google/wiki40b huggingface dataset:
Tarquinia

Tarquinia er en by i provinsen Viterbo, Lazio, Italia, som var en etruskisk by i oldtiden og de tidligste arkeologiske funnene stammer fra 800-tallet f.Kr. Byen het tidligere Corneto og i antikken Tarquinii (etruskisk Tarchnal).

Historie

Tarquinii skal ha vært en blomstrende by allerede da Demaratus korinteren brakte inn greske håndverkere. Byen var den fremste av de tolv byene i Etruria og opptrådte i den tidligste historien til Roma som hjemstedet for to av Romas konger, Tarquinius Priscus og Tarquinius Superbus. Det er sagt, og med stor sannsynlighet, at fra de etruskiske tradisjonene og kulturen i Tarquinii har mange av de religiøse ritualer og seremoniene i Roma hatt sin opprinnelse, og selv i keisertiden fortsatte en krets av seksti haruspicer å eksistere her. Befolkningen i Tarquinii og Veii forsøkte å gjeninnsette Tarquinius Superbus på tronen etter at han var blitt veltet.
I år 358 f.Kr. tok borgerne i Tarquinii 307 romerske soldater til fange og drepte dem. Krigen som fulgte ble avsluttet i år 351 med en 40 år fred, fornyet for en tilsvarende periode i 308 f.Kr. Når Tarquinii kom helt under romersk styre er usikkert, også dato for når den ble en kommune; i år 181 f.Kr. ble byens havn Graviscæ (modernisert til Porto Clementino) en romersk koloni. Den eksporterte vin og drev med koralfiske.
I romersk tid er det lite informasjon om byen som lå på åsene over romervegen. Dens skoger i byens store landområder blir nevnt av klassiske forfattere, og Tarquinii tilbyr å skaffe Scipio Africanus seilduk i år 195 f.Kr. En biskop fra Tarquinii er nevnt i år 456 e.Kr.
Det opprinnelige stedet for den etruskiske byen Tarquinia, kjent som «Civita», er på den lange platået nord for dagens by. De to sameksisterte i løpet av det meste av tidlig middelalder hvor Tarquinia etterhvert gikk over til en liten befestet bosetning på stedet til "Castellina", og det mer strategisk beliggende Corneto (muligens det «Corito» som er nevnt i romerske kilder) som vokste jevnt til bli den store byen langs kysten av nedre Maremma (sørlige Toscana), spesielt etter ødeleggelsen av havnen Centumcellæ (i dag Civitavecchia).
Den siste historiske referansen til Tarquinia er fra rundt 1250 mens navnet Corneto ble endret til Tarquinia i 1934. Revisjonen til historiske stednavn (ikke alltid nøyaktig) var et hyppig fenomen under fasciststyret som en del av nasjonalistkampanjene.
USP-1

USP-1  «Tulipan» har GRAU-indeksen 1P29, og er et optisk sikte for automatvåpen av typen kalasjnikov. Siktet øker effektiviteten i felt med 1,2 til 2 ganger. Siktet passer til AKMN, AK-74, AK74N, AK-74M, AK-101, AK-102, AK-105), maskingevær og RPK-74 i tillegg til PKMN og Petsjeneg maskingevær. Siktet blir produsert i Novosibirsk av TsKB Totsjpribor.
Teohar Mihadaș

Biografi

Teohar Mihadaș gikk på den rumenske skolen i hjembyen, for deretter å gå på det rumenske gymnaset i Grevena (Hellas), der han studerte i tre år. Så studerte han ved Timotei Cipariu-gymnaset i Dumbrăveni, Romania, før han tok examen artium i Blaj og studerte ved Fakultetet for filologi og filosofi, Universitetet i București, der han tok avsluttende examen i 1943.
Høsten 1944 deltok han i slakten ved Gurahonț. Før 1948 arbeidet han som rumensk-, fransk-, latin-, og filosofilærer ved forskjellige skoler i Bistrița og Năsăud, inntil han ble arrestert, mistenkt for aktiviteter mot det nye regimet. For å brødfø seg, arbeidet han til 1961 som sesongarbeider i Bistrița-området, og senere i Cluj som ufaglært arbeider, renholdsarbeider m.fl.
I 1964 ble han ansatt som litteratursekretær ved Nasjonalteatret i Cluj, og mellom 1970 og 1973 var han sjefredaktør ved tidsskriftet Tribuna.
På grunn av sine meninger ble han forfulgt av det kommunistiske regimet og han satt syv år i fengsel. Han var en av dem som underskrev Doina Corneas protestbrev til Nicolae Ceaușescu i 1988 mot landsbyenes såkalte «systematisering».
Fylkesvei 804

Historie

Veien mellom Hattfjelldal og Unkerelv bru ble bygd mellom 1910 og 1913. Unkerelv bru var bygd 1901–02 og erstattet av ny bru i 1966. Fram til Ivarrud sto veien ferdig i 1920.
Sommeren 2002 ble veien kraftig utbedret, forkortet fra 23 km til 21,7 km og asfaltert.
Veiarbeidet ble avsluttet i september 2002. Utbedringen ble markert ved en seremoni den 19. oktober 2002 med vegsjefen for Nordland, Arne Løvmo, fylkesråd Alf Ivar Samuelsen, Hattfjelldals ordfører og to tidligere ordførere til stede, sammen med norske og svenske skole-elever.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Aud Djupauga

Aud Djupauga (norrønt Auðr in djúpúðga) var ei datter av den svenske kongen Ivar Vidfamne, og mor til Harald Hildetann og nevnes i de islandske tekstene Sögubrot, Hvordan Norge ble bebodd og kvadet Hyndluljóð. Aud levde en gang i løpet av 600- og 700-tallet. Tilnavnet antyder at hun var klok. Hun må dog ikke forveksles med den senere Aud den djuptenkte som var gift med Olav Kvite, konge av Dublin på 800-tallet.
Aud ble giftet bort til Rørik av Lejre (Hrærekr slöngvanbaugi), småkonge av Sjælland, og fikk sønnen Harald Hildetann med ham, men ville selv heller være sammen med dennes bror Helge den kvasse. Ivar Vidfamne løste problemet ved å fortelle Rørek at Aud var utro med broren Helge. Dette knepet var suksessfullt og Rørek drepte broren sin under en rytterturnering, noe som gjorde det enklere for Ivar å angripe Rørek og drepe ham. Ivar underla seg dermed Sjælland i tillegg til Sveariket.
Aud Djupauga flyktet til Gardariket med sønnen Harald Hildetann og giftet seg med kong Radbart av Gardariket som hun senere fikk sønnen Randver med. Ivar ble oppbrakt over at hans datter hadde giftet seg uten hans tillatelse, og selv om han var gammel dro han til Gardariket med en stor hær. En natt da de hadde ankret opp i Finskebukten fikk han en merkelig drøm og han spurte sin fosterfar Hord (Hörð) om drømmen. Ivar og hans fosterfar sto på en høy klippe mens kongen fortalte. Hord mente at drømmen forutså Ivars død og slutten på hans onde handlinger. Rasende over denne drømmetydningen kastet Ivar seg utenfor klippen og ned i sjøen. Deretter gjorde Hord det samme, og begge druknet.
Ettersom både den danske som den svenske tronen var ledig dro Auds sønn Harald fra Gardariket og til Skåne for å kreve sin rett og med støtte fra sin stefar Radbart.
Serbisk mesterskap i mangekamp 2016

Serbisk mesterskap i mangekamp 2016 ble arrangert 12. - 13. mai 2016 i Novi Sad i Serbia
Mihail Dudas var eneste utøver, og greide kvalifiseringskravet til sommer-OL 2016 i Rio.
Asiamesterskapet i friidrett 1989

Asiamesterskapet i friidrett 1989 var det åttende Asiamesterkapet i friidrett, det ble arrangert i New Delhi i India. Det var 22 øvelser for menn og 18 for damer. Kina ble beste nasjon med 21 gullmedaljer foran India med ni.
Landsdelsmusikerordningen i Nord-Norge

Landsdelsmusikerordningen i Nord-Norge er et musikksamarbeid som omfatter de fylkeskommunale enhetene Musikk i Nordland (MiN), Kultur i Troms (KiT) og Scene Finnmark, i tillegg til Nordnorsk Jazzsenter. Økonomisk er det både staten ved kulturdepartementet og de tre nordnorske fylkene som står bak ordningen. Landsdelsmusikerordningen driver sju profesjonelle, utøvende musikkensembler innenfor klassiske og rytmiske sjangre gjennom MiN, KiT og Scene Finnmark. Det rytmiske feltet er representert med ensemblene Inga Juuso Group (joik), folkemusikkgruppen Fotefar, jazzensemblet Link og Varangermusikerne. Innenfor klassisk musikk er Ensemble Noor, MiN-ensemblet og Arctimus.
Helga þáttr Þórissonar

Helga þáttr Þórissonar (norsk: Tåtten om Helgi Thorisson) er en norrøn fornaldersaga med handling fra kong Olav Tryggvasons dager. Sagaen er også, av historikeren Joseph Harris, karakterisert som en tått.
Sagaen er en kort historie om Helgi, sønn av Thorir på garden Raudaberg i Viken. Helgi ble forført av datter til Gudmund av Glæsivollene, en trolldomsfigur som symboliserer hedendommen og står som symbol på motkreftene til den kristne kong Olav. Ved hjelp av kristen signing fra sin biskop blir Olav kvitt sendemennene fra Gudmund. Helgi blir blindet og sendt tilbake.
Sagaen er oversatt til norsk av Kjell Tore Nilssen og Árni Ólafsson
Samiske geografiske navn i Dyrøy

Samiske geografiske navn i Dyrøy (knr 1926) angir stedsnavn i Dyrøy kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare nordsamisk er tatt med i denne oversikten for Dyrøy kommune.
EM i turn for menn 1967

Det 7. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Tammerfors en Finland i 1967.
Tore Mathisen Grøtte

Tore Mathisen Grøtte er en norsk festivalsjef. Han er kjent for å ha startet musikkfestivalen Aronnesrocken i 1996. Han ble tildelt Finnmark fylkes kulturpris for sitt arbeid for å løfte ungdomskultur gjennom festvalen.
C++11

C++11 er en versjon av en internasjonal standard for programmeringsspråket C++. Den ble anerkjent av standardiseringsorganisasjonen, International Organization for Standardization (ISO) den 12. august 2011, og erstattet C++03. I sin tur ble den erstattet av C++14 den 18. august 2014. Den er også uformelt omtalt som C++0x fordi det var forventet at den skulle bli definert før 2010.
En av hovedmålsetningene i denne revisjonen var å gjøre endringer i bibliotekene, men C++11 inneholder også flere revisjoner av kjernespråket, deriblant støtte for multitråder, generisk programmering, uniform initialisering og ytelse. Signifikante endringer ble foretatt av C++ Standard Library, som inkorporerte de fleste av bibliotekene i C++ Technical Report 1 (TR1), med unntak av biblioteket for spesielle matematiske funksjoner.
C++11 ble utgitt som ISO/IEC 14882:2011 i 2011. Utkastet til standarden ble puplisert som N3337 den 16. januar 2012, den inneholder imidlertid bare enkelte redaktørmessige endringer av C++11 standarden.
Austrasia

Austrasia var et historisk rike på 500-700-tallet som utgjorde den nordøstlige delen av det frankiske kongedømmet til merovinger. Det var hovedsakelig sentrert ved elvene Maas, midtre Rhinen og Mosel. Det besto av deler av territoriet til dagens østlige Frankrike, vestlige Tyskland, Belgia og Nederland. Metz var primært dets hovedstad, men noen av Austrasias konger hersket fra Reims. Det var det opprinnelige området til frankerne som Klodvig erobret etter først å ha tatt kontroll over grenseområdene til romerske Gallia, nå nordlige Frankrike, som tidvis er beskrevet i denne perioden som Neustria.
Etter at den frankiske kong Klodvig døde i 511, delte hans fire sønner kongedømmet mellom seg. Teoderik I fikk Austrasia. Austrasia og dets nabo, Neustria, ble involvert i stadige konflikter. Disse urolighetene nådde sitt klimaks i krigene mellom dronning Brunhilda av Austrasia og dronning Fredegunde av Neustria. I 567 ble Austrasia et adskilt kongerike innenfor Frankerriket og ble styrt av Sigibert I På 600- og 700-tallet ble det en maktbase hvor karolingerne, opprinnelig maior palatii, rikshovmestre, og adelskap som dux et princeps Francorum, hertug av frankerne, og ble de facto herskerne av frankerne som den virkelige makten bak tronen. De tok makten over alle frankerne, hele Gallia, det meste av Tyskland og nordlige Italia. Under dette dynastiet, var ikke Austrasia lenger et eget kongedømme. Etter denne perioden med forening ble det større Frankerriket igjen delt i østlige og vestlige kongeriker hvor den østlige delen utviklet seg til bli kongeriket Tyskland.

Navn

Navnet Austrasia er ikke godt dokumentert i den merovingske perioden. Det er en latinsk utgave av et gammelfrankisk navn nedtegnet først av Gregorius av Tours ca 580 og deretter av Aimoin av Fleury ca 1000. Som med navnet Østerrike inneholder Austrasia ordet for «øst» i betydningen østlige land for henvise til frankernes område som lå øst for Neustria, «det vestlige land», i nordlige Gallia. Grensene for hva Austrasia var ble uklare over tid, men Aimoin streket opp en primitiv utstrekning for landet med «Da frankerne [opprinnelig]tok alle disse provinsene kalte de Austrasia regionen som strakte seg nordover og ligger mellom Maas og Rhinen, og Neustria det som strakte seg fra Maas og så langt som til Loire.» Philippe Briet på 1500-tallet var mer forsiktig: «Det er ikke lett å bestemme grensene til Austrasia ettersom de tidvis var minsket og tidvis forstørret». Fra senmiddelalderen og til den franske revolusjonen tjente Austrasia som et arkaisk navn for hva som ellers ble kalt for Lorraine.
Claus J. Raidl

Utdanning og yrkeserfaring

Raidl har en mastergrad innen handel fra 1966, og en doktorgrad i sosialøkonomi fra 1971.
Han har yrkesbakgrunn fra flere østerrikske banker og industriforetak. Fra 1970 til 1971 jobbet han ved Institut für angewandte Sozial- und Wirtschaftsforschung, før han gikk over til å jobbe for en bank, samtidig som han var rådgiver for OECD, fram til 1974. Etter dette jobbet han for Österreichische Volksfürsorge Allgemeine Versicherung fram til 1981. Etter noen år med styreverv i Wiener Holding og Österreichische Industrieverwaltungs ble han i 1986 styrenestleder og viseadministrerende direktør Voest-Alpine, deretter de samme posisjonene i Voest-Alpine Stahl. Han var deretter medlem av hovedstyret i Austrian Industries, styreleder og adm.dir i Böhler-Uddeholm fra 1991 til 2010 og medlem av hovedstyret i Voestalpine.
1. september 2008 overtok han som sentralbanksjef for Østerrikes nasjonalbank.
Han er gift og har tre barn.
Ivica Barbarić

Landslaget

Ivica Barbarić spilte 1 landskamp for Jugoslavias herrelandslag. Han ble tatt ut i Jugoslavias tropp til Fotball under Sommer-OL 1988 der han spilte tre kamper.
Grammopsoides

Utseende

Langstrakte, middelsstore, brune eller grå trebukker med lange, tynne antenner. Pronotum er sylindrisk, dekkvingene litt avsmalnende bakover.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Panama, Ecuador og Peru.
Penrhyn Quarry

Penrhyn Slate Quarry er et steinbrudd hvor man tar ut skifer i nærheten av Bethesda nord i Wales. På slutten av det nittende århundre var det verdens største skiferbrudd. Det største dagbruddet er nesten 1,6 km langt og 370 m dypt og hadde nesten 3000 gruvearbeidere. Senere har det blitt overgått av skiferbrudd i Kina, Spania og USA. Penrhyn er fremdeles Storbritannias største skiferbrudd, men arbeidsstyrken er nå nærmere 200 personer.
Bruddet ble først utviklet i 1770-årene av Richard Pennant, senere Baron Penrhyn, selv om det er sannsynlig at det foregikk småskalautvinning av skifer på stedet mye tidligere. Det meste av den tidligste produksjonen var til lokalt bruk, da det ikke var noe tilgjengelig infrastruktur for å transportere større mengder før Pennant ble involvert i driften. Fra da av, ble skifer fra bruddet transportert til havna i Port Penrhyn ved hjelp av den smalsporede jernbanen Penrhyn Quarry Railway fra 1798, som er en av de første jernbanelinjene som ble bygd. I det 19. århundre dominerte Penrhyn Quarry, sammen med Dinorwic Quarry, den walisiske skiferindustrien.
Bruddet har en viktig plass i historien til den britiske arbeiderbevegelsen som åstedet for to langvarige streiker blant arbeiderne som krevde bedre betalt og sikrere arbeidsforhold. Den første streiken varte elleve måneder i 1896. Den andre begynte den 22. november 1900 og varte i tre år. Den ble kjent som «The Great Strike of Penrhyn» og var den lengste konflikten i britisk industris historie. På lang sikt ga konflikten skiferindustrien i Nord-Wales et dårlig rykte når det gjaldt leveransesikkerhet, noe som førte til at ordremengden gikk bratt nedover og tusenvis av arbeidere ble sagt opp.
Fra 1964 til 2007 var bruddet eid og drevet av selskapet Alfred McAlpine PLC.
I 2007 ble virksomheten kjøpt opp av Kevin Lagan (en irsk forretningsmann som er eier og styreformann i Lagan Group) og omdøpt til Welsh Slate Ltd.  Kevin Lagan og sønnen Peter (administrerende direktør i Lagan Building Solutions Ltd) styrer nå Welsh Slate Ltd som også inkluderer Oakeley quarry i Blaenau Ffestiniog, Cwt Y Bugail quarry og Pen Yr Orsedd quarry.
Mission to Mars

Handling

Tiden satt til 2020-årene og menneskeheten i ferd med å innta Mars. Etter en vellykket landing møter de en heller ublid skjebne når en mystisk superstorm feier nesten hele mannskapet av banen. En mann overlever og rekker å sende en siste melding til jorden før all kontakt blir brutt. Etter en tid i verdensrommet ankommer neste delegasjon. Ved hjelp av en teknikk som går ut på å lese DNA-molekyler ut av sukkertøy, løser de mysteriet for menneskets herkomst.

Popularitet

Mission to Mars ble ikke den store kommersielle suksessen som var forventet. Den innbrakte 111 millioner dollar på verdensbasis, hvorav 60,9 millioner i USA. Den havnet på 40-plass over de mest innbringende filmene i 2000 og på 41-plass i USA.
Produksjonsbudsjettet var på ca 100 millioner dollar.

Mottakelse

Den ble forholdsvis dårlig mottatt av filmkritikerne, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 25 % på Rotten Tomatoes og 34 % på Metacritic. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2 av 4 stjerner.
VG og Dagsavisen gav den terningkast to, mens Dagbladet gav den én. 
CINERAMA gav den terningkast to og skrev: «Resultatet har heller blitt en laber film uten substans og realisme. De Palma hadde alle muligheter til å lage en storfilm om Mars, et slags motivator når nå menneskeheten forhåpentligvis setter kurs for den røde planeten om ikke så altfor lenge. Han misslykkes fullstendig».
Sort katt, hvit katt

Handling

Filmen er en ellevill, overdådig, burlesk og varm beskrivelse av et fattigslig og kriminelt, men svært frodig sigøynermiljø ved bredden av Donau øst i Serbia mot grensa til Bulgaria. Den lettlurte småskurken og smugleren Matko Destanov (spilt av av Bajram Severdžan) ønsker å stjele en toglast med bensin. Til dette får han penger av Grga Pitić (Sabri Sulejmani), en gammel gangsterboss og et mektig familieoverhode. Matko blir imidlertid fralurt alt av konkurrenten Dadan Karambolo (Srđan Todorović), en rik, skyteglad og narkoman partyløve. Den mislykkede smugleren ender i tillegg opp med å måtte gifte bort tenåringssønnen Zare (Florijan Ajdini) til konkurrentens kortvokste søster. Unggutten rømmer til sist med kjæresten Ida (Branka Katić), mens bruden forelsker seg i gangsterbossens ungkarssønn.
Arvid Jacobsen

Bakgrunn

Arvid Jacobsen var fra Tromsø. Han var i ungdommen aktiv i AUF, blant annet som sekretær. Der knyttet han som så mange andre unge et sterkt bånd til Reiulf Steen.

Pressemann

I 1957 begynte han i pressen, som journalistlærling i Oppland Arbeiderblad på Gjøvik. Deretter arbeidet han i Vestfold Fremtid (Sandefjord) og Nybrott (Larvik).
Fra 1961 til 1967 var han sekretær i Arbeidernes ungdomsfylking og sentral i AUF-miljøet i Oslo.
I 1967 begynte han i Arbeiderbladet som journalist og faglig medarbeider, senere politisk medarbeider. i 1970-årene ble han tatt opp på Forsvarets høyskole.

Arbeidernes Pressekontor

I 1977 ble Jacobsen redaktør i Arbeidernes Pressekontor (A-pressens Oslo-kontor) og var fra 1991 til 1994 sjefredaktør i Arbeiderbladet. Som sjefredaktør la Jacobsen vekt på å markere redaksjonell uavhengighet fra Arbeiderpartiet og LO. 
Gjennom sin journalistikk var Jacobsen også en politisk aktør. Så tidlig som i 1979 skrev han et personlig brev til Arbeiderpartiets partisekretær Ivar Leveraas hvor han skisserte en plan i fem punkter for å fjerne Reiulf Steen og Odvar Nordli til fordel for Gro Harlem Brundtland. 
I 1981 sendte Arbeidernes Pressekontor ut en melding om at Nordli ønsket å trekke seg av helsemessige årsaker. Dette var kun kjent for en liten krets på toppen av Arbeiderpartiet og LO. Meningen var  at dette skulle holdes hemmelig inntil ny partileder var utpekt. Etter de spekulasjoner som oppsto, trakk Brundtlands fremste rival Rolf Hansen seg. Arne Strand skriver at «pressekontorets nyhet indirekte bidro til at Norge fikk sin første kvinnelige statsminister».
I 1994 ble Arvid Jacobsen informasjonssjef i Den Norske Advokatforening, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon. 
Han var far til Ap-politikeren Frode Jacobsen.
Bridget Jones’ dagbok

Bridget Jones’ dagbok er en roman av den britiske forfatteren Helen Fielding. Den er en fortelling om den 30-årige, forvirrede Bridget Jones, som prøver å få livet opp i en høyere enhet, selv om hun er enslig, røyker og har en stor trang til kaloritelling.
Boken og dens oppfølger er filmatisert med Renée Zellweger, Colin Firth og Hugh Grant i de sentrale rollene. Første film er instruert av Sharon Maguire og andre film av Beeban Kidron.
Pan Geng

Pan Geng (død 1374 f.Kr.) var etter alt å dømme den hersker som på begynnelsen av 1300-tallet f.Kr. flyttet det kinesiske Shang-dynastiets hovedstad til byen Yin. I dag er stedet kjent som Yiaxi («Yia-ruinene») rett ved storbyen Anyang i Henan-provinsen. Dermed begynte det som av og til kalles Yin-dynastiet, som er Shang-periodens annen halvdel og dets gullalder.  
Det er sannsynlig at bruken av orakelben i Shang-dynastiet begynte, eller slo igjennom, på kong Pan Gengs tid.
Kong Pan Geng ble etterfulgt av sin lillebror Xiao Xin.
Storbritannias Grand Prix 2006

Rapport

Fernando Alonso viste sikker kjøring, og vant som han ville på Silverstone. Michael Schumacher ble nummer to og Kimi Räikkönen sikret seg tredjeplassen.
Det ble et løp som bød på racing i noen få runder i starten av løpet. Etter hvert ble det imidlertid ganske uspennende etter at Fernando Alonso sikret seg en komfortabel ledelse.
Det var tilløp til dramatikk i starten da Scott Speed traff Ralf Schumacher og sendte ham av banen, i et forsøk på å holde seg i fart fremover skar tyskeren inn på banen igjen og rett i siden på Mark Webber. Alle tre førerne måtte gi seg.
Brettingen fort

Brettingen fort ble påbegynt i 1897, sammen med Hysnes fort og Hambåra fort som en del av Agdenes befestninger og den generelle opprustningen mot unionsoppløsningen i 1905. Kanonstillingene ble ferdigstilt i perioden 1897 til 1900, mens det sentrale leirområdet ikke ble reist før 1916.
Fortet ble overtatt av det tyske marine kystartilleriet under okkupasjonen av Norge fra 1940 til 1945, og ble i løpet av denne perioden ytterlige forsterket. Det hadde den tyske betegnelsen MAB 1./506. Fortet var en del av Artillerigruppe Trondheim øst. Brettingen var standkvarter for gruppen. Etter krigen overtok kystartilleriet fortet, og gjorde ytterlige utbygninger. Fortet fortsatte å være en del av kystartilleriet, inntil det ble nedlagt i 1998.
Brettingen ble opprinnelig oppsatt med et 15 cm batteri, bestående av 3 stk 15 cm middelstunge Armstrong L/47,5 M 1897 kanoner, og et 21 cm batteri, bestående av 2 stk tunge Armstrong L/45 M 1896 kanoner. I 1942 byttet tyskerne ut 15 cm kanonene med 4stk 15 cm SKC/28 Skoda-kanoner. 15 cm Armstrong-kanonen fra Brettingen ble deretter fordelt på Hysnes og Hambåra fort.
Iløpet av sommeren og høsten 2011 ble Brettingen fort sikret av forsvarsbygg, noe som innebar igjenstøping eller fjerning av bunkere og fjellanlegg for å gjøre området tilgjengelig for almenheten. Videre planer er nå å selge området som hyttetomter.

Verneinteresse

Brettingen fort er forskriftsfredet og fremstår i dag, i stor grad slik fortet ble utbygd i tiden før og under første verdenskrig, og det knytter seg derfor en stor verneinteresse til det øvre fortsområdet, der de fleste av de militære byggverkene ligger. Av særlig interesse er de 2 moniermagasinene som ligger ved Brettingen, og som ble oppført i løpet av den første byggeperioden.
På tross av fortets historiske betydning ble deler av fjellanlegget, og en av kanonene ved fortet sprengt av forsvaret i løpet av år 2000, til protester fra bl.a. lokale politikere og Fosen krigshistoriske samlinger.