Sengevæting

Forekomst

Et anslag fra medisinsk litteratur anslår at 16 til 20 % av alle 5 åringer er sengevætere. Ca 10 % av alle sjuåringer. 1 -2 % av tenåringer. Uten noen aktiv behandling, vil om lag 15 % bli spontant tørre som følge av naturlig utvikling.

Behandling

Desmopressin, er en syntetisk erstatning for den uteblitte utsondringen av antidiuretisk hormon. Desmopressin blir vanligvis brukt i form av smeltetablett. Enten det brukes daglig eller sporadisk virker desmopressin ganske enkelt som en erstatning for antidiuretisk hormon for den enkelte natt uten noen kumulativ effekt. 
Trisyklisk antidepressiv reseptbelagte legemidler med antimuskariniske egenskaper (det vil si amitryptilin, imipramin eller nortriptylin) kan benyttes i enkelte tilfeller. 
Enkelte psykologer og eksperter anbefaler bruk av nattlige læringsanordninger slik som en sengevætingsalarm som skal hjelpe med å betinge barnet først til å våkne når det opplever fuktighet og etter hvert ved full blære. Suksess ved bruk av alarmer øker og tilbakefall reduseres når det kombineres i programmer som kan inkludere øvelser for blæremuskelen, endringer i kosthold, dannelsen av mentale bilder, stressreduksjon og andre støttende aktiviteter.
Ved bruk av absorberende produkter slik som bleier eller andre produkter som Huggies'-bukser (GoodNites) gjør normalt at barn som tisser i sengen føler seg mindre skamfulle i forbindelse med sine uhell. Selv om disse produktene ikke vil behandle eller kurere sengevæting gjør de det lettere for barna og familiene deres å håndtere saken. En bleie eller pullup er spesielt nødvendig i forbindelse med overnattinger og ved reiser. Et barn som har sengevætingsuhell og ønsker slik beskyttelse bør få lov til å ha det. Bruk av slike produkter bør tilpasses barnets alder og størrelse og bør aldri brukes til å straffe det, gjøre det skamfullt eller frata det en rimelig grad av privatliv. 
Bruk av bleier eller engangs treningsbukser slik som Pull-Ups uten noen annen form for behandling blir ikke regnet som uvanlig før etter omtrent 6 til 8 årsalderen. Etter den tid kan andre behandlinger bli brukt med eller uten absorberende produkter, slik som de tidligere nevnte medisiner eller alarmsystem. Sporadisk sengevæting slik som en gang i måneden til en gang i året er normalt for et barn mellom 4 og 16 og ingen grunn til bekymring.
Det er imidlertid et voksende antall individer som uttrykker motstand mot slike produkter som Pull-ups fordi enkelte foreldre opplever at de kan hindre heller enn hjelpe til i prosessen med å bistå ved sengevæting ettersom noen barn synes å behandle dem og også bruke dem som en erstatningsbleie.  
Eksperter er generelt enige om at foreldres erkjennelse av at sengevæting ikke er barnets feil i sterk grad øker barnets villighet til å hjelpe til med å arbeide med det. Selv om fysisk avstraffelse historisk har vært den normale metoden for å motivere eldre barn til å slutte å væte seg i søvne, har motstandere av ris frarådet enhver form for korporlig avstraffelse i den hensikt. Straff som inkluderer restriksjoner, erting eller påføring av skam, enten gjennomført eller ved å true om, virker mot sin hensikt. Oppmuntring til å stole på seg selv gjør det mulig for barnet å følge sin egen naturlige og medfødte utvikling for å opparbeide evnen til å holde seg tørr om natten på sine egne betingelser.