google/wiki40b huggingface dataset:
Cathy Berberian

Liv

Foreldrene, Yervant og Louise Berberian, var armenske innvandrere til USA.
Cathy Berberian studerte indisk dans og flamencodans, skuespill, pantomime og kostymedesign ved Columbia University og New York University. Takket være et stipend kunne hun fra 1948 studere sang i Paris, og fra 1949 Giorgina del Vigo ved Conservatorio Giuseppe Verdi i Milano. Berberian debuterte som konsertsanger i 1957. Året etter sang hun i verdenspremieren til John Cages Aria with Fontana Mix i en rolle Cage skrev spesielt for hennes stemme. Med denne rollen etablerte hun sitt ry som eksponent for vokal samtidsmusikk.
I 1950 giftet hun seg med komponisten Luciano Berio. Han skrev flere stykker for henne, blant annet Circles, Sequenza III, Visage og Récital. 
De fikk en datter sammen, jazztrommisen Christina Berio (født 1. november 1953), og ble skilt i 1964.
Cathy Berberian døde sannsynligvis av et hjerteattakk, bare 58 år gammel. Luciano Berio skrev Requies: in memoriam Cathy Berberian til hennes minne. Stykket ble uroppført Lausanne 26. mars 1984.

Verk og virke

Berberian var en forbløffende allsidig sanger med et bredt repertoar. Stemmen hennes omfattet tre oktaver.
Hun sang overveiende samtidsmusikk av Igor Stravinskij, Darius Milhaud, Hans Werner Henze, Luigi Nono, John Cage, Bruno Maderna, Henri Pousseur, Sylvano Bussotti og Luciano Berio. Ved hjelp av sine talenter som skuespiller og komiker, trakk hun publikum nærmere den moderne musikken.
Cathy Berberian ble også kjent for sine tolkninger av musikk fra tidligbarokken, spesielt av Claudio Monteverdi. Med dirigenten Nikolaus Harnoncourt, en pioner innen historisk oppføringspraksis, spilte hun inn to Monteverdi-operaer.
Berberians egne komposisjoner var avantgardistiske, vittige forsøk på å definere en ny musikk. For eksempel Stripsody (1966) som bare består av tegneseriestriper og snakkebobler. Hun skrev også klaverstykkene Morsicat(h)y (1971) og Awake and Read Joyce (1972).
LifeWave

Produkter

LifeWave-plastrene skal angivelig påvirke kroppens energibaner. Teoriene bak produktet sammenfaller i stor grad med akupunktur. Ved å anvende forskjellige typer plastre skal man angivelig kunne motvirke smerter, søvnproblemer og aldring. Senere har selskapet også lansert produktserien Matrix som skal begrense strålingen fra mobiltelefoner.
Den fremste ambassadøren for LifeWave er skuespillerinnen Suzanne Somers, kjent fra TV-serien Steg for steg. I Norge har produktene blitt frontet gjennom pyramideselskapet Eurosmart. Den danske alternativ-legen Carsten Vagn-Hansen har ved flere tilfeller anbefalt plastrene.
LifeWave er ikke medlem av det norske Direktesalgsforbundet.

Kontroverser

Produktenes påståtte effekter har ikke blitt påvist gjennom vitenskapelig forskning, og uavhengige eksperter betrakter LifeWave som lureri. Professor Edzard Ernst ved universitetet i Exeter uttalte i 2005 til det britiske magasinet Metro Health at LifeWave utelukkende er basert på pseudovitenskap, og at forklaringen av teknologien bak ikke gir noen mening som helst, men kun er et forsøk på å bruke vitenskapelig terminologi til å skjule noe som er det reneste tøv. Nigel Allan som den gang var selskapets europeiske direktør, innrømmet da også at LifeWave støttet sin markedsføring på vitnesbyrd fra fornøyde brukere og ikke på forskning.
I oktober 2014 annonserte Vålerenga IF at klubben hadde inngått et samarbeid med LifeWave for å teste plastrene på spillerne. Nyheten førte til sterke reaksjoner fra både Statens legemiddelverk og Forbrukerombudet som mente at markedsføringen kunne være ulovlig. Etter kort tid meldte klubben at de hadde trukket seg fra samarbeidet.
LifeWaves virksomhet i Europa drives via et selskap registrert i Irland. I 2015 ble dette selskapet bøtelagt for å ha underrapportert selskapets inntekter til skattemyndighetene.
Tyngdebølge

Tyngdebølger er i væskedynamikk en bølge i en væske eller i grenseflaten mellom to medier (f.eks. atmosfæren og havet) der tyngdekraft eller oppdrift er den gjenopprettende kraften.
Når et væskeelement blir forskjøvet på en grenseflate eller internt i områder med forskjellig tetthet, vil tyngdekraften trekke pakken tilbake til likevekt, noe som fører til en svingning om likevektspunktet. Tyngdebølger mellom luft-sjø grenseflaten blir kalt for overflate tyngdebølger eller overflatebølger, mens interne tyngdebølger blir kalt for interne bølger. Havbølger eller tsunamier er eksempler på tyngdebølger.

Atmosfærisk dynamikk

Siden en væske er et kontinuerlig medium vil en forstyrrelse forflytte seg i væsken. I jordatmosfæren blir drivmomentet flyttet fra troposfæren til mesosfæren ved hjelp av tyngdebølger. Tyngdebølger oppstår i troposfæren i sammenheng med frontsystemer eller når luft strømmer over fjell. I starten vil bølgene forplante seg gjennom atmosfæren uten at gjennomsnittsfarten blir endret. Derimot, når bølgene kommer opp i tynnere luft i høyden, øker amplituden deres og ulineære effekter får bølgene til å bryte, noe som overfører moment til den gjennomsnittlige luftstrømmen. Denne prosessen spiller en viktig rolle for de dynamiske prosessene i midlere områder av atmosfæren.
VLC media player

Historie

VLC var opprinnelig klienten i VideoLAN-prosjektet som skulle lage et program for å streame videoer over nettverk. Den ble utviklet av studenter ved École centrale de Paris og ble sluppet under GPL-lisens den 1. februar 2001. Den utvikles nå av utviklere over hele verden.
VLC var klientprogrammet for VideoLAN, og VLC sto for «VideoLAN Client». Prosjektet laget også et serverprogram, VideoLAN Server (VLS), men funksjonaliteten til dette programmet har for det meste blitt lagt inn i VLC. VideoLAN Server har siden blitt overflødig. Navnet VLC er derfor endret til «VLC media player» siden det ikke lenger er noen klient- eller serverinfrastruktur.
Kjeglen som blir brukt som ikon for VLC er en referanse til trafikkjegler som Ecole Centrales Networking Students' Association samlet. Kjegleikonets design ble endret fra håndtegnet med lav oppløsning til en datagenerert versjon med høyere oppløsning  i 2006.
Siste utgave er versjon 1.1.4 – "The Luggage" som ble utgitt 21. august 2010.
I febriar 2018 var VLC Media Player lastet ned over 2 500 000 000 (to og en halv milliard) ganger for Windows- og Apple-plattformene.

Designprinsipper

VLC har et modulært design som gjør det enkelt å inkludere nye filformater, kodeker eller streaming metoder. Dette prinsippet strekker seg også til andre områder og det finnes en rekke grensesnitt, audio og video output, styring og audio og video filtermoduler. Det finnes mer enn 300 moduler i VLC.

Grensesnitt

Standard GUI er basert på Qt 4 for Windows/Linux, Cocoa for Mac OS X og Be API på BeOS, men alle gir lignende standard grensesnitt.
VLC støtter også bruk av skin gjennom skins2 grensesnittet, Winamp 2 og XMMS skins.
For de som er glad i å bruke konsollet på en datamaskin har VLC et ncurses grensesnitt. Da VLC kan være en streaming server kan det være hensiktsmessig å kunne styre den fra annet sted enn hvor serveren står og dette spesielle grensesnittet tillater dette. Fjernstyringsgrensesnittet er tekstbasert for å gjøre dette og det finnes også grensesnitt for å bruke telnet og HTTP (AJAX).
Rhomborhina violacea

Utseende

En nokså stor (opptil 35 millimeter), avlang, ensfarget skinnende gullbasse, kroppen mer eller mindre lilla til fiolett på farge. Hos denne slekten har ikke hannene noe fremspring i pannen, hodet er flatt og avlangt firkantet.

Utbredelse

Arten lever i Kina.
Stroemiellus stroemi

Utbredelse

I Norge er den registrert nord til og med Trøndelag.

Utseende

Stroemiellus stroemi er en ganske kraftig bygd edderkopp, lyst og mørkere brunsvart på farge. Den har et gjenkjennelig mønster eller tegning på bakkroppen, men den kan være noe variabel i fargene. Kroppen er todelt kropp, en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bred, med fine, nedliggende hår. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Hodet har åtte øynene, fire forholdsvis store øyne i midten, som mer eller mindre danner et kvadrat, og et par ganske små øyne som sitter tett sammen på hver side. Chelicerene er korte, kraftige, med tenner på innsiden. Beina er middels lange og ganske kraftige.
Stroemiellus stroemi er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Epigynet hos hunnen er ganske særpreget, samtidig som bukplaten på forkroppen er mørk, med et lyst midtfelt. Dette lyse feltet får en slags stjerneform. Men flere av hjulspinnerne kan være ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Stroemiellus stroemi finnes på eldre trær og ofte på bygninger, hvor de kan finnes i mengder, de spinner små fangstnett på eller mellom bordkledningen. Fangstnettet er vanligvis 10 til 15 cm i diameter.
Microceris variicolor

Utseende

En kraftig, ganske fargerik smyger. Hodet og thorax er svarte med brunrøde tegninger, bakkroppen er svart med blå tverrstriper og en oransje hårkvast på halespissen. Vingene er svarte med gule og metallisk grønnlige tegninger.

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil (Minas Gerais).
Nikeforiske dynasti

Keiserrikets tilstand

Det bysantinske riket var på denne tiden svakt og hadde store økonomiske problemer. De måtte forsvare grensene sine i flere retninger, og spesielt bulgarerne i nord var en konstant trussel. I tillegg hadde pave Leo III i 800 kronet den frankiske kong Karl den store til tysk-romersk keiser for å markere at det var de som representerte arven fra Romerriket.

Nikeforos I

Nikeforos hadde en karriere som finansminister under keiserinne Irene, men klarte i 802 å få henne avsatt for selv å bli utropt til keiser. Året etter utropte han sin sønn Staurakios til medkeiser. Han iverksatte skattereformer og reorganiserte de militære theme-distriktene. Han led militært nederlag mot bulgarerne, og ble drept i slaget ved Pliska i 811.

Nikeforos’ etterfølgere 811-813

Nikeforos I ble etter sin død etterfulgt av sin sønn og medkeiser Staurakios i 811. Han var imidlertid blitt såret i samme slag som faren ble drept, og etter kontroverser om arverekkefølgen ble han tvunget til å abdisere til fordel for sin svoger Mikael I Rangabe som var gift med Staurakios’ søster Prokopia. Mikael ble kronet 2. oktober 811 og var keiser fram til 813, mens Staurakios ble sendt i kloster hvor han døde tre måneder senere.
Mikael forsøkte diplomatiske løsninger på imperiets problemer, men i 812 rykket bulgarerne under khan Krum av Bulgaria fram mot Konstantinopel og den etter hvert upopulære Mikael måtte abdisere til fordel for den sterke militære lederen Leo V armeneren som dermed gjorde ende på den kortvarige keisertiden under det nikeforiske dynastiet.
NOU 2016: 1, Arbeidstidsutvalget

NOU 2016: 1  «Regulering av arbeidstid  – vern og fleksibilitet» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalgt som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 15. august 2014 og som avga sin innstilling til Arbeids- og sosialdepartementet 6. januar 2016. Utvalget ble ledet av Karen Helene Ulltveit-Moe og ble referert til som «Arbeidstidsutvalget».
Heinrich von Treitschke

Liv

Treitschke stammet fra en saksisk embetsmanns- og offisersfamilie. Forfedrene hadde utvandret fra Böhmen på grunn av sin protestantiske tro. Han studerte historie ved Universitetet i Bonn, hvor han ble påvirket av historikeren Friedrich Christian Dahlmann, og deretter statsvitenskap ved Universitetet i Leipzig. Han fikk doktorgraden i rettsvitenskap med en latinsk avhandling i 1854, og habilitasjonen i 1858.
I de neste årene var han journalist og ble medarbeider i det nyopprettede tidsskriftet Preussische Jahrbücher. I 1859 ble han privatdosent i nasjonaløkonomi i Leipzig, og underviste dessuten i nasjonaløkonomi ved landbruksskolen i Plagwitz. Etter hvert vendte han seg bort fra nasjonaløkonomien og over mot historien. I 1863 ble han professor i statsvitenskap i Freiburg im Breisgau og i 1866 professor i historie og politikk ved Universitetet i Kiel. I 1867 vekslet han til Heidelberg, og i 1873 ble han Leopold von Rankes etterfølger ved Universitetet i Berlin. Etter Rankes død var han også den prøyssiske statens offisielle historiograf.
Fra 1858 var Treitschke redaktør for Preussische Jahrbücher. Innstillingen hans var til å begynne med liberal, men etter grunnleggelsen av Det tyske keiserriket i 1871 sluttet han seg til de nasjonalliberale og støttet rikskansleren Otto von Bismarck, som han tidligere hadde bekjempet.

Verk

Treitschkes hovedverk er hans Deutsche Geschichte im 19. Jahrhundert («Tysklands historie på 1800-tallet») i fem bind, som slutter like før 1848-revolusjonene. Verket tar klart stilling for Prøyssens politikk i denne perioden. Det utkom i mange opplag og fikk stor utbredelse, selv om det ble kraftig kritisert for partiskhet av en del samtidige historikere, særlig Hermann Baumgarten.
I 1879 utløste Treitschke «den berlinske antisemittismestriden» (Berliner Antisemitismusstreit) med et skrift kalt Unsere Aussichten («Våre utsikter»). Her skriver han blant annet at «jødene er vår ulykke» (Die Juden sind unser Unglück), som senere ble tatt opp som parole i nazistenes blad Der Stürmer. I skriftet oppfordret Treitschke til å innskrenke jødenes innflytelse i samfunnet. Skriftet førte til en stor offentlig debatt i samtiden. Blant motstanderne hans var historiker-kollegaen Theodor Mommsen. I ettertid har Treitschke blitt anklaget for å ha bidratt til å gjøre antisemittismen «salonfähig» i det tyske borgerskapet.
Rovos Rail

Historie

Rohan Vos skapte sin formue med salg av reservedeler til motorer av ulike slag. Han kjøpte sitt første lokomotiv og vogner i 1988, og selskapet Rovos Rail ble stiftet året etter. Opprinnelig var hans ambisjoner å anskaffe og restaurere et damtog for bruk på familieturer, men han oppdaget raskt at dette var et kostbart prosjekt hvoretter han begynte å selge billetter til sine togturer.

Stasjon

Rovos rail har sin egen private stasjon i Pretoria hvor det står 60 vogner og lokomotiver, men ikke eget spornett. Sporkapasistet leies av de eksisterende jernbaneselskaper.
MTV Movie Awards 2011

MTV Movie Awards 2011 var en amerikansk filmpris som ble delt ut 5. juni 2011 i Gibson Amphitheatre, og den hedret filmene som ble utgitt i 2010. Jason Sudeikis var vert. Filmen The Twilight Saga: Eclipse fikk flest nominasjoner med åtte stk, mens Inception var rett bak med sju.
Maria Josepha av Østerrike

Familie

Maria Josepa ble født som erkehertuginne av Østerrike, som det eldste barn av Josef I av Det tysk-romerske rike og Wilhelmina Amalia av Braunschweig. I regjeringstiden til hennes bestemor, signerte hennes far og onkel et dekret som gjorde den eldste datteren til Josef I til arving av Habsburgs besittelser, dersom han og hans yngre bror ikke fødte en sønn. I regjeringstiden til deres onkel Karl VI av Det tysk-romerske rike, ble likevel hun og hennes søster utelukket fra vervet til fordel for deres kusine Maria Teresia av Østerrike gjennom den pragmatiske sanksjon av 1713.

Ekteskap

Den 20. august 1719 giftet Maria Josepha seg med Frederick Augustus II, kurfyrste av Sachsen, som senere ble konge av Polen-Litauen som August III av Polen. Gjennom dette ekteskapet mellom huset Wettin og huset Habsburg håpet August II av Polen å plassere Sachsen i en bedre posisjon i tilfelle en tronfølgekrig om de østerrikske territoriene. Ekteparets eldste overlevende sønn, Friedrich Christian av Sachsen, etterfulgte sin far som kurfyrste av Sachsen.
Reichsarbeitsdienst

Reichsarbeitsdienst (Riksarbeidstjenesten), forkortet RAD, var en institusjon i det tredje rike underlagt Tysk arbeidsfront (Deutsche Arbeitsfront, forkortet DAF). Hensikten var å bekjempe de negative effektene av arbeidsløshet. Slik sett var det opprinnelig en institusjon på linje med for eksempel Civilian Conservation Corps i USA. Under andre verdenskrig ble RAD omgjort til et hjelpekorps som assisterte Wehrmacht, det tyske militærapparatet. 
RAD ble opprettet i juli 1934. Flere mindre arbeidsorganisasjoner som hadde blitt dannet under Weimarrepublikken ble slått sammen. RAD fikk ansvar for å skaffe arbeidskraft til en rekke offentlige prosjekter innenfor sivil og militær konstruksjon. 
Konstantin Hierl var leder (Reichsarbeitsführer) for RAD fra 1934 til oppløsningen av institusjonen i 1945.

Historikk

5. juni 1931 ble Hierl utpekt som leder for den frivillige arbeidstjenesten (Freiwilliger Arbeitsdienst), en organisasjon som skulle skape sysselsetting i Tyskland under den store depresjonen.  Etter Hitlers maktovertakelse skiftet denne navn til Nationalsozialistischer Arbeitsdienst og senere Reichsarbeitsdienst. Hierl ledet denne helt til slutten av andre verdenskrig i 1945.
I propagandaen for riksarbeidstjenesten het det at «arbeidsmenn er friske, glade, selvbevisste arbeidssoldater» (Arbeitsmänner sind frische, frohe, selbstbewußte Soldaten der Arbeit), mens «arbeidstjeneste for unge kvinner er mødretjeneste» (Arbeitsdienst für die weibliche Jugend ist Mütterdienst).

Organisasjon

RAD var inndelt i to hovedseksjoner: Reichsarbeitsdienst Männer (RAD/M) for menn og Reichsarbeitsdient der weiblichen Jugend (RAD/wJ) for unge kvinner. 
Geografisk var RAD inndelt i 40 distrikter, Arbeitsgaue. Hvert av disse ble ledet av en offiser med en hovedkvartersstab og et vaktkompani. Under hvert distrikt var det seks til åtte Arbeitsgruppen på 1200–1800 mann (bataljons størrelse). Disse ble delt inn i seks kompanier, RAD-Abteilungen (kompanis størrelse).
Xinhua (Pingdingshan)

Xinhua (forenklet kinesisk: 新华区, pinyin: Xīnhuá Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Pingdingshan i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 157 km² og teller ca. 360.000 innbyggere (2002).
Lycaenesthini

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 16-40 millimeter), spinkle sommerfugler uten stjert eller med 2-3 korte, håraktige stjerter på bakvingen. Oversiden er mørk brun, hos hannene gjerne med en blå eller blåfiolett metallglans som vanligvis ikke er like sterkt som hos mange andre blåvinger. Andre arter har oransje, eller sjeldnere, hvite felter. Hunnene er mer ensfarget brune. Undersiden er lysbrun, gjerne med hvitkantede tverrbånd, men uten eller med få mørke flekker.

Levevis

Larvene kan lever på en rekke ulike busker og trær, men finnes ofte på akasieslekten (Acacia).

Utbredelse

De fleste av artene lever i Afrika, men det finnes også en gruppe i Sørøst-Asia (nord til Himalaya) og Australia.
Luxembourg i Eurovision Song Contest

Historikk

Fra debuten var det den luxemburgske allmennkringkasteren CLT som valgte landets artist og sang til Eurovision Song Contest. Etterfølgeren RTL Télé Lëtzebuerg tok over jobben i 1991.
Luxembourg var ett av syv land som deltok i den aller første utgaven av Eurovision Song Contest i 1956. Luxembourg fikk imidlertid dispensasjon fra å sende to dommere til Lugano, der finalen ble arrangert. I stedet stemte de sveitsiske dommerne på Luxembourgs vegne.
De fire neste deltakelsene endte med to sisteplasser, men allerede i 1961 kom Luxembourgs første seier med «Nous les amoureux». Fire år etter vant landet igjen med «Poupée de cire, poupée de son», fremført av France Gall. Fra 1968 til 1971 gjorde hertugdømmet det svakt i konkurransen, inkludert en sisteplass med null poeng i 1970. I 1972 og vant imidlertid Luxembourg for tredje gang, og året etter, på hjemmebane, kom den fjerde seieren. Luxembourg takket nei til å arrangere finalen i 1974 på grunn av den høye kostnaden, og britiske BBC tok i stedet på seg arrangørjobben.
I 1983 kom Luxembourgs femte og siste seier, da Corinne Hermès vant med «Si la vie est cadeau». Etter 1983 oppnådde Luxembourg bare to topp fem-plasseringer, og på 1990-tallet var en trettendeplass landets beste plassering. I 1994 var ikke landet kvalifisert til Eurovision Song Contest etter å ha blitt nummer 20 året før. Luxembourg kom ikke tilbake i 1995 og har ikke deltatt konkurransen siden.

Import av artister

På grunn av landets lille størrelse har kringkasteren valgt landets bidrag internt, og de fleste artistene har vært utlendinger – for det meste franskmenn. Ingen av de fem vinnerartistene var fra Luxembourg – fire var franske, mens Vicky Leandros var gresk. Av alle artister som har stått på scenen for hertugdømmet, var bare åtte fra Luxembourg: Camillo Felgen, Chris Baldo, Monique Melsen, Sophie Carle, Franck Olivier, Sarah Bray, Marion Welter og gruppen Modern Times.
De aller fleste bidragene har vært fremført på fransk, bare tre bidrag ble helt eller delvis fremført på nasjonalspråket luxembourgsk.

Rykter om retur

Siden 1993 har Luxembourg som et av få vesteuropeiske land stått utenfor konkurransen. Ifølge RTL Télé Lëtzebuerg er det tv-kanalens økonomi og nyhetsprofil som er hovedårsakene til at landet ikke deltar.
RTL Télé Lëtzebuerg er fremdeles medlem av Den europeiske kringkastingsunion og kan dermed delta i Eurovision Song Contest, om landet ønsker det. Flere ganger, blant annet i 2010 og 2015, har det gått rykter om at Luxembourg ville delta igjen, men landet har ennå til gode å returnere til konkurransen.
Pachymeces

Levevis

Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er kjent fra det sentrale Afrika (Den Demokratiske Republikken Kongo).
ASN.1

ASN.1, Abstract Syntax Notation One er et standardisert, formelt språk, (ISO-IEC 8824) som brukes for å representere data på en implementasjonsuavhengig måte. Dette muliggjør deling av informasjon mellom ulike applikasjoner, som for eksempel SNMP.
Dembyckia

Utseende

En liten, avlang, blank, svart trebukk. Kroppen er uten påfallende hårkledning. Antennene er nokså tynne og noe kortere enn kroppen. Pronotum har rundede sider og er tønneformet sett ovenfra. Dekkvingene er parallellsidige med omtrent rettvinklede "skuldre", blanke, med to smale, hvite tverrbånd. Beina er nokså korte med klubbeformede lår.

Utbredelse

Arten er kjent fra Vest-Malaysia.
Zirkonium

Historie

Det zirkonium-holdige mineralet zirkon er nevnt i bibelske tekster. Man var imidlertid ikke klar over at zirkon inneholdt et ukjent grunnstoff før zirkonium ble oppdaget i 1789 av den tyske kjemikeren Martin Heinrich Klaproth. Det ble isolert i uren form i 1824 av den svenske kjemikeren Jöns Jakob Berzelius, og fremstilt i ren metallisk form i 1925 av Anton Eduard van Arkel og Jan Hendrik de Boer.
Navnet er avledet av navnet på mineralet zirkon som igjen har fått navnet fra arabisk zarkûn som betyr «gullignende».

Egenskaper

Zirkonium er et skinnende gråhvitt transisjonsmetall som er mykt og formbart. Det er lettantennelig i pulverform, men ikke i fast form. Zirkonium er svært korrosjonsbestandig mot baser, syrer og saltvann. Det løses derimot opp av saltsyre og svovelsyre, spesielt hvis fluor er til stede. I luft dannes et passiviserende oksidsjikt. Legeringer med sink blir magnetiske under 35 K.
Zirkonium er en dårlig elektrisk leder, men leder godt varme.

Isotoper

Naturlig forekommende zirkonium består av 5 isotoper hvorav 4 er stabile: ⁹⁰Zr (51,45%), ⁹¹Zr (17,15%), ⁹²Zr (17,15%), ⁹⁴Zr (17,38%), og én ustabil (og dermed radioaktiv): ⁹⁶Zr (2,8%) med halveringstid 2,41 × 10¹⁹ år. I tillegg er 28 kunstig fremstilte ustabile isotoper kjent. Av disse er de mest stabile ⁹³Zr med halveringstid 1,532 × 10⁶ år, ⁸⁸Zr med halveringstid 83,4 døgn, ⁹⁵Zr med halveringstid 64,02 døgn, og ⁸⁹Zr med halveringstid 3,2674 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 10 minutter.
CAS-nummer: 7440-67-7

Forekomst

Zirkonium finnes ikke naturlig i ren form. Det fremstilles hovedsakelig fra mineralet zirkon (ZrSiO₄) som finnes i Australia, Brasil, India, Russland, Sør-Afrika, og USA. 80 % av zirkon-gruvene ligger i Australia og Sør-Afrika. Zirkonium opptrer alltid sammen med hafnium i zirkon, og de to kjemisk like stoffene er vanskelig å separere. Zirkonium fremstilles også som et biprodukt av titan-produksjon.
I 2007 ble det produsert 1,24 millioner tonn zirkonium på verdensbasis. De største produsentlandene var Australia (550 000 tonn), Sør-Afrika (405 000 tonn) og Kina (170 000 tonn). Verdens utvinnbare zirkonium-reserver er anslått til 38 millioner tonn.

Anvendelse

Zirkonium brukes blant annet i legeringer til kjernereaktorer, romfart, kirurgisk utstyr og flyindustri.