Hans Holbein den yngre

Familie og opplæring i malerkunsten

Hans Holbein d.y. ble født inn i en kunstnerfamilie i Augsburg sør i Bayern. 
Både faren, Hans Holbein den eldre, og onkelen, Sigismund Holbein, var malere, og det samme gjaldt broren Ambrosius Holbein. 
Han fikk opplæring hos faren før han sammen med Ambrosius ga seg i vei sørover til Basel i Sveits i 1514. 
I Basel fikk han arbeide og opplæring i verkstedet hos Hans Herbster. 
I 1517/1518 var han i Luzern der han hadde fått oppdrag, og kanskje var han også i Nord-Italia på den samme turen, selv om Carel van Mander i sin Schilderboeck fra tidlig på 1600-tallet sier at Holbein aldri var i Italia. 
Andre kunsthistorikere meiner i alle fall å kunne se påvirkning fra den italienske kunstneren Andrea Mantegna og lombardisk malerkunst i arbeidet hans etterpå. 
I 1519 ble han tatt opp i kunstmalerlauget i Basel og året etter giftet han seg med enken etter ein garver, Elsbeth Binzenstock, og ble borger av Basel. 
Han fikk fire barn med Elsbeth, Philipp, Katharina, Jakob og Küngold.

Arbeidsårene i Basel

I Baselområdet fikk han ulike oppdrag som maling av altertavler, glassmaleri, freskoer og portretter. Tresnittserien Dødsdansen skal han ha tegne allerede tidlig på 1520-tallet (det var en annen kunstner som overførte tegningene til tresnittblokker), selv om den ikke ble utgitt før i 1538, og da i Lyon. 
Basel var et åndelig senter og mye humanistisk og reformatorisk litteratur ble trykket og utgitt der på denne tiden. 
Holbein laget tresnitt til tittelbladene og initialer til bøker for boktykkere i byen, blant annet til den tyske bibeloversettelsen til Martin Luther og til nyutgivelser av klassikere. 
Holbein ble kjent med den nederlandske humanisten Erasmus. Han malte flere portrett av Erasmus og illustrerte en utgave av satiren Moriae Encomium med pennetegner for han. 
Reformasjonsbevegelsen gjorde det etter hvert vanskelig for Holbein og andre bildekunstnere å livnære seg i Basel.
Utstyrt med introduksjonsbrev fra Erasmus stilet til vennene og åndsfrendene Peter Giles i Antwerpen og Thomas More i London la Holbein ut på ei reise til England på slutten av 1526, mens konen og ungene ble værende igjen i Basel.

Det første oppholdet i England

Hos Thomas More fikk Holbein i oppdrag å male et bilde av Morehusholdet. 
Maleriet finnes ikke lenger og er i dag bare kjent fra kopier laget på 1500-tallet av andre kunstnere og gjennom Holbein sine tegnede forhåndskisser. 
Skissene viser alle kvinnene med bøker i hendene og det ligger også bøker på golvet foran gruppen. 
Med unntak av familienarren til More, Henry Patenson, er alle fordypet i bøker, samtaler eller egne tanker. 
Patenson er den eneste som har oppmerksomhet rettet mot kunstneren, han ser beint ut mot oss. 
Øverst i bildekanten henger et veggur og forteller om tiden som går og forsvinner.
Holbein laget også et portrett av Thomas More alene. 
Kontakter More formidlet resulterte i flere andre portrettoppdrag hos de rike og innflyteserike menneskene i kretsen rundt Thomas More. 
Han malte for eksempel portretter av William Warham; Erkebiskop av Canterbury, Sir Henry Guildford og Lady Mary Guildford, Oxfordprofessoren Nikolaus Kratzer og et dobbeltportrett av Sir Thomas Godsalve og sønnen John.

Hjem igjen til Basel

I 1528 reiste han hem igjen til Basel. Da hadde han tjent seg opp så mye penger i England at han kunne kjøpe et nytt hus til familien sin i Basel. 
Han hadde et arbeid ventende på seg som var påbegynt før han reiste, altertavlen Meyer Madonna, også kalla Darmstadt Madonna, siden originalen nå henger i Schloßmuseum Darmstadt. 
Altertavlen var bestilt av Jacob Meyer, som var borgermester i Basel, og skulle henge i det private kapellet til Meyerfamilien. 
Bildet viser jomfru Maria med Jesusbarnet omgitt av familien til Jacob Meyer, både dem som var gått bort og dem som ennå levde. 
Det er et såkalt «Schutzmantelbild» som skulle gi Meyerfamilien ekstra vern av maktene i himmelriket. 
Altertavlen blir holdt for å være det beste arbeidet med religiøst motiv fra hans hånd, og det var også det siste religiøse motivet en kjenner fra Holbein, det ble ferdigstilt i 1530.
Han arbeidet også mer med veggmaleriene til rådhuset i Basel på oppdrag frå byrådet.
Elles hadde ikke forholdene blitt noe bedre i Basel for bildekunstnere siden han reiste til England i 1526, heller tvert om. 
Læren til Ulrich Zwingli hadde fått fotefeste og i 1528 var det et stort og voldsomt ikonoklastisk opprør der nesten alt av religiøse bilder og skulpturer i Basel ble øydelagt på en eneste dag. 
De økonomiske nedgangstidene i kjølvannet av reformasjonen gjorde også sitt til at oppdragsstrømmen til Holbein i Basel nær tørket inn. 
Han reiste tilbake til England, men familien ble værende igjen i Basel denne gangen også.

Det andre Englandsoppholdet

Da han kom til England i 1532 var mye snudd på hodet fra sist han var der. 
Kongen var i konflikt med kirken i Roma siden paven ikke ville godkjenne giftermålet mellom ham og Anne Boleyn, og flere av de mektige og rike vennene Holbein hadde fått sist hadde nå kommet på kant med kongen. 
Henrik VIII strammet tyranngrepet sitt om landet, kirken og folket, men Holbein skulle komme til å klare seg bra selv om den gamle kundekretsen var falt i den verste unåde.
Han fikk seg portrettkunder knyttet til den hanseatiske handelsstasjonen Stalhof i London. 
Der laget han en rekke portretter av handelsmenn som var stasjonert der. 
Disse maleriene er ofte halvlengdeportrett (bildet er avskjær ved livet) der den handelsreisende er på kontoret sitt og har et papir eller en konvolutt med navnet sitt på mellom hendene. 
I 1533 fikk han et større oppdrag. Ambassadørene er 207 x 209 cm og er et dobbeltportrett i helfigur av franskmennene Jean de Dinteville og Georges de Selve. Til venstre står Jean de Dinteville, fransk ambassadør til London mens vennen Georges de Selve står til høyre. Mellom dem er det noen hyller der det er plassert mange ting som forteller om de to. På golvet foran dem er en merkelig framtoning. En ser ikke tydelig hva det er uten at en står og ser på bildet fra venstre helt inntil veggen bildet henger på. 
Det har vært hevdet at bildet har vært ment å henge i en trappeoppgang, da vil folk naturlig komme innpå bildet slik at forvrengingen Holbein har gitt motivet vil gjøre at en ser det tydelig. Da ser en at det er en hodekalle Holbein med mesterlig teknikk har lagt inn i bildet som et memento mori, en påminnelse om at livet er kort og døden lang midt i bildet av de to praktkarene i sine beste leveår og største makt.
Han malte også et portrett av statsmannen Thomas Cromwell i 1533 eller 1534. Det var trolig kontakten med Cromwell som gav Holbein tilgang til hoffet til Henrik VIII. Fra da av fikk han portrettoppdrag fra folk i kretsen rundt kongen, som Sir Nicholas Carew, Robert Cheseman og Charles de Solier, Lord of Morette. I 1536/1537 ble så Hans Holbein d.y. hoffmaler hos Henrik VIII. Han malte flere portretter av kongen, og også av ulike dronninger og av prinsen. Av de bildene som er bevarte og er tilskrevet Holbein er det flere som er omdiskuterte når det gjelder om det er Holbein selv som har malt dem. Noen bilder meiner man er noenlunde samtidige kopier laget av folk tilknyttet Holbein sitt eget studio, andre er seinere kopier.