google/wiki40b huggingface dataset:
Alpin krigføring

Bakgrunn

Begrepet alpin krigføring har antagelig sin opprinnelse i middelalderen, etter at monarkiene i Europa fant det vanskelig å bekjempe de sveitsiske armeene i Alpene. Årsaken var at sveitserne kjempet i mindre avdelinger og tok fordelaktige stillinger mot en stor, umanøvrerbar armé. Lignende former for angrep og forsvar ble senere brukt av geriljastyrker, partisaner og frihetskjempere som gjemte seg i fjellene etter et angrep og gjorde det vanskelig for armeen å bekjempe tilbake.
Alpin krigføring kom i forgrunnen igjen under første verdenskrig da landene som deltok i krigen hadde bergdivisjoner som ikke tidligere var testet. Det østerriksk-ungarske forsvaret sto imot italienerne ved den italienske fronten fordi det dro fordel av det fjell-lendte terrenget hvor flere bukket under for frostskader og sneskred enn for kuler. En annen offensiv ble startet av den tyrkiske øverstkommanderende Enver Pasja med 100 000 tropper mot russerne i Kaukasus i desember 1914. Enver Pasha insisterte på et frontalangrep mot russiske stillinger i fjellene midt på vinteren, og tapte 86 prosent av sine styrker.
Den farligste og mest ustabile av alle alpine konflikter er den pågående konfliktsituasjonen om Kashmir mellom India og Pakistan. Siden delingen av India i 1947 har landene vært fastlåst i en strid med skuddvekslinger og mindre trefninger i den berglendte regionen. De første krigshandlingene mellom de to landene i den indo-pakistanske krig i 1947 viste at begge var dårlig utstyrt til å kjempe i bitende kulde i den høyestliggende fjellregionen i verden, Himalaya. Senere slag ble heller utkjempet i dalene enn i fjellene. Dette endret seg i Kargilkonflikten da indiske styrker sto overfor den enorme oppgaven med å jage ut infiltratørene. Denne konflikten er den eneste krigen i moderne tid som har vært utkjempet utelukkende til fjells. Fordi Pakistan-støttede styrker holdt de gunstigste stillingene og kampene fant sted på fjelltopper opp til 5025 meter tok det en enorm innsats fra den indiske hæren, støttet av luftstyrker, å gjenvinne høydene og vinne krigen. Siachen-breen i Himalaya kalles den høyestliggende slagmarken i verden; begge land holder sine stillinger nesten syv kilometer over havet. Mer enn 4000 mennesker har mistet livet i det ugjestmilde landskapet, hovedsakelig på grunn av det ekstreme været.

Spesielle bergavdelinger

Mange av dagens større armeer har en spesialtrent bergdivisjon. Russland og USA er blant landene med slike divisjoner.
Den største amerikanske bergavdelingen er 10. bergdivisjon forlagt i Fort Drum, New York og stiftet under andre verdenskrig.
Heliolini

Utseende

Heliolus brevicornis er en liten, langstrakt trebukk. Som det vitenskapelige artsnavnet antyder, er antennene forholdsvis korte og når bare omtrent til bakkanten av pronotum, som er mye lengre enn bredt. Dekkvingene har to rette lengdekjøler. Oversiden er for det meste kledt med lyse, nedliggende hår.

Utbredelse

Arten lever på Ny-Caledonia.
Shandongkjøkkenet

Shandongkjøkkenet (kinesisk: 魯菜, pinyin: lǔcài) er et av Kinas åtte store kjøkken. Maten fra provinsen med samme navn er selve rettesnoren, men kjøkkenet er etterhvert blitt spredt ikke bare til flere deler av Kina, men også utenlands, med en viss variasjon som følge. En fellesnevner er at mye av maten har en lett aroma, med frisk og rik smak.

Beskrivelse

Shangdongkjøkkenet benytter et bredt utvalg av råvarer og mange forskjellige tilberedelsemetoder. Råvarene er for det meste kjøtt fra husdyr og fugl, sjømat og grønnsaker. Tilberedelsesmåtene omfatter bao 爆 (wokking, rask steking), liu 溜 (rask steking med kornmel), pa 扒 (stuing), kao, 烤 (grilling), zha 炸 (steking), bruk av sukker på frukt for krystallisering og krystallisering med honning.
Nord-Vågsøy

Nord-Vågsøy var en selvstendig kommune i Sogn og Fjordane fylke, fra 1837 del av Selje formannskapsdistrikt.
1. januar 1910 ble Nord- og Sør-Vågsøy skilt ut som egne kommuner fra Selje. Nord-Vågsøy hadde ved delingen 1 111 innbyggere.
1. juli 1921 ble gården Blesrød i Nord-Vågsøy overført til Sør-Vågsøy kommune.
1. januar 1964 ble Nord-Vågsøy, Sør-Vågsøy samt deler av Davik og Selje kommuner slått sammen til den nye Vågsøy kommune. Nord-Vågsøy hadde ved sammenslåingen 1476 innbyggere.
I Nord-Vågsøy finner man bygdene Raudeberg, Halsør, Vedvik, Refvik, Kvalheim og Kråkenes. Raudeberg er det største tettstedet og her finnes Raudeberg skole og Nord Vågsøy kirke. På Kapellneset finner vi restene (tårnet) av den eldste kirken i kommunen. Flere gravhauger vitner om at høvdinger eller stormenn har hatt sete her. Raudeberg skole er felles skole for elevene i desse bygdene.
Halsør ligger på innsida av Vågsøy. Herifra kan man se utover Sildagapet, mot Stad og over til den lille øya Silda. Mellom Halsør og Vedvik ligger et langt nes som heter Kongsnes. Ytters på neset ligg Skongenes fyr som skal lede båttrafikken sørover det stormfulle Stadhavet. Mot øst ser vi Seljeklosteret på øya Selja.
Mot nordvest på Vågsøy ligger Refvik med den kjente Refviksanden. Her ligger også fotballbana til det lokale fotballklubben Tornado-Måløy Fotball Klubb.
På vestsida av Vågsøy ligger Kvalheim. Her finner man fuglefjellet Einevarden. Går man over fjellet tilbake til Raudeberg kan man se ned i Oppedalen med den kjente Kannesteinen. Senere passerer vi Rystestølen, en gamal støl som har blitt restaurert.
Dømmesmoen

Dømmesmoen er en gård i Grimstad kommune. Gården har på 1900-tallet vært utnyttet som gartnerskole, og tilhører i dag Universitetet i Agder og brukes til en rekke formål ved siden å være tur- og rekreasjonsområde. Dømmesmoen ligger på Raet, den store endemorenen fra siste istid, men ligger et stykke sørvest for Raet nasjonalpark. Vestlandske hovedvei passerte nær ved tunet, og deler av denne er i dag fylkesvei 33 (Aust-Agder). Gården er nå overtatt av Grimstad kommune, som også har ansvar for parken.
Landskapet kan karakteriseres som et morenerygglandskap.

Eiendommen

Eiendommen er på 590 dekar og består av et indre og et ytre parkområde, skog og dyrket mark. 
Fram til gartnerskolen begynte i 1921 var det gårdsbruk på Dømmesmoen. 
Gartnerskolen holdt til på Dømmesmoen fram til 1991 da den ble en del av Agder Ingeniør og Distriktskole. I 1994 ble skolen en del av Høgskolen i Agder. To bygninger er administrativt fredete bygninger pr 2003.
Det har vært bosetning her fra langt tilbake, noe de mange funnene fra jernalderen minner om
Dømmesmoen var en stor offisergård som i 1781 ble delt til en øvre og en nedre gård. Nedre Dømmesmoen var fra 1856 eid av de to brødrene Ole og Lars Dømmesmoen. Øvre Dømmesmoen var fra 1808 til 1088 i familien Pharos eie. Familien Pharo var kjøpmenn og skipsredere. Da Fjære ble eget kirkesogn i 1846, ble Dømmesmoen prestegård. Det nyopprettede Fjære prestegjeld omfattet også Grimstad.
Grimstad kommune kjøpte deler av eiendommen i 1866 og anla Øvre basseng som reservoar for byens første vannverk.
I 1921 ble begge brukene kjøpt av Landbruksdepartementet til bruk som gartnerskole (Statens Gartnerskole) som var i drift inntil 1991.

Parken

Arealene som var gartnerskole er i dag park. Her finner vi arboret, en av landets største samlinger av trær, busker, stauder, sommerblomster og krydderplanter. I dag rommer den 750 arter trær og busker og over 350 forskjellige staudearter. Midt i parken ligger Dammen, en naturlig vannkilde fra raet, som i sin tid forsynte Grimstad by med vann.
Et spesielt interessant sted i parken er Edens Hage, stedet der Knut Hamsun vandret da han skrev boka Paa gjengrodde Stier.
Dømmesmoeika, en gammel hol eik, midt i parken, er et av landets eldste trær.

Bygninger

Tre bygninger fra Gartnerskolens første tid ble i 2014 fredet etter kulturminneloven.

Norsk Hagebruksmuseum

Norsk Hagebruksmuseum holder til i lokaler på Dømmesmoen. Ute i parken er anlagt en apotekerhage med medisinske urter, under navnet Ibsens Urtehage. Hage har urter som var i bruk på den tiden Henrik Ibsen var apotekerlærling i Grimstad. Her er også Tusenårshagen, en samling gamle hage- og nytteplanter hentet fra mange av kommunene i Agder.

Fornminner

Det har vært bosetning her fra langt tilbake, noe de mange funnene fra jernalderen minner om. Det er flere gravhauger i området, de er datert fra ca. år 100 til 600 e. Kr. Det er i alt registrert 50 gravhauger, steinsettinger og bautasteiner på eiendommen; dette gjør Dømmesmoen til den gården i Fjære som har flest bevarte gravhauger.
Vijaya Lakshmi Pandit

Utdanning og frigjøringskamp

Swarup Kumari Nehru kom fra det som skulle bli en svært innflytelsesrik familie i den indiske politikken; Nehru-Gandhi-familien. Hun var datter av Swarup Rani Nehru og Motilal Nehru, en velstående advokat som arbeidet for den nasjonalistiske selvstendighetsbevegelsen og Kongresspartiet.
Etter å ha fullført privat utdanning i India og i Sveits begynte hun å engasjere seg i selvstendighetskampen og ble inspirert av idéene til Mahatma Gandhi. Hun begynte å arbeide for den indiske nasjonalistbevegelsen, og ble fengslet tre ganger av de britiske kolonimyndighetene, i 1932-1933, 1940, og 1942-1943.
I mai 1921 giftet hun seg med Ranjit Sitaram Pandit, og tok navnet Vijaya Lakshmi Pandit. Ranjit døde 14. januar 1944.

Karriere i politikken og diplomatiet

Pandits karriere i politikken begynte i 1934, da hun ble valgt inn i Allahabad kommunestyre. I 1937 ble hun valgt inn i den lovgivende forsamlingen for provinsen United Provinces, en provins som svarer til dagens Uttar Pradesh og deler av Uttarakhand. Der ble hun minister for lokalt selvstyre og helse, en post hun holdt til 1939. I 1946 gjenopptok hun denne posten, og ble samtidig valgt inn i Indias grunnlovgivende forsamling.
Etter Indias uavhengighet fra britene i 1947 gikk Pandit inn i den diplomatiske tjenesten og ble Indias ambassadør i Sovjetunionen fra 1947 til 1949, i USA og Mexico fra 1949 til 1951, Irland fra 1955 til 1961 (samtidig som hun var Indias høykommissær i Storbritannia), og Spania fra 1958 til 1961.
Mellom 1946 og 1948 og 1952–53 ledet hun den indiske FN-delegasjonen, før hun i 1953 hun den første kvinnelige presidenten for FNs generalforsamling.
I India tjente hun som guvernør i Maharashtra fra 1962 til 1964, hvorpå hun ble valgt inn i Lok Sabha fra Phulpur-provinsen. I 1966 ble niesen Indira Gandhi valgt til landets statsminister. Pandit ble etterhvert en sterk kritiker av Gandhi, og forholdet mellom de to surnet. I 1968 trakk Pandit seg fra politikken, og flyttet til Dehradun i Doondalen ved Mussooriefjellene, en utløper fra Himalaya.
I 1977 forlot hun Kongresspartiet og meldte seg inn i Congress for Democracy, som senere ble til Janatapartiet. I 1979 tok hun på seg vervet som Indias representant i FNs menneskerettighetskommisjon før hun trakk seg tilbake fra offentligheten.
Pandit fikk tre barn, blant annet den kjente skjønnlitterære forfatteren Nayantara Sahgal.
Vijaya Lakshmi Pandit har blant skrevet So I Became a Minister (1939); Prison Days (1946), The Evolution of India (1958) og The Scope of Happiness: A Personal Memoir (1979). Datteren Nayantara har skrevet bøkene Prison and Chocolate Cake (1954) og From Fear Set Free (1963) om moren.
Halvalv

Halvalvenes slektslinje

Ekteskapene mellom menn og alver er flere.

I Dol Amroth bodde det også noen menn med alviskt blod, siden Nimrodel (en alv) giftet seg med en der og spredte sitt blod.
Gränslös

Gränslös er et musikkalbum med Tomas Ledin, utgitt i 1982.
Eggeglass

Eggeglass er vanligst som små glassformede husgeråd til å sette egg i, for at de ikke skal rulle vekk – og holde seg med åpningen opp mens en spiser innholdet.
Utforming av eggeglass er preget av variasjon, fra den forsølvede varianten som likner en forminsket pokal eller stettglass, og til designede varianter i stil med frokostserviset. På hoteller og kafeer med frokostservering brukes helst engangsutstyr i plast, inklusive skjeer, siden bestikk og servisedeler med eggeplommesøl er vanskelig å vaske opp.
Slaget i Lycksele

Slaget i Lycksele var en intern lederstrid i Moderata ungdomsförbundet (Muf), det Moderata Samlingspartiets ungdomsparti, som utspilte seg under forbundets møte på Hotell Lappland i Lycksele i 1992. Striden, som forårsaket en lang periode med splittelse innad i partiet, stod mellom de konservatives kandidat Fredrik Reinfeldt og den sittende lederen, nyliberale Ulf Kristersson. Fredrik Reinfeldt gikk med knapp majoritet (58-55) vinnende ut striden og ble leder for et styre som hadde Gunilla Carlsson og Ulrik Nilsson som nestledere.
Reinfeldt, som senere ble statsminister i Sverige, har uttalt at om han tapte striden i Muf villa han sluttet med politikk.
En annen historie

En annen historie er en norsk TV-serie om kvinnens stilling i Norge som gikk på NRK i 1983. Serien er en dramatisert TV-versjon av ei bok med samme tittel skrevet av Else Michelet. Regi var ved Carl Jørgen Kiønig. Serien (som boka) handlet om religion og kultur sin innflytelse over kvinnen. Det hele er sett ut ifra et feministisk perspektiv.
Serien vakte sterke reaksjoner fra kristent hold. «Forfalskning er ikkje eit for sterkt ord i denne samanheng» skrev Arne Grimstad i "Vårt Land". Stortingsrepresentant Paul Svarstad fra Høyre var ikke snauere i et innlegg i "Sogningen": «Ein må spørje seg: Kva er det som betar desse kvinnene som har gått heilt av skaftet, og som burar og beljear og vil leike stut? Eg dristar meg til å legge fram ein lekmannshypotese: Det er hormonforstyrrelser. Dei har gnabla for mykje P-pillar.»
Slaget ved Jenipapo

Forspillet

I de nordlige provinsene av den portugisiske kolonien Brasil hadde de portugisiske myndighetene sin sterkeste støtte i befolkningen, men det brasilianske opprøret spredte seg nordover til havnebyen Paraiba (Joao Pessoa i dag) som erklærte sin støtte til Dom Pedro I oktober 1822. De lojale styrkene gikk straks til angrep fra sjøen med briggen «Infante D. Miguel» (12 skyts), og gjenerobret havnebyen. 
Men de lojale styrkene ble overrasket av nyheten om at deres eget utgangspunkt for angrepet, byen Oeiras, også hadde erklært sin tilslutning til opprørerne. Major Joao José da Cunha Fidié snudde styrkene sine om for å gjenvinne byen. 
De brasilianske styrkene på 2 000 mann som hadde evakuert Paraiba, marsjerte først til Oeiras under kommando av oberst Luis Rodrigues Chaves og kommandant Alecrim. De skjulte seg i skogene på begge sider av elven Jenipapo og ventet på den portugisiske hæren på 1 000 mann.

Slaget

Major Fidiés kavaleri som rekognoserte forut for hovedparten av den portugisiske hæren, oppdaget de brasilianske opprørsstyrkene som hadde forberedt seg på å foreta en overrumpling langs vegen til Oeiras. Fidié, som var en dyktig kommandant og veteran fra Napoleonskrigene, gikk til angrep mot de to separate gruppene som ble fullstendig overrasket av de uventede angrepene som falt dem i ryggen. 
Brasilianerne forsøkte å gjenvinne initiativet med et par motangrep, men ble slått tilbake med store tap av de disiplinerte og bedre væpnede portugisierne. Etter fem timer var den brasilianske opprørshæren tilintetgjort. 
Restene av hæren flyktet fra forfølgelse, beskyttet av caatinga (krattvegetasjon i midtre Brasil). Opptil 600 brasilianere var drept, 80 andre var blitt såret og 542 tatt til fange. De portugisiske styrkene hadde mindre tap. 
De store dødstallene skyldtes større bruk av blankvåpen fremfor skytevåpen med krutt som ikke alltid var pålitelige i det varme og fuktige klimaet i Latin-Amerika. Et typisk feltslag i den første halvpart av 1800-tallet var karakterisert av meget intense nærkamper i desperasjon.

Etterspillet

Men seieren var bare et midlertidig tilbakeslag for de brasilianske opprørerne, som tok kontroll over de fleste byene i de nordlige provinsene uten sterk motstand. Fidié trakk seg tilbake til Caxias i Maranhao-provinsen. Våren 1823 var bare to byer igjen under portugisisk kontroll, Caxias og São Luiz.
Den 28. juli 1823 overga den siste byen, São Luiz, seg til den brasilianske krigsflåten under kommando av admiral Cochrane. Cochrane sendte briggen «Infante d. Miguel», omdøpt til «Maranhao» til Belém, som også overgav seg til det nye brasilianske regimet under Dom Pedro I den 11. august.
Verb

Modi

Ent. modus. På norsk finnes hovedsakelig kun to modi, som er indikativ og imperativ. Det tredje moduset er konjunktiv (ønskeform). Konjunktiv finnes i hovedsak i fastfrossede uttrykk, som i leve kongen! eller i herren være deg nådig. Enkelte ganger brukes preteritum (indikativ) i stedet for presens hvor vi på andre språk ville brukt konjunktiv, som for eksempel i «hvis jeg var deg».
I tysk er konjunktiv mer vanlig, hovedsakelig i indirekte tale og i betingede setninger. Det fantes også konjunktiv i norrønt. Konjunktiv kan for eksempel være ønskende, innrømmende, bydende og oppfordrende.

Samsvarsbøyning

Samsvarsbøyning (også kalt kongruens) betyr at verbalet bøyes i samsvar med subjektet det står til. I bokmål eksisterer det samsvarsbøyning med verb i tall og i enkelte sterke verb også valgfri bøyning i kjønn, men nynorsk har obligatorisk samsvarsbøyning i perfektum partisipp i både kjønn og tall (boka er lesen, brevet er lese, mens bøkene er lesne) enda det er valgfritt i enkelte tilfeller.
Språk som praktiserer samsvarsbøying, skiller mellom person og tall: Entall: 1. person jeg, 2. person du, 3. person han/hun/det. Flertall: 1. person vi, 2. person dere, 3. person de. Enkelte språk samsvarsbøyer også etter kjønn (han, hun, det).
Engelsk har samsvarsbøyning i presens, der 3. person entall har endingen -s. Verbet to be (å være) bøyes fortsatt grundig etter person og tall i både presens og preteritum. Enkelte språk, som for eksempel fransk og tysk har samsvarsbøyning i alle tider.

Aktiv og passiv

Verb bøyes i aktiv og passiv. Aktiv infinitiv av verbet elske er å elske, mens passiv infinitiv er å elskes. I aktiv er det subjektet som utfører handlingen (du elsker meg, det er du som elsker), mens i passiv blir handlingen utført på det logiske subjektet (jeg elskes av deg, det er fortsatt du som elsker, men det er jeg som er subjekt). Passiv kan også uttrykkes perifrastisk, med hjelpverbet bli (jeg blir elsket av deg ).

Partisipper

Partisippformene av verbet er de adjektiviserte formene, som kan brukes som adjektiv eller adverb.

Hjelpeverb

Hjelpeverb er verb som brukes sammen med et annet verb for å uttrykke grammatisk informasjon som passiv, tid, modus og så videre I de perifrastiske tidene perfektum og plusskvamperfektum er verbet ha et hjelpeverb.
Modale hjelpeverb som står sammen et annet verb, forteller noe om hvordan subjektet i setningen forholder seg til det som gjøres (hovedverbet). Modale hjelpeverb på norsk er for eksempel kunne, skulle, burde og ville. (Han ville gjøre henne glad, Jeg burde lese mer på leksene mine, Hun kunne spille piano). Det modale hjelpeverbet «vil» brukes i tiden «futurum», i betydningen: kommer til å.

Uselvstendige verb

Uselvstendige verb kan ikke stå alene. Man kan ikke si bare Jeg er eller Jeg heter. Det setningsleddet som står etter et uselvstendig verb, kalles predikativ. (I setningen Jeg er ei jente er ei jente predikativ). Andre uselvstendige verb på norsk er å bli, å kalles og å synes.
I dialog er det dog mulig å benytte uselvstendige verb.
Eksempel : «-Er det noen i salen som er lege?»
«-Jeg er.»
VM i friidrett innendørs 1991

VM i friidrett innendørs 1991 ble arrangert mellom 8. og 10. mars i Sevilla i Spania.
Maurice Couve de Murville

Bakgrunn

Han kom fra en gammel protestantisk familie, og studerte rettsvitenskap i Paris. Han var døpt som Maurice Couve, men hans far skaffet seg navnet de Murville i 1925

Politikk

I ung alder gikk han inn i politikken.  I 1930 medvirket han i et utvalg for undersøkelsen av den finansielle situasjon. Fra 1937 til 1940 var han direktør for finansministeriets utenlandsavdeling.
Etter det franske nederlag i 1940 var Maurice Couve de Murville med i våpenstillstandskommisjonen i Wiesbaden. I Vichy-regimet var han direktør for utenriksfinansene og valutahandelen.
Etter den britisk-amerikanske landgang i Nord-Afrika i november 1942 skiftet Maurice Couve de Murville side i mars 1943. Han var en av de få funksjonærer i Vichy-regjeringen som i Alger stilte seg til disposisjon for general Henri Giraud. Den 7. juni 1943 ble han utnevnt til skattmester for den franske komité for nasjonal frigjøring (CFLN).
Etter krigen var han leder for den politiske avdelingen i utenriksdepartementet (1945–1950).

Diplomat

Etter dette begynte han på en karriere som diplomat, hvor han først var landets ambassadør til Egypt i perioden 1950 til 1954, ambassadør til USA i perioden 1955 til 1956, samt ambassadør til Vest-Tyskland i perioden 1956 til 1958. I 1954 var han også Frankrikes NATO-ambassadør.

Utenriksminister, finansminister, statsminister

Da de Gaulle kom til makten i 1958 dro Couve de Murville tilbake til Frankrike, hvor han i juni samme år ble utnevnt til landets utenriksminister. Han satt i dette embetet frem til slutten av mai 1968, da han ble utnevnt til finansminister. I juli samme år ble han valgt til landets statsminister, etter Georges Pompidou.

Senere virke

Den politiske karrieren fortsatte han i Union des démocrates pour la République og senere i Rassemblement pour la République, som han fra 1968 til 1986 representerte i parlamentet. I perioden 1986 til 1995 var han senator for Paris.
Artillerivejens kaserne

Artillerivejens kaserne er en tidligere kaserne og våpenarsenal ved Artillerivej på Islands Brygge i København. Den disponeres nå av Statens Serum Institut. Kasernen, som ble oppført 1887–1888, har blitt revet gjennom årene. Kun administrasjonsbygningen ut mot Artillerivej står igjen.
Finsk mesterskap i langrenn 2018

Finsk mesterskap i langrenn 2018 ble arrangert i Vanda 12.–14. januar og i Taivalkoski 6.–8. april.
Era (sang)

Om sangen

«Era» er en soulinfluert ballade, hvor begge sangerne beskriver hvor forskjellig sangens jeg-personer nå føler at  har et forhold – formodentlig til hverandre – og minnes hvordan «det var» da de først ble forelsket, kysset på kino, fant et skjult hjørne, rødmet offentlig, snakket i hemmelige koder og kom hjem før midnatt.

Eurovision Song Contest

Som duo fikk Wess og Dori Ghezzi sitt gjennombrudd i 1973 i Sanremo-festivalen med «Tu nella mia vita», som ble den første av rekke suksessfulle singler. I 1975 ble de internt valgt av Italias allmennkringkaster Rai til å representere landet i Eurovision Song Contest i Stockholm.
Sangen ble fremført som nittende og siste bidrag i Stockholm 22. mars 1975, etter Sveriges Lars Berghagen med «Jennie, Jennie». Da avstemningen var ferdig, hadde sangen fått 115 poeng. Med det ble «Era» nummer 3 av 19 deltakere, bak Nederlands «Ding-a-dong» med Teach-In og Storbritannias «Let Me Be the One» med The Shadows.

Andre versjoner

Duoen spilte også inn sangen på engelsk («Fallin»), fransk («Qui vivra verra ») og spansk («Era»).
Arne Riis har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Leve». Artisten Vivian har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singelen Polydor 2052 112 i 1975.