Dødsstraff

Historie

Henrettelser, både av kriminelle og av politiske motstandere, har blitt brukt av nesten alle samfunn.
Det har blitt brukt både for å straffe kriminalitet og for å undertrykke politisk opposisjon. 
I de fleste land som praktiserer dødsstraff er det kun benyttet for å straffe drap, spionasje, forræderi, eller som en del av militærretten.
I noen land medfører også seksuelle forbrytelser, som for eksempel voldtekt, hor, incest og sodomi, dødsstraff, og religiøse forbrytelser som frafall fra islam (formell forsakelse av statsreligionen) kan straffes med døden.
I mange land som benytter dødsstraff er narkotikasmugling også en forbrytelse som kan medføre dødsstraff.
I Kina blir menneskehandel og alvorlige tilfeller av korrupsjon straffet med dødsstraff.
I militære styrker over hele verden har militære domstoler avsagt dødsdommer for lovbrudd som desertering, ulydighet og mytteri.
Bruken av formell gjennomføring strekker til begynnelsen av nedtegnet historie. 
De fleste historiske nedtegnelser og ulike primitive stammepraksiser tilsier at dødsstraff har vært en del av rettssystemet langt tilbake. 
Alvorlige historiske straffer inkluderer steile og hjul, henrettelse ved ihjelkoking, flåing, sakte oppskjæring, korsfestelse, spidding, steining, henrettelse ved brenning, lemlesting, saging og halshugging.
Motstanden mot dødsstraff er også et historisk fenomen.
For eksempel fremsatte Cesare Beccaria en rekke argumenter mot straffeformen i sitt verk Dei delitti e delle pene («Om forbrytelser og om straff») i 1764.
Her angrep han tortur og henrettelser, og la noe av grunnlaget for studiet av straffeformer, penologi.

Dødsstraff i Bibelen

Lovsamlingene i mosebøkene i Det gamle testamentet i Bibelen påbyr dødsstraff for en rekke religiøse og sosiale lovbrudd.  Det er for eksempel dødsstraff for ikke å være omskåret (1. Mos. 17:14), for å arbeide på helligdagen (2. Mos. 31:14, 2. Mos. 35:2), for å gjøre narr av Herren (3. Mos. 24:16), for å ha samleie under en menstruasjon (3. Mos. 20:18), for homofili (3. Mos. 20:13), for å stjele en slave (2. Mos. 21:16), for å ligge med en slavinne (5. Mos. 22:22), for å ligge med en forlovet pike (5. Mos. 22:24), for å ligge med et dyr (2. Mos. 22:19, 3. Mos. 20:15), for ikke å feire påske (4. Mos. 9:13), for voldtektsofre som ikke får ropt hjelp (5. Mos. 22:23), for den som forbanner sin far og mor (2. Mos. 21:15-17, 3. Mos 20:9), for den som rører Sinai-fjellet (2. Mos. 19:13), for den som har et gjenferd eller en spådomsånd i seg (3. Mos. 20:27), for å være en trollkvinne (2. Mos. 22:18), for den som lager avguder (3. Mos 26) og for den som tilber andre guder (5. Mos. 17:2-5, 5. Mos. 13:5-10). Den gammeltestamentlige Gud påbyr også israels folk å henrette alle nabofolk som ikke vil overgi seg i krig (5. Mos 20).

Dødsstraff i USA

31 av de 50 amerikanske delstatene praktiserer dødsstraff, og hver delstat har egne lover når det gjelder praktisering av dødsstraff. USA har alltid praktisert dødsstraff, bortsett fra i en periode mellom 1967 og 1976. 1 047 personer har blitt henrettet siden 1976 (pr. 21. september 2006). Totalt sitter det i dag 3 366 personer på dødscelle i USA. Bare Kina, Iran og Saudi-Arabia henretter flere innsatte enn USA. Henrettelse av ungdomsforbrytere, som var under 18 år i gjerningsøyeblikket, ble i 2005 erklært grunnlovsstridig av USAs høyesterett, og kan derfor ikke lenger praktiseres etter statlige lover.
Den mest brukte henrettelsesmetoden i dag er giftsprøyte, som er tillatt i alle de 31 delstatene hvor dødsstraff er tillatt. Enkelte stater tillater den domfelte å velge henrettelsesmetode. I Nebraska var lenge kun den elektriske stol tillatt. Straffemetoden ble funnet lovstridig, og i 2009 ble giftsprøyten introdusert og gjeldende også der, frem til delstaten avskaffet dødsstraffen i 2015.
I 2015 ble det henrettet 28 personer i USA, det laveste antallet på 24 år.

Dødsstraff i Kina

Kina er det landet i verden som dømmer flest til døden. Dødsstraff i Kina er imidlertid forbundet med stor usikkerhet, siden myndighetene i landet ikke gir informasjon i særlig grad. Mange opererer derfor med 3 400+ årlige avrettinger. Professor i sosiologi Børge Bakken (universitetet i Hongkong), som forsker på kriminalitet og straff i Kina og har sine opplysninger fra interne kinesiske kilder, hevder imidlertid at det ble henrettet omkring 15 000 personer årlig i perioden 1997–2000.  Til nå har avretting skjedd med nakkeskudd.
Fram til nå har dødsstraff kunnet ilegges av en rekke ulike domstoler i Kina, uten ankerett til Høyesterett. Slik ankerett var ment å skulle innføres fra årsskiftet 2006/2007, men et tilsvarende vedtak ble også gjort i 1979, 1996/1997, uten at det førte til noe mer.

Dødsstraff i Japan

Dødsstraff har vært en del av det japanske straffesystemet i århundrer. I dagens straffelov kan tolv forbrytelser straffes med døden, men i praksis er det kun to av disse, mord og ran som forårsaker dødsfall, som har ført til dødsstraff siden 2. verdenskrig.
Den eneste lovlige henrettelsesmetoden er henging. Japan har ikke gjort noen nevneverdige endringer i sin henrettelsesmetode siden 1873, da en ny type galge ble produsert etter et mislykket hengingsforsøk.
Alle henrettelsesordrer må signeres av justisministeren personlig. 
Antallet henrettede hvert år er lavt sammenlignet med USA og Kina. De siste 20 årene har det vært fire henrettelser i snitt hvert år, med 0 og 15 som ytterpunkter i henholdsvis 2011 og 2008. 
Alderen på dødsdømte ligger mellom 26 og 85, og tiden fra dom til fullbyrdelse av straffen ligger mellom rundt 3 og 30 år. Det store flertallet av dødsdømte er menn, kun fire kvinner er blitt henrettet siden 1950.
Dødsdømte fanger blir informert om sin egen henrettelse kun timer før den finner sted, og både denne og annen praksis rundt henrettelser og livet til de dødsdømte fangene i fengsel har ført til internasjonal kritikk.
85,6 prosent av japanere er for dødsstraff, ifølge en statlig undersøkelse fra 2010.

Dødsstraff i Øst-Tyskland

I 1981 forekom den siste henrettelsen i Øst-Tyskland, som opphevet dødsstraffen i 1987. Omkring 170 ble henrettet i Øst-Tyskland, av disse 52 i politiske saker, 64 i oppgjøret etter Hitlers regime og 44 for annen kriminalitet. Det totale antallet er usikkert kan være dobbelt så høyt. Historikeren Günther Buch anslår at omkring 200 medlemmer av Stasi ble henrettet, blant annet for fluktforsøk. I det sentrale henrettelsesstedet («zentrale Hinrichtungsstätte») midt i Leipzig ble 64 dødsdommer fullbyrdet mellom 1960 og 1981. Til 1968 ble giljotin brukt, deretter skjedde henrettelsen ved «overraskende nakkeskudd med pistol». Den østtyske bøddelen fikk 150 mark for hver henrettelse. Stasi-kapteinen Werner Teske ble (som den siste) henrettet 26. juni 1981 for å ha planlagt spionasje og flukt. Henrettelsen ble gjennomført i hemmelighet.

Andre land

Cuba har dødsstraff og vel 200 har blitt henrettet etter at Fidel Castro kom til makten i 1959. Ingen har blitt henrettet siden 2003.