakk Dnistrjanka. Senere samme år skrev han sin første diktsamling, Ballader og eventyr. Den første av historiene i Boryslav-serien utkom i  1877. Franko beskrev de ukrainske bønders og arbeideres vanskelige levekår i verkene Boryslav ler (1881–1882) og Boa constrictor (1878). Hans verker tar opp ukrainsk nasjonalisme og historie (Zakhar Berkut, 1883), sosiale spørsmål (Samfunnets fundamenter, 1895 og Visnede blader, 1896), og filosofi (Semper tiro, 1906).
Han trakk paralleller mellom israelittenes søken etter et hjemland og den ukrainske uavhengighetslengsel i Kains død (1889) og Moses (1905). Stjålet lykke (1893) regnes som hans fremste dramatiske tekst. Alt i alt skrev han over tusen verker.
I tillegg til sitt eget litterære arbeide oversatte han verker av forfattere som William Shakespeare, Lord Byron, Pedro Calderón de la Barca, Dante Alighieri, Victor Hugo, Adam Mickiewicz, Johann Wolfgang von Goethe og Friedrich Schiller til ukrainsk.

Datterens memoarer

Ivan Frankos datter Anna Franko-Kluchko emigrerte til Canada etter andre verdenskrig og har i sine memoarer i detalj skildret sine barndomsminner. 
Ivan Frankos barnebarn, Halja Kluchko, bosatt i Toronto, ble kurator ved Torontos ukrainske museum.
Jordpakking

Jordpakking er reduksjon i jordas porøsitet på grunn av trykk. Jordpakking kan påvirke nesten alle jordas fysiske, kjemiske og biologiske egenskaper og funksjoner. Jordpakking er sammen med erosjon ansett som det dyreste og alvorligste miljøproblemet forårsaket av konvensjonelt landbruk.
I landbruket er jordpakking et problem som er avhengig av jordtype, veksttype, vær og klima og maskinell bearbeiding. Påvirkning fra tunge maskiner på for fuktig jord kan føre til komprimering av jorda slik at det dannes ugjennomtrengelige lag som begrenser vann- og næringstilgangen. Dette kan føre til redusert avling både i mengde og kvalitet og dessuten økt overflateavrenning, erosjon, klimagassutslipp, eutrofiering, redusert grunnvannsfornyelse og tap av biologisk mangfold.
I motsetning til erosjon er jordpakking hovedsakelig noe som foregår under jordoverflaten og kan derfor være vanskelig å se. Spesielle metoder er nødvendig for å avdekke og håndtere problemet.
Jordpakking er i en viss grad mulig å rette opp igjen og kontrollere. Jordpakking i dypere jordlag regnes som det største problemet, fordi det ikke lar seg gjenopprette. Siden bøndene i moderne, intensivt jordbruk er avhengig av tunge maskiner og derfor ikke helt kan unngå komprimering av jorda, fokuseres det mange steder på å reparere skadene når de først har skjedd.